runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at de andre traditioner for konfliktløsning, som hr. Villy Søvndal henviser til at vi europæere har brugt i tidens løb, sandelig ikke har vist sig at være særlig effektive.
Vi kunne også gå op til vor egen tid, hvor vi europæere demonstrerede en tragisk afmagt, når det virkelig gjaldt.
Lad mig f.eks. nævne borgerkrigene på Balkan fra nyere tid, hvor vi europæere overhovedet intet kunne, hvor der ingenting skete, før amerikanerne kom.
Hvor freden først blev genoprettet, da amerikanerne kom.
Så jeg tror, at hr. Villy Søvndal skal være meget forsigtig med at sige, at vi europæere er de eneste, der forstår, hvordan sådan noget her skal gribes an.
Historien modbeviser det.
Historien beviser, at det er vi europæere desværre ikke ret gode til.
Men hr. Villy Søvndal har ret i, at jeg går ind for, at vi skal være bedre i Europa til det.
Vi skal være bedre til at føre en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i Europa.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-29:
Jeg synes måske ikke, det er klogt af statsministeren at benægte det, der i hvert fald er synligt for enhver, der er i stand til at se og læse, nemlig at der er forskellige opfattelser af det her.
Det må statsministeren dog indrømme.
Ikke kun mellem regeringerne, men jo i langt højere grad, hvis vi går ned i befolkningerne. I et land som England er der 82 pct. af befolkningen, der advarer imod en krig.
I et land som Frankrig er det på samme niveau.
Selv i et land som Danmark
, ifølge en meningsmåling i Politiken i søndags, er der et flertal, der er imod en krig - også selv om FN går ind og sanktionerer det.
Det overrasker mig, at der er så klare holdninger i befolkningen.
Derfor er det her jo både en konflikt mellem USA og Europa eller den nuværende amerikanske regering og Europa, og også i høj grad en folkelig konflikt, hvor der slet, slet, slet, slet ikke i noget europæisk land er forståelse for nødvendigheden af ikke at lade våbeninspektionen få lov til at afslutte deres arbejde; hvor der ikke er forståelse for den konstante krigstromme, der lyder fra USA, og de konstante trusler.
Der spørger jeg så statsministeren igen: Var det ikke vigtigere at prøve at danne en europæisk platform, der også siger, at vi har en anden tradition for at løse konflikter, end USA har?
Vi har aldrig været så hurtige på aftrækkeren som den nuværende amerikanske præsident.
Måske er det netop derfor, at vi med hensyn til konfliktløsning i verden er kommet længere i de konflikter, vi har været vant til at leve med i det europæiske rum, end amerikanerne.
Eller spurgt modsat: Er der ikke noget farligt ved, at en europæisk leder som statsministeren i den grad er underdanig over for amerikanske synspunkter, som tilfældet er, således at næsten uanset hvad der kommer fra USA, så lyder statsministerens svar: Hvad fatter gør, er altid det rigtige?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg ser ikke noget modsætningsforhold.
Det centrale mål her er at få Irak afvæbnet; det er at forhindre, at Saddam Hussein kan bruge masseødelæggelsesvåben mod os.
Både FN, EU og USA finder en afvæbning af Irak helt afgørende, og for at nå det mål så skal der til stadighed lægges et maksimum af pres på Saddam Hussein og det irakiske regime.
Derfor er det helt afgørende, at det internationale samfund står sammen om den opgave.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-29:
Jeg er enig i, at man skal passe på ikke at opfostre monstre, der derefter udvikler sig til noget, man ikke kan styre.
Det synes jeg også amerikanerne må overveje både efter Saddam Hussein og også efter Osami bin Laden og andre, de tidligere har haft helt tæt alliance med.
Det er jeg enig med statsministeren i.
Det er jo en klar sag, at der i den her diskussion har været en meget stor deling mellem europæiske synspunkter og amerikanske synspunkter.
Statsministeren har jo lige afsluttet EU-formandskabet, og havde et ønske om at finde større europæisk enighed i udenrigspolitiske spørgsmål.
»Mener regeringen, at det er vigtigst, at der er en fælles europæisk linje i spørgsmålet om en Irak-krig, eller at enighed med USA - med eller uden FN-mandat - vejer tungere?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg kan kun sige, at det tætteste, man kan komme på en historisk parallel, er tilbage i 1930'erne, hvor - ja, jeg vil godt sige - dengang tossegode politikere forsømte at vise rettidig omhu og skride ind over for en diktator i Europa, som senere viste sig at have magt og evne og vilje til at forårsage de forfærdeligste ødelæggelser.
Det er den historie, vi hele tiden skal lære af og sætte ind over for tyranner i tide i stedet for at vise slaphed og lade dem drive deres spil.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-29:
Jeg må sige, at selv statsministerens korttidshukommelse er kort.
Jeg gengav faktisk meget præcist våbeninspektionens rapport.
Jeg nævnte, at der er ris og ros.
Jeg nævnte, at der var en række våbentyper, som de angreb ikke at have fået oplysning om, og det tror jeg også statsministeren kan huske at jeg sagde for mindre end 5 minutter siden.
Det er simpelt hen en urigtig beskrivelse, statsministeren er i færd med af min position.
Det er ikke et forsvar for Saddam Hussein, i modsætning til dem, der har forsvaret Saddam Hussein, dengang han kunne anvendes.
Sandheden er jo, at en af USA's allertætteste allierede i Mellemøsten frem til 1990 hed Saddam Hussein.
Sandheden er, at da han brugte kemiske kampstoffer mod iranske soldater, var det under anførsel af amerikanske officerer.
Hvorfor det?
Fordi man ville bremse den iranske fremmarch på det tidspunkt.
Det undskylder ikke de forbrydelser, han har lavet senere, men statsministeren skal lade være med at tegne et forvrænget billede både af mine standpunkter og af historien.
Det behøver man slet ikke.
Han er en stor nok slyngel i forvejen.
Det er derfor, man skal lade være med at lave ham til en martyr med risiko for, at hele situationen i Mellemøsten eksploderer et sted, hvor ingen har kontrol over det.
Det er den virkelige fare i den konflikt, statsministeren er ved at lokke også Danmark med ud i.
Nu skal vi til Irak og truslerne om en forestående krig.
Der var i NATO den 22. januar et møde mellem NATO-ambassadørerne i Bruxelles, hvor USA lagde pres på for at sikre, at NATO vil gå ind i en eventuelt kommende Irakkrig.
Det, man bad om fra amerikansk side, var at stille fly til rådighed, AWACS og overvågningsfly, og at sikre logistisk støtte og flere andre ting.
Det, der skete på mødet ifølge dagbladene, som kom umiddelbart efter - bl.a. Politiken fra den 23. januar -
var, at en del lande sagde nej til at trække NATO ind i det ud fra et ønske om at bevare diskussionen i FN-regi.
Jeg vil derfor bede statsministeren svare
på: Hvad var uenigheden i NATO?
Og hvordan var den danske position?
Lå man sådan vanen tro tæt op ad USA, eller støttede man den fransk-tyske holdning?
»Vil statsministeren redegøre for uenigheden i NATO om deltagelse i en krig imod Irak, og hvad den danske position i uenigheden er?«
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
Når statsministeren siger, hvad amerikanerne gør, synes jeg, statsministeren skal være meget opmærksom på, at amerikanerne understreger, at de ikke er krigsfanger efter 3. Genèvekonventions definition, og derfor synes jeg, der er anledning til meget indtrængende at opfordre regeringen til at tage stilling og ikke acceptere et retstomrum.
Jeg vil også erindre statsministeren om, at terrorbekæmpelse jo netop går ud på at beskytte demokratiske retsstater, og derfor synes jeg, det er dybt bekymrende, at ikke alene udenrigsministeren, men nu også statsministeren åbenbart tager meget let på dette spørgsmål.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg tror, vi kommer realiteterne nærmest ved at opfatte fangerne på Guantánamobasen som krigsfanger.
I hvert fald er det sådan, at USA behandler fangerne i overensstemmelse med principperne i den 3. Genèvekonvention om behandling af krigsfanger, og det er jo sådan set det afgørende.
Så spørger fru Sandy Brinck, om der med den uklarhed, der er på hele dette område, er en slags hul i den internationale ret.
Det er i hvert fald sådan, at i øjeblikket er der mange, der diskuterer dette nye, der er opstået i kampen eller, om man vil, krigen mod terrorismen.
Selv det Internationale Røde Kors' komité, der jo er en slags garant for anvendelsen af de humanitære og folkeretlige regler, erkender, at anvendelsen af disse regler i forbindelse med bekæmpelsen af international terrorisme som f.eks. Al-Qaeda-netværket rejser problemer, som kræver nærmere overvejelse, og det er derfor, der nu afholdes denne konference på Harvard University. Til fru Line Barfod kan jeg svare, at det jo ikke er rigtigt, når fru Line Barfod hævder, at regeringen ikke har en holdning.
Det har regeringen i allerhøjeste grad, og jeg har redegjort for den ved at henvise til, at den amerikanske regering selv opfatter det sådan, at fangerne skal behandles i overensstemmelse med principperne i den 3. Genèvekonvention om behandling af krigsfanger.
Derfor kan jeg også sige til fru Anne Baastrup, at regeringen er fuldt overbevist om, at fangerne bliver behandlet i overensstemmelse med disse principper.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-29:
Vi har jo vedtaget i det danske Folketing, at isolation er tortur.
Er det i overensstemmelse med Genèvekonventionens principper?
Line Barfod (EL), 2003-01-29:
Jeg forstod nærmest statsministeren sådan, at den danske regering ikke har nogen holdning.
Det kan jeg ikke tro er rigtigt, så jeg håber, statsministeren vil svare på, om den danske regering mener, at der er tale om, at disse mennesker er krigsfanger eller ej.
Én ting er, hvordan USA opfatter situationen, men den danske regering må også have sin egen opfattelse af, om disse mennesker skal behandles som krigsfanger eller ej.
Det følger jo af Genèvekonventionen, at hvis man er usikker på nogle personers status, skal de behandles som krigsfanger, og så kan man indkalde til et tribunal, der skal tage stilling til, om man skal ændre status.
Men indtil da skal de behandles som krigsfanger med de rettigheder, som følger deraf.
Den danske regering må have en holdning til, om man mener, at de er krigsfanger, og hvad de er, hvis de ikke er krigsfanger.
Det er muligt, der på længere sigt er behov for at ændre konventioner og retsstilling, men i Danmark har vi jo heller ikke det princip, at hvis vi mener, der er noget galt med lovgivningen, lader vi folk sidde i et tomrum
, indtil vi har ændret lovgivningen.
Det kan vel ikke være regeringens mening, at det skal være tilstanden internationalt.
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
Må jeg forstå statsministerens svar sådan, at regeringen nu erkender, at der er et hul i retsbeskyttelsen i de internationale konventioner?
Hvis det er tilfældet, synes jeg, enhver regeringsleder bør gøre sig store bestræbelser på at finde ud af, hvor stort det hul er, og hvordan det skal stoppes.
Til statsministerens oplysning er den konference, der skal foregå på Harvard,
jo ikke en politisk konference.
Det er eksperter, der mødes, og det er fint, men man kunne måske godt ønske sig, at der også fra politisk side blev gjort noget for, at der netop kunne gives retssikkerhedsgarantier.
Ja eller nej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Til alle tre spørgere kan jeg svare, at det afgørende for regeringen er, at fangerne bliver behandlet i overensstemmelse med principperne i den 3. Genèvekonvention om krigsfanger.
Det er det afgørende for regeringen, og deri ligger jo også retssikkerhedsgarantier.
Men jeg tror i det hele taget, det er gået op for alle, at den rent folkeretlige beskrivelse af kampen mod den internationale terrorisme er et kompliceret forehavende, hvor det kan være vanskeligt at give helt entydige svar, også juridiske svar.
Det er også derfor, at den schweiziske regering har indkaldt til et første ekspertmøde om disse problemer, og det finder sted på Harvard University i denne uge.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-29:
I forlængelse heraf vil jeg godt spørge, om statsministeren mener, at disse mennesker på Guantánamobasen rent faktisk behandles som krigsfanger, al den stund de jo ifølge udenrigsministeren tilsyneladende ikke kan blive sluppet løs, før de har fortalt alt det, de ved, selv om de muligvis slet ikke ved noget.
Line Barfod (EL), 2003-01-29:
Jeg vil også gerne høre, hvad statsministerens egen opfattelse og hvad den danske regerings opfattelse er af de interneredes status.
Én ting er, hvad amerikanerne, som har dem i deres varetægt, siger, men den danske regering må også have sin egen mening.
Hvis ikke man bare skal være »Voice of America« og marionetdukke, må den danske regering have sin egen opfattelse af, hvilken status disse mennesker har: om de er krigsfanger, eller de ikke er krigsfanger.
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
Det er jo sådan set ikke svar på spørgsmålet, hr. statsminister.
Spørgsmålet er, hvilken retsstatus de har, og hvis man går ind på Det Hvide Hus' hjemmeside, kan man læse, at amerikanerne ikke anser dem for at have status efter 3. Genèvekonvention; det står meget tydeligt.
Statsministeren bliver nødt til at svare på: Er de tilbageholdte krigsfanger?
Ja eller nej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Som bekendt er det sådan, at fangerne på Guantánamobasen er i USA's varetægt, og det, jeg kan oplyse, er, at USA selv har vurderet, at de bør behandles i overensstemmelse med principperne i den 3. Genèvekonvention om behandling af krigsfanger.
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
I sidste uge skabte udenrigsministeren ganske stor tvivl om, hvilken status fangerne på Guantánamobasen i Cuba har, herunder selvfølgelig også den danske statsborger, som er tilbageholdt i den sammenhæng.
Udenrigsministeren oplyste over for Folketingets Retsudvalg i tirsdags, den 21. januar, at de tilbageholdte er krigsfanger, men udenrigsministeren trak så i land over for pressen i onsdags.
Udenrigsministeren forvirrer således mere, end han forklarer på dette område, og derfor har vi følt, at der var et behov for, at statsministeren gør klart, hvilken status fangerne på Guantánamobasen har.
»Vil statsministeren redegøre for, hvorvidt den danske statsborger, der er tilbageholdt af amerikanerne på basen i Guantánamo, er at betragte som krigsfange i henhold til den 3. Genève-konvention med de rettigheder, der følger heraf, eller blot betragtes som krigsfange i en vis forstand?«
Skriftlig begrundelse
Udenrigsministeren oplyste på et åbent samråd i Folketingets Retsudvalg, at den danske statsborger betragtes som krigsfange i henhold til den 3. Genève-konvention, en oplysning udenrigsministeren senere har benægtet over for bl.a. Jyllands-Posten i artikel af 23. januar 2003.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Det her spørgsmål går jo så på, om man overhovedet ikke vil skaffe sig indtægter fra andre skattekilder, og finansministeren har jo været tæt på det spørgsmål.
Jeg må forstå det på den måde, at det vil man under ingen omstændigheder gøre fra regeringens side.
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
»Vil statsministeren redegøre for, hvor længe regeringen mener, at USA kan tilbageholde den danske statsborger, som sidder fanget på Guantanamo-basen?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Der må være et eller andet, hr. Nicolai Wammen har misforstået, siden han kan stille det spørgsmål, for jeg har aldrig udtalt mig om, og der har aldrig nogen sinde fra regeringens side været planer om, at der skulle udgives eller offentliggøres en økonomisk analyse, en ny analyse, her i januar måned.
Det, vi har udtalt os om, og det, jeg også har talt om, er, at vi ville bruge januar måned på at skaffe os et overblik over, hvad det økonomiske råderum er nu og i de kommende år, til en mulig sænkning af skatten på arbejdsindkomst.
Regeringen har jo allerede for længst udgivet Finansredegørelse 2002 og Økonomisk Redegørelse fra december suppleret med de nyeste oplysninger for den økonomiske situation - de rapporter foreligger allerede - men det, regeringen nu er inde i, er en mere specifik vurdering af, hvad det økonomiske råderum måtte være til en eventuel sænkning af skatten på arbejdsindkomst fra 2004 og frem.
Det er, hvad der er om dét, og derfor er der ikke noget, der er udskudt, og der er ingen tidsplaner, der er overtrådt.
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
Nu siger statsministeren, at kampen mod terrorisme er at sørge for, at terrorister sidder indespærret, og det undrer jo som sådan ikke nogen.
Men det undrer bare, at statsministeren er helt sikker på, at de, der sidder på Guantánamobasen, er terrorister, al den stund udenrigsministeren i et svar til fru Line Barfod på spørgsmål nr. S 1380 faktisk har beskrevet, at det er ganske, ganske uvist, om der overhovedet bliver rejst tiltale.
Deraf kommer det næste spørgsmål: hvor længe vil den danske regering acceptere, at man skal sidde tilbageholdt på Guantánamobasen uden sikkerhed for, at der overhovedet er en sag?
Når ministeren siger, at der må være en grænse, så vil jeg da godt spørge, hvor den grænse er.
Statsministeren er jo selvfølgelig fuldt ud bekendt med, at udenrigsministeren gjorde sig morsom ikke kun under samrådet med Retsudvalget, men også efterfølgende over for pressen, om, hvem der kunne vide, hvornår 30-års-krigen sluttede.
Vi ved, at disse fanger kan sidde, så længe krigen varer, og der må jeg jo blot erindre om, at krigen mod terrorisme jo ligesom krigen mod narko er et evigt projekt.
Derfor hæfter jeg mig positivt ved, at statsministeren siger, der må være en grænse.
Så vil jeg blot bede statsministeren om at oplyse, hvor den grænse går.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-29:
Jeg skal blot i forlængelse af statsministerens sidste svar spørge: Hvis det viser sig, at nogle udviklingslande vil kunne få fordel af selv at opbygge en landbrugspolitik byggende på samme principper, som man gjorde i EU efter Anden Verdenskrig, vil statsministeren så også støtte de udviklingslande i, at de får lov til det inden for WTO?
Hvis det altså viser sig, at det kan være en fordel, så landene kan blive selvforsynende og selverhvervende, kan de så få lov til at efterligne nogle af de ideer, som vi har brugt i EU de sidste 50 år?
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Jeg er fuldt ud klar over, at der er en historisk baggrund, og at der har været en fornuftig baggrund for landbrugspolitikken for mange år tilbage, men det gælder vel ikke de sidste 10-20 år, hvor formålet jo er mere end opfyldt, og hvor hele ordningen derfor er blevet kontraproduktiv.
Jeg er helt enig i, at det er fuldstændig vanvittigt, at man bruger skatteyderpenge til at holde andre lande ude fra vores markeder - det er absurd - og det er også derfor, jeg godt kunne tænke mig, at statsministerens ord blev omsat til handling.
Det er nemlig det, vi mangler.
Tre gange i løbet af 2002 har regeringen accepteret national landbrugsstøtte oven i landbrugsstøtten fra EU.
Det er da ikke at arbejde for en liberalisering.
Under udvidelsesforhandlingerne accepterede statsministeren, og det kan man have en vis forståelse for,
at Polen nærmest blev bestukket til at sige ja med yderligere landbrugsstøtte og en forlængelse - i kraft af aftale mellem Frankrig og Tyskland - af ordningerne til 2013
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jørn Jespersen i den betragtning.
Man kan også sige, at det er en mærkelig ting, at først skal forbrugerne i de rige lande betale en højere fødevarepris, end de ellers skulle,
og derefter beder vi de samme forbrugere om via deres skattebillet at betale til en udviklingsbistand, der skal råde en slags bod på, at vi har gjort skade på de fattige lande gennem en besynderlig handelspolitik.
Så der er mange absurditeter i den måde, vi har indrettet det på.
Så regnestykkerne kan ikke gøres helt så enkelt op, som hr. Jørn Jespersen har gjort det.
Det er den historiske forklaring, men nu skal vi jo se fremad, og der er jeg enig med hr. Jørn Jespersen i, at der er behov for reformer.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Kan jeg tage det som udtryk for, at statsministeren er enig i, at EU's landbrugsordninger i dag koster forbrugerne og skatteyderne i EU i omegnen af 300 mia. kr., og at det svarer til en ekstraudgift pr. husstand på i størrelsesordenen 4.000-7.000 kr. om året, alt efter hvordan man regner det ud?
Kan jeg også tage det som udtryk for, at statsministeren er enig i, at det medfører markant skade på natur og miljø, og endelig at statsministeren er enig i, at noget af det værste ved EU's landbrugsordning er, at det i virkeligheden for nu at fortsætte den tidligere diskussion er en slags reel krig mod de fattige, der bliver ført via EU's landbrugsordninger, som forhindrer dem i at få adgang til vores markeder, og som dumper vores overskudsproduktion til kunstigt lave priser på deres markeder og dermed fastholder dem i ekstrem fattigdom?
Så vil jeg spørge om det mere handlingsorienterede.
Er statsministeren tilfreds med udspillet fra Kommissionen både i forhold til midtvejsevalueringen og i forhold til WTO, eller vil statsministeren og regeringen arbejde for, at de noget svage udspil bliver styrket, bl.a. ved at man langt hurtigere får afskaffet eksportsubsidier, og ved at man får lavet en kraftigere afkobling mellem støtten og produktionen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Hr. Jørn Jespersen har fuldstændig ret i, at der ikke i mine bemærkninger lå nogen kritisk holdning til formuleringen af spørgsmålet, og jeg mener faktisk også, at jeg svarede positivt på hr. Jørn Jespersens spørgsmål ved at sige, at jeg på mange måder deler de betragtninger, der kommer til udtryk i spørgsmålet.
Og så gik jeg straks over til det handlingsorienterede
og spurgte: Hvad gør vi så?
For jeg mener, at det, der er det afgørende, så er at se fremad nu og få gennemført grundlæggende reformer i EU's landbrugspolitik, og jeg vil gerne stå ved, også her i Folketingssalen, at det er jeg en stærk tilhænger af.
Og Europa-Kommissionen har jo som bekendt netop fremsendt forslag til reform af den fælles landbrugspolitik i EU, et forslag, som rummer en række gode takter, vil jeg sige.
Derudover fremlagde Kommissionen i december forslag til EU's holdning til forhandlingerne på landbrugsområdet i handelsorganisationen WTO.
Samtidig vil vi fra dansk side arbejde på at fremme de holdninger, der er indeholdt i den vedtagelse, som Folketinget besluttede den 5. november.
Så hr. Jørn Jespersen behøver ikke at tvivle på min og regeringens fortsatte bestræbelser på at fremme reformer af landbrugspolitikken.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Jeg er fuldstændig sikker på, at statsministeren ikke mente noget kritisk med sin konstatering af, at det var et relativt langt spørgsmål.
Når jeg har stillet det, så er det jo, fordi vi tidligere bag lukkede døre har haft denne her diskussion, hvor statsministeren har udtrykt sig relativt tydeligt om EU's landbrugsordninger og de skadevirkninger, de har.
Og det synes vi kunne være lidt nyttigt at få statsministeren til at gøre offentligt, sådan at befolkningen også fik et indtryk af, at statsministeren er kritisk over for EU's landbrugsordninger.
Derfor vil jeg sådan set
godt bede statsministeren om at svare på spørgsmålet, som han jo ikke gjorde i første omgang.
Det, spørgsmålet går på, er, om statsministeren er enig i, at den nuværende ordning for EU's landbrugsstøtte er skadelig for forbrugerne, fordi den medfører ganske markant højere priser, at den er skadelig for natur og miljø, fordi den fører til en intensivering af landbruget, som skader natur og miljø.
Og endelig, og det er for mig noget af det helt afgørende, at den er dybt, dybt skadelig for ulandenes muligheder for ved hjælp af egen kraft at arbejde sig ud af fattigdom.
Det er jo konstateringen af de faktiske forhold, og dem vil jeg gerne have statsministeren til at forholde sig til.
Så kan vi bagefter diskutere, hvordan og hvor hurtigt og hvor markant vi får reformeret EU's landbrugsordninger, for det er selvfølgelig det handlingsorienterede i det, det er jeg enig i.