Svend Auken (S), 2000-05-22:
Jeg vil starte med at sige tak til det store flertal af ordførerne, som har givet støtte til den linje, vi forfølger i den globale miljøpolitik i Danmark.
Det er en politik, tror
jeg, med meget bred opbakning i den danske befolkning
Her er virkelig et sted, hvor et lille land kan gøre en forskel sammen med andre lande.
Her er et sted, hvor vi kan vise flaget.
Her er et sted, hvor vi kan vise, hvad vi står for, og hvad vi slås for.
Og her er et sted, hvor det desværre er rigtigt, at de små penge, vi tilbyder - i betragtning af, hvor lidt andre giver - faktisk i mange situationer gør en forskel.
I Central- og Østeuropa er det, så vidt jeg er blevet orienteret, sådan, at Danmark er den næststørste bidragyder
til miljøproblemernes løsning.
Den største bidragyder er EU selv, altså EU's egne fonde.
Nummer 2 er Danmark.
I en række lande er vi nummer 1.
I de områder, hvor henholdsvis DANIDA og Danced yder miljøbistand, er vi klart nummer 1, når det drejer sig om miljøbistand.
Og der er ingen tvivl om, at den måde, hvorpå alle dele af det danske samfund, vores dygtige medarbejdere i forvaltningen sammen med dygtige danske virksomheder og
kompetente og engagerede danske ngo'er, arbejder,
virkelig er med til at præge billedet.
Det er ikke sådan, at vi på nogen måde mener, at vi er bedre her til lands end andre lande.
Det er vi helt givet ikke.
Det er heller sådan, at vi tror, at vi ene land kan gennemføre en masse på tværs af og uden om andre lande.
Tværtimod.
Vi er nødt til at kunne samarbejde med andre lande.
Vi er nødt til at lave rollefordeling med andre lande.
Lad mig tage et eksempel som kemikalieområdet.
Dér er man nødt til at deles om opgaverne, hvis det skal lykkes, men Danmark har nogle særlige forudsætninger for at prioritere dette højt, det vil jeg gerne understrege.
For det første tror jeg, at det er i overensstemmelse
med, hvad befolkningen mener.
For det andet: Hr. Ole M. Nielsen satte i hvert fald fingeren på et lidt ømt punkt, nemlig trafikudviklingen i Danmark, som man kan sige at Danmark bestemt ikke er ene om, men som jo ikke ligefrem gør os til et foregangsland, når det drejer sig eksempelvis om væksten i CO2-udledninger fra trafikken.
Men selv om vi ikke er uden problemer i det hjemlige, så kan vi alligevel henvise til, at vi har en høj miljøstandard i Danmark, og at det ikke har kostet.
Jeg ville være tilhænger af en høj miljøstandard, også selv om det kostede noget, også selv om det ville betyde økonomiske ofre for os, men rent faktisk har alle de internationale vurderinger, der har været lavet, tværtimod vist, at en høj miljøprofil har givet arbejdspladser i Danmark uden at koste konkurrenceevne.
Det har været til fordel også for danske virksomheder, som fru Peschardt var inde på, og som faktisk flere andre ordførere også har været inde på.
Så jeg siger tak til ordførerne for denne opbakning, som jeg synes er utrolig vigtig.
Er der noget, der hænger sammen med vores hjemlige miljøpolitik, som f.eks. fru Henriette Kjærs eksempel om pvc, som man i høj grad kan diskutere, så kan vi gøre det ved en anden lejlighed.
Det er da en relevant ting at drage frem her, men det har ikke noget at gøre med den linje, vi står for internationalt i miljøpolitikken.
De to partiers ordførere holdt gennemført sympatiske - jeg håber ikke, det skader dem, at jeg siger det - og kløgtige indlæg.
Hvorfor stemmer de så ikke sammen med os andre?
Hvad er den saglige begrundelse?
Der er nogle, der tror, at hvis de med korte bemærkninger bliver ved at bore i det her spørgsmål, så får de et svar.
Det tror jeg ikke på.
Jeg har dannet mig en klar forestilling om, hvorfor de ikke gør det.
Jeg tror, den skal findes i en dyb plovfure på en eller anden formørket ager i partiet Venstre.
Det er dér i en dyb, dyb plovfure på en formørket ager i partiet Venstre.
Dér skal forklaringen findes.
For når man hører hr. Hans Christian Schmidt, så skulle man jo ikke tro, at hr. Hans Christian Schmidts parti faktisk i en lang række afgørende internationale situationer har været med til at anlægge den stik modsatte linje af den, hr. Hans Christian Schmidt anbefalede i dag.
Den, hr. Hans Christian Schmidt anlagde i dag, er den, at vi skal ikke tro, vi er noget. Vi skal ikke tro, vi kan gøre nogen forskel.
Vi skal gå i ét med tapetet.
Vi skal bare være en stor undskyldning for os selv, og vi skal i hvert fald ikke gøre noget, som andre ikke for længst har gjort før os, og som vi ikke er pisket til at gøre.
Jeg er nødt til at sige, at det er den stik modsatte linje af den, hr. Uffe Ellemann-Jensen, da han var leder af Venstre, stod for, når det drejede sig om Danmarks placering internationalt.
Det var stik modsat den miljøpolitik, som f.eks. hr. Per Stig Møller repræsenterede internationalt eller Christian Christensen repræsenterede internationalt, stik modsat.
Men nu er ploven nede ved grundfjeldet.
Nu er vi nede i det mest formørkede, man næsten kan forestille sig i dansk politik.
Selv Dansk Folkeparti og Frihed 2000, nej, ikke Frihed 2000, men det skal jo lyde progressivt i sammenligning med hr. Hans Christian Schmidt, når det drejer sig om, hvad vi skal gøre i en sådan situation.
Det beklager jeg.
For jeg tror faktisk, at det er en fordel for et land, at der er en bredt forankret udenrigspolitik.
Det har altid været min egen holdning, og jeg vil meget gerne, hvis man har lyst til på et tidspunkt at kravle op af plovfuren igen og se på resten af verden, være med til at byde partierne velkommen igen.
I dag må jeg konstatere, at den linje, hr. Hans Christian Schmidt står for her i dag, altså er et fundamentalt og frontalt opgør med mange års - også tidligere regeringers - globale miljøpolitik.
Den kan selvfølgelig ikke skabe nogen bred enighed, hvorimod de synspunkter, som både CD og De Konservative står for, og som Kristeligt Folkeparti repræsenterede, klart ligger i overensstemmelse med det, som regeringspartierne og Socialistisk Folkeparti har sagt i dag.
Ja, selv Enhedslisten var jo, bortset fra allergien mod EU, på en fornuftig linje undervejs.
Der er stillet nogle konkrete spørgsmål.
Dem vil jeg meget gerne besvare.
Først til hr. Jørn Jespersen, som jeg endnu en gang takker for at have stillet forespørgslen og for de mange pæne ord om den danske globale miljøpolitik.
Det første, hr. Jørn Jespersen spørger om, er om vi kan få bedre styr på finansieringen af de globale konventioner.
Her sætter hr. Jørn Jespersen fingeren på det ømme punkt.
Ulandene har mistillid til mange af disse globale konventioner, først og fremmest fordi de rige lande ikke engang kan afsætte de beskedne beløb, der skal til, for at få de pågældende konventioner til rent teknisk at fungere i de pågældende lande, altså ikke skaffe penge til at finansiere gennemførelsen af disse konventioner.
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om at spørge: Hvad er værdien af internationale aftaler, hvad er værdien af internationale konventioner, hvis de ikke gennemføres i praksis?
Forudsætningen i fattige lande er, at der er en ressourceoverførsel, at der er viden, penge osv. For det andet spøger man om en tættere koordination
af miljøbistand og internationale koordinationer
, og dér kan jeg sige, at det først og fremmest er i forhold til Central- og Østeuropa, vi opprioriterer for at befordre udviklingsprocessen.
Det får vi lejlighed til at tale videre om.
Det er også vigtigt, at alle ministerier følger op, siger hr. Jørn Jespersen.
Jeg er enig, og det er vi indstillet på i regeringen.
Og endelig skulle der laves en global aftale om tungmetaller.
Det synes jeg absolut er en af de ting, man skal overveje i forbindelse med arbejdet med miljøfarlige stoffer.
Mange har nævnt - jeg tror, hr. Hans Christian
Schmidt og flere andre - spørgsmålet om kvotehandel og joint implementation.
Der har Danmark jo lagt sig på den linje, at det først og fremmest skal være en national indsats.
Det står i den konvention, som hr. Hans Christian Schmidts parti i sin tid vedtog, nemlig klimakonventionen, at det først og fremmest skal være i éns eget land.
Men derudover er vi i Danmark ikke lukkede over for at bruge Kyoto-mekanismerne.
Tværtimod er vi gået foran med mange projekter af den art, som uden videre kan føre til joint implementation, og vi er det første land, i øvrigt i samarbejde med hr. Schmidts parti, hvor man har sikret sig, at der kan indføres kvoter, så der kan gennemføres kvotehandel.
Jeg har været glad for debatten her i dag, og jeg glæder mig til det fortsatte samarbejde, også med de partier, som jeg synes kom ualmindelig skidt fra debatten i dag.
Dér glæder jeg mig til samarbejdet i fortsættelsen.
Og jeg vil gerne sige formanden for udvalget tak for, at vi så ofte har sat internationale miljøspørgsmål på dagsordenen, når vi mødes i Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg.
Vi vil fra regeringens side gøre alt, hvad vi kan, for at fortsætte dette gode samarbejde med Folketingets partier.