Pia Gjellerup (S), 2002-03-19:
Til hr. Kristian Jensen vil jeg bare indlede med at sige, at det, der skuffer os, såmænd er, at regeringspartierne vil tage æren for det, kommunerne gør, og så skælde ud bagefter, når det ikke nødvendigvis bliver ganske perfekt.
Det er det der med at låne det, andre gør godt, og pryde sig med deres fjer, som vi har noget imod, og jeg mener sådan set, at det er meget ansvarligt at være imod den form for at pynte sig med lånte fjer.
Men ellers vil jeg på Socialdemokratiets vegne komme med bemærkninger om det, der jo er hovedparten i dag, nemlig ændringsforslagene til finanslovforslaget.
Det har jo været en lidt forunderlig behandling, vi har haft af finanslovforslaget.
Det blev fremsat den 29. januar.
Allerede 3 dage efter havde vi første behandling.
Så var der invitation til striben af Folketingets partier efter yderligere 3 dage, og vi kom, vi så, vi hilste, og så gik vi i øvrigt igen i en eller anden forventning om, at der måske var noget, der fulgte op, men der var såmænd ikke mere.
Dagen efter var der ét fuldt omfattende finanslovforlig.
Man kan sige, at vi brugte de der 3 kvarter på noget, der såmænd sikkert var meget hyggeligt, men det var da virkelig en skueret.
Det var for at vise, at man gerne ville forhandle, men det var jo ikke forhandling, det var lidt narrespil.
Det at komme til et så hurtigt forlig er jo blevet bedømt, og man kan vælge at sige, at det er flot, det er handlekraftigt, det er magtfuldt.
Man kan også vælge at sige, at det er udtryk for overfladiskhed, en trang til at diktere på flertallets vegne uden at tage hensyn til andre.
Og man kan også sige, at det varsler en række ting om noget, der er uigennemtænkt.
Vi så det måske bedst, at da der under førstebehandlingen blev dannet et stort flertal i Folketinget mod de helt aldeles urimelige og ganske uvarslede besparelser på over 1 mia. kr. på uddannelsesområdet
Ja, så kaldte man det, da man nu havde set flertallet manifestere sig i Folketinget, for en svipser. Og så fjernede man noget af besparelsen.
Omhyggeligt ikke den del af den, som vedrører de mennesker, der typisk har den korteste uddannelse.
Dér lader man den fulde svipser slå helt igennem.
Men jeg skal give tilsagn om, at vi fra Socialdemokratiets side gerne vil medvirke til, at vi får vedtaget den del af svipseren, man vil vedkende sig, der selvfølgelig også er en genopretning eller tilbageførsel, som det hedder i de snesevis af ændringsforslag, det handler om.
Men vi vil gerne give et bud om at gå lidt videre endnu og fjerne hele svipseren, så det også betyder, at de, der har den korteste uddannelse, og som har trukket mindst på de ressourcer, der ligger i samfundet, ikke nu skal betale betydelig meget mere eller helt være udelukket fra uddannelse.
Vi ser også en håndtering af noget andet, der ikke er en svipser, det er det i hvert fald ikke mere.
Man går rask til forligene, og hvis man har flertal for noget andet, end det forligene handler om, så gennemfører man, hvad der passer sig for flertallet.
Det er jo en uhørt metode i Folketinget, og jeg vil bare nævne ét, for det er det markante, store, tydelige og klare eksempel, nemlig håndteringen af Mifresta-midlerne, og der vil jeg varsle, at Socialdemokratiet vil stemme for rækken af ændringsforslag, som hver især har til formål at udmønte og fastholde den Mifresta-ramme, som vi har udmeldt tidligere i efteråret i det socialdemokratisk-radikale finanslovforslag, så vi tager vores del af ansvaret for at udmønte både midler til miljø og til fredsarbejde og til stabiliserende virksomhed ude i verden.
Det tjener os i øvrigt godt både økonomisk, politisk og menneskeligt, og det synes jeg er værd at vi får givet vores bidrag til.
Det vil vi prøve, og jeg vil også gerne i dag appellere til, at man fra regeringens side overvejer, om man virkelig vil bryde, hvad man har af aftaler og se stort på fremtiden, også hvordan vi indretter os aftalemæssigt herinde.
Det uoverskuelige og det uigennemtænkte illustreres også på en tredje måde, nemlig ved de besvarelser, vi har fået i udvalgene og her i salen, eller rettere, skulle man måske sige, den mangel på besvarelser, vi har været ude for.
Der er adskillige udvalgsområder, hvor der ligger spørgsmål, der stadig ikke er besvaret, selv om de retter sig direkte til finanslovforslaget.
Det er ikke tilfredsstillende.
Jeg vil gerne anerkende, at vi alle har haft en særlig opgave, fordi der har ligget et valg dér, hvor der ellers blev behandlet finanslov, men jeg synes ikke, det er rimeligt, at man ikke har gjort sig større umage fra regeringens side, så vi havde besvarelserne i hvert fald senest i går.
Det er der flere eksempler på vi ikke har.
En anden måde, man undgår at svare på - det har vi jo set her i formiddagens løb, hvor folkeoplysningsloven har været til behandling - er, at heller ikke ordførere eller ministre her i salen giver deres besyv med.
Det er markeringen af, at flertallet ved, hvad der er bedst, og det vil vi i øvrigt ikke fortælle nogen, for vi har ikke så gode argumenter, andet end at vi er flest, og det er uigennemtænkt. Det ser vi også på et andet område, nemlig den måde, hvorpå man gennemfører en række af tingene.
Råd og nævn er blevet jasket igennem Folketinget i umage bunker under en eller anden sådan meget raffineret overskrift, tror man, om
unødvendige råd og nævn; unødvendige og det, der i øvrigt lyder endnu værre.
Det er markedsført, som om der sidder en masse mennesker, der kun venter på at blive spurgt om et eller andet, der er ganske unyttigt.
De får en masse penge
imens, og det er det, man vil afskaffe.
Nej, realiteten er
Nej, det er pengene til opgaveløsninger, som forsvinder.
Vi har set det, og der er bare ét eksempel, jeg vil fremdrage, nemlig Vandfonden, hvor alle her i salen, da det blev behandlet, var meget enige om, at det at bidrage med en håndsrækning fra fællesskabet til mennesker, der har oplevet uden nogen som helst egen skyld at få forurenet deres brøndboringer og dermed få forurenet deres drikkevand, var det, vi havde indrettet Vandfonden til.
Nej, den blev afskaffet, for det var altså et af disse unødvendige steder, hvor man blot afskaffer tingene.
Her i salen var vi vidner til krumspring, bogholderifiksering og manglende eller inkonsistente besvarelser, som ikke er parlamentarikere værdige.
Mange af Socialdemokratiets ændringsforslag retter op på disse krumspring.
Det synes vi er rigtigt.
Men denne blinde bogholderfiksering, hvor alt bare falder for kniven eller grønthøsteren - en gang imellem er det øksen - er en form for fremfærd, vi vil sige nej til. Blind nedskydning af vanskelige kritikere er ikke Socialdemokratiets politik.
De socialdemokratiske ændringsforslag er, siger Venstres ordfører, forudsigelige: Jamen det vil jeg gerne sige tak for, for det synes jeg virkelig er en ros.
I et år, hvor vi har haft finanslovdebat før et valg, vi har haft en valgkamp, og vi har en tid efter valget, vores positioner er skiftet, synes jeg, det er en meget stor anerkendelse at sige, at det, vi kommer med, er forudsigeligt.
Ja, vi følger jo den politiske linje, som vi præsenterede i efteråret, som vi præsenterede under valgkampen; den har vi stadig efter valgkampen.
Vi gennemfører det, vi sagde.
Det, Venstre og De Konservative gør, er at gennemføre noget at det, de selv sagde, men desværre gennemfører de også det, som vi sagde, at de ville gennemføre, men som de under valgkampen kaldte for skræmmekampagne.
Blandt nye initiativer er der jo initiativer inden for folkeskolens udvikling: vedrørende børnehaveklassen, engelsk fra tredje klasse, Projekt Skoleløft for de skoler, der ligger i kvarterer, der har særlig store sociale opgaver.
Så er der puljer til investering i integration, sådan så nye danskere kan komme ordentligt ind på arbejdsmarkedet.
Dér har vi en stor opgave foran os.
Vi vil også gerne være med til at finde finansiering til nogle andre tiltag, en opretning af de personlige tillæg og varmetillægget i forhold til den aftale, der er gået igennem i Folketinget for 2 år siden, og som ikke er blevet ført ud i livet.
Den vil vi stå ved, og vi vil have, at de personlige tillæg og varmetillæggene sammen med helbredstillægget i en løsning udnyttes sådan, som det var tiltænkt.
Vi har lagt op til en pulje i forhold til indsatsen over for svage grupper, som der jo altid vil være nogle af i et samfund, og som der desværre også er meget stor brug for at øve en indsats i forhold til.
Det skal der også være mulighed for, og det stiller Socialdemokratiet ændringsforslag om.
Vi stiller også forslag om nogle enkelte trafikinvesteringer forskellige steder i landet: Bornholm, Thorsminde, Sønderjylland ved digerne.
Og vi har, for at nævne et af de væsentlige emner, en flerårig udviklingsplan for erhvervsskolerne.
Vi kan også finansiere, som det har været berørt af den tidligere ordfører, sygehusbehandling ud over det aftalte mål på 20.000 i 2003, 40.000 næste år og 60.000 i 2004.
Vi vil bare gerne - og det er det, vi gør i vores ændringsforslag til finanslovforslaget - afsætte dem som reserve, som også kan bruges i 2003 og 2004, hvis de ikke kan bruges i 2002.
Vi er nervøse for, at den form for gidseltagning, der ligger i, at vi endnu ikke har kunnet få et svar fra sundheds- og indenrigsministeren på, hvorvidt man kan få lov til at overføre pengene til 2003, vil medføre den skævvridning i sundhedsvæsenet imellem afdelinger og imellem sygehuse og imellem amterne, som vi også diskuterede under førstebehandlingen.
Men vi vil holde stærkt øje med - og det var også det, vi sagde under førstebehandlingen - hvad det er for en metode.
Vi håber faktisk, at vi kommer derhen,
hvor det bliver sagt, vi gerne skulle hen, men vi er i Socialdemokratiet faktisk nervøse for, om det er den rigtige metode, regeringen vælger.
Men vi har i hvert fald under alle omstændigheder, også med den aftale, der er lavet med amterne, et afsæt for indsatsen, som vi principielt står bag, og som vi økonomisk også står bag.
Skal man så spare på alt, hvad der rører sig, for at finansiere dette?
Det var vi inde på i bemærkningerne til Venstres ordfører - sparealibiet blev skudt i sænk.
Det er jo ikke rigtigt, når der altid, undtagen her, når vi spørger meget direkte til det i salen, med hensyn til det offentlige rum alene bliver henvist til nogle enkelte områder, hvor man gerne vil gøre noget godt - der henviser man enhver af de ubehageligheder, man i øvrigt foretager sig.
Og så siger man her i salen: Jo, men der er også det med skat.
Ja, hver eneste sektor i Danmark, og det gælder også erhvervslivet, skal selvfølgelig bidrage med sin faste andel af de udgifter, der ligger i et velfærdssamfund, som også et erhvervsliv har stor glæde af.
Jeg tror også, at store dele af erhvervslivet anerkender, at et velfungerende velfærdssamfund med en høj grad af sikkerhed og tryghed, trang til udvikling, kræfter til udvikling, er noget, der giver et afsæt for et dygtigt erhvervsliv.
Men regeringen har valgt altid at henvise til det offentlige rum og næsten skyde skylden på de syge i forhold til alle de nedskæringer, der sker.
Det er en falsk melodi.
Vi kan ærligt og redeligt skaffe pengene, også til at sørge for endnu flere behandlinger på sygehusene end de lovede, uden at foretage de ideologiske nedskæringer, som ligger i finanslovforslaget.
Der er jo en lang række ændringsforslag fra partier i Folketinget, og jeg vil ikke gennemgå hvert enkelt og give Socialdemokratiets melding, det vil jo vise sig, når vi når til afstemningerne, men jeg vil gerne give en beskrivelse af princippet for Socialdemokratiets afstemninger.
Jeg røber ist ikke meget ved at sige det.
Andre partiers ændringsforslag vil vi stemme for, hvis de er omfattet af eller indeholdt i det, der er hovedpunktet i de socialdemokratiske ændringsforslag.
Man kan jo altså ikke lægge dem sammen.
Man må sige, at hvis ikke det lykkes i første omgang, bliver vi stædige og bliver ved for at se, om der ikke er en anden sovs, det pågældende ændringsforslag kan blive serveret i.
Så vil vi prøve at se at få det gennemført.
Lidt skal også have ret.
Og så vil vi lade passere, som jeg nævnte det tidligere, den genopretning af noget af det, man kaldte svipseren, på uddannelsesområdet.
Vi vil stemme nej til ændringsforslag, der i hovedindholdet rækker videre end Socialdemokratiets ændringsforslag, og så vil vi stemme ja til udmøntning af satsreguleringspuljen.
Jeg har så i øvrigt nogle særlige bemærkninger.
Den ene er om Mifrestarammen, som jeg har været inde på.
Der er det muligt, at man ved en teknisk gennemgang vil kunne finde frem til, at de socialdemokratiske forslag om Mifrestarammen ville betyde en udvidelse af Mifrestarammen.
Hvis en sådan teknisk gennemgang skulle afsløre det, vil jeg gerne her sige: Det er ikke det tilsigtede.
Det tilsigtede er at stemme for ændringsforslag, som indebærer, at vi når dertil, hvor vi var med Socialdemokratiets og Det Radikale Venstres finanslovforslag fra august, og også med den udmøntning, som der var tale om, og ikke alle mulige mærkelige reservationer og omflytninger alle mulige mærkelige steder.
Jeg vil sige lidt om de enkelte ændringsforslag i øvrigt, altså af den lidt mindre slags, som har betydning, som vi vil stemme ja til. Det vil vi bl.a. til SF's forslag om styrkelse af Forbrugerrådet og også til SF's forslag om sikring af grundkapital til flere ungdomsboliger.
Vi vil stemme ja til Enhedslistens forslag om ændring af helbredstillæg, fordi det er en anden udgave af de socialdemokratiske ændringsforslag
om forhøjelse af personlige tillæg m.v.
Vi vil stemme ja til Det Radikale Venstres forslag om forebyggelse og forskning i miljømedicin, og vi vil stemme ja til den sidste justering af efterlevelsespakken, som også følger af et socialdemokratisk ændringsforslag, hvor jeg her for den gode ordens skyld skal sige, at der er et socialdemokratisk ændringsforslag om efterlevelsespakken til 70 mio. kr., som det vil være korrekt at trække, for ellers fordobler vi faktisk ændringen af efterlevelsespakken.
Vi har noteret os, at der er et Enhedslisteforslag, hvori der indgår forslag om læsesvage og en indsats i forhold
til dem.
Det ville vi gerne stemme for, men der er inkluderet en række andre elementer, som vi ikke kan stemme for, og derfor vil vi stemme nej til det samlede ændringsforslag.
Men her har jeg mundtligt markeret, at læsesvageindsatsen ville vi kunne støtte.
Vi vil stemme ja til flere forslag om reduktion af erhvervstilskud.
Det vil også være jævnfør socialdemokratiske ændringsforslag om beskæring af forskellige tilskud og puljer.
Og så vil vi endelig stemme ja til et SF-forslag om merprovenu inden for skatteområdet som følge af at der ikke gennemføres beskæringer i Told og Skat, men vi vurderer ikke tallet så højt for 2002, som SF gør det, bl.a. fordi der tages helårsvurderingen, så vidt vi kan se det.
Så stemmer vi nej til ændringsforslag, der vedrører Nordsøolien, og også ændringsforslag, der vedrører koncernbeskatning.
De har været nævnt her før.
Det er ikke fordi vi er uenige i principperne.
Vi mener også med den afdækning, der har været af Nordsøbeskatningen, at her har vi en opgave, vi skal tage særdeles alvorligt, men vi mener ikke, at der kan skaffes et provenu, der overhovedet minder om det, der lægges op til.
Det er jo altså et signal om, at vi er med på princippet, men vi mener ikke, at vi er klar til at stemme for det provenu.
Tilsvarende med koncernbeskatningen er det et spørgsmål om, hvordan vi får det udformet, hvordan vi får fulgt op på de regler, der for længst er vedtaget, sådan så vi får den skat, vi skal have.
Med disse ændringsforslag stemt igennem, ja, så er det muligt at få en meget bedre finanslov, en finanslov, der betyder et land, der er præget af fremgang, et land, der er præget af udvikling, et land, der er præget af ansvar for miljø og ressourcer, et land, der er præget af at tage ansvar for hinanden, og et land, der er præget af, at vi også tager vores rolle som et rigt land i en verden med mange problemer alvorligt.
Det synes vi er trist, og det er synd for Danmark.