Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-02:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til de to partier, der støtter SF helhjertet i den her sag, nemlig Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre.
Så må jeg også sige tak til Enhedslisten for at støtte den del af det, der handler om forskning.
Men ellers gik Enhedslisten jo desværre lidt lovlig meget arm i arm med ministeren.
Det er ærgerligt ikke at kunne sige tak til ministeren.
Jeg ville meget hellere have stået her og have sagt tak til ministeren og: Nu bevæger vi os.
For det er jo sådan, at vi på det her område kan se, at Sverige gør det, Tyskland gør det, Østrig gør det, Frankrig gør det, og USA gør det og har nu besluttet, at man inden 2012 vil have erstattet 30 pct. af sit olieforbrug i transportsektoren med biobrændsler, i hvert tilfælde hvad angår vejsektoren.
Vi kan konstatere, at Bush og SF ved siden af hinanden har overhalet den her regering
venstre om.
Jeg kunne forstå, at det også gjorde ministeren en lille smule bekymret.
I hvert tilfælde sagde han i sit oplæg, at man jo nok skulle bekymre sig ret meget om det her område, ikke mindst efter præsident Bushs udmelding.
Jeg ville selvfølgelig hellere have haft, at det var mig og SF, der havde gjort indtryk på ministeren, i stedet for Bush, men fred være med det.
Hvis George Bush kan få den danske regering til at ændre holdning til det her, så er der ingen protester fra vores side.
Europa-Kommissionen vil i øvrigt også have det.
Det er jo Europa-Kommissionens pres på Danmark, der har gjort, at vi har den her formidable målsætning på 0,1 pct., som ministeren desværre ligger i hængekøjen med og med sit lille strå sipper af lige så sødt og venligt.
Sagen er bare, at det at ligge i hængekøjen og sippe med sit lille strå, ikke fører til nogen udvikling.
Det ved ministeren godt inderst inde.
Så det handler altså om at komme op af hængekøjen og få skabt en udvikling på det her område.
Vi er naturligvis enige om, at der er brug for en forskningsindsats, selvfølgelig er der brug for en forskningsindsats.
Nu kunne ministeren på det her område godt være kommet med en lidt klarere udmelding og have sagt, hvor meget regeringen egentlig vil satse på det her område.
Ifølge de tal, vi fik for et par måneder siden i Miljøudvalget, bruger Danmark i øjeblikket, hvis jeg nu er lidt flink – så er jeg altså også flink – 30 mio. kr. om året på det her område på forskningssiden.
Det er altså det, vi bruger.
Det er jo ikke, hvad man kunne kalde en storstilet indsats på det her område, navnlig ikke, når man i ord lægger så meget vægt på, at der skal ske noget på forskningsområdet.
Et af ministerens hovedpunkter var, at det er for dyrt.
Som jeg sagde i mit spørgsmål til ministeren: Er det virkelig for dyrt at bruge en model, der koster mig og andre danske bilejere 2 kr. inklusive moms, når vi tanker op?
Er det for dyrt?
Ja, det koster jo ikke samfundskassen noget.
Det koster ikke skattefar noget.
Og enhver må vist give mig ret i, at det ikke er dyrt.
Det er ikke nogen dyr løsning, vi fremlægger, tværtimod.
Det, vi fremlægger, er en enkel, teknisk ukompliceret og billig løsning, som vil sætte gang i et marked, som er den helt afgørende drivkraft for, at vi får en udvikling på det her område.
Vi kan forske os til meget, men vi kan ikke skabe den her fremdrift, uden at vi træffer politiske beslutninger, og uden at vi skaber et marked.
Nogle drømmer om, at det skal ske via skattelettelser, det gør vi ikke.
Og jeg håber, at ministeren er enig med os i, at løsningen ikke er skattelettelser på det her område.
Det håber jeg virkelig.
Det er faktisk en hamrende billig løsning, vi lægger frem.
Ministeren fremhævede bl.a. den aftale, man har indgået med Dansk Folkeparti om at bruge 60 mio. kr. over de kommende år til en række forsøgsordninger.
Det kom til at lyde, som om det nærmest var en offensiv indsats.
Det ved vi godt alle sammen det ikke er.
Vi ved, at det var en kattelem, som regeringen var nødt til at finde, da den blev stillet over for åbningsskrivelsen fra EU, altså kritikken fra EU, om, at man havde fastsat en målsætning på nul.
Det var en kattelem, og faren er jo, at den kattelem bliver brugt til yderligere at skubbe det her, fordi man så vil se på, hvad der kommer ud af det her.
Det mener jeg vil være en ulykke, for man kan starte det her uden videre.
Vi kan selvfølgelig godt diskutere, om det skal være 5,75 pct. eller en anden procent.
Det afgørende er at få sat det i gang og få startet forhandlingerne med olieindustrien, som man er nødt til at have, om, hvorvidt det skal være alle benzinstationer, der skal have det, eller det skal være de fleste.
Det er en del af det her.
Men mere kompliceret er det faktisk ikke.
Men jeg vil blot sige, at Venstres ordfører fik rodet sig ud i nogle frygtelige tal på dette område, nemlig at det her skulle koste 800 mio. kr., og i anden omgang var det 900 mio. kr. Jeg vil bare gentage heroppefra, så det også står i referatet, at det simpelt hen er noget sludder.
Der står intet om skattelettelser i det her, så det må være hr. Vesselbos hjerte eller indre tænkning, som hans mund løber over med.
Det er i hvert tilfælde ikke kommet fra selve forslaget.
Venstres ordfører var også meget optaget af, at det her ikke måtte beslaglægge for meget naturareal.
Det er faktisk sådan, og det fremgår af Europa-Kommissionens handlingsplan for biomasse, at hvis man tager de 5,75 pct., svarer det til, at man vil bruge 4-13 pct. af EU's nuværende landbrugsareal, hvis det hele skulle produceres på EU-landbrugsområder.
Det er jo ikke sikkert, at det skal det.
Men selv om det så skulle det, er det faktisk ikke mere vidtgående end det.
Til Dansk Folkeparti vil jeg sige, at jeg var glad for – Dansk Folkepartis ordfører er også gået – at Dansk Folkeparti i det mindste ikke var tilfreds med de 0,1 pct.
Det håber jeg så vi kan få noget konstruktivt ud af, når EU formentlig indklager Danmark for Domstolen for kun at have fastlagt en målsætning på 0,1 pct.
Til De Konservative vil jeg sige: Der findes ingen fremtidssikret løsning på det her område.
Der findes muligheden for at tage nogle politiske beslutninger om, hvad vi vil gøre nu, og nogle politiske beslutninger om, hvad vi forskningsmæssigt vil satse på på det lange sigt.
Det er de beslutninger, vi skal tage.
Men en fremtidssikret løsning findes ikke.
Vi ved i dag ikke, om brændselsceller eller brint som energibærere bliver de varige, langsigtede løsninger på det her område, og det er vigtigt, at vores forskningsindsats heller ikke låser os fast.
Det håber jeg heller ikke at De Konservative mente med at sige en fremtidssikret løsning.
Det er vigtigt, at vores forskningsindsats er tilstrækkelig bred, så den kan rumme forskellige udviklingsveje.
Så vil jeg sige til hr. Per Ørum Jørgensen, som fremhævede de 35 mio. kr. til vedvarende energi, der kom med i
UMTS-forliget,
at jeg er glad for, at De Konservative fremhæver dem, men jeg ville sådan set være glad for, hvis de også bare en gang imellem undervejs sagde, at det var takket være SF's indsats, at de overhovedet kom med i UMTS-aftalen.
De Konservative må gerne holde store taler om den, bare de en gang imellem – måske hver tiende gang – lige får sagt, at det ærgerligt nok ikke skyldtes De Konservatives indsats, men SF's indsats.
Til sidst vil jeg sige til Enhedslistens ordfører – som heller ikke er her – at vi er enige i, at udviklingen skal gå i den retning, at vi bruger restprodukter, selv om hr. Per Clausen i virkeligheden ikke helt kunne finde sine fødder i den sag.
Enhedslisten kunne dog i det mindste have budt på det, der ellers er oplagt at gøre, samtidig med det her, nemlig at kæmpe som løver i EU for, at vi får en forpligtende aftale med den europæiske bilindustri om at få en væsentlig bedre energieffektivitet i de kommende år.
For der er ingen tvivl om, at det er det andet store håndtag, vi har at dreje på i den her sag, hvis vi taler om perioden inden for de kommende år, bedre energieffektivitet, og så at vi indfaser biobrændsler, samtidig med at vi forsker og udvikler på de andre områder, så vi stiler målrettet hen imod nogle løsninger, som er langt mere holdbare.
I denne sammenhæng synes jeg, det er værd at trække frem, at olieforbruget i transportsektoren er vores helt store akilleshæl, både når vi snakker langsigtet forsyningssikkerhed, og når vi snakker klimapolitik.
CO2-udslippet fra den hjemlige transportsektor udgør i dag 30 pct. af det samlede udslip – 30 pct. – og mens alle andre sektorer har formået at nedsætte deres CO2-udslip takket være politiske aftaler, er transportsektorens CO2-udslip i dag 18 pct. højere end i 1990. Jeg vil kalde det, at de røde lamper lyser og kalder på politisk handling på dette område.
Afstemning