runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Man får jo næsten indtryk af, at der har siddet en opposition i udvalget og tryglet ministeren, om ikke godt man kunne få lov til at give et åbent mandat, og så ville man gerne have lov til at se resultatet, inden ministeren sagde endelig ja eller nej.
Det er bestemt ikke min erindring.
Altså jeg kan ikke huske, om der var nogen, der overhovedet nævnte muligheden. Jeg vil ikke turde afvise, at der er en eller anden, der har sagt det, men det var ikke noget, der spillede nogen rolle, og der var ikke noget billede af, at der var noget ønske hos nogen, der kunne udgøre noget flertal, som kunne bære en forhandling igennem for ministeren i forhold til noget sådant. Fru Bodil Thrane spørger: Når man nu skriver i et forslag til vedtagelse, at man vil arbejde for noget, er det så ikke udtryk for en undskyldning og for, at der har været slendrian hidtil?
Så må vi sige, at hver gang Folketinget vedtager et forslag til vedtagelse, og det gør vi i disse tider flere gange om ugen, er det normalt altid noget, regeringen skal arbejde for.
Hvis det hver gang skulle være sådan, må vi sige, at der virkelig er meget slendrian i stort set alle ministerier, og at der faktisk er ingen rundt om i systemet, der passer sit arbejde.
Det ved fru Bodil Thrane selvfølgelig godt er noget sludder.
Til hr. Kent Kirk vil jeg sige, at jeg er meget glad for hans positive reaktion på vores forslag til vedtagelse, for det bekræfter det, som var min indgang til hele denne debat, at hvis vi nu lige kan se ud over de dér mange slagsmål og sorteperspillet om, hvem der er skyld i hvad for noget, synes jeg, det er vigtigt, at vi holder fast i, at vi faktisk her i Folketinget står ret enige om nogle præcise mål.
Nu har vi taget en tur i forhold til hr. Kent Kirk og i forhold til mig, og så tror jeg, det kunne tjene dansk fiskeri og danske fiskeres interesser, hvis vi kunne få samlet os om de målsætninger, som fremgår meget klart af det forslag til vedtagelse, der er fremsat, prøve at samle os om det og dermed give de danske fiskeres og det danske erhvervslivs synspunkter styrke til det, vi står over for i de kommende måneder og år.
Dorte Bennedsen (S), 1997-12-11:
Det er jo et stort og seriøst problem, hr. Søren Søndergaard har rejst her, og da vi er et fleksibelt parti, der gerne vil overveje tingene grundigt, så vil vi give hr. Søren
Søndergaard det tilsagn, at vi vil medvirke til nogle dybsindige overvejelser i udvalgsarbejdet.
Dette forslag om ændring af hittegodsloven hører jo ikke til i den kategori, der revolutionerer verden.
Til gengæld er det en fornuftig modernisering af nogle regler, der ikke har været ændret på i ganske mange år, og vi kan helhjertet støtte forslaget.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-12-11:
Hvis man vil dykke ned i det, er der også EU-aspekter, frihandel, der er garanti osv. osv, og hvordan kan vi være sikre på, at der ikke er to cykler, der har nogle mærker, der minder om hinanden, men som man ikke rigtig kan se forskel på?
Jeg føler mig tryg ved det her lovforslag, og jeg kan bare sige til alle dem, der ikke sidder i Europaudvalget og har at gøre med tekniske standarder, at det her er det rene vand ved siden at det, vi en gang imellem beskæftiger os med
Kent Kirk (KF), 1997-12-11:
Jeg er enig med ministeren i de betragtninger om EU's betydning for dansk fiskeri, som ministeren kom med i sin indledning.
Der hersker ingen tvivl om, at dansk fiskeris overlevelse også afhænger af vores medlemskab af EU, for uden et medlemskab ville mange fangstpladser være tabt for danske fiskere.
Jeg synes også, at den debat, vi har haft i dag, indimellem har været fremadrettet. Det, jeg måske kan være lidt ked af, er, at vi ikke havde debatten for et halvt år siden, og at vi ikke dengang fik vedtaget det her forslag til vedtagelse, for så havde vi netop fået lagt linjen for de initiativer, der skal tages for at få overbevist de andre lande om, at det, Kommissionen havde foreslået, og det, der så også desværre blev vedtaget den 30. oktober for rødspættefiskeriets vedkommende, var forkert set ud fra en bæredygtig synsvinkel.
Nu har vi så haft debatten i dag, og nu har vi to år til at arbejde i, for reglerne træder først i kraft om to år.
Så der har aldrig været tvivl om, hvad dansk fiskeri gik efter.
Så står vi med det problem, at også danske fiskere kan begynde at fiske små rødspætter med 80 mm.
Ændringen af reglen om, hvornår man er på tungefiskeri - som går fra, at man skal have 5 pct. tunger om bord, til at man bare skal sige, man er på tungefiskeri - får nemlig også indflydelse på, hvordan danske fiskere kan opføre sig.
Jeg ved i hvert fald, at der meget nemt vil opstå en konflikt i dansk fiskeri, hvis nogle danske fiskere skulle begynde at fiske efter disse regler, samtidig med at vi er i den situation, at vores egen fiskeindustri ikke er interesseret i at få disse små rødspætter ind.
Så der er virkelig problemer, som skal løses.
Lad mig så afslutningvis gentage mig selve: Havde vi da bare haft debatten i foråret, for så var ministeren blevet tvunget til at sætte det nødvendige analysearbejde i gang, som kunne have overbevist de andre lande.
Jeg føler mig sikker på, at når vi får dokumentation for, hvor skadelig den her beslutning er, så vil ministeren ved at tage kontakt til Tyskland og Storbritannien også kunne få nogle forbundsfæller, der vil være parate til at arbejde positivt for at ændre det, for netop Tyskland og Storbritannien har jo altid delt Danmarks opfattelse af, hvad et bæredygtigt fiskeri er, når vi taler om rødspættefiskeri.
Så lad os nu gå i gang med at få løst det problem, der er opstået på papiret, således at det ikke bliver et problem i det praktiske fiskeri om to år.
Jens Kirk (V), 1997-12-11:
Nu har hr. Heiselberg jo sagt noget af det, undertegnede ville sige, nemlig at dette forslag til vedtagelse, som jo har en masse gode punkter, som Venstre i allerhøjeste grad går ind for, er én stor, lang undskyldning for, at man ikke satte noget i gang for 2 år siden og virkelig rejste rundt i de EU-lande, som havde betydning for fiskeriet.
En anden ting, som jeg også synes er interessant i denne forbindelse, er, at hr. Ole Stavad fortsat påstår, at havde vi bare givet ja til det udkast til mandat, der var,
havde alle ting været velforvaret.
Det giver jo én det indtryk, at hr. Ole Stavad havde en inside viden om, at man allerede var kommet så langt, at det, der stod her som sidste pind, kunne vedtages.
Hvis hr. Ole Stavad vidste det inden, var der i allerhøjeste grad grund til for regeringen at gøre opmærksom på, at vi nok burde stå stand by, for det kunne jo også være, vi kunne få sænket eller hævet mindstemålet for rødspætter igen.
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Jeg kan ikke rigtig købe fru Lene Espersens fortolkning af det, jeg har sagt eller i hvert fald forsøgt at sige, når fru Lene Espersens udlægning bliver, at jeg nærmest har givet udtryk for, at det dér med mindstemålet for rødspætter er lige meget.
Ingen tvivl om det.
Når vi får den diskussion, vil jeg sige til fru Lene Espersen, at det er, fordi på den måde, som forespørgslen er formuleret, har man ligesom knyttet hele hovedproblemstillingen til, at man nedsætter mindstemålet fra 27 til 22 cm, og at maskestørrelserne til de 80 mm er en del af problemstillingen.
Men jeg siger bare, at som vores analyse er, så er det, der er den største ulykke, der er sket, det, der giver de mest vidtrækkende ændringer i den forkerte retning for et bæredygtigt dansk fiskeri, er, at man nu får udvidet området
så massivt, at man kan fiske med 80 mm garn, men jeg beder om, at det ikke bliver fortolket derhen, at det andet bare er lige meget
Det er det ikke, og det har heller aldrig været fremstillet sådan af hverken ministeren eller af andre fra Socialdemokratiet. Så spørger hr. Jens Kirk, om jeg havde en til vished grænsende sikkerhed for, at man kunne have nået den dér kasse.
Jeg havde den samme sikkerhed, som jeg synes hr. Jens
Kirk havde, og det vil sige med den usikkerhed, der ligger i det, nemlig det, som fødevareministeren sagde i Europaudvalget
Jeg lyttede mig til, at fødevareministeren og dermed også de embedsmænd, som sad tæt på det dér forløb, havde en vurdering af, at der var en god chance, men vi havde den gardering, at hvis ikke fødevareministeren kunne nå et resultat, så forpligtede fødevareministeren sig til at stemme nej.
Bodil Thrane (V), 1997-12-11:
Nu er hr. Ole Stavad jo god til at slynge om sig med nogle gode ord, og han sagde, at jeg sagde noget sludder.
Jeg vil gerne spørge: Hvis det, jeg sagde, var sludder, havde vi haft debatten i dag?
Jeg vil også gerne spørge hr. Ole Stavad, om han mener, at det er en meningsløs debat, vi har her i dag, og at fiskerierhvervet ikke er så væsentligt, at den debat er værd at have, når regeringen har fejlet eller ikke sikret sig nogle allierede i EU imod det forslag, der minimerer rødspættebestandens levevilkår.
Uanset det vil jeg godt sige, at det forslag til vedtagelse, der foreligger fra regeringens side, jo indeholder nogle indrømmelser, der gør, at der er nogle positive signaler fra regeringen, der alligevel munder ud i en eller anden enighed i den kritik, vi fremfører her i dag.
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Selv om jeg mener, at jeg har været i situationer, hvor jeg har hørt noget sådant fra fru Bodil Thrane, ville det ligge mig fjernt at give det en sådan betegnelse, for det synes jeg ville være uhøfligt.
Men når fru Bodil Thrane spørger, om jeg synes, at denne debat er uvæsentlig, må fru Bodil Thrane i hvert fald ikke have hørt min indledning til ordførertalen, hvor jeg netop takkede for, at vi fik forespørgslen.
Jeg betegner det som væsentligt, at vi fik den og glæder mig over, at så vidt jeg kunne se, var vi ret enige om de mål, vi skal prøve at nå.
Det, jeg så var skuffet over, var, at det tilsyneladende var vigtigere i hvert fald for den konservative ordfører for forespørgerne at få et slagsmål i stedet for en konstruktiv diskussion om, hvordan vi kommer videre i det her, og det var jeg ked af.
Vi anser det her for en meget væsentlig debat.
Det er jeg ikke bare glad for; det er jeg taknemlig for.
Bodil Thrane (V), 1997-12-11:
Jeg vil meget gerne opfordre hr. Ole Stavad til at tage Folketingets forhandlinger og se, at han har faktisk sagt, at det var noget sludder, og derfor må jeg så sige, at hr. Ole Stavad ofte er uhøflig.
Det interessante i dag ved denne debat er, om regeringen har skiftet fiskeripolitik, for vi har igennem flere år kunnet enes om nogle overordnede retningslinjer, der på sigt skulle kunne genskabe et stolt, bæredygtigt erhverv rundt i de danske og internationale farvande og have.
Venstre har ønsket at have medindflydelse og dermed også medansvar for fiskeriets vilkår, fordi vi ønsker, at reglerne for fiskerne og flåden skal være fremadrettede.
Vi ønsker rammer, der skal sikre økonomisk og miljømæssig forvaltning og bæredygtighed, og at fiskerne skal have politiske redskaber, der sikrer de mål.
At vi har langt igen, er der ingen tvivl om.
Uanset det
Det er et forhold, vores fiskerierhverv på utallige områder har accepteret netop af hensyn til fiskearternes bevaring og som led i fødekæden.
Det har i utallige tilfælde givet urimelige og utilstrækkelige vilkår for vore udøvende fiskere, der mange gange er underlagt regler, hvor muligheden for at efterleve disse har krævet stor faglig akrobatik.
Nu står vi så her med en EU-vedtagelse, som hr. Jens Kirk vil tage sig af lige om et øjeblik, og det, vi fra dansk side meget skal beklage, er, at det er gået så galt og derfor spørge ministeren om, hvad i alverden der er sket, siden det kunne gå så galt.
Jens Kirk (V), 1997-12-11:
Alle konferencer, kongresser og høringer, det være sig nationale som internationale, har altid i slutdokumentet indføjet, at fiskeriet skal foregå på et miljømæssigt bæredygtigt grundlag.
Derfor virker det grotesk, at man på rådsmødet den 30. oktober 1997 bl.a. vedtog at ændre de tekniske foranstaltninger til at gå stik imod bæredygtighedsprincippet, for så vidt angår fladfiskearten rødspætte, idet man vil tillade fiskeri med 80 mm nettrawl fra den 1. januar 2000 i et udvidet område af Nordsøen, hvor rødspætten er den dominerende art, og hvor mindstemålet burde være mindst 100 mm ved fiskeri efter fladfisk med net, og hvor vi ved, at man fra den 1. januar 1998 for faststående redskaber skal anvende 100 mm redskaber.
Samtidig med tilladelsen til at anvende 80 mm trawl nedsættes mindstemålet for rødspætter fra 27 til 22 cm, hvilket ifølge formandskabet vil føre til mindre discard.
Jeg tror næsten kun, at det er formandskabet, der kan tro sådan.
Hvorfor hjalp han ikke vores fødevareminister?
Hvorfor greb han ikke ind?
Det vil han gerne gøre så mange andre steder.
Det er for os i Venstre ufatteligt, at det hollandske bundtrawlsregime har haft så stor magt i udarbejdelsen af det vedtagne, at vores fødevareminister ikke ved hjælp af ovenstående person, miljøministeren, eller videnskabelige beviser, f.eks. fra ICES, har kunnet hindre, at området, hvor man må fiske med 80 mm trawl udvides fra 55. til 56. breddegrad i Nordsøen.
Ikke mindst i de mange fiskerisamfund på den jyske vestkyst må man forvente en stor indtægtsnedgang, hvis der ikke findes en løsning på det her problem inden 1. januar år 2000.
I Venstre vil vi gerne opfordre eller allerhelst pålægge fødevareministeren den bundne opgave at finde en bæredygtig løsning på problemet inden for de næste 2 år, og Venstre vil gerne medvirke konstruktivt til at finde en løsning.
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Jeg vil kun sige til fru Bodil Thrane, at når hun påstår, jeg har sagt ordet sludder, så har jeg givet gjort det.
Derfor vil jeg sige undskyld for udtrykket helt uafhængigt af, hvor berettiget det måtte have været.
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Jeg vil kun kvittere over for den konservative ordfører og sige, at min oplevelse af det forløb, der har fundet sted, bestemt har været, at den konservative fiskeriordfører, fru Lene Espersen, har været konstruktiv, og jeg ser også frem til et konstruktivt samarbejde både med fru Lene Espersen og Det Konservative Folkeparti i det videre forløb.
Det tror jeg vil være muligt, for vi ved godt, at dansk fiskeri er af så stor interesse for dansk beskæftigelse, at vi kan samles om det.
Så det vil jeg gerne kvittere for.
Svend Heiselberg (V), 1997-12-11:
Man må jo sige, at det er en flad og rødplettet sag, vi beskæftiger os med her.
Det, jeg gerne vil spørge om, er: Hvornår blev ministeren bekendt med, at EU og specielt Holland ville sænke mindstemålet på rødspætterne?
Jeg mener at vide, at der er mange biologiske undersøgelser, der siger, at det vil være skadeligt for rødspættebestanden, hvis man sætter målet ned, og hvis man ikke har de undersøgelser, mener jeg, at man for længst burde have sat dem i gang.
Forslaget til vedtagelse kan man vel ingenting have imod, men jeg synes altså nok, det er én lang undskyldning for regeringen, for den burde for længst have haft sat de undersøgelser i gang, og jeg kan vanskeligt tro, at det er kommet som en stor overraskelse for regeringen og for ministeren, at man nu specielt fra Hollands side ønskede at få sat mindstemålet ned.
Kristen Touborg (SF), 1997-12-11:
Jeg har lige et enkelt spørgsmål til hr. Niels Højland.
Jeg synes, det er et mærkværdigt dobbeltrettet budskab, der kommer fra Fremskridtspartiets ordfører:
Samtidig med, at man siger, at forslaget til vedtagelse udelukkende er et spørgsmål om at lægge røgslør ud over sagen, så siger man også, at det da ikke kan udelukkes, at Fremskridtspartiet vil stemme for det.
Er det det ene, eller er det det andet?
Det burde jo ikke kunne være begge dele på én gang, men det er det tilsyneladende alligevel.
Niels Højland (FP), 1997-12-11:
Det har været en interessant, lang debat.
Der er kommet mange udtalelser, skarpe og måske knap så skarpe, men mange interessante bemærkninger.
Det, der går igennem som et gennemgående tema, er, at alle er enige om, at det er noget skidt, det her.
Det er en dårlig løsning.
Det er noget, som ingen rigtig kan være tjent med.
Og jeg vil da gerne sige, at Fremskridtspartiet også mener, at det er en rigtig dårlig løsning, der her er lavet.
Det har altid været Fremskridtspartiets politik, at det med fiskeripolitikken skulle bygge på nogle grundting, bl.a. mindstemål for fiskearten, maskestørrelse og eventuel fredning i gydeperioden i nogle områder.
Det er noget, enhver kan forstå, og det er det, som fiskeripolitikken skulle bygge på.
Da man hørte, at det her blev vedtaget, og da jeg så kom ud til vestkysten og mødte nogle fiskere derhjemme, så sagde de: Jamen hvad er det da for noget, der bliver lavet derovre?
Hvad er det da, I laver?
Det, der går igen, er jo, at der er en sorteper i det her spil, og den forsøger regeringen at spille over til Venstre og De Konservative, og Venstre og De Konservative forsøger at spille den over til regeringen.
Det er det, der sådan set diskuteres i den her sag, for alle skal jo ud og forklare vælgergrupperne og fiskerne i særdeleshed, at det her er noget skidt, men at det er de andres skyld.
Men det var altså ikke så slemt, det, der blev lavet, at man turde og ville tage konsekvensen og nedlægge veto, udstyre ministeren med et veto, så man virkelig havde sagt nej til det.
Så havde man haft respekt ude i fiskersamfundene og i den øvrige danske befolkning, og så var der helt sikkert blevet forhandlet igen.
Døren ville ikke bare være blevet lukket for Danmark og man ville ikke bare have sagt, at så gør vi lige det, der passer os, hen over hovedet på jer.
Så tror jeg bestemt, at man igen ville have forhandlet med Danmark om problemet.
Det kan ikke hjælpe, at vi gør det.
Det må vi for alt i verden ikke gøre.
Det, vi kan blive enige om, uanset hvilket parti vi tilhører herinde, er, at vi ikke må røre ved bureaukraterne. Dem skal vi være gode ved, for det er dem, vi skal rette os efter fremover. Det er dem, der skal styre os fremover, så vi skal i hvert fald ikke træde dem for meget over tæerne. Det er det, der skinner igennem. Så laver vi et forslag til vedtagelse, som jeg ikke vil sige, at Fremskridtspartiet ikke vil støtte, for den ser sådan set god nok ud, men det er netop at lægge røgslør ud at lave en sådan vedtagelse.
Men man kan da håbe, at vedtagelsen fører til noget godt.
Det vil jeg da håbe.
Men kendsgerningen er, at det overordnede i det her simpelt hen er, at bureaukraterne skal have fred. Det er dem, der skal bestemme. Det må vi rette os efter, og så kan vi ellers slås lidt indbyrdes, for at vi kan bevise over for vore vælgere, at vi vil gøre noget for dem.
Ole Stavad (S), 1997-12-11:
Der er truffet en politisk beslutning.
Derfor synes jeg ikke rigtig, at det har nogen mening at forsøge at hænge nogle bureaukrater op som nogle skræmmebilleder.
Det er et politisk ansvar, som politikere i de 15 lande må bære, og hvis det er sådan, at der nogle steder er bureaukrater, der har for stor indflydelse på noget - det mener jeg i hvert fald ikke vi kan sige har været tilfældet i Danmark - så er det politikerne, der er for ringe, og ikke bureaukraterne, der er for gode.
Niels Højland (FP), 1997-12-11:
Jeg kan kun give hr. Ole Stavad fuldstændig ret.
Det er politikerne, der er for ringe, når man lader bureaukraterne styre det her selskab.
Det er dét, der er kendsgerningerne.
Jeg kan godt forstå, at man er led ved det.
Jeg kan godt forstå, at hr. Ole Stavad forsøger at holde hånden over nogle embedsmænd. Jeg har heller aldrig nogen sinde skudt på embedsmændene.
Det er klart.
Det er menneskeligt.
Men hvis politikerne her var deres ansvar voksent, så havde de sagt nej over for det, og det havde de gjort ved at nedlægge veto, slet ingen tvivl om det. Det er politikerne, der er for svage i det her spil over for bureaukraterne.
Addi Andersen (CD), 1997-12-11:
CD er enige med de partier, der sætter spørgsmålstegn ved, om det er i overensstemmelse med bæredygtig udvikling af rødspættebestanden i Nordsøen, at man tillader fiskeri efter rødspætter med et mindstemål på 22 cm i stedet for 27 cm, samt at reglerne for at fiske med små masker på 80 mm lempes.
CD har tidligere givet udtryk for, at bæredygtigt fiskeri af bl.a. rødspætter kan styres igennem maskemål med den usikkerhed, der er omkring det.
Men alt det er fødevareministeren jo også enig i, så meningen med forespørgslen står for mig hen i det uvisse, selv om jeg kan have mine anelser.
Der er to år til, at reglerne træder i kraft, og i den mellemliggende tid har ministeren mulighed for at arbejde for Danmarks synspunkter.
Det hilser jeg med tilfredshed, og det regner jeg med vil finde sted.
Godt nok har der været megen snak frem og tilbage hen over bordet, men jeg forstod også, at mandatet til ministeren gik ud på at få udskudt beslutningen, og hvis det ikke lykkedes, skulle Danmark stemme imod.
At der ikke var flertal i Europaudvalget for at nedlægge veto, kan man vel dårligt bebrejde ministeren.
Jytte Andersen (S), 1997-12-12:
Med hensyn til bemærkningerne om, hvad en minister skal gøre, på hvilken måde hun skal gøre det, og specielt hvornår hun skal gøre det, er det faktisk min opfattelse, at det ikke er særlig hensigtsmæssigt at tage initiativer i en konkret sag
, så længe sagen ikke har fundet sin endelige afgørelse, og det har denne sag ikke.
Det har ikke noget at gøre med, at jeg sidder på min dertil indrettede flade og ikke gør noget og ikke vil løse
sagerne.
Det handler faktisk om sådan en almindelig retlig orden i tingene, nemlig om, at man ikke skal ændre en lov, før man har et billede af, om der nu også er behov for at ændre den.
Det er det, jeg har givet udtryk for lige siden i sommer - eller måske var det i efteråret - hvor denne her sag startede.
Det er også det, jeg har givet udtryk for her ved denne lejlighed, og jeg vil gerne så ved afslutningen af denne debat her efterhånden sent fredag eftermiddag sige, at når sagen har fundet sin endelige afgørelse i ankesystemet, så er der god grund til at kigge på den og se, hvad man kan gøre for at ændre noget, der forekommer at være uhensigtsmæssigt.
Men hr. Jes Lunde må medgive mig, at det er første gang i nyere tid, at partier, der repræsenterer højrefløjen, sætter spørgsmålstegn ved, om reglerne er for slappe eller for stramme.
Jytte Andersen (S), 1997-12-12:
Jeg synes faktisk, det var en rimelig grov opstramning af min konklusion, der kom i den første del af hr. Jes Lundes svar.
Jeg har fra starten givet udtryk for, at jeg har sympati for denne sag, og jeg har givet så meget udtryk for det, at den lokale SiD-afdeling ønsker mig hen, hvor peberet gror, fordi sympatien samtidig er en karaktergivning af den lokale afdelings afgørelse i første omgang.
Jeg har også sagt, at der er nogle problemer, og at regelsættet er meget stramt.
Det vil så vise sig, om højrefløjspartierne er lige så sympatiske over for og har lige så megen forståelse for dem, der kan komme i klemme i systemet, fordi der er meget hårde sanktioner.
Men jeg vil altså godt afvise, at der fra starten skulle have været en afvisning fra min side.
Jeg mener faktisk, jeg gav udtryk for en vis form for forståelse, men jeg er sådan set også forpligtet som minister til at overholde de regler, der er vedtaget i Folketinget - også af hr. Jes Lundes parti og oven i købet i flere omgange, både da vi indførte overgangsydelsen for de 55-60-årige, og da vi udvidede den til at omfatte de 50-60-årige.
Jeg synes faktisk, der også er en vis form for hykleri i SF's holdning i denne sag.