runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1998-03-31:
Det er klart, at Fremskridtspartiet selvfølgelig ikke vil være med til, at man pålægger erhvervslivet yderligere udgifter, så dér har ministeren naturligvis et argument.
Det er også helt givet, som jeg sagde under førstebehandlingen af det forrige lovforslag, der mindede meget om det her, at vi i Fremskridtspartiet er klar til at lade os overbevise om, at det her skulle være en gevinst.
Vi har stadig væk vores forbehold, som jeg nævnte under mit første indlæg, og det er de forbehold, som vi vil have med ind i diskussionen, når vi skal prøve på at lade os overbevise om, at det her er en god ting.
Men det er klart, at når vi er kommet i den knibtang, at enten tager vi hele lovforslaget, eller også får erhvervslivet langt større udgifter, er vi nødt til at sluge den kamel og stemme for lovforslaget.
Sådan er det.
Men derfor kunne det godt være værd at diskutere, om det nu også er nødvendigt at gøre det lige præcis på den måde, som ministeren har foreslået her, og det tror jeg faktisk ikke er nødvendigt.
Jeg tror godt, vi kunne finde en anden løsning, hvor vi både tilgodeser Fremskridtspartiets ønsker og regeringens ønsker.
Else Marie Mortensen (S), 1998-03-31:
Det foreliggende lille ændringsforslag, nr. L 4, relaterer sig til lov om social service, som er vedtaget og får virkning fra 1. juli 1998.
I sammenhæng med de lovforslag, der fremsættes af undervisningsministeren, og de forslag kommer til behandling her i salen på fredag, er det en logisk deling, at primærkommunen er godkendende myndighed, når det drejer sig om ophold i plejefamilier, hvor aflønningen er baseret på en takstfastsættelse, og at anbringelsessteder af institutionslignende karakter, dvs. institutioner, hvor driften tager udgangspunkt i et budget, godkendes af amtskommunerne.
Vi finder det vigtigt, at kommuner og amtskommuner med dette lovforslag opnår et samlet overblik over den vifte af plejefamilier og anbringelsessteder, som kan modtage anbragte børn og unge.
Vi finder også, det er godt, at tilsynet med anbringelsesstederne styrkes, og Socialdemokratiet kan tilsige støtte til lovforslagets hurtige behandling i udvalget.
Erik Larsen (V), 1998-03-31:
Jeg vil også på Venstres vegne udtrykke stor tilfredshed med dette forslag.
Vi kan næsten sige, at det er et retfærdighedsforslag, for det er jo sådan, at forslaget vil betyde, at personer, som har fået en erstatning for en nedsat erhvervsevne, nu ikke længere skal bruge af denne erstatning, inden de kan få en social ydelse.
Der har været masser af eksempler på, at mennesker er blevet behandlet forkert i hvert fald ud fra sådan et almindeligt socialt synspunkt, og det bliver der nu rettet op på.
En af de grundlæggende bestræbelser i hele vores socialpolitik bør være, at vi hurtigst muligt bringer borgere i stand til at klare sig selv, så det, at man modtager en social kontanthjælpsydelse, skal være en overgangsløsning, og derefter skal man hurtigst muligt være i stand til at klare sig selv.
Det er jo også intentionerne i de nye sociale love, og set i den sammenhæng er det her et rigtigt forslag, for her trækker man ikke forlods tæppet væk under de mennesker, som har været ude for en voldsom personlig hændelse, f.eks. en ulykke eller en arbejdsulykke - det er jo også en ulykke - men giver de her personer, der er kommet i den ulykkelige situation, en mulighed for at beholde den erstatning, de har fået, og som skulle dække resten af livet for en nedsat erhvervsevne.
Vi kan i Venstre støtte forslaget, ligesom vi har gjort det i forbindelse med satspuljeforhandlingerne.
Og det er jo også et forslag, som knytter godt an til bestemmelsen i den nye aktive socialpolitik, hvor vi også har sat ind, at man kan have en formue på indtil 10.000 kr., inden det får indflydelse på ens kontanthjælp.
udvalgsarbejdet
Lars Løkke Rasmussen (V), 1998-03-31:
Socialdemokratiets ordfører, fru Else Marie Mortensen, har givet et glimrende referat af lovforslaget, og jeg skal derfor indskrænke mig til at sige, at vi i Venstre ser positivt på dette lovforslag.
Den oprindelige sondring mellem godkendelse af opholdssteder for mere end fire børn og mindre end fire børn giver ikke længere nogen praktisk mening i det daglige arbejde, og derfor er det en god idé, at sondringen i stedet går mellem plejefamilier på den ene side og opholdssteder på den anden side, uanset om det er opholdssteder indrettet for flere eller færre end fire børn, og det kan vi derfor give vores tilslutning til.
Man kan jo så spørge, om det ikke bliver en lidt hul godkendelse, som amtskommunen foretager i en situation, hvor den alene baserer sig på oplysninger fra en anden myndighed.
Det er i hvert fald en problemstilling, jeg gerne vil have belyst under udvalgsarbejdet, men bortset fra det kan jeg på Venstres vegne give tilslutning til lovforslaget, og vi vil medvirke til en hurtig og positiv udvalgsbehandling.
Inge Refshauge (DF), 1998-03-31:
Dansk Folkeparti ser positivt på lovforslaget, men vil gerne afvente forhandlingerne med de kommunale parter.
Her er det alene kvalitetsbegrebet, der tæller for disse børn og unge.
Dansk Folkeparti mener, det er en god idé at få tilsynskompetencen med opholdsstederne for børn og unge ind i amtskommunalt regi.
Det giver et godt overblik over viften af tilbud og giver dermed også amtskommunerne gode muligheder for at have hånd i hanke med økonomien i tilbudene, bl.a. vedrørende plejetillæggene.
Dansk Folkeparti går positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-03-31:
Lovforslaget klargør, hvor ansvaret for godkendelse af henholdsvis plejefamilier og opholdssteder ligger, fordi de plejefamilier, der arbejder med takstsystem, bliver godkendt af kommunen, mens opholdssteder, der arbejder efter budget, skal godkendes af amtskommunen, som så også - og det synes jeg næsten er det vigtigste - får det sociale tilsyn med opholdsstederne.
Det gælder også, hvis der er tale om anbringelse på en institution, der hører under Undervisningsministeriet, og derfor skal det også ses i sammenhæng med lovforslag på undervisningsministerens område.
Det, amtskommunerne har efterlyst, er jo at få et større overblik over, hvilke opholdssteder der egentlig er inden for området, og det er væsentligt at vide, når man skal lave en rigtig visitation af den enkelte unge.
Nu er det sådan, at en af interesserne for Amtsrådsforeningen jo også godt kunne være at få mere hånd i hanke med finansieringen, der jo er delt.
Det giver sig selv, at lovforslaget er en større motivation for amtskommunen og kommunen til at komme i en tættere dialog om det, og det synes jeg er en god idé.
Derfor synes jeg også, at hr. Villy Søvndals forslag til opfølgning af anbringelse uden for hjemmet er ganske glimrende.
CD støtter meget gerne lovforslaget.
Anders Samuelsen (RV), 1998-03-31:
Det Radikale Venstre kan støtte dette lovforslag.
Lovforslaget sikrer, at der fremover skelnes klart mellem ophold i plejefamilier og ophold på opholdssteder, og at der ad den vej kommer et klart skel ind om, hvem der skal give godkendelse.
Lovforslaget er samtidig tiltænkt at tage højde for udviklingen inden for området, således at den skelnen, man har haft tidligere, ikke længere fungerer, og at det nu vil være rimeligt, at man skelner mellem, om det er en amtskommunal eller en kommunal godkendelse, der skal foreligge.
Lovforslaget vil også medvirke til sikring af, at både godkendelse og overblik over anbringelsessteder er placeret samme sted, hvad angår opholdssteder, nemlig hos amtskommunen, og det går Det Radikale Venstre ind for. Vi kan støtte lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1998-03-31:
Også Enhedslisten kan støtte lovforslaget.
Jeg har ladet mig fortælle, at det falder i en naturlig forlængelse af de drøftelser, der fandt sted i forbindelse med servicelovens vedtagelse.
Vi synes også, at det er overordentlig vigtigt, at der er kontrol med de anbringelsessteder, som det offentlige benytter, uanset om det drejer sig om traditionelle døgninstitutioner, plejefamilier eller opholdssteder, ligesom det også er vigtigt at adskille de subjektive og objektive interesser, som anbringende og modtagende kommuner kunne have.
Derfor finder vi det fornuftigt at skelne mellem typen
af anbringelsessteder i stedet for antallet af anbragte
Vi er også tilfredse med, at der kommer klare regler for det gråzoneområde i forhold til anbringelse, som f.eks. efterskoler hidtil har været i.
Tom Behnke (FP), 1998-03-31:
Vi er i Fremskridtspartiet ligeledes meget positive over for den del af forslaget, der handler om, at der nu skal være bedre overblik over, hvor mange vi har, hvor de er placeret, hvor mange børn de har osv.
Vi er også tilfredse med, at man med dette forslag går ind og styrker tilsynet.
Vi er også af den opfattelse, at det med at lave et skel ud fra, om man har færre eller flere end fire børn, ikke er hensigtsmæssigt.
Det, der må være hensigtsmæssigt, er, at der for alle typer ligger en form for godkendelse, så det med, at antallet af børn ikke skal være afgørende for, hvem der godkendes, synes vi er positivt. Fremskridtspartier er altså med andre ord positiv over for forslaget.
Men der er en enkelt ting i forslaget, som vi ikke synes
er helt så godt.
Ministeren lægger nemlig op til, at der i forhold til, hvem der giver godkendelsen, skal skelnes mellem plejefamilier og opholdssteder, hvor plejefamilier bliver godkendt af og er under tilsyn af kommunerne, mens det er amterne, der giver godkendelserne til og fører tilsynet med opholdsstederne.
Vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at amterne ikke skal have flere opgaver, og at amterne til stadighed bør have færre opgaver, således at vi på et tidspunkt helt kan nedlægge dem.
Det er derfor vores opfattelse i Fremskridtspartiet, at såvel tilsyn som godkendelse både for plejefamilier og for opholdssteder bør ligge i kommunerne.
Det ville der ikke være nogen forskel i som sådan, bortset fra at amterne med dette forslag får endnu en opgave, der gør, at det vil blive endnu sværere at få amterne nedlagt, og da det er Fremskridtspartiets opfattelse, at vi skal have nedlagt amterne, så synes vi ikke, at lige præcis den del af forslaget er hensigtsmæssig.
Tove Videbæk (KRF), 1998-03-31:
Kristeligt Folkeparti ser positivt på lovforslag nr. L 4, men principielt er vi betænkelige ved den centralisering, som lovforslaget er udtryk for.
Vi vil dog medvirke til en hurtig og velvillig behandling af forslaget.
Karen Jespersen (V), 1998-03-31:
Også her kan jeg sige tak for den meget brede støtte til forslaget.
Jeg vil gerne sige til de ordførere, der har været betænkelige ved, at godkendelse af og tilsyn med opholdssteder nu skal ligge i amterne, at i dag er det jo ikke sådan, at en meget større del ligger i kommunerne, så på den måde synes jeg ikke, at man kan tale om en centralisering i amterne, men jeg synes, at man kan tale om en klarere deling, når vi siger, at vi ikke sætter en skillelinje ved, om der er fire børn eller derover, men sætter skellet ved, om det er en plejefamilie eller et opholdssted. Filosofien i, at det er amterne, der godkender og fører tilsyn med opholdssteder, er jo, at de steder er beregnet til børn med lidt større sociale problemer end dem, der kommer i en plejefamilie, så opholdssteder hører på den måde mere naturligt sammen med døgninstitutioner, hvor ansvaret jo også ligger i amterne.
Og på den måde kan man sige, at vi får et bedre overblik over de anbringelsessteder, der er for børn med lidt større sociale problemer, hvor plejefamilier så er til børn, som ikke har nævneværdige problemer, men som kan indgå i en almindelig familie uden speciel støtte.
Men begrundelserne kan vi selvfølgelig se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Så er jeg også selv glad for, at vi nu får et bedre tilsyn med alle de steder, hvor børn med sociale vanskeligheder bliver anbragt - det vil altså også sige efterskoler og lignende undervisningssteder - sådan at vi sikrer, at der altid er opmærksomhed om, om der er de nødvendige forudsætninger for at tage sig af de børn, der har disse særlige sociale vanskeligheder, når de bliver anbragt, men hvor man omvendt kan sige, at det også kan være godt for større børn og unge, at de kommer ud blandt andre børn og unge, der ikke har specielle vanskeligheder.
Så den blanding synes jeg er god, men så er det selvfølgelig også vigtigt, at man er opmærksom på, at der er de nødvendige forudsætninger for at tage sig af de børn.
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at jeg er parat til at deltage i et møde med Amtsrådsforeningen om hele dette område, og hvordan vi sikrer, at hensigten i loven bliver ført ud i livet.
Vi har jo også i serviceloven strammet op på en række andre bestemmelser, når det gælder anbringelse af børn: Der skal føres bedre tilsyn, være løbende tilsyn, og efterværnet skal være bedre.
Og dér vil det være glimrende, hvis vi brugte vedtagelsen af dette lovforslag til at få en samlet status over området og ikke bare så på antallet af pladser, men også på kvaliteten af pladserne og kvaliteten i den planlægning, der er, og i det efterværn, som vi nu slår fast, at der skal være.
Jens Heimburger (KF), 1998-03-31:
Lovforslaget virker umiddelbart ganske tilforladeligt, og ingen kan jo være modstander af, at nogle får et bedre overblik.
Men vi har også modtaget en del andre ytringer fra den kommunale verden, som er lidt mere nuancerede, og så er
det, som om man ikke alle steder i kommunerne er helt klar over, hvad det er for nogle problemer, der egentlig er her
De finder ikke nødvendigvis den nuværende godkendelsesprocedure særlig problematisk, og det er et spørgsmål, om der her er noget særlig stort problem.
Nuvel, lad os se bort fra, at der kan være sådanne tanker.
Vi er positive over for argumenterne, selv om vi er lidt skeptiske. Vi mener, at nærhedsprincippet skal gælde også i det her spørgsmål og ikke kun i internationale forhold.
Hvis vi må sige det på den måde, har den danske administration også godt af, at tingene foregår så tæt på borgerne som muligt.
Afslutningsvis vil jeg understrege, at vi er klar til at lytte til nogle argumenter, og at vi ser frem til udvalgsarbejdet.
Karen Jespersen (V), 1998-03-31:
Jeg vil gerne takke de ordførere, der tilsluttede sig lovforslaget.
Jeg vil sige til fru Tove Videbæk, at det er klart, at de spørgsmål, der er brug for at få nærmere belyst under udvalgsarbejdet, er jeg selvfølgelig parat til belyse.
Det samme gælder til fru Yvonne Herløv Andersen, der havde store betænkeligheder ved forslaget, og som også havde ting, som hun gerne ville have undersøgt. Jeg vil gerne lige sige til hr. Tom Behnke, at helt så enkel, som hr. Tom Behnke får den fremstillet, er virkeligheden jo ikke: at virksomhederne handler et hundrede procent rationelt og ansætter de personer, som passer ind i den produktion, der er, og når nogle så ikke blive ansat, er det, fordi de ikke passer ind i produktionen.
Vi har jo lykkeligvis set en udvikling
især i de senere år, hvor vi kan se, at med andre holdninger og andre måder at indrette systemerne på er der faktisk mennesker, der ellers ville være blevet holdt uden for arbejdsmarkedet, der kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Her må vi også se i øjnene, at der er en konservatisme og en træghed, når det gælder om at ansætte langtidsledige og mennesker, der kommer fra særlige støtteordninger, selv om vi kan se, at de, når de rent faktisk bliver ansat, ofte kan være en yderst velfungerende arbejdskraft.
Derfor ser jeg det her som et lille puf til, at nogle mennesker, der ellers har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, kan komme ind.
Det kan godt være, at det ikke er det kæmpestore antal, men er det her en ordning, der kan være med til at hjælpe nogle ind, der ellers ikke ville være kommet ind, er det jo i virkeligheden en meget billig måde til at få mennesker væk fra offentlig forsørgelse og ind i selvforsørgelse, så jeg håber, at der vil være et flertal, der støtter lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 1998-03-31:
Lovforslaget drejer sig om en præmieringsordning for offentlige arbejdsgivere, der fastansætter personer fra puljejob eller jobtræning i varige, ordinære job.
Det er et forslag, der tidligere har været fremsat, og jeg kan da oplyse, at de tre tidligere ordførere i denne sag, som ikke gik ind for forslaget, ikke blev genvalgt, så der er måske god grund til at støtte forslaget.
Det er også sådan, at der er et vældig økonomisk incitament i dette forslag, i og med at beløbet sættes op fra 25.000 kr. til 50.000 kr.
For at få ligestilling på et område er vi nogle gange nødt til at gøre noget ekstra for nogle, og det er så det, som forslaget går ud på.
Samtidig igangsætter man en informationsindsats over for de offentlige arbejdsgivere for at tilskynde de offentlige institutioner til at ansætte personer fra støttet arbejde i et job af mindst 18 måneders varighed, altså i fast beskæftigelse.
Idet vi hylder princippet om flest muligt i ordinær beskæftigelse, skal jeg give tilslutning fra Socialdemokratiet til lovforslaget.
Ove Hygum (S), 1998-03-31:
Jeg vil sige, at der er ikke aktuelle planer i regeringen om at forslå yderligere forhøjelser.
Vi tror, at den sats, vi nu lægger op til, sammen med en forstærket informationsindsats kan medvirke til, at vi når de i øvrigt relativt beskedne mål, der er tale om.
Det er vigtigt at få forhøjelsen gennemført, navnlig når den er koblet sammen med den yderligere informationsindsats, og jeg skulle måske være den rette til at få skabt lidt liv i de faglige organisationer på det offentlige område og tale godt til de offentlige arbejdsgivere, så man her i højere grad er opmærksom på muligheden for at få personer, som tidligere har været i jobtræning eller puljejob, ind i ordinære stillinger.
Jeg synes, der er en enkelt indfaldsvinkel, som er en smule overset.
Ud over at der bliver et øget økonomisk incitament, hvis lovforslaget gennemføres, er der også et øget incitament til at opkvalificere jobtræningsperioden eller perioden, hvor den pågældende er i puljejob, så den pågældende efter de 12 måneder er virkelig duelig til at gå ind i dette ordinære job.
Når man har fulgt debatten her under førstebehandlingen, kunne man få den opfattelse, at nogle har læst lovforslaget på en sådan måde, at de 50.000 kr. kommer til udbetaling hvert år; men det er jo ikke tilfældet.
Det er et engangsbeløb, der er tale om, og til trods for enkelte bemærkninger om, at det kunne indebære risici for skævvridning af arbejdsmarkedet kan man i hvert fald sige, at i den tid, ordningen har eksisteret, er der vist ikke sket nogen form for skævvridning.
Derudover vil jeg sige, at ideologiske overtoner eller ej håber jeg, at sagen får en positiv behandling i Arbejdsmarkedsudvalget.
Det ser jeg frem til.
Rikke Hvilshøj (V), 1998-03-31:
Som det allerede er nævnt, nåede dette lovforslag at undergå en førstebehandling i den foregående samling, før folketingsvalget blev udskrevet.
Venstre kan fortsat støtte dette lovforslag.
Vi støtter ideen om at få samlet de kompenserende arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger for personer med et handicap, så området gøres mere overskueligt.
At handicappede skal gives muligheder for at deltage aktivt på arbejdsmarkedet med den hjælp, vi nu kan give fra det offentliges side, er der vist ikke megen politisk uenighed om, og lovforslaget fastholder, at handicappede skal have fortrinsret ved besættelse af ledige stillinger hos offentlige arbejdsgivere, bevillinger af stadepladser og tilladelser til taxakørsel.
Jeg vil gerne i den forbindelse give min støtte til opfordringen fra Det Centrale Handicapråd og Center for Ligebehandling af Handicappede om, at fortrinsstillingen alene skal være gældende i tilfælde, hvor den handicappede er lige så kvalificeret som de øvrige ansøgere, og ikke - som det er i dag efter de gældende regler - i de tilfælde, hvor den handicappede er næsten lige så kvalificeret som de øvrige ansøgere.
Det er mere værdigt for den handicappede, og det er ikke spor anderledes, end at jeg selv ikke ville bryde mig om at få et job, blot fordi jeg er kvinde, men ikke nødvendigvis den mest kvalificerede.
De nye tiltag i lovforslaget om personlig assistance til handicappede under efter- og videreuddannelse samt etablering af en isbryderordning for nyuddannede med et handicap er ligeledes noget, vi i Venstre kan støtte.
Endelig er det afgørende for Venstre, at dette lovforslag ikke i væsentligt omfang vil skævvride arbejdsmarkedet, men blot sikre de handicappede mulighed for et aktivt arbejdsliv.
Jens Heimburger (KF), 1998-03-31:
Det Konservative Folkeparti ser meget konstruktivt på dette forslag, og hvis man har set, hvor livsbekræftende det er - ikke kun for vedkommende selv, men også for omgivelserne - når en person, der har et handicap, alligevel kan bestride et job, er jeg sikker på, at det, der her lægges op til, vil betyde, at mange virksomheder i virkeligheden vil blive bedre arbejdspladser.
Princippet er sundt.
Det gælder ikke kun for de handicappede selv, som jeg var inde på, men også for virksomhederne, og da der samtidig er tale om en regelforenkling, tror jeg, vi alle sammen kan tilslutte os forslaget.
Med hensyn til isbryderordningen er vi også meget positive over for det element, og vi er sikre på, at der vil blive skabt nogle vedvarende arbejdspladser på denne måde. Vi finder lovforslaget positivt, og vi er sikre på, at det vil gøre området mere overskueligt for både virksomhederne og de personer, der har et handicap, så vi anbefaler forslaget.
Ole Sohn (SF), 1998-03-31:
SF kan også støtte lovforslaget, og vi synes, det er et godt initiativ, at man får styrket og stimuleret de handicappedes muligheder for beskæftigelse på arbejdsmarkedet.
Hvis man skal sige det meget kort, kan man sige, at forslaget giver lige muligheder for alle trods forskellige forudsætninger.
Det er et positivt incitament, og dertil kommer, at vi også synes, der er lagt op til nogle gode forsøgsordninger med personlig assistance til videreuddannelse af handicappede, så vi kan varmt støtte forslaget.
Mogens Andreasen (DF), 1998-03-31:
Dansk Folkeparti har fuld forståelse for, at handicappede skal integreres på arbejdsmarkedet og ansættes i stillinger, de kan bestride, og vi ønsker selvfølgelig, at de handicappede bliver fuldt ligestillede med alle andre på arbejdsmarkedet.
Men det bekymrer os, og det er vores opfattelse, at regeringen rent faktisk stadig ønsker at forsøge at anbringe de fleste i den offentlige sektor.
Vi ser gerne, at personer med en eller anden form for handicap kan opnå ansættelse i private virksomheder, men det skal ske, uden at den enkelte virksomhed belastes økonomisk ved ansættelsen ud over de normale lønomkostninger, og uden at der som i den offentlige sektor stilles krav over for virksomheden om fortrinsret for handicappede.
Dansk Folkeparti ønsker derfor en præcisering
af, at ordningen ikke medfører økonomiske belastninger eller tvangsforanstaltninger over for virksomhederne. Vi deltager positivt i de videre drøftelser i udvalget, og vi støtter meget gerne, at dette forslag kommer igennem.