Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
For regeringen er det vigtigt, at anbragte børn i familiepleje oplever en god og tryg anbringelse.
Familieplejeområdet er helt centralt, da knap halvdelen af alle anbringelser foregår i familiepleje.
Familiepleje er kendetegnet ved, at barnet oplever at blive en del af en familie og deltage på lige fod med de øvrige medlemmer af familien.
Styrken ved en anbringelse i en plejefamilie er, at plejebarnet bliver og opfatter sig som et fuldgyldigt medlem af en familie frem for at være på en institution.
Familieplejen må derfor ikke sidestilles med et ophold på en døgninstitution eller et opholdssted.
Tilbuddet er som udgangspunkt ikke et professionelt tilbud.
Men det betyder ikke, at vi skal give køb på kvalitet, tilsyn og kontrol, overhovedet ikke.
Tværtimod står mange plejefamilier over for en vanskelig opgave, hvor det er helt afgørende, at de får den nødvendige støtte fra det offentliges side til at løse opgaven.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at lave forberedende kurser svarende til de eksisterende kurser for kommende adoptivforældre, kurser, som har til formål at give et indblik i egne evner og opgavens omfang.
Regeringen er fuldstændig enig med forslagsstillerne i, at det er vigtigt at forberede plejefamilierne på opgavens omfang og vurdere det i forhold til familiens egne evner.
Men vi skal ikke glemme, at der allerede i KABU-regi er afsat midler til at udvikle en ensartet, bedre uddannelse af plejefamilier.
Der er således en stor proces i gang med at tilvejebringe et bedre grundlag for beslutningerne i forbindelse med forberedende kurser til plejefamilier.
Jeg mener, at det er oplagt at afvente projektets resultater, før vi træffer beslutning om, hvorledes forberedende kurser for plejefamilierne skal tilrettelægges.
Beslutningsforslaget nævner også, at opsigelsesvarslet for plejefamilier skal forlænges.
Forslagsstillerne mener, at 1 måneds varsel er for lidt, og jeg er enig i, at kontinuitet er vigtig i anbringelsen, og at pludselige opbrud kan være til skade for barnet.
Opsigelse og hjemgivelse er en sårbar situation, hvor det er vigtigt, at der tages et stort hensyn til barnet og barnets familie.
En sådan proces bør tilrettelægges så skånsomt som overhovedet muligt.
Det forhold fremgår også af loven, og jeg er overbevist om, at kommunerne er opmærksomme på den problemstilling.
Princippet bag de nuværende regler er, at kommunen selv tilrettelægger sin opgaveløsning.
Det forhold har jeg ikke aktuelle planer om at ændre på.
Endelig har forslagsstillerne et ønske om at diskutere nye aflønningsmetoder i forhold til familieplejen.
Det forslag skyldes problemer med den nuværende aflønningsmetode, der kan betegnes som omvendt resultatløn: Jo bedre en plejefamilie gør sit arbejde, jo bedre barnet får det, des mindre løn til plejefamilien.
Man kan således argumentere for, at den nuværende aflønningsmetode ikke giver et incitament til at forbedre barnets situation, snarere tværtimod.
Jeg er enig i, at den nuværende aflønningsstruktur indeholder nogle problemer, og netop på baggrund af de problemer har jeg taget temaet med i anbringelsesreformen, hvor forslagsstillerne også er inddraget i forhandlingerne og vil blive taget med på råd i forhold til alternative aflønningsmodeller.
Alt i alt vil jeg afrunde med at sige, at jeg er meget enig i hovedlinjerne i forslaget, men det er regeringens opfattelse, at der allerede er taget hånd om problemerne, så derfor vil jeg afvise det.