Jes Lunde (SF), 1998-12-17:
Finansloven, de tre tykke bøger på tilsammen 2.800 sider, plejer ikke at være nogen folkesag.
Men i år er der lavet et finanslovforlig, der har fremkaldt et folkeligt engagement af en sjælden styrke.
Oprøret er fuldt forståeligt og set fra et demokratisk synspunkt meget opmuntrende.
En udvalgt skare af toppolitikere kan ikke længere sidde og snedkerere i fred bag glasdørene i Finansministeriet, mens en sløv befolkning finder sig i hvad som helst.
Efteråret 1998 vil gå over i historien som efteråret, hvor befolkningen fik nok, og hvor vælgeroprøret på dramatisk vis har fortalt Socialdemokraterne, at de er på gal kurs.
Galluptal på det laveste niveau siden 1903 er et signal, der ikke er til at misforstå.
Det tog sin tid, inden statsministeren forstod det.
I første omgang rejste Socialdemokraterne land og rige rundt og fortalte, at finanslovforliget nærmest kun rummede forbedringer, og det blev folk simpelt hen ualmindelig vrede over, fordi enhver kunne se, at det ikke passede.
Det er derfor på høje tid, at Socialdemokraterne erkender deres fatale fejl og sadler om, ikke kun i forsøgene på at forklare sig, men også i det politiske indhold.
Regeringen har først og fremmest begået den afgørende fejl at lukke den borgerlige oppositions leder så meget ind i varmen, at regeringen selv let ender ude i kulden.
Det er selvfølgelig godt, at SF i galluptallene står til at få sit mandattal mere end fordoblet, det siger vi tak for.
Af helt uforståelige grunde går nogle af de socialdemokrater, der er utilfredse med efterlønsindgrebet, til partiet Venstre, men det er jo helt meningsløst, fordi Venstre både er med i forliget og en stærk fortaler for nedskæringer i den slags velfærdsgoder.
Det bliver en vigtig opgave for SF at få det klargjort, så venstresiden i Folketinget samlet set undgår at tabe i kølvandet på det katastrofale finanslovforlig, der er indgået.
Vi finder det i dag stadig væk fuldkommen uforståeligt, hvorfor Socialdemokratiet besluttede sig for at gøre så stor en mand af Venstres formand, hr. Anders Fogh Rasmussen.
Han har nærmest fået en sejr foræret på et sølvfad af regeringen.
Ingenting skulle han yde til gengæld.
Han kunne bare tage imod invitationen til et gratis forlig, der passede som fod i hose til hans egen strategi om at forsøge at ligne en midtsøgende og ikke spor farlig politiker, medens regeringen samtidig kastede sig selv ud i uhyre vanskeligheder.
Jeg tror ikke, hr. Anders Fogh Rasmussen har betænkt sig to sekunder på at sige ja til så flot et tilbud.
Vi andre derimod må stå tilbage og undre os over, hvad det egentlig var, Socialdemokraterne førte valgkamp på.
Et valg mellem to menneskesyn sagde de, hvorefter de slog pjalterne sammen med Venstre og overtog deres menneskesyn.
Finanslovforliget er sort fra den ene ende til den anden.
Der gennemføres grove overgreb på arbejdsløse, der nu risikerer at ryge ud af a-kassen efter kun 4 år.
Vi har i forvejen regelsæt, der sorterer dem fra, der ikke reelt vil yde en arbejdsindsats.
De får flere ugers karantæne og ryger hurtigt ud af a-kassen, hvis de siger nej til anvist arbejde.
Det er fair nok.
Arbejdsløshedsdagpenge er en erstatning, medens man ikke kan finde arbejde, og ikke en livsvarig pension.
Formålet med et samfund er at skabe et fællesskab, hvor vi garanterer en tryghed for de svageste, samtidig med at vi løser vigtige fælles opgaver.
Trusler om udsmidning fra a-kassen giver større utryghed og frygt for fremtiden hos de i forvejen sværest stillede, dem, der er kastet ud i arbejdsløshed med alt, hvad det indebærer af betydelig indtægtsnedgang, isolation og risiko for at føle sig værdiløs i samfundet.
Det er vigtigt at føle, at man yder noget til fællesskabet.
Det er det mere end svært for arbejdsløse at få lov til.
Og hvad skal de stille op med truslen om, at de efter 4 års venteposition ryger helt af vognen og mister
deres indkomstgrundlag?
Arbejdsløshed er umenneskelig, klapjagt på arbejdsløse er endnu mere umenneskelig.
SF støtter forpligtende tilbud om en ligeværdig plads i fællesskabet.
Vi troede, at det sorte menneskesyn var Venstres.
I dag må vi spørge os selv, om det er blevet overtaget af mange i Socialdemokratiets top. Finanslovindgrebet i efterlønnen er også båret af et helt forkert menneskesyn.
Indgrebet er absolut hårdest for den nedslidte arbejdsmand.
Derimod er der gevinst for dem, der sidder i gode stillinger og slet ikke har brug for efterløn.
De scorer nemlig gevinsten med en skattefri gave på 100.000 kr.
Vi har hørt ideen før.
For 5-6 år siden lancerede Venstre et forslag om, at
borgere, der hele livet undgik at trække på bistandshjælp og arbejdsløshedsdagpenge, skulle have udbetalt en kontant godtgørelse, når de forlod arbejdsmarkedet, som tak for at de ikke havde brugt det sociale sikkerhedsnet. Med andre ord: De, der hele livet havde været på den grønne gren, haft fuld beskæftigelse og ingen belastende sociale begivenheder, skulle have en ekstra gave i pensionistlivet.
Medens de, der havde haft det hårdt med arbejdsløshed og sociale problemer, intet skulle have.
Det kan man da kalde at vende solidariteten på hovedet.
Det var Venstres politik i 1993.
Det er ikke så underligt, at mange SiD'ere har svært ved at genkende deres eget parti.
Det gælder selv den tidligere statsminister Anker Jørgensen, der bramfrit har taget afstand fra indgrebet.
Selvfølgelig er det et samfundsproblem, når udgiften til efterløn stiger så voldsomt.
Men regeringen har med stor præcision vendt alle brikkerne i indgrebets puslespil forkert, så resultatet er blevet helt elendigt.
SF har fra starten meldt, at vi godt ville diskutere modregning i pensionsordninger, men vi tager klart afstand fra at gøre det på en måde, så det bliver vendt imod den nedslidte, der er pisket til at gå tidligt på efterløn.
Det er også i princippet fint at gøre efterlønnen mere fleksibel, så man kan arbejde lidt ved siden af.
Men det er socialt skævt at modregne på en måde, så der er stor gevinst for den højtlønnede, medens den lavtlønnede bliver snydt.
SF deler helt LO's kritik på dette felt.
Tilsvarende er det fundamentalt forkert at forhøje a-kassekontingentet dramatisk med et ensartet kronebeløb for alle, vel vidende at 3.200 kr. om året selvfølgelig betyder langt mere for kassedamen end for den højtlønnede direktør.
Derudover går solidariteten selvfølgelig fløjten, når efterlønnen udskilles med et særligt kontingent, som de pensionsmæssigt bedst stillede ikke længere behøver at betale.
Hvordan kan det gå til, at man på hvert eneste punkt får vendt reglerne forkert?
Det er ikke så underligt, at Venstre går ind for det, men hvordan i alverden kunne Socialdemokraterne hoppe på den?
Forliget er simpelt hen så gennemført skævt, at man tager sig til hovedet. Førtidspensionisterne får også deres hak i forliget.
Der er besparelser på medicintilskud, nedskæringer på folkepensionen i højskattekommuner, forringelser i bistandshjælpen for unge under 25 år og voldsomme besparelser på uddannelsesområdet.
Især bliver der skåret hårdt på uddannelsesmulighederne for dem, der har allersværest ved at komme ind på arbejdsmarkedet.
Især daghøjskoler, der har vist sig at være gode adgangsveje til arbejdsmarkedet og til uddannelse for mange, der ellers har befundet sig i kanten af samfundet, udsættes for en særlig hård nedskæring i forliget.
Resultatet kan let blive skolelukninger på stribe.
Kvalitet er åbenbart ikke et begreb, man vil styre efter.
Der skæres kun ned generelt og bevidstløst, perspektivløst og meningsløst.
På møder ude i landet har jeg hørt
regeringspartiernes ordførere sige, at det jo er nødvendigt at skære ned hele vejen rundt og forhøje a-kassekontingentet, når pengene ikke slår til.
Men det er simpelt hen forkert, for der er jo tale om en prioritering.
Nedskæringerne har sit modstykke i, at der deles gaver ud helt andre steder.
Skatten sættes ned med et par milliarder kroner for de allerstørste virksomheder, der bruges flere penge på motorvejsasfalt, og de største jordbesiddere får også deres julegave på et trecifret millionbeløb. Det er åbenbart blevet socialdemokratisk politik, men så må de socialdemokratiske folketingsmedlemmer værsgo gå ud og forsvare det med åben pande i stedet for at snakke om, at nedskæringerne bare var nødvendige.
Det er simpelt hen for ynkeligt. Motorvejsasfalt i stedet for børnepasningsorlov, ringere efterløn og lavere selskabsskat, højere a-kassekontingent til gengæld for lavere aktiebeskatninger og lavere jordskatter er de reelle valg.
SF har i sine ændringsforslag til finansloven dokumenteret, at hvis man fjerner gaveregnen til de rigeste, så er der ingen grund til at lave brutale sociale nedskæringer; vi kan tværtimod finde plads til en modsatrettet udvikling. For SF er det vigtigt at sikre de laveste indkomster en forbedret levestandard.
Det er vigtigt at skabe adgang for flere på et mere fleksibelt arbejdsmarked i stedet for den massive udstødning af titusindvis af mennesker, som vi stadig ser.
Det burde være en hovedopgave for regeringen at gøre en indsats for de hundredtusinder af mennesker, der i dag står ufrivilligt uden for arbejdsmarkedet.
For SF er det vigtigt at fordele arbejdet bedre.
Vi foreslår bedre orlovsmuligheder i stedet for de forringelser, regeringen har lavet.
Vi støtter kravene om mere fritid i stedet for øget produktion og stigende BNP.
Økonomiministeren kaldte det i en avis i går for et ufornuftigt valg.
For os at se er det tværtimod et godt valg.
Det er både fuldt forståeligt og miljømæssigt en gevinst og menneskeligt klogt, hvis mange er begyndt at foretrække mere kvalitetstid sammen med kæresten, børnene, på en uddannelse eller i fritidslivet i stedet for flere penge til biler og en prangende livsstil med stress og udbrændthed som medaljens bagside.
For SF er det vigtigt, at der er en vilje til at prioritere de fælles opgaver i samfundet.
Bedre hjemmehjælp og pasningsgaranti i børnehaverne.
Kan vi mon stole på de valgløfter, regeringen har givet på de områder, i de kommende år, eller vil man fortsætte med at skære så hårdt på kommunerne, at opgaverne ikke kan blive løst?
Hvordan kan man lave et forlig om behandlingsgaranti på sygehusene med den ene hånd, når man med den anden tager pengene væk fra amterne?
Og i den anden ende: Kan vi stole på valgkampens løfter om, at vi nu endelig skal til at spare på forsvaret?
I SF deltager vi meget gerne i det.
Det er også vigtigt for os at fastholde en ordentlig linje i miljøpolitikken
Den fyldte meget i de sidste 2 års aftaler med SF.
I dette års aftale med de borgerlige er der derimod meget betegnende ingen fremskridt for miljøet.
Der er derimod nedskæringer på den kollektive trafik, som vil forværre trafikdelen af vores miljøproblemer, og uklarhed om den kommende energireform, hvor det bliver vigtigt at holde fast i de håndtag, der kan bidrage til at tøjle CO2-problemerne.
De sidste 2 års finanslovaftaler med SF dokumenterer krystalklart, at der kan laves en anden politik end den nuværende.
Der kan laves finanslov på et økonomisk forsvarligt grundlag, der betyder bedre uddannelsesmuligheder, bedre sociale forhold, bedre indsats mod arbejdsløshed, bedre miljøpolitik, kulturpolitiske nyskabelser og bedre byrdefordeling.
Ja, selv på et tidspunkt, hvor verdensøkonomien påfører os et behov for en hård økonomisk opbremsning, kan det lade sig gøre at løse opgaven solidarisk, fair og på en måde, der giver gode perspektiver for samfundsudviklingen. Vi viste det med pinsepakken.
Den blev ikke modtaget med glæde alle vegne, for det var en hård opbremsning, men den var solidarisk og fair i modsætning til det forlig, regeringen nu har lavet.
I efterårets finanslovforhandlinger deltog SF til det sidste og leverede hele vejen igennem veldokumenterede alternativer, så regeringen kunne have lavet en aftale med os, men regeringen valgte en anden vej.
I SF må vi selvfølgelig spørge os selv, om det så giver mening at lade regeringen fortsætte.
Vi kender alternativet.
En regering ledet af Venstre, der bestemt ikke bliver så tam og venlig, som hr. Anders Fogh Rasmussen med sit nye image gerne vil forsøge at give indtryk af.
Vi risikerer grove sociale nedskæringer og en tilbagevenden til Schlüterregeringernes tid med Porscher til de rige og pisk og smalhals til de svage.
Vælgerne må spørge sig selv: Hvem tør overlade et samfund til den mand?
På den anden side nytter det jo heller ikke noget, at Socialdemokraterne dalrer videre og laver det ene sorte og meningsløse forlig efter det andet.
Derfor skal der lyde en kraftig opfordring til Socialdemokraterne om at tage sig sammen.
Der er en vilje til solidaritet i det danske samfund, som vi kan bygge på.
Størstedelen af befolkningen ønsker ikke nogen voldsom nedskæring i velfærdssamfundet.
De ønsker sig en regering, der kan forsvare og udvikle velfærden på et økonomisk holdbart grundlag, og det burde være venstre side af Folketingssalen, der leverede varen.
Vi skal have social genopretning, vi skal have bedre uddannelsesmuligheder, bedre miljøpolitik, et bedre og mere solidarisk samfund.
Bliver der behov for et økonomisk indgreb inden da, så er SF også parat til det.
Men vores krav er helt utvetydigt, at det er overklassen, der må betale.
Det er dem, der har fået alle gaverne, mens de, der har de laveste indkomster, har fået størsteparten af regningerne.
Så er der håb om, at det nye år bringer en politisk afklaring, hvor regeringen lægger en anden kurs og samarbejder med os om at få vendt skuden.
SF vil i dag markere sin afstandtagen fra det sorte forlig ved at stemme imod finansloven.