Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-11:
Jeg vil gerne begynde med det positive ved dette lovforslag og sige, at der er da bestemt sket en væsentlig forbedring, som vi fra Kristeligt Folkepartis side værdsætter.
Og det er, at man har ændret det gældende princip, hvor nogle har været omsætningsmodtagere og andre har været overskudsmodtagere. Nu får vi for fremtiden et ensartet system.
Og der står med rette i ministerens fremsættelse: »Siden 1995, da udlodningsbeløbene blev maksimeret, er beløbet til omsætningsmodtagerne faldet, medens beløbet til overskudsmodtagerne er steget.«
Der er altså nogle, der har været vindere, og nogle, der har været tabere, og det har ikke været tilsigtet.
Og det er jeg glad for nu bliver ændret, så vi får en mere rimelig og ligelig fordeling på det helt overordnede plan.
Når de, der har vundet, og det er jo idrætten og Dansk Ungdoms Fællesråd, begge har scoret på at være overskudsmodtagere, må man konstatere, at i ministerens lovforslag nedsættes deres indtægter ikke procentvis ligeligt.
Og det kan vi ikke forstå fra Kristeligt Folkepartis side, og vi er heller ikke enige i det.
Vi mener, at den parallelitet, der har været mellem idrætten og Dansk Ungdoms Fællesråd fortsat burde være til stede. Der er sket et fald for Dansk Ungdoms Fællesråd på 9,4 pct., er det oplyst i et bilag, som er sendt fra Dansk Ungdoms Fællesråd.
Nu bliver det sendt over til ministeriet, og så kan vi selvfølgelig få ministeriet til at kommentere de tal, men i bilaget redegøres for et fald på 9,4 pct., mens faldet på idrætsområdet er på 7,2 pct. Jeg synes, det har været et rigtigt princip, at idrætten og Dansk Ungdoms Fællesråd på den måde har været knyttet til hinanden, men nu er der sket et større fald for Dansk Ungdoms Fællesråd end for idrætten, hvorfor vi er uenige i, at de ikke fortsat følges ad.
Men vi er enige i, at begge skulle miste, fordi de har fået forholdsvis for meget - det er der også andre ordførere, der har været inde på - og det er ikke det princip, men det, at man, når man ændrer, ikke har gjort det parallelt.
Det er den ene indvending, vi har mod forslaget. Så er vi enige i, at man har villet opprioritere de sociale og sundhedsfremmende organisationer, men man har gjort det på en måde, så der er nogle, der efter vores mening er blevet voldsomt tabere.
Nu står jeg her med aktstykke nr. 20 til Finansudvalget, hvori vi har en pulje, som er omtalt i oversigten i lovforslaget, hvor det hedder »Andre almennyttige formål«, og den lander på 11,9 mio. kr.
Nu er jeg godt klar over, at der er nogle indbyrdes forskydninger, men jeg kan sige, at i den tilsvarende pulje, som blev udloddet i år - det er dateret den 29. maj 1998 - er der til andre humanitære, velgørende og almennyttige formål blevet udloddet 33.337.000 kr.
Og med den omlægning, som vil ske, hvor vinderne må afgive noget, må man forvente, at den pulje må stige noget, måske et par millioner kroner.
Her er altså tale om et fald på ca. 65 pct. Og dér må man spørge: Hvad er filosofien bag det?
Vi mener, at Team Danmark har fået for stor en stigning.
Vi kan heller ikke se, at det havde været nødvendigt med så stor en procentvis stigning, som der er tale om for Lokale- og Anlægsfonden.
Her er to områder, hvorfra man passende kunne tilføre denne pulje, som bliver nedsat så stærkt, nogle midler
, men jeg kan netop frygte for, at de store organisationer fortsat vil få, mens mange af de små måske helt vil glide ud i mørket.
Vores slutspørgsmål er: Hvorfor skal Hypotekbanken tjene på at administrere en udbetaling, der kommer til at koste modtagerne adskillige millioner kroner?
Det bør ændres, og endelig bør vi under udvalget se på de likviditetsspørgsmål, der vil kunne opstå, når der er foretaget de forskellige omposteringer.
Vi kan ikke støtte forslaget i den foreliggende form.