Lene Espersen (KF), 2003-01-30:
Allerførst vil jeg gerne sige tak for denne forespørgsel, som giver mig mulighed for at fortælle nærmere om de initiativer, vi allerede har gennemført, og de initiativer, som vi vil arbejde for at få gennemført både nationalt og på EU-plan i den kommende tid.
Jeg vil indledningsvis kort redegøre for embedsdyrlægernes kontrol med dyretransporter og for de nye initiativer, som regeringen allerede har iværksat på dette område.
Når der er tale om transporter ud af landet, skal alle dyr tilses af en embedsdyrlæge, der skal attestere, at de er transportegnede, dvs. at dyrene ikke må være syge eller tilskadekomne eller i øvrigt for svækkede til at klare den påtænkte transport.
Jeg kan i den forbindelse oplyse, at Fødevareministeriet i det forgangne år har indskærpet over for embedsdyrlægerne, at de skal anlægge et strengt skøn ved vurdering af dyrs transportegnethed.
I vurderingen skal indgå elementer som den påtænkte forsendelsestid samt dyrets alder og tilstand.
Når transporten overstiger 8 timer, skal der desuden udarbejdes en ruteplan for transporten.
Denne ruteplan skal dokumentere, at der er truffet de nødvendige foranstaltninger med hensyn til hvile, vanding og fodring af dyrene undervejs, og den skal forud for transporten godkendes af embedsdyrlægen. Hvis transporten overstiger et bestemt antal timer, afpasset efter dyrearten, skal dyrene desuden læsses af på en godkendt mellemstation, fodres, vandes og have en hvileperiode på mindst 24 timer.
Dyrene må kun transporteres videre fra mellemstationen, hvis en dyrlæge efter at have tilset dem erklærer, at de fortsat er transportegnede.
Transportøren skal derudover opbevare en kopi af ruteplanen i en periode, så den kan forevises, hvis myndighederne kommer på kontrolbesøg i transportvirksomheden.
Jeg kan i den sammenhæng oplyse, at Fødevareministeriet har skærpet kontrollen med ruteplaner væsentligt i løbet af 2002.
Det drejer sig bl.a. om embedsdyrlægernes forudgående godkendelse af ruteplaner, hvor fødevareregioner er blevet instrueret om, at ruteplanen skal være realistisk for at kunne godkendes.
Der er ligeledes strammet op på kravene til, hvor mange dage i forvejen en ruteplan skal forelægges for embedsdyrlægen forud for transporten, så embedsdyrlægen sikres tilstrækkelig tid til at kontrollere ruteplanen grundigt.
Desuden er der fastsat meget strikse retningslinjer for, hvornår ruteplanen skal returneres efter endt transport, og hvordan embedsdyrlægerne skal forholde sig, hvis ruteplanerne ikke returneres.
Det gælder bl.a. instrukser om, at der skal ske politianmeldelse af transportvirksomheder, der ikke overholder disse krav.
Embedsdyrlægerne foretager desuden løbende stikprøvekontroller af dyr og transportmidler ved bl.a. afgangssteder, markeder og lign. i overensstemmelse med reglerne i direktivet om beskyttelse af dyr under transport.
I den forbindelse kan jeg tilføje, at Fødevareministeriet i 2002 pålagde embedsdyrlægerne også at udføre risikobaseret stikprøvekontroller af især langvarige transporter af slagtedyr, hvor de bl.a. skal se nærmere på indladningsforholdene, når dyrene læsses på køretøjet efter at have opholdt sig på et samlet sted.
Denne kontrol sker som regel ved ankomsten til et slagteri, og kontrollen af de levende dyr foretages på alle slagterier i både Danmark og de øvrige EU-lande.
Ud over embedsdyrlægernes kontrol af dyretransporter udfører politiet også kontrol med vejtransporter af dyr.
Denne ordning bygger bl.a. på en cirkulæreskrivelse fra 1997 til alle politikredse om, at politiet fremover skal kunne udføre stikprøvekontrol af transportmidler til dyr under vejtransport og foretage en årlig indberetning til ministeriet om resultatet heraf.
Denne kontrol, som embedsdyrlægerne og politiet foretager, bliver hvert år indberettet til Justitsministeriet, som samler indberetningerne og sender en årlig rapport til Kommissionen, hvoraf det fremgår, hvor mange stikprøvekontroller der er foretaget, og hvilke resultater der er kommet ud af kontrollen.
Som eksempel kan jeg nævne, at fødevareregionerne i 2001 kontrollerede ca. 164 mio. dyr ved ankomsten til slagterier, markeder, samlesteder og lign., mens politiet kontrollerede 1.159 køretøjer til dyretransport på vejene.
I september 2002 var Kommissionens veterinærinspektion på inspektion i Danmark.
EU-inspektørerne havde bl.a. til opgave at kontrollere, hvordan de danske myndigheder sikrer kontrollen med overholdelse af reglerne om beskyttelse af dyr under transport.
I den foreløbige rapport om resultaterne af inspektionen udtaler Kommissionen, at politiets kontroller var effektive, og at der blev truffet de fornødne forholdsregler.
På rådsmødet for landbrugsministre i 2002 havde formandskabet således arrangeret en åben debat om dyretransporter, hvor det ene af to hovedspørgsmål gik på, hvordan man kunne sikre bedre og mere effektive kontrolmuligheder i EU.
På baggrund af dette memorandum blev der vedtaget rådskonklusioner om en øget gensidig assistance mellem EU-landene ved kontrol af dyretransporter.
Kommissionen blev således pålagt at se nærmere på muligheden for at etablere et formelt system, hvor slagterierne skal sende oplysninger om eventuelle dyrevelfærdsproblemer, som konstateres ved ankomsten til slagteriet, til myndighederne i afsendelseslandet.
Sådanne tilbagemeldinger fra slagterierne om, i hvilke situationer der er opstået konkrete problemer for dyrene, vil også give os et bedre grundlag for fremover at vurdere, om dyr er egnede til de påtænkte transporter.
Rådet konkluderede desuden, at det er vigtigt, at drøftelserne om et bedre administrativt samarbejde mellem EU-landenes veterinære myndigheder fortsætter.
Det internationale kontrolsamarbejde er ligeledes kommet meget langt og er kommet i fokus.
Regeringen vil også fremover sørge for at holde Kommissionen til ilden, så der vil blive fulgt op på de rådskonklusioner, vi fik vedtaget i december.
Det gælder ikke mindst, når Kommissionen fremlægger sit længe ventede forslag til nye EU-regler om beskyttelse af dyr under transport, hvor vi vil gennemgå kontroldelen med tættekam og sikre os, at der i videst muligt omfang er taget hensyn til, at de nye regler skal kunne kontrolleres nemt og effektivt.
Ud over initiativerne internationalt skal vi også tage initiativer til at forbedre håndhævelsen af reglerne i Danmark.
Et meget vigtigt led i håndhævelserne af reglerne om dyretransport er sanktionerne ved overtrædelse af reglerne.
Af regeringens handlingsplan for bedre dyrevelfærd, »Dyrs velfærd - vores ansvar«, fra april sidste år fremgår det, at regeringen lægger stor vægt på at sikre, at straffen for overtrædelse af dyrevelfærdslovgivningen afspejler forholdets grovhed.
Og i september modtog vi Rigsadvokatens udtalelse.
Rigsadvokaten gav bl.a. udtryk for, at bøderne i en række tilfælde var for lave, og at der bl.a. på transportområdet ikke i tilstrækkelig grad blev taget højde for den økonomiske fordel, som en overtrædelse af dyreværnslovgivningen kunne indebære.
På den baggrund fremsatte jeg i går et forslag til ændring af dyreværnsloven.
Der tilsigtes med lovforslaget en væsentlig skærpelse af bødeniveauet i sager om uforsvarlig behandling af dyr.
Det gælder, uanset om der er tale om produktionsdyr, kæledyr eller andre dyr.
Herudover tilsigtes en væsentlig skærpelse af bødeniveauet i dyreværnssager, hvor gerningsmanden handler inden for sit erhverv.
De foreslåede skærpelser vil ikke mindst få betydning for bødeudmålingen i sager om overholdelsen af reglerne om dyretransport.
Med lovforslaget understreges det således, at det ikke skal kunne betale sig at overtræde dyreværnslovgivningen, samtidig med at det markeres, at brud på dyreværnslovgivningen er en alvorlig lovovertrædelse.
Lovforslaget indeholder også andre initiativer, der er relevante i forbindelse med håndhævelse af reglerne om dyretransport.
Som noget nyt foreslås indsat en generel bemyndigelse til at fastsætte regler om kontrol med henblik på beskyttelse af dyrs velfærd.
I lovforslaget tilkendegives det, at bemyndigelsen bl.a. vil blive brugt til at fastsætte regler om dyrevelfærdsmæssig kontrol ved pålæsning af dyr fra samlesteder.
Herudover foreslås det, at omkostningerne til kontrol kan kræves dækket ved brugerbetaling.
Det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, at den hjemmel vil blive udnyttet i forbindelse med dels kontrollen ved pålæsningen af dyr fra samlesteder, dels den efterfølgende kontrol af ruteplaner.
Af andre nationale initiativer vil jeg meget gerne fremhæve følgende: Rigspolitichefen er i samarbejde med Rigsadvokaten ved at forberede et helt nyt efteruddannelsesmodul om dyreværnssager, hvor polititjenestemænd og politiets jurister kan få undervisning i dyreværnslovgivning.
Det er tanken, at der skal afholdes kurser på regionalt plan, hvor eksperter fra bl.a. Rigsadvokaten og Fødevaredirektoratet underviser.
Det er klart, at kurset ikke kun vil dreje sig om sager om transport af dyr, men også om andre dyreværnssager.
Samtidig har Politimesterforeningen besluttet at nedsætte en arbejdsgruppe, hvor man i samarbejde med bl.a. veterinæreksperter fra fødevareregionerne og en repræsentant for Rigsadvokaten vil udarbejde en manual for behandling af dyreværnssager.
Denne manual kan f.eks. indeholde en tjekliste fra vagthavende polititjenestemand, så de hurtigt og nemt kan få overblik over sagsgangen i dyreværnssager.
Det kan f.eks. dreje sig om kontakten til den lokale fødevareregion eller om politimesterens mulighed for at meddele dyreejeren pålæg om at behandle dyr på en forsvarlig måde eller lade dyret aflive. Politimesterforeningens arbejdsgruppe vil desuden overveje, om der er behov for et styrket samarbejde mellem de lokale fødevareregioner og de enkelte politikredse og i givet fald komme med et forslag til, hvordan det samarbejde kan styrkes.
Herudover har Rigsadvokaten i sin udtalelse fra september peget på, at der også er mulighed for administrativt at styrke anklagemyndighedens behandling af dyreværnssager på nogle punkter.
Det gælder bl.a. spørgsmål
om forelæggelse af sager for de dyresagkyndige i de veterinære sundhedsråd og, som jeg vil komme ind på senere, spørgsmålet om rettighedsfrakendelse
Der kan således forventes nye retningslinjer fra Rigsadvokaten til anklagemyndigheden om behandling af dyreværnssager.
Nu drejer forespørgselsdebatten sig jo som bekendt om håndhævelsen af reglerne om dyretransport, men jeg synes, der kan være grund til at fremhæve, at der ikke kun er taget initiativer på dette område, men også med hensyn til de mere indholdsmæssige regler om dyretransport.
Således har Justitsministeriet i december sendt et udkast til ændring af bekendtgørelserne om dyretransport i høring.
Udkastet indeholder bl.a. forslag til en reduktion af belægningsgraden samt nærmere krav til den indvendige højde og automatisk ventilation i køretøjer til transport af dyr.
Udkastet indeholder desuden regler om forbud mod transport af højdrægtige dyr i den sidste tiendedel af drægtighedsperioden, og det skal vi jo så også senere i dag drøfte i forbindelse med beslutningsforslag nr. B 58.
Den sidste del af spørgsmålet til denne forespørgselsdebat handler om muligheden for at frakende personer retten til at have med dyr at gøre professionelt.
Jeg kan forstå, at spørgerne ligesom jeg selv også på dette punkt er meget optaget af, at der er en konsekvens og en effektiv måde at gribe ind over for de brodne kar i branchen. For så vidt angår muligheden for at fratage disse personer retten til fortsat at udøve dyretransporter, når de har overtrådt reglerne, kan jeg oplyse, at der findes flere regelsæt herom.
For det første har vi den almindelige bestemmelse i dyreværnslovens § 29, stk. 1, hvorefter en person, der ved dom findes skyldig i mishandling, grovere eller gentagen uforsvarlig behandling, kan frakendes retten til at beskæftige sig personlig med dyr.
Dernæst har vi i straffelovens § 79 en bestemmelse, hvorefter en transportør ved dom for et strafbart forhold kan frakendes retten til fortsat at udøve sin transportvirksomhed, hvis det udviste forhold begrunder en nærliggende fare for misbrug af stillingen.
Rigsadvokaten har i sin udtalelse om straffene for overtrædelse af dyreværnsloven fra september 2002 nærmere omtalt anvendelsen af de to regelsæt.
Det fremgår af udtalelsen, at politiet i hovedsagen tager initiativ til at nedlægge påstand om rettighedsfrakendelse i henhold til dyreværnslovens § 29 i de sager, hvor det må forventes, at påstanden om rettighedsfrakendelse følges af domstolene.
Rigsadvokaten har imidlertid oplyst, at der særligt i sager om grovere eller gentagen uforsvarlig behandling af dyr kan være grund til at henlede politimestrenes opmærksomhed på muligheden for rettighedsfrakendelse.
Om anvendelsen af straffelovens § 79 har Rigsadvokaten i sin udtalelse oplyst, at der ikke hidtil har været forelagt Rigsadvokaturen sådanne sager, men at det vil overvejes at henlede politimestrenes opmærksomhed på den mulighed.
Efter min opfattelse er de nævnte regler om rettighedsfrakendelse gode nok i sig selv, og jeg forstår det sådan, at spørgerne sådan set også er enige heri.
Men når det så er sagt, er det også væsentligt for mig at understrege, at anklagemyndigheden naturligvis i fuldt omfang skal være opmærksom på mulighederne for at anvende de regler, vi har.
Foruden de to nævnte muligheder for rettighedsfrakendelse ved domstolene kan en autorisation til dyretransport også tilbagekaldes rent administrativt i medfør af bekendtgørelsen om beskyttelse af dyr under transport.
Fødevaredirektoratet har oplyst, at direktoratet endnu ikke har benyttet sig af muligheden for at tilbagekalde autorisationer til dyretransporter, idet direktoratet ikke har haft det fornødne grundlag herfor.
Jeg mener umiddelbart, at reglerne på dette område er gode nok, men at der kan være behov for at se nærmere på procedurerne i forbindelse med administrationen heraf, herunder særlig det praktiske samarbejde mellem politiet og Fødevaredirektoratet.
Jeg vil derfor tage initiativ til en nærmere drøftelse med de berørte myndigheder om eventuelle praktiske vanskeligheder ved administrationen af reglerne.
Afslutningsvis vil jeg gerne på ny understrege, at jeg lægger afgørende vægt på, at reglerne om dyretransport håndhæves effektivt og konsekvent også i de tilfælde, hvor reglerne åbner mulighed for en rettighedsfrakendelse eller en tilbagekaldelse af en autorisation til dyretransport.
Som sagt vil jeg nu tage initiativer til at sikre dette. Det var en meget lang besvarelse, jeg kom med, men jeg synes, det har været vigtigt, at Folketinget fik et fyldestgørende billede af, hvordan regeringen forsøger at stramme op på reglerne om dyretransport, og hvordan håndhævelsen af reglerne sker.
Personligt mener jeg, at vi med de nye initiativer, jeg har gjort rede for her i dag, har fået sat yderligere fokus på dyrenes velfærd, ikke mindst under transport, og at vi i den grad sikrer et kvalitetsløft hele vejen rundt om behandlingen af dyreværnssager.
Forhandling