Kim Behnke (FRI), 1999-12-07:
Vores ordfører i Frihed 2000 kan desværre ikke være til stede, så jeg skal give forslaget et par korte bemærkninger med på vejen.
Der er to elementer, som jeg vil komme med bemærkninger til, og det skal tages som udtryk for, at vi ikke anser resten af forslaget for at være så problematisk.
Spørgsmålet om at kunne eksperimentere med nye boligformer for unge mennesker er noget, der optager os meget i Frihed 2000.
Ministeren vil vide, at vi har spurgt til sagen, og ministeren vil kunne se, at der ligger et beslutningsforslag fra vores hånd, som går ud på, at man udnytter det potentiale, der er, for at indrette tidligere DSB-færger til ungdomsboliger, et forslag, som kommer til behandlinge her i Tinget umiddelbart efter nytår.
Så den del af forslaget har vores fulde støtte.
Vi mener, det er overordentlig vigtigt, at man, også når det gælder bymidter, som særlig i de større byer har en tendens til at blive affolket, fordi de mest vil blive indrettet til kontor og erhverv osv., prøver at tænke nyt og kreativt for at skaffe gode boligmiljøer for unge mennesker, og vel at mærke boligmiljøer, som også er spændende og attraktive for de unge mennesker og ikke blot er nogle, der skal vinde arkitektkonkurrencer.
Så det er et element i forslaget, som giver os en lidt bekymret mine.
Vi har støttet de gange, hvor man har givet tilladelse til, at i første omgang den almennyttige boligsektor kunne optage realkreditlån, senere at den almennyttige boligsektor også kunne gives mulighed for at konvertere højtforrentede til lavtforrentede realkreditlån.
Så langt, så godt.
Nu er der så forslag om, at man skal tage et skridt yderligere.
Og ud fra sådan en betragtning om, at man naturligvis skal kunne benytte sig af de tilbud, der er på markedet, så kunne man spørge, om der så ikke også skulle gives tilladelse til, at man kan optage disse flekslån, lån med variabel rente.
Imidlertid er vi bekymret for, at det her kan udvikle sig til en sag, der minder lidt om dengang, hvor man ud fra en øjebliksbetragtning syntes, at det var en god idé at lave indekslån.
De økonomiske forhold, der gjorde sig gældende i det danske samfund på det tidspunkt, hvor man opfandt indekslånene og introducerede indekslån og benyttede dem, gjorde jo, at det var en god idé.
Men da så de økonomiske vilkår i vores samfund ændrede sig - heldigvis til det bedre - med lavere inflation, lavere rente osv., så viste det sig jo, at indekslånene blev en møllesten primært om den offentlige sektors hals, altså at der var kommuner, der også var inde og havde nogle ganske store lån, som de hæftede for, og at det var staten, som ofte skulle ind og indfri en forskel i rente osv. Og derfor er vi lidt bekymret for, om disse variabelt forrentede lån kan udvikle sig til en sag, som vi fra denne talerstol vil beklage os over om 5, 8 eller 10 år, når samfundsøkonomien har ændret sig.
Og hvis man er i tvivl om, hvorvidt det kan ændre sig til det værre, jamen så kan man bare kigge 10 år i bakspejlet og se, hvordan renten har udviklet sig over de 10 år.
Så derfor er det vores anbefaling, at regeringen lytter meget til, hvad regeringens egen nationalbankdirektør har sagt om disse lån, og at regeringen i forhold til det lovforslag, der ligger her, kommer med nogle opstramninger, sådan at vi ikke risikerer, at det her det bliver en møllesten, som kommende Folketing skal fjerne med særlige tilskudsordninger osv., fordi det er der ingen af os, der har interesse i.
Så træd varsomt, thi scenen er skrå.
Renten er lav, men hvor længe kan det gå?