Hans Christian Schmidt (V), 2002-01-10:
Regeringen vil arbejde for, at de mange penge, samfundet bruger for at passe på naturen og miljøet, styres derhen, hvor de får størst effekt.
Vi skal få mest mulig natur og miljøkvalitet for pengene, og derfor ønsker regeringen at oprette Institut for Miljøvurdering, der skal medvirke til, at miljømålene nås på den økonomisk mest effektive måde.
Ja, Wilhjelmudvalget understreger faktisk til allersidst i sin rapport, at der bør foretages økonomiske konsekvensberegninger af de forskellige forslag
Miljøvurderinger er ikke kun vigtige, når initiativerne skal prioriteres.
Miljøindsatsen skal også løbende kunne gøres til genstand for kritisk analyse i en samfundsøkonomisk sammenhæng.
Jeg vil godt understrege, at jeg er tilhænger af armslængdeprincippet, så der ikke opstår tvivl om rollefordelingen.
Det er min opfattelse, at det kan være vanskeligt for forskningsmiljøer først at deltage i forberedelsen af miljøindsatsen og siden forholde sig tilstrækkelig kritisk til den.
Institut for Miljøvurdering skal basere sine analyser på ekspertise og data, der findes spredt på et stort antal institutioner herhjemme og i udlandet.
Og nogle af disse frembringer løbende store mængder af overvågningsdata, kortlægninger og anden type dokumentation, der beskriver udviklingen i natur- og miljøtilstanden.
De relevante institutioner er placeret på universiteter, i sektorforskningsinstitutioner, i serviceinstitutter og hos myndigheder i ind- og udland, og de udgør tilsammen den meget brede vifte af videnskabelig kompetence og databanker, det vil være nødvendigt at udnytte for at kunne foretage de ønskede vurderinger på et videnskabeligt forsvarligt grundlag.
Det er hverken realistisk eller hensigtsmæssigt at etablere en institution, der dækker alle de nødvendige kompetencer og datamængder.
Derfor foreslår regeringen, at Institut for Miljøvurdering oprettes som en mindre, men kompetent institution med mulighed for at indhente oplysninger og bistand fra relevante kilder i ind- og udland.
Den miljøøkonomiske kompetence skal fortsat udbygges dér, hvor den allerede findes.
Det vil faktisk være endnu vigtigere efter etableringen af Institut for Miljøvurdering end før. Det årlige budget for Institut for Miljøvurdering foreslås fastsat til 10 mio. kr. svarende til rammerne for Det Økonomiske Råd.
Instituttet skal have et økonomisk grundlag for at trække på forskningsmæssig ekspertise på andre danske og udenlandske forskningsinstitutioner, men skal også i nødvendigt omfang kunne udføre egenforskning.
Miljøministeren vil ikke få instruktionsbeføjelse over for instituttets ledelse.
Det er vigtigt af hensyn til instituttets uafhængighed af regeringen.
Derfor vil instituttet heller ikke i modsætning til ministeriets sektorforskningsinstitutioner indgå i Miljøministeriets koncern og dets personale og ledelsesmæssige strukturer.
Instituttets bestyrelse vil være garant for, at instituttet bærer sin uafhængighed, bevarer den.
Bestyrelsen vil også sikre den videnskabelige kvalitet i arbejdet.
Af bestyrelsens syv medlemmer vil de tre blive udpeget efter indstilling fra forskningsrådene, og de øvrige skal repræsentere relevant erhvervs- og samfundsmæssig og institutionel indsigt og besidde faglig indsigt inden for instituttets arbejdsområde. Jeg vil gerne her slå fast, at bestyrelsens uafhængighed ikke bestemmes af, om forskningsrådene indstiller et flertal eller et mindretal af medlemmerne.
Alle bestyrelsens syv medlemmer skal være uafhængige af regeringen.
Man kan sammenligne med f.eks. Naturrådet, hvis fire medlemmer alle er udpeget af den tidligere miljøminister, uden at rådets politiske uafhængighed af den grund er blevet anfægtet.
Regeringen finder, at det haster med at få arbejdet i Institut for Miljøvurdering sat i gang.
Derfor forelagde jeg et aktstykke for Finansudvalget i begyndelsen af december sidste år.
Når aktstykket er godkendt, vil jeg hurtigst muligt udpege en bestyrelsesformand, som bemyndiges til at indstille, hvem der skal være instituttets første direktør. Og denne procedure har alene til formål at give instituttet så kort en indkøringsfase som overhovedet muligt.
Jeg synes, at debatten er kommet til at handle alt for meget om procedurer og for lidt om substansen.
Det er en skam, for jeg tror, vi alle er enige om, at det er vigtigt at foretage en nøje vurdering af samtlige konsekvenser, når de miljøpolitiske initiativer skal prioriteres i forhold til andre opgaver.
Vi er sikkert også enige om, at der hurtigt må etableres et grundlag for at lave beregningerne.
Når instituttets direktør er udnævnt og den samlede bestyrelse udpeget i løbet af foråret 2002,
skal bestyrelsen i samarbejde med instituttets leder udarbejde forslag til for det første instituttets arbejde med hensyn til indsatsområde og angrebsvinkler, for det andet instituttets relationer til forskningsverdenen og for det tredje instituttets organisation og økonomi. Bestyrelsens forslag skal sendes til international bedømmelse, dvs. kommenteres af udenlandske eksperter med erfaring inden for området.
Først herefter vil man kunne få en mere detaljeret beskrivelse af instituttets arbejdsopgaver
og rolle.
Den skitserede proces kombineret med en international bedømmelse af bestyrelsens forslag og instituttets virksomhed og ramme giver et godt grundlag for at etablere Institut for Miljøvurdering.
Til slut vil jeg gerne endnu en gang understrege, at regeringen ikke agter at oprette et nyt sektorforskningsinstitut, som løser rekvirerede opgaver for ministeren.
Regeringen ønsker med Institut for Miljøvurdering
at få sat et årvågent og kritisk øje på den danske miljøpolitik.