Jens Rohde (V), 2004-06-03:
Nu skal vi jo, som jeg tidligere har sagt, sætte os sammen og forhandle om alle de ting, og en af de få ting, som står klart for mig, er, at Socialdemokraterne siger, at der skal diskuteres udligningsreform under de forhandlinger.
Det er klart, at når vi ved, hvilke opgaver der skal ligge hvor, kan vi begynde at finde ud af, hvordan de økonomiske strømme bliver.
Men det giver altså ikke nogen mening, at vi starter med at diskutere økonomiske pengestrømme mellem de forskellige myndigheder, før vi kender opgaveindholdet af kommunalreformen, så lad os nu tage tingene i den rigtige rækkefølge.
Som sagt håber jeg meget, at Socialdemokraterne vil medvirke til at få diskuteret og fastlagt, hvilke opgaveporteføljer der skal ligge hos de forskellige myndigheder.
Det er jo en meget typisk socialdemokratisk tilgang: Antallet af kroner er ligefrem proportionalt med den kvalitet, der leveres.
Sandheden er jo, at uanset hvor store midler, der måtte være tilført tidligere, har hverken vi eller - og især - den tidligere regering formået at forhindre ghettodannelse.
Den ghettodannelse, som vi har set, er jo ikke noget, der er opstået under denne regering.
Den er sket gennem mange år, fordi man har ladet stå til.
Man har troet, man kunne løse problemet med lidt byfornyelse hist og lidt penge her, men det er jo aldrig nogen sinde lykkedes at forhindre ghettodannelse.
Det, der skal til, er, at der bliver mulighed for at få nogle økonomisk og socialt stærke borgere af forskellig herkomst ind i de belastede boligområder, og det er jo det, regeringen har lanceret en plan for.
Det handler ikke altid om penge, og jeg synes, det er så forstemmende og ærgerligt, at når vi diskuterer initiativer og hvad der kan gøres, kommer Socialdemokraterne altid bare og siger: Der skal bare en pose penge til, så tror vi, vi kan løse problemet.
Men det duer ikke, for det har udviklingen jo vist.
Barselorloven er jo en forbedring - endda en meget klar forbedring - af børnefamiliernes vilkår, og hr. Mogens Nørgård Pedersen sagde jo også, at det er en gammel kristendemokratisk idé, så jeg går ud fra, at hr. Mogens Nørgård Pedersen er enig i, at det, at vi gennemførte den 1-årige fleksible barselorlov, var en god idé og en forbedring af børnefamiliernes vilkår.
Så nævner hr. Mogens Nørgård Pedersen fædrene.
Det gjorde statsministeren også, og man kan jo altid diskutere, om man skal lave orlovsordningen om til det, den var tidligere, og reservere nogle af dagene til faderen.
Det er vi altså imod.
Vi mener, at det må være op til den enkelte familie selv at træffe beslutning om, hvordan man vil indrette sig, men derfor kan vi jo godt glæde os over, at fædrene langsomt begynder at tage en større del af barselorloven.
Men det er ikke noget, vi mener Folketinget skal lovgive om, for det er altså bedst, at den enkelte familie selv træffer beslutning om, hvordan den ønsker at indrette sit liv.
Det er jo ikke korrekt.
Det er sådan, at den faktiske ledighed falder.
Sådan er det.
Men det er rigtigt, at vi har en udfordring, og det er den udfordring, som er beskrevet i den plan, der hedder 2010, som den tidligere regering selv har været med til at lave.
Vi arbejder meget målrettet på, at ambitionen om, at vi skal have 50.000 flere i beskæftigelse, selvfølgelig skal opfyldes frem mod 2010 og helst meget mere til.
Det er den forventning, vi har, og regeringen har jo netop gennem skattelettelserne, gennem forårspakken og gennem de tiltag, vi har lavet i finansloven, søgt at skabe et bedre udgangspunkt for at få flere mennesker i beskæftigelse.