runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Jensby (V), 2000-02-25:
Jo, og det er til hr. Estrup og hr. Holger K. Nielsen
, selvfølgelig spiller det her en enorm stor rolle også for europæisk sikkerhed.
Det er vi fuldkommen enige i.
Jeg tror ikke, at jeg fik nævnt i mit første indlæg, at det selvfølgelig også har overordentlig interesse, hvorledes holdningen er i de øvrige NATO-lande til det her spørgsmål.
Det er klart.
Jeg nævnte Grønland - fremhævede det - fordi jeg synes, det er overordentlig vigtigt, at Grønland bliver inddraget, men selvfølgelig har holdningen i øvrige NATO-lande også betydning.
Jeg har ikke fået en endelig kontant udmelding fra nogen af de øvrige NATO-lande endnu, men selvfølgelig spiller det en rolle. Jeg kan altså ikke gøre nok ud af at præcisere, at jeg lægger stor vægt på, at man gør mest muligt for at forhandle med russerne og dele teknologi.
Men når man nu stiller mig spørgsmålet fra hr. Søndergaards side: Hvilken interesse skulle russerne have i en blokering, ja, så kunne det jo f.eks. være interessant at se, hvordan det nu vil være, hvordan den russiske holdning vil være, når der har været præsidentvalg i Rusland, når vi er kommet lidt længere hen og der er faldet lidt mere ro over tropperne derovre?
Der kan være mange grunde, der kan være indenrigspolitiske grunde, så det er jo ikke alene det, at man opfatter det som en militær trussel, der kan være det eneafgørende.
Hvorfor skulle så som sagt Jeltsin i Köln have åbnet op - sådan har jeg forstået det - for nogle muligheder for forhandlinger?
Til hr. Holger K. Nielsen: Jeg blæser ikke på internationale aftaler.
Jeg lægger vægt på den dagsorden, vi vedtog, selv om den er fra 1987 og Traktaten er fra 1972.
Men man må altså også forholde sig til virkeligheden, nemlig den, at tiderne kan skifte, og at man bliver nødt til at forholde sig til nye faktuelle forhold.
Det er det, jeg gør.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-02-25:
Jeg må forstå hr. Jensbys svar sådan, at han faktisk støtter, at USA - hvis det bliver nødvendigt - blæser på internationale aftaler; at Venstre støtter, at man er ligeglad med ABM-traktaten.
Og så et spørgsmål i forlængelse af hr. Estrups spørgsmål: Hvorfor er Venstre så fokuseret på den amerikanske sikkerhed, men glemmer tilsyneladende fuldstændig, at der kan være nogle modsætninger mellem Europa og USA på det her punkt?
Er hr. Jensby bekendt med, at der i andre europæiske lande, Frankrig f.eks., Tyskland f.eks., er en helt, helt anderledes kritisk holdning til det her amerikanske projekt?
Er hr. Jensby ikke enig med mig i, at russernes reaktion på det her i allerhøjeste grad er et fundamentalt sikkerhedsspørgsmål for Europa; at en uforudsigelig russisk reaktion kan betyde, at vores sikkerhed kommer til at stå i en langt, langt værre situation?
Jørgen Estrup (RV), 2000-02-25:
Hr. Jensby sagde nogle smukke ting om samarbejdet mellem USA og Europa og nødvendigheden af NATO-samarbejdet.
Det kan jeg fuldt ud skrive under på.
Men jeg blev ikke desto mindre forbløffet over den kortslutning, der så skete i forhold til debatten her.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Og derfor vil jeg gerne spørge hr. Jensby, om det virkelig var udtryk for Venstres holdning, når hr. Jensby sagde, at dette tjener til USA's forsvar - punktum.
Det drejer sig bl.a. om europæisk sikkerhed og om forholdet til det globale samarbejde med Rusland og Kina, og at det derfor er uhyre legitimt at overveje, hvad der måtte komme ud af sådan et system, i en langt større sammenhæng end den amerikanske.
Svend Aage Jensby (V), 2000-02-25:
Jeg vil gerne sige til hr. Holger K. Nielsen, at jeg beklager, hvis jeg ikke har udtrykt mig klart nok i mit første indlæg.
Vi lægger overordentlig central vægt på, at der gøres mest muligt for at bringe Rusland og Amerika til en forståelse om en ændring af traktaten.
Det var også det, jeg havde indtryk af, at man var lidt i gang med i Køln med Jeltsin og Clinton.
Det lægger vi meget, meget stor vægt på.
Men det ville ikke være nyttigt og hensigtsmæssigt her i dag - jeg gør det i hvert fald ikke - at sige: Sker der ingen ændring af traktaten, så er I blokerede i USA.
Det er en overordentlig uhensigtsmæssig forhandlingsposition at bringe USA i, og det er altså den, vi ikke vil deltage i.
Men jeg lægger meget, meget stor vægt på, at der sker en sådan forståelse om en ændring.
Flere var inde på det øgede argument, der kunne være for at opruste i Rusland.
Ja, det kan man jo sige hele tiden.
Det er ikke det, der er den amerikanske intention med det her.
Og vi ved også, at Rusland har fået tilbudt indsigt i teknologien og endog tilbud om at dele noget af den med amerikanerne.
Det skulle jo være beroligende for den russiske regering
Hvorvidt spørgsmålet om, at Kina og Rusland vil lave alliancer, skulle være afhængig af, om USA opbygger et system til at forsvare dets eget territorium: Ja, det kan man gisne om.
De kan bygges op desuagtet disse alliancer, og det bør i hvert fald ikke for det danske Folketing, i hvert fald ikke for mit parti, være sådan, at man inddrager en mulig alliance mellem Kina og Rusland, og at det så skulle medføre, at vi var modstander af det amerikanske initiativ.
Det gør det ikke.
Søren Søndergaard (EL), 2000-02-25:
Jeg kan bekræfte fuldt ud over for hr. Jensby, at vi har ingen intentioner om at føre fodnotepolitik.
Det overlader vi for tiden fuldstændig til Venstres formand og hans alternative møder med den østrigske ambassadør.
Næ, vi har større ambitioner.
Vi har ambitioner om at få et flertal for det, vi står for, og så er der ikke behov for fodnoter.
Altså hvis det missilforsvar ikke har nogle konsekvenser for Rusland, hvad er så efter hr. Jensbys mening Ruslands interesse i at blokere for dette forsvar?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-25:
Det, jeg forsøgte at beskrive i november, var, hvordan situationen opfattes i Rusland.
NATO-udvidelsen blev naturligvis brugt af nationalistiske kræfter til at påvise, hvordan Vesten stadig væk forsøger at lægge militært pres på Rusland.
De diskussioner i Rusland førte for nylig til en skærpelse af den russiske atomstrategi - det vil jeg godt spørge hr. Jensby om han er opmærksom på - sådan at Rusland nu har samme aggressive atomstrategi som USA og NATO.
Det er jo en forløber for den diskussion, der kan komme, hvis det her ulyksalige projekt bliver gennemført, fordi så vil det yderligere fremskynde noget, der kan blive til ren paranoia i Rusland.
Og det bliver man altså nødt til at sætte sig ind i, fordi det er en realitet, en kendsgerning i verden.
Og er hr. Jensby opmærksom på, hvilken udvikling der er i Kina, hvor man jo aspirerer til at få en raketmissilangrebsstyrke med atomvåben, og hvor lignende diskussioner kan komme som dem, der allerede er i Rusland?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-02-25:
To spørgsmål: Hr. Jensby kan ikke forestille sig, at USA vil angribe Rusland.
Nu er det ikke så interessant, hvad hr. Jensby mener.
Det interessante er, hvad russerne selv mener, og vil hr. Jensby ikke medgive, at i og med, at man opbygger det her, så ligger der nogle fantastiske argumenter for de dele af det russiske militær og det russiske samfund, der ønsker at gå med i en ny atomoprustning, til faktisk at gå med i en sådan udvikling? For det andet må jeg forstå hr. Jensby sådan, og jeg vil godt have det bekræftet, at det er Venstres opfattelse, at det ville være i orden, at USA blæser på ABM-traktaten.
Hr. Jensbys tale kunne ikke forstås anderledes, end at partiet Venstre, som gerne vil have regeringsmagten her i Danmark, som forsøger at fremstå som et ansvarligt parti, siger
: Når det drejer sig om internationale aftaler, så er det fuldstændig ligegyldigt; dem kan vi bare blæse på.
At der er useriøse kræfter i den amerikanske diskussion, der gør sådan, det er jeg med på.
Men vil partiet Venstre, Danmarks liberale parti, virkelig stå fadder til et sådant anarki i det internationale samfund?
Det overrasker mig
virkelig.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-25:
Jeg vil bare sige, at jeg synes, det er en god idé, hr. Hans-Pavia Rosing kommer med: at der i dette arktiske forskningsarbejde kommer til at indgå en besvarelse af de her spørgsmål, også fordi vi jo tidligere har haft diskussioner om, hvordan man kunne sikre, at Grønland fik indflydelse på Thuleområdets fremtidige anvendelser og den slags spørgsmål, og den her diskussion kan jo også rejse problemer i forhold til de ønsker, der har været fra befolkningens side om anvendelsen af området osv., fordi nye installationer eller opgradueringer, og hvad der kunne komme på tale, jo givetvis vil betyde nye arealkrav, f.eks. fra amerikansk side.
Og jeg vil bede ministeren om på regeringens vegne at give en bekræftelse på, at det ønske, Socialdemokratiet har fremført om en redegørelse, også bliver imødekommet; også af hensyn til Grønlands hjemmestyre, for at Grønlands hjemmestyre kan få det nødvendige grundlag for debatten.
Hans-Pavia Rosing (S), 2000-02-25:
Til hr. Søndergaard: Ja tak, jeg modtager gerne opfordringen til, at vi ser det under ét; men jeg vil igen gentage, at på nuværende tidspunkt er vores diskussionsgrundlag noget begrænset, selv om vi har nogle papirer på de forskellige faser: fase 3, capability-fasen osv.
Der er ingen tvivl om, at det her er et sikkerhedspolitisk emne, som vil præge debatten de næste mange år, og det her er vel kun en spæd start på den.
Med hensyn til, hvordan vi graver i de her spørgsmål, så kan jeg da bare henvise til én mulighed: Vi påbegynder her i løbet af en kortere periode en forskning om Grønland, altså en grønlandsk retsforskning, primært baseret på Thule, radaren og Thulebefolkningen osv., osv.
Så disse spørgsmål, som hr. Albrechtsen taler om, kunne eventuelt også indgå i den forskning.
Det vil sige, at det er mennesker, der har kendskab til det, som kender Grønland, og som kender forholdene deroppe, som også kunne tage de her aspekter med i deres arbejde.
Søren Søndergaard (EL), 2000-02-25:
Jeg forstår godt, hvorfor amerikanerne lancerer det her system på den her måde, de gør.
Det er jo åbenlyst, at det ikke bliver lanceret som et nyt våbenkapløb med Kina og tildels Rusland, men at det bliver markedsført som et system, der handler om nogle slyngelstater, som vi alle sammen ikke kan lide.
Men det er vel også naturligt, hvis vi prøver at få en seriøs diskussion, at vi prøver at kigge igennem det og prøver at se på, hvad der er den reelle udviklingstendens, og ikke bare ser på den første fase, men også ser på den tredje fase.
Og der er altså en tredje fase, Capability 3, hvor man snakker om at imødegå mange, meget avancerede sprænghoveder.
Men med mange, meget avancerede sprænghoveder snakker vi jo ikke længere om et begrænset missilforsvar mod enkeltstående raketter fra slyngelstater.
Så snakker vi om noget andet.
Der kan være grunde til at have et missilforsvar mod Kina, og så kan vi diskutere det.
Men så skal vi også diskutere konsekvenserne af det, i stedet for at springe ud fra 10 meter-vippen og så på vejen ned overveje, om der nu er vand i bassinet.
Og det er sådan set bare den opfordring, som jeg vil lade gå videre til hr. Hans-Pavia Rosing.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-25:
Hr. Jensby vil ikke bebrejdes refleksskepsis over for USA.
Det tror jeg nu heller ikke der er nogen der kunne finde på at bebrejde hr. Svend Aage Jensby.
Men det, som jeg synes hr. Svend Aage Jensby slet ikke tager fat på, er kernen i det her.
Det kunne egentlig være interessant, hvis regeringen ville lave et studium, og jeg kan spørge ministeren, om regeringen vil lave det studium, der hedder: Er det virkelig rigtigt, at verden har udviklet sig mere usikkert de sidste 10 år?
Jeg går faktisk rundt med den modsatte opfattelse: at verden på trods af slyngelstater indtil nu har udviklet sig til et mere sikkert sted at være, bl.a fordi det lykkedes os at lave nogle internationale aftaler.
Jeg tror altså også, at hr. Jensby bliver klogere i forhold til udsagnet om, at det her ikke er vendt mod Rusland og Kina.
Fase 3 og store dele af fase 2 i det her giver simpelt hen ingen mening, med mindre det direkte er vendt mod Rusland og Kina.
Jeg antager, at det er derfor, Kinas forsvarsminister i sidste uge besøgte Moskva.
Det var for at diskutere følgende spørgsmål: Hvis nu man laver det her fra amerikansk side uanset ABM, så vil Kina gerne have adgang til noget af missilteknologien i Rusland.
Jeg tror, vi vil opleve en russisk-kinesisk alliance, som kan blive meget stærk og ubehagelig.
Og se, så synes jeg for alvor, vi er på vej fra en situation, hvor truslerne er begrænsede, og ind i en situation, hvor vi for alvor står over for stortrusler.
Karen J. Klint (S), 2000-02-29:
Jeg har kun en enkelt gang hørt set en antydning i pressen
af, at det, der skete på det plejehjem, hvor embedslægen var inde og undersøge forholdene, var noget, som ikke skulle tages alvorligt.
Jeg synes faktisk, det skal tages alvorligt, og jeg har også læst rapporten, og der står ikke noget i den rapport, som kommunen ikke selv kunne have fundet ud af, hvis den havde passet sin tilsynsforpligtelse.
Kommunen er nemlig forpligtet til at føre et tilsyn, og kommunen er også forpligtet til at være opsøgende i sit tilsyn.
Kommunen er forpligtet til ikke kun at reagere på klager, men at agere i en fastlagt og systematisk procedure, så tilsynet både kan være med til at udvikle den gode pleje og være med til at hjælpe personalet på rette spor, hvis der sker fejl.
Tilsynet skal ikke kun være fejlfindere på grund af rygter, tilsynet skal være på forkant af rygterne.
Søren Hansen (S), 2000-02-29:
Måske er der alligevel håb et eller andet sted, når hr. Nødgaard nu føler det som et spark, var det over hoften, når han bliver mødt med sine egne argumenter fra debatten for to dagsordenspunkter siden.
Hvis det skal være et spark over hoften, så tror jeg, at der trods alt stadig væk er et håb.
Jeg vil gerne efterlyse et svar på hr. Nødgaards egen
lidt snørklede konstruktion: at der var så mange penge i systemet, så mange eksportindtægter, at de skulle kunne komme den første del af fødekæden til gavn
Hvordan forestiller
Birthe Skaarup (DF), 2000-02-29:
Jamen det var jo netop det, der var problemet her.
Der var tilsyn, men det var de uanmeldte tilsyn, der viste, at der var nogle ting, som var forkerte, Det var noget, som embedslægen i Århus, Kate Runge, hurtigt fandt ud af, og det var ikke bare på ét plejehjem.
Søren Hansen (S), 2000-02-29:
Dette lovforslag er et af de mange gode resultater af de forhandlinger, der i december blev ført om årets finanslov.
Jeg synes, der er god grund til at takke de partier, der står bag denne del af finansloven.
Flere partier står bag.
Det synes jeg, der er grund til at notere med tilfredshed og glæde.
Men jeg synes også godt - det er måske lidt utraditionelt - jeg kunne have lyst til her at nævne ét folketingsmedlem, som er den, der har sørget for at holde fast i denne sag mere end nogen anden.
Det er hr. Ole Sohn, og det synes jeg skal markeres her.
Men det skal siges.
Loven er blevet til efter et meget fornemt forarbejde i Statens Musikråd, og - vil jeg gerne sige - også fra den side
er der en utrættelig og meget fremragende indsats.
Der synes jeg også, der er et par navne, der skal nævnes, nemlig Charlotte Halberg og Kasper Holten, der, med deres medlemskab af Musikrådet og den indsats de i øvrigt stod bag, var med til at bringe denne sag så langt frem, som de gjorde.
Så der har altså både fra det professionelle, fra det politiske og fra det kommunale led været en samlet kraftig opbakning bag dette lovforslags idé og indhold.
Loven er en rigtig gulerodslov, og det er ikke så ringe.
Fordi statslige midler udløses jo nemlig kun under forudsætning af tilsvarende kommunale bevillinger.
Dermed vil loven gøre flere offentlige kroner til kulturkroner, og da kulturkroner jo som bekendt er de bedste, vi har, helt uanset diskussionen om euroen, så er dette altså en god lov og en god struktur, når det drejer sig om bevillingssiden.
Når dertil kommer, at den rytmiske musik, også den, der fremføres i provinsen, i kraft af denne lov vil kravle nogle trin op ad rangstigen i forhold til den klassiske musik,
så har man her hovedargumenterne for, hvorfor Socialdemokratiet uforbeholdent og med stor glæde støtter kulturministerens udmærkede lovforslag. Lovforslaget imødekommer ikke på alle måder Musikrådets oprindelige forslag, men der er taget fat i den rigtige ende, og godt begyndt kan godt betyde, at vi en dag får tilendebragt det samlede projekt.
Det bliver vel så den næste variant.
Dér sluttede hr. Nødgaard, så vidt jeg kunne høre det, med at sige, at så er der så mange penge i systemet, og så er der jo ingen grund til, at vi går ind og hjælper.
Vil det sige, at hr. Nødgaard forestiller sig et forslag, hvor de, der altså har nogle større indtægter, deler dem med dem, der har nogle mindre, og skal der en lovgivning til, og hvilke procenter skal man bruge.
Jeg vil gerne høre, hvordan hr. Nødgaard vil virkeliggøre endnu en af de smarte bemærkninger?
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-29:
Jeg synes slet ikke, der er nogen grund til at blive så ophidset i kultureliten her i Folketinget.
Den eneste, der tager det rimelig roligt, er hr. Ole Sohn, og det er da flot.
Det er også ham, der går utrolig meget ind for det.
Han tager det da på en afslappet måde.
Om det vanvid, som hr. Søren Hansen kommer med om både det ene og det andet og det tredje,
vil jeg godt sige: Jeg gider ikke engang kommentere det.
Jeg synes, det er helt under bæltestedet her fra Folketingets talerstol.
Det vil jeg gerne have lov at sige til hr. Søren Hansen.
Så med disse ord går jeg ned af talerstolen igen.
Og jeg vil stadig væk fastholde: De 60 mio. offentlige kroner kunne være brugt til noget andet, og det er da et ærligt synspunkt at have.
Hvis ikke man mener det samme, som kultureliten herinde, så er man yt, og så får man simpelt hen et spark over hoften.
Det er helt urimeligt.
Jeg synes, det er dejligt, når noget kan gro af sig selv, og det mener jeg godt den rytmiske musik kan.
Og når der netop, som hr. Ole Sohn siger, er milliardindtægter i den, så kunne de med de store indtægter måske godt ofre noget på yderligere at dygtiggøre andre, således at de, der har den store overskud på den rytmiske musik, også på forskellig vis støttede yngre kræfter inden for den rytmiske musik.
Men det er et fyord at sige her fra talerstolen.
Henrik Svane (RV), 2000-02-29:
Jamen jeg vil bare bede hr. Poul Nødgaard om at svare mig, for jeg synes ikke, at jeg har været med til at piske nogen stemning op.
Jeg vil gerne bede om svar på mit spørgsmål, eller skal jeg forvente, at det er ligesom under det for-forrige dagsordenspunkt: at hr. Kristian Thulesen Dahl nu skal komme og rage kastanierne ud af ilden?
Kan vi ikke godt få et svar på: Hvad mente Dansk Folkepartis ordfører med det, han sagde om de mange midler, der er i den rytmiske musik - det er der faktisk - men hvad er det for midler, der tænkes på?
Det synes jeg da er væsentligt for os at vide noget om.
Vi er jo alle vidende om, at der er en form for musikindustri, som også skæpper godt i statskassen, fordi dansk musik har stor international bevågenhed.
Det synes jeg vi kan glæde os over alle sammen.
Det tror jeg også Dansk Folkeparti glæder sig over.
Jeg vil da gerne vide lidt om, hvad der vil afholde Dansk Folkeparti fra at gå med ind i det her og i den her tænkning: at give yderligere mulighed for, at dansk rytmisk musik ikke alene nationalt, men især internationalt kan være med til at udvikle sig, sådan så den kan skabe større opmærksomhed om den danske kultur i udlandet.
Det har vi da fornemmelsen af alle sammen i Folketinget er en mærkesag for Dansk Folkeparti.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-29:
Jeg har sådan set
svaret på det to, tre gange, men når man gerne vil have mig til at gøre det en gang til, gør jeg det.
Når hr. Ole Sohn oplyser, at det er en milliardindtægt - nu tror jeg nok, at det er et lidt højt tal, jeg tror nok, hr. Ole Sohn vil have lov til at revidere det lidt; jeg er ikke sikker på, at det er milliardindtægter, der ligger i den rytmiske musik, men vi siger, at det er et eller andet højt, højt beløb, måske et trecifret millionbeløb - var der så noget i vejen for, at de, der er i stand til at frembringe så mange indtægter, også på forskellig vis sørgede for, at der kom en ny grundstamme inden for den rytmiske musik?
Tænk på et firma i Danmark som Mærsk McKinney Møller, tænk, hvad det giver af forskellige tilskud til alverdens ting for at holde den danske kultur og en lang række andre ting i god stand.
Prøv at se på Flensborghus nede i det gode Flensborg, som bliver moderniseret efter alle kunstens regler takket være, at der er midler, der gives til sådan nogle ting.
Det burde Socialdemokratiet gøre en større indsats for at få igennem.
Ole Sohn (SF), 2000-02-29:
Jo, det er jeg fuldstændig enig i, men en gang imellem kan ens forskellige kasketter godt føre til forvirring.
Nu er jeg også erhvervspolitisk ordfører, så derfor kan jeg også godt se en mulighed dér.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Søren Hansen i, at kulturpolitik og kunsten skal måles for sig selv.
Det skal ikke sættes op som et spørgsmål om, hvorvidt det kan betale sig.
Men omvendt kan man jo også sige, at vi får nogle gode argumenter, for her er et område, hvor der er nogle afledte, positive økonomiske effekter, som gør, at vi også med rette kan komme til Finansministeriet i forbindelse med finanslovforhandlingen og sige, at det også er vigtigt, at vi understøtter eksempelvis billedkunsten, som er en fryd for øjet, men som ikke har de samme muligheder osv., osv. Men det er klart, at kultur og kunst har en selvstændig værdi, og det er sådan, den skal betragtes.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-02-29:
Den rytmiske musik har brug for anstændige vilkår på lige fod med alle andre selvstændige kulturarter, og med det fremsatte forslag fra regeringen har den rytmiske musik mulighed for at få de samme spilleregler og økonomiske støtte som den etablerede finkultur.
Med det her lovforslag er vi således endelig på vej mod den statsanerkendelse, som den rytmiske musikbranche har sukket efter i årevis.
Vi ser således gerne, at der etableres langsigtede støtteordninger, der kan være med til at sikre høj kvalitet, flere arrangementer og ro til den enkelte musiker til at udvikle sig.
Når man i lovforslaget retter den umiddelbare økonomiske støtte mod spillestederne, så bunder det jo i branchens egenart.
Det er her, udviklingen sker, og her talenterne findes, hvorimod f.eks. jazz og klassisk musik udspringer fra statsbetalte uddannelsessteder.
At man arbejder med en todeling af tilskudsordningen finder vi egentlig ganske naturlig.
På denne måde opnår man på den ene side en bred støtte til de udformende kunstnere i form af honorarstøtte, mens man på den anden side støtter udvalgte regionale spillesteder for dermed at skabe kraftcentre, hvorfra udviklingen og fornyelsen i musikken kan udgå.
På denne måde får man, om jeg så må sige, både støttet bredden og eliten, og som i sportens verden, så er begge dele
jo nødvendige, hvis man ønsker at skabe de bedste muligheder for udvikling, kvalitet og international klasse.
På baggrund af de positive resultater fra den hidtidige forsøgsordning kan vi fra konservativ side fuldt ud støtte, at den kommende ordning administreres af Statens Musikråd.
Rådet har hidtil formået at skabe rammer, der har været
forholdsvis enkle at administrere og håndtere, og det er af stor betydning, at ordningen medfører så lidt bureaukrati og papirnusseri som muligt
I Det Konservative Folkeparti støtter vi fuldt ud, at spillestederne endelig får deres berettigede plads på finansloven i lighed med andre selvstændige kunstarter, og vi er tilfredse med den altgivende støtteordning.
Jeg vil samtidig også benytte lejligheden til at give en cadeau til SF for den store indsats i forbindelse med lovgivningen, til kulturministeren, til Statens Musikråd og til de utrættelige spillestedsmedlemmer, som har kæmpet for denne her løsning.
Jeg synes godt, at man kan ønske tillykke med den.
Jeg synes, det er blevet en tilfredsstillende lov, som alle kan være tilfredse med.