Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-05:
Selvstændige og frie medier er en uundværlig del af ethvert demokratisk samfund.
Ytringsfrihed og informationsfrihed er fundamentet for folkestyret.
Regeringen ønsker at bidrage til, at befolkningens medieønsker og mediebehov bliver tilgodeset bedst muligt.
Det forudsætter reelle valgmuligheder, både inden for de enkelte former for medier og mediegrupperne imellem.
Regeringen har tilrettelagt en mediepolitik, hvor der er plads til flere udbydere, der kan drive deres virksomhed på et forsvarligt økonomisk grundlag.
Dagbladene har en særlig betydning for den demokratiske debat.
Forudsætningen er en flerhed af dagblade, som udvikles i takt med de teknologiske muligheder.
For at fremme flerheden og udbredelsen af dagblade viderefører vi tidligere regeringers politik, en politik, der har været bred opbakning til gennem årtier.
Vi viderefører den nuværende ordning for moms på bladsalg og vil videreføre tilskud til dagbladsprojekter.
For så vidt angår tilskud til dagbladsprojekter, er der rejst en række spørgsmål om den nuværende ordnings administration, sagsbehandling og kriterierne i tilskudspraksis.
Vi har nedsat en arbejdsgruppe, der skal vurdere behovet for justering eller ændring af ordningen, og dette arbejde forventer vi bliver afsluttet i april.
Regeringen vil endvidere som led i liberaliseringen af postvæsenet søge at videreføre dagbladenes distributionsordning via postvæsenet.
Såfremt dette viser sig at være vanskeligt, vil vi søge hensynet til dagbladenes distribution tilgodeset på anden måde.
På radio- og tv-området har vi liberaliseret forholdene
Samtidig har vi styrket og præciseret forpligtelserne for Danmarks Radio og TV 2, bl.a. med hensyn til nyhedsudsendelser, børneprogrammer, omfanget af dansk dramatik og betjening af døve og hørehæmmede.
TOPTEKST Møde 52/2 FTSVDE, Bånd 4-6 05-feb-2004 Kl.10.15
Side =s
Dermed skaber vi et mere ligevægtigt mediemarked med på den ene side public service-programvirksomhed, som lever op til kravene om alsidighed, mangfoldighed, kvalitet og hensyn til mindretal, og på den anden side en kommerciel sektor, der er robust nok til at yde de store public service-stationer reel konkurrence.
Det er sundt for begge parter, at de har en modpart at spille op imod, og det giver flere valgmuligheder for seere og lyttere.
Blandt de konkrete tiltag, der er gennemført, vil jeg pege på, at vi har fået to nye radiokanaler, som efter auktion sidste sommer begyndte at sende i november sidste år. Der er kommet nye stemmer og andre programtilbud til, det har
vi grund til at glæde os over, og det er der også mange lyttere der gør.
Sky Radio har næsten 1 million lyttere
og Radio 100 FM omkring ½ million.
Om kort tid udbyder vi også sendetilladelse til privat radio på mellembølge.
Det er et vigtigt skridt i bestræbelserne på at skabe konkurrence på radionyheder efter Danmarks Radios mangeårige monopol, og det er ikke mindst et vigtigt skridt i dagbladenes udvikling, fordi vi er på vej mod et mediemarkedet, hvor medierne smelter sammen.
Ved udgangen af 2003 var mere end halvdelen af provinsaviserne ejere af radiostationer, og tre er engageret i tv. Vi har sørget for, at de lokale radiostationer har fået bedre muligheder for at klare sig i konkurrencen ved at ophæve de tidligere restriktioner om adgang til at deltage i netværkssamarbejde.
Når stationerne får mulighed for at sende via et netværk, bliver der frigjort økonomiske midler til den øvrige programvirksomhed.
I visse tilfælde er det faktisk en forudsætning for at overleve.
Også de lokale tv-stationer har fået bedre økonomiske vilkår, fordi vi har ophævet afgiften ved netværkssamarbejde og liberaliseret reklamereglerne.
En af de næste større mediepolitiske opgaver er privatisering af TV 2. Der er to hovedgrunde til, at vi ønsker at privatisere TV 2. Før det første har medieområdet udviklet sig kolossalt, siden TV 2 startede i 1988.
Udbuddet af nye kanaler er vokset kraftigt, og det mindsker behovet for at have to offentligt finansierede tv-kanaler, men mindsker ikke behovet for at have to public service-kanaler.
Vi har 15 års gode erfaringer med konkurrence på public service-tv, og de erfaringer ønsker vi at drage nytte af på en ny måde med et privatiseret TV 2 og et offentligt finansieret DR. For det andet må vi erkende, at licensen er ved at nå smertegrænsen her i landet.
til fornyelse, og priserne på attraktive programmer stiger, ikke mindst på sportsområdet.
Konkurrencen bliver mere og mere skarp, ikke bare her i landet, men også på internationalt plan.
TV 2 opererer på det kommercielle marked, og hvis stationen skal have mulighed for at videreudvikle sig og klare sig godt i den konkurrence, er det nødvendigt at give virksomheden så lige vilkår som muligt med konkurrenterne.
TV 2 skal have mulighed for at indgå strategiske alliancer med andre virksomheder, have mulighed
for at skaffe ny kapital og have mulighed for at blive endnu mere konkurrencedygtigt.
Det første reelle skridt til privatiseringen blev taget den 17. december 2003, da TV 2 blev omdannet til et statsejet aktieselskab, og næste skridt bliver salg af aktier.
For øjeblikket overvejer regeringen den nærmere tilrettelæggelse af salget, der naturligvis vil følge alle de regler, der gælder for denne type salg.
TV 2 skal også efter en privatisering opfylde meget præcise krav på public service-området.
På nyhedsområdet vil der f.eks. være krav om, at TV 2 skal sende nyhedsprogrammer mellem kl. 17 og kl. 24 i mindst samme tidsmæssige omfang som i 2002.
Der skal være mindst én hovednyhedsudsendelse i den bedste sendetid, og der skal være nyhedstilbud spredt ud over programfladen og spredt ud over alle ugens dage.
Samtidig bliver der etableret et bodssystem i tilfælde af, at man tilsidesætter disse vilkår, og de nævnte krav på nyhedsområdet og bodssystemet skal medvirke til, at der fortsat er en reel konkurrence på public service.
En anden stor opgave, der ligger foran os, er en nyordning for lokalradio og lokal-tv.
De lokale radio- og tv-stationer har eksisteret i godt 20 år, og mange af dem har tilført medielandskabet et værdifuldt alternativ til de landsdækkende radio- og tv-stationer.
Ordningen har over årene undergået visse ændringer, men de grundlæggende principper er forblevet de samme.
Den generelt stigende konkurrence på mediemarkedet har naturligvis også berørt de lokale stationer.
Mange oplever stigende problemer med at få økonomien til at hænge sammen, og det har fået regeringen til at overveje, hvordan vi kan ændre ordningen, så den bliver mere fremadrettet og bedre i stand til at befordre en kreativ udvikling.
Spørgsmålene er bl.a., om der fortsat skal være sendemuligheder og lokale nævn til at udstede tilladelser i hver kommune.
Vil det være en fordel at tildele tilladelser til lokal-tv centralt i stedet for decentralt som i dag?
Skal det være muligt at opstille stærkere sendere, så nogle af lokalradioerne kan dække større områder end i dag?
Det er kulturministeren nu i gang med at vurdere på baggrund af en rapport fra en arbejdsgruppe. Vi skal tænke os godt om, hvis vi skal lave en ordning, som kan holde de næste 20 år.
Planen er at fremsætte lovforslag om en ny ordning i næste folketingssamling, og det hører med i billedet, at vi samtidig skal træffe beslutning om eventuelt at ryste posen med frekvenser for at finde ud af, i hvilket omfang de kan udnyttes bedre og give plads til flere radiostationer.
Jeg vil afslutte denne redegørelse om regeringens mediepolitik med at understrege, at den teknologiske udvikling gør det både muligt og nødvendigt at gøre det danske medielandskab mere konkurrencedygtigt og i bedre overensstemmelse med befolkningens ønsker.
Jeg synes, vi allerede er kommet langt, men vi skal naturligvis arbejde for at komme endnu længere.
Forhandling