Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-07:
Diskussionen om Tangeværket og Gudenåen er jo en gammel kending, som vi har været igennem før i Folketinget, og nu skal vi så til det igen.
Vi synes, det er en vigtig debat, men vi er også godt klar over, at det er en svær debat, der er præget af en række forskellige og meget modsatrettede hensyn.
På den ene side vil vi alle sammen gerne have så meget dynamik som muligt i Gudenåen og Gudenådalen.
Vi vil gerne have natur, vi vil gerne have friluftsliv, vi vil gerne have rekreative områder, og vi vil også gerne bevare kulturhistorien.
Men af og til kommer de her hensyn alligevel til at stritte i hver sin retning, for natur er jo både fisk og laks, som der har været megen diskussion om i den her sammenhæng.
Men det er jo også natur, det, der er omkring Tange Sø i dag, med sjældne og fredede plantearter og et rigt dyre- og planteliv. Så kommer der hele den rekreative vinkel, som jo både handler om lystfiskere og de tusindvis af familier, der bor omkring søen og har glæde af at benytte den til daglig.
Det, der har undret os i Socialdemokratiet, er, at da den faglige rapport lå i slutningen af februar i år, og da der også kom en økonomisk analyse i midten af marts, lavede man en meget, meget kort høringsfase over de to ting fra Miljøministeriets side. Man sendte tingene i høring, så høringen allerede sluttede den 5. april.
Det vil sige, at inklusive påske havde man mellem 2 og 4 uger til at beslutte, hvad man mente lokalt, og sende høringssvar ind til ministeren.
Og ret kort tid derefter skar ministeren igennem og sagde, at der bliver en midlertidig forlængelse på 5 år.
Vi synes, det har været en lidt mærkelig beslutningsproces, for vi vil egentlig også meget gerne deltage og bidrage i den diskussion, der skal gå ud på at finde en varig løsning.
Og det, vi kan se nu, er, at det er fornuftigt nok at tage en lille forlængelse, som går ud på at finde ud af, hvad den rigtige beslutning så skal være.
Men en bevidstløs forlængelse på 5 år, hvor man ikke har gjort sig klart, hvad de 5 år skal bruges til, det synes vi altså ikke umiddelbart er ret meget at foretrække.
Ministeren henviser til lokal uenighed; det er vi godt klar over at der er.
Det vil der såmænd nok også være om 30 år, som hr. Jørn Dohrmann hævdede.
Så problemet er: Hvordan vil man benytte de her 5 år til at komme videre i diskussionen?
Skal der være nye rapporter?
Og så er der en helt grundliggende diskussion, som hr. Jørn Jespersen også har forsøgt at rejse, nemlig: Hvad er det
for nogle lokale parter, der skal være enige?
Vi mener ikke, at det er nye, tekniske rapporter, der mangler.
Det er et meget velbeskrevet åløb, nok nærmest det mest velbeskrevne åløb i Danmark.
Det er i hvert fald det mest omdiskuterede lige i øjeblikket. Det er politiske initiativer, vi nu mangler at regeringen tager.
Vi vil endnu en gang gerne efterlyse svar
Hvad er tidsplanen?
Hvilke aktiviteter sætter man i gang?
Og hvad er det for nogle lokale, der både skal være enige og samtidig også finansiere?
Som sagt, vi synes, det er rimeligt at kræve tid til at få en ordentlig beslutning, men vi synes, 5 år er meget, og derfor vil vi gerne senere også i den her sammenhæng komme med et ændringsforslag om, at man laver en midlertidig forlængelse på 2 år, for vi synes, det er rimeligt, at ministeren får en vis lejlighed til at beslutte, hvad der er det klogeste at spille ud med fra regeringens side.
Men vi synes, at 5 år er så overdrevet, at det har karakter af, at man slet ikke ønsker at spille ud.