Sonja Albrink (CD), 1998-02-06:
Den 11. december sidste år udgav Socialforskningsinstituttet og Danmarks Statistik den nye udgave af »Levevilkår i Danmark«.
Ligesom sidst man tog temperaturen på, hvordan danskerne egentlig har det, blev en række af de myter, som mange går og tror på til daglig, endnu en gang punkteret. Det gælder f.eks. myterne om børn og børnefamilier.
Det er en myte, at der er mange forkælede enebørn.
Realiteten er, at tre ud af fire børn har søskende.
En anden myte er, at kernefamilien er død.
Det er den langtfra, og mindre end hvert femte barn under 18 år bor sammen med kun den ene af sine forældre.
Minsandten om ikke også ægteskaberne ser ud til at holde længere end tidligere.
Den sidste myte, jeg vil tage med her, er den om, at mænd ikke tager orlov.
Knap seks ud af ti fædre tager de to ugers barselorlov med dagpenge, når der ankommer en lille nyfødt, og reelt bliver 77 pct. hjemme i 2 uger, idet en del bruger f.eks. ferie i stedet for orlov med dagpenge.
Kun 12 pct. af de nybagte fædre holdt ikke en form for orlov, når man ser på tallene fra 1996.
Nu må vi så senere se, hvordan det udvikler sig med den ekstra barselorlov til fædre, som blev gennemført i finansloven for dette år.
CD håber, at flere og flere fædre vil benytte sig af de muligheder, som loven giver, men det er også en sag, hvor arbejdsmarkedet og den enkelte virksomhed må tage et medansvar og erkende, at omsorg for og opdragelse af børn er opgaver, der må deles mellem begge forældre.
Når jeg har lagt så meget vægt på undersøgelsen om levevilkårene, er det jo, fordi forældrenes rolle er så central.
Politisk skal vi erkende, at landbrugssamfundets dage er forbi, og vi skal indrette familiernes rammevilkår efter den virkelighed med to udearbejdende forældre, som vi har i dag.
Det vil sige, at der skal være ordentlige muligheder for barselorlov, der skal være gode pasningsmuligheder, og det skal meget gerne være gode pasningsmuligheder, hvor børnene ikke bare stuves sammen i et støjinferno for at blive opbevaret i et antal timer.
Og så mangler der mænd både blandt pædagoger og lærere.
Ingen andre lande har så mange daginstutionspladser pr. indbygger, som vi har.
Samtidig er det danske pasningssystem ret enestående ved, at der ikke er defineret lærings- og udviklingsaktiviteter for børn i førskolealderen.
Rent forskningsmæssigt er der ingen viden om, hvordan daginstitutionerne påvirker børnenes livskvalitet på længere sigt.
Det var i hvert fald konklusionen i den analyse, som Mandag Morgen bragte for godt et år siden.
I Danmark har vi, og med god grund, vil jeg gerne sige, haft vældig travlt med den såkaldte pasningsgaranti, men krav til indhold og kvalitet skulle også gerne bringes i trit med kvantiteten. CD vil også gerne slå til lyd for indholdet i de tilbud, der gives til børn og deres forældre, og det gælder også folkeskolen, som trænger til en fornyelse, så den indrettes bedre til det samfund og den livsform, som vi nu engang har.
Forældrene er som sagt krumtappen, men pasningsordninger og skole er uomgængelige led i børnenes opvækst og liv.
Den manglende tid er nok i virkeligheden
det største problem, men i CD vil vi ikke udstede løfter om store poser penge, som det senere viser sig ingen kan finde.
CD har tidligere foreslået en særlig opsparingsordning på kapitalpensionslignende vilkår.
Herved kan man mindske de økonomiske problemer, der opstår ved en lavere indtjening på grund af nedsat arbejdstid eller orlov.
Opsparing af tid er en anden mulighed, og en mere fleksibel ordning for børnepasningsorloven, f.eks. med et klippekort, er en tredje, som det også er værd at se på. Det handler om fleksibilitet på næsten alle områder, og det gælder arbejdstid, orlovsordning, dagsinstitutionernes åbningstider og såmænd også butikkernes åbningstider.
Og skal vi så ikke her i Folketinget, om der er valgkamp eller ej, lade være med at love mere, end vi kan holde?