Lene Espersen (KF), 2005-10-28:
Det overordnede formål med det her lovforslag, som jeg tror at samtlige ordførere har været inde på i dag, er at sikre en hurtigere sagsbehandling og en mere hensigtsmæssig behandling ved domstolene af navnlig sager om større økonomisk kriminalitet, lige fra forberedelsen, til sagen er afsluttet.
Som mange har været inde på, bygger lovforslaget i meget vid grad på Brydensholtbetækningen om behandlingen af større straffesager om økonomisk kriminalitet.
Og jeg vil sige, at det har været meget afgørende for regeringen, at vi fik gennemført de anbefalinger, som Brydensholtudvalget lagde op til, fordi det – og sådan hører jeg også et enigt Folketinget i dag – jo er afgørende for de mennesker, der står tiltalt for at have begået alvorlige lovovertrædelser, at man sikrer en hurtig sagsbehandling, og at man under ingen omstændigheder udsætter folk for unødigt tidsrøveri og trækken i langdrag af sager, der kunne være afsluttet tidligere.
Det gør vi naturligvis først og fremmest af hensyn til den enkeltes retssikkerhed, men også af hensyn til den enkeltes liv og levned, familien, at man ikke i årevis skal trættes med en sag, før den får sin afslutning.
Jeg vil gerne tage den tråd op, som jeg mener den sidste ordfører, fru Line Barfod, tog op, nemlig spørgsmålet om, at vi ikke må ende i en situation, hvor folk føler sig så pressede og er så trætte af en sag, der har trukket ud i årevis, at de til sidst går på kompromis med deres uskyldighed for dog trods alt at få sagen afsluttet.
Derfor er jeg også utrolig glad for, at – sådan som jeg hører det – samtlige partier i dag på en meget, meget lang del af strækningen er enige med de anbefalinger, som Brydensholtudvalget kom med, og som fremgår her af lovforslaget.
Jeg er selvfølgelig glad for, at det så er muligt at komme videre med sagen her i Folketinget og forhåbentlig få lovforslaget vedtaget inden for den nærmeste tid.
Men selvfølgelig skal der også være tid til behandling i udvalget.
Det, jeg måske synes er vigtigt at få præciseret – jeg tror, var hr. John Dyrby, der var inde på det i sit ordførerindlæg – er, at det her jo ikke er en fuld gennemførelse af Brydensholtudvalgets betænkning; det er de dele, der kræver lovændringer.
Men det er ikke sådan, at regeringen lader resten af betænkningen ligge.
Resten af betænkningen kan gennemføres administrativt, og det har jeg sat i gang og er i færd med, således at det er den fulde betænkning, der bliver gennemført.
Så det er altså ikke sådan, at vi, om man så må sige, har delt det op i to, men vi har sagt, at der er en lovgivningsdel, og så er der en administrativ del.
Så det er bare en positiv tilkendegivelse til Socialdemokratiet om, at udvalgets betænkning bliver gennemført.
Som det måske er mange bekendt, blev det i regeringsgrundlagets nye mål, der blev offentliggjort i februar 2005, tilkendegivet, at regeringen ville anmode Strafferetsplejeudvalget om at se nærmere på mulige tiltag, der bl.a. kunne begrænse udstrækningen af bl.a. sigtelser.
Men ud over det har vi altså bedt Strafferetsplejeudvalget om at se nærmere på, hvorledes vi generelt kan begrænse udstrækningen af sigtelser.
Det siger jeg blot, fordi det ligger lidt i forlængelse af den diskussion, vi har her i dag.
Jeg synes generelt, det er vigtigt, at vi går ind og ser på, om der er nogle områder, hvor vi kan bede både politiet og anklagemyndigheden om at ekspedere sagerne hurtigt af hensyn til de personer, hvis fremtid står på spil.
Det eneste sted, hvor jeg i dag har hørt en uenighed i Folketinget – for alle er enige om, at det er godt med en hurtigere og mere effektiv sagsbehandling – er i spørgsmålet om at bruge politirapporter frem for vidneforklaringer eller alternativt indenretlige afhøringer.
Det er SF’s fru Anne Baastrup og Enhedslistens fru Line Barfod, der har visse betænkeligheder ved den del af forslaget.
Jeg vil sige, at jeg også synes, det er en sag, som kræver nøje overvejelser.
Når jeg har valgt at følge udvalgets indstilling på det punkt, så er det, fordi jeg har en meget stor tiltro til, at det vil blive brugt i de perifere tilfælde, hvor det ud fra et retssikkerhedsmæssigt synspunkt ikke vil være betænkeligt at benytte sig af politirapporterne.
Der, hvor jeg forestiller mig at det ofte vil kunne forekomme – men det er selvfølgelig i sidste ende et trosspørgsmål, om man tror, at specielt forsvareren vil være enig i den vurdering – er i sager, hvor 20 vidner skal afgive den samme forklaring: Ja, jeg kan bekræfte således, ja, jeg kan bekræfte således.
I den type sager mener jeg ikke at man retssikkerhedsmæssigt kan sige, at det vil være betænkeligt, at man benytter sig af politirapporter til at få bekræftet den samme antagelse, der gentager sig mange gange.
Jeg er naturligvis indstillet på under udvalgsbehandlingen, sådan vil det jo være, at besvare de spørgsmål, der måtte være på området.
Jeg er sikker på, at ordførerne er opmærksomme på, at vi i den kommenterede høringsoversigt i hvert fald i kortfattet form har svaret på det kritikpunkt, som er blevet rejst om det her punkt.
Jeg synes altså fortsat, at det er et forslag, som er godt og bør gennemføres, men er naturligvis også indstillet på at drøfte det videre i Retsudvalget, for jeg så jo helst, at det var et enigt Folketing, der stod bag det her forslag, som retssikkerhedsmæssigt er en meget stor forbedring.
Med disse ord vil jeg sige tak for den positive tilkendegivelse og sige, at vi ser frem til udvalgsbehandlingen, og at vi naturligvis også skal sikre, at Retsudvalget bliver holdt orienteret om, man kan sige den anden del af Brydensholtbetænkningen, nemlig de administrative gennemførelser, så Retsudvalget er bekendt med, hvornår betænkningen er fuldt ud gennemført.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning