Kristen Touborg (SF), 1998-04-30:
Regeringen fremlagde den 23. marts 1998
regeringsgrundlaget »Godt på vej - Danmark i det 21. århundrede«. Regeringen skriver, at Danmark er i fremgang og er præget af fremdrift og optimisme.
Regeringens politik har været med til at skabe gode og stabile rammer for udviklingen.
Den enkelte skal have endnu større udfoldelsesmuligheder, samtidig med at der skal udvikles et stærkt fællesskab, der kan give den enkelte tryghed og styrke til at klare forandringerne.
Det kan SF støtte.
Ja, det, der bekymrer SF, er, hvad regeringen mener med, at velfærdssamfundet skal styrkes.
På hvilket niveau og inden for hvilke rammer?
I de sidste dage i folketingsvalgkampen var der ingen tvivl: Der skal være pasningsgaranti i daginstitutionerne, børnefamiliernes vilkår skal forbedres, folkeskolen skal ændres med mere indlæring og integreret IT i undervisningen, ventelisterne til sygehusene skal afskaffes, hjemmehjælpen skal udbygges osv. osv., alt sammen forhold, som enten amterne eller kommunerne skal tage sig af, og det er jeg slet ikke i tvivl om, at de kan, hvis de får mulighederne herfor.
Men her er det så altså, at jeg får mine tvivl.
Det kan jo undre, at regeringen, samtidig med at den spreder ud af alle velfærdsgoderne, som kommunerne gerne lige skulle ordne, udsender signaler om, at det også er på det kommunale område, der skal ske en opstramning af de offentlige udgifter.
Hvad mon regeringen egentlig har tænkt sig?
Jeg vil nævne nogle af områderne, hvor min bekymring er stor.
Først folkeskolen.
Ifølge oplysninger fra Kommunernes Landsforening skal folkeskolen i år 2005 kunne rumme 100.000 flere børn end i dag.
Hvis det skal ske blot på det niveau, der er i dag, vil det svare til en merudgift på 4 mia. kr., og i dette beløb er der slet ikke taget højde for udgifter til de påtrængte renoveringer af skolerne. Hvis regeringen ønsker, at folkeskoletilbudet skal udbygges med yderligere indlæring samt IT i undervisningen, vil det betyde yderligere udgifter.
Hvis regeringen ikke giver kommunerne en reel mulighed for at opfylde disse mål, skulle regeringen altså lade være med at melde serviceforbedringer ud.
Det ville være fair play.
Regeringens udmeldinger om serviceudvidelser giver en forventning i befolkningen, og det kan da ikke være regeringens hensigt at tørre det skisma af på kommunerne, vel?
Kommunerne har jo ingen jordisk chance for at leve op
til disse forventninger, hvis regeringen pønser på en reduktion i de kommunale indtægter.
Det er en direkte indgriben i det lokale selvstyre.
Kommunerne kan sagtens forbedre og udbygge folkeskolen, men det kræver altså, at regeringen ved forhandlingerne tager deres egne mål alvorligt og giver kommunerne reelle muligheder for at opfylde regeringens valgløfter.
Et andet eksempel er pasningsgarantien.
Den 7. februar 1995 vedtog Folketinget en dagsorden, der skulle sikre pasningsgaranti i daginstitutionerne.
I dag er der stadig 12.000 børn på venteliste, og dette på trods af at kommunerne siden 1993 har etableret 120.000 ekstra pladser.
Regeringen har taget meget let på, at pasningsgaranti koster penge.
Det er korrekt.
Det kan ikke ske mere, idet kommunekasserne de fleste steder er tæt på bunden.
Jeg frygter, at de erfaringer, vi fik af regeringens måde at tackle pasningsgarantien på, gentager sig, hvis ikke regeringen virkelig viser, at den mener noget med sit regeringsgrundlag og de mål, der er udmeldt.
Selvfølgelig skal der være orden i økonomien og i de indenlandske budgetter.
SF mener bare ikke, at det er på det kommunale område, besparelserne skal ske.
SF mener heller ikke, at kommunernes økonomi skal styres af finansministeren med diverse straffeekspeditioner for at holde skatterne i ro.
En meget stor styrke i vores demokrati er netop det kommunale selvstyre, som gør, at beslutningerne træffes ud fra lokale forhold og tæt på borgerne.
For SF er det vigtigt, at regeringen står ved deres løfter og ikke putter blår i øjnene på befolkningen og skaber nogle forventninger, som kommunerne umuligt kan honorere.
På SF's og Enhedslistens vegne skal jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Det pålægges regeringen ved de kommende forhandlinger om den kommunale økonomi at sikre rum til, at følgende mål fra regeringsgrundlaget opfyldes:
»Den økonomiske fremgang skal bruges til at give alle mulighed for at deltage i samfundslivet og til at gøre en ekstra indsats for de syge, de udsatte, de sindslidende, de handicappede og de ældre, der har behov for hjælp.«
»Velfærdssamfundet skal i langt højere grad forebygge frem for at lappe på problemerne, når de er skabt.
Børnefamiliernes vilkår skal forbedres ved, at der skabes et bedre samspil mellem arbejdsliv og familieliv.
Kvaliteten i uddannelsessystemet skal styrkes.
Arbejdsmarkedet skal kunne rumme de svage.
Folkesundheden skal forbedres ved en større forebyggende indsats.«
»Målet for et velfungerende sygehusvæsen er: - Kortere ventetider - præcis besked om behandlingstidspunkt
- høj faglig kvalitet - akut behandling af livstruende sygdomme - effektiv ressourceanvendelse.«
»Det er regeringens mål, at alle forældre får ret til at få pasningsmulighed for de små børn.