runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-04-22:
Hvis vi skal tage det sidste først, jo, det er jeg enig i, og derfor har jeg også fuld tillid til, at de lokale myndigheder, der nu engang er de bedste til at vurdere de lokale trafikforhold, også er dem, der må træffe beslutning om, hvorvidt der er behov for en differentieret hastighed i et givet område.
Det mener jeg ikke er noget, som vi fra Folketingets side kan sidde og gøre os til generel talsmand for, da de trafikale forhold, måden, institutioner og bygninger ligger på, varierer ganske meget i Danmark.
Til det andet spørgsmål om udarbejdelse af trafiksikkerhedsplaner har jeg sådan set
Derfor har man jo netop for at hjælpe de kommuner, der desværre ikke er kommet til vejs ende med det her projekt, faktisk gjort to ting.
Jeg mener faktisk, at de initiativer nok skal sørge for at få skubbet blidt, men også bestemt, til de kommuner, som ikke er med på vognen endnu.
Frode Sørensen (S), 2004-04-22:
Tak til ministeren for indlægget.
Jeg er glad for, at ministeren er enig i, at ulykkestallet er uacceptabelt højt, og når det er uacceptabelt højt, må vi jo gå ud fra, at vi skal gøre et eller andet ved det. Jeg kan også bekræfte, for det står i forslaget, at der er 166 kommuner, der har en trafiksikkerhedsplan, og jeg fornemmede hos ministeren, at det var en god idé.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvorfor det så ikke er en god idé, at de sidste 109 kommuner bliver pålagt at lave en trafiksikkerhedsplan.
Det er vel ikke nok, at amterne har en plan, det skal vel også dække de kommunale steder, og som ministeren var inde på, er det kommunerne, der har viden om de sorte pletter.
Det er vel det, der skal til.
Så vil jeg også gerne spørge ministeren: Hvorfor er 30-km-skiltningen anderledes ved institutioner end den, vi nu laver med de nye hastighedsbegrænsninger på motorveje, hvor vi har 130 km/t. og 120 km/t. og 110 km/t. og måske nogle andre?
Den skilteforvirring har man ikke haft på motorveje, men den har man ved børneinstitutioner.
Er ministeren ikke enig i, at der skal skabes tryghed for børn og forældre, der færdes omkring børneinstitutioner?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-04-22:
Jeg vil såmænd blot takke repræsentanter for et flertal af Folketingets medlemmer for den positive modtagelse.
Det er klart, som det også er sagt, at der er en sammenhæng mellem det her og det tidligere lovforslag.
Der er også en sammenhæng mellem det her forslag og de overvejelser, vi i øvrigt gør os.
Det drejer sig om beskatningen af kvoteområdet.
Vi har en række andre tilsvarende kvotesystemer
på landbrugsområdet og på andre områder, som vi regner med at komme med udspil om inden sommerferien.
Alt i alt vil jeg sige, at der har været en rimelig positiv forståelse for dette forslag, og det er jeg taknemlig for.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-04-22:
Som de tidligere ordførere har været inde på, er det nødvendigt at se dette lovforslag i sammenhæng med det lovforslag, der netop har været behandlet. Jeg skal kort sige om det skattemæssige, som jo netop er blevet gennemgået af tidligere ordførere, at vi naturligvis fra konservativ side bider mærke i, at man her indfører nogle skattemæssige regler for CO2-kvoter, der stemmer godt overens med de skattemæssige regler, man normalt benytter sig af for erhvervslivet.
Her tænker jeg naturligvis på fradrag for tab og skattepligt for fortjeneste ved salg af kvoterne.
Derudover har vi bidt mærke i i forhold til den afgiftsfritagelse, der også gennemføres i forbindelse med indførelsen af kvoterne, at de virksomheder, der opnår de største lempelser ved tilbagebetaling af CO2-afgiften, netop typisk vil være de virksomheder, som samtidig bærer de største økonomiske byrder ved kvotereguleringen, og at det derfor er sådan, at vi lemper afgiften for de virksomheder, der får de største byrder ved at få indført de kvoter, som nu bliver gældende med dette lovforslag.
Ligesom det tidligere lovforslag om CO2-kvoterne kan Det Konservative Folkeparti også støtte dette lovforslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Jeg understregede jo faktisk, at når disse tal bliver regnet igennem på seriøs, objektiv vis, så ville de vise sig at give et plus beskæftigelsesmæssigt og ikke et minus.
Og så indrømmer hr. Kim Andersen jo nu, at han faktisk ikke selv har læst tallene.
Han baserer sine oplysninger på noget, han fik at vide i et åbent samråd, som jeg husker det, nogle oplysninger givet af formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, hr. Eyvind Vesselbo, der kom med nogle forkerte oplysninger, oplysninger, der blev berigtiget under samrådet, hvor hr. Kim Andersen sad og hørte på, at disse oplysninger blev berigtiget, og hvor han så alligevel nu viderebringer dem til Folketinget og befolkningen i denne her debat.
Det er da simpelt hen et debatniveau, der er uanstændig lavt.
Kan det virkelig passe, at hr. Kim Andersen bare viderebringer forkerte oplysninger fra hr. Eyvind Vesselbo, som det stod klart for alle på samrådet var forkerte?
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-04-22:
Dette forslag tager stilling til den skattemæssige behandling
af CO2-kvoterne.
I dag behandles de mange forskellige kvoter, vi kender inden for landbrug og andre steder, meget forskelligt.
Derfor er der også brug for, at man inde for det her område kigger på, hvordan kvoterne skal behandles rent skattemæssigt, og derfor er der også behov for, at vi får fastsat ganske særlige regler for den skattemæssige behandling af CO2-kvoterne. Der er række forhold, der skal tages stilling til, bl.a. den skattemæssige behandling af gratis tildelte kvoter, fradrag i forbindelse med salg og i forbindelse med, at kvoterne anvendes.
Derudover sker der også med det her lovforslag en tilbagebetaling af CO2-afgiften på de områder, der bliver særligt berørt af indførelsen af CO2-kvoterne.
Venstre kan støtte lovforslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2004-04-22:
Det Radikale Venstre havde gerne set, hvis vi snakker om denne specifikke lovgivning, som vi altså gerne havde set som en del af en overordnet strategi, og hvis vi snakker om kvotelovgivningen - jeg forstår spørgsmålet sådan - at man overvejede at lave en fordeling af kvoter, der ikke tog udgangspunkt i, hvor meget virksomhederne har forurenet, men i, hvor meget vi ønsker, de skal forurene i fremtiden. Det vil altså sige, at man også overvejede at give nogle af kvoterne til nogle af de teknologier og nogle af de energiproducenter, som ikke sviner så meget, som så derved indirekte, kan man sige, vil få en form for tilskud, som vil blive betalt af dem, der sviner mere.
Jeg tror ikke, at det behøvede at være særlig dramatisk.
Jeg vil nødig lægge mig fast på et helt bestemt tal for, hvor meget der skulle til for at lave den finjustering i incitament, der gør, at man f.eks. fremmer brugen af gas på nogle af de store kraftværker, så vi vil få et fremtidsperspektiv, der hedder, at vi i Danmark ikke har kul som primær kraftkilde om 10-15 år.
Netop derfor kan man ikke bare lade, som om problematikken ikke eksisterer, for det spørgsmål, som man omvendt kunne stille, er: Man får måske 5-6 pct. ud af den lov her, de resterende 20 t skal man finde inden for de næste 5 år, hvor vil man finde dem?
Martin Lidegaard (RV), 2004-04-22:
Der er ingen tvivl om, at det er en udfordring af de større, vi står over for.
Det er det jo, når man skal omlægge et helt energisystem, og det er jo det, vi taler om her, det er jeg meget enig med hr. Kim Andersen i.
Vi har lavet vores udkast til en overordnet CO2-strategi, og det er rigtigt, det er overordnet, for vi sidder desværre ikke på Energistyrelsen i øjeblikket og kan derfor ikke gå helt ned i detaljer.
Vores bud på de 20 mio. t, som vi jo under alle omstændigheder skal finde - så kan det være, at der kommer 5-6 t oveni - er helt groft sagt at sige, at de 10 mio. t, som vi eksporterer, må industrien selv finde.
Så vil vi finde 5 mio. t på energibesparelser, herunder i transportsektoren, og så vil vi finde 5 mio. t på nye energiteknologier - det er sådan hovedbrikkerne - og så vil vi købe os til resten i udlandet.
Det er sådan hovedbrikkerne i det radikale forslag.
Noget er dyrt, og noget er ikke dyrt.
Det vil i sig selv give 2,5 pct. for at tage et eksempel.
Kim Andersen (V), 2004-04-22:
Der er det jo sådan, at vi først skal komme med et bud på det i 2006, når vi har set nogle erfaringer fra den lovgivning, vi forhåbentlig får vedtaget nu.
Nu kan jeg svare ordføreren med et andet ordsprog
: Det synes, som om han nu løfter fanen så højt, at fødderne mister jordforbindelsen.
Det er jo virkelig forslag holdt i generelle vendinger, som har stor samfundsøkonomisk betydning, det, som den radikale ordfører her nævner.
Jeg synes, det kunne være meget interessant, hvis De Radikale ville konkretisere deres tanker sådan lidt mere præcist.
Så kunne det være interessant, og det vil jeg gerne støtte, at vi får lavet en samfundsøkonomisk beregning af, hvad det vil betyde for konkurrenceevnen, og hvad det vil betyde for arbejdspladserne.
Jeg tror ligesom hr. Martin
Lidegaard, at der kan være arbejdspladser at hente inden for energiteknologien, men jeg tror modsat også, at det på kort og mellemlang sigt vil have meget, meget betydelige negative konsekvenser for beskæftigelsen i de traditionelle erhverv og industrien.
I overført betydning udlægger jeg det sådan, at den radikale ordfører mener, at der i det her forslag skulle have været flere og mere konsekvente indenlandske tiltag til nedbringelse af CO2-udslip.
Hvis det er rigtigt tolket, vil jeg gerne bede den radikale ordfører om at forklare mig og det øvrige Folketing, hvad det er for nogle helt præcise, konkrete virkemidler, Det Radikale Venstre gerne havde set indført til nedbringelse af CO2-udslip, og i givet fald med hvor meget mere end det, forslaget her lægger op til.
Martin Lidegaard (RV), 2004-04-22:
Jeg beklager meget, hvis jeg ikke har udtrykt mig klart.
Det er Det Radikale Venstres holdning, at man skal lægge sig fast på, at hovedparten af de danske CO2-begrænsninger skal findes i Danmark, og at man skal bruge kvoterne til bl.a. at sørge for at få den begrænsning inden for dette lands grænser.
En mindre del er vi så indstillet på at finde i udlandet.
Nu er der jo lidt forskel på de forskellige former for mekanismer, men det er klart, at hvis man laver investeringer
både i ulande og i Østeuropa, skal det selvfølgelig være af en karakter, der giver nogle reelle CO2-reduktioner, ikke
luft-reduktioner
, men noget, som forbedrer miljøet
Men så tror vi til gengæld også, at det kan være en udmærket idé at få eksporteret de teknologier på en fornuftig måde til udlandet osv.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Det lovforslag, ministeren har fremsat, også hvis vi ser det i sammenhæng med det næste lovforslag, er jo renset for incitamenter til at begrænse udledningen.
Det forstår jeg er en vurdering, vi er enige om.
Hvis der skal købes noget i udlandet, må det vel være sådan, at det også er Det Radikale Venstres opfattelse, at der må være vandtætte skotter, således at der ikke kan være varm luft i det, der måtte blive indkøbt i udlandet.
Det skal være reelt forbrugsbegrænsende foranstaltninger, som så laves i udlandet, og ikke en eller anden ledig kvote, der bare betyder, at den samlede udledning i realiteten stiger.
Når jeg stiller de her spørgsmål, er det, fordi jeg synes, der opstod en utydelighed i Det Radikale Venstres melding, men det kan være mig, der bare ikke har hørt ordentligt efter.
Martin Lidegaard (RV), 2004-04-22:
Hele ideen om fleksible mekanismer, som er en del af Kyotoaftalen, groede ikke i den radikale baghave, men var en del af et større internationalt kompromis, som blev indgået, som i dag er et faktum, og som vi selv har været med til at sige ja til.
Så jeg opfatter mere hr. Keld Albrechtsens spørgsmål som af lettere hypotetisk karakter.
Det, der for os nu er væsentligt, er, at man bruger de gode elementer i kvotesystemet.
Man kan nemlig, hvis man bruger det rigtigt, lave nogle direkte incitamenter, sådan at forureneren betaler mere, de snavsede energiteknologier betaler mere, og de rene betaler mindre.
Men den måde bruger regeringen det ikke engang på, havde jeg nær sagt.
Hvis man så bare sagde, at man ville tage en bestemt mængde uden for Danmarks grænser, men det gør man ikke.
Det er i hvert fald Det Radikale Venstres holdning.
Vi vil gerne tage noget uden for Danmarks grænser, vi synes faktisk, det er fornuftigt, og vi tror, at vi kan vinde endnu bedre energitiltag ved at tage visse elementer ind, som har en reel, gavnlig effekt på miljøet og på energien i f.eks. de østeuropæiske lande.
Det, vi vender os imod, er, at der ikke er et loft for, hvor meget der skal tages i udlandet, at der ikke er nogen klare målsætninger for, at hovedparten selvfølgelig skal tages herhjemme, for man skal jo altså feje for egen dør, før man fejer for andres.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Jeg skal undskylde, at det var i sidste øjeblik.
Nu er jeg ikke sikker på, at jeg opfattede, hvad det så får af konsekvens for Det Radikale Venstres stemmeafgivning i forhold til det her lovforslag.
Det vil jeg godt spørge om.
Jeg vil også godt spørge: Hvis man laver et kvotesystem på den måde, at man både laver nogle enormt store kvoter, og så virker det jo ikke begrænsende, og indbygger en handel med kvoter, der indeholder varm luft, således som der var lagt op til også i EU's kvotereguleringssystem, så indbygger man jo ikke noget incitament til en egentlig begrænsning af CO2-udslippet, og så kan man vel ikke sige, at kvotesystemet i sig selv er en god ting?
Martin Lidegaard (RV), 2004-04-22:
Det Radikale Venstre kan ikke tilslutte sig det fremsatte lovforslag.
Det skyldes to ting.
Den første er, at lovforslaget simpelt hen ikke er godt nok, og det er det ikke, fordi regeringen har valgt at implementere denne her EU-aftale, som har et stort perspektiv i sig, på en måde, som er alt, alt for uambitiøs.
Det gælder målsætningerne for reduktionen, men det gælder sådan set også tidsperspektivet.
Nu påberåber regeringen sig jo ulideligt og uafladeligt, at den tjener erhvervslivets interesser, beskæftigelseshensynet osv., og det er grunden til, at man har lagt det ambitionsniveau, man har.
Men jeg tror, at hvis man går ud og spørger i det danske erhvervsliv, i hvert fald dem, som vi taler med på de møder, vi er til med industrien, er de også ret optagede af, hvad der egentlig skal ske på den anden side af 2007. Det forholder sig jo sådan, at hvis man rent faktisk skal lave CO2-besparende foranstaltninger, kræver det nogle investeringer, der har en langt, langt længere tidshorisont end 2 år, og hvis man skal vurdere, hvilke former for investeringer det kan betale sig at lave, så bør man også vide, hvad der sker på den anden side af 2007.
Det er altså lidt en strudsepolitik, regeringen fører på
utrolig mange områder, som handler om miljø.
Man tror, man tjener erhvervslivet bedst ved at køre en eller anden form for stop-go-politik, hvor man lukker øjnene for, at der snarligt, forhåbentlig, bliver et andet politisk flertal, og at man derfor risikerer at have en politik, som svinger hid og did i, stedet for at satse på nogle brede politiske forlig, som så ikke bliver præcis, som man kunne ønske sig, men som til gengæld bliver varige.
Det kan jo lade sig gøre.
Det har vi set på energiområdet, når vi snakker om struktursiden, hvor vi så også fik miljøet med.
Hvorfor kan det ikke lade sig gøre på de her områder, som jo også har meget stor betydning for Danmark, for erhvervslivet og for klimaet i dette tilfælde?
Den anden grund til, at Det Radikale Venstre ikke ønsker at støtte det lille skridt, som der jo så bliver taget med dette lovforslag,
Der ligger nemlig en enorm strategisk mulighed for at bruge det her kvotesystem, hvis vel at mærke - og det må vi alle sammen krydse fingre for - at Kyotoaftalen vil blive ratificeret også af Rusland.
Hvis vi bruger det her kvotesystem på den rigtige måde, ligger der nogle enorme potentialer for at fremme de rigtige former for energi på en markedseffektiv måde, der næsten regulerer sig selv.
Jeg kunne nogle gange fristes til at tro, at grunden til, at regeringen ikke ønsker at benytte CO2-kvoterne strategisk, er, at man ikke har nogen strategi.
For hver gang vi diskuterer den samlede CO2-strategi for Danmark, altså hvordan vi skal opnå vores forpligtelser i Kyotoaftalen, er det, som om der er en fuldstændig larmende tavshed i regeringen.
Man har fremlagt det, man selv kalder en strategi, men som er sådan et katalog over forskellige muligheder, man kan benytte, men man har jo ikke sagt: Så meget vil vi bruge til at nå den målsætning, sådan vil vi gøre det, og på denne her måde skal vi samlet opnå
Danmarks målsætning.
Det er ikke særlig lang tid.
Bodil Kornbek (KD), 2004-04-22:
Lovforslaget skyldes et EF-direktiv, som omhandler kvoter, og som nu skal implementeres i dansk lovgivning, og det er et system, som indføres i januar 2005.
Overordnet set kan Kristendemokraterne tilslutte sig, at Danmark indfører et system for handel med CO2-kvoter. Vi mener, at det er en effektiv måde at nedbringe den danske CO2-udledning på, så Danmark kan overholde målene i Kyotoaftalen.
Det nævnes i bemærkningerne til lovforslaget, at der skal udstedes 100,5 mio. CO2-kvoter i perioden 2005-2007.
Det svarer til en årlig udledning for de kvotebelagte virksomheder på 33,5 mio. t CO2 i den nævnte periode.
Dette er altså en stigning på ca. 7 pct. i forhold til referenceperioden 1998-2002.
Vi mener, at denne kvote er for høj, og vi vurderer, at de positive miljømæssige effekter af forslaget bliver temmelig begrænsede, hvis der i det hele taget bliver nogen. Vi tvivler altså på, at de udmeldte CO2-kvoter sammen med den øvrige politik på området vil være tilstrækkeligt til at sikre, at Danmark kan overholde de internationale forpligtelser. Desværre har Folketinget ingen indflydelse på størrelsen
af disse kvoter.
Miljøministeren har jo allerede her den 31. marts uden at sende forslaget til høring fastsat kvoternes størrelse i den nationale allokeringsplan, som nu er sendt til Europa-Kommissionen.
Det beklager jeg, fordi vi dermed heller ikke har haft en diskussion og dermed kunnet tage stilling til kvoternes størrelse, som jo netop er et afgørende aspekt i hele problemstillingen, når vi taler om kvoter.
Sammenfattende kan vi altså godt støtte, at vi har et system med CO2-kvoter, men vi siger nej til lovforslaget, da vi ikke mener, at vi vil kunne stå inde for og også indfri de de internationale forpligtelser, vi har.
De udmeldte CO2-kvoter er for høje.
Kim Andersen (V), 2004-04-22:
Så derfor er der fra min side ingen grund til, at jeg skal klynge Enhedslisten op på helt specifikke tal, men talstørrelserne er som angivet af mig, og de er fra de åbne samråd i Energipolitisk Udvalg.
Jeg må altså konkludere på baggrund af hr. Keld Albrechtsens indlæg her i anden ordførerrunde, at hr. Keld Albrechtsen kan være lidt uenig i noget beregningsgrundlag og i resultatet af nogle talstørrelser, men han er grundlæggende enig i, at venstrefløjens krav til vandmiljøplan III ville medføre tusindvis af nye arbejdsledige i dette land, og at hr. Keld Albrechtsen var parat til at betale den pris for at få sine ideologiske markeringer igennem.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Det giver en CO2-besparelse, og det giver samtidig beskæftigelse
Det er ministeren bare ikke tilhænger af, men det er jo et politisk valg.
Men ministeren skal bare ikke forsøge at fremstille det, som om vores politik ikke giver beskæftigelse.
Vores politik giver mange folk mere beskæftigelse end det CO2-forslag, ministeren har fremsat.
Men han kan ikke benægte den positive beskæftigelsesmæssige konsekvens af vores forslag.
Jeg kunne nævne energibesparelser, vedvarende energi, forskning og udvikling af ny teknologi til erstatning for benzinen, når olien slipper op.
Hvorfor kaster man ikke 1 eller 2 mia. kr. ind i udviklingen af det projekt, så danske virksomheder kunne gå i front, når der skal nye drivmidler til som erstatning for benzinen?
Vi har benzin tilbage til 10 eller 20 år, men det bekymrer regeringen sig overhovedet ikke om, og den beskæftigelsesmæssige gevinst, der ligger i det gigantiske projekt, lader vi andre lande hente.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-04-22:
Men der kræves altså et svar fra hr. Keld Albrechtsen: Er det Danisco, er det Gråsten Teglværk, er det Lundgaard Teglværk, er det dem eller nogle af alle de andre, der skal til at betale noget mere?
Jeg synes egentlig, det spørgsmål kræver et svar. Når der er tale om innovation og udvikling, har regeringen jo netop indgået et forlig om to havvindmølleparker og investeringer på 5 mia. kr. over de kommende år.
Men det gør jo ikke noget, fordi vi har et liberaliseret marked, hvor vore kraftværker kan producere og sælge strøm på markedet og oven i købet tjene penge på det.
Det gør måske lidt ondt på Enhedslisten, at der er
danske virksomheder, der tjener penge, men det er altså en balance mellem at få det til at gå op med miljøhensyn og sørge for, at der stadig er arbejdspladser.
Jeg ved godt, at hr. Keld Albrechtsen mener, det hele skal gå til alment byggeri og kollektiv transport, men der skal altså også være produktionsvirksomheder i Danmark i fremtiden.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Vi har jo haft forskellige samråd, og ministeren har tidligere været fremme med disse påstande om beskæftigelsen og påstande om negative beskæftigelsesmæssige konsekvenser af oppositionens klimapolitik.
Derfor havde jeg faktisk forventet, at vi ikke skulle høre en gentagelse af disse påstande, som vi fra oppositionens side jo klart har tilbagevist gang på gang, fra ministerens side i dag.
Jeg vil i al stilfærdighed bede ministeren bekræfte, at på trafikområdet, hvor der ikke gøres nogen indsats i regeringens politik, er der fra oppositionens side peget på en massiv udbygning af den kollektive trafik.
Det giver naturligvis flere arbejdspladser og langt flere, end regeringen kan pege på.
Og hvad med energibesparelser og udbygning af vedvarende energi i langt større skala, end regeringen har lagt op til?
Giver det færre eller flere arbejdspladser?
Det giver selvfølgelig flere arbejdspladser.
Jeg opfordrer bare til, at vi får en saglig debat, hvor ministeren kan sige, at kollektiv trafik ikke er ministerens livret.
Det er et politisk valg, men ministeren skal ikke stå her og hævde, at det ikke giver arbejdspladser.
Bendt Bendtsen (KF), 2004-04-22:
Jamen så er vi jo tilbage i diskussionen om, hvad der skal ske efterfølgende.
Men vi må altså bruge de år til at få kvotesystemet til at virke.
Jeg tror nok, jeg kender svaret, hvis man spørger de virksomheder, som jeg har nævnt i dag, og som beskæftiger
ganske almindelige mennesker i blå kedeldragter, om deres holdning: Foretrækker I den borgerlige regering, der sikrer nogle forhold, så I stadig kan producere og eksportere og skabe nye arbejdspladser, eller foretrækker I det, vi hører om, at andre vil tage endnu flere hårde tiltag i brug?
Regeringen vil altid være åben for dialog på dette område, men jeg mener som sagt, at det fremsatte forslag er udtryk for en balance mellem beskæftigelse og miljø.