Ole Stavad (S), 2004-10-26:
Først en tak til SF for at have rejst
denne her, synes jeg, meget vigtige forespørgsel om strukturreformen.
Det, der efter vores opfattelse er det helt store problem med den reform, som regeringen har aftalt, er, at man har valgt at gennemføre sin helt egen reform uden at lytte til sagkyndige og andre med erfaring og indsigt på området.
Vi har gennem de seneste uger kunnet læse i Ugebrevet Mandag Morgen, at de tre uafhængige eksperter, som var med i Strukturkommissionen, nærmest har følt sig misbrugt.
Ministeren havde brug for et alibi, men han har ikke haft noget reelt ønske om at bruge udredningen fra Strukturkommissionen som et sagligt forarbejde for en reform.
Det samme gælder indspillet fra ministerens eget sagkyndige udvalg inden for sundhedsområdet med sundhedsprofessor Kjeld Møller Pedersen som formand.
Helt uden at overdrive kan man roligt påstå, at aldrig nogen sinde har en regering sat så stor en reform i søen, hvor konsekvenserne har været så dårligt belyst.
Dermed har regeringen gjort det næsten uden kendskab til reformens reelle konsekvenser for hele den danske befolkning.
Jeg synes, det er udtryk for en magtfuldkommenhed hos regeringen, som andre så skal betale prisen for.
På nuværende tidspunkt ved vi meget lidt om de økonomiske konsekvenser af den reform, der er aftalt.
Der flyttes rundt på store milliardbeløb, uden at de kommuner, der får ansvaret, ved, om der er økonomi til at løse opgaverne.
Man går så vidt i aftalen mellem VKO-partierne på det sociale område, at man vil gennemføre lovgivningen, men åbner samtidig en dør for at afskaffe den igen, inden den træder i kraft, hvis ikke man kan løse de økonomiske problemer.
Vi ved stort set heller ikke noget konkret om de økonomiske konsekvenser på nuværende tidspunkt inden for sundheds- og sygehusområM009S05500649subh.fm Page 579
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
det, hverken konsekvenserne for de nye regioner, som får ansvaret for sygehusene, eller for kommunerne, der skal betale ca. 15 pct. af sygehusudgifterne og bære det fulde ansvar for genoptræning og for socialpsykiatri, så snart patienten er udskrevet.
Vi har heller ikke set nogen faglig dokumentation for, at det er den rigtige måde at dele opgaverne op på.
Socialdemokratiet var fra starten positive over for at se på ændringer af strukturen.
Vi mener også, at der er et behov for at skabe stærkere enheder med større faglighed og som er mere økonomisk robuste.
Vi har været bekymrede for det lokale demokrati med den voldsomme vækst i de mange kommunale samarbejder og fællesskaber, som let bliver meget uigennemsigtige for borgerne.
Derfor var vores indgang til hele diskussionen om den nye struktur, at den skulle styrke demokratiet, øge fagligheden og skabe mere økonomisk robuste kommuner, alt sammen for at sikre borgerne reel medindflydelse og den bedst mulige betjening.
Derudover mener vi, at de nye regioner skal være stærke dynamoer i en regional udvikling af alle dele af landet.
Vi frygter, at regeringens ideologiske projekt sammen med Dansk Folkeparti vil få det stik modsatte resultat.
Der findes intet fagligt belæg for, at kommuner på 20.000-30.000 indbyggere kan betjene borgerne med de nye opgaver, man flytter over til kommunerne.
Vi risikerer, at nogle af vore mest sårbare medborgere kommer til at betale prisen, alternativt ser vi nye uigennemsigtige samarbejder, som vil undergrave borgernes demokratiske rettigheder på helt centrale velfærdsområder.
Tilsvarende risikerer vi, at kortsigtede økonomiske interesser kommer til at overtrumfe de langsigtede miljø- og naturmæssige interesser, når opgaverne flyttes over til kommunerne.
Det er ikke udtryk for manglende tillid til vore lokalpolitikere, men en ærlig erkendelse af den rollefordeling, der er, hvor vore lokalpolitikere først og fremmest tænker i vækst og udvikling af den kommune, de har ansvaret for.
Der er grund til at rose vore lokalpolitikere for den måde, som de er i gang med at løse deres del af opgaven på med de præmisser, som regeringen har givet dem.
Jeg har dog hørt mange lokalpolitikere
være bekymrede for, at VKO-flertallet nærmest har fralagt sig ethvert overordnet ansvar for den geografiske inddeling af de nye kommuner.
Her har der ikke været meget hjælp at hente.
Regeringen har helt set bort fra, at valgfrihed for én kommune fuldstændig kan fjerne valgmulighederne for andre nabokommuner.
Selv om jeg generelt godt vil rose vore lokalpolitikere, må jeg også erkende, at der har været store forskelle i måden, man har grebet tingene an på.
Nogle steder har man set en god dialog mellem folkevalgte og borgere, andre steder har man nærmest signaleret, at det er en alt for vigtig sag at spørge borgerne om.
Her skal vi huske på, at hverken den nuværende regering eller Folketinget eller lokale folkevalgte har fået noget som helst folkeligt mandat til at skabe en ny struktur.
Indenrigsministeren og hans parti ikke så meget som antydede forud for sidste valg, at man ville gennemføre vor generations største reform, som ministeren siger.
Det var også på den baggrund, at en samlet opposition opfordrede statsministeren til under åbningsdebatten at udskrive folketingsvalg, inden reformen vedtages i Folketinget.
Det blev desværre kun mødt af en hånlig latter fra regeringsbænkene.
Igen et tegn på den magtfuldkommenhed, der har bredt sig i regeringen.
Det signalerer både manglende respekt for et ordentligt demokrati og for andres synspunkter og holdninger.
Efter et valg, når vi forhåbentlig har et andet flertal med en ny regering,
vil der blive mulighed for at ændre i reformen.
De helt uafklarede økonomiske spørgsmål skaber en selvstændig usikkerhed om behovet for ændringer.
Det gælder i særlig grad på det sociale område og i forhold til hele den nye konstruktion på sundhedsog sygehusområdet.
Her kan de præcise svar først gives, når vi kender de økonomiske vilkår.
Som tiden går, må vi acceptere, at de geografiske grænser, som de nu er ved at blive lagt fast ude i landet, kommer til at ligge fast.
Alt andet vil skabe helt kaotiske tilstande, som intet ansvarligt parti kan tage ansvaret for at være med til.
Vi er dog stærkt fortørnede over, at regeringen end ikke har sikret en rimelig balance mellem de fem regioner.
Heller ikke her har regeringen lyttet til de sagkyndiges råd om antallet af sundhedsregioner.
Under alle omstændigheder vil en ny regering efter et valg gennemføre ændringer på miljøområdet for at sikre, at miljøet ikke skal tilsidesættes af kortsigtede økonomiske interesser.
Tilsvarende hensyn gælder på hele planlægM009S05500649subh.fm Page 580 Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
ningsområdet
Vi vil fastholde en national beskæftigelsespolitik med et utvetydigt nationalt økonomisk ansvar.
Vi vil sikre, at der er de rigtige faglige tilbud til handicappede og øvrige socialt udsatte grupper ved at fastholde ansvaret for specialiserede institutioner i de nye regioner, og det gælder, uanset om det handler om voksne eller børn og unge.
Vi vil fastholde inddrivelsesopgaven for personer i kommunerne, hvis ikke regeringen allerede har gennemført en ændring inden valget.
Vi vil fastholde de folkevalgte i regionerne på deres ansvar for det samlede budget.
Derfor skal de også have et direkte ansvar både for udgifter og for indtægter.
De nye regioner skal langt stærkere bære ansvaret for en regionalpolitisk udvikling.
Det betyder, at opgaven ikke bliver at begrænse de nye regioners muligheder, men tværtimod bliver at skabe råderum for et stærkt samarbejde lokalt, regionalt, mellem regioner, kommuner, forsknings- og uddannelsesinstitutioner, erhvervsliv, lønmodtagerorganisationer og alle øvrige lokale og regionale aktører.
Sidst, men ikke mindst, er der et stort behov for at skabe tryghed hos de mange medarbejdere, der berøres af reformen.
Jeg skal beklage, at regeringen i sin selvtilstrækkelighed har valgt at gennemføre en så stor reform i konfrontation med en samlet opposition.
Jeg mindes tidligere statsminister Poul Schlüter, der sagde: Ideologi er noget bras.
Det er jeg egentlig ikke enig med Poul Schlüter i, men når ideologien bruges så enøjet for at nå regeringens politiske mål: at undergrave en velfungerende offentlig sektor for i stedet at skabe markedsgørelse med udlicitering og privatisering, ja, så må jeg være enig med Poul Schlüter; så bliver ideologi noget bras.