Per Stig Møller (KF), 2004-05-27:
FN står i disse år over for en række nye og komplekse udfordringer både på det sikkerhedspolitiske, det økonomiske og det sociale område.
Derfor synes jeg også, det er godt, vi får denne debat, for vi skal i gang med nytænkning, og vi skal også i gang med parathed til omstilling inden for FN.
Det er også godt, vi får denne debat, fordi vi om få måneder håber på, at vi for fjerde gang får Danmark placeret i FN's Sikkerhedsråd for en 2-årig periode fra 1. januar 2005.
Der vil vi få en enestående mulighed for at yde vores bidrag til at sikre, at FN står rustet til at møde det 21. århundredes nye, globale udfordringer.
Effektiv multilateralisme og styrkelse af FN vil stå i centrum for vores bestræbelser i FN.
Vi vil fokusere både på de nye trusler - terrorisme og masseødelæggelsesvåben - og på fattigdomsbekæmpelse og opnåelse af 2015-målene.
FN's evne til krisestyring og sammentænkning af FN's indsatser må styrkes, og vi vil gøre en særlig indsats for de konfliktramte afrikanske lande.
Det klassiske trusselsbillede er nu imidlertid afløst af et langt mere komplekst og mangefacetteret billede.
Lad mig nævne fattigdom, hiv/aids, korruption, dårlig regeringsførelse, mangel på demokrati, menneskerettighedskrænkelser, humanitære katastrofer, fejlslagne stater, borgerkrig og terrorisme - og det kan alt sammen være lige så alvorlige trusler mod fred og sikkerhed som mellemstatslige tvister, konventionelle våben og masseødelæggelsesvåben.
Ca. 1,2 mia. mennesker lever i dyb fattigdom - for mindre end 1 dollar om dagen.
40 mio. er nu smittet med hiv.
Det er i høj grad noget, der påvirker deres sikkerhed.
Det giver derfor ikke længere nogen mening at skelne mellem hårde trusler på den ene side og bløde på den anden.
De nye trusler er kendetegnet ved, at de er komplekse og indeholder elementer af begge kategorier.
Terroranslagene efter den 11. september 2001 har demonstreret, at fanatisme og intolerance udgør en dødbringende cocktail.
Udsigten til, at terrorister kan få adgang til masseødelæggelsesvåben, er skræmmende.
De nye trusler har naturligvis aktualiseret behovet for en effektiv fælles indsats og dermed også for grundlæggende reformer af FN.
Det er jo altså også det, som det af hr. Jeppe Kofod nævnte High-Level Panel skal se på.
Den indeholder ambitiøse målsætninger for verdenssamfundets indsats for bl.a. fred, sikkerhed, nedrustning, bekæmpelse af fattigdom, bæredygtig udvikling, menneskerettigheder, demokrati, Afrika og reform af FN.
Årtusinderklæringen er fortsat rammen om FN's samlede indsats.
Der er brug for en særlig indsats for at sikre 2015-målenes gennemførelse, ikke mindst i Afrika.
Regeringen vil i særlig grad arbejde for, at topmødet bidrager hertil.
Der er behov for at styrke evnen til at sammentænke og koordinere FN-systemets forskellige indsatser, så de i højere grad understøtter hinanden.
Det har FN-systemet og det internationale donorsamfund traditionelt ikke været særlig gode til.
Lande som Danmark med positive erfaringer med at integrere bistands-, handels- og menneskerettighedspolitikken med klassisk udenrigs- og sikkerhedspolitik er godt rustet til at hjælpe FN.
FN's generalsekretær nedsatte sidste efterår det af hr. Jeppe Kofoed og mig nu omtalte højniveaupanel, der skal analysere både nye og gamle trusler og komme med anbefalinger til, hvordan FN og det internationale samfund kan styrke indsatsen for kollektiv sikkerhed.
Panelets rapport ventes til december, og den vil indgå i forberedelserne af 2005-topmødet.
Vi har som et bidrag til panelet fra dansk side den 8. juni valgt at være vært for et møde med udvalgte panelmedlemmer om, hvordan FN's civile krisestyringskapacitet kan styrkes, og om, hvordan der kan bygges bro mellem sikkerheds- og udviklingspolitikken i FN.
Det betyder, at flere af panelmedlemmerne kommer til Danmark og her vil fortsætte drøftelserne sammen med os.
Dette initiativ skal ses som en konkret opfølgning af opfordringen
fra folketingsvedtagelsen sidste år.
Danmark har tillige bidraget til et fælles EU-input til dette panels arbejde.
Hvordan vil regeringen så konkret arbejde for, at FN og det internationale samfund står rustet til at møde de nye udfordringer?
Jeg vil her pege på fire områder, som naturligvis også må ses i sammenhæng med det kommende medlemskab af Sikkerhedsrådet.
Det er for det første terrorismebekæmpelse og indsatsen mod masseødelæggelsesvåben, for det andet konfliktforebyggelse, krisestyring, fredsbevarelse og postkonfliktindsatser, for det tredje Afrika, og for det fjerde styrkelsen af Sikkerhedsrådet.
Terrorisme er ikke noget nyt fænomen.
Men terrorisme har i de senere år antaget former og omfang, der gør det til en af de alvorligste trusler, verdenssamfundet står over for.
Det gælder naturligvis i særlig grad, såfremt der sker spredning af masseødelæggelsesvåben til terrorgrupper og andre ikkestatslige aktører.
Sikkerhedsrådsresolution 1373 pålægger medlemslandene at træffe en lang række antiterrorforanstaltninger.
Sikkerhedsrådets antiterrorkommite, CTC, overvåger medlemslandenes gennemførelse af disse forpligtelser.
Danmark vil under sikkerhedsrådsmedlemskabet blive medlem af CTC, altså antiterrorkommiteen, og her vil vi aktivt engagere os i dette vigtige arbejde.
Regeringen vil lægge vægt på, at der gøres en målrettet indsats for at fremme efterlevelse af landenes forpligtelser til med alle midler at bekæmpe terrorisme.
Vi kan jo konstatere, at terrorangrebene i høj grad finder sted i disse lande.
Arbejdet med at fremme den udviklingsmæssige dagsorden i FN og i den forbindelse ikke mindst opfyldelsen af 2015-målene og indsatsen for demokrati og menneskerettigheder må ses som en integreret del af kampen mod terrorismen.
Ved at reducere fattigdom, ufrihed og intolerance kan vi bidrage til at dræne den sump af desperation og utilfredshed, der skaber grobund for terroren.
Sikkerhedsrådet vedtog i april i år resolution 1540, der søger at hindre terroristers adgang til masseødelæggelsesvåben ved at lukke hullerne i de internationale aftaler, der regulerer ikkespredning af atomvåben samt kemiske og biologiske våben.
Også herhjemme i Danmark engagerer Sikkerhedsrådets underkomité sig aktivt i bestræbelserne på at sikre efterlevelsen af resolutionen.
Fredsbevarelse har været en af FN's store succeser.
Det samlede antal udsendte soldater, politifolk og civile er i øjeblikket på over 50.000.
Og efterspørgslen er stadig stigende.
Det vil kræve en ekstraordinær tilgang af personel
og ressourcer at besvare efterspørgselen. Regeringen lægger derfor vægt på, at Danmark opretholder sit solide bidrag til fredsbevarende operationer og ser i den forbindelse positivt på bl.a. et dansk bidrag gennem SHIRBRIG til en eventuel kommende FN-fredsbevarende operation i Sudan, som jo efter de seneste meldinger rykker nærmere.
For at løfte de mange nye opgaver vil der også være behov for i højere grad at inddrage regionale sikkerhedsorganisationer.
Regeringen støtter et styrket militært samarbejde mellem FN og både NATO og EU.
Vi støtter også de afrikanske samarbejdsorganisationer og disses evne til at dæmpe og løse konflikter.
De enkelte fredsbevarende operationer er blevet stadig mere komplekse.
En varig sikring af freden fordrer ikke blot overvågning af våbenhviler, men en bred vifte af indsatser, afvæbning, demobilisering, reintegration af de stridende parter til opbygningen af regeringsinstitutioner og fremme af demokrati, retsorden og menneskerettigheder.
På hovedkvartersniveau og på landeniveau mangler FN imidlertid de fornødne planlægnings- og koordinationsmekanismer, der kan sikre FN en sammenhængende og strategisk indsats.
Fra dansk side vil vi arbejde for, at FN får tilført yderligere kapacitet til at gennemføre en langsigtet planlægning på det civile krisestyringsområde.
Det vil være oplagt at trække mere systematisk på bl.a. UNICEF, UNDP og de øvrige fonde og programmer, som fra årtiers arbejde har et indgående kendskab til lokalforholdene. Også EU har
værdifuld viden og erfaring her, og vi arbejder for, at EU og FN kommer til at arbejde tættere sammen og dermed både komplementerer og styrker indsatserne.
Der er også behov for at styrke koordinationen af gennemførelsen af bistandsprogrammer og deres finansiering mellem de forskellige FN-organisationer, Verdensbanken, de regionale udviklingsbanker og de bilaterale donorer. Regeringen vil her arbejde for, at der nås fremskridt på dette vigtige område og ikke mindst, hvor det virkelig tæller i de enkelte udviklingslande.
Afrika byder sikkerhedspolitisk og udviklingspolitisk på de største udfordringer for FN.
Mens det samlet set går fremad for udviklingslandene i deres bestræbelser på at nå FN's 2015-mål, går det den forkerte vej for Afrika.
Afrikanerne har i de senere år selv gjort en stor indsats for at løfte ansvaret, men det er langtfra tilstrækkeligt.
Kun gennem en stor og fælles indsats de næste 10 år kan verdenssamfundet give Afrika det løft, der skal til for at overvinde problemerne.
Et særligt ansvar påhviler de vestlige lande inklusive Danmark for at leve op til de mange løfter om udviklingsbistand, gældslettelser og øget verdenshandel.
Regeringen vil arbejde for, at 2005-topmødet, som jeg nævnte indledningsvis, til næste år stiller skarpt på de afrikanske problemer og løsninger.
Vi vil arbejde for, at de vestlige lande lever op til finansieringsforpligtelserne, som
er givet på FN-topmøderne senest i Monterrey og Johannesburg.
Vi vil arbejde for en opfølgning på handelsspørgsmålene fra Doha- og Cancún-møderne.
Det vil være oplagt, at Danmark i lyset af vor store Afrikaindsats spiller en særlig rolle i Sikkerhedsrådets løsning af de afrikanske konflikter.
Op mod halvdelen af de konflikter, der aktivt behandles i Sikkerhedsrådet, udspiller sig i Afrika.
De lægger beslag på 50-70 pct. af Sikkerhedsrådets tid.
Over 80 pct. af FN's fredsbevarende personel er udsendt til indsatser i Afrika.
En aktiv dansk indsats i forhold til løsningen af de afrikanske konflikter i Sikkerhedsrådet vil ikke mindst fokusere på at sikre sammenhængen mellem FN's og andre aktørers militære, politiske, humanitære og genopbygningsaktiviteter. I forlængelse af den betydelige danske bilaterale støtte til styrkelsen af den afrikanske sikkerhedsarkitektur vil vi søge at fremme samarbejdet mellem FN, Verdensbanken, den Afrikanske Union og de regionale organisationer i Afrika.
Både ECOWAS i Vestafrika og EGAT i Østafrika er med dansk støtte meget aktive i konfliktløsning.
Vi vil lægge vægt på et regionalt fokus, der vil kunne sikre sammenhængen i Afrikaindsatserne for hele FN-systemet
og styrke en fælles tilgang til problemerne.
Afvæbning af stridende parter, børnesoldater, flygtninge, hiv/aids, handel med lette våben og håndhævelse af sanktioner må ses i en sammenhæng.
Også indsatsen mod ulovlig handel med naturressourcerne vil skulle have opmærksomhed.
Selv om der fokuseres meget på de nye trusler, er de mellemstatslige stridigheder desværre ikke ophørt.
Det daglige arbejde med de 20-25 konflikter, der løbende optræder på Sikkerhedsrådets dagsorden, vil skulle have højeste danske prioritet under Sikkerhedsrådsmedlemskabet.
Derfor bør f.eks. Tyskland og Japan være med, ligesom ikke mindst udviklingslandene bør være bedre repræsenteret.
Det vil også øge legitimiteten af Sikkerhedsrådets beslutninger.
Omvendt må vi undgå, at effektiviteten og beslutningsdygtigheden sættes over styr.
Medlemskab af Sikkerhedsrådet vil i øvrigt ikke umiddelbart give Danmark større indflydelse på reformdrøftelserne.
Reformen af Sikkerhedsrådet forhandles ikke i Sikkerhedsrådet, men i en arbejdsgruppe under Generalforsamlingen, der nu har været i gang i 10 år.
I forhold til min redegørelse under debatten i Folketinget for et år siden er der desværre ikke sket nævneværdige fremskridt i disse forhandlinger.
En vigtig ledetråd for Danmarks medlemskab af Sikkerhedsrådet vil være at styrke og udbygge den internationale retsorden.
Regeringen vil i Sikkerhedsrådet arbejde for, at anerkendte retsprincipper reflekteres i Sikkerhedsrådets beslutninger, ikke mindst vedrørende respekten for menneskerettigheder.
Vi vil som medlem af Sikkerhedsrådet bidrage til at effektivisere og målrette Sikkerhedsrådets beslutninger.
F.eks. kunne man forestille sig, at man indbyggede mekanismer, der kan bidrage til, at resolutionerne rent faktisk bliver efterlevet.
Det gælder både i forhold til overholdelse af sanktionsregimerne og i forhold til en mere systematisk indarbejdelse af positive incitamenter til efterlevelse i Sikkerhedsrådets resolutioner.
Dette vil styrke Sikkerhedsrådets legitimitet og gennemslagskraft.
Sidst, men ikke mindst, vil vi arbejde for større åbenhed i Sikkerhedsrådets arbejde og inddragelse af den brede FN-medlemskreds.
Det øger i sig selv respekten for Sikkerhedsrådets arbejde.
Så der er faktisk nok at tage fat på for Danmark i Sikkerhedsrådet.
Vi skal være ambitiøse, og vi skal gå til opgaven med ildhu naturligvis, ellers skulle vi holde os fra den.
Samtidig skal vi ikke nære urealistiske forventninger
til, hvad der kan opnås.
Vi er ét af 15 medlemmer, og der er
5 permanente, og vi må arbejde inden for de rammer, der gælder for Sikkerhedsrådet.
Der skal f.eks. være enighed blandt alle rådets medlemmer, før en sag kommer på dagsordenen.
Det er ikke noget, vi bare alene kan bestemme.
Men vi er fast besluttet på at gøre vores for at sikre
et aktivt dansk bidrag til et bedre, mere effektivt FN i fredens og udviklingens tjeneste.
Der er jo ca. 20 år imellem, vi er medlem, og det er en stor mulighed for os for at yde vores bidrag til at forbedre og effektivisere FN og FN's arbejde.
Vi er parate til at tage denne udfordring op, og vi ser frem til et konstruktivt samarbejde med alle Folketingets partier i udøvelsen af denne opgave.
Forhandling