runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2003-03-26:
Ja, hr. Keld Albrechtsen kan se på fingrene her: Mandag, tirsdag, onsdag, der var en dag imellem.
Men jeg kan da godt sidde og snakke med hr. Keld Albrechtsen hver dag, men der er altså en dag imellem. Med hensyn til flygtninge kan jeg sige, at det også er højt prioriteret.
Der er ikke ret mange flygtninge, også fordi det forlyder, at de ikke tør flygte. Som jeg sagde før, hvis ikke man skyder på amerikanerne, bliver man selv skudt, som en af fedayeenerne sagde.
Man har forberedt samarbejde
med UNHCR.
Den danske regering har støttet UNHCR præcis for ikke - og det her jeg forklaret hr. Keld Albrechtsen mange andre steder - at komme i kosovosituationen, hvor man ikke havde forberedt noget.
De er forberedt, men der er ikke ret mange flygtninge, men det er da kun godt, hvis de i øvrigt ad frivillighedens vej ikke er blevet flygtninge, men det er jo et spørgsmål, om det er ad frivillighedens vej.
Men det er præcis i samarbejde med FN, det er forberedt.
Før Sikkerhedsrådet brød sammen i sin beslutningsproces forrige mandag, havde jeg gennem 14 dage appelleret til Sikkerhedsrådets medlemmer om at blive enige.
Jeg havde appelleret til EU's medlemmer, de europæiske medlemmer af Sikkerhedsrådet, om at blive enige.
Det er da min forpligtelse at prøve at sige, at det danske synspunkt er, at FN skal fungere, men FN kan ikke fungere, hvis Sikkerhedsrådet ikke er enigt.
Så må vi altså selv træffe beslutninger ud fra det grundlag, der foreligger, sådan som vi måtte gøre, fordi resolution 1441 forelå.
Men det er da en rimelig dansk politik at appellere til, at et organ som FN kan fungere, og det kan ikke fungere, uden at Sikkerhedsrådet kan fungere.
Det er da også meget rimeligere i forbindelse med olie for mad-programmet, som FN hidtil har administreret, og i forbindelse med genopbygningen at appellere til, at Sikkerhedsrådet bringer sig i stand til at fungere.
Jeg lægger meget vægt på FN, men jeg kan kun få FN til at fungere, hvis FN er i den situation, at Sikkerhedsrådet fungerer.
Så det er ingen fortalelse, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, det er en politik, som er langsigtet i forhold til at sørge for en stabilisering af verdensfreden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg mener faktisk, at begge parter dræber civile i øjeblikket, og det er jo det, der er tragedien.
Men så ville jeg godt stille ministeren et spørgsmål her til sidst.
Han taler om, at Sikkerhedsrådet i FN altså må gøre, som vi siger at det skal.
Kan ministeren ikke se, at det er en form for arrogance, som kan føre til et stort tilbageslag for Vesten, hvis man bliver ved på den måde? Det lykkedes ikke at få et flertal i FN's Sikkerhedsråd med i krigen, og muligvis håndterer man det nu på en sådan måde, at det heller ikke efterfølgende lykkes at få klinket skårene, fordi man stadig væk har den arrogante holdning, at Sikkerhedsrådet skal gøre, som USA og Storbritannien og Danmark har bestemt.
Så jeg håber, at den formulering, ministeren kom med, var en fortalelse, og det vil jeg gerne spørge til.
For selvfølgelig er det ikke sådan, at vi kan diktere verdensorganisationen, hvad den skal gøre.
Det er altså ikke sådan, at Danmark og Storbritannien og USA er enevældige i verden.
Per Stig Møller (KF), 2003-03-26:
Der er tre led i den strategi, som jeg har forklaret hr. Keld Albrechtsen et par gange andre steder: Det er militært, det er humanitært, det er stabiliserende.
Det militære er, hvad der foregår nu, det humanitære foregår samtidig, når man kan komme til det, det foregår hele tiden, og det stabiliserende skal i gang så snart som overhovedet muligt, det vil sige, når man har fået ryddet de sidste fedayeenere væk igen, således at de ikke kan skræmme befolkningen.
Der skal en irakisk civiladministration til hurtigst muligt.
FN skal efter vores opfattelse have en central rolle
Det kræver en sikkerhedsrådsresolution.
Omkring det humanitære diskuterer FN for øjeblikket administrationen af olie for mad-programmet.
Sikkerhedsrådet er igen ikke enig, og jeg vil gerne sige, at jeg synes, Sikkerhedsrådet skal tage sig sammen til at blive enig.
Jeg synes, at sikkerhedsrådsmedlemmerne skal være opmærksomme på, at de ikke sidder der for deres egen skyld, de sidder der for verdens skyld.
Så jeg skal gerne igen, som jeg også gjorde før krigen, appellere til, at Sikkerhedsrådet begynder at være klar over, at opgaven er at samles om opgavens løsning og ikke spredes.
De civile tab er så små som overhovedet muligt.
De irakiske styrker tager ikke hensyn til civile, de bruger krigsmetoder, som er fuldstændig uhørte.
Det skal være så skånsomt og så hurtigt som overhovedet muligt, men vi kan ikke ende med den situation som i 1991, at Saddam Hussein sidder tilbage med alt det, han ikke må sidde tilbage med og gør hele området endnu mere farligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Nu siger ministeren, at der er et samarbejde med FN, men der er jo også stater i FN, der mener, at det, der sker i Irak, er de krigsførende magters ansvar og de krigsførende magter, der må betale.
Er de krigsførende magter indstillet på det?
For hvis det er holdningen i FN's Sikkerhedsråd, så kan der jo godt komme til at ligge et ansvar på den danske regering, som man måske ikke havde forestillet sig omfanget af.
Så siger ministeren, at der kun er kun en dag mellem mandag og onsdag, jo, men er ministeren ikke enig i, at der er sket utrolig meget siden i mandags, og der er faktisk ikke ret meget af det, der er sket siden i mandags, som har været godt?
Faktisk har alt det, vi har hørt fra i mandags og til nu, været dybt foruroligende og tragisk i form af tab af menneskeliv.
Derfor vil jeg opfordre regeringen til, hvis den er i tvivl om, hvorvidt den løbende orienterer Folketinget tilstrækkelig meget, så at gøre det noget mere.
Henrik Vestergaard (V), 2003-03-26:
Al landbrugsstøtte skal væk, alle subsidier og al indirekte støtte.
Det er jo et udtryk for frihandel, for
liberalisering, hvorved man kan score nogle økonomiske gevinster
Det skal selvfølgelig være sådan, at man ikke kan forvride handel ved hjælp af subsidier.
Nu er der så også noget, der hedder at forvride handel til ugunst for nogle ved at pålægge dem ekstra byrder.
Skal jeg forstå hr. Jørn Jespersen sådan, at hvis man nu globalt set, hvor gevinsterne jo i øvrigt også ville komme de industrialiserede lande til gode, fik fjernet alt, hvad der kunne være konkurrenceforvridende på tilskudssiden, at hr. Jørn Jespersen så mener, at vi i Danmark f.eks. skal fjerne jordskatter, som jo ikke findes i andre europæiske lande eller i andre lande, hvor der produceres fødevarer?
Er det en holdning, og burde det have været en pind i hr. Jørn Jespersens forslag til vedtagelse?
Per Stig Møller (KF), 2003-03-26:
Vi kan godt blive ved, men jeg har jo svaret på det tre gange.
Det kræver lige, at hr. Keld Albrechtsen så ønsker at høre efter, men det tror jeg såmænd ikke, hr. Keld Albrechtsen vil, for han holder sin samme tale hele tiden.
Jeg forklarede før for anden gang, at det, man gør, er, at så hurtigt som muligt bringer man nødhjælp frem, man står med det bag ved militæret, således at i det øjeblik man kan komme ind med nødhjælp, så kommer man ind med nødhjælp.
Både de amerikanske tropper og de engelske tropper gør det.
Jeg stod lige og forklarede, at en af grundene til, at det er så vigtigt at få Basra og havnebyen befriet,
er, at så kan man komme ind og sørge for, at hele vandforsyningen fungerer, inden hele nødhjælpen er fremme.
Jeg forstod på nødhjælpsorganisationerne i går, at det ikke er mad, der mangler.
Det er vand, fordi ledningerne er blevet ødelagt.
I sidste uge var Røde Kors inde og reparere det, og jeg sagde til hr. Keld Albrechtsen for et øjeblik siden, at Røde Kors regner med at være inde igen i det her døgn og sørge for vand til hele befolkningen i Basra.
Sådan er det hele vejen.
Skridt for skridt går man ind med humanitær nødhjælp og rekonstruktion af det, der er gået i stykker, så snart man kan.
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Men hvis pelsen er lang nok, spiller pigtråd ikke den store rolle for lam, kan jeg berette.
De skal såmænd nok slippe ud alligevel.
Tiden vil jo vise, at jeg har ret i det, jeg har sagt i dag, for vi har jo altså en landbrugsminister fra Venstre, og der er ikke i mit sind et øjebliks tvivl om, at vi vil arbejde for en yderligere liberalisering end det, EU i første omgang har lagt op til.
Vi har en situation i dag, hvor EU har fremlagt et forslag, hvor WTO har fremlagt et forslag.
Hvis vi så midt i en debat siger, at nu støtter vi ikke længere EU's, nu hopper vi over på WTO's - det kan jo ikke lade sig gøre i den virkelige verden.
Så mister vi jo enhver mulighed for at påvirke hele EU's forhandlingsindsats.
Så det drejer sig i første omgang om at udøve sin indflydelse der, hvor indflydelsen er størst, og det er den for Danmark i EU, og så derfra gå videre og kæmpe en ihærdig kamp for at reducere statsstøtten til landbruget.
Til hr. Keld Albrechtsen: Det gælder
, uanset hvad man kalder statsstøtten.
Det kan godt være, man skal gå den omvej, der hedder, at vi går fra hektarstøtte til indkomststøtte, men det skal jo så samtidig understreges, at så er Venstres ønske, at indkomststøtten reduceres og fjernes over en årrække.
Men det kan være en lettere måde at afvikle landbrugsstøtten på.
Til sidst: Det, der har været meget magtpåliggende for mig i dag, er at understrege, at Venstre også er indstillet på at gå på kompromis.
Vi ønsker ikke, at denne sag havner som i Seattle, hvor man ikke fik et resultat.
Vi ved, det er fantastisk svære forhandlinger, vi står over for, og derfor nytter det altså ikke noget at stå her på Danmarks Folketings talerstol og komme med alverdens detaljerede krav om det ene og det andet og det tredje.
I virkelighedens verden er vi nødt til at gå på kompromis.
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Jeg må bare konstatere, at vi ikke kan få nogen som helst konkrete svar fra Venstre på, hvad man ønsker omkring afskaffelse af eksportstøtten og reducering af den direkte støtte.
Intet konkret er der, og derfor er det et dobbeltspil fra Venstres side, hvor man sådan ud ad vinduet siger, at man går ind for liberaliseringer, men i virkelighedens verden modarbejder man det.
Så det tigerspring, der blev talt om fra Venstres side, viser sig nu at være et hop på stedet, og Venstres unge løver viser sig at være lam, der er spærret inde bag landbrugets pigtråd.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Man kan jo nok høre på besvarelserne, at det forslag til vedtagelse, som fru Charlotte Antonsen har skrevet, er skrevet henne på Axelborg eller i hvert fald under stærk inspiration derfra.
Det kan jo så overraske, at Socialdemokratiet vil støtte det - hvis de vil det. Nu siger fru Charlotte Antonsen, at man ikke vil støtte nogle bestemte procenter, nogle bestemte årsrækkefølger osv. Man har i det hele taget ikke nogen konkret politik.
Danmark står uden politik.
Men så vil jeg godt spørge: Hvis der nu f.eks. kommer sådan nogle forslag som det, Kommissionen har fremsat, om, at man siger, at nu skal det ikke være hektarstøtte, men at man i stedet for skal lave en historisk betinget støtte, hvor landmændene får - dem, der altså hidtil har fået - det samme, som de hidtil har fået, men så kalder man det bare indkomststøtte eller noget andet, og så falder det pludselig over i nogle af de kasser, som fru Charlotte Antonsen gerne vil have lov til stadig væk at give støtte, er det sådan nogle fiflerier, man forsøger på nu at føre ind i forhandlingerne?
Andet indtryk kan hendes mangel på besvarelse jo ikke give.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-26:
Jeg er helt enig med fru Charlotte Antonsen, når hun siger, at vi skal gå EU-vejen.
Selvfølgelig, hvad ellers, havde jeg nær sagt.
I denne sammenhæng var vi jo noget ilde stedt
, hvis vi ikke gjorde det.
Men derfor kan Danmark da godt indtage selvstændige synspunkter og også sige, hvad vi vil arbejde for i EU-sammenhæng.
Og det er her, jeg synes, det ville være velgørende, hvis Danmark kunne bakke op om Harbinsons forslag som et udgangspunkt for konstruktive forhandlinger, fordi det forslag jo faktisk placerer sig midt mellem dem, som synes, at det ikke kan gå hurtigt nok med at få afskaffet al landbrugsstøtten, og de mere fodslæbende som EU-landene, der nok mener, at den skal afskaffes, men når det kommer til stykket, vil man ikke så meget.
Og der må jeg bare konstatere, at der ønsker fru Charlotte Antonsen ikke at medvirke til, at Danmark får en klar profil. Det er jo ikke vores tanke, at man med en vedtagelse i Folketinget i dag lægger alt fast, og at regeringen så kun kan sige det i forhandlingerne, men man kunne godt aktivt og udadvendt arbejde for, at der kommer mere skub i forhandlingerne, og at man får et grundlag, som vil være til gavn for udviklingslandene, og det er dér, Harbinson kommer med det bedst mulige udgangspunkt for forhandlingerne i dag.
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg gjorde en del ud af i min tale, at der jo er tale om en gruppe på omkring 150 lande, der skal være enige.
I første omgang skal vi være enige i EU-kredsen, det er jo den mulighed, vi har for at influere det endelige resultat.
Derfor er der tale om kompromiser, og derfor er det en meget dårlig idé på dette fuldstændig indledende trin at gå ind og lægge sig fast på et eller andet helt konkret antal år og nogle helt konkrete procenter, og derfor synes vi ikke, det er nogen god idé at gøre det.
Men i virkelighedens verden er vi jo altså også nødt til at gå EU-vejen for at sikre os, at vi får indflydelse.
Men jeg vil gerne sige helt klart, at i Venstre mener vi ikke, at EU's forslag på nuværende tidspunkt er vidtgående nok, vi ønsker, at det skal forbedres, og det kommer vi jo til at forhandle undervejs.
Og det hele bliver ikke, sådan som hr. Keld Albrechtsen siger, afgjort i dag.
Vi forhandler jo løbende, bl.a. i Europaudvalget, hvor regeringen fremlægger sine synspunkter, og hvor vi alle sammen har indflydelse på, hvad der foregår.
Det er sådan set også et svar til hr. Sjursen: Vi vil ikke i dag lægge os fast på den detailrigdom, der jo kendetegner Harbinsons forslag.
Vi er nødt til at gå på kompromis, hvis vi vil rykke os på den verdenspolitiske scene.
Det andet er fuldstændig meningsløst, vi maler os selv op i en krog, hvis vi i den grad lægger os fast på nogen detaljer.
Hr. Jørn Jespersen nævner, at Harbinson har medtaget den grønne boks.
Ja, det nævnte jeg allerede i min tale, at noget af det, der er vigtigt for Venstre, er, at der ikke blot bliver tale om en omlægning.
Så vi ønsker altså ikke, at de penge, der i dag gives som statsstøtte, altså som eksportsubsidier eller andre former for kreditter, som amerikanerne bruger, bare skal omlægges i den grønne boks, men vi peger på, at det er vigtigt for EU, at man også tager hensyn til miljø og folkesundhed.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-26:
Jeg vil vende tilbage til spørgsmålet omkring Harbinsons forslag.
Jeg forstod det sådan, at Venstre i virkeligheden siger: Vi kan godt støtte Harbinsons forslag som udgangspunkt for forhandlinger.
Hvis det er tilfældet, kunne vi jo meget vel, tror jeg, lave et forslag til vedtagelse i dag, og så tror jeg endda, at det kunne være et forslag til vedtagelse, hvor Kristeligt Folkeparti kunne være medforslagsstiller, og så fik vi i virkeligheden et forslag, som sagde noget mere end det, som regeringspartiernes, Socialdemokratiets og De Radikales forslag gør, og som er noget mere operativt end det ganske vist politisk korrekte forslag, der er fremsat, men som jo altså kan betyde lidt af hvert.
Så jeg synes, det ville være interessant, hvis folketingsdebatten her i dag i virkeligheden kunne udvikle sig til, at vi fik noget konkret nedfældet i et forslag til vedtagelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Nu fik vi så at vide, at det forslag, der ligger fra WTO, vil Venstre da godt støtte, ganske vist hvis det bliver lavet om på en lang række punkter, og ganske vist hvis alle andre også ville støtte det.
Hun sagde i sin ordførertale, at man jo fra starten må gå på kompromis; man skal altså give indrømmelserne, allerede før nogen har bedt om det.
Og nu kommer der så et forslag, hvor der står, at man skal afskaffe handelsforvridende landbrugsstøtte, og det skal så ske under hensyn til forbrugere, miljø og dyrevelfærd.
Det vil sige, at man godt må lave hele støtten om og bruge de samme penge som hidtil, bare man kalder det noget andet - og så skal det selvfølgelig hedde nogle pæne ting, det er klart. Så man vil nok opleve, at det, der hedder hektarstøtte nu, vil der komme et forslag fra den danske regering om ikke længere skal hedde hektarstøtte, det skal hedde
grøn markstøtte eller sådan noget.
Så har jeg forstået det sådan, at så skal landmændene fremover skrive under på, at de vil overholde miljølovgivningen, ellers kan de ikke få udbetalt støtten.
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen helt præcist: Disse begreber om støtten, er det de samme, som lå i Europa-Kommissionens forslag om en såkaldt historisk betinget støtte?
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Hr. Sjursen og hr. Jespersen kan roligt stemme for det forslag til vedtagelse, som jeg netop har fremsat, for vi er fuldstændig enige i, at Harbinsons forslag er et godt udgangspunkt.
Noget af det, som jeg pegede på i min tale, som han mangler, og som vi plejer at være enige med både Kristeligt Folkeparti og SF om, er, at han ikke har fødevaresikkerhed og forbrugerhensyn, miljø og dyrevelfærd med.
Det plejer jo nok at være nogle områder, som i hvert fald de tre partier kan blive enige om skal prioriteres.
Så har Harbinsons forslag også den svaghed, at det ikke stærkt nok lægger op til en revolution af den støtteordning, som amerikanerne benytter sig af.
Og det var noget af det, jeg sagde i min tale med hensyn til de der technicalities; det er overordnet vigtigt for os, at når man reducerer, skal det ske ligeværdigt, så alle de lande, der støtter deres landbrug, uanset om man kalder støtten det ene eller det andet, skal reducere.
Til sidst til hr. Keld Albrechtsen, som spørger, hvordan det skal forstås: Det skal forstås sådan, at vi ønsker at reducere landbrugsstøtten.
Jann Sjursen (KRF), 2003-03-26:
Mit spørgsmål til fru Charlotte Antonsen går faktisk også på Harbinsons forslag, og hvad der helt konkret er Venstres holdning til det; om det i virkeligheden ikke er det bedste udgangspunkt for forhandlinger i WTO.
På den ene side synes USA ikke, det er vidtgående nok, på den anden side står der altså en række EU-lande og EU som sådan, der synes, det er for vidtgående.
Det er meget vanskeligt, synes jeg, at forestille sig noget bedre udgangspunkt for forhandlinger, som for alvor sætter skub i det, som alle er enige om, nemlig i afviklingen af landbrugsstøtten.
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Fru Charlotte Antonsen prøvede at give det indtryk, at EU's protektionisme på fødevareområdet nu ikke var så slem alligevel, når det kom til stykket, og nævnte nogle tal for, hvor meget vi importerer osv.
Men når nu Venstres ordfører har kendskab til analyserne fra Fødevareøkonomisk Institut, så ville jeg foreslå, at fru Charlotte Antonsen kiggede på den opgørelse, der er lavet over, hvor meget protektionisme der findes i de forskellige handelsblokke, som Fødevareøkonomisk Institut også har lavet.
Den viser med al ønskelig tydelighed, at når vi ser på markedsadgang, ligger EU suverænt i top i forhold til andre handelsblokke.
Når vi ser på eksportsubsidier, er EU klart den mest protektionistiske med det højeste niveau for eksportsubsidier.
Og når vi ser på den hjemlige støtte, er EU suverænt i spidsen med den højeste støtte og dermed den største protektionisme.
Så det er slemt, og vi er de værste i EU, det er sandheden.
Med hensyn til forslaget til vedtagelse vil jeg bare godt spørge: Hvad mener Venstre konkret om Harbinsons forslag, kan man støtte det?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg må sige, at jeg sjældent har hørt en så selvmodsigende ordførertale som den, fru Charlotte Antonsen lige holdt.
Den blev jo så fulgt op med et forslag til vedtagelse, som punkt for punkt er så uklart, at den danske regering herefter vil kunne gøre præcis, som den vil punkt for punkt. Der er ingen afklaring af noget som helst, og det vil sige, at de partier, der stemmer for den vedtagelse, har overladt alt til regeringen.
Det var jo helt tydeligt, at det var det mindre spring, som hun ligesom foretrak.
Men de to sætninger afspejler jo fuldstændig hele indholdet i hendes tale.
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen med hensyn til landbrugsstøtten: Hvordan skal forslaget til vedtagelse egentlig forstås?
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Der er ingen tvivl om, at især Polen lagde meget vægt på at få indrømmelser på landbrugsområdet med hensyn til støtten og deltagelse i støtten.
Det er jo fuldstændigt rigtigt, at der er 18-20 pct. beskæftiget i landbruget, men det er der jo ikke i fremtiden.
Derfor kunne det da godt være - det tror vi - at det ville have været langt mere fordelagtigt for Polen som samfund at få hjælp til at skabe beskæftigelse via uddannelse og nye erhvervsinitiativer til de pågældende mennesker frem for at lade som om, at de nu bare kan få del i landbrugsstøtten og så opretholde den sektor, de har, for det kan de jo ikke.
Det, der sker nu, ved at de får del i støtten, er, at de får en strukturudvikling, hvor der vil blive købt op til større enheder, og så vil vi se en kapitalisering af støtten, hvorefter de er bundet op på de samme problemer, som vi er med vores landbrugsstøtte.
Så det er ud fra enhver betragtning - Polens interesser, EU's interesser, globale interesser - en uhensigtsmæssig måde, det er blevet gjort på.
Om det kunne være lykkedes at gøre noget andet i den rent forhandlingsmæssige situation, kan jeg ikke svare på.
Det er muligt, at man var under så stærkt pres.
Min pointe er bare, at man ikke prøvede at gøre noget andet, og det synes jeg er kritisabelt.
Havde man prøvet noget andet
, havde man virkelig gået aktivt ind i det, og det ikke var lykkedes, kunne man sige: O.k., vi kæmpede den gode kamp, men vi vandt den ikke.
Nu kæmpede vi ikke kampen, og vi endte med et meget dårligt resultat.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-26:
Jeg siger tak til hr. Jørn Jespersen for svaret, men vil godt i tilknytning til det spørge: Når vi nu tager i betragtning - lad os tage Polen som det største ansøgerland - at 18 pct. af den polske befolkning er beskæftiget inden for landbrugssektoren, er det så ikke lidt urealistisk at forestille sig uanset de gode hensigter, at den polske regering ville have accepteret, at man i stedet for landbrugsstøtte skulle kompenseres ved forskellige støtteforanstaltninger til miljøtiltag og uddannelsestiltag? Det havde da været meget hensigtsmæssigt, hvis det kunne lade sig gøre.
Men i forhandlingssituationen er hr. Jørn Jespersen så ikke enig i, også når man tager det pres i betragtning, som den polske regering i allersidste øjeblik lagde på EU for at få presset mere direkte landbrugsstøtte igennem, at det ville være urealistisk at forestille sig, at de støtteforanstaltninger havde hjulpet noget som helst i forhandlingernes tidligere faser?
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Så vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen: Når man nu har glemt den grønne boks, som jeg kan forstå skal afvikles lige så hurtigt som de to andre bokse - det er så SF's synspunkt, og det er jeg glad for - har man så også glemt ulandene og hensynet til dem? Er det ikke en realitet, at det store toldproblem i dag i langt højere grad eksisterer i Afrika, altså i ulandene selv, og i meget ringe omfang eksisterer i EU?
Har man også glemt det, eller er man ligeglad med det?