Marianne Jelved (RV), 2000-01-26:
Hr. Frank Dahlgaard har en strategi, der går ud på enten at få mig eller statsministeren i salen for at diskutere ØMU'en.
Det glæder mig, for det giver mig mulighed for at forklare mine synspunkter.
Det er faktisk regeringens politik, at der er en bred debat hele tiden om de spørgsmål.
Derfor er vi også meget villige til at besvare interessante spørgsmål, også fra hr. Frank Dahlgaard, der jo stiller mange spørgsmål.
Sidste uge havde jeg lejlighed til skriftligt at besvare ikke mindre end 23 spørgsmål fra hr. Frank Dahlgaard om den fælles valuta.
Men det spørgsmål, som jeg nu skal svare på, er ikke så interessant som mange af de øvrige spørgsmål, som hr. Dahlgaard stiller, for det bygger dybest set på nogle fordomme om andre landes borgere.
Fordomme, der alt for ofte får lov til at stikke trynen frem i den danske debat.
Jeg vil derfor fatte mig i korthed.
Hr. Frank Dahlgaard kender min opfattelse af eurosamarbejdet og EU-samarbejdet.
Jeg mener, det er godt at indgå i forpligtende samarbejde mellem lande.
Det er med til at sikre, at gamle rivalers modsætninger løses, og at de problemer, der er, løses ved forhandlingsbordet og ikke på en slagmark.
Dér er samarbejdet i EU en af de vigtigste brikker for Europa og for vores fælles fremtid.
Italien og Tyskland er to af de seks lande, der gik forrest i dette samarbejde i 1950'erne.
Derfor er det klart en undervurdering af såvel de tyske vælgere som de sydeuropæiske lande at stille den type spørgsmål, som hr. Frank Dahlgaard stiller.
De tyske vælgere er udmærket klar over, at euroen erstatter D-marken.
Ifølge Eurobarometer nr. 51, der blev offentliggjort i juli 1999, føler hele 52 pct. af den tyske befolkning, at de er godt eller endda meget godt informeret om euroen, mens kun 7 pct. føler, at de ikke er blevet informeret om euroen.
Eurokursen siger jo ikke i sig selv særlig meget, nøjagtig som D-markkursen ikke i sig selv sagde ret meget, dengang D-marken var ankervaluta i EU.
Kursens vurdering af det afhænger af de øjne, der ser, og af om man ønsker at købe eller sælge.
Alle var enige om, at euroens kurs over for dollaren startede på et højt niveau, da den blev indført sidste år den 1. januar 1999, og det var sammenlignet med D-markens forløb over for dollaren i den foregående periode.
Niveauet i januar 1999 skyldtes bl.a., at investorer i forbindelse med Rusland- og Asienkrisen i efteråret søgte over i eurolandenes valutaer.
Euroen opleves nemlig som en sikker valuta, når der er uro på de finansielle markeder. I øvrigt satte den amerikanske bankchef Greenspan renten
ned i USA lige netop på det tidspunkt, hvilket også kan bevirke en interesse mod at søge mod euroen.
Så hvis kursen var høj ved introduktionen, så er den lav nu, eller er den bare faldet til et passende niveau?
Det spørgsmål kan man jo også stille.
Jeg skal gerne gentage det svar fra hr. Frank Dahlgaard,
som jeg gav den 3. december sidste år, da jeg fik det samme spørgsmål, nemlig at euroens kurs over for dollaren påvirkes af de økonomiske udsigter, dvs. udsigterne for økonomisk vækst og inflations- og renteudsigterne i USA og euroområdet.
Så hurtigt sker der ikke omsving i økonomien.
Det er rigtigt, at vækstudsigterne for euroområdet ser bedre ud i 2000, end de gjorde i 1999, men det er faktisk noget, vi har vidst et godt stykke tid, hvilket kan ses af Økonomisk Oversigt igennem 1999.