Jens Kirk (V), 1998-02-18:
Bioteknologien bliver en vigtig del af fremtidens produktion, og derfor mener vi i Venstre, at det er vigtigt at sørge for, at vi ikke står i vejen for den udvikling, da jeg netop ser udvikling af bioteknologien som løsning på mange af de problemer, vi i fremtiden kommer til at stå overfor.
Mulighederne er utallige, f.eks. nye højtydende kornsorter, der eksempelvis er modstandsdygtige over for meldug og andre svampeangreb; krydsede arter af bønner, som er højtydende og meget næringsrige og lette at dyrke for ulandenes bønder, og nye foderprodukter, som medvirker til, at husdyrene udnytter proteinerne i foderet bedre og dermed er med til at nedbringe udledningen af kvælstof.
Når vi ser på sagen ud fra Danmarks stilling på det bioteknologiske område, er det klart, at vi står stærkt på dette område.
Vores medicinal- og agroindustri er stærk.
Det skal den fortsat være, og derfor har vi behov for nogle internationale retningslinjer, som beskytter disse igangsættende industriers arbejde.
Det er jo klart, at hvis virksomhederne skal være interesserede i at investere i denne omkostningstunge forskning, er det af største vigtighed, at de har mulighed for at beskytte deres opfindelse igennem patenter.
Ellers risikerer vi, at ingen i den private sektor ønsker at give sig i kast med disse meget omkostningskrævende forskningsprojekter, og det kan vi ikke risikere.
Her kommer EU og det fremlagte direktivforslag ind i billedet.
Det direktiv, som ligger til grund for debatten i dag,
har rødder helt tilbage i 1988, hvor det første gang blev fremsat af Kommissionen.
Dengang var der set med danske øjne en del problemer forbundet med direktivet, og Danmark var ikke alene om at have problemer med direktivet, som led en krank skæbne i 1995, da Europa-Parlamentet forkastede det.
Nu er der så kommet et nyt og, set med mine øjne, meget bedre direktiv på bordet.
Langt hovedparten af de danske indvendinger mod det forrige direktivforslag er forsvundet, og de indvendinger, Danmark har haft til det nye direktivforslag, er stort set imødekommet under forhandlingerne.
Direktivet, som foreligger i dag, drejer sig først og fremmest om at lave nogle ensartede regler for de virksomheder, der ønsker at få patent på deres opfindelser; det vil sige, at direktivforslaget er af rent teknisk karakter. Sidste gang Folketinget debatterede dette emne, var indvendingerne imod direktivforslaget primært af etisk art, og disse indvendinger formulerede Folketinget i en dagsorden med følgende punkter: forbudet mod patent på mennesker skal medtages i direktivteksten; der skal fortsat ikke kunne tages produktpatent på dyr; reglerne om beskyttelse af bioteknologiske opfindelser på planteområdet skal udformes således, at landmænds ret til at så egen høst uden licensbetaling - altså »farmer's privilege« - ikke begrænses, og at forædlere altid kan forædle videre på en genetisk ændret plante mod betaling af licens til patenthaverne; at et kommende direktiv ikke er i modstrid med FN's bestræbelser for at bevare den biologiske forskelligartethed, og at ulandenes interessesr tilgodeses.
Endvidere nævner redegørelsen fra erhvervsministeren, at man fra dansk side arbejder for at få indføjet et fuldstændigt forbud mod patent på metoder til genmodificering af mennesket uanset formålet; at direktivet skal indeholde bestemmelser, som giver landmanden ret til at anvende beskyttede dyr i egen bedrift, dvs. »farmer's privilege« for egne dyr, og at direktivet skal indeholde et forbud mod patent på fremgangsmåder til fremstilling af dyr, hvis det indebærer unødig lidelse for dyret.
Lad mig understrege, at jeg finder, at hovedparten af de ovennævnte forslag er meget sympatiske og rigtige, og i direktivet er der taget højde for de fleste af de danske betænkeligheder, selv om jeg stadig mener, at disse vigtige etiske spørgsmål ikke hører hjemme i en debat om patentrettigheder.
I Venstre er vi altid opmærksomme på ulandenes problemer
, og derfor finder vi det også vigtigt at beskytte de genetiske ressourcer i ulandene i almindelighed og i verden i særdeleshed.
Venstre støtter også forsøgene på at indarbejde det genetiske materiales oprindelsessted i patentansøgningen, men mener ikke, det punkt er så væsentligt for forslaget som helhed, at Danmark ikke bør støtte direktivforslaget.
Afslutningsvis skal jeg sige, at Venstre fremover gerne vil arbejde for, at begrebet »farmer's rights« vil blive implementeret i den internationale lovgivning som et juridisk bindende begreb, ligesom vi vil diskutere, hvordan vi bedst beskytter verdens genetiske ressourcer.
Dette arbejde hører dog mere hjemme i FN-regi eller WTO end under EU's patentlovgivning.