Hans Christian Schmidt (V), 2004-01-22:
Jeg vil gerne starte behandlingen af de fire beslutningsforslag med at slå fast, at det er regeringens helt klare politik, at de negative effekter af pesticidanvendelse skal minimeres så meget som praktisk muligt.
Jeg er derfor meget glad for, at Dansk Folkeparti, Kristendemokraterne og regeringen i oktober 2003 kunne indgå en aftale om pesticidplan 2004-2009.
Denne plan er et vigtigt værktøj for at nå regeringens målsætning om en minimering af sundhedsmæssige og miljømæssige effekter af pesticidanvendelsen.
Regeringen prioriterer beskyttelse af grundvandet meget højt.
Det er en af vores vigtigste ressourcer, og vi skal også i fremtiden kunne basere drikkevandsforsyningen på urenset grundvand.
De to hovedhjørnestene i regeringens pesticidpolitik er en restriktiv godkendelsesordning og en nedsættelse af pesticidforbruget.
Pesticider skal ikke udvaskes i grundvandet i uacceptable koncentrationer, dvs. i koncentrationer over den grænseværdi, der er fastsat i EU's drikkevandsdirektiv.
Som en ekstra sikring af godkendelsesordningen er der afsat midler til at videreføre det såkaldte varslingssystem, hvor man under feltforhold undersøger, om godkendte pesticider mod forventning har en uacceptabel udvaskning.
De hidtidige resultater for varslingssystemet har vist, at godkendelsesordningen er effektiv.
Af de 24 pesticider, der foreløbig er undersøgt, er der alene for to pesticider påvist problemer med udvaskning til grundvandet, og i begge tilfælde har Miljøstyrelsen grebet ind. En yderligere sikring af grundvandet kan opnås ved at udpege områder, hvor der er størst risiko for udvaskning af pesticider.
Dermed får de ansvarlige myndigheder mulighed for at indgå dyrkningsaftaler med landmænd for at minimere udvaskningen til grundvandet.
Et projekt om etablering af det faglige grundlag for udpegning af sådanne områder på sandjorder er ved at blive afrapporteret.
I pesticidplanen er der endvidere fokuseret på punktkilder.
Der vil blive gennemført en rådgivning for den enkelte landbrugsbedrift med henblik på at informere om, hvordan belastningen af punktkilder kan reduceres, og der vil bliver fastsat nærmere regler for påfyldning af pesticider og vask af sprøjteudstyr.
Vort langsigtede mål er at udvikle dyrkningsstrategier, som nedsætter landbrugets afhængighed af pesticider, så anvendelsen i størst muligt omfang minimeres.
Et middel til at minimere anvendelsen af pesticider er Fødevareministeriets ordning om miljøbetinget arealtilskud, det tidligere økologiske arealtilskud, hvorefter der kan opnås støtte til drift af arealer uden brug af pesticider og med et nedsat gødningsforbrug, dvs. at arealerne enten dyrkes som økologiske eller efter samme retningslinjer som økologiske arealer, uden at der stilles krav om en autorisation som økolog.
Pesticidplanen indeholder også initiativer vedrørende nedsættelse af pesticidbelastningen i gartneri og frugtavl, det offentliges anvendelse af pesticider samt en indsats for at reducere privates brug af pesticider.
Der er i pesticidplan 2004-2009 afsat i alt 144,7 mio. kr. over de næste 6 år til planens mange initiativer til nedsættelse af pesticidforbruget, grundvandsbeskyttelse, forsknings- og udviklingsaktiviteter m.v.
, og desuden er der under Fødevareministeriet afsat betydelige midler til ordningen om miljøbetinget arealtilskud og dermed udvidelse af det landbrugsareal, der dyrkes pesticidfrit. Med den nye pesticidplan er der etableret et solidt grundlag for den fremtidige indsats for at nedsætte forbruget af pesticider og for at beskytte miljø og sundhed. Regeringen vil undersøge muligheden for en provenuneutral omlægning af afgiften, så den i højere grad er baseret på midlernes miljøeffekter, men jeg er ikke enig med forslagsstillerne i, at der er behov for at hæve, endsige fordoble pesticidafgiften med henblik på at finansiere beskyttelse af grundvandet og fremme omlægning til økologisk jordbrug.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslag nr. B 67.
Med B 69 foreslås, at der indføres sprøjtefri zoner på 300 m omkring indvindingsboringer på alle almene vandværker.
Beslutningsforslagene har tidligere været fremsat i Folketinget, ligesom spørgsmålet om sprøjtefri zoner har været diskuteret i et samråd den 27. februar 2003, og ved den lejlighed gav jeg udtryk for, at spørgsmålet burde undersøges nøjere.
Jeg nedsatte derfor en arbejdsgruppe med deltagelse fra Miljøstyrelsen, GEUS og vandværkernes foreninger, som skulle foretage en nærmere vurdering af effekten af sådanne zoner.
Arbejdsgruppen har nu afsluttet sit arbejde med et notat, som jeg netop har oversendt til Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg.
Det er arbejdsgruppens vurdering, at der ikke ud fra faglige kriterier kan peges på en fast størrelse for sprøjtefri zoner.
Den konkrete størrelse og udformning af eventuelle beskyttelseszoner afhænger af lokale forhold og må derfor fastlægges efter en konkret risikovurdering.
Elementer i en sådan risikovurdering vil være dels en vurdering af sandsynligheden for en forureningshændelse, dels en vurdering af konsekvenserne ved en eventuel forurening.
Alt andet lige
vil etableringen af sprøjtefri zoner derfor være mere oplagt omkring de indvindingsboringer, som vanskeligt kan erstattes.
På baggrund af arbejdsgruppens vurdering mener jeg, at en fast grænse på f.eks. 300 m, som beslutningsforslaget lægger op til, ikke vil være hensigtsmæssig.
Men sprøjtefri zoner kan, hvis de fastlægges efter de lokale forhold og behov, være et blandt flere instrumenter, der kan anvendes i arbejdet for at beskytte grundvandet.
På baggrund af arbejdsgruppens notat har jeg derfor besluttet, at muligheden for at etablere sprøjtefrie zoner efter en konkret risikovurdering bør vurderes med henblik på at undersøge, hvorledes beskyttelsen af grundvandet kan forbedres.
Jeg har derfor nu bedt Miljøstyrelsen om at fremsende arbejdsgruppens notat til Fødevareministeriet, Dansk Landbrug, de kommunale organisationer og de grønne organisationer med henblik på at indhente alle yderligere relevante synspunkter vedrørende etablering af sprøjtefrie zoner.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Med B 70 foreslås sprøjtefri randzoner langs haver, naturarealer, vandløb og søer.
Pesticidplanen indeholder en målsætning om, at der skal udlægges 25.000 ha sprøjtefri zoner langs målsatte vandløb og søer.
Planen bygger på Bichel-udvalgets analyser, konklusioner og anbefalinger, som hele Tinget tilsluttede sig under en forespørgselsdebat tilbage i maj 1999.
Bichel-udvalget anbefalede etablering af 10-12 m sprøjtefri randzoner ind mod våde naturområder og pegede eksplicit på målsatte vandløb og søer.
Bichel-udvalget anbefalede ikke specifikt sprøjtefrie zoner langs private haver og øvrige naturområder.
Endvidere giver godkendelsesordningen allerede nu muligheder for at fastlægge sprøjteafstand til vandløb og søer.
Det sker i de konkrete afgørelser, hvor der på grund af en risikovurdering af effekterne på flora og faunaen fastlægges sprøjteafstande.
Disse sprøjteafstande kan gå fra 2 m til 50 m. Af evalueringen af pesticidhandlingsplan II fremgår, at der ikke er rapporteret et stort antal sager om afdrift til private haver eller andre naturarealer.
Men jeg forstår godt, at de berørte haveejere er utilfredse, når det sker.
Jeg er derfor meget tilfreds med, at landbruget gennem de seneste år har gennemført en informationskampagne over for landmændene. Kampagnen giver oplysning om nogle konkrete tiltag, som de enkelte landmænd kan benytte for at undgå vinddrift.
Jeg tror ikke, at en fornyelse af sprøjtecertifikaterne vil hindre den uansvarlige opførsel hos disse landmænd.
Endvidere vil et lovkrav om sprøjtefrie zoner op til private haver eller naturarealer formodes at kunne udløse et betydeligt krav om kompensation fra erhvervet, da udbyttet i disse sprøjtefri zoner jo vil falde.
Og endelig har private borgere mulighed for at indlede privat søgsmål mod de få uansvarlige landmænd, der ikke sikrer sig mod vinddrift af pesticider til private haver. På den baggrund agter regeringen at stemme imod beslutningsforslaget.
Så er det beslutningsforslag nr. B 71, hvor det anbefales for det første at indføre et forbud imod anvendelse af glyfosat om foråret, der svarer til den foreslåede restriktion vedrørende efterårsanvendelsen.
Der argumenteres bl.a. med, at samme forhold omkring grundvandsdannelse, temperatur osv. kan gøre sig gældende om foråret.
Jeg har i forlængelse af min orientering af Miljø- og Planlægningsudvalget om Miljøstyrelsens fornyede vurdering af glyfosat besvaret en række spørgsmål fra udvalget.
Her er der bl.a. også fokuseret på, hvorvidt forårsanvendelsen skal omfattes af en restriktion.
Jeg kan henvise forslagsstillerne til mit svar af 15. juli 2003 på spørgsmål 444, almindelig del, bilag 1155, til udvalget og her blot referere konklusionen.
Der er således ikke et fagligt grundlag for at gribe ind over for forårsanvendelsen.
I beslutningsforslaget foreslås det for det andet, at restriktionen om efteråret tillige skal omfatte anvendelse i forbindelse med produktion af juletræer og pyntegrønt
, idet det nærmere er undersøgt, om denne anvendelse giver anledning til en uacceptabel udvaskning.
Der henvises her til forsigtighedsprincippet.
Også her kan jeg henvise til mit svar på et af de spørgsmål, Miljøudvalget har stillet i forlængelse af Miljøstyrens fornyede vurdering.
Det fremgår af svaret af 18. juni 2003 på spørgsmål 395, almindelig del, bilag 1058, bl.a., at der med udgangspunkt i reglerne i kemikalieloven alene gribes ind over for de anvendelser af glyfosat, hvor der er påvist en udvaskning over grænseværdien, eller hvor der må formodes at ske en sådan.
Forsigtighedsprincippet indgår i disse vurderinger, idet der efter loven ikke kræves sikkerhed for, at der sker en forurening, men alene kræves en formodning.
Da de dyrkningsmæssige forhold vedrørende produktion af juletræer og pyntegrønt er markant anderledes, end det er undersøgt i varslingssystemet, er det Miljøstyrelsens vurdering, at denne problematik skal undersøges nærmere, før det er dokumenteret, om der må formodes at ske en udvaskning over grænseværdien til det øverste grundvand ved denne anvendelse.
Herved er vi efter min mening tilstrækkelig forsigtige. Endelig foreslås det for det tredje at forbyde anvendelsen af glyfosat før høst for at modvirke rester af glyfosat i korn og mel.
Her peges der på, at undersøgelser har påvist glyfosatrester i visse afgrøder.
Glyfosat er godkendt til anvendelse i korn med en sprøjtefrist på 10 dage før høst.
Denne frist er netop sat med henblik på at sikre, at den EU-fastsatte grænseværdi for restkoncentrationer af glyfosat ikke overskrides.
Når sprøjtefristen overholdes, opstår der derfor ikke sundhedsmæssige problemer, og de undersøgelser, som forslagsstillerne refererer, bekræfter netop, at grænseværdierne overholdes.
Alt i alt kan regeringen ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Samlet set finder jeg, at regeringen gennem alle de tiltag, der er nævnt i dag, har givet et solidt fundament for at beskytte miljø og sundhed mod negative effekter af pesticidanvendelsen, samtidig med at vi ikke påfører samfundet unødvendige omkostninger ved at gennemføre tiltag, der ikke giver sikkerhed for en væsentlig forbedring af miljøet.