runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Christian Larsen (V), 2003-11-19:
Venstre kan støtte lovforslagets formål om at ophæve kommunernes forpligtelse til at udarbejde en skriftlig redegørelse i hver kommunalperiode vedrørende kommunens indsats på sundhedsområdet.
Tværtimod.
Vi tror på, at kommunerne har vurderet rigtigt, når de finder, at ressourceforbruget til udarbejdelse af redegørelserne ikke står mål med indsatsen. Venstre finder, at der er mere værdi og mere dynamik i den proces, der foregår mellem amtskommuner og kommuner for i fællesskab at sikre bl.a. den forebyggende indsats på sundhedsområdet.
Denne løbende dialog sikrer i højere grad en nødvendig prioritering og omstilling til områder med særlige behov end en evaluering og planlægning med 4-års-interval.
Venstre kan derfor støtte forslaget.
Jeg har ikke det nøjagtige tal.
Jeg hæfter mig ved, at det er et ønske, som er fremkommet i de forhandlinger, der har været imellem kommunernes repræsentanter og Sundhedsministeriet.
Lone Møller (S), 2003-11-19:
Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at det er rigtig godt at lave nogle incitamenter til forbedringer, og derfor vil jeg gerne bede ministeren om at fortælle mig helt nøjagtigt, præcis hvor i dette lovforslag der bliver skabt nogle skarpe incitamenter, som ministeren udtrykte det, til at forbedre kommunernes muligheder, engagement og optimisme, når det gælder om at lave en bedre sundhedsfremme.
Bare lige et enkelt afsnit i lovforslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg tror, det er vigtigt at skelne mellem mål og metoder, eller måske skulle jeg snarere sige mellem resultater og metoder. Vi går i regeringen meget stærkt ind for, at den offentlige sektor skal være transparent, skal være gennemsigtig; at den skal være sig sit ansvar bevidst, og at borgerne skal have indsigt i, hvordan man, med et af tidens gode danske udtryk, performer.
Det er sådan set årsagen til, at vi på sundhedsområdet, som i øvrigt også på en række andre områder, er meget optaget af at gøre den offentlige sektor gennemsigtig og at fastlægge nogle normer, der sikrer, at alle stiller deres resultater til skue.
Det fremmer det frie valg.
Vi er også meget optaget af en anden diskussion, som handler om incitamenter, altså hvordan man indretter den offentlige sektor med nogle mekanismer, der understøtter god opgavevaretagelse.
Det er baggrunden for forslaget om f.eks. at lave takststyring, som nu er aftalt med Amtsrådsforeningen, men det har ikke så meget med sagen her at gøre.
Vi står sådan set stadig med en lidt gammeldags måde at politikudvikle på, nemlig troen på,
at hvis man bare laver rapporter og skriver ting ned på papir, flytter man nogle ting.
Vi tror, at man flytter nogle ting ved at skabe nogle skarpe incitamenter, og det var også derfor, jeg nævnte KL's debatoplæg uden i øvrigt på nogen måde at lægge op til, at vi skal foregribe den store diskussion, som kommer til at fylde meget på den politiske dagsorden hele foråret, nemlig diskussionen om den fremtidige struktur og opgavevaretagelse.
Men det er alligevel spændende at se nogle bud på, hvordan man eventuelt ved en ændret opgavefordeling og ved at tilføre nogle skarpe incitamenter kan fremme det, der kunne kaldes en objektiv kommunal interesse i at gøre noget mere på området med hensyn til sundhedsfremme osv.
Jeg tror sådan set meget, meget mere på den måde at gøre det på
end på, at hvis vi bare laver redegørelser, hvis vi bare laver papirer, og hvis vi bare laver arbejdsgrupper, flytter vi en hel masse i virkelighedens verden.
Lone Møller (S), 2003-11-19:
Jeg har bestemt også stor tiltro til det kommunale selvstyre, men det har jeg også til det amtskommunale selvstyre, og derfor har jeg meget svært ved at få tingene til at hænge sammen, når ministeren siger, at forslaget her er baseret på, at kommunen kan leve op til sit ansvar for, hvilke værktøjer der skal vælges med hensyn til planlægning og samarbejde.
Så vidt jeg er orienteret, arbejder ministeren lige for tiden med et forslag vedrørende amtskommunerne.
De har jo også et stort ansvar for planlægning og oplysning, og netop fordi man mener, at det er utrolig vigtigt, at borgerne ved, hvilken kvalitet de kan få, vil amtskommunerne fremover blive forpligtet til at offentliggøre en redegørelse om forskellige forhold på deres institutioner såsom hygiejne, ernæring, og hvad ved jeg.
Mener ministeren ikke, at amterne kan leve op til deres ansvar og selv vælge, hvilke værktøjer de vil bruge?
Tove Videbæk (KD), 2003-11-19:
Kristendemokraterne kan ikke støtte dette lovforslag.
Og jeg skulle hilse fra Det Radikale Venstre og sige, at det kan de
heller ikke.
Lene Garsdal (SF), 2003-11-19:
Da SF's ordfører, hr. Kamal Qureshi, ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne sige, at vi er imod det her forslag.
Som også høringssvarene peger på, vil ophævelsen af de kommunale sundhedsredegørelser være en svækkelse og i virkeligheden en nedprioritering af forebyggelsesindsatsen, fordi kommunerne vil føle sig mindre forpligtede til at prioritere på det her område.
Så vi kan ikke støtte, og jeg skal sige fra Enhedslisten, at de også er imod forslaget her.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-11-19:
Med baggrund i regeringens frihedsbrev fra januar 2002 har en række kommuner udtrykt ønske om, at der bliver set på indberetningerne og redegørelserne fra kommunerne til staten.
Derfor blev det i kommuneaftalerne for 2003 besluttet, at der skulle nedsættes et udvalg, der skulle se nærmere på bl.a. dette emne.
Dette udvalg har så foreslået, at bl.a. den sundhedsredegørelse, som kommunerne i hver valgperiode skal udarbejde, ikke længere skal være et lovkrav.
Det ændrer ikke på kommunens forpligtelser på sundhedsområdet eller amtskommunernes eller kommunernes forpligtelse til efter sygesikringsloven at etablere samarbejde om indsatsen på sundhedsområdet.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti støtte forslaget.
Anita Knakkergaard (DF), 2003-11-19:
Baggrunden for lovforslaget er en aftale mellem regeringen og Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen.
Her fik man nedsat et udvalg, der skulle se på forenklinger af bl.a. råd og nævn.
Ifølge § 27 d i lov om offentlig sygesikring skal kommunerne en gang i hver valgperiode udarbejde en redegørelse, der omfatter kommunens betjening af borgerne efter sundhedslovgivningen, kommunens forebyggende foranstaltninger i øvrigt og sundhedsberedskabet i kommunen.
Med lovforslaget ophæves denne forpligtelse for kommunen.
I stedet bliver det indenrigs- og sundhedsministeren, der ved hver kommunal valgperiodes begyndelse afgiver en redegørelse om oplæg til den kommunale og amtskommunale sundhedsplanlægning. I følge § 9 skal det fremgå af de kommunale redegørelser og de amtskommunale sundhedsplaner, hvorledes den enkelte kommunalbestyrelse og det enkelte amtsråd vil tilrettelægge den sundhedsfremmende og sygdomsforebyggende indsats over for børn og unge som led i de forebyggende sundhedsordninger.
Det skal herunder fremgå, hvorledes man gennem en øget indsats vil tilgodese børn og unge med særlige behov.
Paragraffen ophæves ved dette lovforslag.
En ophævelse af § 9 medfører ikke ændringer i amtskommunens forpligtelse til efter sygesikringsloven at udarbejde en plan for, hvordan man vil tilrettelægge den sundhedsfremmende og forebyggende indsats over for børn og unge, herunder bl.a. helbredsundersøgelse af børn under den undervisningspligtige alder.
Kapitlerne om planlægning og samarbejde i lov om offentlig sygesikring gælder fortsat for både amtskommuner og kommuner, både på sundhedsområdet og på områder der grænser op til sundhedsområdet, særlig det sociale område.
Amtskommunerne og kommunerne er således fortsat forpligtet til efter sygesikringsloven at etablere et samarbejde om indsatsen på sundhedsområdet samt mellem sundhedssektoren og tilstødende sektorer.
Lovforslaget skulle ifølge det oplyste ikke give besparelser på området, men kun administrative lettelser.
Når vi i Dansk Folkeparti gennemgår de fem høringssvar, der er kommet, så er en af de ting, der er påpeget af brugerne og borgerne, at borgerne ikke kan skaffe sig overblik over kommunens mål og hvordan disse nås.
Det tror jeg nu ikke, borgerne interesserer sig for, blot de får en god behandling.
Jeg tror ikke engang, borgerne ved, at der findes en sundhedsredegørelse i kommunerne.
Og da kommunerne i forvejen i dag arbejder tæt sammen med amterne og andre kommuner, kan jeg ikke se det store problem i at afskaffe redegørelsen.
Vi er derfor positivt indstillet over for forslaget og ser frem til den videre behandling i udvalget.
Lone Møller (S), 2003-11-19:
Nu tror jeg, det er begrænsede ressourcer, som man bruger til at udarbejde sådan en rapport.
Men en gang hvert fjerde år er man rent faktisk forpligtet til at sætte sig ned og tænke lidt længere, tænke i sammenhæng og få udarbejdet en plan, som man så stykvis kan gå i gang med.
Det er jo ikke en gang om ugen, så derfor tror jeg, hverken det er et, to eller tre årsværk, der bliver brugt på at udarbejde denne her redegørelse.
Jeg synes selvfølgelig, at man også skal bruge brochurer og informationer og aviser, som man gør rundtomkring.
Det er meget forskelligt, hvad man gør.
Jeg mener, det er vigtigt, at man en gang hvert fjerde år stopper op og spørger: Hvor langt er vi kommet, hvad er det, vi vil bruge næste valgperiode på at prioritere højt?
Så spørger fru Else Theill Sørensen, om ikke det bare står og samler støv på hylden.
Jo, det tror jeg bestemt, det gør nogle steder, men det kunne vi jo i dette Folketing, som jo mener meget med at få sundhedsfremme og forebyggelse højt på dagsordenen, være med til netop at forhindre ved ikke at nedlægge, at man er forpligtet til at lave en redegørelse, men måske stramme lidt op. Jeg kan i hvert fald huske, at kommunerne var frygtelig glade for tiltaget, da det blev indført.
Jeg kan også huske, at man overhovedet ikke diskuterede hverken sundhedsfremme eller sundhedspolitik.
Jens Christian Larsen (V), 2003-11-19:
Jeg vil gerne sige tak til fru Lone Møller for svarene på, hvor stort kendskabet er blandt i hvert fald kommunalbestyrelsesmedlemmer.
Jeg kan forstå, at det også efter fru Lone Møllers opfattelse kunne lade noget tilbage at ønske.
Det er derfor, jeg gerne vil spørge, om ikke fru Lone Møller har overvejet, om ikke det ville give større værdi for borgernes sundhed, hvis de økonomiske ressourcer, der går til at udarbejde en 4-årig plan, som så, som det udtrykkes fra fru Else Theill Sørensen, samler støv, blev anvendt direkte til gavn for de opgaver, som kommunerne har.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-11-19:
Er det virkelig ikke muligt for kommunen at besvare den slags spørgsmål fra borgerne uden at lave en redegørelse hvert fjerde år?
Personlig synes jeg, det var lidt bedre at bruge ressourcerne på, at man, når man kommer hen i kommunens fællesservice, så kunne blive henvist til en person, der kunne svare på det.
Jeg tror ikke, det er nødvendigt at lave den redegørelse af det hensyn.
Så vil jeg bede fru Lone Møller bekræfte, at kommunens pligter på sundhedsområdet er fuldstændig uændrede, også efter en vedtagelse af det her lovforslag.
Det eneste, der ændres,
er, at der ikke laves en sundhedsredegørelse hvert fjerde år, som en række udvalgte personer kan sætte op på hylden, hvor den så kan stå og samle støv.
Anita Knakkergaard (DF), 2003-11-19:
Det er så et spørgsmål til fru Lone Møller igen.
Mener fru Lone Møller ikke, at det er mere væsentligt, at man - som man gør nu om dage - laver en masse brochurer, man lægger ud?
Man laver rammer, man laver mål, og man laver nye tiltag, og det lægger man faktisk ud i brochurer.
Og det virker faktisk bedre.
Vi er jo alle sammen inde på, at lovgivningen selvfølgelig skal overholdes, og i de pjecer lægger vi mange gange målene.
Lone Møller (S), 2003-11-19:
Jeg tror heller ikke, det er det, der er det vigtigste.
På den måde tror jeg, at det tvinger en kommunalbestyrelse - i hvert fald et socialudvalg, som fru Anita Knakkergaard siger - til også at forholde sig til, hvad der bliver besluttet i Folketinget, som har konsekvenser for amter og kommuner.
På den måde tror jeg, at det er vigtigt, at kommunerne forholder sig til, hvad der sker, så de på den måde kan give borgerne et svar
Så spørger fru Anita Knakkergaard, om jeg kan svare på, hvad der sker, når der sker ændringer.
Jamen der skulle jo da gerne ske den ændring, og selvfølgelig kan der ske ændringer.
Det gør der jo i sundhedspolitikken i dag.
Hvad vi ikke kan i dag, kan vi i morgen.
Det ændrer sig hurtigt, men i og med at man f.eks. har besluttet at lave en massiv indsats for truede børn i en kommune og sat det ind i en sundhedsredegørelse, så er det jo selvfølgelig naturligt, at man laver et tillæg til den sundhedsplan, hvis det skulle ændre sig på nogen måde.
Jeg mener ikke, at alle skal kunne det, og jeg er heller ikke så naiv at tro, at de kan det.
Men det, jeg mener er vigtigt, er, at man tvinger politikere i kommunerne til at forholde sig til, hvilken handlingsplan man vil lave, og at man giver borgerne mulighed for at få oplysning om, hvad det er, de politikere, som man har valgt, har besluttet, der skal gennemføres inden for en 4-årig periode.
Så kan der ske mange ændringer i perioden, men alene det at man forholder sig til det mener jeg er fantastisk vigtigt.
Anita Knakkergaard (DF), 2003-11-19:
Jeg vil da gerne spørge fru Lone Møller: Når de kun bliver udarbejdet hvert fjerde år, og man har nogle gode intentioner i kommunen, og man så laver en sundhedsredegørelse, som faktisk bliver vedtaget i socialudvalget, den kommer ikke engang i byrådet, så får man en budgetvedtagelse i løbet af et år, måske også næste år, hvor der er ting, der bliver ændret, mens man jo kun ændrer i sundhedsredegørelsen hvert fjerde år, hvad mener fru Lone Møller så om det?
Den passer jo overhovedet ikke altid.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-11-19:
Når nu fru Lone Møller ikke har noget bud på, hvor mange kommunalbestyrelsesmedlemmer der læser de der redegørelser, så har fru Lone Møller måske et bud på, hvor mange borgere der læser de der sundhedsredegørelser, og hvor ofte netop sådan nogle redegørelser har været baggrunden for, at en gruppe borgere har rejst debatter om sundhedsfremme eller lignende i kommunerne.
Lone Møller (S), 2003-11-19:
Det kan jeg desværre ikke.
Jeg tror bestemt ikke, det er alle kommunalbestyrelsesmedlemmer, der kender deres sundhedsplan. Det kan man jo ikke klandre dette Folketing for, det kan man kun klandre kommunalbestyrelsesmedlemmerne for.
Men man har dog som borger en mulighed for at sætte sig ind i, hvilke planer der bliver lavet i en kommune og derved stille kommunalpolitikerne til ansvar.
På den måde kan man måske så tvinge kommunalpolitikerne til at vide, hvad det er, de selv har besluttet.
Jens Christian Larsen (V), 2003-11-19:
Nu kan jeg forstå, at fru Lone Møller har meget styr på tallene.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om fru Lone Møller kan svare på, hvor stor en andel sådan cirka af kommunalbestyrelsesmedlemmer der kender deres egen kommunes sundhedsplan.
Mit indtryk er, at man møder et stort spørgsmålstegn, når man spørger.
Så det kunne jeg godt tænke mig at høre om fru Lone Møller kan give noget indtryk af.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
»Hvorfor har regeringen accepteret at flytte EU's kemikalielovgivning til Konkurrenceevnerådet?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg fuldstændig afviser påstanden om, at EU skulle have givet op.
Jeg mener tværtimod, at EU fører en meget aktiv politik, når det gælder kemikalier, bl.a. presset af lande som Danmark.
Men vi kan gøre mere, og det er det, vi presser på for. Så må jeg sige til hr. Jørn Jespersen: Med al respekt, men jeg er i hvert fald ikke ekspert på kemikalielovgivningen, så der tror jeg altså, at hr. Jørn Jespersen med større fordel kan stille spørgsmålene til miljøministeren eller hvilken minister, hr. Jørn Jespersen nu vil stille spørgsmålet til, men jeg tror faktisk, at miljøministeren nok ville være den rigtige.
Det håber jeg at hr. Jørn Jespersen respekterer. Hvis der er tale om mere detaljerede spørgsmål, som hr. Jørn Jespersen vil have mit svar på, svarer jeg gerne på dem, men så vil jeg foretrække at få spørgsmålene skriftligt og svare skriftligt.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-19:
Jeg tror, vi er inde i en politisk fase i øjeblikket i forholdet mellem regeringen og oppositionen, hvor vi er i gang med, hvad man kan kalde en dokumentation af de ting, der er lodret forkerte, som statsministeren går rundt og siger.
Jeg vil gerne påtage mig at fremskaffe det klip, hvor statsministeren siger, at det var hans hold, der var modstandere af sanktionerne, og venstrefløjen, der var tilhænger af sanktionerne, og bare forære ham det for at vise, at der var han igen ude med en lodret forkert, urigtig påstand.
Jeg synes, det er et problem for debatten, at vi har en statsminister, der så ofte bliver taget i udsagn, der oplagt er usande.
Det pirrer mit almindelige instinkt som politiker, at vi ikke er i stand til at få en mere ordentlig tone i debatten.
Tænk sig her et halvt år efter krigen, hvor det ikke går ret godt, at kunne fremture med så primitivt og usandt et billede.
Jan Petersen (S), 2003-11-19:
Statsministeren fejer sagen væk.
Fordi han ikke ønsker at diskutere sagen, drejer han væk, og så skal vi diskutere efterløn igen.
Der er sådan set kun én ting at sige til det: Vi har lært af det, men statsministeren har ikke.
For statsministeren fremturer med det finanslovforslag her om besparelser på 800 mio. kr. med et brud på et klokkeklart løfte, statsministeren selv har fremlagt i tv før valget.
Statsministeren ønsker ikke at diskutere det.
Og så fremstår det nu helligt, som om statsministeren og hans parti og hans regering er bedre end andre, fordi man så trækker sit forslag.
Ja, det er godt for dem i skurene, det ville gå ud over.
Statsministeren var langt inde i en politisk kriminalitet her i forbindelse med et løfte, han selv havde afgivet, og straffen er faktisk lige så hård.
Statsministeren burde have lært af det.
Men jeg vender tilbage til hovedspørgsmålet, for jeg synes, at statsministeren skal svare på det nu, ellers er jeg sikker på, at statsministeren vil blive stillet det mange andre steder end blot i Folketingssalen.
Statsministeren har fremlagt forslag, og statsministeren har lovet ikke at fremlægge forslag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Regeringen foretrækker at spille med åbne kort, også når det gælder mulige reformer af velfærdssystemerne.
Det er derfor, vi naturligvis trækker et forslag tilbage, hvis det opfattes bredt, som om vi dér har brudt et løfte, for vi har det sådan, at hvis vi afgiver et løfte før valget, så står vi ved det, og så gennemfører vi det, vi har lovet, efter valget, i modsætning til Socialdemokratiet, som jo lusker med tingene, Socialdemokratiet, som før valget i 1998 udstedte en efterlønsgaranti for så bagefter at gennemføre store ændringer af efterlønsordningen. Den slags er med til at skabe en mistillid mellem vælgerne og politikerne, og det er det, vi skal have udryddet.
Det kan man kun, hvis der hersker tillid til det, politikerne siger.
Og derfor er det naturligvis sådan, at når vi lægger vægt på det, så tøver vi ikke med at trække et forslag tilbage, såfremt det bredt bliver opfattet, som om det strider imod afgivne løfter.
Derfor har vi gjort, som vi gjorde.
Ole Stavad (S), 2003-11-19:
Har statsministeren tænkt over, at når der bliver ved med at komme spørgsmål, så er det måske, fordi statsministeren ikke svarer særlig klart.
Når statsministeren eksempelvis siger, at det forud for næste valg vil blive inddraget i valgkampen, hvis der skal ske større ændringer, når statsministeren selv siger, at det løfte om, at der ikke kom ændringer, faktisk kunne medføre, at man kommer med et forslag til finansloven, der koster folk på dagpenge 800 mio. kr., så vil det sige, at 800 mio. kr. efter statsministerens opfattelse vil være inden for rammerne, selv om man har sagt, at der ingen ændringer kommer. Nu siger statsministeren så, at der vil komme debat om det, hvis der kommer større ændringer.
Er det så 2 mia. kr. eller 4 mia. eller 3 mia., hvis det er sådan, at der kommer mindre ændringer, man ikke behøver at bebude på forhånd?
Statsministeren må da kunne forstå, at ikke kun vi, men befolkningen, som vi hele tiden møder usikkerhed hos, har et behov for at få et svar, der er til at forstå.
Jan Petersen (S), 2003-11-19:
Det må være muligt for Folketingets medlemmer og for offentligheden at få at vide, om der er overensstemmelse imellem statsministerens svar på spørgsmål i tv, hvor han har sagt, at man ingen forslag har om omlægninger af dagpengesystemet, og så nu, hvor statsministeren og finansministeren begge insisterer på, at man ikke var af den opfattelse, at det var et brud på et valgløfte.
Ikke desto mindre er der med statsministerens godkendelse, hvilket vi har fået bekræftet af finanslovforslaget - det ville også være unormalt, hvis det ikke var tilfældet - kommet forslag, godt nok forhandlede regeringen dem ned, men aftaledækkede alligevel også forslag om forringelser af dagpengesystemet, hvorefter statsministeren kommer og siger, at det ikke er et brud på et valgløfte, og ikke vil snakke mere om sagen. Jeg kan sådan set godt forstå, at statsministeren ikke vil snakke mere om den, men det bliver vi nødt til, og befolkningen er nødt til at vide, hvad det er, statsministerens løfter indeholder.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg tror, alle kan høre nu og se, at vi i den grad kører i ring.
Jeg har ikke mere at føje til.
Jan Petersen (S), 2003-11-19:
I går var det jo 11 år siden, at statsministeren måtte forlade skatteministerposten på baggrund af kreativ bogføring.
Statsministeren sagde under valgkampen meget tydeligt, at der ingen forslag var om forringelser af dagpengesystemet, og jeg forstår også på citatet, at der endda var tale om en præcisering vedrørende forslag om forringelser af dagpengesystemet.
Nu siger statsministeren så i går og sådan set også i dag, at regeringen ikke er af den opfattelse, at der er tale om, at man ikke overholder valgløftet, og at det kun er, fordi andre mener det.
Har statsministeren, og det er det, jeg ønsker at få belyst, slet ikke haft den tanke, at hvad han lovede før valget, også skulle holdes efter valget?
»Er statsministeren enig med finansministeren i, at regeringen ikke har begået løftebrud, men blot trukket finanslovaftalens dagpengedel tilbage, fordi befolkningen opfatter dagpengenedskæringerne som løftebrud?«
Skriftlig
begrundelse
Finansministeren sagde under spørgetiden tirsdag den 11. november 2003 følgende: »Jeg vil sige, at vi lægger ikke noget frem, hvor vi selv mener, vi begår løftebrud.
Det er såmænd egentlig meget klart.
Her konstaterer vi, at dem, vi har givet løftet til, de mener i virkeligheden, at det er i strid med de forventninger, de havde, og derfor laver vi det om, for der er to parter, der skal holde en aftale«.
Ole Sohn (SF), 2003-11-19:
Jeg bliver en lille smule bekymret for regeringen, nNår statsministeren slet ikke opfatter den politik, som man fremlægger, som værende ændringer af et bestående system.
Altså man giver et løfte om ikke at gribe ind i dagpengesystemet, man fremlægger åenlyst et forslag, som griber ind i dagpengesystemet, hvorefter man så stikker fingeren i jorden og spørger: Hvad siger pressen?
Kommer der lidt modvind, ja, så trækker vi det.
Det er da udtryk for værdislaphed.
Statsministeren må da stå ved sine ord fra før valget.
Og jeg kan ikke forstå, hvorfor statsministeren ikke bare gennemfører forslagene eller i det mindste erkender, at man er kommet til at foretage et løftebrud.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg er faktisk nødt til at sige, at jeg har svaret meget fyldigt på det alt sammen i går og i dag, og jeg har ikke mere at føje til.
Hermed sluttede spørgsmålet.