Frank Aaen (EL), 1998-11-19:
Hvad er kernepunktet, kerneproblemet, i krisen, som vi ser den?
Der var krise i nogle af de her lande, før det gik over i at blive den finanskrise, som vi i dag ser.
Der var selvfølgelig nogle, der ikke havde ordentlig kontrol med deres finansielle sektor, men kerneproblemet var jo, at valutaspekulationen forstørrede krisen på meget kort tid og fik den til at sprede sig til mange flere lande, end der umiddelbart var i krise.
Når vi ser på det, der er sket i de senere måneder, så er der god grund til at spørge: Hvad er fordelen ved, at vi har liberaliseret kapitalbevægelserne i den grad, som det er sket?
Det er jo klart, at valutakurser skal afspejle forskelle i landes økonomi, deres konkurrenceevne, sådan må det være i en markedsøkonomi, men de store spring, vi ser - op og ned og sekund for sekund - afspejler jo ikke andet end spekulanternes forventning til kurserne
sekundet efter
Der er ikke noget lands konkurrenceevne, der ændrer sig dramatisk på et sekund.
Det er kun spekulanternes forventninger, der ændrer sig på et sekund.
Der er mange økonomer, som tidligere har støttet IMF's krav om liberalisering og liberalisering, og de har alligevel efter den krise, vi har set nu, draget den konklusion, at der måske er grund til at overveje slagordet om »flere og flere finansielle liberaliseringer«, at man måske skulle overveje, hvordan valutaspekulationen igen kan begrænses, og som nævnt i min begrundelse gælder det jo også vores egen Hoffmeyer. I stedet for bare at kigge på de enkelte lande, kigge på de enkelte landes finansielle systemer og kigge på, om IMF kan overvåge, så mener jeg, at der er brug for - og det savnede jeg lidt i svaret - at overveje, hvordan vi kan begrænse spekulationens omfang og ikke bare øge tilsynet med, hvad der sker.
Vi så gerne valutaspekulationer og hele det markedsøkonomiske system afviklet.
Det er et langsigtet projekt, men det burde være muligt her og nu på det globale plan at begynde en proces hen imod at begrænse valutaspekulationen.
Der er meget bred støtte rundt i verden for at lave den såkaldte tobinskat.
For at bruge Tobins egne ord: »en lille skat er jo nok til at begrænse spekulanternes gætterier om andre spekulanters kortsigtede adfærd«.
Og så slipper vi for en stor del at problemet.
Det med at det ikke kan lade sig gøre, fordi der er en lille ø, hvor man ikke kan indføre skatten, accepterer jeg ikke, for det er sådan, at alle verdens valutatransaktioner cleares ganske få steder, og bare man har de steder med, og det vil i virkeligheden sige USA, Japan, Europa og et par enkelte andre lande, så er vi faktisk i stand til at også at kunne gennemføre skatten.
Hvis man ikke vil det, kunne man tage nogle af de ting, Hoffmeyer har lagt frem, og lade sig inspirere til, hvordan vi skal have færdselsregler for de ustyrlige kapitalbevægelser.
Som han sagde forleden dag i Fagbladet: Man kan jo indføre et krav om stram registrering af transaktioner.
Det vil jo i praksis virke som en skat.
Med det besvær, det medfører, så giver det jo en slags pris for transaktionen, og dermed begrænser det i sig selv.
Vi vil også gerne have, at regeringen tager stilling til, om man skal begrænse yderligere liberaliseringer.
I MAI-aftalen, som vi har til diskussion i øjeblikket, står der jo, at man ikke på nogen måde må have lov at begrænse spekulanternes muligheder for at gennemføre deres transaktioner.
Er det klogt at gennemføre
flere liberaliseringer?
Er det klogt at indgå en MAI-aftale, der stadfæster, at det er ulovligt at begrænse kapitaltransaktioner, de rene spekulationsvirksomheder, på valutamarkedet.
Vi synes, at krisens konsekvenser er så alvorlige - og vi ved ikke engang endnu, i hvilken grad det også rammer dansk økonomi ud over det, vi har set - at der her og nu er brug for at tage en debat om visdommen i bare at kræve mere og mere liberalisering.
Så for at prøve at komme videre og ikke bare gøre det til en debat i dag og for at få et fælles grundlag for Folketinget i den videre debat, har vi i Enhedslisten sammen med SF foreslået et ganske fredsommeligt forslag til vedtagelse, som ikke bør skræmme nogen væk, men som bare bør være udgangspunktet for et videre arbejde.
Jeg skal derfor på vegne af hr. Jes Lunde fra SF og Enhedslisten foreslå følgende: Forslag til vedtagelse
»Idet Folketingets finder, at den finansielle krise har vist store svagheder i det finansielle system, opfordrer Folketinget regeringen til - at arbejde for et stop for yderligere liberaliseringer af de internationale finansielle markeder og - at undersøge muligheden og ønskeligheden af indførelsen af en tobinskat på valutatransaktioner, af genindførelse af anmeldelsespligt for større finansielle transaktioner, og om der er brug for krav for registrering af større gældsposter og tilgodehavender over for udlandet.
Men ellers tak for besvarelsen.
Krisen på de finansielle markeder, som nu har raset i ganske mange måneder, og som også er blevet til en materiel krise med faldende produktion, med øget arbejdsløshed og med meget voldsomme sociale problemer i en lang række lande, både i Sydøstasien, i Rusland og andre steder i verden, har naturligvis givet anledning til ganske mange overvejelser.
Det sker også her i Danmark.
Det er jo sådan, at de finansielle markeder sidder med ved forhandlingsbordet, når der forhandles finanslov, og der er ingen tvivl om, at de overvejelser, som regeringen gør sig i øjeblikket om finansloven for næste år, i høj grad er under indtryk af de skygger, som krisen kaster ind over Danmark.
Og krisen er selvfølgelig også til diskussion i de internationale organisationer.
Så vidt jeg kan se, kan man tackle krisen på to områder og på to vidt forskellige måder.
Hvad angår konsekvenserne
Hvad angår diskussionen på de internationale markeder, i de internationale organisationer, ja, så kan det, som nogle i IMF siger, jo føre til, at vi må have endnu mere liberalisering og endnu mere liberalisering, eller det kan føre til en diskussion, som er meget udbredt, om det er på tide at tage mere kritisk fat i det dér med bare at liberalisere; om det nu er så klogt.
Der er ganske mange økonomer internationalt og også her i Danmark, der siger, at det er nødvendigt med nogle færdselsregler.
Det er nødvendigt med regulering og kontrol af de internationale kapitalbevægelser.
Det gælder f.eks. tidligere nationalbankdirektør Erik Hoffmeyer.
Indtil videre har regeringen henholdt sig meget til det, der er diskuteret og vedtaget i IMF.
Besvarelse