Vibeke Peschardt (RV), 1998-01-21:
Den forebyggelsesredegørelse, vi skal drøfte her i dag, er for Det Radikale Venstre en slags status over 1990'ernes forebyggelsesindsats.
Endnu længere tilbage, i midtfirserne, satte WHO's »Sundhed for alle i år 2000« fokus på sundhed og
på sygdomsforebyggelse
Det var måske WHO-planen, der i 1989 inspirerede til et bredt anlagt forebyggelsesprogram, der det år blev fremlagt.
I hvert fald blev der dengang lagt nogle spor ud, der, sådan som jeg ser det, har præget 1990'ernes samlede forebyggelsesindsats.
Forebyggelsesprogrammet fra 1989 havde som mål at reducere antallet af tidlige dødsfald, at reducere antallet af lidende og invaliderede og at give flere danskere en alderdom uden forringet livskvalitet.
Programmet fokuserede bredt på trafikulykker, arbejdsmiljø, boligforhold, men ikke mindst de tre store dræbere: rygning, alkoholforbrug og -overforbrug og forkert kost blev der sat lys på med god grund.
Hjerte-kar-sygdomme og kræft hørte til og hører stadig til de sygdomme, der har den største dødelighed og den mest invaliderende effekt med et tungt liv for dem, der bliver ramt af disse sygdomme.
Det gode ved en status som den, der gøres her, er, at man faktisk kan se, at det, der er blevet satset op gennem 1990'erne - og det er temmelig meget - for en stor dels vedkommende har virket efter hensigten.
Der er nemlig sket et fald i befolkningens hjerte-kar-sygdomme, og der er sket en reduktion af rygerne, nemlig med 10 pct.
Det har altså virket, at der er sat kraftig fokus på rygning og kostvaner.
Alligevel er der omkring 1,6 mio. rygere i Danmark og rigtig mange storrygere.
En anden succeshistorie om forebyggelse mener vi kan ses i faldet i trafikulykker.
Siden man i 1988 fik Færdselssikkerhedskommissionens målsætning om færre trafikulykker og trafikuheld, er der hvert år både i det statslige, amtslige og kommunale område afsat midler til trafiksaneringsprojekter.
Politiet har forstærket indsatsen
med at overvåge trafikanterne, og resultaterne er markante.
Der er virkelig sket et voldsomt fald i trafikulykker - et godt eksempel på, at forebyggelse og forebyggelse bredt tænkt i alle tre led i dette samfund virker.
Til gengæld er der også områder, hvor der ikke er sket
Her vil jeg fremhæve muskel- og skeletskaderne.
Hver fjerde førtidspension, der uddeles i dette land, gives til mennesker, der har lidelser i bevægeapparatet, typisk dårlige rygge.
De samme sygdomme er årsag til hver tredje lidelse, der anmeldes som arbejdsbetinget, og som nævnt før hver fjerde førtidspensionering.
Der er mange samspillende faktorer her, men i Det Radikale Venstre mener vi, at en af de værste syndere og storproducenter af dårlige rygge er arbejdsmarkedet, de offentlige arbejdsgivere såvel som de private, den store offentlige plejeindustri, hospitaler, institutioner og plejehjem og hjemmehjælpen.
Tunge løft og forkerte arbejdsstillinger giver dårlige rygge, og det er ikke kun på slagterierne og i fiskeindustrien, hvor ensidigt, gentaget arbejde nedslider folk.
Det er også dér, hvor politikerne selv er arbejdsgivere, nemlig i amter og kommuner.
Der er mange spændende oplysninger i det materiale, der er sendt ud i dag, og det er svært at vælge noget frem for andet.
Alligevel mener vi, at det er et meget stort problem, at et rigt land som Danmark har den korteste levetid for kvinder og den næstlaveste for mænd i hele EU.
Samtidig har vi for os at se et kæmpe problem i det vi kalder 80/20-problematikken, nemlig det, at 20 pct. af befolkningen er mest syge og bruger sundhedssystemerne oftest eller burde bruge dem mest.
Jeg skal ikke gå ind i en lang diskussion om det, men blot konstatere, at den del af befolkningen, der har den største arbejdsløshed og den dårligste uddannelse, også er dem, der får det dårligste helbred og det dårligste liv.
I Det Radikale Venstre vil vi meget gerne være med til at ændre på disse tilstande.
Vi vil gerne skubbe udviklingen af forebyggelse i en ny retning.
Derfor har vi udarbejdet et oplæg til inspiration med nogle ideer til, hvordan en forebyggelsesindsats kan ændres, sådan at der kommer nyt fokus på indsatserne.
Vi forestiller os, at det fremtidige arbejde tager udgangspunkt i 10 sundhedsmål, og at man inden for en 10-årig periode satser på målopfyldelsen.
Målene er, at vi inden for en periode på 10 år skal nedbringe antallet af nye tilfælde af hjerte-kar-sygdomme med 50 pct., nedbringe antallet af nyopståede kræfttilfælde mest muligt, nedbringe antallet af nyopståede muskel- og skeletskader med 50 pct., nedbringe forekomster af nye astma-allergi-tilfælde med mindst 20 pct., nedbringe antallet af ufrivilligt barnløse med 25 pct., antallet af alkoholbetingede sygdomme skal væsentligt ned, antallet af rygere i befolkningen skal fra 36 pct. ned til 25 pct.
Der skal gøres en særlig målrettet indsats for tidlig opsporing og forebyggelse af psykiske lidelser, der skal gøres en særlig målrettet indsats gennem forebyggelse af sygdomme hos ældre over 65 år, og endelig skal der - det er næsten det allervigtigste - gøres en særlig indsats gennem forebyggelse
af sygdomme hos den socialt dårligt stillede del af befolkningen. 80/20-problematikken henviser til, at 20 pct. af befolkningen har de dårligste levevilkår og den dårligste sundhedstilstand.
Med hensyn til midlerne til at nå målene har vi givet en række eksempler, og jeg nævner også af hensyn til hr. Jørgen Winther og hans bemærkninger tidligere på dagen om screeninger, at det kun er eksempler.
Idéoplægget går nemlig ud på, at man i lighed med sundhedsfremmeprogrammet fra 1989 lader en ekspertkomité udarbejde midlerne.
Først derefter skal Folketinget tage stilling til, om man er villig til en satsning af denne type, herunder også spørgsmålet om midlerne.
Da vi på forhånd ikke kender midlerne, er det heller ikke muligt at sætte præcise tal på, hvad sådan et forebyggelsesprogram vil koste.
I dag er de sundhedsministerielle kroner til central forebyggelse 115 mio. kr. på finansloven for 1998.
Det kunne vi godt på næste års finanslov være med til at fordoble over en længere periode for at få sat virkelig fokus på, at forebyggelse er vejen til, at danskernes helbred over en længere periode langsomt kan forbedres.
Jeg har ingen idé om, hvorvidt det her er nok, men jeg forestiller mig naturligvis, at amter og kommuner tilsvarende går ind i denne her opgave, og vi ved jo endnu ikke, fordi evalueringen af deres sundhedsplaner først kommer ved udgangen af det her år, hvordan det går med det.
Tallene tyder i hvert fald ikke på, at det har virket markant. Det siger sig selv, at man i starten af et finansår, som vi er i nu, ikke kan komme og bede om nye udgiftskrævende tiltag, og det er heller ikke det, vi gør, men vi håber, at vores udspil her vil blive positivt modtaget.
Det er omdelt til Sundhedsudvalget her i formiddag.