Kaj Ikast (KF), 2000-10-31:
Jeg vil gerne tage tråden op, for netop det materiale, vi har fået til møderne i Island, har været fabelagtig godt.
Det vil jeg gerne sige med det samme; det er en fornøjelse at arbejde med.
Men jeg kan jo også tage dele af rapporten her, som er lidt anderledes, end vi plejer at se.
Det er ikke, fordi jeg vil sammenligne ministeren med Leif Eriksson, men det var et godt initiativ.
Det åbnede vinduerne mange steder, som vi nok trænger til i det nordiske arbejde, så man kunne få at se ude i verden, hvad der egentlig eksisterer.
Det er nok det, vi trænger til.
Lidt mere åbenhed, således at alle andre mærker det.
Og disse mærkedage, vi har haft i år, de to store, har virkelig åbnet vinduerne ud til den store verden, så man begynder at forstå lidt mere af det nordiske samarbejde og det nordiske parlamentariske samarbejde også.
Så vil jeg gerne sige, at vi er nået meget langt.
Det følte jeg her for en lille måneds tid siden, da vi sad i Dumaen i Moskva med Nordisk Råds Præsidium, og når jeg sådan sidder og læser ministerens rapport her, så siger jeg: Jamen
det er jo egentlig logik.
Nu har vi i så mange år investeret helt op til 20 pct. af budgettet på nærområderne, og det må da begynde at give pote på et tidspunkt.
Jeg følte virkelig, da vi sad og talte med Dumaen, med Det Udenrigspolitiske Nævns folk, at de forstod det demokratiske islæt, der er i Norden, og det samarbejde, vi ønsker med nærområdet, har fået en helt anden dimension - en anden dimension, end vi nok også kunne drømme om og betydelig mere vidtgående, end vi kunne drømme om.
At det så var sammenfaldende med udviklingen i Jugoslavien gjorde det ikke mindre spændende, men også den åbenhed, som man fra Dumaen's side viste Nordisk Råds Præsidium, viste, at man havde tillid til det nordiske parlamentariske system.
Det er jo noget, som tager mange år at bygge op.
Det har jo været kritiske situationer omkring Barentshavet i den periode, men man har konstant kunne holde en sober tone mellem Sovjetunionen og de nordiske lande, og man har fået den hjælp, der også blev udtrykt tak for fra Dumaen i Moskva, fra de norske folk, der ledede og var med i indsatsen i Barentshavet.
Den dejlige åbenhed, man kan tale med, er ikke en naturlighed mellem parlamentarikere, der i så mange år har været på kant med hinanden.
Det kræver lang tids arbejde, og jeg tror ikke på, at der er andre organisationer, der kan åbne dørene og vinduerne til nærområderne, sådan som
Nordisk Råd kan, og derefter trække de andre med ind.
af vismandsgruppen
Det er ikke det eneste rigtige, det ved vi jo godt, og vi parlamentarikere kan ikke bruge det alt sammen, men det giver en debat og et debatforum, som giver politikerne en vis inspiration.
Og derfra må vi fortsætte, hvordan vi skal klare det nordiske samarbejde og udvidelsen af det nordiske samarbejde i det kommende år.
Jeg føler, at den periode, hvor Danmark har haft formandskabet - siden den 1. januar - har været en god periode, som virkelig har været med til at skabe ændringerne, ikke alene i Nordisk Råd, men også i den nordiske dimension overfor Østersørådet, overfor Barentsrådet, overfor Arktisk Råd.
Det er, som om der er kommet mere gang også i Arktisk Råd og på en helt anden måde, end vi har kendt tidligere.
Det er den åbenhed og den der fortrolighed, der er kommet mellem Nordisk Råd og nærområderne.
Det er mange års konstant arbejde, der begynder at give resultater.
Det vil vi så diskutere videre i Island i næste uge.
Så kan vi kassere det, men det sætter tanker i gang.