runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-02:
Det er jeg meget glad for at høre, men jeg vil gerne have et helt præcist svar på, om statsministeren over for Erdogan, der altså igennem sin udenrigsminister har givet dekret til ambassadøren her i landet om at bede statsministeren om at begrænse ytringsfriheden, klart vil sige, at det er uacceptabelt, og at den linje altså er på kant med det, som står i forhandlingsgrundlaget om, at Tyrkiet ikke groft og vedvarende må overtræde de her fundamentale hensyn.
Jeg synes, det er så centralt også i forhold til, hvilket signal EU sender om, at vi skal være et område, der sikrer frihed og menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og demokrati for vores borgere.
Det er så centralt, at vi meget præcis siger til Erdogan ved enhver lejlighed, at det her er uacceptabelt.
Det vil jeg gerne have en forsikring fra statsministeren om at han rent faktisk vil gøre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Jeg kan sige til hr. Morten Messerschmidt, at jeg er fuldstændig sikker på, at premierminister Erdogan og jeg vil få en meget god principiel drøftelse af indholdet i frihedsrettighederne, i menneskerettighederne og i de krav, vi fra EU's side må stille til et demokrati og de demokratiske institutioner.
Den pågældende retssag mod en tyrkisk forfatter er jo ikke afsluttet.
Vi ved ikke, om den fører til domfældelse, og hvilken dom den kan føre til.
Men jeg vil gerne sige, at alene det forhold, at sådan en sag kan blive rejst, er meget problematisk og dybt beklageligt, og det vil jeg sige, helt uanset hvad udfaldet af retssagen måtte blive, for der er tale om ytringer, vi i hvert tilfælde i en dansk sammenhæng ville finde var lovlige ytringer.
Derfor er det klart, at retssager som den – og der har også været andre sager i Tyrkiet – er sager, som understreger nødvendigheden af at have et meget vågent øje på, hvad der foregår i Tyrkiet under de forhandlinger, der nu er mellem EU og Tyrkiet.
Der er ingen som helst grund til at nedtone betydningen af det her.
Jeg ser meget alvorligt på den slags sager.
Jeg må jo sige, at jeg kunne blive en holden mand, hvis vi havde sådan et arrangement i Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-02:
Når nu statsministeren taler om reformprocessen, er det jo altså interessant at bemærke sig, at den straffesag, som er rejst over for forfatteren Orhan Pamuk, netop har hjemmel i den nye straffelov, som trådte i kraft i sommer i år i Tyrkiet, jeg mener, det er artikel 305.
Det vil sige, at den reformproces, som statsministeren tror skal skabe bedre forhold for ytringsfriheden i Tyrkiet, i virkeligheden skaber hjemmelsgrundlag for, at man kan rejse flere sager, der krænker ytringsfriheden.
Det, som jeg selvfølgelig søger at få frem, er, om statsministeren ikke godt kan se, at der er en sammenhæng mellem de tre sager i, at Fügen Ok ønsker at indskrænke Jyllands-Postens ytringsfrihed, at domstolene og straffeloven i Tyrkiet ønsker at indskrænke forfatteres ytringsfrihed, og at den tyrkiske premierminister ønsker at indskrænke ytringsfriheden for en karikaturtegner i avisen Cumhuriyet, som altså efterfølgende førte til en erstatningsmæssig dom, hvor premierministeren fik 20.000 kr. i erstatning.
Ole Sohn (SF), 2005-11-02:
Det er en meget, meget besynderlig form for postulat, statsministeren kommer med.
Det har i årevis været kendt, at SF går ind for demokrati, også i Irak, at vi er imod Saddam, og at vi er imod terroristerne.
Vi har sådan set sagt fra starten, at vi støttede, at FN skulle spille en aktiv rolle, og derfor var vi også imod, at et mindretal i FN med USA i spidsen gik ulovligt i krig.
Vi havde altså sådan set den samme intention som Frankrig og Tyskland og andre, som ønskede at gå en anden vej.
Der findes ikke nogen enkle svar, men der er et spørgsmål, som statsministeren er nødt til at forholde sig til.
Der er en stigende modstand blandt civilbefolkningen mod situationen, den føler sig mindre tryg, og den er mere utilfreds med besættelsesstyrkerne, samtidig med at vi sender soldater, som lider skade, fordi de ikke kan se formålet med det, derned.
Statsministeren bliver da nødt til at reflektere over, om det er den rigtige strategi.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-02:
Det siger jo noget principielt om den måde, erstatningssystemet er skruet sammen på i Tyrkiet.
I Danmark har vi fire-fem betingelser, bl.a. at nogen skal have lidt et økonomisk tab, og at der skal være tale om nogle grove fornedrelser og den slags, og i Tyrkiet er det helt tydeligt, at den tegning i hvert fald ikke kan have levet op til selv de mindste standarder, som vi har i Vesteuropa.
Men jeg er utrolig glad for det, som statsministeren siger i forbindelse med Orhan Pamuksagen, men jeg synes også, statsministeren skal notere sig, at det hjemmelsgrundlag, som den er rejst efter, jo altså er et nyt hjemmelsgrundlag i den nye straffelov, og det må da gøre indtryk, når statsministeren taler så varmt om de reformprocesser, som altså foregår eller skulle foregå i Tyrkiet.
Nu ved jeg, at statsministeren skal mødes med den tyrkiske premierminister her midt i november, mener jeg, det er, og der kunne jeg godt tænke mig at vide, om ikke statsministeren vil tage de her grove og vedvarende krænkelser af ytringsfriheden i det tyrkiske samfund op med Erdogan og høre, hvad han egentlig har gang i.
Det synes jeg ville være helt på sin plads, når statsministeren taler så varmt om, at reformprocessen skal styrkes.
Lone Dybkjær (RV), 2005-11-02:
»Hvad agter ministeren at gøre med hensyn til den undersøgelse, som fagbladet Sygeplejersken har foretaget blandt danske sygeplejersker, og som viser, at hver ottende sygeplejerske udsættes for sexchikane?«
Ole Glahn (RV), 2005-11-02:
»Vil ministeren redegøre for, hvorfor man ikke har færdiggjort udligningsreformen inden det forestående kommunalvalg, så man havde undgået den nuværende situation, hvor man fører valgkamp i kommunerne uden at kende kommunens fremtidige økonomiske grundlag og dermed den enkelte borgers skattebyrde?«
»Når regeringen under valgkampen lovede borgerne, at skatterne ikke vil stige inden næste folketingsvalg, kan ministeren så garantere, at kommuneskatten ikke vil stige for nogen borgere som følge af kommunesammenlægningerne, strukturreformen og udligningsreformen?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Jeg har ikke været involveret i de konkrete overvejelser om de fleste af stederne i hvert tilfælde.
Men det indeholder alligevel mange principper, fordi man bryder en arbejdsdeling om, hvem der egentlig har ansvaret for vore egne.
Men den åbning, regeringen har givet generelt, er, at der kan være projekter, som egentlig som udgangspunkt er et lokalt ansvar, hvor regeringen godt vil gå ind i en medfinansiering ud fra en konkret vurdering, hvis der er særlige forhold, der taler for det.
Og det kan man ikke give en generel facitliste for.
Det er netop en konkret vurdering.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2005-11-02:
Det, jeg vil spørge statsministeren om, er: Kan statsministeren fuldstændig afsværge, at der er gået kommunal valgkamp i det, når man har givet tilsagn om en ringforbindelse i Randers og Holstebro, hvor der jo er borgerlige borgmestre, og i Århus, hvor der også er en borgerlig borgmester, men at der ingen tilsagn foreligger der, hvor der er socialdemokratiske borgmestre?
Er det en tilfældighed?
Det er jo statsministeren selv, der beskylder os andre for, at der er gået kommunalpolitik i det her.
Er det fuldstændig tilfældigt, at det lige er borgerlige borgmestre og byer, hvor der er borgerligt styre, man har støttet, nemlig Holstebro, Randers, Århus.
Marie Fugl (SF), 2005-11-02:
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det skal være en gennemsigtig politik, der føres, og jeg håber derfor også, at det bliver et krav, at kostpolitikken bliver synlig på de enkelte hospitaler, for det er den ikke nu.
Jeg vil så høre, om ministeren vil være med til at samle op på de her gode initiativer, som er taget i form af bedre mad til syge, hvor der er sat 14 projekter i gang, der ikke er samlet op på.
Skal de bare have lov til at løbe ud i sandet, eller skal vi rent faktisk bruge de resultater, der er kommet fra de sygehuse?
Vil ministeren med andre ord være med til at oprette en pulje for at sikre den her opsamling?
Helt ærligt, når vi fusionerer 15 selvstændige sundhedsvæsener til 5 regioner, så ligger der i sig selv en enorm erfaringsspredning i det.
Jeg glæder mig til, at nyvalgte regionspolitikere sætter sig sammen med hver deres oprindelige geografiske ståsted og fortæller om det, man gjorde bedst i det amtskommunale sundhedsvæsen, de kom fra.
Der tror jeg da bestemt også, at de projekter, der hentydes til her, vil være en del af den erfaringsoverlevering.
Det er jo første skridt på vejen til at skabe et bedre sundhedsvæsen, at man plukker, f.eks. i hovedstadsregionen, som der blev henvist til før, det bedste fra Frederiksborg Amt, fra H:S og fra Københavns Amt og gør det til standarden.
Det er det, der skal til.
Så er det min opgave oveni at understøtte en kvalitetsmodel og en dokumentation i det danske sundhedsvæsen, der gør, at det bliver mere gennemsigtigt, hvordan man angriber opgaverne forskelligt rundtomkring, så vi sætter det bedste som standard.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lone Møller (S), 2005-11-02:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre en gennemførelse af landsdækkende elektroniske patientjournaler?«
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-02:
Jeg synes, at vi under det sidste spørgsmål fik konstateret, at ministeren ser meget stort på, hvad det er for nogle forhold, der rent faktisk bliver budt nogle af de mennesker, som risikerer at miste kontanthjælpen og samtidig risikerer at skulle flytte fra deres bolig, og hvad det får af sociale og økonomiske konsekvenser for de familier.
Måske lidt af det samme går igen, når beskæftigelsesministeren udtaler til Politiken sådan med lidt brede armbevægelser, at der er 130.000 mennesker, som kun får 50 kr. eller mindre om dagen ud af at gå på arbejde.
I forbindelse med formuleringen »kun 50 kr. eller mindre om dagen« vil jeg bare gøre ministeren opmærksom på, at for familier i den ende af indtægtsskalaen er 50 kr. om dagen, hvad der tit og ofte svarer til alt, hvad de overhovedet bruger på mad og tøj.
Så jeg vil bare have ministeren til at bekræfte, at det ikke kun er 50 kr. om dagen, men at det faktisk har betydning for folk i den ende af skalaen, at de også har bare 50 kr. mere om dagen.
Ud over de ting, vi har talt om indtil nu, så gennemførte vi en skattereform, forårspakken, hvor vi jo forhøjede jobfradraget, der medfører, at det er en ekstra fordel at komme i arbejde.
Jeg vil godt sige, at da vi tiltrådte, var det sådan for 36.500 menneskers vedkommende, at de direkte satte penge til ved at gå på arbejde.
Det tal er så ved de forskellige foranstaltninger, vi har lavet, reduceret til 24.000.
Da vi trådte til, var der 190.000 mennesker, for hvem fordelen eller gevinsten ved at gå på arbejde var, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger, op til 50 kr. om måneden.
Det tal er nu ændret fra 190.000 til 130.000.
Det må jo være den rigtige vej, vi går i den her sag, at vi prøver at skabe incitamenter til at komme ud på arbejdsmarkedet.
Det har vi gjort, samtidig med at vi jo har sagt, at vi ikke sætter dagpengesatsen ned, vi sætter ikke dagpenge ved sygdom ned, men vi vil altså godt forbeholde os retten til at gribe ind, når vi finder områder, hvor det direkte ikke kan betale sig at gå på arbejde – som når begge i et ægtepar er på kontanthjælp – som vi identificerede med loft over kontanthjælp, og som vi forfulgte, da vi indførte starthjælpen i begyndelsen af regeringens tid.
Det er jo alt sammen båret af ønsket om at sikre, at det kan betale sig at arbejde, og at vi i hvert fald ikke har systemer, der gør, at det er det modsatte, der gælder.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Her ved afslutningen af denne debat er jeg nødt til at konkludere, at der overhovedet ingen sammenhæng er mellem det, SF siger, og det, SF gør.
Hr. Ole Sohn siger, at SF er for demokrati – ja, selvfølgelig, men SF vil ikke gøre noget for at hjælpe den irakiske regering til demokrati; hr. Ole Sohn siger, at SF er imod Saddam – ja, forhåbentlig da, men SF vil ikke gøre noget for at fjerne Saddam; hr. Ole Sohn siger, at SF er imod terrorister – ja, men SF vil ikke sikre de militære midler til at bekæmpe terroristerne; hr. Ole Sohn siger, at SF er for FN – ja, men SF vil ikke følge FN's opfordringer til at hjælpe irakerne med militær tilstedeværelse.
Der er overhovedet ingen sammenhæng mellem, hvad SF siger, og hvad SF gør.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-02:
»Vil ministeren tilkendegive, om han på baggrund af udtalelser til Politiken den 28. oktober 2005 mener, at en yderligere indtægt på 50 kr. om dagen, svarende til over 1.000 kr. om måneden, er helt betydningsløs for kontanthjælpsmodtagere?«
Frank Aaen (EL), 2005-11-02:
De her to spørgsmål har jo drejet sig om uenighed – og det er der jo i politik.
Når man ikke trods en indsats kan få folk i arbejde, så straffer man dem, der ikke er kommet i arbejde, ved at halvere deres kontanthjælp.
Det synes regeringen er et godt redskab.
Vi synes, det er dårligt.
Jeg ved godt, at vi har et grundlæggende andet syn på det spørgsmål end Enhedslisten.
Altså, det er jo en helt fair forskel, der er.
Lidt karikeret vil jeg sige, at Enhedslistens forslag jo går ud på, at man kan købe en kost til hver, og så kan vi jo sige, at nu er der arbejde.
Det er sådan lidt den østtyske model: der var ingen uden arbejde, for enten fik man en kost eller en skovl.
Vi har vores krav til, hvordan job skal være, og det problem, vi støder på hos mange af de personer, vi taler om her, er selvfølgelig, at det danske arbejdsmarked er nogle grader mere avanceret end det, de kom fra.
Men må jeg så sige, at når man følger den debat, der har været, så siger flygtninge/indvandrere, at nogle har valgt den livsform, at man skal blive hjemme og passe børnene.
Som liberal synes jeg, at det er en helt fin ting, man kan beslutte, og det skal hver familie gøre op med sig selv.
Hvis andre vælger at blive hjemme og det kun er den enes indkomst, man skal leve af, ja, så vælger man jo så en lavere levestandard, og det betyder selvfølgelig også for de familier, at man så må finde en bolig, man kan betale for den indkomst, man har.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lissa Mathiasen (S), 2005-11-02:
Det forekommer mig meget underligt, at ministeren ikke vil kunne huske det spørgsmål, jeg stiller her.
Kan det virkelig passe, at ministeren ikke er i stand til at give os et svar her i salen på, hvorvidt man var opmærksom på det?
Det er altså en meget stor begivenhed for en familie, hvis den pludselig kommer i en situation, hvor den først får frataget kontanthjælpen og derefter finder ud af, at den også efter en konkret vurdering mister sin boligsikring.
Kan det virkelig være rigtigt, at ministeren ikke var helt på det rene med og kan huske det i dag, at det vil være en af konsekvenserne?
Så vil jeg godt tilføje, at når jeg stiller spørgsmålet på den her måde, er det selvfølgelig, fordi jeg kan forstå, at ministeren ikke er særlig godt kendt med det.
Men det er en meget alvorlig begivenhed, og vi oplever jævnligt, at familier, der søger om at komme ind i en bolig, bliver afvist, fordi man siger: Indkomsten er for lav set i forhold til, hvad huslejen og dermed boligsikringen bør være.
Vil det sige, at man lovgiver på et grundlag, man ikke kan huske?
Så derfor vil jeg afstå fra det.
Når man sidder og lytter til de svar, der er blevet givet her fra ministeren, så synes jeg, man kan høre, at det egentlig også er kommet lidt bag på ministeren, at det rent faktisk kan få den konsekvens, at lejere kan risikere at få frataget deres boligsikring i tilfælde af, at de får en husleje, der bliver på mere end 50 pct. af indkomstniveauet.
Jeg vil godt i den sammenhæng spørge: Er det rigtigt forstået?
Er det rigtigt forstået, at ministeren og regeringen ikke var klar over, at da man forhandlede det her, forelå der materiale, der belyste den her problemstilling og viste, at folk kunne risikere at miste deres boligsikring?
Var ministeren og regeringen vidende om det, og lå det som materiale i forhandlingerne?
Der lå utrolig mange dokumenter, så jeg vil nødig fanges i, at jeg siger noget forkert, når jeg ikke kan huske det.
Selvfølgelig er vi klar over, at vores lovforslag får konsekvenser.
Det, der bare har været hævdet, er, at man så ikke kan yde boligstøtte.
Nu vil jeg sige, at det ikke er hovedparten, der har en husleje på over halvdelen af kontanthjælpen, og det er jo det, vi snakker om – det kan jeg selvfølgelig gå over og finde i de store bunker af spørgsmål, vi har haft om det her.
Men selvfølgelig er vi da klar over det, hr. Frank Aaen siger, nemlig at hvis man ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet defineret på den måde, at man ikke kan skaffe sig 300 timers ordinært arbejde, jamen så koster det noget.
Det er sådan set meningen med det.
Det, der er den anden side af sagen, er, at det jo så giver et incitament til at få de 300 timer, og har man først fået de 300 timer, så håber jeg meget, at det så bliver til 500 timer, 700 timer og til sidst 1.600 timer og fuldtidsbeskæftigelse.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-02:
Problemet er, at beskæftigelsesministeren ikke rigtig svarer på spørgsmålet om, at vi har en målsætning om, at der skal flere, også flygtninge og indvandrere, i arbejde – i det hele taget har vi en målsætning om, at der skal flere i arbejde.
Regeringen har indtil nu brugt nogle redskaber, der hedder at skære i folks hjælp, hvis de ikke kommer i arbejde, hvis de er langtidsarbejdsløse.
Det er det, som vi nu med integrationsaftalen ser, man vil bygge videre på.
Vi har set, at resultaterne af den politik, der er ført indtil videre, har ført til, at det går den gale vej.
Arbejdsløsheden er steget, beskæftigelsen er faldet blandt flygtninge og indvandrere.
Jeg spørger bare ministeren: Var det ikke værd at overveje, om de redskaber, man bruger, er de rigtige, eller om det er de forkerte?
Hvis vi direkte har systemer, der gør, at det ikke kan betale sig at arbejde, så er vi nødt til at starte et sted og se på det.
Må jeg så godt lige sige, at jeg ikke rigtig forstod hr. Jørgen Arbo-Bæhrs konstatering af, at vi havde gjort noget ved de langtidsarbejdsløse, havde skåret deres ydelse ned.
Det tror jeg ikke er rigtigt, vi har ikke skåret i nogen satser.
Vi har taget fat i et par problemer: Unge under 25 år synes vi ikke skal gå på kontanthjælp; vi har taget fat i det her spørgsmål om ægtepar på kontanthjælp; vi har lagt loft over kontanthjælpen.
Det er de hjørner, vi har taget fat i.
Selvfølgelig er det klart, at incitamenter virker.
Så selvfølgelig virker økonomiske incitamenter.
Jeg synes, det var meget interessant, at beskæftigelsesministeren konstaterede, at den væsentligste del af integrationen var at få flygtninge og indvandrere i arbejde.
Jeg har også mærket mig, at regeringen hen ad vejen har brugt en lang række redskaber til at straffe folk: kontanthjælpsloft, nedskæring af kontanthjælpen til ægtepar på kontanthjælp, det sker jo allerede nu efter 6 måneder, osv. osv.
Det er alle de ting, som regeringen har foretaget sig.
Hvad er så resultatet på bundlinjen?
Det er lykkedes denne regering at skabe større arbejdsløshed blandt flygtninge og indvandrere, end der var, da regeringen kom til; det er lykkedes denne her regering at skabe mindre beskæftigelse blandt flygtninge og indvandrere, end da regeringen kom til.
Var det ikke værd at overveje, om det er de rigtige redskaber, man bruger?
60 pct. af de unge dropper ud af ungdomsuddannelserne.
Det skal vi selvfølgelig have gjort noget ved.
Nu prøver vi så med integrationsaftalen at tage fat i en række af de ømme punkter, hvor vi kan se, problemerne er.
Første punkt: Vi skal lave et system, så man ikke kan gå på kontanthjælp, når man er under 25 år, men skal presses over i en uddannelse.
Og jeg vil godt sige, at når vi taler om, hvordan Danmark om 10-15 år er et vidensamfund – vi skal have vidensarbejdspladser – så kan vi altså ikke bare lade udviklingen gå videre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Jo, men som jeg lige har svaret, har der ikke rigtig været et grundlag for nogen overvejelser, for der foreligger ikke et lokalt grundlag, og det er det, transport- og energiministeren skriver i sit svar.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-02:
Tak for svaret.
Det var jo ikke et svar på mit spørgsmål, men et svar var det vel.
Der er ingen tvivl om, og det ved ministeren også godt, at der ikke er nogen, som ikke ønsker, at folk med anden etnisk baggrund end dansk kommer i arbejde.
Den bestræbelse er vi enige om, og vi beklager, at vi i dag er tilbage på 1998niveau.
Hvis vi ser på antallet af ledige flygtninge og deres efterkommere, så har det sådan set taget regeringen 4 år at bringe os 3 år tilbage.
Men lad os nu ikke skændes om det.
Det, som er det afgørende her, er, at hvis ministeren er overbevist om, at alle og enhver i det har land – alle arbejdsduelige – af sig selv, uanset hvor de bor, og hvilke kvalifikationer de har, kan få 300 timers arbejde, hvorfor indfører man så alene reglen for de familier, som er de svagest stillede, nemlig hvor begge er på kontanthjælp?
Hvorfor er det kun de familier, det drejer sig om?
Det er det spørgsmål, hvortil svaret stadig væk flagrer i vinden.
Lad mig erindre om, at vi indførte loftet over kontanthjælp i 2002, fordi man skulle op og have et job til 27.000-28.000 kr. om måneden, før det kunne betale sig, at en af ægtefællerne fik et arbejde.
Dengang var vi enige om, at et job til 27.000-28.000 kr. om måneden nok ikke var det, der lå lige for, når vi så, hvad det var for kvalifikationer og kompetencer, de pågældende havde.
Så indførte vi loftet over kontanthjælp, hvor vi også indførte en gunstig modregningsordning, sådan at man ved få timers arbejde kunne ophæve det negative ved loftet.
Det er så med tiden nu kommet ned på, at den ene skal tjene 22.000-23.000 kr. om måneden, for at det kan betale sig at bryde ud af kontanthjælpen.
Der må jeg så holde fast i, at et samfund altså er nødt til at bygge på, at det for alle borgere kan betale sig at gå ud at tage et arbejde.
Jeg synes, den omvendte tanke er absurd: at vi skulle indføre et system – og det er så apropos Enhedslistens og Det Radikale Venstres kamp om at slippe af med kontanthjælpsloftet – eller et samfund med regler, der gør, at vi med sikkerhed ved, at det ikke kan betale sig arbejde.