runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 1998-05-05:
Det er jo fuldstændig rigtigt, som Fremskridtspartiet skriver
i sit lovforslag, at der allerede bor en del mennesker permanent i deres sommerhuse, selv om det egentlig er ulovligt.
I et mindre omfang behøver det heller ikke at betyde noget for et sommerhusområde, at der bor nogle fast, men hvis vi ændrer på loven, så det bliver en fuldt lovlig mulighed for alle, mener jeg, at vi har et problem i forhold til dem, der kun ønsker at benytte deres sommerhus om sommeren og i weekenden.
Jeg mener også, vi har et problem i forhold til EU, for det er problematisk, at man med denne udvidelse, man her foreslår af loven, kan undergrave sommerhusreglen set i EU-perspektiv.
Det vil med denne udvidelse blive lettere at erhverve sig en helårsbolig, som man reelt bruger som sommerhus.
Jeg ved ikke, om man ved behandlingen af lovforslaget sidste gang, det blev fremsat, rent faktisk fik undersøgt, hvad det ville betyde for den danske særregel, som vi fik med Maastrichttraktaten, men jeg kan se, at det blev taget op af de forskellige ordførere, og så længe det ikke er afklaret, vil vi ikke skibe os ind i en ændring af loven, sådan som den ser ud i dag.
Det vil være for risikabelt, for hvis vi ønsker ændringer, kan vi også risikere, at de andre EU-lande ønsker ændringer, og så skal vi igen til at diskutere og forhandle om, hvordan og hvorledes vores stilling er på det her område.
Lovforslaget er også tvivlsomt for de mennesker, der har købt et sommerhus for at kunne slappe af.
De vil ikke længere opleve den fred og ro, der normalt omgærder et sommerhuskvarter.
De vil opleve, at grundejerforeningen bliver domineret af fastboere, der nu kræver bedre veje, mere gadebelysning og busruter på faste klokkeslæt helt ind i området, og det er ikke meningen med områder, der er udlagt til fritidsboliger. Fremskridtspartiet nævner i sine bemærkninger, at i Nordsjælland flytter for tiden ca. 500 familier fast i sommerhus om året.
Det er så op til hver enkelt kommune at sætte ind over for det problem, eller for nogle er det jo ikke et problem, men det er dog en overtrædelse af nogle regler, og regler skal jo holdes.
Her må kommunen så gøre op med sig selv, hvad der skal være sommerhusområde, og hvad der skal være almindelig helårsbeboelse.
Det er det, jeg mener, øvelsen går ud på for kommunerne.
Jeg tror, at årsagen til, at så mange familier flytter fast i sommerhus, er, at de på den måde kan få sig et billigt hus, deres børn kan få frisk luft, og de kan rode i en have.
I mellemtiden kan de så spare op til et rigtigt hus.
Kommunerne burde måske begynde at se på, hvordan man kan tilbyde attraktive små parceller, hvor folk kunne opføre billige og praktiske småhuse, for så tror jeg faktisk, at en del af problemet var løst.
Men vi kan altså ikke støtte Fremskridtspartiets lovforslag, da vi mener, det er for vidtgående.
Pernille Blach Hansen (S), 1998-05-05:
Socialdemokratiet kan ikke støtte det foreliggende lovforslag, og jeg skal oplyse, at Det Radikale Venstre og CD
heller ikke kan støtte lovforslaget.
Der er tre overordnede grunde til, at Socialdemokratiet ikke kan støtte forslaget:
For det første vil forslaget slå kommunernes planlægning i stykker og påføre kommunerne en række udgifter.
Både kommuner og amter har i mange år arbejdet hårdt for en fornuftig fysisk planlægning, og i forbindelse hermed har de udlagt arealer til bl.a. erhvervsområder, rekreative områder og sommerhusområder.
Og samtidig har kommunerne indrettet den offentlige service efter det nuværende bosætningsmønster.
Med ophævelse af forbudet mod helårsbeboelse i sommerhuse ødelægges den kommunale planlægning af f.eks. boligbyggeri, ligesom lokaliseringen af service, arbejdspladser, skoler osv. må ændres.
Et ændret bosætningsmønster vil tilmed vanskeliggøre en rationel udnyttelse af allerede eksisterende anlæg i byzonen.
Lovforslaget vil for det andet ødelægge sommerhusområdernes rekreative værdi.
Mange har købt et sommerhus i tillid til, at områdets specielle sommerhus- eller fritidskarakter fastholdes.
Hvis forbudet mod helårsbeboelse ophæves, vil områderne skifte karakter.
Det vil give problemer for de mange sommerhusejere, som gerne vil bevare området uden f.eks. asfalterede veje og gadebelysning.
En sådan ødelæggelse af områdernes rekreative værdi vil også skabe et behov for etablering af nye sommerhusområder i danske naturområder.
Ved at sætte lighedstegn mellem sommerhuse og helårsboliger er der en stor risiko for, at vores særregel forsvinder, og hermed lukkes der op for udlændinges køb af danske sommerhuse.
Da Danmark jo har en række attraktive kyster, vil danske sommerhuse hurtigt blive opkøbt af kapitalstærke udlændinge.
Den udvikling ønsker vi ikke i Socialdemokratiet.
Anne Baastrup (SF), 1998-05-05:
Når vi taler her fra Folketingets talerstol, skulle vi gerne have lidt mere end sådan en fornemmelse.
Er det sådan, at hr. Tom Behnke har belæg for at påstå, at der er kvinder, der anvender provokeret abort som præventionsmiddel?
Så vil jeg meget gerne have, at hr. Tom Behnke siger det her fra talerstolen.
Anni Svanholt (SF), 1998-05-05:
Det er jo en genfremsættelse, ja, det er vel nærmest en årlig tilbagevendende begivenhed, at vi drøfter dette lovforslag, hvorefter nu Fremskridtspartiet - og tidligere også Dansk Folkeparti - vil gøre det muligt at bo i sommerhus hele året og dermed fuldstændig ændre sommerhusområdernes karakter til helårsbeboelsesområder.
SF har tidligere afvist forslaget, og vi afviser det også denne gang.
Vi ønsker nemlig ikke helårsbeboelser placeret i de eksisterende sommerhusområder; for det er typisk i kystnære områder og andre meget naturskønne områder, og de skal beskyttes.
Helårsboliger i de områder er helt uforenelige med beskyttelse af natur- og landskabsværdier, og vi synes også, det er meget hensigtsmæssigt med den opdeling, vi har i den nuværende planlov af vort land i forskellige områder.
Det er jo så et problem, at der er ulovlig beboelse, og at kommunerne ikke vil håndhæve forbudet.
Et andet forhold er, at hvis man ændrer bestemmelsen og udelukkende har helårsboliger i de eksisterende sommerhusområder, bliver hele grundlaget for Danmarks sommerhusregel i EU fjernet, og det vil vi i SF under ingen omstændigheder være med til.
Vi ønsker at fastholde den sommerhusregel, og vi skal passe godt på den.
Det kan nok undre, at Fremskridtspartiet, som jo ellers i EU-sammenhæng fører sig meget stærkt frem, her vil risikere at ophæve den særregel, vi har fået, på et så væsentligt område for Danmark.
Med disse bemærkninger skal jeg på SF's vegne afvise lovforslaget.
Peter Skaarup (DF), 1998-05-05:
Dansk Folkeparti kan støtte det ændringsforslag, vi her taler om, fra Venstre og De Konservative.
Vi mener, det er rimeligt nok, at man har lavet en positivliste.
Vi mener godt, at man kunne forestille sig yderligere områder, hvor man kunne inddrage aktindsigten, men vi mener til gengæld også, at det skal være Folketinget, der beslutter det, og ikke ministeren, der egenhændigt kan bestemme, om der skal være aktindsigt på et bestemt område, eller der ikke skal.
Derfor støtter Dansk Folkeparti dette forslag, som vi håber bliver vedtaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-05-05:
Jeg må sige, at jeg ikke helt forstår regeringens holdning i denne sag, for vi var i sin tid enige om, at der skulle skabes større tryghed for de offentligt ansatte som personer, og ikke når det drejer sig om deres myndighedsudøvelse.
Og ideen med en positivliste er udmærket, for den skaber tryghed, fordi man ved, hvad der er tale om.
Men derefter indføjer man så en bemyndigelse, som jo ophæver hele virkningen af offentlighedsloven, sådan som den foreligger fra justitsministeren.
Derfor har vi stillet det ændringsforslag, og ja, jeg ville egentlig ønske, at regeringen ville genoverveje situationen.
Hvis man vedtager bemyndigelsen er det frem og tilbage, og så er vi ved nulpunktet, sådan som man udformer loven.
Per Kaalund (S), 1998-05-05:
Det drejer sig om en bemyndigelse for justitsministeren
til i visse tilfælde at lade reglerne gælde for andre oplysninger end dem, der er anført i loven, og jeg kan dér meddele, at vi vil stemme imod dette ændringsforslag.
Selve loven har en positivliste, og stk. 4 giver blot sikkerhed for, at hvis der opstår en given situation, kan justitsministeren bruge denne bemyndigelse.
Så vi vil som sagt stemme imod ændringsforslaget.
Tom Behnke (FP), 1998-05-05:
Nu forholder det sig jo sådan, at for det første har den sag intet at gøre med nærværende lovforslag, for det andet kan jeg tilbagevise enhver af hr. Arne Melchiors udtalelser.
Så det, som hr. Arne Melchior står her fra Folketingets talerstol og beskylder Fremskridtspartiet for, er groft injurierende, og det ville hr. Arne Melchior også have fundet ud af, hvis han havde sat sig ordentligt ind i den sag. Vi har netop ikke modtaget nogen penge på noget tidspunkt.
De penge, der er blevet afleveret, er blevet deponeret og afleveret tilbage igen to dage senere.
Sådan forholder den sag sig.
Arne Melchior (CD), 1998-05-05:
Bare for en ordens skyld: Der er ingen tvivl om, at loven skal holdes; det er klart.
Og når man bryder loven, er der visse restriktioner.
Men jeg har altså i diverse medier i morges hørt, at nogle oplysninger om groft regelbrud begået af bl.a. det parti, som hr. Tom Behnke repræsenterer, vil fremkomme i en tv-udsendelse i aften.
Og jeg ved så ikke, hvad hr. Tom Behnke og hans parti fortjener af restriktioner for samfundets skyld, men efter at have hørt hans tale om de mange alen vil jeg gerne benytte lejligheden til at advare ham imod at føre sig overmoralsk frem på bekostning af mennesker, som er i en vanskelig stilling, når hr. Tom Behnke og hans parti, som er i en nem og behagelig og frydefuld stilling, kan begå så grove regelbrud, som jeg altså forstår at der er tale om dér.
Man skal vist kende lidt til at feje for sin egen dør, og man skal vist også kende følgende ord: »Hvi ser du skæven, som er i din broders øje, men bjælken i dit eget bliver du ikke var.«
Dorte Bennedsen (S), 1998-05-05:
Jeg skal undlade at kommentere hr. Tom Behnkes indlæg, for det er trods alt mennesker, dette her handler om, men jeg vil dog sige, at i de sager, der er i dette lovforslag, er der fire, der har fået en dom på 40 dage eller derover, og at samtlige disse domme ligger fra ca. 10 til ca. 30 år tilbage, samt at resten af dommene er på 30 dages fængsel eller 30 dages hæfte og nedefter - blot for at give et indtryk af, hvad det er, vi taler om her.
Og omfanget af og alvoren i de domme, der er, er altså, at der er fire af dem, der er på over 30 dage.
Tom Behnke (FP), 1998-05-05:
Vi har i Fremskridtspartiet med tilfredshed konstateret, at såvel ministeren som Venstre og Det Konservative Folkeparti har stillet ændringsforslag om, at der er personer, der skal udgå, inden det samlede forslag kommer til tredje behandling og dermed endelig afstemning.
Og vi har tilsluttet os alle de ændringsforslag, der er stillet i betænkningen, og vi vil også stemme for de ændringsforslag, der er stillet uden for betænkningen af Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Jeg skylder så at sige, at under førstebehandlingen havde vi jo en lille disput her på talerstolen, fordi jeg kom til at sige, at listen over de mennesker, der har begået kriminelle handlinger, og som alligevel er optaget på forslaget, er alenlang.
Og jeg kan huske, at fru Dorte Bennedsen var meget oprevet over den udtalelse og gav udtryk for, at det kunne man ikke tillade sig at sige, for det gav jo indtryk af, at det er en meget lang liste over mennesker, der har begået kriminelle handlinger, og det skal jeg selvfølgelig beklage.
Men jeg har i mellemtiden undersøgt det, og det viser sig, at en alen er 62,7 cm lang.
Og samtidig har jeg opgjort listen over dem, der har begået kriminelle handlinger, og det viser sig, at listen fylder 15 A4-ark, og et A4-ark er ca. 34 cm langt.
Og det vil altså sige, at den samlede liste over dem, der har begået kriminelle handlinger, ikke er alenlang, men 7 alen lang, og det er selvfølgelig væsentligt, at vi får det præciseret, også af hensyn til fru Dorte Bennedsen.
Så er spørgsmålet jo, hvad er det for kriminelle handlinger, disse kriminelle personer har begået, som Fremskridtspartiet mener skal udgå af forslaget, inden vi går til tredje behandling, og som vi har stillet ændringsforslag om.
Og det, der hovedsagelig er tale om, er jo følgende lange liste:
Butikstyveri - det er nok det mest omfattende - almindeligt tyveri, frakendelse af førerretten på grund af forskellige forhold, overtrædelse af toldloven, spirituskørsel, overtrædelse af politivedtægten, vold, trusler om vold og vold mod tjenestemand i funktion samt dokumentfalsk.
Og så er der i forslaget optaget seks personer, der alle er dømt for menneskesmugling, men som alligevel nu skal belønnes ved at få dansk statsborgerskab.
Og der er kørsel i førerkortsfrakendelsestiden, overtrædelse af politivedtægten vedrørende hærværk, socialbedrageri, underslæb, mandatsvig, bedrageri, overtrædelse af våbenloven og af narkotikalovgivningen samt hæleri.
Ja, der er sågar en, der er dømt for uagtsomt manddrab, som er optaget på forslaget over dem, man ønsker at give dansk statsborgerskab.
Vi har i Fremskridtspartiet klart den opfattelse, at man skal gøre sig fortjent til at få dansk statsborgerskab, og vi kan ikke ligefrem påstå, at når man er dømt for menneskesmugling eller andre grove kriminelle handlinger, har man gjort sig fortjent til at få dansk statsborgerskab - tværtimod - og derfor skal jeg anbefale Folketinget at støtte alle de stillede ændringsforslag, således at disse personer kan udgå, inden lovforslaget går til tredje behandling, så vi dermed kan stemme for dem, der har fortjent at få dansk statsborgerskab.
Ole Stavad (S), 1998-05-05:
Jeg er glad for, at hr. Frank Aaen anerkender, og jeg tror, vi er enige om - med respekt for den dom, der faldt ved Højesteret - at dette lovforslag gør det, der er muligt at gøre i denne sag.
Jeg mener i øvrigt, at hvis man skal have et retvisende billede af det, der sker, fremstod den fulde og hele sandhed ikke af det, hr. Frank Aaen sagde.
Man skal huske på, at når det slutter med de 18.000 kr., hr. Frank Aaen nævnte, skyldes
det jo, at der hidtil har været avancebeskatning af de 100.000 kr.
Når man ikke længere har fortjenesten, fordi man har betalt beløbet i erstatning, får man den skat, man har betalt af beløbet, tilbage, og derfor mener jeg, at hvis man skal have den fulde sammenhæng, er billedet lidt anderledes.
Men i øvrigt tror jeg ikke, hr. Frank Aaen og jeg har haft forskellige hensigter og har forskellige holdninger til, hvordan vi skal forholde os i de sager.
Jeg har været glad for den indsats, hr. Frank Aaen har gjort for at fokusere på dette problem, som vi - i hvert fald så langt jeg kan se - får løst inden for de rammer, hvor vi har mulighed for at gøre det, med dette lovforslag.
Derfor er jeg selvfølgelig glad for, at det var positive bemærkninger, der fulgte med de kommentarer, hr. Frank Aaen i øvrigt havde til forslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-05-05:
Vi har her at gøre med et forslag, der drejer sig om, hvad der sker rentemæssigt og skattemæssigt, når en selskabstømmer betaler erstatning til statskassen.
Vi har i lang tid været klar over, at vi kunne komme i den situation, at mange sælgere fik mere retur, end de betalte i erstatning, på grund af rentereglerne.
Det problem har vi arbejdet med et stykke tid, og jeg anerkender, at regeringen har gjort en indsats for, at det ikke er så grimt nu, som det så ud tidligere.
Det var faktisk sådan, at hvis vi tog en af de groveste sælgere i en såkaldt nettosag, kunne vedkommende tidligere få 10.000 kr. mere tilbage fra skattevæsenet, end der blev betalt i erstatning.
Men det betyder også - sagt på almindeligt dansk -
at hvis statskassen blev snydt for 100.000 kr. i begyndelsen af 1990'erne, og staten i dag har været gennem en erstatningssag og har fået penge retur, er nettoprovenuet til statskassen af de 100.000 kr. kun 18.000 kr. 18.000 kr. er altså, hvad staten får tilbage af de tabte
100.000 kr, og det synes vi altså stadig ikke er ret pænt.
Når man medregner udgifterne til kammeradvokaten, rykkerbreve og alt muligt andet, står staten faktisk med et tab, selv efter indbetaling af erstatning.
Det er derfor, vi har bedt om at få forslaget tilbage til fornyet udvalgsbehandling, for vi vil undersøge mulighederne for måske at komme endnu et nøk længere i retning af, at de, der skal betale erstatning, faktisk også kommer til at mærke, at de har betalt erstatning.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-05-05:
Også Det Radikale Venstre har meddelt, at vi vil redegøre for vores stilling til ændringsforslag nr. 1 ved denne anden behandling, og vi kan meddele, at vi i lighed med Socialdemokratiet ikke kan stemme for forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-05-05:
Jeg synes lige, jeg vil gøre et par generelle bemærkninger om dansk folkestyre, for jeg mærker mig, at justitsministeren i dag, fuldkommen som i de svar, jeg har fået gennem Retsudvalget, hele tiden henviser til det udvalgsarbejde, der er gået forud for lovforslaget.
Jeg synes, det er udmærket, at vi fik nedsat det udvalg til at kigge på tingene, men det er jo rigtigt, at man sidder og forhandler bag lukkede døre.
Offentligheden ved ikke, hvad der foregår, og til sidst bliver man så enig, så man kan presse politikerne.
Jeg bemærker, at justitsministeren faktisk hele tiden bruger som begrundelse, at udvalget er blevet enig om.
Men jeg vil godt sige, at uanset hvad udvalget er blevet enig om, har vi altså en anden opfattelse i Venstre, og det er den, vi vil have frem her i Folketingssalen i dag, og derfor vil vi have afstemning om ændringsforslaget. Vi har en anden opfattelse end udvalget af, hvordan det her skal løses, og vi er tilhængere af folkestyre og ikke ekspertstyre.
Dorte Bennedsen (S), 1998-05-05:
Adgangen til fri abort blev indført i 1973 på initiativ af den socialdemokratiske regering.
Baggrunden var en erkendelse af, at forbudet imod abort førte til mange tragedier hos de kvinder, som på trods af forbudet søgte at løse deres problem enten selv eller hos kvaksalvere.
Men selv om vi jo i modsætning til Kristeligt Folkeparti synes, at det var et rigtigt skridt at få indført den fri abort, så finder vi også, at abort er en nødløsning, og at det ofte også er en meget traumatisk oplevelse for de kvinder, der vælger abort.
Vi er derfor enige med forslagsstillerne i, at det er vigtigt gennem oplysning og gennem forebyggende indsats at prøve at nedbringe aborttallet.
I årene umiddelbart efter, at den frie adgang til abort blev gennemført, eksploderede antallet af provokerede aborter og nåede i 1975 et højdepunkt på ca. 28.000.
Men lykkeligvis er udviklingen jo siden da gået støt den rigtige vej, og antallet er reduceret med mere end en tredjedel, og faldet har været størst hos de unge kvinder.
Blandt andet har folkeskolen, som ministeren vist også nævnte det, fået sundheds- og seksualundervisning som obligatorisk emne, ligesom tilgangen til emnet er blevet mere fri og afslappet, og det har betydet en mere oplysende og en mere reel undervisning. Amterne har også gjort deres indsats dels ved at tilbyde gratis præventionsvejledning hos de praktiserende læger og dels ved at lave særlige kampagner enten i eget regi eller i samarbejde med Foreningen Sex & Samfund.
Endelig har staten gennem årlige bevillinger bidraget til de kampagner og de materialer, der udarbejdes af Komiteen for Sundhedsoplysning og Foreningen Sex & Samfund.
Som sagt har den hidtidige indsats i høj grad givet resultater, men det er jo også et af de områder, hvor det ikke nytter noget at hvile på laurbærrene.
Dels kommer der hvert år nye unge til, som har behov for oplysning, og dels er det en almen erfaring, at en oplysningsindsats skal gentages jævnligt, hvis den fortsat skal have effekt.
Det er jo beslægtede problemer, og der er ikke tvivl om, at forebyggelsesindsatsen vil give bedre resultater, ved at problemerne ses i en sammenhæng.
Selv om vi ikke skal foregøgle nogen, at vi kan komme i en situation, hvor provokerede aborter helt kan undgås, så er det stadig en opgave at følge den gunstige udvikling op og derved at få nedbragt antallet af disse aborter yderligere, og som det fremgik af ministerens indlæg, er det netop sådan en strategi, som Sundhedsstyrelsen er ved at planlægge, og det kan vi fuldt ud støtte. Så skal jeg til slut blot sige, at forslaget til vedtagelse, der er fremsat at Kristeligt Folkeparti, kan vi fra Socialdemokratiets side støtte.
Jann Sjursen (KRF), 1998-05-05:
Det spørgsmål, som fru Anne Baastrup rejser, er rimeligt, og jeg kan sige, at det, som er intentionen fra vores side, er at forstærke den ret, som kvinden allerede i dag har til at modtage rådgivning i amtsligt regi, som jeg var inde på.
Det vil sige både rådgivning om prævention, også efter en abort, som fru Anne Baastrup var inde på, og rådgivning, som åbner op for, at man kan se eventuelle muligheder og perspektiver for at gennemføre svangerskabet, fordi man bliver gjort opmærksom på de sociale hjælpeforanstaltninger, der kan tilbydes efterfølgende.
Så det er for så vidt i udgangspunktet en neutral rådgivning, som fru Anne Baastrup var inde på, al den stund der ikke i forslaget til vedtagelse eller i det, jeg har sagt i øvrigt, ligger et forslag om, at vi skal afskaffe den fri abort.
Det vil vi gerne ved en anden lejlighed vende tilbage til fra Kristeligt Folkepartis side.
Der er tale om en sober og forbedret rådgivning, som kan lægge den brede vifte af muligheder frem for den abortsøgende.
Det synes vi faktisk ikke man gør i dag, og vi synes, at man svigter at gøre opmærksom på de sociale hjælpeforanstaltninger.
Jeg vil her henvise til det, jeg refererede tidligere fra undersøgelsen i Ugeskrift for Læger, hvor 40 pct. af kvinderne rent faktisk ikke vidste, at der var mulighed for at få en særlig hjælp efterfølgende, hvis de valgte at gennemføre svangerskabet.
Anne Baastrup (SF), 1998-05-05:
Det er SF's udgangspunkt, at vi gerne vil støtte og stemme for forslaget til vedtagelse, men det er nødvendigt for mig at få hr. Jann Sjursens beskrivelse af, hvad er det, der ligger i begrebet »bedre rådgivning«?
Er det sådan, at hr. Jann Sjursen ønsker, at denne rådgivning skal være et forsøg på at presse kvinden fra at vælge at få abort, eller skal den rådgivning være på så neutralt grundlag som overhovedet muligt, således at kvinden får nogle reelle valgmuligheder, herunder også rådgivning om, hvordan man får prævention til at fungere efter aborten, og hvilke psykiske og fysiske problemer man i øvrigt kan løbe ind i på baggrund af aborten?
Det er meget vigtigt for mig, at vi er enige om, hvad det er for en tekst, vi i givet fald stemmer for.