runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-16:
Jeg er fuldstændig enig i ministerens holdning til, at ytringsfriheden skal have meget vide rammer.
Men ikke desto mindre så har vi jo en racismeparagraf i Danmark, som også sætter nogle præcise rammer for, hvor langt vi kan gå.
Og vi har på det seneste set adskillige sager, som er endt med, at der ikke bliver rejst tiltale, sager, hvor bl.a. også medlemmer af det her Folketing, nemlig fra Dansk Folkeparti, er kommet med udtalelser, som nok kunne være værd at få afprøvet ved en domstol om er i modstrid med racismeparagraffen eller ej.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, hvad ministerens holdning er til det.
Er det ministerens holdning, at man skal være meget blid med brugen af racismeparagraffen, eller skal vi tage den racismeparagraf så alvorligt, at vi også får afprøvet de her sager ved domstolene?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jamen jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at det jo er anklagemyndigheden, der i sidste ende vurderer, hvorvidt en sag holder til en egentlig prøvelse ved retten.
Og jeg mener, at de krav, vi i dag stiller til anklagemyndigheden, herunder et krav om, at man skal have en vis sikkerhed for, at man kan vinde sagen for at rejse den, og at man ikke bare skal rejse den for at slå et slag i luften og så tabe den med et brag i retten, er i en udmærket balance – og det er et udmærket proportionalitetsprincip at lægge ind, så man har en sikkerhed for, at de gange, hvor anklagemyndigheden vælger at sige, at den her sag skal prøves, så er det også, fordi man kan få knæsat nogle principper og vinde sagen i retten.
Jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at det er min opfattelse, at vi har en meget vidtgående ytringsfrihed i Danmark, og at det jo selvfølgelig også afspejler sig i et vist omfang i den retspraksis, der er på området.
Men jeg synes altså, at det er meget vigtigt at holde fast i den balance, så det vil jeg ikke ændre på.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-16:
Når nu denne rapport decideret og direkte peger på det problem, at et stigende antal medlemmer af Dansk Folkeparti rejser et stigende antal sager, hvoraf nogle bliver behandlet under racismeparagraffen, og i andre bliver der givet tiltalefrafald, har ministeren så slet ingen forståelse for, at når regeringens støtteparti på den måde udtrykker racistiske holdninger, så påvirker det også hele vejen igennem, altså både anklagemyndighederne og videre ned gennem systemet med hensyn til, hvordan man behandler de her sager, altså når vi taler om sager med folk fra regeringens støtteparti?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Der er også folk, der har ment, at det var et problem, hvad kulturministeren havde sagt på et konservativt landsråd.
Og til det er der simpelt hen bare at sige: Vi har en meget, meget vidtgående ytringsfrihed i Danmark, og vi er vant til at sige, hvad vi vil, og tale frit.
Vi har så også en strafferetlig beskyttelse, i og med at vi både har en racismeparagraf og en blasfemiparagraf.
Og vi har injurielovgivning, der kan være med til at beskytte enkeltpersoner og persongrupper mod racistiske udtalelser.
Jeg synes, vi har en meget, meget, meget fin balance i Danmark med hensyn til, hvor grænsen går for, hvornår noget bliver strafbart.
Jeg må så erkende, at i de andre europæiske lande har man en anden opfattelse af, hvor den grænse skal gå, og det ser jeg nok også den her rapport som udtryk for, men jeg mener altså stadig væk, at man når meget længere med den danske model end ved at vælge at begrænse ytringsfriheden, sådan som man gør i andre lande.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-16:
Så lad mig bare give to eksempler på udtalelser, som ikke har givet anledning til dom efter racismeparagraffen, nemlig udtalelser om at betegne muslimer som henholdsvis kræftbylder og som en pest over Europa.
Mener ministeren, at det ligger inden for den her vidtgående ytringsfriheds rammer, eller mener ministeren, at man måske burde se på, om ikke den slags udtalelser skulle behandles efter racismeparagraffen?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige to ting til hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Det første, jeg vil sige, er, at jeg har fuld tillid til, at anklagemyndigheden rejser de sager, som anklagemyndigheden mener kan bære at blive rejst ved domstolene.
Det andet, jeg vil sige til hr. Jørgen ArboBæhr, er, at vi alle sammen har en forpligtelse til at tale ordentligt til hinanden og til at være med til at skabe et ordentligt debatklima, og det medvirker jeg meget til hver en tid gerne til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 138
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-16:
Mit spørgsmål drejer sig om den seneste udmelding, der bl.a. er at læse i Kristeligt Dagblad i dag, om ansættelse af fængselsimamer i de danske statsfængsler.
Der har vi jo tidligere her i Folketingssalen haft en drøftelse – i hvert fald ministeren og jeg – den 18. januar, hvor jeg også stillede nogle spørgsmål med henblik på at få klarlagt, hvad regeringens holdning egentlig var til, hvorvidt staten skal finansiere imamers praksis og praktiseren i de danske statsfængsler.
Men det, der så er at læse i dag, er jo, at man vil til at lave en vejledning for, hvornår der i de forskellige fængsler skal tilbydes eller ligefrem skal være et krav om, at fængslerne skal ansætte en fængselsimam, fordi der, som der står i Ritzau, er 23 pct. af de indsatte, som i dag har en anden etnisk oprindelse end dansk.
Der vil jeg gerne høre ministerens holdning.
Er det en ordning, som ministeren er informeret om?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Nu indrømmer jeg, at efter at jeg er fyldt 40 år, så er min hukommelse ikke, hvad den har været, men som jeg erindrer det, så tror jeg faktisk, at sidst hr. Hans Kristian Skibby og jeg drøftede den her problemstilling i Folketingssalen, nævnte jeg faktisk, at der var en sådan vejledning på vej.
I og med at der er flere med muslimsk baggrund, der i dag sidder som indsatte i Kriminalforsorgens institutioner, kan der også være et øget behov for bl.a. at tilbyde assistance fra imamer.
Det synes jeg kun er ret og rimeligt, altså at man også har en mulighed for at udøve sin religion, mens man sidder som indsat.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-16:
Ja, det er såmænd ikke, fordi det er hukommelsen, det er galt med hos ministeren, kan jeg oplyse, det er fuldstændig rigtigt, at det var med i det svar, som jeg fik.
Det, jeg undrer mig over, er sådan set bare, at man nu så skal læse, at der ligefrem skal være et krav om, at hvis der er så og så mange, der eventuelt har en anden etnisk oprindelse end dansk og eventuelt har muslimsk baggrund, så skal det offentlige have imamer på lønningslisten og stille dem til rådighed for de indsatte.
Eksempelvis har det været fremme i medierne, at der er en frivillig imam i mange af fængslerne, hvor vedkommende går ind og udfører den her missionerende rolle ulønnet, fordi han selvfølgelig gør det efter sin egen tros overbevisning.
Det er der, Dansk Folkeparti i hvert fald har denne holdning: Hvorfor skal vi finansiere understøttelsen af en præstegerning af muslimsk observans i vores fængsler, når det udmærket kunne foregå ad frivillighedens vej?
Eksempelvis har imamen i Vridsløselille Statsfængsel udtalt, at man f.eks. spiller skak med de indsatte.
Det behøver han vel ikke ligefrem at skulle have løn for?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige til hr. Hans Kristian Skibby, at jeg ikke kender det konkrete eksempel fra Vridsløselille Statsfængsel.
Jeg vil blot sige til hr. Hans Kristian Skibby, at jeg tror, der ligger det bag den vejledning og de dispositioner, som Kriminalforsorgen her lægger op til, at man et eller sted jo skal ind i et system, hvor det er til at håndtere for Kriminalforsorgens institutioner.
Man kan sige, at hvis der er få indsatte og det er frivillige, der kommer på ad hoc-basis, så er det til at håndtere.
Men hvis det er en meget stor persongruppe, så kan der altså blive lidt af et rend ind og ud af fængslerne, hvis der hele tiden kommer nye frivillige til.
Derfor tror jeg altså også, at det – lidt af hensyn til Kriminalforsorgens øvrige planlægning – kan være formålstjenligt nogle gange at have en central styring af, hvem det er, der kommer og udøver den gerning som imam eller rabbiner, eller hvad det nu er, der er behov for i fængslet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-16:
Jamen jeg har skam stor forståelse for den gode vilje, men vi kan da ikke lave begrænsninger for, hvem der skal have lov at foretage besøg i fængslerne.
Hvis de indsatte ønsker at få besøg, og det ellers fuldt ud følger de regler, der er, så har de indsatte vel også lov til at få besøg af dem, de har lyst til.
Det er ministeren vel også indforstået med.
Vi har jo mange forskellige imamer i Danmark, og nogle er her ikke med imamstatus, de er her eksempelvis med en permanent opholdstilladelse, som det er tilfældet for Abu Laban.
Han er bl.a. citeret for i Jyllands-Posten i sidste uge, den 11. maj, at udtale: Jeg kunne have skabt et oprør, jeg kunne have skabt et helvede her i Danmark, jeg kunne have fået muslimer til at slå til.
Det er så en af de imamer, som vi har i Danmark.
Så er mit spørgsmål: Hvis vi ansætter den form for imamer med den her form for åndeligt sindelag, så får vi da store problemer, hvis de står og missionerer i vores fængsler over for folk, som i forvejen har det meget, meget dårligt?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige til hr. Hans Kristian Skibby, at jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at folk skal have en mulighed for at udøve deres tro, også mens de sidder som indsatte i fængslerne, og der synes jeg, at det er helt på sin plads, at der bliver en mulighed for, at den åndelige vejledning, som man har behov for, også bliver stillet til rådighed.
Noget helt andet er så, at jeg bestemt også ser det som de imamers opgave, der er ansat af Kriminalforsorgen, at de medvirker til at hjælpe til den resocialisering, der skal ske af vedkommende, til et liv, hvor man respekterer de grundlæggende værdier i det danske samfund, og hvor man kommer til at leve en kriminalitetsfri tilværelse bagefter.
Det er i hvert fald også det, jeg tidligere har givet udtryk for over for Kriminalforsorgen og i den offentlige debat, nemlig at man må være varsom med, hvem man ansætter, så man har en sikkerhed for, at det er nogle, der kan være med til at bringe den indsatte på rette spor igen.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-16:
Eksempelvis med hensyn til spørgetiden den 18. januar – det var på min fødselsdag, det er derfor jeg husker det så godt – kan jeg oplyse over for ministeren, at ministeren nævnte i sit svar, at den pågældende imam, man påtænker at få til det nye fængsel i Østjylland, i Horsens, som er ved at blive opbygget, og som snart skal indvies, vel at mærke skulle være en ulønnet imam.
Det var et svar, som justitsministeren havde fået fra ledelsen af Horsens Statsfængsel.
Der er mit spørgsmål så meget nærliggende: Hvor mange procent af de indsatte, vi har i vores lukkede fængsler og for den sags skyld også i vores åbne fængsler, skal have en muslimsk baggrund, for at justitsministeren finder det rimeligt, at de danske skatteydere skal betale for, at der agiteres for islam i vores lukkede fængsler?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige til hr. Hans Kristian Skibby, at det kan jeg simpelt hen ikke svare på.
Jeg ved ikke, hvilken målestok Kriminalforsorgen benytter sig af, med hensyn til hvornår man vælger den ene eller den anden model, men hr. Hans Kristian Skibby er meget velkommen til at stille spørgsmål om det, så skal jeg bede Kriminalforsorgen om at besvare det.
Jeg har ikke noget beredskab eller nogle tal med i dag, der kan fortælle, hvor grænsen går.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-16:
Jeg vil naturligvis følge op med skriftlige spørgsmål.
Så vil jeg bare komme med en sidste appel til ministeren, nemlig at når jeg stiller et skriftligt spørgsmål, vil ministeren så sørge for, at jeg får svar relativt hurtigt?
Det sker mange gange, når man stiller spørgsmål til justitsministeren, at det foregår sådan, og det har jeg fuld forståelse for, men jeg vil bare gerne opfordre ministeren til at reagere relativt hurtigt og bede de relevante politimyndigheder om også at reagere ret hurtigt, for i denne sag sidder nogle mennesker i en meget, meget uheldig situation, som jeg mener man burde have reageret på langt, langt tidligere.
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Nu kender jeg ikke den konkrete sag, men som sagt tror jeg, det er mest formålstjenligt, at fru Kirsten Brosbøl stiller mig et skriftligt spørgsmål, og så indhenter jeg en udtalelse fra Politimesteren i Hjørring, så vi kan finde ud af, hvad der er op og ned på den sag, som fru Kirsten Brosbøl spørger til.
Så vil jeg sige, at uanset hvem der anmelder hvad, er man jo altid i sin gode ret til at sikre sig, at folk opholder sig her lovligt.
Det går jeg også ud fra at fru Kirsten Brosbøl er enig i.
Men principielt må jeg nok sige, at i denne sag synes jeg altså, det rigtige er at bede den ansvarlige politimester, som fru Kirsten Brosbøl kommer med meget stærke beskyldninger mod, få lejlighed til at redegøre for hændelsesforløbet.
Så skal jeg selvfølgelig tage stilling til det.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-05-16:
Jeg er helt enig i, at selvfølgelig skal man gå til politiet, hvis man har kendskab til et internationalt netværk af kriminelle, der handler med kvinder til prostitution.
Det er helt åbenlyst, og derfor er det også vigtigt, at man har et system, der tager det alvorligt, når der kommer folk med konkrete beviser imod en bagmand.
Nu er det altså sådan, at Hjørring Politi har haft kendskab til denne sag i et halvt år.
Der er fremlagt konkrete beviser af det par, der nu har valgt at stå frem, selv om de begge bliver udsat for dødstrusler, og selv om kvindens familie i Thailand fortsat bliver udsat for dødstrusler.
Nu har de valgt at stå frem, men Hjørring Politi har altså ikke reageret ved f.eks. at tjekke i Interpol, om de mennesker, som man har navn og bopæl på, er eftersøgt, eller om der er udstedt en international arrestordre.
Det synes jeg simpelt hen er dybt kritisabelt, og jeg håber virkelig, at ministeren vil tage denne sag op og forfølge den, så vi kan undgå, at de ting sker i fremtiden.
Nu kender ministeren ikke sagen, men det viser sig, at i stedet for at rette søgelyset mod ofrene har Udlændingestyrelsen valgt at begynde at undersøge, om opholdstilladelsen for denne kvinde kan opretholdes.
Mener ministeren, det er rimeligt, og er det motiverende for andre til at stå frem i sådanne sager, hvis det virkelig er sådan, at vi gerne vil have vidnerne til at stå frem og få krammet på nogle af bagmændene?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Det er selvfølgelig klart, at hvis der kommer en anmeldelse mod en person, som politiet skal interessere sig for, er det helt naturligt at tjekke de registre, der er til rådighed.
Men både Interpols registre og andre registre indeholder jo mange, mange, mange tusinde navne, så man kigger ikke i registrene bare for at få tiden til at gå.
Jeg går ud fra, fru Kirsten Brosbøl spørger til:
Hvis en person kommer i politiets søgelys, hvor når tillader reglerne så, at man tjekker i registrene?
Det er klart min forventning, at hvis der er en mistanke om strafbare forhold, tjekker man selvfølgelig de registre, der er til rådighed.
Sådan må det være.
Men jeg kender som sagt ikke den konkrete sag og ved ikke, hvad der er op og ned på den.
Det andet helt principielle, som jeg synes er vigtigt at få sagt, er, at hvis en kvinde har været udsat for dødstrusler, tvang og andre ubehagelige ting, er det første, den pågældende skal gøre, at gå til politiet.
Det er helt afgørende for, at politiet både kan tage hånd om den pågældende og give den beskyttelse, der skal til, og selvfølgelig også sikre en effektiv retsforfølgning af de personer, som har fremsat truslerne.
Selv om jeg ikke kender den konkrete sag, er det min principielle holdning, at sådan må det være.
John Dyrby (S), 2006-05-16:
I forbindelse med sagen, vi jo har nedefra, hvor jeg selv kommer, nemlig Slagelse, om det her helt utrolig bestialske drab i forbindelse med ære og tvangsægteskab – et æresdrab – så vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren finder, at politiets indsats omkring æresdrab og lignende frygtelige ting i virkeligheden har været god nok de seneste par år.
Jeg er klar over, at man ikke kan bruge en enkelt sag som udtryk for, at indsatsen så ikke har været det, men jeg vil godt have ministerens holdning til det.
Jeg vil også godt samtidig have ministerens kommentarer til de oplysninger, der nu er kommet frem, om, at de to unge mennesker fra Slagelse i virkeligheden havde henvendt sig til politiet forud for den her meget bestialske hændelse i Slagelse sidste efterår.
De to ting vil jeg godt have ministerens kommentarer til.
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige til hr. John Dyrby, at jeg naturligvis ikke kan kommentere en sag, der verserer ved domstolene for øjeblikket, og derfor er det heller ikke muligt for mig at besvare den del af spørgsmålet, der går ud nogle på påstande om, hvem der har sagt hvad hvornår.
Jeg vil afvente, at retten vurderer den sag, og at anklagemyndigheden får mulighed for at fremlægge det bevismateriale, der er.
Men jeg vil sige til hr. John Dyrby, at det absolut er min klare opfattelse, at politiet prioriterer det her meget højt.
Og den sag, der kører lige nu ved domstolene, er jo en sag af meget stor og principiel betydning.
Der er ingen tvivl om, at det her fænomen, som vi har med at gøre, er noget af det mest afskyelige, man overhovedet kan forestille sig.
Bare ved at sætte sig ind i den begrebsverden og den forfærdelige situation, som den unge pige må have været i, forstår man, at det jo er helt forfærdeligt.
John Dyrby (S), 2006-05-16:
Vi er jo alle enige i den holdning, som ministeren giver udtryk for, nemlig at det er fuldstændig afskyeligt, og at man må tage så meget afstand, man overhovedet kan, fra de her sager.
Det, jeg godt ville tilbage til, var i virkeligheden, om ministeren efter de hændelser, der er sket, ikke er indstillet på og enig i, at det måske var værd at tage op til overvejelse, om der skulle laves nogle ekstra bestemmelser i straffeloven specielt med henblik på det her område, så man yderligere fik klarlagt, at det her er fuldstændig uacceptabelt, og yderligere fik givet det signal, at det her vil vi altså ikke finde os i og det vil vi bekæmpe med alle midler.
Er ministeren ikke enig i, at det kunne være gavnligt med en drøftelse af, om det ikke var formålstjenligt at få yderligere nogle bestemmelser lige nøjagtig på det her område?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Jeg vil sige til hr. John Dyrby, at jeg på ingen måde er bekendt med, at der skulle være problemer med den gældende lovgivning.
Tværtimod er vi overordentlig godt dækket ind af den gældende lovgivning.
Det, der er problemet i denne sag, er ikke mangel på lovgivning.
Problemet er, at der er nogle kulturer, som simpelt hen ikke har respekt for det enkelte menneskes ret til at bestemme over sit eget liv.
Det, jeg har kunnet se af medierne dækning, men det er altså alene fra mediernes gengivelse, er, at der er herboende mennesker, der giver udtryk for, at det er i orden at arrangere ægteskaber.
Hvis hr. John Dyrby har eksempler på, at vi har en mangelfuld lovgivning, så hører jeg da gerne om det, men jeg er i hvert fald ikke bekendt med, at det har været problemet i den konkrete sag.
John Dyrby (S), 2006-05-16:
Det kan der være mange årsager til at ministeren ikke er bekendt med.
For nylig havde jeg den fornøjelse at være ude på et af kvindekrisecentrene på besøg og høre om, hvad det egentlig var, der rørte sig.
En af de ting, der blev sagt, var, at hvis man tror, at tvangsægteskaber i Danmark er et overstået kapitel, så tager man fejl.
Hvis man tror, at sådan nogle begreber som ære er et overstået kapitel i Danmark, så tager man fejl.
De ser masser af sager bl.a. på kvindekrisecentrene, men også andre steder, som tyder på, at det her langt fra er et overstået kapitel.
Nu forstår jeg, at ministeren i virkeligheden mener, at lovgivningen på området og straffebestemmelserne er som de skal være, og at det i virkeligheden bare er et spørgsmål om, at det går op for nogle kulturer og enkelte mennesker, at sådan gør man ikke i Danmark.
Skal jeg tolke ministerens svar – for at være lidt positiv – derhen, at hvis vi kan komme med eksempler på, at det her bestemt ikke er et overstået kapitel i Danmark, så er ministeren villig til at se på straffeområdet og på, om vi om nødvendigt skal indføre andre bestemmelser, der kan hjælpe de unge mennesker, der kommer i den her situation?
Lene Espersen (KF), 2006-05-16:
Min pointe er, at det sandelig er strafbart allerede i dag at tvinge folk og true folk og slå folk ihjel.
Det er strafbart, så det er jo ikke der, problemet er; det er jo ikke, at man ikke straffer folk.
Problemet er, at der er mennesker, der bor i Danmark, og som kommer fra en kultur og fastholder en kultur, som er komplet uforenelig med de grundlæggende principper, som vi, der er opvokset her, vil kæmpe for til evig tid.
Derfor vil jeg sige til hr. John Dyrby, at jeg ikke på noget tidspunkt har påstået, at der ikke indgås et eneste tvangsægteskab, eller at der ikke er nogen, der bliver behandlet dårligt i Danmark, men jeg sætter spørgsmålstegn ved, om det er lovgivningen, der er det primære værktøj til at få folk til at opgive tanken om tvangsægteskaber, hvis det er noget, de har med sig fra en anden kultur.
Der tror jeg altså på, at der er andre mekanismer, som er mere virkningsfulde, bl.a. en kraftig offentlig debat, ikke mindst i de etniske grupper, hvor det her er et problem.
Der bliver man simpelt hen nødt til at tage den offentlige debat, hvis man skal have dem til at forstå, at det er komplet uacceptabelt.
John Dyrby (S), 2006-05-16:
Men det, der er det utrolige, er, at når vi går ud og hører om sagerne, så vil de unge mennesker, der bliver ramt af det, ikke have nogen muligheder for at benytte sig af den lovgivning.
De har jo ikke nogen mulighed for at komme igennem og få skabt handling med denne lovgivning.
De har ikke nogen mulighed for at blive beskyttet mod den familie, hvorfra nogle er indstillede på noget så langt ude som at ville begå æresdrab – det er jo fuldstændig uhyrligt.
Så hjælper det altså ikke noget, at ministeren siger, at vi har strafferetsbestemmelser om det i lovgivningen, hvis de unge mennesker ikke har mulighed for at benytte sig af det.
Det er den situation, vi i virkeligheden ser, og det er i den situation, jeg godt kunne tænke mig, at ministeren var lidt mere konstruktiv og hjalp i hvert fald debatten med at komme videre ved at sige: Var der andre ting, vi kunne gøre ved det?
i stedet for at skære debatten af og sige: Vi har de bestemmelser, der skal til – for det er jeg bestemt ikke enig i.
Men jeg vil spørge ministeren til allersidst: Hvis vi kan komme med nogle eksempler, hvor vi kan vise, at den lovgivning, vi har, simpelt hen ikke er god nok, ikke på det strafferetlige område, men på beskyttelsesområdet, er ministeren så ikke indstillet på at kigge på det?