Henrik Dam Kristensen (S), 2000-02-09:
Det lovforslag, vi behandler her i dag, synes jeg er udtryk for, at der er sammenhæng i tingene.
Hvis man kigger på processen ovre i Fødevareministeriet, så er den gået over konkrete tiltag i forhold til økologi, den er gået i forhold til fødevarepolitik generelt, den er gået over fiskeriredegørelse, og så er der den her folketingssamling, som jo meget er koncentreret om en mere generel erhvervspolitik.
Det her lovforslag er sådan set en foreløber for de mere generelle erhvervstiltag, som statsministeren allerede bebudede i sin åbningstale, og som også bliver fulgt op af en konkret fødevareerhvervspolitisk redegørelse, som jeg vil komme med lidt senere.
Et af de steder, hvor jeg synes, jeg har fået god inspiration, har været i den idégruppe, som har været nedsat, hvor der har været en række vigtige aktører inden for området, som har deltaget i diskussionerne, og hvor jeg synes, at vi gennem diskussionerne har pejlet os meget godt ind på de udfordringer, som vi kan se foran os.
Jeg tror, at det var hr. Henning Grove, som i sit indlæg talte om en global udfordring og om, hvor mange konkurrenter der vil stå i kø sammen med os også på en priskonkurrence, og om, hvordan vi klarer disse udfordringer i den tid, der står foran os.
Her har vi sådan set taget afsæt i noget, som har tjent os godt i Danmark igennem mange år, nemlig den gamle produktudviklingslov.
Det, vi nu gerne vil med den nye innovationslov - man kan altid diskutere, om ord er gode eller dårlige, men vi ved efterhånden, hvad vi mener, når vi bruger ordet innovation - er, at vi med afsæt i det bedste fra den gode gamle produktudviklingslov, der som sagt har tjent os godt, nu vil have det hele op i en højere potens.
Vi vil kunne være med til at matche de nye krav, som vi ved at højprismarkedet stiller i de år, der kommer.
Det er de bløde værdier, som vi så ofte har talt om: miljø, dyrevelfærd osv. osv., men det er også ting som sporbarhed og dokumentation. Jeg er også en af dem, som er optaget af - ikke mindst måske i et land som Danmark - at der på netop de her områder er et godt samspil mellem det offentlige og det private.
Der, hvor det private selv kan løfte opgaven, skal de gøre det, men der er en række områder, hvor det er vigtigt, at vi tager hinanden i hånden, lægger de fælles intentioner og muligheder sammen og dermed også kan klare at matche de udfordringer, der er.
Vi skal styrke formidlingen, vi skal styrke viden, vi skal styrke samarbejdet.
Lad mig først tage fat på det, som måske har været det mest markante, nemlig at nu udelukker vi de store virksomheder.
Må jeg starte med at sige, at jeg har aldrig nogen sinde syntes, at det var en national ulykke, at der i Danmark inden for fødevaresektoren blev skabt nogle virksomheder, som også har en chance for virkelig at kunne matche den internationale udfordring, som de kommer til at stå over for, tværtimod.
Jeg synes, det er godt, at det er lykkedes for dem, og jeg synes, det er godt, at vi dermed har fået lavet nogle lokomotiver.
Men hvad er det så, vi siger med lovforslaget her?
Vi siger med lovforslaget her, at vi jo har forholdsvis sparsomme offentlige midler, og at vi, når vi har med offentlige skatteyderkroner at gøre, så skal behandle dem med varsomhed.
Når man skal i betragtning her, skal der være nogle ekstraordinært gode argumenter for det, og derfor har vi sagt, at vi først og fremmest vil målrette det mod små og mellemstore virksomheder, for det er her, vi tror, udviklingspotentialet findes.
Men er det ensbetydende med, at de store virksomheder inden for fødevaresektoren ikke kan deltage?
Næh, det er det ikke.
Tværtimod har vi fortsat brug
for dem som lokomotiv.
Det, vi i realiteten sigter mod med lovforslaget, er almindelig, dagligdags, triviel produktudvikling, som under alle omstændigheder nødvendigvis må foretages for at kunne fastholde positionen på verdensmarkedet, og den skal man ikke forvente offentlig støtte til.
Den almindelige daglige overlevelse og frembringelse af med nye produkter, som man ved, at markedet efterspørger, må de selv tage sig af, det skal det offentlige ikke hjælpe dem med.
Men vi vil gerne have dem med, fordi vi synes, det er vigtigt, at de er der som lokomotiver, og derfor står det klart i lovforslaget, at hvis en sådan stor virksomhed enten vælger at gøre det i netværkssamarbejde med en eller flere mindre virksomheder, eller hvis disse store virksomheder i samarbejde med et sektorforskningsinstitut eller med offentlig forskning i det hele taget vil lave noget ekstraordinært, som virkelig peger fremad, er de fuldt ud med.
Det tror jeg ikke er en rimelig måde at gøre det på, og det understreger endnu en gang, at vi har brug for netværkssamarbejde osv.
Der har været nogle diskussioner om bemyndigelserne,
specielt i § 2.
Jeg synes altid, man skal være på vagt over for bemyndigelser, men jeg synes, som også hr. Ole Vagn Christensen klart dokumenterede, at man skal læse tingene i sammenhæng.
Det er altså ikke noget, ministeren sidder ovre i sit lønkammer og finder ud af eller finder ud af sammen med nogle fornuftige embedsmænd.
Disse kompetente mennesker kommer og siger, at på baggrund af den viden, de har, er der noget, som de gerne vil anbefale, at ministeren sætter gang i, og det synes jeg da er fornuftigt.
Så bruger vi netop den viden og ekspertise, som ligger i udvalget, der arbejder med tingene til hverdag og har mulighed for ikke kun at se snævert på de enkelte områder, men se bredt på hele området.
Det giver ministeren en fornuftig rådgivning, fordi det kan se, at der er nogle områder, hvor der skal gøres noget ekstraordinært,
Jeg tror, det var hr. Kristen Touborg, som sagde, at det ikke må blive sådan, at der nærmest bliver tale om løbende driftstilskud.
Jeg kan ikke være mere enig i det, for når vi skal bruge offentlige midler på dette område - hvad jeg mener vi skal - skal det netop være til noget ekstraordinært.
Det skal være netop i den situation, hvor en virksomhed kommer og siger: Jeg tror, der er noget her, som kan pege fremad og være med til at sikre, at hele fødevaresektoren stadig er en vigtig dynamo i det danske samfund, men jeg kan ikke løfte opgaven selv.
Den gamle produktudviklingslov har, som jeg sagde indledningsvis, tjent os godt, men bortset måske fra nogle enkelte hjørner i de forskellige sider i salen er der, så vidt jeg kan fornemme, forholdsvis bred tilslutning til de overordnede intentioner i den nye innovationslov.
Jeg skal kun sige her til sidst, at i den diskussion, der nu skal i gang i udvalget, vil vi bidrage til, at der kommer hurtige svar på de spørgsmål, der måtte være, og at der bliver en god politisk diskussion.
Jeg har en ambition om, at en så vigtig lov for det vigtige erhverv, som der er tale om her, også skal hvile på et bredt fundament, og det tror jeg faktisk kan lade sig gøre efter det, der er blevet sagt her ved førstebehandlingen.