Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-04-27:
Jeg synes, det er et godt initiativ, som Enhedslisten har taget til en meget vigtig debat på et vigtigt tidspunkt,
selv om jeg måske ikke helt deler præmisserne for debatten, som de er forelagt af Enhedslistens ordfører.
Det gælder ikke mindst Enhedslisten og SF og CD mange, mange andre partier her i salen, jeg tror egentlig de fleste, også adskillige borgerlige partier.
Hvordan forstærker vi samfundets anstrengelser for at sikre, at ingen falder igennem, og at de, der er faldet igennem, kan komme i arbejde igen og få en lidt lysere tilværelse?
Så enkelt er det, og så krævende er det.
Med andre ord: Trygheden er ikke et mål i sig selv som så mange andre; det er selve grundlaget for velfærdssamfundet.
Og jeg synes, det er rigtigt, som det blev sagt af ordføreren for Enhedslisten for et øjeblik siden, at Danmark i dag er et velfærdssamfund, hvor vi er nået meget langt.
Lad os nu ikke glemme, at Danmark er i top i Europa og i verden.
Lad os ikke glemme, at vi på 7 år har fået nedbragt arbejdsløsheden til den laveste arbejdsløshed i 24 år.
214.000 nye job er skabt siden 1993.
Lad os ikke glemme, at langt de fleste er med i velfærdsfremgangen.
Lad os ikke glemme, at vores økonomiske sikkerhedsnet trods alt fungerer, når folk bliver ramt af ledighed og sygdom.
Det går ret godt, og det, der er opgaven, som der er blevet lagt op til i dag, er at samle vores kræfter, vores analyse og vores diskussion om, hvordan vi så kan få det til at gå endnu bedre, især for de svagere grupper i vores land.
Alt for mange ender med stadig at få hæftet på sig den vel sværeste betegnelse af alle, nemlig det at blive en taber, det at blive holdt udenfor eller føle, at man er udenfor.
Der er i de seneste år gennemført en række forbedringer, som jeg synes vi skal have med: Indsatsen over for de allerallersvageste er blevet styrket.
Må jeg blot nævne, at de psykisk syge mennesker i de seneste 6-7 år er et af de områder, der er allerallerhøjst prioriteret.
Det var sandelig også hårdt tiltrængt, og vi er langtfra færdige endnu.
Men jeg synes også, at jeg skylder at nævne, at udgiftsområdet for de psykisk syge mennesker i Danmark er det område, der er steget mest - hvis jeg husker ret, vel i reelle tal noget med 40 pct. i faste priser. Jeg siger ikke, at det er tilstrækkeligt, og at verden er god og den bedste.
Jeg siger bare, at man ikke må tage fejl.
Regeringen har, siden den kom til, lagt afgørende vægt
på at forstærke indsatsen for de svageste grupper i vores land: ud over de psykisk syge også de handicappede mennesker, hvor vi kan og skal gøre mere, de hjemløse og ikke mindst dem, som vi heller ikke hører så meget til, nemlig alle de mennesker i kommuner og amter, som simpelt hen har behov for en hjælpende hånd gennem hele deres liv for overhovedet at kunne fungere, og alle de børn, som har behov for, at der er et samfund, der kan tage over, når far og mor ikke kan levere og give den tryghed, som barnet har behov for.
Det forebyggende arbejde, som vi er i gang med, skal styrkes i de kommende år.
Sygedagpengesager skal hurtigt følges op, så medarbejdere ikke mister tilknytningen til arbejdsmarkedet.
Langtidsledige mennesker skal have endnu mere individuelt orienterede tilbud, så de føler, at det ikke er dem, der skal indrette sig efter systemet, men at det er systemet, der skal indrette sig efter dem.
mellem enkeltmennesker og kontorerne og de i øvrigt dygtige offentligt ansatte personaleområder.
Udviklingen af vores velfærdssamfund skal fortsætte.
Regeringen har peget på fire kerneområder, hvor kvaliteten især skal forbedres i de kommende år.
Det er dem, vi vil prioritere, og må jeg nævne de fire: Det er ældreomsorgen, det er sygehusene og sundhedspolitikken, det er familien og skolen, og det er det rummelige arbejdsmarked, der skal have plads til, at der er noget til os alle sammen, uanset at vi ikke er de bedst uddannede, uanset at vi har et handicap, uanset vi har været alt for længe væk fra arbejdsmarkedet.
Derfor vil regeringen i den kommende tid samle indsatsen på disse fire meget afgørende områder.
Vi har taget initiativ
til en række folkehøringer, som er blevet en stor succesfuld start, og jeg understreger start og ikke afslutning. Folkehøringerne er kommet for at blive som et element i regeringens måde at træffe bedre beslutninger på sammen med kommuner og sammen med amter og sammen med arbejdsmarkedets parter.
Regeringen vil komme med forslag på de fire kerneområder, jeg har nævnt, som en naturlig opfølgning af de folkehøringer, vi har i gang.
Første omdrejningspunkt bliver økonomiforhandlingerne til sommer.
Andet omdrejningspunkt bliver min åbningstale til oktober og det dertil knyttede lovkatalog og finanslovforslag.
Tredje omdrejningspunkt bliver efterårets finanslovdrøftelser.
Og fjerde omdrejningspunkt bliver naturligvis år 2001 og det videre politiske arbejde, der skal i gang dér.
Må jeg slutte med at sige, at vi alle har et socialt ansvar.
Social tryghed drejer sig ikke kun om at have de bedste offentlige tilbud.
Ægte social og menneskelig tryghed drejer sig om, at vi alle kærer os om hinanden.
Vi har
hver enkelt af os en opgave at udføre. Vi har hver enkelt af os et ansvar for hinanden, for sociale kontrakter mellem venner, familier, naboer og kolleger, for et menneskeligt netværk, der, hvis vi var det foruden, betød, at vi ikke havde et ægte velfærdssamfund. Derfor er det vigtigt for mig at få sagt i dag også, at staten kan gøre meget mere og med bedre kvalitet, ja, og kommunerne kan gøre det samme, ja, men til syvende og sidst er det, der holder det hele sammen, vores fællesskabsfølelse, vores fælles ansvar, vores håndslag, som vi må give hinanden, for at dette velfærdssamfund er så godt, så fint og i år dog alligevel så sårbart, at det kun kan blive bedre og stærkere,
hvis vi som enkeltpersoner også forpligter os.
Det er det fundamentale træk ved det danske velfærdssamfund: menneskelig tryghed og en tilværelse, der giver alle en rolle i det danske samfund og for sig selv, og som forudsætter, at vi alle - det offentlige, arbejdspladsen, organisationerne, forældrene, det enkelte menneske - tager et ansvar for den sociale sammenhæng og samhørighed, der er så fundamental.
Hvad skal der blive af mig og mine børn og mine forældre?
Får de nu i fremtiden den tryghed, som vi jo alle sammen ønsker for vores medmennesker?
Og jeg må medgive, at der er god grund til at holde
ekstra fast i vores velfærdssamfund, fordi der i kølvandet af internationaliseringen er en centrifugalkraft, der risikerer at medføre, at der er mennesker, der falder af i svinget, hvis vi ikke har et godt velfærdssamfund og en samhørighed i vores land, der kan forhindre det.
Kvalitet, medmenneskelighed og samhørighed er de tre grundpiller for regeringens arbejde, og som vi byder op til samarbejde om også her i dag.