runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-12-11:
Kære fru Anne Baastrup, skal vi nu ikke være enige om, at vi ikke begynder at referere hinanden forkert?
Jeg sagde på Venstres vegne: Vi er altid optaget af ofrene.
Men jeg har ikke sagt noget om, at vi er med på, hvad fru Line Barfod kommer med.
Det er vi formentlig ikke.
Det ville jo være en sjældenhed.
Vi har sagt, at vi vil se på det, og det er noget ganske andet.
Line Barfod (EL), 2001-12-11:
Jeg skal blot gøre fru Birthe Rønn Hornbech opmærksom på, at jeg desværre har mødt en del ofre både for vold og voldtægt i mit arbejde med at hjælpe folk, der står med forskellige økonomiske problemer.
Det er også derfor, at jeg mener, at det er nødvendigt at gøre noget for at hjælpe de ofre helt konkret, herunder hjælpe dem med den nødvendige psykologbistand, økonomisk bistand osv.
Derfor vil jeg gerne høre: Hvad er det, Venstre ønsker at gøre for ofrene, ud over det at hæve straffen?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-12-11:
Hvis ikke fru Line Barfod i sit unge liv endnu har erfaret, hvordan voldsofre føler det, hvis gerningsmanden får en pjatstraf, så må det jo vente, til fru Line Barfod bliver lidt ældre.
Men vi andre ved jo godt, at straffeloven efter vores opfattelse skal afveje krænkelsen, og den synes vi altså skal vægtes højere, og vi ved, at det betyder noget for ofrene.
Det er vores erfaring.
Vi færdes forskellige steder.
Måske ved fru Line Barfod det ikke, men sådan er det.
Vi påskønner, at fru Sandy Brinck åbenbart har ændret ideologi og er begyndt at se mere på ofrene end forbryderne.
Vi påskønner også, at Socialdemokratiet nu har indset, at den form, man tidligere forsøgte at skærpe straffene for vold på, som var noget, jeg ikke kan tillade mig at sige her fra Folketingets talerstol, nu altså er forbi, og at vi er enige om, at det er strafferammerne, der skal skærpes.
Men vi ønsker altså stadig væk, at vi ser den personfarlige kriminalitet i en sammenhæng, så vi får et samlet udspil, der kan vedtages, med skærpede straffe for en lang række voldsforbrydelser.
Men selvfølgelig er vi positive over for de tanker, der ligger i det her forslag.
Det er jo de samme, som man har skrevet af efter Venstres og De Konservatives forslag fra i foråret.
Nu kom justitsministeren jo ifølge oppositionens vurdering
forfærdelig galt af sted ved at tale om andet end selve lovforslaget.
Og det henhører ikke under det her lovforslag, men hvis fru Line Barfod kommer med et forslag om økonomi, jamen så ser vi på det, når det kommer.
Sandy Brinck (S), 2001-12-11:
Jeg skal bare kvittere.
For nu kan jeg forstå, at Venstre er tilfreds med det lovforslag, der ligger, og jeg går ud fra, at det så betyder, at man også støtter det, så vi kan komme i gang med at få de skærpelser, som vi alle sammen har været ude at give løfter om i valgkampen, men også lyttet os til, at befolkningen faktisk har haft et ønske om.
Jo før jo bedre.
Så jeg skal blot kvittere for den positive tilkendegivelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-12-11:
Jamen der kan jo skrives tykke bøger om, hvad der undrer fru Anne Baastrup, når det er noget, hun ikke er politisk enig i.
Det kunne være sjovt, om fru Anne Baastrup lærte at skelne mellem politisk holdning og saglighed.
Jeg har ikke skrevet regeringsgrundlaget
, og som fru Anne Baastrup ved, er jeg ikke medlem af regeringen, og fru Anne Baastrup ved også, at det er sagt aldeles uden surhed.
Med hensyn til fru Elisabeth Arnold og det manglede svar ved fru Elisabeth Arnold jo udmærket, at her begrænses taletiden.
Når vi ønsker straffen for vold skærpet, skal vi altså ikke ud og se på, hvad man gør i andre lande.
Vi skal se på, hvad vores holdning til krænkelsen er.
Men vi undrer os bare over, at de valgløfter, som man kom med fra Socialdemokratiets side, ikke er indfriet.
Men lad mig dog sige det igen: Vi påskønner da, at fru Sandy Brinck nu står og plæderer for, at enhver voldtægtsforbrydelse skal have en strafferamme på 10 år.
Det går da fremad.
Men i årevis har hun sagt fra denne talerstol, hver gang der var tale om højere straffe, at vi ikke havde noget andet bud, og at det var skruen uden ende, og at det var skruen uden ende, og at det var skruen uden ende. Derfor håber vi da også på, at i hvert fald Socialdemokratiet, som nu åbenbart for sit eget vedkommende har givet den skrue en ekstra tand, også vil være med til at forhøje strafferammerne for de andre forbrydelser.
Anne Baastrup (SF), 2001-12-11:
Når det er sådan, at fru Birthe Rønn Hornbech siger, at Venstre og De Konservative ikke har sovet i timen,
hvordan kan det så være, at man oprindeligt, da man udformede regeringsgrundlaget, havde formuleret det således, at nu skulle der nedsættes et udvalg med henblik på at modernisere strafferammerne?
Er det så ikke korrekt fortolket, at Venstre og De Konservative har sovet i timen og ikke var klar over, at Straffelovrådet var i gang?
Hvordan kan den her historie ellers komme frem?
Det undrer i hvert fald mig.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-12-11:
Fru Birthe Rønn Hornbech kom ikke med nogen kommentar til den kendsgerning, som jeg kom med i min korte bemærkning for lidt siden, nemlig at Danmark straffer ganske hårdt, når det gælder almindelig voldskriminalitet, men ganske mildt, når det gælder voldtægt.
Alene af den grund burde man skille tingene ad og forhøje strafferammerne for voldtægt og ikke for almindelig vold.
Det vil jeg gerne have fru Birthe Rønn Hornbechs kommentar til.
Hvis jeg ikke får nogen kommentar til det, vil jeg anse det for at være samtykke til det, jeg siger.
Sandy Brinck (S), 2001-12-11:
Jeg læser gerne hele citatet op: »Vi er utrolig godt tilfredse med, at regeringen er landet på den fremgangsmåde, som vi hele tiden har ment var den rigtige, nemlig en forhøjelse af strafferammerne.«
Det er fuldstændig det, jeg sagde tidligere, og det er det, som fru Birthe Rønn Hornbech også siger her.
Det er det samme lovforslag.
Så kan vi diskutere historie og alt muligt andet.
Men jeg synes, det ville være klædeligt at gøre det, når man har været ude at sige til vælgerne, at man ønsker en skærpelse. Her ligger en skærpelse.
Hvorfor skal vi dog vente på, at det skal hænge sammen med skærpelser alle mulige andre steder?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-12-11:
Nej, må jeg sige til fru Anne Baastrup, vi sov overhovedet ikke i timen dengang; vi var bare ikke enige.
Med hensyn til det, fru Sandy Brinck siger om fremgangsmåderne og strafferammerne og citerede, hvad jeg skulle have sagt, så har jeg lyst til at henvise til den historie, der går i præstekredse: Står der ikke i Det Ny Testamente, at Judas gik hen og hængte sig?
Står der ikke et andet sted: Gak du hen og gør ligeså?
Sådan kan man ikke bruge et citat fra Folketingets forhandlinger.
Den fremgangsmåde, jeg henviste til - hør nu efter, før der markeres, vil jeg sige til fru Sandy Brinck, for det er ikke en sag, der er god for socialdemokraterne - var, at det nu endelig er gået op for Socialdemokratiet, at den rette fremgangsmåde er at forhøje strafferammerne.
Hvad var det, Socialdemokratiet tidligere som regering gjorde?
Jo, de fremsatte en elendig voldspakke, som nærmest var i strid med grundloven ifølge høringssvarene fra landsretterne.
Det var det, jeg henviste til.
Det havde været klædeligt, om man var lidt mere loyal, når man citerede fra Folketingstidende.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-12-11:
I lighed med justitsministeren fremførte Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, at man skulle se tingene i sammenhæng, al personfarlig kriminalitet, både almindelig vold og voldtægt, skulle man se på samlet, og derfor var det forkert, at vi gik ind og lovgav om et enkelt område som voldtægt.
Men fru Birthe Rønn Hornbech må også kunne huske, nu vi er tilbage i historien, at der har været adskillige sammenligninger af strafniveauerne mellem Danmark og andre lande her i Europa, og det har jo vist sig - og det håber jeg
da fru Birthe Rønn Hornbech kan give mig ret i - at Danmark i faktisk afsagte domme straffer betydelig hårdere for vold end de fleste andre europæiske lande.
Vi overgås, så vidt jeg ved, kun af Grækenland.
Så dér ligger vi i den europæiske strammer-top 10. Når det derimod drejer sig om voldtægt, ligger vi faktisk ganske lavt i forhold til de fleste andre europæiske lande.
Og det er en af grundene til, at den tidligere justitsminister fremsatte dette her forslag om forhøjelse af straffen for voldtægt.
Der er faktisk en ret stor uoverensstemmelse mellem dansk og udenlandsk praksis.
Anne Baastrup (SF), 2001-12-11:
Men nu har jeg jo også været i valgkamp med de pågældende partier, og jeg er jo klar over, at pengene sidder løst, og jeg troede simpelt hen også bare, at de sad løst, når det drejede sig om de rigtig alvorlige problemer, men det kan jeg forstå de ikke gør.
Helge Adam Møller (KF), 2001-12-11:
Ja, hvor der handles, der spildes.
To kommentarer: Jeg kan godt huske, hvad fru Anne Baastrup sagde for et par måneder siden.
Men det bliver jo ikke mere rigtigt af at blive gentaget.
Men altså helt ærligt: Hvad skiftende ministre har gjort tilbage i sidste årtusinde, for to årtier siden, hvad enten de er fra Socialdemokratiet, Det Konservative Folkeparti eller Venstre, synes jeg ærlig talt ikke er særlig relevant.
Jeg kan bare konstatere, at de par gange, hvor henholdsvis Det Konservative Folkeparti og hvor De Konservative sammen med Venstre har fremsat konkrete forslag om at hæve strafudmålingen markant for voldtægt, har fru Anne Baastrup talt imod det og stemt imod det.
Det glæder mig da nu, at man har skiftet mening.
Men helt ærligt, det har jo været sagen. Og når fru Elisabeth Arnold siger, at strafferammen er meget højere end den, domstolene bruger, så er det jo rigtigt.
Men domstolene kan jo konstatere, at det antal gange, hvor vi har diskuteret, at strafudmålingen skulle være højere, nemlig når vi har foreslået det, har et flertal i Folketinget sagt: Vi er tilfredse med den strafudmåling.
Og så må domstolene vel opfatte, at det er det, Folketingets flertal mener.
Men det er altså det, vi ønsker at lave om og lave meget hurtigt om, og det har vi gjort i mange år.
Colette L. Brix (DF), 2001-12-11:
Jeg vil gerne sige, at jeg synes, at det er godt, at det her emne bliver behandlet dybt og inderligt.
Sådan er det altså.
Vi er jo kvinder her i dag, de fleste af os.
Der kan næsten ikke gøres en værre gerning mod en kvinde.
Derfor vil jeg sige: Hårdere straffe, ja, de hjælper.
Anne Baastrup (SF), 2001-12-11:
Da vi havde debatten om ændring af strafferammerne for voldtægt i oktober måned, havde hr. Helge Adam Møller og undertegnede en debat om, hvad det egentlig er, der fastsætter den konkrete straf.
Det er den praksis, man udfører fra bl.a. justitsministerens side, når der er sket ændringer i lovgivningen.
Jeg bliver derfor endnu en gang nødt til at minde hr. Helge Adam Møller om, at det var en konservativ justitsminister, der var den første til at sikre, hvilke sager der skulle indbringes for højere domstole, og hvilke man lod ligge.
Derfor var det jo den konservative justitsminister, der fastlagde retspraksis, som medførte, at Højesteret tog stilling til det.
Det er derfor, at det har været meget vanskeligt at få ændret på praksis set i relation til nogle af de meget, meget ubehagelige voldtægtssager, vi har haft.
Sandy Brinck (S), 2001-12-11:
Jeg skal blot lige sige til Dansk Folkepartis ordfører om den kritik af den tidligere regering, der lå i ordførertalen: Jeg skal blot gøre opmærksom på, at dette er en genfremsættelse af et lovforslag, som den tidligere regering fremsatte. Så der er ingen ændret holdning.
Tværtimod, så synes vi, at det var med at få handling i gang nu, når vi ved, at så mange er enige i hensigten.
Så skal jeg blot kvittere og udtrykke tilfredshed med, at der også fra Dansk Folkepartis side bliver udtrykt en vis utålmodighed, og jeg går ud fra, at vi dermed får en positiv medvirken fra Dansk Folkeparti til at få dette lovforslag gennemført, så vi ikke behøver at vente på regeringens samlede pakke.
Helge Adam Møller (KF), 2001-12-11:
Nu siger fru Elisabeth Arnold, at grunden til, at den gamle regering ventede 8½ år, før den foretog sig noget, var, at man først i sommer blev klar over, at Danmark straffede urimelig mildt og langt lavere end Tyskland, Finland, Norge og Sverige.
Det passer jo ikke, vil jeg sige til fru Elisabeth
Arnold
Jo, det er rigtigt, at vi straffer langt mildere.
De andre straffer i gennemsnit dobbelt så hårdt og tyskerne tre eller fire gange så hårdt, men det har vi da vidst i årevis.
Det var der ikke noget som helst nyt i.
Det har da været fremme i debatten mange gange, at vi på det område havde en efter konservativ opfattelse urimelig lav strafudmåling.
Næ, sagen var, at nu nærmede valget sig, og derfor, 14 dage før valget kom, kom man endelig med det forslag, man ikke havde kunnet tage sig sammen til i 8½ år.
Det er jo sandheden, men den er som sædvanlig ilde hørt.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-12-11:
Der er jo ikke noget overraskende i det, hr. Helge Adam Møller siger, for det var stort set det samme, han sagde, dengang det her forslag blev behandlet i oktober måned.
Jeg bliver nødt til at svare igen på samme måde som dengang, nemlig at det her forslag om forhøjelse af straffe for voldtægt er kommet frem som følge af en undersøgelse, der blev lavet i afvigte sommer, i juli måned, hvor det fremgik, at vi i Danmark straffede voldtægt betydelig mildere, end man gjorde i de fleste andre europæiske lande.
I løbet af 3 dage var der samlet et massivt flertal i medierne, repræsenterende stort set samtlige politiske partier, for at få justitsministeren til at fremsætte et forslag om forhøjelse af straffen for voldtægt allerede med det samme, når Folketinget trådte sammen.
Så det her er i virkeligheden en form for europæisk harmonisering, for vi vil gerne have, at strafniveauerne er nogenlunde ens for ensartede forbrydelser, selv om der jo
mildest talt ikke er tale om nogen grænseoverskridende kriminalitet
Helge Adam Møller (KF), 2001-12-11:
Nu synes jeg faktisk, at Socialdemokratiet og De Radikale skal have ros, megen ros.
Jeg er meget imponeret, for de to partier havde jo regeringsmagten i lidt over 8½ år, fra begyndelsen af 1993 og til for 14 dage siden.
Og i løbet af de første 8½ år debatterede vi mange gange voldtægt og skærpede sanktioner.
Vi fremsatte forslag.
Socialdemokratiet stemte dem ned, De Radikale stemte dem ned.
Vi gjorde det i sidste forår, vi gjorde det i dette forår, og vi gjorde det kort efter sommerferien.
De blev stemt ned hver gang af fru Sandy Brinck og fru Elisabeth Arnold.
Så efter 8½ år, nøjagtig 14 dage før valget blev udskrevet, handlede regeringen og fremsatte et forslag til skærpede sanktioner over for voldtægt.
Det var jo dejligt at se, at der endelig skete noget.
Og nu efter nøjagtig 2 uger i opposition har man stadig væk sin store handlekraft, for så genfremsætter man det samme forslag, som man ikke kunne finde ud af de første 8½ år.
Tak for det.
Den håber jeg så holder, når regeringen først i det nye år, om meget kort tid, fremsætter sine forslag til, hvordan vi ønsker, at sanktionerne skal være for voldtægt, for grov vold, for menneskesmugling og for andre kriminelle handlinger, der ødelægger fuldstændigt uskyldige menneskers liv, ikke bare fysisk, men også psykisk.
Vi behøver nemlig ikke 8½ år for at handle.
Vi kan gøre det i løbet af få måneder.
Vi vil have skærpet straffen for voldtægt, som vi har sagt i mange år, men igen konstant er blevet stemt ned af de gamle regeringspartier.
Men vi vil ikke behandle forslagene stykkevis og delt.
Vi synes, de har en sammenhæng, når man begår grov og alvorlig kriminalitet over for andre mennesker, hvad enten det er grov vold, uagtsomt manddrab eller voldtægt, og derfor vil vi behandle lovforslagene set i en større sammenhæng. Vi glæder os til, at den nye, handlekraftige regering kort ind i det nye år kommer med en samlet pakke. Det, jeg så håber, er, at den nye handlekraft, der nu tilsyneladende er kommet fra De Radiale og Socialdemokratiet, også holder de 1½ måned, så vi kan få vedtaget langt skrappere sanktioner, ikke bare for voldtægt, men også for grov vold og de andre eksempler.
Jeg håber ikke, at jeg bliver skuffet.
Derfor kan vi ikke støtte dette forslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-12-11:
Til hr. Helge Adam Møller vil jeg sige: Selv om vi er uenige rent politisk, er der ikke nogen grund til at være hoven eller arrogant.
Jeg finder mig ikke i den der forklaring om, at man ikke har gidet gøre noget i 8½ år.
Det er simpelt hen ikke rigtigt. Vi har i Det Radikale Venstre en meget, meget stor respekt for det retssystem, vi har i Danmark.
Vi har en strafferamme for voldtægt, der går først til 6 år og derefter til 10 år.
Det synes vi er en ganske høj strafferamme.
Den bliver overhovedet ikke udnyttet i domstolene, bl.a. fordi vi har lægfolk med i vores retter, og det er jeg meget godt tilfreds med, at vi har, og disse lægfolk skal jo udtrykke det, der er den almindelige befolknings holdning til strafniveauet i disse sager, og de har altid trukket i den lave retning.
Derfor har vi syntes, at det var i orden, for dommene måtte jo udtrykke en eller anden form for folkelig forståelse for, at der skulle dommene ligge, og de lå betydelig lavere end det maksimum, der var muligt ifølge loven. Så det er ikke rigtigt, at vi ikke har villet gøre noget i 8½ år.
Vi har ikke syntes, at det var rimeligt, når vi havde et signal fra lægdommerne i domstolene om, at strafniveauerne skulle ligge på et betydelig lavere niveau end det, der var maksimum.
Charlotte Dyremose (KF), 2001-12-11:
Mennesker med behov for hjælp i hjemmet skal selvfølgelig modtage hjælp.
Det er en grundliggende sten i det danske velfærdssamfund.
Vi Konservative er enige med forslagsstillerne i, at hjemmehjælp i dag visse steder ikke er god nok.
Vi har et hav af dygtige folk ansat i hjemmeplejen, det er der ingen tvivl om.
Men de rammer, der i dag er udstukket for hjemmehjælpen, er i for høj grad præget af systemtænkning.
Beslutningsforslaget her bærer efter vores mening præg af en videreførelse af denne systemtænkning.
Jeg vil give forslagsstillerne ret i, at det kan være fristende at opstille klare lister over, hvilke opgaver der skal løses, for at sikre at de bliver løst.
Jeg kan give dem ret i, at det kan være fristende at opstille retningslinjer for, hvor mange timer hjemmehjælpen skal ydes.
Men jeg skal heller ikke lægge skjul på, at det netop er den slags retningslinjer, der er med til at gøre systemerne stivere og i sidste ende ender med at nedprioritere det enkelte menneske til fordel for det stive system.
Vi Konservative mener, at der skal være tale om en hundrede procent individuel vurdering til gavn for den ældre.
Jeg hæfter mig særligt ved forslaget om minimum 2 timers hjemmehjælp om ugen.
Jeg forstår som sagt godt den gode intention, men jeg mener alligevel, at forslaget er omsonst, for for mange mennesker vil 2 timer overhovedet ikke være nok.
Det vil være en forsvindende lille del af det behov, man har, og det vil derfor ikke give nogen sikkerhed for udførelsen af de nødvendige opgaver.
Vi Konservative er også enige i forslagsstillernes intentioner om, at hjemmehjælpen i videst muligt omfang skal være en kendt person.
Det er aldrig rart at skulle lukke fremmede mennesker ind i sit hjem.
Derfor er vi glade for regeringens løfter om større fleksibilitet og valgfrihed på området.
Med muligheden for private hjemmehjælpsordninger vil den ældre kunne vælge et privat firma, hvis den kommunale hjemmehjælp ikke formår at udføre opgaven tilfredsstillende og altså også, hvis den kommunale hjemmehjælp ikke formår at sende den samme person til hvert besøg. Lever kommunerne ikke op til de stillede krav, vil den enkelte borger sanktionere kommunens hjemmehjælp ved at flytte over til et privat firma.
På den måde bliver det offentlige tilsyn med hjemmehjælpen suppleret af et meget effektivt tilsyn, nemlig af de ældre selv.
De ældre har i mange år betalt en høj skat og skal selvfølgelig også kunne forvente en ordentlig service for pengene.
Den ældre skal frit kunne vælge, hvem der skal yde hjemmehjælpen, og den ældre skal også selv være med til at tilrettelægge, hvordan den tildelte tid skal forvaltes. Vi mener, at denne proces skal gennemarbejdes grundigt, og der skal indlægges en større grad af valgfrihed og fleksibilitet, end der lægges op til i nærværende beslutningsforslag.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2001-12-11:
Jeg tror, fru Aase D. Madsen midt i strømmen kom til at sige en enkelt fejl, nemlig at jeg skulle have været med i regeringens grundlag i 9 år.
Det har jeg ikke været alene af den grund, at jeg ikke har siddet i Folketinget i 9 år. Men jeg har heller ikke været det af en anden grund, nemlig at den daværende regering jo skiftede side nogle gange.
Da lavede vi, synes jeg, sjove ting på uddannelsesområdet.
Vi forbedrede i øvrigt hjemmehjælpen et år med 250 mio. kr., som det måske huskes, og sådan nogle ting. Men så var der efteråret 1998, hvor man lavede forlig med Venstre og De Konservative, Dansk Folkepartis nye allierede.
Det var det efterår, hvor man forringede efterlønnen, skar i dagpengeperioden, indførte de forringede medicintilskud og indførte nogle boligstøtteregler, der var dårligere, på én gang.
Fire forringelser på én gang.
Det er klart, at når man vælger det, man i gamle dage kaldte dårligt kammeratskab, så ender man jo sådan et sted. Men det undrer mig, at Dansk Folkeparti mener det her så lidt alvorligt, at man i virkeligheden ikke insisterer på, at det her skal blive til noget, for det var jo det korte af det lange i det, fru Aase D. Madsen sagde.