Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
Der er nu etableret et pres, det kan man helt tydeligt mærke, for at ophæve våbenembargoen mod Kina, og statsministeren har i den forbindelse ikke været sen til at erklære, at Danmark ikke vil modsætte sig en sådan ophævelse af embargoen, hvis der alligevel er flertal for den.
Og vi kan jo høre, at det jo reelt er den samme holdning, som Socialdemokraterne har,
det er den samme holdning, De Radikale har.
Det er jo en interessant måde at drive politik på. Det er meget tankevækkende, når man hører de samme partier gå ud i valgkamp her op til EU-valget og forklare om al den indflydelse, de vil kæmpe for at Danmark får.
Samtidig meddeler de så, at hvis de andre bliver enige om et eller andet, så vil Danmark alligevel ikke indtage nogen anden holdning.
Efterfølgende ser vi en stor, bred enighed om nødvendigheden af at stille krav, hvis embargoen skal ophæves, og det er jo derfor, vi har rejst denne her forespørgsel.
Det franske forslag oser efter vores opfattelse langt væk af økonomiske interesser, alle vil være gode venner med Kina, og det er, som vi også har hørt her fra forskellige, fordi Kina er det her vækstlokomotiv.
Når det skal undersøges, hvilken mening det giver at ophæve våbenembargoen, så synes jeg, at det første logiske skridt er at kigge på forudsætningerne for, at den overhovedet blev indført.
I vedtagelsen i EU's Ministerråd fra den 26.-27. juni
kræves det bl.a. af Kina, at henrettelserne og undertrykkelsen af dem, der kræver deres demokratiske rettigheder, indstilles, og at de kinesiske myndigheder respekterer menneskerettighederne og tager højde for de håb om frihed og demokrati, som befolkningen nærer.
Det er relativt brede formuleringer, men det er jo også umisforståelige formuleringer.
Der kræves markante forbedringer af menneskerettighedssituationen.
Derfor er det næste spørgsmål, om der er markante forbedringer at spore, og efter vores opfattelse er svaret, hvis vi kigger på den aktuelle situation, nej.
Der har været nævnt rapporterne fra den amerikanske organisation Human Rights Watch.
Deres årsrapport om Kina indledes bl.a. med ordene: Den generelle menneskerettighedssituation er uforandret og endda forværret i nogle henseender - altså samlet set en forværring.
Og et hurtigt overblik giver et nedslående billede
: Grov undertrykkelse og systematiske menneskerettighedskrænkelser i Shenyang og Tibet, overgreb på og fængsling af politiske og religiøse dissidenter, store begrænsninger af ytringsfriheden, tvangsforflyttelser i massevis - tvangsforflyttelser er noget, der sjældent omtales, men det er jo et fantastisk indgreb, at man tvangsforflytter folk, bl.a. for at give Kina et pænt ansigt under OL i Beijing
- forbud mod uafhængige fagforeninger og overgreb på fagforeningsaktivister, noget, som forskellige vestlige firmaer jo accepterer, fordi det jo betyder billig arbejdskraft.
Hertil skal så lægges oplysninger fra bl.a. Amnesty International om henrettelser i Kina.
Det tal, der er oplyst, er 10.000 om året; det er det, man mener der er fuldstændig sikkerhed for.
Det er mig bekendt mere, end der henrettes i samtlige andre lande i verden.
Man kunne fortsætte.
Hvad med f.eks. de 250.000 personer i arbejdslejre, der er nævnt i en amerikansk rapport for nylig?
Der har vi den holdning, at et sådant land skal Danmark ikke acceptere at der bliver solgt våben til, og der, hvor vi har indflydelse på at forhindre, at der bliver solgt våben til det, skal vi selvfølgelig bruge den indflydelse, det være sig i selve Danmark, det være sig i EU, det være sig i FN, det være sig hvor som helst.
Der kan udvikles mange teser om, at en ophævelse af embargoen alligevel ikke vil føre til en massiv europæisk våbeneksport, det var udenrigsministeren eller statsministeren inde på.
Nogle vil mene, at EU's adfærdskodeks vil træde i stedet, men andre, at det kan den nationale lovgivning klare.
Men sagen er jo, at ingen af de her ting holder vand.
Kodekset kan ikke erstatte en våbenembargo.
Embargoen har haft betydning i Kina, og den står som et symbol på, at EU har en anelse - ikke mere, men en anelse - kritisk distance til det kinesiske styre.
Det er ikke meget, EU udtrykker kritisk om Kina.
Vi skal have opklaret, hvor meget i Kina, man har kritiseret fra EU's side i forbindelse med den igangværende session i Menneskerettighedskommissionen.
Vi skal have undersøgt, hvordan EU stiller sig til spørgsmålet om den amerikanske resolution, som skulle have været lagt frem.
Det kan vi eventuelt høre fra ministeren. Derfor er der heller ikke nogen grund til at ophæve denne her våbenembargo, men tværtimod stille det klart op, at den skal være i kraft, så længe Kina ikke præsterer massive fremskridt på menneskerettighedsområdet.