Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Det Radikale Venstre ønsker en reform af den offentlige sektor, af dens indretning og af dens vilkår for at løse opgaverne godt og til gavn for borgerne.
Derfor hilste vi statsministerens beslutning om at nedsætte en Strukturkommission meget velkommen.
Alene stigningen i det fælleskommunale akvitetsniveau ud over landet er for os
grundlag nok til at bede om, at vi ser på hele den kommunale struktur.
Vi mener, der er brug for eller var brug for et fælles kvalificeret beslutningsgrundlag, og derfor var det godt, at regeringen nedsatte Strukturkommissionen.
Vi har studeret betænkningen grundigt, og vi anerkender, som så mange andre har sagt, at der ikke er en egentlig facitliste, og i dag kan jeg godt beklage, at kommissionen ikke fik længere tid til at lave sit arbejde, for man kan se, at mange vurderinger er formuleret uden egentlig dokumentation, men det må tilskrives den korte tid.
Regeringens eget rådgivende udvalg inden for sundhedsområdet har afleveret en meget grundig analyse for godt et år siden, og der kan vi også se andre landes erfaringer inddraget.
Det rådgivende udvalg peger ud fra nogle faglige vurderinger, som der er gjort rede for, på, at det er godt med et borgergrundlag på mellem 400.000 og 700.000 borgere inden for et sammenhængende sygehusvæsen, hvor - og det er vi helt enige i i Det Radikale Venstre - små specialer skal placeres fra centralt hold, altså fra Sundhedsstyrelsen.
Det synspunkt har vi delt i mange år.
Det Radikale Venstre har foreslået seks til otte regioner.
Regeringen siger fem.
Hvis man er radikal, kan man godt se et kompromis dér.
Så undrer det os til gengæld, at der er sådan en skæv
Det er et godt princip at følge, at der skal et vist antal opgaver til for at udvikle et fagligt godt miljø og en god opgaveløsning med en høj kvalitet.
Et andet godt princip i folkestyret er, at kompetence og økonomisk ansvar skal hænge sammen og følges ad, dvs. ligge på samme niveau.
Der er et tredje godt princip, som jeg tror at regeringen deler med Det Radikale Venstre: at vi skal have en klar ansvarsplacering.
Det er bare vanskeligere, når vi så kommer til det konkrete, men det må kunne løses. Konklusionen er, at Det Radikale Venstre ønsker større regioner, større amter, der så kaldes regioner, og vi ønsker, at små kommuner lægges sammen, så vi begrænser fælleskommunale løsninger.
Det har noget at gøre med en klar ansvarsplacering.
Men vi ønsker altså også, det må vi så sige helt klart, at det folkevalgte råd, der skal være, skal have skatteudskrivningsret, for borgerne må have et sted, hvor ansvaret kan gøres gældende, og derfor må de to instanser, altså det, at man har kompetencen til prioriteringer og beslutningerne og ansvaret for økonomien, hænge sammen.
Det er velkendte principper, der også er fremhævet i kommissoriet for Strukturkommissionen.
Derfor undrer det os, at regeringen lægger en model frem, der giver regionerne et folkevalgt råd med en vis kompetence til at administrere et bloktilskud, hvor ansvaret for økonomien i realiteten ligger i Folketinget.
Jeg er faktisk rigtig ked af, at jeg ikke kunne få en forklaring af De Konservatives gruppeformand, så jeg måske kunne prøve at indstille mig på at komme Det Konservative Folkeparti i møde på det her punkt.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå det konservative ræsonnement, men det kan være, at det kan komme.
I hvert fald følges kompetence og økonomi ikke ad i den model.
Regeringens begrundelse er bl.a., at det giver lige økonomiske vilkår til at løse opgaverne på.
Det er jo en begrundelse, som vi kender fra den nuværende måde at finansiere bl.a. de nuværende amters opgaveløsninger på.
Så det er jo en velkendt filosofi, som stadig væk må gælde.
Derfor må vi også set med vores øjne afvente, at der kommer en udligningsreform ind i sammenhæng med omlægningen
, selv om jeg efter de sidste par dages møder - hvis man skal kalde dem det, måske snarere spørgsmålsmøder - har sådan en fornemmelse af, at der ikke rigtig tænkes mere på en udligningsreform.
Det er måske ikke stedet at diskutere det, men jeg hejser bare lige den vimpel.
Det er vigtigt, at borgerne har indseende.
Når vi går så meget op i det folkevalgte element, også i forhold til regionerne, er det, fordi det er meget, meget vigtigt ud fra en demokratitankegang, at der er et folkeligt indseende i, hvad der sker i så stort et område, som sundhedsvæsenet er, så det ikke er eksperterne alene, der kommer til at prioritere og strukturere den måde, som sygehus- og sundhedsvæsenet skal fungere på.
Et folkeligt indseende er en del af hele ideen med folkestyret, og derfor appellerer vi stærkt til, at vi kan få en måske fordomsfri drøftelse af netop det punkt.
Jeg vil godt bruge lejligheden til at minde regeringen om Danmarks forpligtelser over for Europarådets charter om lokalt selvstyre, som vi ratificerede under den daværende statsminister Poul Schlüter.
Vi vil også gøre opmærksom på, at Luxembourg er det eneste land i det gamle EU, altså EU før 1. maj i år, som kun har to niveauer, og at Estland, Litauen, Slovakiet og Slovenien heller ikke har mere end to niveauer, men de arbejder på at få tre niveauer, fordi de vil ud af det statsstyre, som de nu delvist er underlagt. Sådan som der er lagt op til nu, deles amternes opgave mellem kommunerne og staten for at sige det lidt populært, og det viser jo i al sin enkelhed, at det regionale niveau har
en begrundelse.
Der kan helt klart lægges flere opgaver ud til de større kommuner.
Det vil vi meget gerne være med til fra Det Radikale Venstres side, men vi mener bl.a., at der er dele af de sociale opgaver, som omfatter meget små grupper, som bør blive i regionerne.
Hvis man ikke kan finde en løsning på sådan nogle ting, selv om man har nogle meget klare principper for, hvordan systemerne skal indrettes, så betyder det jo i virkeligheden, at man bøjer mennesket ind under systemet, og det synes jeg ikke at vi skal gøre.
Jeg har også hørt, at mange siger, også i regeringspartierne, at borgerne skal komme før systemet, og så må vi lave nogle ryk, som gør, at det af hensyn til borgerne kan fungere på den mest hensigtsmæssige måde.
Under alle omstændigheder vil det, at man har opgaverne placeret i kommuner og regioner alt andet lige betyde, at opgaverne er tættere på borgerne, end en placering i staten og Folketinget vil være det.
Men som sagt vil vi meget gerne drøfte opgavefordelingen.
Det Radikale Venstre ønsker en klar ansvarsplacering, og derfor bør ansvaret for beskæftigelsespolitikken blive i staten.
Kommunerne har reelt ikke indflydelse på regelsættet
eller serviceniveauet
, fordi det er statens ansvar.
Opgavens løsning forudsætter et langt større geografisk område, end kommunen er.
Derfor foreslår regeringen jo også en tredje instans, der skal kunne kontrollere og kunne stille krav til kommunerne, men det giver en meget uklar ansvarsplacering, som vi er imod og stærkt betænkelige ved, som forstærkes af den megen uigennemskuelighed, der vil komme i de pengestrømme, der er lagt op til for at skabe de såkaldte økonomiske incitamenter i forhold til kommunernes arbejdsindsats.
Vi vil meget gerne i Det Radikale Venstre drøfte en mere sammenhængende beskæftigelsespolitik, og vi har heller ikke noget imod at kalde den enstrenget, selv om det jo nu hæftes meget op på regeringens model.
Vi tror godt, at det kan gøres på en mere enkel måde end den, regeringen har foreslået, og det vil vi som sagt gerne bidrage med.
Vi ønsker i Det Radikale Venstre en modernisering af den offentlige sektor.
Med større kommuner er der grundlag for markante regelforenklinger og mindre kontrol fra statens side.
Borgerne og medarbejderne skal have større frihed, større ansvar til at løse de borgernære opgaver, og i kommunerne bør det, man så kan kalde den gode opgaveløsning - vi kalder det det - beskrives på en sådan måde, at borgere og medarbejdere har fælles forståelse af, hvad der kan forventes inden for de forskellige kerneopgaver i velfærdssamfundet. Den gode opgaveløsning kan gøres til diskussion lokalt, og vi ønsker også, at man kan gøre det sådan, at man i virkeligheden kan sammenligne den gode opgaveløsning i forskellige kommuner og lære af hinanden på den måde.
Vi ønsker altså mere styrke til det lokale niveau og mindre til staten.
Det håber vi kan blive en følge af, at vi laver den ændring.
Det er faktisk noget af det, der skulle gøre det attraktivt, at borgerne kan blive mere involveret og mere direkte involveret under nogle helt nye vilkår, hvor kommunerne er større og derfor har større muligheder for at tilgodese dem.
Vi ønsker i Det Radikale Venstre en moderne offentlig sektor, der er borgernær - jeg ønsker, at Venstre og De Konservative hører, hvad jeg siger her - som involverer borgerne i det lokale demokrati og i de borgernære løsninger.