Kim Behnke (FRI), 2000-11-16:
Hvis man skulle følge hr. Frank Aaens logik, måtte det vel være sådan, at man gik ud og beskattede overskuddet i den finansielle sektor, men det har regeringen jo ikke planer om.
Tværtimod sænker regeringen jo selskabsskatten, sådan at det bliver endnu nemmere at have overskud i den finansielle sektor.
To tredjedele af selskabsskatten i Danmark betales af den finansielle sektor, men det gør åbenbart ikke indtryk på hr. Frank Aaen, der jo har valgt at støtte regeringen i det projekt.
For ikke mange år siden var situationen den i Realkredit Danmark, som det hed dengang, at den økonomiske udvikling med omkring 40.000 tvangsauktioner om året og almindelige økonomiske problemer gjorde, at selv deres reservefonde var så meget i knæ, at de var nødt til at sende girokort ud til medlemmerne, som vi blev kaldt ved den lejlighed.
Et års tid efter var det Unibank, der havde så store problemer med at holde balance, at de var nødt til i en kort periode at have hjælp fra Nationalbanken.
Den situation håber jeg ikke opstår igen, hvor hverken realkreditinstitutter, pengeinstitutter eller andre i den finansielle sektor får vanskeligheder.
Men ikke desto mindre kan de situationer opstå.
Det var ikke en dansk situation; det var noget, der bølgede hen over mange lande.
I Norge og Sverige var konsekvensen af det rent faktisk, at man de steder måtte ind
og nationalisere en række finansielle virksomheder
, for at brugere, kunder osv. ikke skulle lide store tab. I Danmark red den finansielle sektor selv stormen af, selv om der var mange pengeinstitutter, der måtte fusioneres og bukke under.
Dengang blev der fra den her talerstol talt pænt, og man roste den finansielle sektor for at have tilstrækkeligt med hensættelser til at kunne stå imod.
Hensættelserne er ikke noget, pengeinstitutterne selv afgør.
Det er som oftest efter overenskomst med Finanstilsynet.
I nogle situationer er det efter påbud fra Finanstilsynet.
Og så kommer man minsandten fra regeringen og siger, at de hensættelser, pengeinstitutterne har foretaget, kunne de jo få en rentefordel ud af - så det må man hellere beskatte.
Det minder fuldstændig om, at vi i Danmark har lovpligtig ansvarsforsikring på vores biler - en god og fornuftig ting.
Så har vi lagt en afgift på denne lovpligtige ansvarsforsikring, ligesom for at man skal vide, at først vedtager vi, at du skal gøre det, og derefter lægger vi en afgift på.
Der er jo ikke nogen muligheder for, at den finansielle sektor kan ændre adfærd til en adfærd, som er mere samfundsøkonomisk gavnlig.
Nej tværtimod, en vedtagelse af det her lovforslag betyder, at man i den finansielle sektor bliver mere letsindig og mere tilbageholdende med at afsætte midler til hensættelser, og konsekvensen kan jo altså blive, at næste gang der går en bølge af økonomisk krise over Danmark, Europa eller hele verden, ja, så er den finansielle sektor i Danmark ikke så robust, at den selv kan ride stormen af.
Og så er det regeringen, der må gå i Finansudvalget og bede om milliardgarantier, når pengeinstitutter er ved at bukke under osv.
Det her er nogle meget dårlige penge at fjerne fra den finansielle sektor.
Lad de penge blive der, lad de penge være med til at skabe robusthed i en finansiel sektor, som skal løse ganske mange opgaver i det danske samfund.
Det sidste er så spørgsmålet om, hvem der kommer til at betale de her penge.
Hr. Frank Aaen har den opfattelse, at det bliver jo nok nogle rige kapitalister med høj cigarføring.
Erfaringerne fortæller os, at de her omkostninger bliver sendt direkte videre til forbrugerne.
Så det bliver hr. Frank Aaens små familier rundtomkring, der kommer til at betale for det her i form af højere gebyrer, i form af forskellige ekstra afgifter til deres pengeinstitut, til deres realkreditinstitut.
Det bliver ikke de store finansfyrster, der kommer til at betale for det her.
Derfor vender det den tunge ende nedad, og derfor burde Enhedslisten, SF og regeringen skamme sig over det her lovforslag.
Vi kan naturligvis ikke støtte det.