Karen Jespersen (V), 1999-03-04:
Jeg vil også gerne sige tak til Kristeligt Folkeparti for, at de har rejst forespørgslen her, så vi får en anledning til at lave en slags status over, hvor vi er henne, når vi snakker om prostitution i vores samfund.
Det handler jo ikke om isoleret at fokusere på den enkelte prostituerede, men se prostitution i en større samfundsmæssig sammenhæng.
Dybest set handler det, at nogle udnytter andre mennesker på den måde, jo om et forkvaklet menneskesyn, og det, at man lader sig udnytte på den måde, er jo også udtryk for, at der er noget dybereliggende galt i vores samfund, når den slags kan finde sted.
Når man så ser på, hvad vi kan gøre for at komme prostitution til livs, må vi jo sige, at det egentlig skulle være sådan, at den sociale indsats i almindelighed i kommuner og amter var indrettet på at kunne tackle prostitutionsproblemer.
Det burde jo være sådan, at afhjælpning af stofmisbrug, hjælp til at komme i gang med en uddannelse, et arbejde, finde en bolig, hele den brede indsats jo burde være indrettet sådan, at den også uden videre kunne hjælpe prostituerede, men sådan er det jo desværre ikke uden videre.
Det er klart, at mange prostituerede bliver hjulpet ude i kommunerne, ved at de har blik for deres problemer, men ofte er der ikke nogen ordentlig kontakt mellem den prostituerede, som egentlig gerne ville hjælpes ud af prostitution og måske også narkomisbrug, og så den enkelte kommune.
Og det er dér, Socialministeriet er kommet ind med støtte til en række konkrete, målrettede initiativer, som i sig selv er med til at afhjælpe prostitution, men som også kan være modelprojekter for kommuner, sådan at de får blik for, hvad der skal til for at gøre noget ved det her problem.
Her vil jeg godt lige indskyde, for der er jo jævnligt debat om de puljer, vi har, og jeg vil gerne gøre opmærksom på, at hele den indsats, der har fundet sted i løbet af de senere år, kun har kunnet lade sig gøre takket være nogle puljer, hvor man har kunnet sætte målrettet ind med støtte til modelprojekter.
Og nu er der kommet et kvindekollegium til, der yder støtte til kvinder, der ønsker
at komme ud af deres tilværelse som prostitueret.
KFUK har også rundt omkring i landet andre lignende tilbud, også andre reder og tilbud til prostituerede i det hele taget.
Her har KFUK gjort et enestående stykke arbejde, og jeg synes, det er meget vigtigt, at vi har kunnet støtte dem gennem de midler, vi har haft.
Og der er netop kommet en mere stabil rammebevilling i hvert fald frem til og med år 2002 på nu 13 mio. kr. Et lignende tilbud også til en speciel målgruppe er det, der hedder Tjekpunkt, ligeledes på Vesterbro i København, som er et tilbud til de helt unge prostituerede, altså til dem under 18 år, og til nogle af dem, som socialforvaltningerne har meget dårlig eller slet ingen kontakt med.
Og det er et tilbud, hvor de simpelt hen kan komme, som de er, hvor de bliver hjulpet med noget mad, en seng, kan få et bad, og hvis de så fatter tillid til de voksne, jamen så bliver de hjulpet videre til et bedre sted at bo og hjulpet i gang med en uddannelse.
Det er også noget, som jeg vil sige i sig selv har en stor værdi, men som også bør være et tilbud, som bredere kan smitte af på indsatsen.
Når jeg siger, at et af problemerne er, at der er for ringe eller ingen kontakt mellem de prostituerede og socialforvaltningerne, blev der taget et initiativ, der skulle afhjælpe det, og det er et initiativ, der gik under
navnet Sluseprojektet.
Det blev gennemført i en række provinsbyer, og det gik ud på, at der var en projektmedarbejder, som var et anonymt bindeled mellem den prostituerede og de kommunale socialforvaltninger.
Her var formålet netop at tilskynde den prostituerede til at få snakket med myndighederne for at komme ud af sit misbrug.
Det viser sig jo, at mange prostituerede er bange for at henvende sig på socialforvaltningerne, fordi de er bange for at blive stemplet, de er bange for, at de børn, de måtte have, vil blive fjernet, fordi de er prostituerede, og de er bange for at blive tiltalt for socialt bedrageri, hvis de får sociale ydelser ved siden af, at de er prostituerede.
Projekterne i byerne har vist, at det er muligt at forstærke kontakten, sådan at flere prostituerede får afhjulpet nogle af deres problemer, og derfor er det også en af de ting, som det kan være vigtigt at arbejde videre med.
Derudover har der jo gennem 1990'erne været etableret forskellige rådgivningscentre, der nu er sluttet sammen, eller man kan sige, at erfaringerne fra de centre nu er videregivet til et fællescenter, der hedder PRO-Centret.
Men de centre, vi har draget nytte af op gennem 1990'erne, er for det første det, der hed Dafne-Centret, der var information og rådgivning om forebyggelse.
Det var PRO-Linjen, som var en anonym telefonrådgivning til prostituerede, og det var det, der hedder PAF, prostitution af fyre, der havde mandlige prostituerede som målgruppe.
Erfaringerne fra de tre centre er nu altså sluttet sammen i det, der går under navnet PRO-Centret, som har to hovedopgaver.
Den ene er at rådgive prostituerede og potentielle prostituerede.
Man kan henvende sig telefonisk eller personligt og få råd og vejledning om, hvad der kan gøres ved de problemer, man har.
På den måde kan man sige, at tanken her er den samme som i sluseprojektet: at der er et bindeled til de hjælpetilbud, der er i samfundet generelt.
Det andet formål med centret er, at man her kan indhente viden om prostitueredes problemer.
Det er en slags videncenter, som kan danne basis for, at vi bliver klogere og dermed også bliver bedre til at lave en ordentlig indsats.
Men vi står jo stadig væk med et behov for at komme
Her er det jo vigtigt at holde fast i, at der er brug for en meget bred vifte af forskellige tilbud
, fordi
vi har at gøre med nogle, der er meget hårdt socialt belastede.
De narkoprostituerede især, som måske oven i købet er blevet hivsmittede eller har fået aids.
Her har vi den ene gruppe gadeprostituerede, der måske er hjemløse, og i den anden ende kan vi have kvinder, der arbejder inden døre, arbejder som escort og på forskellig anden vis. Så det er en ret bred gruppe, vi taler om, når vi snakker om de prostituerede, og derfor er der også tale om en meget forskellig indsats, som bl.a. PRO-Centret skal hjælpe os med at finde frem til, så vi kan blive bedre til også at rådgive kommuner og amter.
Ved de seneste forhandlinger om det, der hedder satspuljen,
er der blevet afsat 16 mio. kr. til en forstærket indsats i de kommende tre år, og de kunne bl.a. bruges til en form for efteruddannelse og rådgivning af det personale, som skal arbejde med de prostituerede, for jeg synes, det er overordentlig vigtigt, at vi får det her arbejde ind i socialforvaltningerne, og at det ikke eksisterer som sådan nogle små lommer isoleret fra det almindelige sociale arbejde.
Jeg synes, der er brug for at komme videre med det, der hedder Sluseprojektet, og der er i høj grad brug for at finde ud af, hvorfor helt unge går ind i prostitution, og hvordan vi kan afhjælpe det.
Noget af det, der er på trapperne,
er en landsdækkende undersøgelse over omfanget af dem, der er under 18 år: Hvilket stofmisbrug har de, og hvilken kontakt eller tilknytning giver det dem til prostitutionsmiljøet? Det er jo meget vigtigt, at vi sætter ind over for den helt unge gruppe, både når det gælder prostitution og stofmisbrug. Så jeg håber på, at vi med de initiativer, der er i gang, og med det, der er lagt op til, kan blive bedre til at forebygge, at problemet prostitution opstår, og også bedre til at hjælpe dem, der er interesserede i at komme ud af miljøet, at vi bliver bedre til at hjælpe dem ud af det miljø. Forhandling