Jesper Kiel (EL), 2006-01-27:
Jeg synes, vi under debatten i dag har hørt utallige gange, at man er villig til at stille krav til palæstinenserne, for ellers vil det få konsekvenser.
Alle de borgerlige ordførere har bakket op om statsministerens udtalelser om, at nu er det op til Hamas, for ellers bliver kassen klappet i for støtte til det palæstinensiske selvstyreområde, og jeg synes, det er besynderligt, at der er én logik, når det drejer sig om palæstinenserne, og en anden logik, når det drejer sig om israelerne.
Enhedslistens forslag opfordrer regeringen til at arbejde for en suspendering af Israels associeringsaftale med EU, fordi det vil have en vigtig virkning og faktisk bidrage til at opnå den fred, som vil komme både palæstinenserne og israelerne til gode.
Hvis vi ser på Israels eksport til EU, udgør den mellem en fjerdedel og en tredjedel af Israels samlede eksport, og en ophævelse af associeringsaftalen vil altså få mere end bare symbolsk betydning.
Vi skal ophæve associeringsaftalen med Israel, fordi Israel ikke overholder en af aftalens helt grundlæggende bestemmelser, nemlig artikel 2: »Forbindelserne mellem parterne samt alle bestemmelserne i denne aftale bygger på respekten for menneskerettighederne og de demokratiske principper, som ligger til grund for deres interne og internationale politik, og som udgør et væsentligt element i aftalen.«
Et af de demokratiske principper i international politik er accept af FN’s Sikkerhedsråds resolutioner, og Sikkerhedsrådets resolution 242 siger klart og tydeligt, at Israel skal trække sig tilbage fra de besatte områder.
Vi skal signalere klart og tydeligt, at Israel skal trække sig tilbage fra Vestbredden og Jerusalem.
Vesten og ikke mindst EU har svigtet ved ikke at sætte Israel stolen for døren, og det er jo derfor, man nu ligger, som man har redt.
Man har været med til at styrke Hamas ved det seneste palæstinensiske valg, og man har faktisk ført det palæstinensiske selvstyre ind i langtrukne forhandlingsprocedurer, hvor det ikke har opnået noget som helst, fordi man har ladet Israel fortsætte med at æde en større del af Vestbredden og sætte deres mur op.
Hvis vi ser på en anden del af artiklen, som vedrører respekten for menneskerettighederne, kan vi konstatere, at Israel har opført muren på besat jord; den afskærer tusinder af palæstinensere fra deres egen jord, fra skolerne, fra sundhedsvæsenet, og jeg kunne fortsætte.
Israel konfiskerer palæstinensisk jord i direkte strid med internationale konventioner, og Israel er i gang med at annektere store dele af Vestbredden.
Israels premierminister har tidligere på ugen sagt, at det faktisk er det, man planlægger, og det er også det, EU har konkluderet i rapporten om Østjerusalem: Man er i gang med at annektere dele af Vestbredden og Østjerusalem.
Det eneste, vi hører fra EU og fra regeringen, er, at man fordømmer opførelsen af muren og kræver den standset, men den udbygges fortsat.
Regeringen er ikke villig til at tage konsekvensen af sin egen politik.
Der er én standard for vennerne og en anden standard for dem, man ikke kan lide.
Jeg mener ofte, det kan være svært at gøre de palæstinensiske myndigheder ansvarlige for at holde orden i eget hus, når de er udsat for en israelsk besættelsesmagt, som ikke alene myrder folk rundtomkring, men sprænger fængsler i luften, afvæbner politiet, forhindrer, at man kan bevæge sig mellem de forskellige dele af Palæstina, bryder ind på kontorer og ødelægger skøder til huse, så man ikke længere kan finde ud af, hvem der ejer husene i Palæstina.
Israel har fuld kontrol, og det er helt bevidste aktioner, man gennemfører fra den israelske hærs side.
Der er krænkelser på begge sider, og det er vi imod, men Israel fører an, og det må få konsekvenser.
Lad mig nævne: 197 palæstinensere blev dræbt i 2005, heraf var 54 børn, og 118 havde ikke deltaget i kamphandlinger.
Der blev også dræbt 50 israelere, heraf 41 civile.
Israel har 69 kontrolposter på Vestbredden, 12 alene i den palæstinensiske by Hebron.
Det er forbudt palæstinensere at bruge 41 vejstrækninger på Vestbredden, svarende til 700 km vej.
741 palæstinensere er fængslet rent administrativt, de er ikke anklaget for noget, og de ved ikke, hvornår de bliver løsladt.
Det er lige præcis den politik, der gør, at palæstinenserne er blevet tvunget i armene på Hamas.
Det er den logiske konsekvens af den fortvivlede politiske og sociale situation i Palæstina, og det afspejler Vestens og i særdeleshed USA’s svigten af det palæstinensiske folk.
Danmark og resten af verden må i den forbindelse erkende, at den israelske besættelse af palæstinensisk territorium er en stor forhindring for freden, men et lille bidrag til skabelsen af fred mellem Israel og Palæstina ville være en ophævelse af associeringsaftalen.
Det ville fortælle Israel, at vi mener det alvorligt, når vi siger, at international lov og ret skal overholdes, og Israel må acceptere, at det er basis for at finde en fredelig og retfærdig løsning.