Helge Adam Møller (KF), 1998-01-22:
Den radikale ordfører omtalte tidligere i debatten i dag »Elefantens vuggevise«, og det får mig til at tænke på indenrigsministeren, for indenrigsministeren buldrede frem, nærmest som en elefant, da ministeren var borgmester, men nu er han som minister næsten vugget i søvn dels af den socialdemokratiske folketingsgruppe og dels - og måske især - af den radikale folketingsgruppe.
Jeg foretrak klart ministeren i elefantrollen med klare og markante standpunkter og holdninger til, hvor udlændingeloven skulle strammes, men de stramninger er der jo ikke blevet særlig meget af.
Det lovforslag, der nu er fremsat på udlændingeområdet, L 154, kan beskrives med tre nøgleord: Det er for lidt, det er for svagt, og det er for sent.
Og lad mig tage dem i systematisk rækkefølge.
For lidt: Der bliver jo ikke sat en prop i hullet.
Det vil stadig være specielt attraktivt at komme til Danmark som bl.a de facto-flygtning, og det er to tredjedele af alle dem, der kommer. Det vil stadig væk være alt for let at blive familiesammenført.
Det vil stadig væk være sådan, at flygtninge bliver gjort til indvandrere med livsvarigt ophold i Danmark allerede efter 3 år, i hvert fald for langt de flestes vedkommende.
Vi konservative vil en helt anden vej: Vi vil hjælpe mennesker, der er på flugt, men så snart situationen tillader det, vil vi hjælpe dem tilbage til deres eget land.
Og forslaget gør jo intet ved retskravet for de facto-flygtninge, og cirka to tredjedele af alle dem, der får asyl i Danmark, opfylder ikke FN's flygtningebegreb.
Danmark har her en regel, altså de facto-reglen, der bliver fortolket langt mere lempeligt end i de fleste andre lande, og derfor er Danmark særlig attraktivt at søge til.
Vi konservative mener, at der skal være mulighed for at hjælpe disse mennesker, og det siger jeg én gang til af hensyn til hr. Bjørn Elmquist: Vi konservative mener, at der skal være mulighed for at hjælpe disse mennesker, men hjælpen skal være midlertidig og ikke som nu, hvor de får livsvarigt ophold i Danmark efter 3 år.
Det er jo ikke tilfældigt, at Danmark har modtaget ca. 10.000 somaliere, hvoraf langt de fleste allerede i dag har fået livsvarig opholdstilladelse af regeringen, mens Tyskland, som er 16 gange så stort som Danmark - 80 millioner mennesker - kun har modtaget 8.000 somaliske statsborgere, altså færre end Danmark. Og i løbet af det sidste halvandet år har 2.000 somaliere søgt asyl i det kæmpestore Tyskland, og kun en femtedel har fået det; de fire femtedele har ikke fået asyl.
I den samme periode har lidt flere somaliere søgt asyl i Danmark, og her har de stort set alle fået asyl.
Det fortæller jo lidt om, hvor reglerne er mest lempelige.
Og hertil skal lægges, at i Tyskland kan de meget få somaliere, som har opnået asyl efter en regel, der minder lidt om vores de facto-regel, tidligst få livsvarig opholdstilladelse efter 8 år.
I Danmark får de det automatisk efter 3 år.
Så sagde jeg: for svagt.
Ja, hvad med familiesammenføringerne? Regeringen strammer reglerne lidt over for forældre over 60 år og i forbindelse med arrangerede ægteskaber - og tak for dét! - men indvandreres retskrav på familiesammenføring afskaffes ikke. Det bør, som vi konservative sammen med Venstre har foreslået, erstattes af en regel om, at kun hvis familiens samlede tilknytning til Danmark er større end til hjemlandet, kan der bevilges sammenføring.
Og man gør stadig intet effektivt over for de lande, som nægter at modtage deres egne statsborgere, der er udvist af Danmark - nægter at modtage dem!
Vi skal ikke være til grin for skatteborgernes penge.
Så sagde jeg: for sent.
For sent, fordi lovforslagets små ændringer og stramninger jo burde være vedtaget for masser af år siden, f.eks. da vi konservative stillede forslag om det, men hver gang blev stemt ned.
Det gælder bl.a. de stramninger, der nu endelig lægges
op til vedrørende udvisning af kriminelle
Endelig sker der noget!
Men hvorfor ikke for 4 år siden eller bare for 2 år siden, da vi lagde forslagene frem?
Men nu er man altså endelig begyndt at rykke sig lidt, og det skal jeg da glæde mig over, og det gør jeg, men vi er ikke tilfredse: Hvad med de udlændinge, der gentagne gange begår mindre kriminalitet?
De får jo fortsat lov til at blive
Vi konservative siger: De må ud, for når de fortsætter, viser de jo klart og tydeligt, at de ikke agter at føre en lovlydig tilværelse i Danmark, og så skal de ikke som i dag belønnes med et fortsat ophold i Danmark - tværtimod, vi skal ikke være tossegode.
Og så til slut om L 154
: Jeg er helt enig i den tekniske kritik af forslaget, som fru Birthe Rønn Hornbech har fremført, og som hun har gjort langt bedre, end jeg kunne have gjort, og jeg er enig i, at der er behov for en lang række opklarende spørgsmål.
Men jeg er sikker på, at teknikken skal den nye indenrigsminister nok hurtigt få i orden. Det er jo næsten allerede sket.
Og hvis svarene på de mange spørgsmål dokumenterer, at der er mindre stramninger vedrørende familiesammenføring og vedrørende udvisning af kriminelle, og at alle ikke helt automatisk får fast opholdstilladelse efter 3 år, så kan jeg støtte det forslag - ud fra den holdning, at selv et lille skridt i den rigtige retning jo er bedre end intet skridt.
Så til integrationslovforslaget, L 155:
Men lad mig slå én ting fast fra begyndelsen: Hvis
forslaget om at anvende tvang over for kommunerne ved placering af flygtninge, som det står i lovforslaget i øjeblikket, ikke fjernes, kan vi konservative ikke stemme for lovforslaget.
Vi kan ikke acceptere kvoter og tvang uden hensyn til den enkelte kommunes faktiske mulighed for at huse flygtningene, for der er kolossalt stor forskel på landets kommuner.
Der er altså forskel på en landkommune på Lolland eller i Midtjylland og en stor provinskommune.
Og nogle kommuner har satset meget på alment boligbyggeri og andre har meget dårlig mulighed for at finde egnede boliger til udlændinge.
Og hvordan vil reaktionen blive, hvis udlændinge stilles foran en dansker, som i masser af år har stået i boligkøen?
Mange vil vende deres utilfredshed mod udlændingene i stedet for mod regeringen, og det er uretfærdigt.
Så det helt overordnede vedrørende integrationen: Der er tre grunde til, at vi konservative ønsker en langt bedre integration end i dag og derfor allerede sidste år sammen med Venstre fremsatte et integrationsforslag: For det første: Den enkelte udlænding får noget meningsfyldt og noget fremadrettet at foretage sig frem for bare passivt at sløve hen.
For det andet: Jo bedre og jo mere effektiv integrationen er, jo hurtigere kan en flygtning komme ud på arbejdsmarkedet og forsørge sig selv, og det er både til gavn for flygtningen og til gavn for det danske samfund.
Og for det tredje, og det er næsten det vigtigste: Den dag situationen tillader det og flygtningen skal vende tilbage til sit land - og det skal han efter konservativ opfattelse - så vil han være en langt større positiv ressource for sit hjemland, når han har uddannet sig og lært noget, og når han har arbejdet i Danmark, end hvis han bare passivt har været forsørget i 3, 4 eller 5 år.
Men her må jeg desværre igen konstatere, at Folketingets flertal ved at give flygtningene livsvarig opholdstilladelse i Danmark allerede efter 3 år klart har modarbejdet det behov og det ønske, som masser af lande har, nemlig at få deres egne aktive og veluddannede borgere tilbage den dag, hvor landet skal genopbygges.
Så til nogle af de enkelte punkter i forslaget: Vi er enige i, at kommunerne skal overtage ansvaret for integrationen, bl.a. fordi kommunerne har en klar og en direkte interesse i, at integrationen bliver en succes. Og vi er enige i, at danskundervisningen skal strammes op og effektiviseres, for dansk er nøglen til enhver form for integration, i hvert fald i Danmark. Derfor er det ærgerligt, at man ikke i forslaget tager skridtet fuldt ud og allerede starter i 3-års-alderen via en dansk børnehave, hvis der er behov for det, og det er der jo.
Ufattelig mange børn født her i Danmark af udenlandske forældre kan stort set ikke et dansk ord, når de starter i folkeskolens første klasse.
Men fordi forældrene har svigtet deres børn, som er født i Danmark, skal vi jo ikke også som samfund svigte disse udenlandske børn.
Vi synes, det er rigtigt, at udlændinge modtager en særlig introduktionsydelse.
Nogle siger, at det er urimeligt, at den er lavere end kontanthjælpen - jeg tror, også SF's ordfører for lidt siden sagde det - men disse ydelser kan jo ikke sammenlignes, for det drejer sig jo om en særlig gruppe mennesker i det danske samfund, og derfor skal de også have en særlig behandling og en særlig ydelse.
Lad mig nævne, at uddannelsessøgende og folkepensionister jo er to andre grupper i det danske samfund, som får særlige ydelser, som er lavere end kontanthjælpen, og hvorfor skulle nyankomne udlændinge stilles bedre? Det er fint, at der opstilles klare mål og krav med hensyn til danskundervisningen, men hvorfor skal der ved afslutningen alene udleveres et bevis på, at man har deltaget i 3 år? Vi konservative ønsker en klar bedømmelse af den indsats og det resultat, som den enkelte har opnået, gerne ved en prøve.
Mennesker har krav på at få deres indsats vurderet, ellers tager vi dem ikke alvorligt.
Så er der bestemmelsen om, at udlændinge som en absolut hovedregel skal blive boende i den samme kommune de første 3 år.
Jeg kan godt se fordelene ved dette krav om, at man skal blive boende samme sted i 3 år, med hensyn til det skræddersyede integrationsprogram, men der er også nogle betænkeligheder, og dem vil vi godt bore i under udvalgsarbejdet.
Så er der noget om integrationsråd: Der skal oprettes et integrationsråd i alle kommuner, hvis mere end 50 borgere ønsker det.
Så spørger jeg indenrigsministeren: Hvad med en smule kommunalt selvstyre?
Integrationsråd er uden tvivl godt og rigtigt i mange kommuner, men jeg er overbevist om, at borgerne og byrådene i Nakskov, i Næstved og i Tåstrup ved langt mere om, hvad der er godt for deres kommune, end vi i Folketinget.
Konkluderende vil jeg sige om om dette lovforslag, at bortset fra tvangen over for kommunerne - men det er også et kardinalpunkt - er der mange positive og rigtige og fremadrettede tanker i forslaget.
Men vi konservative ønsker at forbedre forslaget på de områder, som jeg lige har nævnt, og med nogle af de forslag, som vi selv sammen med Venstre har lagt frem i vores integrationsforslag.
I stikordsform kan jeg nævne, hvad vi gerne vil have med fra vores forslag: Bekæmpelse af ghettodannelse.
Og her er der altså mulighed for at opfylde det ønske, som et hav af socialdemokratiske borgmestre i mange år har haft om i en speciel bebyggelse, hvor udlændingene er totalt dominerende, eksempelvis, hvis andelen af udlændinge overskrider 25 pct., at kunne sige: Nu må der ikke komme flere ind i denne bebyggelse, for vi kan jo ikke integrere somalierne i det danske samfund, hvis 90 pct. af dem, der bor i boligblokken, er somaliere, så vi ønsker, at kommunen med loven i hånden skal kunne sige: Her kan vi fordele dem i andre boligblokke eller andre kvarterer i vores kommune.
Vi ønsker en mulighed for, at kommuner med specielt mange udlændinge kan sige stop.
For der er jo fire, fem, seks kommuner, som har taget et meget stort antal, og så skal der eksempelvis være mulighed for at sige: Nu har I passeret 8 pct., og så har I mulighed for at sige nej tak til at modtage flere.
Der skal være nye og effektive tiltag til at stoppe unge kriminelle indvandrere - såvel som danskere - og få dem ud af kriminaliteten.
Og der skal gøres en mere aktiv indsats for at få unge kvalificerede udlændinge ud på arbejdsmarkedet på lige fod med unge danskere.
Det er nogle af de ting, vi har med i vores forslag, og som vi godt ville have kom med i regeringens forslag.
Men hvis der er vilje til at lytte til hinanden og til at bøje sig mod hinanden, kan vi godt få vedtaget en integrationslov, som klart er til gavn for såvel danskerne som udlændingene, og vi konservative har viljen.
Så til sidst kort om de fire forslag fra Fremskridtspartiet
Ved lovforslag nr. L 115 vil man totalt afskaffe begrebet de facto-status.
Det kan man godt, men så skal vi bare opfinde et andet begreb, for gør vi ikke det, vil vi i et antal tilfælde optræde fuldstændig umenneskeligt og i modstrid med konventioner, som vi selv med åbne øjne har indgået.
Det vil Det Konservative Folkeparti ikke, men vi vil afskaffe retskravet for de facto-flygtninge.
Og med hensyn til de asylsøgere, der bliver anerkendt som flygtninge, vil vi gøre deres ophold midlertidigt i mindst 7 år med henblik på at kunne hjælpe dem tilbage til deres eget land, den dag årsagen til deres flugt er borte.
Så vil Danmark nemlig være på linje med de fleste andre europæiske lande, og tilstrømningen af asylansøgere til Danmark vil uden tvivl falde dramatisk og drastisk.
Så til beslutningsforslag nr. B 79 om udlændingekontrakter:
Selve ideen om, at den enkelte udlænding, der får ophold i Danmark i en længere periode, klart og tydeligt skal gøres opmærksom på de spilleregler, der er, er vi helt enige i.
Men flere af de punkter, som Fremskridtspartiet nævner at der skal stå i udlændingekontrakten, finder vi er for firkantede og unuancerede og i visse tilfælde urimelige. Gennemfører man for eksempel kontraktens punkt 2, vil det jo betyde, at en irakisk kvinde, som er flygtet fra Saddam Hussein og hans hemmelige politi, fordi hun ellers risikerer at få hugget hovedet af på grund af sin politiske overbevisning, og som ankommer til Danmark uden en krone på lommen og får asyl her, at denne irakiske kvinde, selv om hun er gift og har to børn i Irak, aldrig nogen sinde vil kunne få dem til Danmark, og det er umenneskeligt. Der står nemlig - nu kan jeg se, at hr. Tom Behnke begynder at kigge herop - at hvis man ikke selv kan forsørge sin familie, kan man aldrig nogen sinde få den til Danmark, og det vil være urimeligt.
Ja, generelt er vi jo enige i, at man skal lære dansk, hvis man skal bo i Danmark i en længere periode.
Men - spørger jeg så - skal det virkelig være en pligt, hvis man ikke har brug for det, og hvis man kan klare sig selv på enhver tænkelig måde uden at ligge det danske samfund til last? Hvad nu, hvis man ikke har behov for at lære dansk?
F.eks. hvis man som ishockeyspiller eller udenlandsk forsker er i Danmark i 6 eller 9 måneder og man som forsker på universitetet eller på Novo Nordisk klarer sig glimrende med sit engelsk, er det så virkelig rigtigt, at man skal bruge halvdelen af de sølle 9 måneder, man er her i Danmark, til at lære dansk i stedet for at forske?
Nej, det er for firkantet.
Så til beslutningsforslag nr. B 91: Vi er enige i hovedsigtet i punkt 2, nemlig at der skal være mulighed for at frihedsberøve udlændinge, som er udvist af Danmark, men som modarbejder udsendelsen.
Selvfølgelig skal den mulighed eksistere.
Vi er også enige i det, der står i punkt 3: at udsendelsen og kontrollen med udsendelsen af udlændinge, som er udvist, skal effektiviseres.
Men punkt 1 i forslaget, om behandlingen af kriminelle udlændinge - hvor vi har fremsat vores eget forslag med meget markante stramninger, B 55, som også behandles her i dag, og som vi håber bliver vedtaget, for det er der behov for - det punkt er igen for unuanceret. En vedtagelse vil jo f.eks. betyde, at en 55-årig kvinde, som kom til Danmark fra Ungarn allerede som 14-årig - nemlig dengang, da Sovjet i 1956 rullede ind i Ungarn med sine tanks og tropper - og som kort efter blev gift med en dansker, og som nu har tre børn og to børnebørn, og som aldrig nogen sinde har begået en kriminel handling, at denne dame, hvis hun nu kører i sin bil og, fordi der er skarpt sollys, kommer til at overse et fuldt stopsignal og derfor er årsag til en trafikulykke, hvor der bliver dræbt eller kvæstet nogle mennesker, og så kommer i fængsel, skal hun udvises for bestandig, altså livsvarigt.
Er det til gavn for hende og hendes danske mand og deres børn og børnebørn og for det danske samfund?
Nej, det er urimeligt, og derfor vil vi ikke være med til det.
Og så det allersidste forslag, beslutningsforslag nr. B 93 om, at særrettigheder for udlændinge skal afskaffes:
Her skriver man, at formålet er at fjerne enhver særrettighed for udenlandske statsborgere i forhold til danske.
Igen må jeg sige, at det er for firkantet og unuanceret, for nogle af særreglerne er jo gode og fornuftige, mens andre også efter vores mening skal afskaffes.
et bidrag, så hun kan købe en stol og en seng og et bord og et par dyner og sådan noget, så børnene og familien kan leve.
Det er en særret, for det har en dansk borger ikke, hvis hus brænder, skriver Fremskridtspartiet, og hun skal altså ikke have en krone.
Jamen det er da umenneskeligt! Er det virkelig meningen, at den familie skal sove på en sten, også i dag, hvor det er minus 6 grader?
Konklusionen er, at Det Konservative Folkeparti ønsker at tage stilling til hver enkelt regel for sig, for nogle er rimelige og relevante, og dem vi vil bevare, men andre er urimelige - f.eks. modermålsundervisning betalt af danske skatteborgere - og dem er vi gerne med til at afskaffe.