Tove Videbæk (KD), 2004-05-19:
Den associeringsaftale, som EU og Danmark har indgået med Israel, følger helt samme koncept, som gælder for EU's associeringsaftale med andre lande i Middelhavsområdet.
Artikel 2 er derfor ikke specielt møntet på forholdet mellem Israel og palæstinenserne.
På tidspunktet for aftalens indgåelse var det spændte forhold mellem Israel og palæstinenserne og Israels til tider også ganske hårdhændede behandling af palæstinensere i forbindelse med forebyggelsen af og reaktioner på terroraktioner fra palæstinensisk side
, velkendte og altså ingen hindring for aftalens indgåelse og godkendelse. Mig bekendt er der ikke i andre EU-lande foreslået suspension af aftalen med Israel under påstand om israelsk misligholdelse af aftalen, især aftalens artikel 2. Der er i hvert fald ingen andre regeringer i EU, som har taget et sådant initiativ.
Kristendemokraterne er helt enige med udenrigsministeren i, at det er afgørende for både Danmarks og EU's mulighed for at øve indflydelse på Israel, at vi opretholder de fora, vi har, for at føre en kritisk dialog med landet.
Enhedslistens forslag om at ophæve associeringsaftalen med Israel mener vi er en forsimpling af en meget kompleks konflikt.
Hvis dette forslag blev vedtaget, ville de dansk-israelske forbindelser lide varig skade, og Danmark ville miste den mæglerrolle, som ikke mindst den nuværende udenrigsminister på allerbedste måde har formået at give Danmark.
Det er også vanskeligt at se det fornuftige i, at Danmark som en aktiv mægler skulle gå enegang og derved bryde den europæiske konsensus om konflikten.
EU har jo en unik geografisk placering i forhold til Mellemøstkonflikten og har med sit særlige forhold til palæstinenserne en god mulighed for at forklare dem, at selvmordsterrorkampagner intet godt har bragt med sig i forhold til sommeren 2000, hvor parterne forhandlede seriøst.
At foretage ensidige skridt mod Israel på den baggrund vil udelukkende blive opfattet som en blåstempling af terrorstrategien blandt palæstinenserne, hvilket ville være et yderst uheldigt signal at sende.
Set i lyset af associeringsaftalens bestemmelser om det økonomiske samkvem mellem EU og Israel er det vores opfattelse hos Kristendemokraterne, at der ikke er grundlag for en suspension af aftalen.
Det er derimod vigtigt, at Danmark og de øvrige EU-lande og EU som sådan fortsat opretholder den løbende dialog med Israel netop om bestemmelserne i artikel 2.
Situationen i Israel - det ser vi jo dagligt - er, at Israel reagerer på de talrige og voldsomme terroraktioner, som Hamas og Islamisk Jihad m.fl. siden oktober 2000 har foretaget i Israel og de besatte områder til dels for at modarbejde bestræbelserne på at finde en politisk løsning mellem Israel og det palæstinensiske selvstyre, nemlig tostatsløsningen, idet disse organisationer simpelt hen ikke anerkender Israels ret til at eksistere.
Israel udøver altså sin legitime ret til selvforsvar mod disse organisationer, men i en række tilfælde kan vi desværre sætte spørgsmålstegn ved og også skarpt kritisere Israels til tider meget hårdhændede metoder, for vi kan med rette forvente, at Israel som et vestligt orienteret retssamfund holder sig til metoder i terrorbekæmpelsen, som anses for legitime i henhold til internationale aftaler som omtalt i betænkningen, som Israel selv er part i.
Når Enhedslisten kræver sanktioner mod Israel i form af suspension af handelsaftalen og ikke samtidig kræver sanktioner mod det palæstinensiske selvstyre og de arabiske nabolande, så røber Enhedslisten jo egentlig, at der ikke så meget er tale om bekymring for menneskerettighederne, som der er tale om en ren og skær antiisraelsk politik.
At indføre sanktioner mod Israel, samtidig med at Danmark og EU fortsætter med at donere meget store beløb til det palæstinensiske selvstyre, ville vist være udtryk for ensporethed eller enøjethed.
EU og dermed også Danmark er jo også medlem af kvartetten, som mægler i konflikten.
At bryde med konsensus dér ville også være helt misvisende.
Det, som konflikten har allermest brug for p.t., er en afbalanceret tilgang til konfliktens parter baseret på international enighed.
Israel er som bekendt det eneste demokrati i Mellemøsten og i Nordafrika, og det kan synes paradoksalt, at Enhedslisten vil chikanere Israel, mens de mange diktaturstater i regionen, som Danmark har associeringsaftaler med, ikke skal berøres.