runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Bonnesen (V), 2004-11-26:
Da Venstres sædvanlige ordfører desværre ikke kan være til stede i dag, er det derfor undertegnede, der fremfører Venstres synspunkter i sagen til både B 22 og B 27.
Forslagene vedrører barselorlov, og de kan begge rent umiddelbart synes velmenende.
Men de er dog ikke påtrængende nødvendige, fordi den nuværende ordning allerede er meget fleksibel, så det faktisk allerede i dag er muligt for forældre at tilrettelægge deres barselorlov sådan, at noget af orloven bruges til omsorgsdage.
I 2002 indførte regeringen retten til 1 års fleksibel barselorlov.
Det er en meget, meget fleksibel ordning, der giver forældrene mulighed for at tilrettelægge deres arbejds- og familieliv, som det passer dem bedst, dvs. med størst mulig fleksibilitet, så man kan indrette sig derhjemme.
Før fødslen har moderen ret til 4 ugers orlov, og efter fødslen har moderen ret til 14 ugers orlov og faderen til 2 ugers orlov.
Resten af orloven, dvs. de resterende 32 uger, kan forældrene frit dele imellem sig, alt efter som de nu måtte ønske det, og hvis forældrene ønsker det, kan de med den nuværende ordning vælge at holde mellem 8 og 13 uger af barselorloven på et senere tidspunkt, dog inden barnet fylder 9 år.
På de enkelte arbejdspladser kan det aftales mellem arbejdstager og arbejdsgiver, at noget af barselorloven holdes i mindre bidder og bruges til omsorgsdage efter behov og efter aftale.
Denne barselorlovordning, som vi nu har fået gennemført, sikrer et smidigt og fleksibelt arbejdsmarkeds- og familieliv, samtidig med at familiernes behov tilgodeses.
Det betyder dog ikke, at Venstre ikke er villig til at debattere mulighederne og vilkårene for børnefamilierne, men jeg vil gerne udtrykke min undren over, at forslagsstillerne nu vil diktere en ordning hen over hovedet på arbejdsmarkedets parter.
Det kan ydermere undre, at partier, som hylder den danske model, ikke starter med at høre parterne og får dem inddraget i arbejdet.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at det er i alles interesse, at vi skaber de bedst mulige rammer for børnefamilierne.
Netop derfor er der grund til grundigt at overveje, om forslagene virkelig også skaber bedre vilkår for børnefamilierne, end den nuværende ordning gør, og det mener jeg ikke.
Det er meget vigtigt, at barselorlovordningen indrettes på sådan måde, at arbejdsmarkedets parter bakker op om den og positivt går ind for de forslag, vi i fællesskab kan blive enige om, så de kan blive udmøntet godt i virkeligheden.
Derfor afviser Venstre både B 22 og B 27, men jeg skal understrege, at vi ser frem til de undersøgelser og drøftelser, ministeren her i dag har lovet at iværksætte, så vi kan få analyseret, hvordan ordningen virker i dag, og vi efterfølgende får et godt grundlag for at vurdere mulighederne.
Line Barfod (EL), 2004-11-26:
Jeg kan forstå, at der er lavet et rollespil, hvor DA-direktøren skal være den hårde mand, der spiller meget hårdt ud, og familieministeren skal være den bløde part, der prøver at finde forhandlingsløsninger osv.
Jeg beder ikke ministeren afsløre sit forhandlingsudspil på forhånd.
Jeg spørger bare ministeren, om lovgivning er fuldstændig udelukket fra ministerens side, eller om det er et instrument, som regeringen er villig til at bruge, ligesom man gjorde med barselorloven.
Når vi tidligere har diskuteret barselorlov, har mange af os været meget optaget af at få en barselfond, så vi sikrede, at der kunne blive en bedre kønsfordeling i barselorloven, og vi ikke risikerede, at kvinder blev valgt fra til stillinger.
Det er jo typisk kvinderne, der tager barselorloven, og det er for dyrt ikke at have dem på jobbet, så derfor vil jeg gerne høre, om barselfonden, som jo også kan have en rolle i forbindelse med omsorgsdage, er pillet helt ud af regeringens overvejelser, eller om den også indgår i familieministerens overvejelser.
Vi har givet hinanden håndslag på i en større kreds, at vi skal have etableret en barselfond, der dækker den del af arbejdsmarkedet, der ikke er omfattet af de overenskomster, der måtte være.
Det, vi venter på, er netop, at den del af arbejdsmarkedet, der ikke er LO-DA-baseret, får deres overenskomster færdige den 1. april næste år.
Så kan vi se, hvad behovet er, og hvem der mangler at blive dækket ind.
Vi er faktisk i fuld gang med at se på, hvilke modeller man kan lægge frem, men jeg synes, vi skylder arbejdsmarkedet at få gjort de sidste forhandlinger færdige.
Så vil jeg sige, at med hensyn til de andre spørgsmål, fru Line Barfod fremførte, udelukker jeg ikke noget som helst, og det er også derfor, jeg ikke synes, det vil være klogt af mig at male mig op i et hjørne her fra Folketingets talerstol i dag.
Jeg synes, det er meget fint, at ministeren siger, at hun gerne vil en masse ting, og det har vi også hørt før at ministeren gerne vil.
Men jeg er meget optaget af, at det bliver til virkelighed, for der er ganske mange børnefamilier, der har stort behov for at få nogle omsorgsdage, og derfor undrer det mig lidt, når jeg hører, at ministeren bare vil snakke med arbejdsmarkedets parter.
Hvis direktøren for Dansk Arbejdsgiverforening holder fast i det, han har sagt, og som fru Lotte Bundsgaard citerede før, nemlig at man skal holde sig væk, og at der ikke skal gøres noget de næste 3 år, vil ministeren så ikke gennemføre noget?
Eller vil ministeren lave noget lovgivning på området, ligesom man gjorde med barselorloven?
Er lovgivning fuldstændig udelukket, hvis DA ikke vil være med, eller er ministeren åben over for, at der kan blive brug for lovgivning?
Nu skal vi til at have nogle drøftelser.
Det kan man jo selvfølgelig forfladige til, at vi bare skal sidde og snakke lidt sammen over en kop kaffe, men jeg regner med, at vi skal have nogle reelle drøftelser om dette meget, meget vigtige spørgsmål, og derfor synes jeg også, at direktøren for DA er en meget, meget klog mand.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-26:
Det er igen for at forkynde håb, for jeg tror slet ikke, ministerens situation er umulig.
Der er stærke allierede her i Folketinget, men der er altså også stærke allierede udenfor.
Vi har set en stigende tendens til, at LO ved de seneste overenskomstsdrøftelser har ønsket at få forbedringer i form af det, man kunne kalde de blødere områder som f.eks. omsorgsdage, og derfor er jeg helt sikker på, at alliancen mellem familieministeren, fru Lotte Bundsgaard, hr. Villy Søvndal og LO vil være i stand til at bære det igennem.
Men det forudsætter, at ministeren ved, at hun har de stærke allierede, når det afgørende træk skal sættes ind, og at ministeren er villig til at bruge alliancen i kampen mod både de økonomiske ministre i regeringen, hvis de ikke er kommet videre siden februar – det ved jeg jo ikke om de er – og i hvert fald mod direktøren fra Dansk Arbejdsgiverforening.
Jeg tager egentlig det, der blev sagt, som et udtryk for, at ministeren siger tak til dem, der er med til at støtte i en situation, hvor ministeren i sandhed har brug for stærke støtter mod dem, hun er oppe imod.
Men jeg tror nu nok, at i denne sag har jeg brug for en lidt bredere alliance end den, hr. Villy Søvndal kan stille til rådighed, for jeg vil godt have, at det, der traditionelt er aftalestof, bliver grundigt drøftet med de parter, der normalt laver aftalerne.
Jeg ønsker også, at de partier, der står bag den nuværende barselorlov, skal synes, at det er nogle gode ændringer, vi når frem til at lave, når det kommer dertil.
I de gamle folkeeventyr er det jo sådan, at inden prinsen får prinsessen, skal han gå så gruelig meget ondt igennem.
Det er de økonomiske ministre i regeringen, som vi så i vinterferien, da ministeren første gang kom med sine bemærkninger, og i dag er det Dansk Arbejdsgiverforenings direktør.
Det er altså dem, ministeren er oppe imod.
Men i folkeeventyrene er der også nogle, man er sammen med, nogle, som hjælper.
Det er i dette tilfælde fru Lotte Bundsgaard og undertegnede, det er formentlig også LO, og jeg siger bare, at hvis ministeren har et ønske om at føre det her igennem, tror jeg, tidspunktet er inde, hvor ministeren skal kende sine sande venner i modstanden mod dem, der vil forhindre det.
Det har jeg nu fået præsenteret lysende klart, og det takker jeg selvfølgelig for.
Man har fra SF's side og Socialdemokraternes side præsenteret to meget konkrete forslag, og jeg vil gentage, at jeg synes, det er på sin plads, at vi drøfter spørgsmålet med DA og LO.
Nu nævner hr. Villy Søvndal LO som nogle, der sikkert også vil være en sand ven, men vi må jo huske, at for dem betyder det også meget, at det er noget, vi inddrager dem i, at vi lytter til arbejdsmarkedets parter og ikke blot herindefra griber ind på et område, der traditionelt er aftalestof.
Line Barfod (EL), 2004-11-26:
Jeg har fuld forståelse for, at ministeren ikke kan svare på stående fod og vil stille spørgsmålet skriftligt, og så håber jeg, at vi får nogle afklarende svar.
Det, der er spørgsmålet, er jo ikke så meget en vejledning hverken fra kommuner eller organisationer på området til adoptanter, men et spørgsmål om de retlige forhold, altså hvem der har bevisbyrden, hvem det er, der træffer afgørelsen osv.
Det er det, jeg gerne vil have afklaret.
Det stiller jeg så skriftligt, og så kan vi jo, som ministeren foreslår, se på, om det skal optrykkes i betænkningen.
Så tak for det.
Afstemning
Thor Pedersen (V), 2004-11-26:
Det lovgrundlag, der i dag gælder for tilsynet, mener jeg er tilstrækkeligt til at udøve den kontrol, der måtte ligge.
Men intentionen fra regeringen og vel fra forligspartierne under et er at undgå monopoldannelse.
Og jeg forstår stadig ikke det synspunkt, at det, at man fjerner en virksomhed, f.eks. ved at sælge – nu holder vi os til det, som lovforslaget drejer sig om –
DONG, så der er en leverandør mindre, skulle forbedre konkurrencen.
Det synspunkt forstår jeg simpelt hen ikke.
Intentionen i lovforslaget er jo lige præcis at sikre, at vi har et grundlag for, at DONG kan udvikle sig i konkurrence med andre forsyningsvirksomheder på et liberaliseret marked.
Det er det, det drejer sig om.
Så vil jeg godt sige, at hvad der måtte komme ud af drøftelserne med Elsam, både positivt og negativt, forventer jeg at vi vil præsentere forligspartierne for.
Så jeg vil afvente, hvad resultaterne bliver og dermed også bede forligspartierne om at lægge en dæmper på bekymringen for, hvad der kommer ud af det.
Der er en intention om at forbedre vilkårene for energiforsyningen i Danmark og dermed jo også muligheden for, at man får lavere priser end det, man ellers ville have fået.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-26:
Overordnet set er det jo fornuftigt og også nødvendigt af hensyn bl.a. til mulighederne for at gennemføre naturgenopretning, når nu faktisk størsteparten af jorden i Danmark er produktionsjord på private hænder, at man har en lovgivning, der gør det muligt.
Men her er netop den private ejendomsret jo et problem, for når det gælder naturgenopretningsprojekter, så har vi jo ikke den samme ordning, som når det gælder om at asfaltere naturen.
Når det gælder om at asfaltere naturen med motorveje, så kan intet jo stå i vejen.
Så kan landmænd eller andre jo ikke bremse det.
Det tromles bare hen over hovedet på lokalbefolkningen.
Omvendt når det er naturgenopretning.
Så er der altså det problem i lovforslagets § 4 og især i bemærkningerne til lovforslaget, at kun arealer, som udgør en mindre del af den samlede ejendom, og som hverken danner væsentligt grundlag for ejerens erhvervsvirksomhed eller er af tilsvarende væsentlig økonomisk betydning for ham, kan ved kendelse inddrages i en jordfordeling i forbindelse med en naturgenopretning.
Det betyder altså, at ganske få lodsejere i realiteten kan blokere for et naturgenopretningsprojekt, og det er jo ikke rimeligt.
Jeg synes, det ville være en fornuftig ordning, hvis det gjaldt motorveje, men ikke når det gælder naturgenopretning, og derfor vil jeg altså se meget på det spørgsmål om, hvorvidt vi kan få lavet en ordning, således at man ikke kan blokere for naturgenopretning.
Så er der en kedelig detalje i lovforslaget, bliver jeg nødt til at sige.
Det er § 26, hvor der nu indføres en mærkværdig ordning med, at direktoratets opgaver kan udlægges til private.
Det er jo sådan, at Direktoratet for FødevareErhverv har en betydelig ekspertise i de her meget komplicerede sager, og det vil være direkte uhensigtsmæssigt nu at begynde at privatisere det.
Det vil der kun komme tab og dårligere administration ud af.
Jeg ved godt, at det sikkert er indføjet efter ønske fra Den Danske Landinspektørforening.
Det er altså efter vores opfattelse ikke hensigtsmæssigt, og det håber jeg også vi kan få rettet.
Der har været et ønske fra Danmarks Naturfredningsforening om igen at få etableret et nationalt jordfordelingsnævn.
Og det er i hvert fald et forslag, vi gerne vil se på i Enhedslisten.
Der er også i forslaget lagt op til, at jordfordeling gennemføres af en udvidet jordbrugskommission, som så skal suppleres med en dommer og et medlem, der repræsenterer realkreditten og pengeinstitutterne.
Og her kunne det jo nok være mindst lige så relevant, om den biologiske og hydrologiske ekspertise i sådan en kommission kunne styrkes gennem en uvildig repræsentation, der kunne tage hensyn til de fagområder.
Så alt i alt vil jeg sige, at vi altså har en positiv holdning til at have sådan et lovforslag, men der er altså nogle ting, som vi meget gerne vil se på om ikke kunne ændres undervejs i lovforslagets behandling.
Thor Pedersen (V), 2004-11-26:
Nu er det ikke sådan, at jeg her skal vurdere, hvad der er slutbilledet på de drøftelser, som pågår med Elsam, hvordan det kommer til at se ud?
Men jeg kan blot sige, at regeringens intentioner er at sikre den billigst mulige strøm.
Det er altså at sikre, at der er nogle operative virksomheder.
Det vil sige, at vi har en gasleverandør i DONG, og kan det bidrage med, at der også er sikkerhed for en bæredygtig virksomhed, der omfatter elproducerende enheder, ja, så mener jeg, det er til fordel for et marked, der er liberaliseret, eller som bliver liberaliseret.
Regeringens ønske er jo i virkeligheden at modvirke monopoler.
Hr. Keld Albrechtsen er jo tilhænger af systemer og samfundsmodeller, hvor det er styret af monopoler, og det undrer mig, for det her er lige præcis at sikre, at der er levedygtige operatører, der kan levere energi til danske husholdninger og virksomheder.
Hvis det var et spørgsmål om at få penge i kassen, så skulle vi bare finde en strategisk partner og så sælge DONG til en strategisk partner.
Det konsulentarbejde, der er udarbejdet, viser jo tydeligt, at det, der her og nu giver flest penge i kassen, er blot at afhænde DONG.
Det er lige præcis det, vi har valgt ikke at gøre.
Og det at gå over Børsen er nøjagtig det samme, det er at sige nej tak til den største gevinst her og nu, men i virkeligheden at sikre, at der er en virksomhed på markedet.
Hvordan det er efter 2015, skal jeg ikke bedømme, det er andre i Folketinget på det tidspunkt, der kommer til at bestemme det.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-26:
Problemet er løst, siger hr. Wedell-Neergaard, men siger så selv efterfølgende, at det er dog ikke mere løst, end at en række landmænd, der går på pension efter den 15. maj 2004, vil kunne fortsætte med at få støtten til 2009, hvorefter den bliver beskåret, men dog stadig består.
Det vil sige, at en lang række af de såkaldte kvægpensionister stadig vil kunne få en stor del af deres støtte.
Det er vi åbenbart enige om, og er det så ikke mere korrekt at sige: Problemet er løst i det omfang, man overhovedet kan løse det efter de gældende EU-regler med den model, man har valgt.
Men der er en stor del, der ikke er løst, der er stadig en del af hullet tilbage, og det kan vi ikke løse fra regeringens og Dansk Folkepartis side med de regler, der er, og med den model, vi selv har valgt.
Er det ikke en lige så rigtig, selvfølgelig lidt mindre venlig, men lige så rigtig udlægning?
Det andet spørgsmål er: Nu har Dansk Folkeparti tilkendegivet, at processen ikke har været så heldig.
Hr. Wedell-Neergaard er jo ikke særlig involveret i processen og skal derfor heller ikke bebrejdes noget, men jeg er meget optaget af, at vi ikke igen ser en tilsvarende lukket proces, hvor et snævert flertal tromler noget sådant igennem med alle de fejl, det har medført, uden en demokratisk debat.
Er hr. Wedell-Neergaard enig i, at i den slags sager bør vi fremover have en åben parlamentarisk behandling med inddragelse af offentligheden?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-26:
Efter De Konservatives opfattelse er der indgået en aftale, der løser problemet om kalvepræmierne.
Det betyder, at de økonomiske fordele for den enkelte landmand og for folk, der forlader erhvervet, er væk.
Problemet var, at landmændene kunne beholde deres tillægspræmier for oksekød, selv om de havde reduceret arealet.
Derved kunne de koncentrere præmierne på mindre arealer og opnå en samlet EU-støtte, som var helt oppe på 37.500 kr. pr. hektar, heraf udtrykkene den gyldne hektar og kvægpensionister.
For os Konservative
har denne udvikling været overraskende og helt uhensigtsmæssig, og vi har derfor fra starten presset på for at få forholdene ændret.
Der gennemføres i 2005 en såkaldt toldning, hvilket reducerer disse ekstrafortjenester.
Problemet er bare, at det ikke er alle, der bliver toldet.
Eksempelvis kan de landmænd, der har solgt eller bortforpagtet deres areal efter den 15. maj i år, eller hvis forpagtningskontrakt er udløbet, ikke toldes, og det har derfor været nødvendigt at finde en kombinationsløsning, så tillægspræmierne for oksekød reduceres frem til 2012.
En afgørende forudsætning har været, at ingen skulle opleve pludselige indtægtstab, fordi det kunne betyde, at de var nødt til at gå fra hus og hjem.
En anden afgørende forudsætning har været, at det ikke førte til øget eksport af kalve med lange transporter til følge eller aflivning af kalve.
Kalvetransporterne vil blive overvåget med henblik på et eventuelt senere indgreb.
Denne løsning er afbalanceret, og den har vundet støtte i landbruget.
Den har en begrænset sektorøkonomisk effekt, og der er god tid til at omstille produktionen, således at ingen bliver ramt uhensigtsmæssigt på deres økonomi.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-26:
Igen må jeg sige til hr. Jørn Jespersen, at det er min fulde overbevisning, at man har fået lukket hullet.
Så siger hr. Jørn Jespersen, at der stadig vil være nogle, der kan få støtten fremover.
Vi må indrømme, at det er der, men det hænger jo sammen med, hvordan reformen er skruet sammen, og systemet er altså sådan, at fra dansk side kan vi simpelt hen ikke gøre noget ved det.
Det har været drøftet, om man kunne lukke hullet totalt, men det kan man ikke ifølge de gældende EUregler.
Nu er SF jo blevet et mere EU-venligt parti, så jeg tror, hr. Jørn Jespersen har forståelse for, at der er nogle regler, som man er nødt til at forholde sig til.
Jeg tror også, at man i forligskredsen er kommet frem til den konklusion, at hvis der overhovedet kommer noget frem på et senere tidspunkt, er vi villige til at lade musefælden klappe med det samme og få det stoppet.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-26:
Så får de over en 4-års-periode skåret 36 pct. væk, og resten fortsætter til evig tid, eller i hvert fald til man måtte vedtage noget andet.
Det kan godt være, det er for teknisk til, at vi kan komme helt til bunds i det her og nu, men så må ministeren på et tidspunkt fortælle, om det forholder sig sådan, altså om den del af hullet stadig er tilbage.
Jeg siger ikke, det er forkert, at regeringen inddrog Dansk Folkeparti i forhandlingerne, det er man jo fuldstændig velkommen til, hvis man vil vælge politisk side.
Men selv når der er lavet en aftale mellem en række partier, der udgør et flertal, plejer vi jo dog efterfølgende at have en debat i Folketinget, hvor vi kan stille spørgsmål og få svar og få offentligheden inddraget.
Vi er åbenbart enige om, at det også burde have været tilfældet i denne sag, det er jeg glad for, og så håber jeg, at regeringen også vil indrømme det, så vi ikke ser et sådant forløb en gang til.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-26:
Hvis jeg må tage det sidste spørgsmål først, er vi i Dansk Folkeparti altid meget åbne over for, at man har debatter og modtager deputationer, som hr. Jørn Jespersen er inde på.
Men nu er det altså sådan, at på det tidspunkt betrådte jeg ikke ministeriets tæppe, så det var ikke mig, der skulle afgøre, hvem der skulle kaldes til forhandlinger.
Jeg har forholdt mig til, og Dansk Folkeparti har forholdt sig til, at vi blev indkaldt til nogle forhandlinger, dem deltog vi i, og så indgik vi denne aftale.
Med hensyn til hvem der skal med til forhandlinger, ved hr. Jørn Jespersen jo, at det er altid regeringen og ikke Dansk Folkeparti, der afgør det.
Men åbenhed kunne nok have været en god idé, og jeg tror også, jeg sagde det under debatten om forespørgsel nr. F 33 i sin tid.
Man kan slå det efter.
Jeg håber og mener også, som jeg også sagde i min ordførertale, at hullet er lukket.
Jeg sagde også i min ordførertale, at hvis det viser sig, at det ikke er lukket, er vi villige til igen at være med til at plastre hullet til og få lukket det endnu mere, hvis det er det, der skal til.
Men ud fra det, vi har fået oplyst, skulle aftalen betyde, at hullet bliver lukket, og at vi kommer ned på, at det kun er ca. 100 personer, som stadig vil kunne få lidt af støtten.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-26:
Det er også korrekt, når hr. Jørn Jespersen siger, at der er valgt en model, der løser problemet så godt som muligt inden for EU's rammer, og det er også korrekt, at frem til 2009 vil der stadig være nogle, som kan modtage disse uhensigtsmæssige tilskud.
Derfor har det også fra konservativ side været meget afgørende, at der samtidig kommer en ændring af tillægspræmierne i perioden 2009-2012, så man kan sige i 2012, at problemet er løst.
Med hensyn til processen vil jeg ikke sige, at jeg ikke har noget ansvar for den.
Men jeg går fuldt ud ind for en åben proces og mener også, at stoffet her er så kompliceret og vanskeligt, at det har godt af at blive drøftet i en åben kreds.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-26:
Hr. Christian H. Hansen siger ligeud, at der er lavet en fejl, og jeg synes, det er al ære værd, at man erkender sine fejl og forsøger at rette dem.
Så langt så godt
Men så er spørgsmålet: Hvor meget er fejlen blevet rettet efter hr. Christian H. Hansens opfattelse?
Nu snakker vi ikke om landbrugsstøtten til dem, der stadig er aktive i erhvervet, for det er en problemstilling, som ikke er til debat i dag.
Vi snakker om den del af landbrugsstøtten, der blev givet ved en fejl, altså støtten til kvægpensionisterne.
I hvor høj grad er fejlen blevet rettet efter hr. Christian H. Hansens opfattelse?
Jeg tænker især på dem, der allerede er gået eller vil gå på pension efter maj 2004, for det er efter vores opfattelse sådan, at det kun er 36 pct. af støtten til dem, der bliver skåret væk efter 2009.
Det vil sige, at støtten fortsætter frem til 2009, derefter mister de kun en begrænset del af støtten, og så fortsætter den i al uendelighed eller i hvert fald indtil videre.
Spørgsmålet er altså, hvor meget fejlen er blevet rettet.
Er det ikke rigtigt?
Punkt 2
: Synes hr. Christian H. Hansen ikke set i eftertankens lys, at det burde have været noget, vi havde debatteret åbent i en parlamentarisk proces i Folketinget, hvor der kunne stilles spørgsmål, gives svar og modtages deputationer?
Burde offentligheden ikke have været inddraget, i stedet for at man bare vedtog det i en lukket forhandling med Dansk Folkeparti?