Svend Auken (S), 2000-03-17:
Forslagsstillerne stiller forslag om nogle initiativer, der skal fremme en udbygning af fællesejede vindmøller på land.
Det begrundes med, at de senere års massive udbygning med enkeltmands- og virksomhedsejede vindmøller har skabt en folkelig mobilisering mod vindmølleprojekter.
Jeg skal gerne sige, at jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at det folkelige engagement er vigtigt, når vi i fællesskab ønsker at fremme en udbygning med vindmøller.
Vindmøller er et vigtigt element i vores energipolitik.
I energihandlingsplanen fra 1996, altså »Energi 21«, var målet 1.500 MW installeret vindkraft på land.
Det mål er nået.
Der er i dag opstillet 1.730 MW.
Vi har altså overgået målet.
I forbindelse med elreformen sidste år blev der sat som mål, at 20 pct. af elforbruget i år 2003 skal dækkes af vedvarende energi, hvor vind jo spiller en meget stor rolle.
Målet blev sat for at begrænse udledningen af drivhusgasser.
Vindmøller er fortsat den mest økonomiske VE-teknologi.
Skal målet nås, er det derfor nødvendigt med en fortsat massiv vindmølleudbygning.
En stor del af udbygningen skal ske på havet, men der skal også udbygges på land.
Jeg er imidlertid ikke enig med forslagsstillerne i, at de foreslåede tiltag vil føre til det ønskede større folkelige engagement i vindmølleudbygningen.
Det er forudsat, at offentligheden inddrages i den planlægning i videst muligt omfang.
I sommeren 1999 udsendte jeg et cirkulære om planlægning
for vindmøller.
Det cirkulære skærper de hensyn til omgivelserne, herunder nabobeboelser, som amterne og kommunerne skal tage i deres planlægning, for at der kan gennemføres en fortsat bæredygtig udbygning med vindmøller.
I samme bekendtgørelse fra juni sidste år blev vindmøller med en totalhøjde på over 80 meter og møllegrupper med mere end tre møller optaget på listen over anlæg, der skal VVM-vurderes.
Det betyder, at disse møller kun kan opsættes, hvis der er gennemført en særlig regionplanlægning, hvor der er redegjort for deres virkning på miljøet.
Endelig er der i tilslutningsbekendtgørelsen fastsat regler for landbaserede vindmøllers tilslutning til elnettet.
I følge de regler skal mølleejerne have et lokalt tilhørsforhold, og de kan kun få tilsluttet en begrænset andel på en vindmølle til elnettet, medmindre møllen opstilles på egen ejendom.
Reglerne overvejes netop forenklet i forbindelse med den opfølgning på energireformaftalerne, som vi drøfter mellem aftalepartierne i øjeblikket.
I det første tiltag foreslår forslagsstillerne, at der fastsættes en maksimal vindmøllestørrelse, som kun kan fraviges, når der er lokal opbakning.
F.eks. er vindmøllegrupper i dag typisk lokalplanpligtige, og som jeg sagde det før, så er møller, der er over 80 meter høje, eller hvis det er en gruppe på mere end 3, omfattet af VVM-pligt. Planforslaget vil således efter de gældende regler normalt skulle forelægges for de samme eller for større befolkningsgrupper end dem, der foreslås i Enhedslistens forslag.
Jeg ser derfor ikke nogen glæde ved at indføre nye regler for inddragelse af offentligheden.
Vi har faktisk vældig gode regler allerede i dag.
I det andet tiltag foreslås det, at der indføres en mulighed for kommunerne til at ekspropriere arealer udpeget til vindmølleplacering, såfremt kommuner eller vindmøllelav ønsker at etablere vindmøller på arealet.
Allerede i dag har kommunerne faktisk en mulighed for at ekspropriere, når det er nødvendigt for at realisere en lokalplan.
Det har dog ikke hidtil været nødvendigt at ekspropriere for at gennemføre et konkret vindmølleprojekt, og ærlig talt tror jeg heller ikke, at det er noget, der ville gavne den folkelige forståelse for vindmøllesagen, hvis man brugte denne ekspropriationsadgang, tværtimod.
I det tredje tiltag foreslås det, at kommunerne får mulighed for at ekspropriere ældre, ineffektive vindmøller, hvis et vindmøllelav ikke selv kan blive enigt om at skifte til en moderne og mere effektiv mølle.
Sanering af ældre vindmøller er en vigtig del af vindmøllepolitikken, jeg vil sige i de kommende år en helt afgørende del af vindmøllepolitikken.
Der vil dog ikke altid kunne opstilles nye møller på de bortsanerede møllers placering.
Ekspropriation ses derfor ikke at løse saneringsproblematikken, men der må satses på, at vi finder nogle gode incitamenter, der gør det fordelagtigt for mølleejerne at erhverve andel i en ny mølle.
Det indgår derfor i vores elreformaftale, at der kan gives ejere af møller på under 100 kWh særlig fordelagtige afregningspriser, hvis de skifter til en ny mølle.
Også en regelforenkling af tilslutningsreglerne vil fremme saneringen af de ældre vindmølleområder.
I øvrigt er jeg i tvivl om, om det kan fremme det folkelige engagement, at kommunerne får mulighed for at ekspropriere ældre vindmøller, blot fordi der ikke er enighed i ejerlavene.
Jeg tror i hvert fald, at man skal have et solidt greb om de lokale medier for at sikre det folkelige engagement på de her områder.
Endelig foreslås det i det fjerde tiltag, at halvdelen af produktionen af en vindmølle, som opstilles på en ejendom, der ejes og bebos af møllens ejer, skal udbydes som andel til lokalbefolkningen, hvis møllen har en produktion på mere end 100.000 kWh årligt.
Som jeg allerede har sagt det, overvejer vi at ajourføre tilslutningsbekendtgørelsen i lyset af elreformaftalen, simpelt hen få nogle mere enkle regler på det her felt.
Jeg finder derfor ikke, at det er særlig klogt at indføre nye, komplicerede tilslutningsregler på et tidspunkt, hvor det overvejes at forenkle reglerne.
Endnu en gang skal jeg understrege, at jeg selvfølgelig er hundrede procent enig med Enhedslisten i det overordnede formål at få en folkelig mobilisering for udbygning af vindkraft, og jeg er sikker på, at det vil blive nået med de initiativer, jeg tog sidste sommer, nemlig vindmøllecirkulæret.
Dette skærper de hensyn, som amter og kommuner skal tage til naboer osv. i deres vindmølleplanlægning.
Desuden er der samlebekendtgørelsen, som fastsætter, at der skal gennemføres regionplanlægning med en særlig miljøkonsekvensvurdering, inden der kan opstilles større vindkraftanlæg.
Og endelig er der de beslutninger, som vi nu også har fået godkendt, som betyder, at der bliver mange incitamenter til at få færre, men mere effektive møller, og det vil sige, at vi får fjernet mange af de gamle og skæmmende møller i landskabet.
Jeg havde gerne set, at nogle af de her regler var blevet indført tidligere, men jeg tror ikke, jeg går hr. Kolstrups erindring for nær, hvis jeg understreger, at det var et enigt Folketing, bortset fra fru Aase D. Madsen, der hældte mig ned ad brættet, da jeg prøvede allerede et år tidligere at få nogle af de her beskyttelsesforanstaltninger ind for at få balance i planlægningen af hensyn til lovgivningen.
Jeg er i øvrigt glad, for jeg tror, det er første gang, jeg har rost fru Aase D. Madsen her fra Folketingets talerstol, men ved dén lejlighed var hun enig med mig, men vi var også kun os to ved den lejlighed, og vi havde i hvert fald ikke nogen opbakning fra hr. Søren Kolstrups parti, og jeg havde heller ikke nogen opbakning fra mit eget parti, så det var en ensom kamp.