Svend Aage Jensby (V), 1998-01-13:
Det kan næppe overraske, at Venstre helhjertet støtter det foreliggende forslag om, at Danmark kan ratificere de tre protokoller om Polens, Ungarns og Den Tjekkiske Republiks indtræden i NATO.
Det ved man fra møder i Det Udenrigspolitiske Nævn, og man ved det også fra den dagsorden, som Venstre var medforslagsstiller til, og som samtlige partier bortset fra netop SF og Enhedslisten vedtog under forespørgselsdebatten den 6. februar 1997.
Siden da har det været velkendt, at Venstre går ind for en udvidelse af NATO.
Nu hilser vi det velkommen og med tilfredshed, at det ligger fast, at nye optagelsesrunder vil følge.
Balterne, som i 50 år har lidt ufatteligt under sovjetisk besættelse
Det kan man jo glæde sig over, at man også ser i pressen - i går, tror jeg det var, eller i dag - i nye meldinger fra præsident Clinton.
Venstre støtter udvidelsen af NATO af mange grunde, først og fremmest fordi Polen, Ungarn og Tjekkiet som frie og suveræne demokratiske lande ønsker at blive medlemmer.
Det er, som det følger af Helsinki-slutakten fra 1975 og sågar også er anført i NATO-Rusland-akten deres ubestridelige ret at vælge de alliancer, de selv ønsker. Der er ikke nogen, der har tvunget de tre lande til at blive medlemmer - de ønsker det selv.
For det andet ville det være et moralsk svigt, synes jeg, af dimensioner, hvis vi i Vesteuropa, der blandt andet takket være USA's hjælp og medlemskab af NATO har kunnet opbygge et velfærdssamfund og leve i frihed, nu pludselig vendte de tre lande, som vi taler om her, ryggen, de lande, som i 45 år er blevet udnyttet og berøvet deres frihed, og som vi ikke kom til hjælp i 1939 - jeg tænker her især på Polen, men også de øvrige lande - eller i 1956 i Ungarn eller i 1968 i Tjekkoslovakiet, da disse landes frihedstrang blev knust af sovjetiske tanks og likvideringer.
For det tredje indebærer NATO-udvidelsen ikke en trussel
mod Rusland.
NATO har aldrig været og er ikke en angrebs- men en forsvarsalliance.
Derfor er udvidelsen ikke en trussel, men et spørgsmål om tryghed for de lande i Central- og Østeuropa, som med NATO's kollektive forsvarsprincip ønsker at sikre sig mod en gentagelse af fortidens oplevelser.
For det fjerde finder vi, at udvidelsen skaber en ny sikkerhedsstruktur i Europa, hvor deltagelse og integration i NATO, EU, OSCE og i Partnerskab for Fred hver for sig og tilsammen giver en enestående chance for at sikre stabilitet, fred og fremme af menneskerettigheder i Europa.
Det er en sikkerhedsstruktur, der skal udnyttes - ikke uden, men sammen med Rusland, som får en enestående chance for at øve indflydelse på Europas sikkerhedsstruktur i fremtiden
, hvis vel at mærke Rusland ønsker det. Og hvorfor skulle Rusland ikke det?
Jeg finder, at der under udvidelsesforhandlingerne er taget overordentlig vidtgående hensyn til Rusland.
Jeg tænker på indholdet af NATO-Rusland-akten og Det Euro-Atlantiske Partnerskabsråd, hvor nu 44 PfP-lande og NATO-lande sammen deltager, og jeg tænker også på den økonomiske støtte og optagelse i G7-kredsen, som USA har stillet Rusland i udsigt.
Alt sammen er det indrømmelser, som naturligvis er givet, uden at Rusland - hvad jeg også ville have været overordentlig betænkelig ved - har fået vetoret med hensyn til nye udvidelsesforhandlinger eller gennemførelse af fornødne militære foranstaltninger i NATO-sammenhæng.
Jeg håber, at Danmark kan blive det første af samtlige 16 NATO-lande, der kan ratificere aftalen, og derfor kan Venstre som sagt støtte forslaget.