Søren Søndergaard (EL), 2004-02-20:
Jeg vil starte med at sige, at jeg synes sådan set, at den radikale ordfører var befriende ærlig ved at udlægge teksten for stort set alle, der er gået mod det her forslag, nemlig at det, det her handler om, er etkinapolitikken.
Det er det, der er det egentlige argument, alt det andet er så bare noget, der bliver smurt ovenpå.
Så vil jeg til gengæld sige, at jeg ikke forstår, at man fortolker etkinapolitikken på den måde, at det får en betydning for det her forslag, for det er et meget begrænset forslag.
Så kan man stille spørgsmålet, om Verdenssundhedsorganisationen vil acceptere Taiwan, men det er jo op til Verdenssundhedsorganisationen.
Her snakker vi om, hvad Danmark vil indstille.
Det vil sige, at når man siger, at det vil Verdenssundhedsorganisationen ikke, er det noget, som Verdenssundhedsorganisationen afgør, når der kommer et forslag.
Det andet argument, jeg mener der er for det her forslag, er jo vigtigheden af, at Taiwan inddrages i et internationalt samarbejde, og at sundhedsproblemer ikke kommer til at gå ud over den taiwanesiske befolkning.
Her er det selvfølgelig klart, at det er et afgørende spørgsmål, som må diskuteres under udvalgsarbejdet, om det er rigtigt, som man siger på Taiwan f.eks. i forbindelse med SARS, at det havde nogle konsekvenser, at man ikke var medlem af Verdenssundhedsorganisationen, eller om det er rigtigt, som udenrigsministeren har sagt, at det absolut ingen konsekvenser havde, og at det ikke havde gjort nogen som helst forskel, hvadenten de havde været med eller ej.
Det er klart, at det er noget, vi må gå ind og kigge på under udvalgsarbejdet.
Lad os gøre det, så vi kan blive klogere på det punkt.
Derudover vil jeg sige, at jeg er noget utryg ved dem, der blander EU ind i det her.
Nu ved jeg godt, at det er meget almindeligt at blande EU ind i det, men at gøre spørgsmålet om den danske holdning til, hvorvidt Taiwan skal være medlem af Verdenssundhedsorganisationen, til et spørgsmål om en EU-holdning, synes jeg er frygtelig farligt.
Hvorfor er det det?
Det er det jo, fordi vi ved, at EU aldrig nogen sinde vil stille sig positivt.
Dertil er de økonomiske interesser i Kina alt for store. Vi har to aktuelle eksempler: Der er for det første
hele diskussionen om ophævelse af våbenembargoen fra EU til Kina
, fordi der nu er nogle store virksomheder i EU-landene, der skal tjene nogle penge.
For det andet er der det franske politis opførsel for nylig, da en repræsentant - var det den kinesiske præsident eller premierminister - var på besøg, hvor folk blev anholdt på gaderne for at stå fuldstændig fredeligt med skilte.
Der var ikke noget med vold, der var ingenting, bare fuldstændig fredelige demonstranter, som blev anholdt af det franske politi.
Hvorfor?
Jo, der er ikke nogen, der skal genere Frankrigs forbindelser med Kina.
Der er ordrer i skidtet; der er penge i skidtet.
Derfor er det selvfølgelig fuldstændig klart, at EU ikke på denne side af revolutionære forandringer i Europa vil begynde at ændre politik på det her område.
Så det at gøre det her spørgsmål til et EU-spørgsmål er det samme som at sige, at der ikke skal ske noget som helst.
Så heller ikke på det her område er Enhedslisten tilhænger af, at dansk udenrigspolitik skal underlægges EU.
Til sidst vil jeg bare sige, at det jo lader til, at den reelle debat får vi efter præsidentvalget i Taiwan, og det må vi så se frem til.
Jeg går ud fra, at der er en fælles forståelse både hos forslagsstillerne og hos formanden i det udvalg, der behandler det, om, at der ikke er nogen grund til at fremme det her forslag, så det kommer på dagsordenen før den 20. marts, og så kan vi forhåbentlig få de reelle argumenter fra dem, der går imod forslaget.
Tiden indtil da kan vi andre så bruge til at få afklaret de udestående spørgsmål, der er, og som selvfølgelig er vigtige af få afklarede: Vil en observatørstatus for Taiwan i Verdenssundhedsorganisationen betyde et reelt positivt skridt fremad for sundhedssituationen på Taiwan?