Lise Hækkerup (S), 1998-12-01:
Vi har stadig væk erkendelsen som et meget, meget højt mål, når vi taler om forskning.
Nu er der altså forskel på forskning.
Der er den humanistiske forskning, og der er den forskning, som typisk ville kunne føre til et patent, og det er selvfølgelig den sidste del af forskningen, som er til debat her i dag.
Så blev der talt om nogle penge, og jeg kan ikke lade være med i denne forbindelse at sige, at der jo på finansloven foreløbig er afsat 58 mio. kr., tror jeg, for det vil det koste at gennemføre denne her patentering.
Det vil sige, at man regner med, at efter de 4 år, som det her beløb skal vare, vil 58 mio. kr. være tilført de danske universiteter.
Blot for at sætte nogle tal på.
Forskning spiller en helt central rolle i velfærdssamfundets udvikling.
Den samlede danske forskningsindsats er øget markant i de senere år.
Samtidig har både befolkningens og politikernes bevågenhed omkring forskning ført til øgede krav til forskningen, helt rimelige krav, krav om synlighed, sammenhæng og om nyttiggørelse af forskningsresultater.
I en OECD-undersøgelse fra 1994 var konklusionen, at vores forskningssystem var for indviklet og for usammenhængende, og at der manglede klare mål og prioriteringer.
Denne og lignende undersøgelser gav stof til eftertanke.
I de senere år har regeringen derfor søgt at råde bod på et uhensigtsmæssigt og forældet forskningssystem.
Senest har forskningsministeren iværksat en række initiativer, der på den ene side skal ruste forskningsinstitutionerne til fremtidens videns- og innovationssamfund og på den anden side sikre, at offentlige og forskningsinstitutionernes resultater i højere grad kommer det omgivende samfund til gode.
Dette lovforslag er således foreløbig sidste skud på stammen og skal ikke betragtes isoleret, men ses i sammenhæng med de øvrige initiativer, f.eks. udviklingskontrakter, innovationsmiljøer, som kommer fra Erhvervsministeriet, og de nye ansættelsesregler ved universiteterne, og det bliver det hverken bedre eller dårligere af.
Som det ser ud i dag, er videnskabelige medarbejdere ved landets universiteter ikke som alle andre forskere omfattet af lov om arbejdstagernes opfindelser.
Det betyder, at institutionerne ikke har fordring på egne forskeres opfindelser og dermed ingen indtægter får.
Er det rimeligt, når forskerne faktisk frembringer deres opfindelser i arbejdstiden og for offentlige midler?
Det mener vi ikke i Socialdemokratiet.
Vi finder det heller ikke særlig hensigtsmæssigt, at universiteternes forskningsresultater kun i ringe omfang kommer det omgivende samfund til gode.
Hverken universiteterne selv eller det omgivende samfund kan være tjent med de nuværende regler, som virker som en barriere for nyttiggørelsen af forskningsresultaterne. Med dette lovforslag lukkes der op for, at forskernes opfindelser i langt højere grad kommer frem i lyset, og for at universiteterne derved kan yde et større bidrag til udviklingen i teknologi, produktion og velfærd.
Universiteterne vil med lovforslaget have langt større incitament til en aktiv indsats i forbindelse med håndteringen af forskernes opfindelser.
Samtidig vil der ske
en styrkelse af forskningen, bl.a. fordi en større nyttiggørelse af forskningen i form af flere patenter m.v. vil øge universiteternes økonomiske ressourcer.
Der bliver med andre ord flere penge at forske for.
Desuden vil den enkelte forsker i højere grad end tidligere kunne koncentrere sig om det, han eller hun er god til, nemlig at forske.
Forskeren slipper for det praktiske og administrative arbejde
omkring beskyttelse og omsætning af rettighederne for forskningsbaserede opfindelser.
For at mane eventuelle misforståelser i jorden vil jeg gerne understrege, at den enkelte forsker ikke fratages retten til egne opfindelser.
Den enkelte forsker har stadig som udgangspunkt retten til sine opfindelser
, men en bedre nyttiggørelse af disse opfindelser forudsætter, at også den forskningsinstitution, der finansierer opfindelserne, får del i disse rettigheder og dermed i en eventuel økonomisk gevinst ved udnyttelse af rettighederne. Med lovforslaget sikres netop, at begge parter får noget ud af nyttiggørelsen af en given opfindelse.
Samtidig sikres det, at denne nyttiggørelse sker i et samarbejde mellem parterne.
Kun på den måde sikrer vi, at både forskere og forskningsinstitutioner er interesserede i at forøge og nyttiggøre deres opfindelser, og dermed bidrager det til at øge den samfundsmæssige udnyttelse af forskningsresultaterne.
Vedtagelsen af lovforslag nr. L 93 vil ikke blot være til gavn for samfundsudviklingen som helhed.
En vedtagelse af lovforslaget vil også være til gavn for både forskere, forskningsinstitutioner og dermed for kvaliteten af forskningen og for erhvervslivet.
Socialdemokratiet er af den opfattelse, at en øget synliggørelse af forskningen og et øget samarbejde mellem forskningsverdenen og det omgivende samfund - det vil sige erhvervslivet, politikere, embedsmænd osv. - vil medføre en feedback, som vil kunne inspirere forskere i deres arbejde og dermed bidrage til innovation og nytænkning.
Jeg behøver vel ikke sige, at vi i Socialdemokratiet støtter lovforslaget.
Jeg vil også lige sige, at da det er første gang, jeg har ordet som forskningsordfører, vil jeg godt takke ministeriet for et godt og konstruktivt samarbejde.
Der er grøde i dansk forskningspolitik, og nytænkning præger de initiativer, der senest er taget på forskningsområdet ...