Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-09:
Da Kommissionen trådte tilbage den 16. marts 1999, blev EU kastet ud i en ukendt situation, som ikke var forudset, da man skrev Traktaten.
Det førte ikke til handlingslammelse, heldigvis.
Der blev for det første efter lange og besværlige forhandlinger enighed om et kompromis om »Dagsorden 2000«.
For det andet var der enighed om at udpege den tidligere italienske premierminister Romano Prodi som ny formand for Kommissionen, og det var en rigtig beslutning.
Der er nu for alvor fokus på Kommissionens forvaltning ikke bare her i Danmark, men også i det øvrige EU, og den danske regering vil gerne give den nye kommissionsformand al mulig støtte i bestræbelserne for at reformere Kommissionen.
Først kort om baggrunden for den situation, vi står i
Kommissionen trak sig tilbage den 16. marts som følge af en kritik, der var rejst af den såkaldte vismandsgruppe.
Kommissionens beslutning var kulminationen på et langvarigt forløb.
Det startede som en strid mellem Europa-Parlamentet
og Kommissionen om godkendelse af EU's budget for 1996, den såkaldte decharge
EU's revisionsret havde i flere rapporter påvist uregelmæssigheder i en række programmer administreret af Kommissionen.
Derfor nægtede Europa-Parlamentet at give decharge for 1996.
På Europa-Parlamentets samling i december 1998 blev der rejst spørgsmål om mistillid til Kommissionen.
Den 14. januar vedtog Europa-Parlamentet en resolution, der pålagde Kommissionen at lade en hurtigtarbejdende uafhængig vismandsgruppe udarbejde en rapport om svig og uregelmæssigheder i Kommissionen.
Det var denne rapport, der blev fremlagt den 15. marts, som førte til, at den samlede Kommission trådte tilbage den 16. marts.
Jeg vil godt her udtrykke ros til Europa-Parlamentet for dets arbejde med at afdække rod i Kommissionens administration.
Demokratisk kontrol og kamp mod svig er et kerneområde for Europa-Parlamentet.
Det er det også for Danmark, og med vismandsgruppens første rapport er det nu klart for alle, at det også i fremtiden bliver et kerneområde for Rådet.
Rådet kan spille og bør spille en mere aktiv rolle i udøvelsen af denne demokratiske kontrol med EU's udøvende magt.
Det vil vi arbejde for fra den danske regerings side.
Et særlig centralt kritikpunkt i rapporten er, at Kommissionen har påtaget sig flere opgaver, end den har ressourcer til at forvalte på en forsvarlig måde.
Rapporten afdækker også store problemer med selve ledelsesstrukturen i Kommissionen, og som det væsentligste anklagepunkt anføres det i konklusionerne i rapporten, at »ansvarsfølelsen udvandes i det hierarkiske system, hvor det bliver vanskeligt at finde nogen, der har bare den mindste følelse af at være ansvarlig«.
Uden en klar ansvarsfordeling kan ingen administrative systemer fungere tilfredsstillende.
At fastslå, hvem der har ansvar for hvad, er et kernepunkt f.eks. i den danske forvaltningslov.
Kritikken af Kommissionen er hård og berettiget.
Den er også tegn på den stigende opmærksomhed i offentligheden over for svig.
Det ramte i øvrigt så en Kommission, der i de sidste 4 år har iværksat flere administrative reformer end i de foregående 10 år.
Der er mere fokus på forsvarlig forvaltning end før.
Åbenhed og den øgede adgang til at følge Kommissionens forvaltning har allerede haft en positiv effekt.
For det første har Kommissionen styrket arbejdet med at bekæmpe svig.
Kommissionen fremlagde i 1998 et forslag om at oprette et uafhængigt kontor til bekæmpelse af svig, det kontor, der nu hedder OLAF, og som skal erstatte det nuværende, der har navnet UCLAF.
For det andet har Kommissionen forsøgt at reformere den administrative kultur i Kommissionen.
I 1995 blev den såkaldte SEM 2000-pakke lanceret; SEM står for Sound and Efficient Management.
Arbejdet har ført til visse resultater i retning af en stramning af Kommissionens egen budgetkontrol og hele regelsæt vedrørende forvaltning.
Der arbejdes også med at styrke samarbejdet mellem Kommissionen og medlemslandene for at forbedre gennemførelsen af EU's budget.
For det tredje er der iværksat et reformarbejde på det personalemæssige område, den såkaldte MAP 2000, Management Administration Policy.
Arbejdet, der i øvrigt har været ledet af en dansk generaldirektør, sigter på at rationalisere, decentralisere og forenkle arbejdet i Kommissionen, bl.a. for at give større ansvar til de enkelte generaldirektører.
Der er sket fremskridt, men det er på den anden side også klart, at der er stor træghed internt i Kommissionen.
På initiativ af EU's ombudsmand arbejder Kommissionen også med et forslag om en adfærdskodeks for god forvaltningsskik i Kommissionen.
Den fratrådte Kommission blev før fratrædelsen enig om en adfærdskodeks for kommissærer.
Det slås f.eks. fast, at kommissærerne ikke må have andet lønnet arbejdet ved siden af hvervet som kommissær.
i Kommissionen, men kommissionsformanden har tydeligt haft svært ved at få reformerne vedtaget.
Enkelte kommissærer har ikke spillet med, og modstanden i systemet har været og er fortsat stor.
Kommissionens fratræden har nu fremkaldt livlig debat om Kommissionens fremtid og dens fremtidige rolle.
På den anden side er der så også nogle, der gerne ser en yderligere styrkelse af Europa-Parlamentet, eventuelt gennem dannelsen af et tokammersystem i EU.
Den nuværende balance mellem institutionerne er fornuftig.
EU er og forbliver et samarbejde mellem medlemsstaterne med Rådet som vigtigste beslutningstager.
Kommissionen skal ikke svækkes, men bruge sine beføjelser mere hensigtsmæssigt og mere rettet mod medlemslandenes behov.
Den må ikke fratages sin rolle ifølge Traktaten.
Kommissionen bør være garant imod, at de store lande overtager EU-samarbejdet.
Kommissionen skal sikre, at det ikke kun er nationale interesser, der dominerer EU.
Kommissionen skal igennem et gennemgribende eftersyn.
Den skal fokusere langt mere på ansvarlig administration.
Det skal laves om, og det må afspejles også i Kommissionens personalepolitik.
Åbenhed og god forvaltning må gøres til en hovedprioritet for den nye Kommission.
Den kommende kommissionsformand må sørge for, at budskabet trænger ud i alle hjørnerne af Kommissionen.
Den skal gøres bedre i stand til at administrere og bør så også sige fra, hvis den bliver pålagt arbejdsopgaver, som den ikke har ressourcer til at administrere.
Som sagt var der på det ekstraordinære møde i Det Europæiske Råd i marts enighed om at udpege Prodi som ny formand for Kommissionen.
Det er en god beslutning.
Prodi har, tror jeg, de egenskaber, der skal til for at lede den nye Kommission.
Udpegningen af den nye formand for Kommissionen vil i overensstemmelse med Amsterdamtraktaten - selv om Amsterdamtraktaten først træder i kraft den 1. maj - blive forelagt Europa-Parlamentet til godkendelse og ikke blot som tidligere gennemgå en høringsprocedure i Europa-Parlamentet.
Jeg synes, det er rigtigt, at den tilfældighed, at Amsterdamtraktaten ikke trådte i kraft den 1. april, men først træder i kraft her den 1. maj, ikke bør ændre den procedure, vi følger, og det gør det så muligt for Europa-Parlamentet at gøre sin indflydelse gældende.
Samtidig var der også i Berlin enighed om, at der er behov for en stærk og effektiv Kommission, og den nye formand får som sin vigtigste opgave at iværksætte arbejdet og sikre en reform af Kommissionen.
Rådet, medlemslandene og de andre EU-institutioner skal understøtte denne fælles bestræbelse.
Når stats- og regeringscheferne mødes uformelt i Bruxelles den 14. april, vil Danmark arbejde for at forbedre den nye kommissionsformands muligheder for at reformere Kommissionen.
Fire elementer er absolut nødvendige: større effektivitet, åbenhed, god administrativ praksis og bekæmpelse af svig, og lad os se på disse elementer.
For det første større effektivitet.
Kommissionens arbejdsopgaver skal koncentreres om de områder, hvor der er en merværdi i forhold til medlemslandenes nationale indsats.
Danmark vil fortsat insistere på, at der kommer langt større åbenhed i Kommissionens forvaltning.
Åbenhed er i sig selv en afgørende forudsætning for at opdage og undgå uregelmæssigheder.
Amsterdamtraktatens bestemmelser om aktindsigt bør gennemføres så hurtigt som muligt.
Både Rådet og Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg skal som hovedregel have uhindret adgang til Kommissionens interne arbejdsdokumenter, så svindelsager kan undersøges til bunds.
Europa-Parlamentets demokratiske kontrol er vigtig; vi må sikre os, at Europa-Parlamentet også får grundlaget for at udøve denne kontrol.
Europa-Parlamentet skal have adgang til alle fornødne dokumenter i Kommissionen.
I den forbindelse er også nærhedsprincippet vigtigt.
Nærhedsprincippet får ikke mindst, i øvrigt på dansk foranledning, i fremtiden en endnu mere fremtrædende placering; det gælder også i Folketinget i forbindelse med behandlingen af konkrete forslag til EU-lovgivningen.
Det er retningslinjer, der betyder, at både regeringen og Folketinget får bedre muligheder for at sikre sig, at der kun vedtages regler i EU, som ikke lige så godt kan træffes i Danmark.
For det tredje må der indgås en bindende aftale om god administrativ praksis.
Der er behov for en ny forvaltningskultur; Kommissionens personalevedtægter skal ændres, så det bliver lettere at gennemføre afskedigelser i tilfælde af svig eller grov forsømmelighed.
Der skal være klare retningslinjer for kabinetternes ansvar og for forholdet mellem kabinetterne og generaldirektoraterne.
Ansættelse i kabinetterne har i en række tilfælde været en slags overhalingsbane i forhold til en almindelig karriere i Kommissionens tjenestegrene.
Det skal det ikke længere være.
De tider må være forbi, hvor ansættelse i et kabinet fører direkte til en toppost på et helt andet arbejdsområde.
De, der bliver chefer, skal være det, fordi de er dygtige og kun derfor.
Samlet er der behov for en grundlæggende reform af Kommissionens administrative kultur i retning af en nordeuropæisk forvaltningskultur.
Her kan man lade sig inspirere af det regelsæt om dette, der findes i visse medlemslande, bl.a. i Danmark.
Den danske forvaltningslov er grundlaget for en sund og omhyggelig forvaltning i Danmark. Der er brug for tilsvarende regler i Kommissionen.
En sådan forvaltningsreform bør rumme bestemmelser om habilitet, om vejledningspligt, om aktindsigt, partshøring, begrundelsespligt og klagevejledning.
Præcise og velbegrundede svar til tiden er noget af det, man med rimelighed kan kræve.
Disse elementer bør nedskrives i en kodeks for god administrativ praksis, der skal fungere som minimumsregler for sagsbehandlingen.
Der kan tages afsæt i EF-Domstolens praksis og eksisterende særregler for enkelte fagområder og institutioner.
For det fjerde må kampen mod svig styrkes i samtlige institutioner.
Amsterdamtraktaten indeholder forbedrede bestemmelser om svigbekæmpelse; nu gælder det om at udnytte dem.
Danmark har aktivt støttet forslaget om at styrke Kommissionens kontor for bekæmpelse af svig.
Kontoret bør organisatorisk placeres i Kommissionen, men være helt uafhængigt, når det gælder gennemførelse af undersøgelser.
Det skal have fuld adgang til alle relevante informationer, det skal selv kunne tage initiativ til gennemførelse af undersøgelser.
Vi så gerne fra dansk side, at en enkelt kommissær får det samlede ansvar for Kommissionens forvaltning af svigsager.
Svigbekæmpelsen skal så at sige have en ankerperson.
Europa-Parlamentet skal fortsat spille en særlig rolle i svigbekæmpelse, og samtidig ville det være ønskeligt, om der f.eks. eksternt, dvs. i revisionsretten, afsættes
større ressourcer til forvaltningskontrol.
Det er nødvendige elementer i et ambitiøst reformprogram for den nye kommissionsformand. Forhandling