Villy Søvndal (SF), 1999-04-23:
Det er jo sjældent, der er så stor enighed i Folketinget om et forslag.
Jeg ved ikke, om ordførerne har kigget hos hinanden, da de skrev deres taler, men med et par enkelte undtagelser er de alle sammen bygget over en læst, der hedder: Vi er helt enige i forslaget, og så runder man af med, at vi afviser det så i øvrigt.
Ministeren var også enig i det, der er forslagets pointe - og man kan sige, at det var den socialdemokratiske ordfører, fru Karen Klint, også - nemlig at prøve at navngive forebyggelsen.
Når man sidder i en typisk dansk forsamling, vil alle jo støtte forebyggelse, men problemet er at navngive den hele tiden og navngive den operationelt, så man kan sætte ind.
Der er ingen tvivl om, at hvis vi er i stand til det på arbejdsmiljøområdet, på trafikområdet, på sundhedsområdet, er vi ikke bare i stand til at skabe bedre liv, men også at flytte rundt på ganske store mængder offentlige ressourcer, og det er det, vi har forsøgt med forslaget.
Vi har også i SF noteret de 10 fagområder med de største problemer med hensyn til arbejdsmiljøet, for vi synes, det er et godt initiativ og et vigtigt initiativ, og vi vil gerne bakke op om det.
Det ligger i forslaget, og det vil vi gerne være med til at bære igennem.
Fru Else Winther Andersen var ligeledes enig i forslagets intentioner og henviste til den gruppe, der af hr. John Vinther blev betegnet som udvalgt med henblik på en snarlig revision af førtidspensionslovgivningen.
Det synes jeg er en god betegnelse, som er langt mere dynamisk end en studiekreds, så også det er vi meget enige i.
I øvrigt syntes hr. John Vinther, at det er for runde formuleringer, vi har anvendt.
Nu er det jo svært at ramme ordførerne lige præcis på det punkt, hvor det passer dem.
I går havde vi et forslag om arbejdsskader; det syntes man var for præcist, og i dag er det altså for upræcist.
Det er utrolig svært lige præcis at ramme den kemi, ordførerne har
på vedkommende tidspunkt, når man fremsætter et forslag.
Jeg opfatter det også som et konservativt forsøg på at finde hår i suppen, og det lykkedes altså.
Men i øvrigt holdt hr. John Vinther også en tale skåret over den læst, der hedder: Det er et paradeforslag, men Det Konservative Folkeparti er fuldstændig enigt, og igen kvitterer jeg for retorikken.
Til fru Inge Refshauge, som jeg synes også støttede forslaget, vil jeg også gerne sige tak, både med hensyn til sikkerheden og rettighederne i fleksjobbene, en bedre revalidering og også det at gøre pensioner tidsubegrænsede.
På den måde tør man jo springe ud i et arbejde i sikker forvisning om, at lykkes det ikke - og det kan man jo ikke vide, når man efter en periode, hvor man ikke har været ude, skal forsøge det - er sikkerhedsnettet spændt ud, så man kan komme tilbage på pension.
Det er mit indtryk efter de henvendelser, jeg har fået, at der er ganske mange, der er ude i de der overvejelser, og derfor tror jeg også, det er et område, hvor det er vigtigt, at vi lovgiver.
CD havde megen sympati, men kunne ikke medvirke, og hr. Anders Samuelsen fra Det Radikale Venstre var helt enig med SF, både i sigtet i forslaget og også i de konkrete ting i forslaget, men afviste det så i øvrigt.
Også tak til støtten fra Enhedslisten, og med hensyn til den lille detalje med udtrykket »tilstræbes« er det klart, at SF's ønske også er, at det altid skal være på overenskomstmæssige vilkår.
Vi rejste i øvrigt, da vi sidst havde debatten, spørgsmålet i fællesskab, så der er ikke nogen uenighed.
Alt i alt synes jeg, det har været en god dag.
Sjældent har et forslag mødt så stor støtte, hvorefter der bliver rundet af med, at man afviser det.
Men det gør nu ikke noget, for det er vel i virkeligheden bare et udtryk for, at SF også i denne sammenhæng kommer til at spille den rolle, vi ofte har spillet: at være med til at udpege vejen, hvorefter det efter et stykke tid kommer til lovgivning.
Den rolle spiller vi gerne i SF.