runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2005-04-21:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at jeg simpelt hen grundlæggende synes, det er en forkert tankegang at sige, at der begås fejl af det offentlige, og hvordan kan vi så løse det, jamen det er ved at lave et system, hvor man så stikker borgeren 5.000 kr.
Jeg tror sådan set meget mere ud fra et retssikkerhedsmæssigt synspunkt på, at hvis der er fejl i klagesystemet, hvis der er dele omkring den sociale lovgivning eller andet, som ikke virker efter hensigten, og som gør, at borgerne får deres retssikkerhed knægtet, så er det lovgivningen, vi skal lave om herinde i Folketinget.
Det er ikke et nyt system, vi skal have, hvor man, om jeg så må sige, begynder at bestikke borgeren ved at sige, jamen o.k., der er blevet begået nogle fejl, men nu får du så 5.000 kr. at gøre godt med.
Jeg forstår godt, hvad fru Line Barfods egentlig meget gode hensigter er, men jeg synes sådan set ikke, at svaret er at begynde at blande økonomi og penge ind i det her.
Jeg synes, det er meget bedre at sikre, at den lovgivning, vi har, er så klar og så god, at borgeren får en ordentlig behandling.
Tom Behnke (KF), 2005-04-21:
Nu bliver der sagt, at det kun er, hvis man kan påvise, at der er begået fejl, at afgørelsen kan omgøres, og at der eventuelt kan blive tale om en erstatning eller lignende.
Men den regel gælder jo begge veje.
Det offentlige kan jo heller ikke rende rundt og idømme borgerne den ene bøde efter den anden, uden at man fra det offentliges side påviser, at der er begået en fejl.
Der er jo masser af borgere, der begår fejl hver eneste dag, som ikke bliver sanktioneret, mindre eller større fejl.
Så jeg forstår ikke sammenligningen dér overhovedet.
Det er da klart, at man skal kunne påvise, at der er sket en fejl.
Hvis ikke man kan påvise, at der er sket en fejl, er der jo næppe nogen sag.
Man kan jo ikke bare sige, at der er sket en fejl, hvorefter det så er det offentlige, der skal finde ud af at føre sagen mod sig selv om, hvorvidt der er begået en fejl eller ej.
Der må man jo som borger komme og sige: Der er begået en fejl her, og det mener jeg ud fra disse argumenter.
Derudfra kan sagen så tages op på ny, og der har man altså de muligheder for at anke og dermed også for at få omgjort sagerne.
Line Barfod (EL), 2005-04-21:
Men det har jo kun konsekvenser, hvis borgeren kan dokumentere, at fejlen har ført til, at afgørelsen er forkert.
Kommunerne kan jo lave masser af fejl.
Det vil være min påstand, at det er utrolig svært at gå ud og finde en social sag, hvor der ikke er begået en eneste fejl.
Det er utrolig sjældent, at man ser en social sag, hvor alle sagsbehandlingsregler er opfyldt om partshøring og notatpligt osv., og de fejl har ikke nogen konsekvenser for myndighederne.
Spørgsmålet er så: Når nu vi har en lovgivning, som vi har lavet for at sikre en bedre retssikkerhed, hvad gør vi så for at få den overholdt?
Det her forslag er sådan set et nødråb for at prøve at sige: Vi bliver nødt til at have den debat for at sikre, at retssikkerheden også gælder den anden vej, at de regler, vi sætter ind, også bliver overholdt for at få en bedre sagsbehandling i kommunerne.
Søren Pind (V), 2005-04-21:
Jeg kan kun gentage, at jeg har meget sympati for de synspunkter, hr. Frode Sørensen her i dag har fremført.
For mig er det kun et spørgsmål om, om og hvornår forslaget skal fremsættes.
Om nogen har jeg på den ene side megen forståelse for det forslag, som i dag fremsættes af oppositionen.
På den anden side er der tale om et spil for galleriet.
Det sidste skal jeg vende tilbage til, det første vil jeg gerne uddybe.
For en kort årrække siden rejste der sig i Sverige en kæmpe debat om den såkaldte røverkapitalisme.
Det samme har man for nylig været ude for i Amerika, hvor hele Enron-sagen afdækkede en stor forskel på den lille mand, der står op om morgenen, passer sit job, dyrker sin opsparing og driver værket, og en lille, udvalgt elite, der på andres bekostning sidder og tilgodeser sig selv.
Noget sådant har vi i Danmark hidtil blot set i den socialdemokratiske bevægelse, men de seneste uger har vist, at der også, måske særlig blandt visse typer forsikringsselskaber, optræder en form for moral, som mange vil anse for betændt, særlig når man begunstiger hinanden på andres bekostning, og når man bruger alle til rådighed stående midler med henblik på at forhindre klarhed for den enkelte forsikringstager.
Samtidig ser vi, at de selv samme virksomheders overskud eksploderer.
Tidsrammen for et sådant lovforslag vil derfor alligevel ikke være anderledes, uanset om beslutningsforslaget måtte blive besluttet, og vi synes trods alt, at man må respektere folkestyret så meget, at kan der indgås frivillige aftaler, er dette at foretrække frem for lovgivning og tvang.
Imidlertid skal ingen være i tvivl om, at forstår branchen ikke alvoren i det her, vil Venstre ufortøvet støtte et lovforslag som det, ministeren allerede har garanteret om fornødent vil ligge på Folketingets bord ved åbningen af det nye folketingsår.
Frode Sørensen (S), 2005-04-21:
Nu er det sådan, vil jeg gerne sige til hr. Søren Pind, at forslaget ikke går på, at det er den dag, hvor man tegner sin hundeforsikring, man så beslutter sig for, hvor hurtigt man skal opsige den.
Forslaget går på, at det, der er det almindelige, når man tegner en forsikring, er, at man den dag, hvor man eksempelvis bliver utilfreds med sit forsikringsselskab, mod et mindre gebyr kan opsige den med 30 dages varsel og træde ud.
Jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Søren Pinds opfattelse af, hvordan udbredelsen af den korte opsigelse bliver, når man skal tegne den ved indgangsdøren og ikke ved udgangsdøren.
Lene Espersen (KF), 2005-04-21:
Jeg vil sige til hr. Frode Sørensen, at det ofte er sådan, når vi lovgiver her, at det ikke er den dag, hvor vi trykker på den grønne knap, at lovgivningen træder i kraft.
Her valgte vi at lade lovgivningen træde i kraft den 1. juli 2004, så selskaberne havde en mulighed for at udvikle deres produkter, gøre edb-anlæg osv. klar.
Jeg vil sige, at jeg kun er tilfreds, når selskaberne afleverer en redegørelse her i sommeren, efter der er gået 1 år, hvis forbrugerne har et frit valg, hvis forbrugerne bliver informeret om, at der er det frie valg, og at det frie valg er reelt, og at man ikke lægger en ekstra præmie årligt på 5-10 pct. oveni for f.eks. at have 1 måneds opsigelsesvarsel.
Hvis kunden ikke benytter sig af det, skal man selvfølgelig ikke bone kunden for det år efter år.
Hvis selskaberne lever op til det, er jeg tilfreds, men hvis de ikke lever op til det, hvis det her bare er et produkt, som ingen vil bruge, fordi det er alt for dyrt, og hvis man ikke informerer om det, så er jeg indstillet på at lovgive, og så bliver der lovgivet, så snart Folketinget træder sammen igen.
Så er der ingen grund til at vente 1 år mere.
Frode Sørensen (S), 2005-04-21:
Nu citerer jeg kun ministeren, der siger, at ministeren i foråret 2004 ville bruge lovgivningen til at komme frem med det.
O.k., vi fik så en redegørelse i efteråret 2004, der, som ministeren også selv er inde på, måske åbnede nogle muligheder, men det var vist ikke rigtig kunderne bekendt.
Hvad skal den redegørelse indeholde for at tilfredsstille ministeren, for at ministeren ikke bruger lovgivningsmagten og indfører muligheden for den korte opsigelsesfrist?
Lene Espersen (KF), 2005-04-21:
Jeg vil sige, at hr. Frode Sørensen, som jeg under behandlinger her i Folketinget normalt synes er en både saglig og god debattør, her kommer med nogle påstande, som jeg har meget svært ved at tro er nogle, hr. Frode Sørensen selv har opfundet, for hr. Frode Sørensen ved udmærket godt, at den lovændring, som Folketinget bakkede op om, trådte i kraft den 1. juli 2004.
Så selv om sagen har været drøftet tidligere i Folketinget og vi har været enige om, at forbrugerne skulle have den reelle valgmulighed, er realiteten den, at vi lavede en ændring af lovgivningen, og at den nu har virket i, hvad der svarer vel til godt 8 måneder.
Jeg synes, at det eneste fair er at holde fast i det, jeg ved ikke, hvor mange andre der har sagt det, men som jeg i hvert fald har sagt gentagne gange til forsikringsselskaberne: I får 1 år til at få de her produkter på plads.
Der skal være en reel valgmulighed, forbrugerne skal kunne vælge, om de vil opsige med 1 måneds varsel eller et længere varsel, men valgmuligheden skal være der, og den præmie, man betaler ekstra, skal ikke være prohibitivt høj.
Frode Sørensen (S), 2005-04-21:
Det tror jeg nu ikke på.
Men årsagen til, at vi diskuterer det her i dag, har rod i en lang historie, og vi skal helt tilbage til den 14. marts 2003, hvor vi diskuterede det her første gang, og hvor ministeren sagde: »Og det, der er min tanke, er i første omgang at lade branchen selv ad frivillighedens vej udvikle de her produkter i løbet af 2003.
Men når vi når til foråret 2004, og såfremt der ikke er sket en tilfredsstillende udvikling – ... og det gælder først og fremmest de store forsikringsselskaber, men gerne alle – så er vi i en situation ... at vi bliver nødt til at gribe til lovgivningsmagten.«
Det var i 2004, nu har vi 2005.
Det er 2 år, 1 måned og 7 dage siden, og der er, så vidt jeg kan se, intet sket på området.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Det kan godt være, at der er eksempler på, at enkeltsager ikke har kunnet genoptages og ikke bliver genoptaget, fordi de ikke har kunnet føre til et andet resultat, og det kan også være ganske rigtigt, at kommunerne ikke har ressourcer og sagsbehandlere nok.
Det er så et ressourcespørgsmål, og det kan vi alle sammen være bekymrede over.
Men det kan ikke være rigtigt, som fru Line Barfod siger, at det, uanset hvor mange fejl en kommunes forvaltning laver, så ingen betydning har, fordi de har for få ressourcer.
Det er jo ikke rigtigt.
Der kommer et skriveri i den lokale presse, der kommer genoptagelse af sager, der kommer kritik fra Tilsynsrådet eller fra myndighederne, der kommer kritik fra Folketinget bl.a., der kommer kritik fra lovgiverne.
Så det er ikke rigtigt, at sag på sag ikke har nogen konsekvenser for kommunerne.
Det har de jo.
Line Barfod (EL), 2005-04-21:
Jamen det fører ikke til forbedring for borgerne.
Man kan se, at det, der sker, er, at Folketinget prøver at lave lidt lovændringer og prøver at lave endnu mere detailstyring af, hvordan sagsbehandlingen skal foregå osv.
Men der bliver ved med ikke at blive lavet partshøring, ikke at blive lavet handleplaner, ikke at blive lavet alle de ting, der skal til for at sikre, at borgerne får den gode sagsbehandling, som gør, at man kan nå nogle bedre resultater.
For det, der er formålet med alle de her regler om sagsbehandling, er ikke at gøre det besværligere for kommunerne, men at sikre et bedre resultat og en bedre dialog med borgerne.
Og jeg håber da, at det har en effekt på et eller andet tidspunkt, at tingene bliver taget op.
Det er også derfor, jeg bliver ved med at tage det op i Folketinget.
Men det er bare noget, der i så fald tager mange, mange år at få gjort noget ved, og hvor borgerne står i problemerne.
Afstemning
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
For godt et år siden var jeg også ordfører på det samme forslag, da det blev fremsat sidste gang af Enhedslisten, og dengang var Det Radikale Venstre ikke tilhængere af forslaget.
Det er vi stadig væk ikke.
Men jeg kan også forstå på Enhedslisten, at det mest er af hensyn til debatten
Borgerne kan få trukket af deres løn og deres kontanthjælp og deres dagpenge og deres boligstøtte selv ved mindre forseelser.
Forsømmelse fra myndighedernes side lader derimod ofte borgeren stå ganske magtesløs.
For forslaget taler, at der må gælde noget for noget, som også forslagsstillerne har beskrevet det.
Ideen skulle være, at myndigheden, der overtræder klare regler, skal betale bod, ikke erstatning, som der gælder særlige regler for – det har den konservative ordfører lige gjort meget nøje rede for – og der er også muligheder for at få sagen genoptaget osv. osv.; men altså en bod, en slags plaster på såret.
Imod forslaget taler imidlertid, at sammenligningen halter.
Borgeren kan trækkes i sine indkomster, hvis der er idømt en bøde eller er udbetalt for meget i offentlig ydelse, eller hvis der skyldes i skat eller i børnebidrag; der kan kun trækkes i indkomsten, hvis der er et skyldigt beløb, som under alle omstændigheder skal betales.
Det er altså ikke en straf som frihedsstraf eller noget andet, det er nogle uretmæssigt modtagne beløb, som man skal betale tilbage, og de kan så trækkes i indkomsten.
Den bod, som Enhedslisten foreslår, på 5.000 kr. er fuldstændig grebet ud af den blå luft.
Hvor skulle man ellers få beløbet fra?
Der er ikke nogen andre muligheder end at tage et eller andet – tænk på et tal.
Det har ingen sammenhæng med, om forseelsen fra myndighedens side har kostet borgeren andet end frustrationen.
Vi vil hellere lægge op til, at der udvikles en form for, hvad skal man sige, god kommunal opførsel – nu får vi jo nye kommuner, som kan prøve at øve sig i det – og det er, at man på en eller anden måde øver sig i at sige undskyld til borgere, hvor man er kommet til at overtræde nogle regler, f.eks. partshøring eller notatpligt eller sådan noget, altså at man simpelt hen skriftligt siger undskyld til borgeren eller sender blomster eller sender en boggave eller sender et årskort til svømmehallen eller et årskort til skøjtebanen eller et biografgavekort eller lignende.
Det vil derimod en personlig hilsen fra borgmesteren f.eks. eller fra den pågældende forvaltningschef om, at man er ked af, at man har dummet sig, og at man er indstillet på, at det ikke skal ske mere.
Sådan synes jeg hellere man skulle gøre det.
Jeg mener ikke, at denne bod på 5.000 kr. har nogen effekt.
Anne Baastrup (SF), 2005-04-21:
Det er ligesom sidste år en vigtig sag, Enhedslisten nu rejser.
For nu står vi jo her med en regering, der bruger en masse buzzwords, hedder det vistnok på nydansk, det vil sige en hel masse hule ord, hvor man beskriver den fremtidige offentlige service, den offentlige sektor med ordene én kommune, én indgang.
Og vi ved alle sammen, at det bliver et helt andet billede, der kommer til at vise sig for befolkningen efter den 1. januar 2007.
Derfor kunne det jo være ganske interessant, hvis vi, samtidig med at man taler om effektiviseringer og forbedringer af den offentlige sektor og besparelser inden for den offentlige sektor, så også lige giver det en tanke: Hvordan vil den enkelte borger få det i den fremtidige offentlige sektor?
Nu har vi jo rent faktisk en lang række kommuner, som ikke bliver sammenlagt med nogen som helst andre kommuner, og som er meget, meget store – vi er fysisk i en af dem.
Og hvis man bevæger sig rundt på de sociale centre i Københavns Kommune, vil man opleve, at den enkelte borger ikke oplever en høj grad af retssikkerhed og en høj grad af mulighed for at blive forstået af sagsbehandlerne.
Sidder man i Folketingets Socialudvalg eller i § 71-tilsynet, hvad jeg gør, ser man ikke sjældent fjernelse af børn-sager, hvor der ikke er nogen handleplan.
Forældrene beder om at få en handleplan, men der laves bare ikke nogen handleplan.
Så skal man i gang med at klage.
Hvordan får man det så i forhold til denne her sagsbehandler, som ikke har tiden til at få lavet den her handleplan, som er absolut nødvendig, for at det enkelte barn kan se en fremtid foran sig og familien kan se en fremtid foran sig?
Der er ikke nogen muligheder.
Så det, vi i virkeligheden skal, er, at vi skal sikre, at den offentlige sektor bliver indrettet på en sådan måde, at systemerne taler i borgerens favør, at man hele tiden husker, at vi har en forvaltningslov, hvor der er høringsregler, hvor der er inddragelse af borgeren-regler osv., og derfor skal vi sikre, at det er borgeren, der reelt kommer i centrum, og at det ikke bare er ord af den type, som regeringen på nuværende tidspunkt bruger.
Vi støtter ikke det her med, at man skal have en bøde på 5.000 kr., hvis det er, at man som kommune ikke overholder samtlige regler.
Men vi synes, at det er en meget, meget vigtig problemstilling, Enhedslisten her har rejst, og vi skal prøve at se, om vi ikke kan få indrettet den offentlige sektor, således at den borger, som har behov for at få en ydelse, rent faktisk også får en ydelse, som er i overensstemmelse med loven.
Elisabeth Arnold (RV), 2005-04-21:
Jeg vil blot spinde en enkelt ende over det udtryk, som fru Line Barfod har brugt flere gange nu: Det er urimeligt, at kommunen skal kunne begå den ene fejl efter den anden.
Jeg går ud fra, at det er sådan, at hvis kommunerne begå den ene fejl efter den anden, ustandselig glemmer partshøring, ustandselig glemmer notatpligt, og hvad der ellers kan være der, så kommer der vægt bag de klager, der kommer, for så er der jo et mønster.
Så er det noget, der betyder noget i den lokale presse, i den lokale omtale af kommunens forvaltning, og det betyder også noget for en eventuel klage til Ombudsmanden.
Så hvis kommunerne virkelig er så dårlige til at administrere, at de laver den ene fejl efter den anden, kommer der jo faktisk vægt bag de klager, der kommer.
Line Barfod (EL), 2005-04-21:
Det er bare svært at se i praksis –
fru Anne Baastrup omtalte problemet i forbindelse med tvangsfjernelsessager og manglende handleplan – hvis man ser på hele aktiveringsområdet, hvor der den ene gang efter den anden er folk, der får medhold i, at aktiveringen foregår ulovligt.
Man kan se på det ene område efter det andet, at hver gang, der bliver lavet undersøgelser, viser det sig, at kommunerne ikke overholder reglerne.
Den ene gang efter den anden kan man i klagesager se, at der er forskellige ting, der ikke bliver overholdt.
I de fleste undersøgelser har det været svært at finde sager, hvor alle regler er overholdt, så derfor er det, vi har i dag, altså ikke nok til at prøve at sikre en god sagsbehandling.
Det er klart, at det allerbedste ville være flere ressourcer til kommunerne og efteruddannelse af sagsbehandlere og for så vidt også måske ledere og kommunalpolitikere i at diskutere, hvordan vi sikrer en ordentlig sagsbehandling, hvor der ikke begås fejl.
Pia Kristensen (DF), 2005-04-26:
Nej, det mener jeg ikke, for der er hidtil blevet afsat 500 mio. kr. årligt ekstra til hjemmehjælpen for at løfte hele hjemmehjælpsområdet.
Vi ved godt, at der er blevet brugt penge på omstillingsprocessen i forbindelse med det frie valg, men det vil jo ikke blive ved med at koste de mange penge.
Men vi siger, og det har vi sagt under valgkampen, og det står vi fast ved: Vi ønsker, at pengene fremover skal øremærkes præcist til at ansætte flere hjemmehjælpere med, så hele det område kan få et løft.
Pia Kristensen (DF), 2005-04-26:
Nu skal jeg selvfølgelig ikke blande mig i, hvad de forskellige kommuner gør derude.
Det er ikke rigtig en undskyldning, ikke set med vores øjne, og netop ikke, fordi kommunerne faktisk har fået en pose penge til at kunne løfte den her opgave med.
Lise von Seelen (S), 2005-04-26:
Så selv om de 500 mio. kr. for en stor dels vedkommende er gået til administration af frit valgordningen, er det så alligevel ordførerens opfattelse, at grunden til, at kommunerne melder tilbage, at de ikke kan få ressourcerne til at række, er, at de ikke forstår at lægge det rigtigt til rette, og at de faktisk fjoller rundt med pengene?
Line Barfod (EL), 2005-04-26:
Det glæder mig da, at De Konservative er enige i mange af målene, og der kom også mange pæne ord fra hr. Tom Behnke, og også ord om alle mulige andre ting, der sådan set ikke har så meget at gøre med kernen i det her forslag.
Derfor vil jeg også gerne høre den konservative ordfører, ligesom jeg har prøvet at spørge flere andre ordfører: Vil De Konservative give mulighed for, at nogle kommuner får lov til at afprøve, hvordan man kan tilrettelægge ældreplejen, hvis det, man tager udgangspunkt i, er, at de ældre netop skal have lov til at bestemme over deres eget liv og selv tilrettelægge det sammen med de ansatte, der skal tage sig af den ældre, i stedet for at det hele skal bygges op i forhold til det skema, hvor der er sat minutter af til forskellige ting, for at det skal kunne måles og vejes?
Vil De Konservative være med til, at nogle af de forsøg, der skal iværksættes, bliver med udgangspunkt i, at de ældre og de ansatte sammen kan tilrettelægge arbejdet?
Pia Kristensen (DF), 2005-04-26:
Nej, det er ikke det, det betyder, for vi mener, som jeg sagde i min ordførertale, at det er vigtigt med visitering og også kontrol.
Det, at man måler en opgave, har fået betegnelsen stopurstyranni, men det er jo ikke sådan, at hjemmehjælperne går ud med et stopur i hån den og siger: Når fru Hansen har siddet 5 minutter på toilettet, skal hun ikke det mere, og så er det tid til tandbørsten, og så er der 5 minutter.
Men det er meget vigtigt for en kommunalbestyrelse at have nogle tal på, hvor lang tid opgaverne tager ude i hjemmene.
Det er vigtigt at vide, når man skal budgetlægge for næste år, hvor meget personale man skal have ansat inden for ældreområdet.
Der skal selvfølgelig lægges tid oveni, også til sociale gøremål, også så der er tid til at gå en tur i byen med den ældre eller måske lave mad sammen med den ældre i hjemmet.
Det er derfor, vi siger: Opskriften på en bedre hjemmepleje må være, at vi får flere hænder ud at virke i de ældres hjem.
Jeg vil godt lige nævne det med stregkoder, som fru Line Barfod kom ind på.
Dansk Folkeparti har sagt før og under valgkampen: Stregkodesystemet bryder vi os overhovedet ikke om.
Det er supermarkedsagtigt, og vi vil gerne have det afskaffet så hurtigt som muligt.
Der må være andre måder, man kan kontrollere det på.
Desuden er det sådan, at alle ældre, der modtager hjemmehjælp, har kontaktbøger liggende i deres hjem, så alle de hjemmehjælpere, der kommer i løbet af dagen, skriver i kontaktbøgerne.
Det er rigtigt, at vi skal have ansat flere folk inden for hjemmeplejen.
Mange social- og sundhedsassistenter og -medhjælpere, som jeg har snakket med igennem det sidste halve år, siger jo, at de ikke orker at være inden for faget mere, fordi de stæser rundt fra sted til sted.
De bliver nedslidte, og de går hjem med en konstant dårlig samvittighed, fordi de ikke har tid til at tale med de ældre.
Det er synd, for det er virkelig kvinder og mænd, der brænder for den gerning.
Hvis vi får flere folk ind i hjemmeplejen, skal de ikke besøge så mange ældre hver dag.
Så bliver der tid til den ældre, og vi undgår at få de nedslidte hjemmehjælpere.
Hjemmehjælpere kan vi ikke under nogen omstændigheder undvære i det danske samfund.
Jeg tror, at fru Line Barfod hentyder til, at vi måske kan ansætte nogle langtidsledige kontanthjælpsmodtagere og få flyttet dem fra overførselsindkomster og ind i hjemmeplejen.
Jeg vil sige: Ja, hvis deres faglige kvalifikationer er til det.
Man kan jo ikke gå ud og tage folk fra gaden direkte ind i hjemmeplejen, for de skal have nogle faglige kvalifikationer.
Line Barfod (EL), 2005-04-26:
Jeg mener jo stadig, der er et problem, når man skal starte med at fastsætte så minutiøst, hvad der skal foregå.
Og især når man, som ministeren siger, bagefter skal bruge håndholdte computere, eller hvad man nu ellers har lyst til, til at måle, om man nu også har brugt det her antal minutter.
Men løsningen, som hedder at ansætte flere hjemmehjælpere, er vi jo fuldstændig enige om.
Så vil jeg gerne høre, om Dansk Folkeparti vil være med til at gøre det.
Det ville jo ikke koste en krone for samfundet at ansætte flere hjemmehjælpere, fordi vi sparer dagpengene og får mere ind i skat.
Vi har finansministerens ord for, at det regnestykke er korrekt.
Vil Dansk Folkeparti være med til, at vi får ansat flere ved at flytte penge fra dagpenge over på løn?
Det er jo fint at høre alle de pæne ord fra Dansk Folkeparti om, hvad man gerne vil.
Det, der så undrer mig lidt, er, som jeg hører fru Pia Kristensen, at kommunerne faktisk i dag, hvis de ville, kunne tilrettelægge arbejdet, så de tog udgangspunkt i de ældres behov.
Betyder det, at fru Pia Kristensen mener, at kommunerne ikke skal leve op til de krav, der ellers er, om, at alting skal fastsættes i minutter, for at man kan sammenligne offentlige og private, og for at de private kan konkurrere?
Betyder det, at fru Pia Kristensen mener, at kommunerne ikke skal fastsætte tingene i minutter, for at private kan komme ind på markedet?
Er det det, der nu kommer som en melding fra Dansk Folkeparti?