Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-12-15:
Under denne forhandling vil jeg dels præsentere de ændringsforslag, som Kristeligt Folkeparti har lagt frem, og dels vil jeg kommentere en række af de ændringsforslag, som vi skal forholde os til afstemningsmæssigt om ikke så længe. Der er fire hovedblokke, jeg vil omtale under Kristeligt Folkepartis ændringsforslag.
Den ene er på det familiepolitiske område.
Desværre fik vi ikke lejlighed til at komme ind i en egentlig drøftelse af familiepolitikken under dette års finanslovforhandlinger, men vores hovedsigte var at give mulighed for, at forældre og de helt små børn kan være mere sammen.
Så der ønskede vi at give bedre orlovsmuligheder, vi ønskede at give bedre mulighed for studerende med børn og endelig bedre vilkår for de hjemmearbejdende.
Dette ville vi finansiere ved, at de familier, som har de store børn, fik lidt mindre.
Så det var altså en familiepakke, der var selvfinansierende på den måde, at vi flyttede fra dem, der havde de lidt større børn, til dem, der havde de mindste børn.
Det var den ene blok.
Den anden blok, som vi var optaget af, var, at da vi så finansloven i august, var vi meget skuffede over, så hårdt som regeringen for frem mod erhvervslivet og især de mindre, selvstændige erhvervsdrivende.
Det gjaldt dels landmænd og dels mindre håndværkere og andre, som vil blive ramt hårdt af denne finanslov.
Der er blødt lidt op, administrationsgodtgørelsen hugger
man ikke på ét år, den tager man over to år.
Hvis man bliver syg, hvis man har ansatte, der bliver syge, hvis man selv holder op med sin virksomhed, bliver man ringere stillet end i dag.
Hvad har vi brug for?
Vi har brug for mange iværksættere, vi har brug for et konkurrencedygtigt erhvervsliv.
Derfor mener vi, det er en helt forfejlet politik, og vi er med vores ændringsforslag systematisk gået ind for at ophæve, fjerne de angreb, regeringen er kommet med.
Det er den anden hjørnesten i de ændringsforslag, vi har lagt frem.
Der er vi gået ind
på det sociale område og har spurgt: Hvor er der brug for en særlig indsats?
Vi mener, der er brug for en yderligere øget indsats over for stofmisbrugere, for en bedre behandling af alkoholikere, og vi ønsker også bedre ægteskabsrådgivning.
Der er også en konkret organisation, Ægteskabs- og skilsmisserådgivningen, som vi har et konkret ændringsforslag om, og der er vi glade for, at der ser det ud til, at hele Folketinget støtter vort ændringsforslag.
Så det er vi da selvfølgelig meget glade for og tilfredse med.
Men det er altså den tredje blok.
Den fjerde blok er på højskole- og husholdningsområdet, for her fik vi jo sidste år en ekstraordinær bevilling på 29,4 mio. kr. for at gøre elevbetalingen lidt lavere for dem, der deltager i de ordinære, lange højskoleophold.
Vi mener, at højskolerne er kostskoler, hvor eleverne er i 5 måneder eller 10 måneder; det er det, der fortsat skal være det bærende på vore højskoler, og ikke de meget korte kurser.
Det er fint, at de er der i tillæg, men de skal ikke bære højskolerne.
Og for dem, der selv skal betale, var udgiften til at tage på højskole blevet for høj; derfor er vi glade for, at vi sidste år fik de her 29,4 mio. kr. Vi er også glade for, at regeringen med det lovforslag, regeringen har udtænkt til ny højskolelov, vil videreføre forslaget, sådan at vi kan sikre den lavere elevbetaling. Men vi har været stærkt forundrede over og utilfredse med, at vi skal have dette dyk i tilskud i år 2000, i hvert fald at regeringen ikke viderefører beløbet fra sidste år.
Jeg har tidligere haft lejlighed til at udspørge undervisningsministeren om dette, og fra Folketingets talerstol sagde hun, at nu var der fundet midler til også at videreføre støtten for år 2000.
Og der er kommet et ændringsforslag også fra regeringens side, men det er kun på godt 21 mio. kr., så der mangler ca. 9 mio. kr.
Det synes vi faktisk er for dårligt af regeringen.
Der er vi meget glade for, at vi i hvert fald selv har stillet ændringsforslag, som viderefører støtten, og at Venstre og De Konservative også har gjort præcis det samme. Jeg mener også, det er væsentligt, at den mulighed, vi har for lavere betaling på vores husholdningsskoler, kan blive videreført.
Dér har vi også et ændringsforslag.
Vi fjerner det ikke, vi lægger et loft, så de, der er sparsommelige, kan fortsat have fuldt fradrag, mens de, der er mere ødsle - organisationen måske bygger nogle store bygninger osv. - og derfor må have et højere kontingent, o.k., så må det være uden fradragsmulighed.
Så har vi yderligere et par forslag med flere indtægter, det ene er afgift på reklamer, det andet er en passagerafgift, hvor vi regner med, at provenuet fra en indenlandsk afgift skal udmøntes i flere tog til fjerntrafikken.
Vi synes faktisk, der var for lidt ambition i DSB-forliget på dette område; dér har vi så stillet ændringsforslag.
Det er hovedblokkene i vore forslag, og så vil jeg sige lidt om de forslag, som ligger både fra regeringen og fra de forskellige andre partier i Folketinget.
Og der har vi det overordnede synspunkt, at de forslag, som vi synes er gode, som kræver penge, dem stemmer vi for i den grad, som vi samtidig stemmer for enten besparelsesforslag eller forslag med nye indtægter.
Der kan være forslag, som vi kan have sympati for, men vi stemmer ikke nødvendigvis for alle dem, vi er positive over for, hvis vi ikke samtidig gennem besparelsesforslag, forslag om nye indtægter skaffer finansiering.
Det er sådan den overordnede målsætning.
Så vil jeg sige lidt om ulandsbistand, for der er jo flere forslag, som vil skære i den ulandsbistand på 1 pct., som vi mener er det rigtige niveau.
De forslag afviser vi.
Men vi afviser naturligvis ikke, at vi intensiverer indsatsen for at effektivisere vores ulandsbistand.
Det mener vi er utrolig afgørende, men vi mener det ikke sådan, at man samtidig skal lave en besparelse for at effektivisere.
Man kan jo fint effektivisere, få mere ud af de penge, vi allerede bevilger.
Jeg tror, at det at holde ulandsbistanden på 1 pct. også sagligt set er den bedste basis for at kunne lave en langsigtet effektivisering.
Når man har rejst i ulandene, ved man jo, at der er stort behov for overførsler ikke alene fra Danmark, men også fra en lang række andre vestlige lande, hvor adskillige desværre svigter. Så det afviser vi.
Til gengæld har vi selv et forslag om en tekstanmærkning, hvis indhold er, at hvis ministeren for udviklingsbistand vil flytte penge fra én konto til en anden, og det er over 100 mio. kr. totalt set, så mener vi, Finansudvalget bør informeres.
Dette måske helt at tømme eller delvis tømme én konto til fordel for en anden mener vi ikke bør ske uden Finansudvalgets accept.
Så lidt om regeringens aftaler.
Vi synes også, der er mange udmærkede ting i DSB-forliget, men der er også nogle tidsler.
Københavns Havn har jeg selv omtalt under de korte bemærkninger tidligere i dag; vi mener, det er uklogt, det, regeringen gør. Hvad angår hele servicejobdiskussionen, der synes vi, at i de første drøftelser, vi var med til, så det meget fornuftigt ud.
Men så er der jo sket en udvidelse af ordningen, og der er vi bange for, at vi reelt får en oppustning af den offentlige sektor, som kræver
flere skattekroner, og som svækker konkurrenceevnen, så vi her får en politik, som udhuler den ansvarlige økonomiske politik, som regeringen officielt gerne vil stå for.
Vi er enige i intentionerne om det rummelige arbejdsmarked, og vi er med i aftalen om førtidspensionsreformen.
Vi må også sige, at udmøntningen af satspuljen var vi meget enige i.
Jeg synes, vi her har fået en god kombination, hvor vi har nogle store klumper, hvor vi sætter ind med en øget indsats på psykiatriområdet og over for hjemløse, men vi har samtidig tilgodeset en række små private institutioner, som virkelig har nogle ansatte, der er ildsjæle, som brænder for sagen, og hvor jeg er overbevist om, at de småbeløb i sammenligning med de store beløb, der bliver uddelt, er givet godt ud.
Så er der et område, som jeg gerne vil knytte et par bemærkninger til i aftaleteksten, nemlig helhedsskolen.
For det første synes vi, det er principielt forkert, at man en nattetime sidder og aftaler på et område, som er forligsbundet.
Det har man jo erkendt, når man i den røde bog, som samler de forskellige aftaler, udtrykkelig skriver, at dette skal udmøntes sammen med forligspartierne.
Så kan man ikke først lave en aftale og så tro, at nu kan forligspartierne bare komme og klappe i deres små hænder og tilslutte sig. Nej, her er tale om nogle holdninger, som kan udmøntes på en måde, som vi er stærkt kritiske over for, og som vi afviser.
Vi afviser ikke, at man gør undervisningen i folkeskolen bedre, naturligvis ikke.
Men hvis den skjulte dagsorden er, at man udvider den tid, hvor børnene er i skole, så det kommer til at gå ud over en lang række fritidsaktiviteter, så man ikke kan lave nogle fritidsaktiviteter, uden at så kommer man i karambolage med det, at skolen kommer til at sidde på det hele, det mener vi er højst uheldigt.
Det vil vi gå
stærkt imod.
Jeg vil her, hvor det handler om ændringsforslag til finansloven, omtale selve princippet, at når man har et forlig på et område, så er det alle forligspartierne, som skal være med fra begyndelsen og også foretage den overordnede prioritering.
Man kan jo spørge, om de 350 mio. kr., der er sat af, kunne bruges bedre på folkeskoleområdet.
Det mener vi de kunne, bedre end det, der her er lagt op til.
Så ændringsforslagene fra andre partier - nu har jeg kommenteret flere fra regeringen.
Venstre og De Konservative har stillet adskillige ændringsforslag, som vi med glæde støtter.
På erhvervsdelen kan jeg se, at der er nogle, som er helt parallelle med vores.
Man har også på efter- og højskoleområdet ændringsforslag, som vi holdningsmæssigt er helt enige i, og så synes jeg, det er prisværdigt, at Venstre og De Konservative kommer med nogle besparelsesforslag f.eks. på voksen- og efteruddannelse, hvor Venstre og De Konservative lægger op til en 500 mio. kr.-besparelse, som regeringen også satsede på i sit finanslovudspil, men som regeringen i løbet af forhandlingerne har droppet.
Der synes jeg, det er prisværdigt, at Venstre har taget det op.
Det støtter vi.
Så er der et enkelt forslag fra Dansk Folkeparti, som vi støtter; det er det med hædersgaver.
Så når vi skal til at stemme, vil vi sagligt tage stilling fra forslag til forslag, men vel at mærke gøre det afbalanceret, så vi ikke bare bruger penge uden at skaffe dem.
Der må være sammenhæng mellem de penge, man bruger, og de penge, man skaffer.