Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-05-25:
Jeg er blevet bedt om at oplyse, hvilke initiativer
regeringen har tænkt sig at iværksætte i forlængelse af Europaudvalgets udtalelse til Kommissionen om radiofrekvenspolitik.
Udtalelsen følger høringen i Europaudvalget den 24. marts om Kommissionens grønbog om radiofrekvenser, hvori jeg desværre var forhindret i at deltage.
Der peges på tre områder, hvor jeg særlig bliver bedt om at redegøre for regeringens initiativer.
For det første spørges jeg om initiativer i forbindelse med definitionen af indholdet af dansk public service.
Af hr. Rohdes indlæg kan jeg forstå, at det faktisk ikke er nødvendigt at diskutere i dag, fordi det skal være en rent teknisk gennemgang af hele det her område, og når det drejer sig om indholdet i public service-begrebet, så kan det selvfølgelig ikke være rent teknisk.
Når vi først skal til at definere, hvad public service er, så handler det netop ikke kun om frekvenser og frekvenspolitik, så handler det om, hvad det er, vi vil rent kulturpolitisk, men det kan jeg forstå åbenbart ikke interesserer forespørgeren. For det andet skal jeg redegøre for udnyttelsen af frekvenser samt for, hvorledes vi undgår hamstring af frekvenser, og endelig spørges der til initiativer, der sikrer et objektivt og transparent system ved tildeling af frekvenser.
I Europaudvalgets udtalelse lægges der vægt på, at hver enkelt EU-medlemsstat har ret til at sikre og styrke kulturarven og demokratiet gennem et bredt udbud af radio, tv og andre frekvensbårne ydelser.
Der peges på, at vi derfor har såvel en ret som en pligt til at definere indholdet af public service.
Det kan jeg selvfølgelig kun tilslutte mig.
Jeg mener, at der løbende med de mediepolitiske ordførere er en debat om, hvad vi mener, public service indebærer og betyder.
Og det samme er der med den danske befolkning.
Det fremgår af Danmarks Radio og TV2's vedtægter, sådan som det kan læses i § 4 og indtil stk. 7 i § 4. Desuden blev Danmarks Radio og TV2's muligheder for at udøve anden virksomhed i tilknytning til programvirksomheden udvidet i forbindelse med lovændringen i 1996.
Bl.a. blev det muligt for de to stationer at oprette nye selskaber med henblik på at udøve medierelaterede aktiviteter, f.eks. betalings-tv.
Det er en forudsætning, at den virksomhed, som ligger ud over den traditionelle programvirksomhed, udøves på konkurrencemæssige vilkår.
Det betyder bl.a., at der skal være regnskabsmæssig adskillelse mellem de to former for virksomhed, og at der ikke kan anvendes licensmidler i forbindelse med de nye aktiviteter.
De definitioner og krav, som vi én gang er blevet enige om, holder selvfølgelig ikke til evig tid.
Med de nye teknologiske muligheder skal vi igen kigge på indholdet af public service-forpligtelserne og tage stilling til, hvilke aktiviteter der falder indenfor, og hvilke der falder udenfor.
Det er en debat, som jeg regner med kommer til at indgå i efterårets mediepolitiske forhandlinger.
I den forbindelse vil jeg blot minde om, at Folketingets medlemmer ligesom resten af den danske befolkning har mulighed for at se de to stationers efterlevelse af kravene efter i sømmene mindst én gang om året, nemlig når stationerne kommer med deres public service-regnskaber.
I 1998 var det første gang, de to stationer var forpligtet til at komme med sådanne regnskaber.
Der var i forbindelse med offentliggørelsen af regnskaberne en del debat om, hvorvidt regnskaberne var rigtig udformet, og mindre debat om hvorvidt de to stationer havde levet op til deres public service-forpligtelse.
Jeg håber, at sommerens debat om regnskaberne for 1998 kommer til at gå mere på indholdet end på regnskabernes form.
Jeg vil lige i det efterfølgende belyse spørgsmålet
om, hvordan det forholder sig med de ubrugte og de såkaldt hamstrede frekvenser samt om initiativer til sikring af et objektivt transparent system ved tildeling af frekvenser.
Indledningsvis vil jeg slå fast, at frekvenspolitikken som sådan hører under forskningsministeren.
Frekvenser bliver en kulturpolitisk sag, når vi taler om de frekvenser, der bruges til radio- og tv-formål.
Radio- og tv-frekvenser har en anderledes samfundsmæssig betydning end andre frekvenser.
Dansk radio og tv er helt centralt for bevaringen og udviklingen af dansk kultur og sprog samt for de værdier, der
er grundlæggende for det danske samfund og demokrati.
Det er her, den offentlige mening bl.a. dannes, og det er et af de steder, ytringsfriheden sikres. Det er derfor, det er så vigtigt, at der ved fordeling af frekvenser og prioritering mellem forskellige former for programtyper tages særlige hensyn til offentlighedens interesser i at få så gode, væsentlige og vedkommende radio- og tv-programmer som muligt.
Det er altså ikke blot et spørgsmål om udnyttelse eller hamstring af frekvenser.
Det er et aspekt, man let kan glemme, når det igen og igen påpeges, at frekvenser kan bortauktioneres eller sælges som en hvilken som helst anden vare.
Men jeg mener ikke, at det skal være på bekostning af hensynet til dansk sprog og kultur.
Radio og tv er ikke en vare, som kan evalueres på samme måde, som man f.eks. evaluerer forskellige mobiltelefoniprodukter.
Antallet af frekvenser, reserveret til radio og tv, er forhandlet internationalt og ligger forholdsvis fast.
De danske frekvensressourcer til tv udnyttes ved, at Danmarks Radio og TV2 benytter hver deres landsdækkende sæt af frekvenser.
Det tredje landsdækkende frekvenssæt er det besluttet at benytte til digitalt tv. Endelig er der afsat frekvenser til lokal-tv.
Der er på landsplan afsat i alt ca. 40 sendemuligheder, hvoraf lidt under halvdelen er i brug for øjeblikket.
De ledige sendemuligheder vil som aftalt med de mediepolitiske ordførere blive brugt til udsendelse af DR2 i en 5-årig periode. På radiosiden har Danmarks Radio for tiden eneret på at sende landsdækkende, jordbaseret radio i Danmark.
Danmarks Radio benytter så tre af de fire landsdækkende FM-frekvenser til det formål.
Den fjerde landsdækkende radiokanal ligger desværre for øjeblikket ubenyttet hen.
Det kalder jeg frekvensfråds, men det er som bekendt heller ikke med regeringens gode vilje.
Det er derimod det, man måske kunne kalde tivoli.
Endelig er der på landsplan afsat ca. 400 sendemuligheder til lokalradio, hvoraf ca. 300 er i brug.
De uudnyttede muligheder findes hovedsagelig i områder, hvor navnlig det økonomiske grundlag for lokal radiovirksomhed ikke er til stede.
Derudover udsender Danmarks Radio en række specialprogrammer på mellem- og langbølgefrekvenser samt kortbølgeradio til danskere i udlandet.
Det er således meget begrænset, hvad der vil kunne findes af nye landsdækkende sendemuligheder.
På lokalradio- og tv-området ligger det som bekendt alle frit for at søge om adgang til at benytte de lokale frekvenser til lokalradio- eller tv-formål.
Det fremgår af loven, hvilke hensyn de lokale nævn skal lægge vægt på ved tildeling af sendemuligheder.
Der er således en høj grad af gennemsigtighed.
Udvalget vedrørende lokalradio og tv udmelder frekvenser til lokalradio- og tv-formål efter anmodning fra de lokale radio- og tv-nævn, når der er behov for det.
Endvidere kan udvalget inddrage ubrugte frekvenser for at sikre den mest optimale udnyttelse af de forhåndenværende frekvensressourcer.
Denne mulighed har udvalget benyttet sig af ved flere lejligheder.
Sidst i forbindelse med inddragelsen af ubrugte lokaltv-frekvenser til udsendelse af Danmarks Radio2, som nu vil komme til en større andel af befolkningen via det jordbaserede sendenet.
Her tænker jeg bl.a. på de problemer, vi har haft med at få Danmarks Radio2 ud til en større del af befolkningen.
I den forbindelse skal det nævnes, at Kulturministeriet tidligere med Telestyrelsens hjælp har inddraget frekvenser, der var reserveret til yderligere regionalisering af Danmarks Radios radiovirksomhed. De pågældende frekvenser ønskede vi i stedet anvist til lokalradioformål, bl.a. for at forbedre lokalradiosendemulighederne i hovedstadsområdet.
Det, der for alvor kan revolutionere udbuddet af sendemuligheder for såvel radio som tv, er digitaliseringen af de jordbaserede sendernet.
Det er aftalt med parterne bag den mediepolitiske aftale, at den tredje landsdækkende tv-kanal skal udnyttes til digital tv, herunder til gennemførelse af feltforsøg.
Danmarks Radio og TV2 får hver to digitale tv-kanaler
at gøre godt med, så de både kan udsende et nyt program og parallelisere deres nuværende programmer i den nye teknik.
Vi er enige om, at kapacitet, der herefter måtte være til overs, skal udbydes til kommercielle stationer. Der skal i den forbindelse dog stadig tages stilling til, hvem der skal have mulighed for at anvende den overskydende kapacitet og på hvilke vilkår.
Endvidere vil jeg godt erindre om, at vi i ordførerkredsen i december besluttede at anmode Telestyrelsen om at sende yderligere sendemuligheder til landsdækkende digitalt tv.
Så vidt jeg har forstået, kan sendemulighederne på denne måde blive mangedoblet.
Når de nye digitale sendemuligheder skal fordeles, må målet være, ligesom målene for resten af frekvenspolitikken, at sikre en så stor gennemsigtighed ved tildelingen af de nye sendemuligheder som muligt og samtidig sikre, at de kulturpolitiske hensyn også tages med i betragtning.
Forhandling