runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-01-27:
Forslaget her er jo en uændret genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 43 fra sidste samling, og i CD har vi ikke ændret vores opfattelse af forslaget, så jeg kunne jo være dukket ned i skuffen og have sagt det samme, som jeg sagde dengang; men det har jeg dog ikke gjort.
I CD mener vi selvfølgelig, at kvalitet og hygiejne i fødevareforretningerne skal være i orden, og derfor har vi i CD da også stor sympati for forslaget, der har til formål at styrke sikkerheden, sikre kvaliteten af vores fødevarer.
De seneste års mange afsløringer af visse fødevarers tvivlsomme kvalitet viser, at der er ting og sager, der absolut bør rettes op på.
Selvfølgelig skal forbrugerne kunne kræve, at fødevarerne i detailforretningerne er friske, at forretningerne opfylder hygiejnekravet, at varerne er forskriftsmæssigt deklarerede, og at indehaverne og de ansatte i forretningerne er tilstrækkeligt uddannet til at varetage disse krav.
Det er lige så selvfølgeligt, at almindelige krav til bogføring og afgifttilsvar er kendt og bliver opfyldt af de næringsdrivende.
Alle disse ting vil ifølge forslagsstilleren kunne blive opfyldt, hvis man indfører et såkaldt kørekort til etablering af fødevareforretninger.
Jeg håber da også, at disse ting bliver fulgt op i den nye fødevarelov.
Men fødevareloven, som kun lige er trådt i kraft, varetager den da ikke disse interesser?
Det tror vi i CD den gør.
Men så vidt jeg husker, er lovens formål bl.a. at øge forbrugerbeskyttelsen ved at beskytte mod sundhedsrisiko og skabe grundlag for en effektiv kontrol, og det er vel netop dette, beslutningsforslaget i bund og grund går ud på.
Der er i loven formuleret et krav om uddannelse i fødevarehygiejne for visse næringsdrivende og ansatte.
Loven skulle også gerne skabe et bedre overblik over, hvilke krav der stilles til fødevarer.
Det skulle alt andet lige derved blive lettere for næringsdrivende at overskue deres forpligtelser.
På kontrolsiden overvåger levnedsmiddelkontrollen fortsat detailhandelen og skrider ind med påbud og forbud, når det skønnes nødvendigt.
Indførelsen af et kørekort, som det er foreslået, vil helt sikkert medføre en administrativ merbelastning for såvel myndigheder som erhvervsliv - med andre ord: mere administrativt bøvl. Fra CD's side vil vi gerne have, at den nye fødevarelov skal have lov til at vise, hvad den duer til, før man går i gang med at udtænke administrative besværligheder som eksempelvis indførelse af dette omtalte kort, næringsbrev, eller hvad man nu har lyst til at kalde det.
CD kan derfor ikke støtte forslaget.
Jeg vil lige have lov til her fra denne talerstol at fortælle om en oplevelse, jeg havde i en restaurant i Horsens, og det er ligesom en opfølgning af det, fru Mariann Fischer Boel sagde herfra.
Vi var et selskab, der var i Horsens på en restaurant, hvor vi selvfølgelig gik ud fra, at dette var en nydelig, pæn restaurant, vi kom ind i.
Så jeg tror, at de seriøse her vil kunne bruge levnedsmiddelkontrollen som noget positivt i deres forretning.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-27:
Enhedslisten kan ikke støtte det ændringsforslag, Venstre har stillet.
Men vi kan heller ikke støtte loven som helhed, og hvis det kommer til at se ud, som det gør nu, må Enhedslisten altså stemme imod såvel Venstres ændringsforslag som lovforslaget i dets helhed.
Jeg er da glad for, at forslaget kommer tilbage til udvalgsbehandling, så der kan gøres et forsøg på at nå frem til noget, der vil være acceptabelt.
Det er det altså ikke for Enhedslisten, sådan som det ser ud nu.
Jeg synes, vi i dag både om Enhedslistens forslag og nu om det forslag, som er fremsat af Dansk Folkeparti, faktisk har en rigtig god debat.
Ikke fordi der tegner sig helt umiddelbare resultater, men fordi debatten faktisk har givet anledning til nye ideer og muligheder for at komme videre på baggrund af de to beslutningsforslag, der ligger.
Der er kommet ideer om, hvordan man kan sætte opslag i butikkerne, og jeg synes også, det var en rigtig god beretning, vi fik fra det virkelige liv fra CD's ordfører.
Hr. Jørn Jespersen har været inde på, at man måske skulle lave en ordning, således at der indføres en slags næringsbrev, tvunget for dem, der desværre har vist, at de ikke har kunnet leve op til reglerne, altså en mere begrænset ordning.
Vi mener faktisk i Enhedslisten, at vores forslag vedrørende momsregistrering er det administrativt mest enkle.
Men jeg synes, det er positivt, at der under debatten er fremkommet flere konstruktive forslag til, hvordan vi kommer videre og får et bedre system, og det synes jeg vi skal tage med til udvalget under behandlingen af de to forslag og se, om der ikke derudad faktisk kan udkrystallisere sig noget, som kan bruges til noget.
Man bliver helt opmuntret ved at overvære
sådan en folketingsdebat, det vil jeg sige, det er ikke altid, desværre, men det gør man i det her tilfælde.
Så jeg går da til udvalgsarbejdet mere optimistisk, end jeg måske lige i allerførste omgang havde turdet håbe på.
Gunhild Husum (RV), 2000-01-27:
På Det Radikale Venstres ordførers vegne skal jeg anføre følgende: Det er vores opfattelse, at en genindførelse af næringsbrevet, eller som det hedder i forslaget: et kørekort til etablering af fødevareforretning, vil være et meget drastisk skridt at tage i forsøget på at komme de konstaterede hygiejneproblemer hos de næringsdrivende til livs.
Der er netop trådt en ny fødevarelov i kraft, som indeholder en række sanktionsmuligheder over for forretningsdrivende, der groft og gentagne gange overtræder elementære hygiejneregler.
Det Radikale Venstre mener, at man bør give den nye fødevarelov en chance, før man går til yderligheder og genindfører næringsbrevet, hvad der utvivlsomt også vil medføre en stor administrativ byrde.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke på nuværende tidspunkt støtte forslaget.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-01-27:
Jeg vil gerne have lov til at komplimentere fru Annie Lunde Hansen for et ualmindelig engageret indlæg, hvis indhold jeg sådan set deler, men det fjerner jo ikke opmærksomheden fra, at denne her sag er meget, meget svær at sælge til den folkelige forståelse.
Jeg er enig i og har i øvrigt selv været med til i min tid som sundhedsordfører at vedtage denne her form for uddannelse, så derfor er det også lidt vanskeligt for mig at forholde mig til alle de modvillige organisationer, der typisk kommer ind i sagen her, eller som har meldt deres ankomst på banen.
På Det Radikale Venstres vegne vil jeg godt sige, at vi gerne vil være med til en meget grundig udvalgsbehandling i denne her sag, og for os er der ingen tvivl om, at uanset om det er gratis arbejdskraft, man arbejder med, ja - som det er blevet sagt flere gange - så kan bakterierne altså ikke se forskel på den ene og den anden.
Men vi har i vores folketingsgruppe taget til efterretning, at vi har fået en hel del vrede tilkendegivelser fra baglandet, og vi vil gerne - også på baggrund af den meget grundige gennemgang, ministeren havde af hele komplekset i sin forelæggelsestale - være med til at kigge på det.
Jørn Jespersen (SF), 2000-01-27:
Jeg har det kendskab, som jeg også redegjorde for i mit ordførerindlæg, at cirka halvdelen af dem, som er konstateret, samlet set stammer fra restaurant-, kiosk- og cafeteriavirksomhed.
Kristian Jensen (V), 2000-01-27:
Hr. Jørn Jespersen havde en berettiget bekymring for de mange tilfælde af sygdomme, der er set i forbindelse med dårlig behandling af fødevarer.
Jeg spørger: Hvor mange tilfælde af sygdomme i forbindelse med fødevarer indtaget i idrætshallers cafeterier, i sociale foreningers varmestuer, under spejderforeningers udflugter m.v. har hr. Jørn Jespersen kendskab til?
Jørn Jespersen (SF), 2000-01-27:
Fra SF's side har vi bakket op bag indførelsen af hygiejnekurser.
Det har vi gjort fra starten, og det gør vi fortsat.
Begrundelsen er selvfølgelig, at der forekommer ganske mange tilfælde af sygdomme forårsaget af fødevarer, og jeg synes, det er værd at hæfte sig ved, hvad
fødevareministeren også var inde på i dag, at cirka halvdelen af de konstaterede sygdomstilfælde, der har med fødevarer at gøre, kommer fra restauranter, kiosker og cafeterier.
Det er altså ikke noget lille problem, vi har med at gøre her.
Når man så samtidig kan konstatere, at den ordning, der i dag praktiseres, er ganske fleksibel, sådan som den er tilrettelagt: de lejlighedsvise arrangementer er undtaget, man kan nøjes med 8 timers kursus, når man har en virksomhed med mindre risiko, man kan tilrettelægge det lokalt i foreningens lokaler, og der er meget stor valgfrihed med hensyn til, hvem der underviser, så synes vi, at man har gjort det meget smidigt, sådan som det kører nu.
Hvis Venstre var kommet med konkrete, praktiske, administrerbare løsninger på at kunne gøre det endnu mere smidigt, uden at man dermed ødelagde noget omkring hygiejnen og fødevaresikkerheden, ville vi have set på det med stor interesse, men det har Venstre ikke gjort.
Venstre er - som andre har påpeget det - kommet med sådan et populistisk forslag, hvor man bare ser stort på hygiejnen og ser stort på fødevaresikkerheden og af en eller anden grund mener, at fordi personalet er ulønnet, skal man ikke stille de samme krav til at håndtere fødevarer, som man skal alle andre steder.
Og som andre også har påpeget, er det en opfattelse, som det er vanskeligt at forstå at Venstre har, i betragtning af, at Venstre plejer at stå for et synspunkt, der hedder, at der skal være lige konkurrencevilkår, og at der ikke må finde favorisering af visse forretninger sted på andres bekostning.
Det mener man altså her at der skal.
Man er villig til at se stort på fødevaresikkerheden, og man har bare kørt en populistisk kampagne.
Det tror jeg ikke har gavnet sagen.
Jeg tror i virkeligheden, at den sag, der hedder at få frivillige organisationer til at fungere også på det her område, havde været bedre tjent med en anden adfærd fra Venstres side end den, vi har set.
Lene Espersen (KF), 2000-01-27:
Nu kunne vi gå ind i en lang diskussion om kurser, men så vidt jeg erindrer, går Venstre rent faktisk ind for brugerbetaling.
Så vidt jeg husker det, da vi bl.a. diskuterede arbejdsmarked og uddannelsespolitik under finanslovforhandlingerne, var Venstre et af de partier, der var allerførst ude med at sige, at folk, der går på kurser, der godt nok videreuddanner dem osv., rent faktisk skal betale for det, hvis ikke det er noget, de kan bruge i deres almindelige arbejde.
Nu hører jeg lige pludselig Venstre sige, at nu er brugerbetaling ikke kun blevet et fyord, men nu skal folk rent faktisk betale for at være på kurser.
Jeg synes, der er noget signalforvirring med hensyn til, hvad det er, Venstre egentlig står for.
Jens Kirk (V), 2000-01-27:
Jeg kan forstå på den konservative ordfører, at hun mener, at alle de, der tager på disse kurser, sådan set skal gøre det lørdag/søndag, skal bruge en lørdag eller en søndag på det og gøre det frivilligt og uden nogen kompensation for arbejdet. På alle andre kurser er det dog sådan, at når man pålægges nogle udgifter her, måske på en fridag, ja, så får man sine omkostninger betalt, men her skal man altså bruge en dag eller måske eventuelt flere dage på et kursus, og det er en omkostning som sådan at tage hjemmefra.
Jeg synes, man deltager nok i det sociale arbejde som sådan bare ved at sige, at man vil give en lille håndsrækning ved at servere en lille pølse for Per og Poul eller Eva og Else.
Lene Espersen (KF), 2000-01-27:
Jamen man tvinger jo ikke nogen aflønning igennem af frivillige, fordi man stiller krav om, at man skal have et basalt hygiejnekendskab.
Det er jo slet ikke det, sagen drejer sig om.
Der er masser af muligheder for, at frivillige kan hjælpe til, og som fødevareministeren allerede har påpeget, er der masser af muligheder for, at frivillige også kan få lov at stå og sælge og i princippet have præcis den samme virksomhed som Kettys Cafeteria eller Gunnars Pølsebod.
De kan faktisk stå og sælge præcis det samme.
Det eneste, vi siger, er, at de så også må have et basalt hygiejnekendskab.
Og jeg vil godt endnu en gang gentage heroppe fra talerstolen, at vi faktisk har lavet en ordning, der er gratis, hvis man har adgang til en kopimaskine.
Den kommer ikke til at koste idrætsforeningerne en krone - ud over den tid, der skal være til rådighed - hvis der er én, der i forvejen arbejder med mad på et plejehjem, på et slagteri eller hos en bager osv. Derfor synes jeg, at det er en forfejlet debat, hvis man gør det her til en tung økonomisk byrde for idrætsorganisationerne, for jeg tror slet, slet ikke, det er dér, den reelle problemstilling ligger.
Jens Kirk (V), 2000-01-27:
Der er ikke ret mange af de små og mindre idrætsklubber, der har råd til at betale den timeløn, der skulle til, hvis de skulle aflønne deres medarbejdere.
Det er derfor, man har lavet det her frivilligt, og at forældrene er inde i det. Hvis man virkelig skulle til at betale det hele, bekoste det hele, ville medlemskort for en familie med 3-4 børn blive alt for dyrt, og det er dyrt nok i forvejen.
Men det sociale islæt i arbejdet skal jo ikke undervurderes.
Det er det sociale islæt her, tredje halvleg, vi også skal tage hensyn til.
Vi holder måske en masse unge
væk, hvis det bliver for dyrt.
Der er altså nogle, der ikke får råd til at komme der, hvis man skal til at lønne det hele.
Lene Espersen (KF), 2000-01-27:
Jeg forstod ikke rigtig, hvad der var hr. Jens Kirks spørgsmål omkring fitnesscentre og frivilligt arbejde, det må jeg blankt erkende.
Men jeg vil da sige til Venstre, at det er rigtigt, at der faktisk er en rimelig stor forskel og egentlig også, synes jeg, en uretfærdighed i forbindelse med den lovgivning, der er på idrætsområdet i dag, og det er, at fitnesscentre og styrketræningscentre osv. alle sammen betaler moms, og det gør de kommunalt ejede anlæg og andre rent faktisk ikke.
Og vi synes, at det ville være rigtigt, hvis der var konkurrencelighed mellem de to ting.
Vi så faktisk helst, at man slet ikke lagde skat eller moms på idrætsudøvelse, for vi synes egentlig, at det i forbindelse med alt det, man gør i regeringen med hensyn til at forbedre folks helbreds- og sundhedstilstand, ville være rimeligt, at skatteministeren undlod at opkræve de penge.
Det kan desværre ikke lade sig gøre på grund af et momsdirektiv, sådan som jeg forstår det.
Men det kunne være, at det nu, i forbindelse med, at Europa-Kommissionen åbner for differentieret moms, var et sted, hvor man kunne gå ind
og gøre det.
Men det er en af de forskelle, jeg kender i dag: Det ene sted betaler man moms, og det gør man ikke det andet sted.
Jens Kirk (V), 2000-01-27:
Jeg kan forstå på den konservative ordfører, at med hensyn til gabestokken i fødevareloven er det fint og sagligt.
Nu er det jo sådan, at i det frivillige ungdomsarbejde hænger der jo mange gange ikke skilte ude i kiosken over, hvad man kan købe.
Nej, dér kommer man kørende måske fem i samme bil, og mor er med, og det er aftalt, at i denne uge er det mig, der serverer pølser for drengene eller pigerne.
Det er heller ikke sådan, at man som frivillig skal have en uddannelse, fordi man bliver spurgt, om man skal til fodbold.
Det er nok noget, man gør af lyst, fordi man måske gerne vil vide lidt mere om fodbold, men det er ikke et krav for at kunne lede en fodboldklub.
Det er heller ikke et krav for at kunne lede et drengehold eller et pigehold i gymnastik, at man har en uddannelse som sådan, men hvis man ellers har gode anlæg for det og har lyst til det, så tror jeg nok, man bliver brugt i det frivillige ungdomsarbejde.
Det ved jeg man gør.
Så derfor synes jeg, det er noget helt andet, fru Lene Espersen snakker om, end det, hun kalder useriøst.
Der er en himmelvid forskel på et fitnesscenter og så det frivillige ungdomsarbejde i praksis.
Hugo Sørensen (S), 2000-01-27:
Hvilket ærinde hr. Kristian Jensen går, må han jo så afgøre med sin egen samvittighed.
Kristian Jensen (V), 2000-01-27:
Jeg skal ikke vurdere hr. Hugo Sørensens kendskab til det frivillige idrætsliv, men blot sige, at de tal, der står i beslutningsforslaget, er idrætsorganisationernes egne tal; de er taget fra Idrættens Fællesråd.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-01-27:
Med dette beslutningsforslag fra Venstre med mange forkerte oplysninger er det vel det vigtigste for Venstre at fritage frivillige, ulønnede arbejdere i foreningers og organisationers cafeteriaer og marketenderier for det obligatoriske fødevarehygiejnekursus.
Forslaget er begrundet i hensynet til idrætsforeningernes og de sociale organisationers virke, som forslagsstillerne mener vil blive væsentligt forringet, hvis kravet om et hygiejnekursus fastholdes.
I CD har vi da sympati for, at foreningernes ve og vel ligger forslagsstillerne meget på sinde.
Vi vil da også gerne være med til at give foreningerne og deres frivillige arbejdskraft de bedst mulige betingelser
, men vi vil ikke være med til at gøre det på bekostning af fødevaresikkerheden.
Og det mener vi faktisk, at forslagsstillerne her lægger op til.
Bakterierne kender jo heller ikke forskel på, om hænderne får løn, eller de ikke får løn.
Det korte af det lange er, at al erfaring viser, at fødevarer nemt bliver rene bakteriebomber, hvis ikke de behandles korrekt, og man bliver altså ikke bedre i et køkken, bare fordi man arbejder gratis. Og så er der noget, jeg ikke forstår.
Venstre går ellers ind og støtter det frie initiativ i erhvervslivet, men indehaveren af »De kolde fødders« restaurant ovre på hjørnet, som tjener penge til sin familie, han skal på et 8-timers- kursus.
Det forstår jeg simpelthen ikke.
I 1998 registrerede man godt 1.000 sygdomstilfælde som følge af fødevarebårne sygdomme.
Halvdelen, som både SF og ministeren i dag har sagt,
kommer fra restauranter og lignende steder.
Det har debatten vist om levnedsmiddelkontrollens testresultater.
Der er altså i høj grad behov for tiltag for at komme de fødevarebårne sygdomme til livs.
Vi kan ikke regulere, hvad folk foretager sig i deres eget køkken, men vi har en forpligtelse til bedst muligt at sikre, at den mad, man betaler for i en restaurant, i et cafeteria og lignende steder, ikke udgør en risiko for helbredet.
Samtidig skal jeg huske på, at de foreningsmarketenderier, som Venstre ønsker at fritage, i mange tilfælde sælger meget, endda meget andet end pølser og pommes frites.
Man kan ofte købe et stort, varieret udbud af både varme og kolde retter.
CD var med i forhandlingerne som et af de partier, der ønskede at få sat det ned til de 8 timer, som vi er kommet til.
Vi synes, det er et godt tilbud, og vi vil gerne sige til de idrætsforeninger og organisationer, som Venstre nu så stærkt går i brechen for, at det er ret små midler, der skal til for at lave de kurser.
DGI og mange andre organisationer laver mange kurser, og ikke alle deres kurser har noget at gøre med idræt.
Vi mener altså helt sikkert i CD, at kravet om hygiejnekurser har sin berettigelse, og det forslag, som Venstre her kommer med, det støtter vi ikke.
Hugo Sørensen (S), 2000-01-27:
Venstres hensigt med fremsættelsen af beslutningsforslaget har jeg svært ved at se logikken i.
Især i en tid, hvor vi alle kræver bedre fødevarer, bedre hygiejne, bedre varedeklarationer osv. osv., virker det uforståeligt, at Venstre fremsætter et forslag, som i praksis går stik imod denne hensigt.
Hensigten med bekendtgørelsen har jo heller ikke været at berøve disse mange frivillige lysten og glæden ved at påtage sig et socialt arbejde, men vi må heller ikke glemme, at bekendtgørelsen først og fremmest har til formål at beskytte forbrugerne.
Vi mener, at netop de frivillige medarbejdere, som påtager sig det store ansvar, der ligger i at tilberede madvarer til videresalg, har krav på at blive rustet så godt til dette arbejde, at det kan udføres med så stor sikkerhed, at de frivilliges arbejde kan blive til glæde både for dem selv og for deres mange kunder.
Ikke mindst den seneste tids mange sager omkring fødevarehygiejne eller, skal vi ikke hellere sige mangel på samme, har vist, at større agtpågivenhed omkring madhygiejne er en ubetinget nødvendighed.
Jeg mener derfor, at forslagsstillerne er helt ude i hampen, for at bruge et moderne udtryk, når det hævdes, at kravet om hygiejne kan skræmme de frivillige hjælpere væk.
Faktisk tror jeg, at mangelen på hygiejnekurser i stedet kan forårsage, at mange frivillige ikke tør påtage sig det ret store ansvar, der ligger i at tilberede mad til andre mennesker.
I begrundelsen for forslaget har forslagsstillerne anført økonomiske byrder for idrætsklubberne på ca. 70 mio. kr. Ifølge mit kendskab til branchen, sammenholdt med kursuskravene i bekendtgørelsen, udgør disse omkostninger næppe mere end noget, der ligner 10 pct. af det nævnte beløb. Socialdemokratiet kan ikke støtte forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 2000-01-27:
Jeg vil betragte noget af det, som hr. Ole M. Nielsen sagde som et lidt surt, og måske også et opstød, når vi går ind og taler genbrug.
Jeg kan forstå, at hr. Ole M. Nielsen også går ind for genbrug, men det er så på avisområdet, forstået på den måde, at hr. Ole M. Nielsen ikke har læst aviserne fra 1999 endnu.
Det er kun dem fra 1998.
For hvis han havde læst aviserne fra 1999, ville han have kunnet forstå de klare signaler, der har været fra anden politisk side om, at man ønskede nogle regler, som er meget i trit med det her forslag, og derfor er det genfremsat.
Men debatten om genbrug kan vi jo tage op, hvis hr. Ole M. Nielsens parti selv genfremsætter noget på et tidspunkt.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-01-27:
Beslutningsforslaget her om et obligatorisk kørekort for dem, der har en fødevareforretning, finder vi i Frihed 2000 er for langt at gå.
At man skal igennem et kursus med en teoretisk og en praktisk prøve, og først når man har bestået, skal man have lov til at drive en forretning.
Det kan ikke være rigtigt at kræve, at de mennesker, der er uddannede på forskellige niveauer, igen skal igennem et kursus for at drive en forretning.
I bemærkningerne står der, at man skal have alment kendskab til regnskabsbogføring, men det lærer man vel i skolerne og de steder, hvor man er uddannet.
Det kan ikke være rigtigt, man skal have sådan en dobbelt uddannelse i vores samfund. Intentionerne forstår jeg godt.
De er gode nok, men hvis det her bliver vedtaget, vil det gå ud over tusindvis af mennesker, som til daglig følger den lovgivning, der er, til punkt og prikke også på dette område.
Så det er for vidt at gå
Det kan vi ikke være med til.
Der er kurser inden for de forskellige brancher, det kan være købmandsforeningerne, restaurationsforeningerne osv. Dér har man kurser på de her områder, og hvis de kurser ikke er gode nok, og man ikke har lært nok, ja, så er det fødevarekontrollens opgave, når man kommer ud, at sige til dem, at det her ikke er godt nok.
I mit indlæg til det forrige beslutningsforslag sagde jeg, at hvis de forskellige ting gentagne gange ikke er overholdt, så skal der stilles krav om, at man har sat sig ind i lovgivningen.
Hvordan det skal gøres rent praktisk, kan jeg ikke sige her.
Men jeg vil foreslå, det var den vej, vi skulle gå.
Men at det skal være obligatorisk at gå på kursus og have kørekort for at sælge fødevarer eller have med dem at gøre, det er for langt at gå.
Jeg forstår udmærket intentionerne i det, men vi kan ikke være med til det.