Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Jeg tror, jeg vil svare fælles på alle tre spørgsmål og måske også komme med et spørgsmål til hr. Vernersen, som spørger, om jeg har sat mig ind i sagen.
Jeg vil gerne spørge hr. Vernersen, om han har sat sig ind i sagen,
og jeg vil gerne henvise til side 17 i rapporten med et eksempel, som jeg tror forklarer problemstillingen meget godt: »Arbejdsgruppen har ikke haft som opgave at vurdere, hvorvidt medarbejderne rent faktisk i alle tilfælde har overnattet på det midlertidige tjenestested, som er det kriterium, alle må have været bekendt med skulle være opfyldt for at få udbetalt rejsegodtgørelse.
Men det forekommer usandsynligt, at der blandt de medarbejdere, som f.eks. har boet mindre end 15 minutter fra et midlertidigt tjenestested, ikke skulle være nogen medarbejdere, som er rejst hjem på hverdage, når tidsregistreringen f.eks. afspejler en arbejdsdag på 8 timer inden for normal arbejdstid.
Det forekommer endnu mindre sandsynligt, at de pågældende i alle tilfælde skulle have gjort tjeneste på det midlertidige tjenestested i weekenden, hvor der ikke har været arbejdet fra fredag eftermiddag til mandag morgen.«
Jeg læser ikke dette op for at placere en skyld.
Jeg læser det op for at pege på nogle af de problemstillinger, som arbejdsgruppen har peget på, og som i øjeblikket er genstand for ligningsmæssige undersøgelser af de enkelte medarbejdere.
Jeg er tryg ved, at det foregår, for det er jo ikke noget, hvor vi kan stå her i Folketingssalen og afgøre, om det er snyd eller det ikke er snyd, eller om det er medarbejdernes skyld eller det er Banestyrelsens skyld.
Det tilkommer ikke os.
Det tilkommer det juridiske element, domstolene og hele det juridiske apparat.
Men når alt det er sagt, er jeg selvfølgelig meget glad for et hvilket som helst positivt indblik, der måtte komme i sagen, og et hvilket som helst positivt forslag, der kunne komme, vil jeg selvfølgelig også være åben over for.
Men det er klart,
at ligesom tidligere ministre også har været, er jeg tvunget til at rette mig efter landets love og regler og det retssystem, som findes.
Jeg vil slet ikke svare på det sidste, for jeg mener, at sagen er vigtigere end polemikken.
For mig drejer det sig ikke om en polemik, for mig drejer det sig om den pågældende sag.
Jeg sagde allerede i min indledning - det kan være, hr. Vernersen ikke var til stede, da jeg nævnte det - at når sagerne er kørt igennem, er det selvfølgelig op til arbejdsgiver og arbejdstager at finde ud af gennem en civilretslig afgørelse, om det er rimeligt, at de pågældende medarbejdere skal lide den tort, som hr. Buksti udtrykker det; om de virkelig har været i god tro, om de virkelig har været, osv. osv.
Hvis det er tilfældet, har jeg forstået, at Trafikministeriet og trafikministeren også er opmærksomme på den side af problemstillingen, som jeg nævnte indledningsvis. Der skal altså ikke herske nogen som helst tvivl om, at både trafikministeren og jeg selv er meget optaget af sagen, og hvis vi på nogen måde kan se, at det er fuldstændig urimeligt og uretfærdigt, er det da klart, at så må vi jo tage stilling til det, når det i givet fald måtte være konstateret.
Men at gøre det lige nu, før det er konstateret, tror jeg nok enhver ville sige nok vil være lidt halsbrækkende.
Lad nu lige sagerne køre til ende, og lad os se, hvad der er ret, og hvad der er uret, inden vi drager forhastede beslutninger.
Hermed sluttede spørgsmålet.