Henriette Kjær (KF), 2003-12-04:
Velfærden og indsatsen for de svageste er fortsat et emne, der ligger regeringen meget på sinde, og derfor vil jeg gerne takke forespørgerne for, at vi igen i år får lejlighed til at diskutere velfærden og indsatsen for de svage grupper.
Men jeg må også indrømme, at når talen falder på udgifterne på det sociale område, så minder visse dele af Folketinget - og jeg tænker her på hr. Villy Søvndal og kompagni - mig om de to gamle mænd, vi kender fra Muppet Show, altså dem, der sidder oppe på balkonen og højlydt, men, indrømmet, også ganske underholdende kritiserer showet, uanset hvor godt tilrettelagt det har været, uanset at det indfrier alle forventningerne, og uanset hvor stort bifald der i øvrigt har været.
På samme måde hører vi år efter år de samme personer sige, at nu er målet fuldt, nu går det ikke længere.
Nu har regeringen i samarbejde med amter og kommuner igen skåret drastisk ned på udgifterne på det sociale område.
Vi hørte det også i hr. Villy Søvndals åbningstale
: eklatant
løftebrud.
Den retorik kender vi.
Men år efter år viser budgetterne, at kommuner og amter bruger flere penge og flere ressourcer på det sociale område.
Kommuneaftalen for 2004 giver mulighed for vækst i de kommunale serviceudgifter både for amter og for kommuner.
Aftalen gav kommunerne mulighed for at øge deres samlede serviceudgifter med 875 mio. kr., og amterne fik mulighed for at øge udgifterne bl.a. til socialområdet med 400 mio. kr.
Faktisk blev det prioriteret, at hele den offentlige vækstramme skulle gå til de borgernære serviceområder i kommuner og amter og herunder naturligvis det sociale område.
De kommunale serviceudgifter på det samlede sociale område er steget fra budget 2003 til budget 2004, og stigningen er på ca. 1,1 pct. eller omkring 900 mio. kr.
Hvis man bevæger sig ned i de enkelte områder inden for socialområdet, er der flere interessante ting at bemærke.
Fra budget 2003 til budget 2004 er der budgetteret med en stigning i udgifterne til udsatte børn og unge på 2,7 pct.
På daginstitutionsområdet er der et lille fald i de budgetterede udgifter.
I økonomiaftalen var det forudsat, at der ville komme et fald, da ressourceforbruget bør falde i takt med det faldende børnetal.
Faldet i de budgetterede udgifter er ikke så stort, som faldet i børnetallet er.
Det kan også nævnes, at ventelisten til en daginstitution er faldet yderligere i forhold til sidste år, og at endnu flere kommuner giver pasningsgaranti i år 2004.
På ældreområdet er udgifterne stort set status quo fra budget 2003 til 2004.
Det dækker dog over en vækst i KL-kommunerne og et fald i Københavns og Frederiksberg Kommuner, og det billede svarer ganske godt til, at antallet af ældre falder i København og Frederiksberg Kommuner, men stiger i KL-kommunerne.
På handicapområdet viser de budgetterede udgifter i 2004 en stigning på over 4 pct. i forhold til 2003.
Også for de udsatte grupper viser budgettet for 2004 en betydelig vækst i forhold til budgettet for 2003, nemlig på omkring 9 pct.
Det sociale område prioriteres altså fortsat meget højt, men regeringen er også meget opmærksom på, at der kan og bør ske en omprioritering og en effektivisering på området.
Målet er nemlig ikke i sig selv, at budgetterne bevidstløst skal øges, men at indsatsen skal være så effektiv som muligt.
Et er nemlig, hvad budgetterne viser, noget andet er jo, hvad borgerne oplever.
For borgeren er det derimod vigtigt, at midlerne på det sociale område bliver brugt så effektivt som muligt, altså at man får så meget service som muligt ud af de midler, der er til rådighed.
Borgeren har et krav på, at stat, amter og kommuner forvalter skatteborgernes penge så godt som overhovedet muligt.
Derfor er kommuneaftalen en kombination af, at det sociale område bliver tilført flere midler, og at der samtidig tages initiativ til at opnå en øget effektivitet.
Regeringen arbejder derfor i samarbejde med kommuner og amter på at udvikle redskaber, så kommuner og amter får nogle værktøjer til at foretage prioriteringer og effektiviseringer.
Gennemgangen af budgetterne gælder for den kommunale sektor under et.
Man kan ganske givet finde nogle enkelte kommuner eller amtskommuner, som har rettet op på flere års dårlig økonomi, dårlig ressourcestyring og dyre løsninger og har gennemført tilpasninger på det sociale område.
Derfor vil der altid være en kommune eller et amt, som kan kritiseres for, at der er sket nedskæringer på et område, eller at prioriteringen mellem områderne er forkert osv., osv. Hertil vil jeg for det første sige, at vi altså har kommunalt selvstyre, og det plejer de fleste partier herinde at være glade for og tilfredse med, og at det generelle billede er, at amter og kommuner har prioriteret det sociale område i tråd med regeringens politik.
Men det er selvsagt ikke ensbetydende med, at alt er, som det skal være i fremtiden.
Der vil også i fremtiden være tilfælde, hvor der er gode grunde til at skære ned på bestemte områder.
Det kan f.eks. være, hvis et tilbud ikke bliver brugt eller ikke er tidssvarende, eller hvis der sker ændringer i befolkningssammensætningen. Alt i alt er konklusionen på gennemgangen af de kommunale budgetter, at amter og kommuner har tilført det sociale område yderligere midler ved budget 2004 helt i tråd med regeringens politik, og at de fortsat prioriterer det sociale område højt.
Det er der god grund til at rose amter og kommuner for.
Sammenholdt med de styringsmæssige redskaber, som regeringen i samarbejde med de kommunale parter er ved at udvikle, har regeringen på det sociale område bidraget med øget velfærd.
Ud over det, man umiddelbart kan aflæse af de kommunale budgetter, har regeringen også taget initiativer, der er med
til at øge velfærden, og det vil vi blive ved med fremover.
En oplagt ting at nævne er regeringens fokus på frit valg; at borgeren kan vælge mellem flere forskellige tilbud og i nogle tilfælde også private udbydere er i sig selv velfærdsforbedrende.
At det så samtidig kan være med til at øge konkurrencen og dermed være med til at øge effektiviteten, er en yderligere fordel.
En anden ting, der kan nævnes, er regeringens forslag om at indføre læreplaner i daginstitutioner.
Der er derfor, når det gælder velfærden, overensstemmelse mellem de løfter, som regeringen har givet, og den politik, regeringen har ført.