runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ritt Bjerregaard (S), 2003-10-24:
Jeg vil godt gentage det igen: Vi er enige i de smukke ord.
Der er såmænd ikke nogen grund til at lave det til noget større problem, det tror jeg hele Folketinget er, det tror jeg hele den danske befolkning er.
Det er ikke det, man har politikere til, bare at have smukke ord.
Man har et Folketing og politikere til at lave nogle konkrete handlinger, som sætter handling bag ved de smukke ord.
Det er det, vi efterlyser.
Vi efterlyser ikke flere smukke ord.
Jeg er sikker på, at vi kan få flere redegørelser med flere smukke ord, og dem vil vi såmænd også være enige i.
Vi vil have noget mere handling, vi vil have, at nogle af de problemer, som vi er enige om, bliver taget alvorligt, og at der kommer noget ud af det.
Jeg vil gerne sige til hr. Henrik Vestergaard, at det, der jo er fordelen ved offentlige madordninger med den måde, man nu kan udforme det på i et lokalt skolevæsen, er, at man der har et sted, hvor børnene er samlede, og hvor man har en mulighed for at demonstrere, hvad det er, man kan få at spise, hvad det betyder for, hvordan man har det, og hvilket indhold maden har.
Og det vil ske på vidt forskellig vis rundtomkring i den decentrale danske folkeskole, men det kan komme til at ske, og det er det, der er afgørende.
Og det er derfor - og det er svaret til hr. Jens Kirk - at vi afsatte en pulje, og vi har foreslået, og det tror jeg også vi har gjort på dette års finanslov, at der bliver afsat 50 mio. kr. om året.
Det løser da ikke problemerne, det ved vi da godt.
Men det er en hjælp til de kommuner, der er nødt til at få ændret nogle af de faciliteter, der skal være til rådighed, for at man kan gøre det.
Men de skal selvfølgelig leve op til de hygiejnekrav, som jo er en anden del af fødevarelovgivningen.
Det kan de ikke bare klare selv, og derfor er det nødvendigt at have nogle midler, der kan hjælpe en sådan udvikling videre.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-10-24:
Nu er det jo så populært at sige, at alle landbrugsstøtteordninger skal fjernes.
Det er der nogle partier, der slår sig utrolig hårdt op på.
Vi har lige været igennem en reform, hvor man flytter tilskud væk fra produktionen og over i det, der på internationalt sprog hedder den grønne boks.
Det vil sige, at man giver tilskud for at sikre landmanden en økonomi, så han ikke dør.
Samtidig giver man også mulighed for at stille krav til miljø og til andre grønne tanker i produktionen.
Er det disse tilskudsordninger, fru Ritt Bjerregaard også ønsker at fjerne?
Vi skal også tænke på, at hvis vi skal fjerne alle de her tilskudsordninger, så får vi jo større produktionsenheder, større virksomheder osv.
Det er jo den vej, det går, når man fjerner tilskudsordningerne.
Hvis vi så tænker på den linje, fru Ritt Bjerregaard har lagt op til, at man vil have flere regler, fødevarekørekort osv., at det skal være besværligere at starte virksomheder osv., så er det da ikke den måde, vi får den mangfoldighed på, vi ønsker. Er det ikke den forkerte vej, fru Ritt Bjerregaard hele tiden arbejder i den praktiske politik?
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-24:
Jeg er jo atter enig med fru Ritt Bjerregaard i, at vi ikke kun har politikere til at have holdninger; der skal også nogle handlinger til.
Det er derfor, man har et alt om kost-projekt, det er derfor, vi hjælper med at få madordninger op at stå; det er derfor, undervisningsministeren nu giver mulighed for, at alle kan få de madordninger, de har lyst til.
Det er derfor, vi informerer mere og mere om problemet, giver direkte information, hvor behovet er.
Det er derfor, vi ikke trækker lod om, hvem der må få lov til at få madordninger, men stiller det til rådighed for alle, og brochurerne og alt materialet sprøjter jo ud af Fødevareministeriet i øjeblikket.
Der er ingen regering før denne her, der har sat mere fokus på folks samlede sundhed ved at fokusere på ernæring, ved nu at fokusere på motion, ved at fokusere på børns alkohol- og tobaksvaner.
Men ligesom holdningen nogle gange skal afføde nogle handlinger, er vi så ikke enige om - og det er sådan set mit eneste spørgsmål - at de handlinger, der bliver sat i gang, ikke virker et pip, hvis holdningen hos forbrugeren ikke selv er ændret til, at jeg skal sørge for, at det indtag, jeg har, er sundt og fornuftigt?
Kan alle vores handlinger lykkes, hvis vi ikke har fået ændret holdningen?
Ritt Bjerregaard (S), 2003-10-24:
Til hr. Thor Gunnar Kofoed: Ja, vi mener, at landbrugsstøtteordningerne skal fjernes.
Vi mener, det er uholdbart, at de udgør 50 pct. af EU's budget.
Og vi mener, at det er hæmmende for en fornuftig udvikling i landbruget i det hele taget.
Vi mener tværtimod, at det er med til at give små producenter en sikkerhed; det er til at finde ud af, hvad reglerne er.
Man får oven i købet besked om det, og man havner ikke i en situation, hvor man bagefter ikke har opfyldt de regler, man skulle.
Og nej, må jeg sige til hr. Henrik Vestergaard, vi mener ikke, at der skal trækkes lod.
Ordningen blev ændret, som hr. Henrik Vestergaard udmærket ved, for
det fortalte jeg ham også sidste gang, vi debatterede det her emne, så der er ikke nogen grund til at gå videre med de misforståelser.
Og så synes jeg, at hr. Henrik Vestergaard skulle læse den fødevarepolitiske redegørelse, som SR-regeringen afgav.
Deri vil han kunne læse meget om ernæring, og han vil kunne læse meget om motion.
Så det holder ikke, at det skulle være noget nyt, der nu var opfundet.
Til det om holdninger: Det er jo nu engang sådan, at det er meget nemmere at få børn til at forstå, hvad det er, man taler om, når man kan vise det i praksis.
Og et rigtigt måltid mad, hvor man får at vide, hvad det er, man spiser, og hvordan det virker, og hvor børnene selv kan opleve det, er nu engang langt mere effektivt end alt muligt informationsmateriale.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-10-24:
Nu er det sådan, at tilskudsordningerne for 50 pct.s vedkommende ligger i den grønne boks.
Det er en aftale på verdensplan, at de skal ligge i den grønne boks, hvor man har mulighed for at opstille de der miljøregler.
Er det stadig den del, fru Ritt Bjerregaard vil skære væk? Herved fjerner man også tilskuddet til den økologiske produktion, for den økologiske landmand får jo også et meget stort landbrugstilskud for i det hele taget at kunne opfylde de politiske krav, som fru Ritt Bjerregaard opstiller.
Det er det samme med de miljøregler, vi stiller op, som er begrænsende for produktionen, men som er en nødvendighed for at kunne matche den ustøttede industrielle produktion, der foregår andre steder i verden. Derfor må der være en sammenhæng mellem de ting og de fødevarer, som forbrugeren køber, hvis vi skal have en produktion.
Er det de der grønne boksregler, fru Ritt Bjerregaard vil skære ned på, så vi ikke har mulighed for at sikre den produktion?
Jens Kirk (V), 2003-10-24:
Nu venter jeg selvfølgelig spændt på svaret til hr. Thor Gunnar Kofoed fra fru Ritt Bjerregaard.
Jeg vil gerne spørge fru Ritt Bjerregaard: Tror man i Socialdemokratiet, at man får støtten fjernet til landbruget i Europa ved f.eks., som man gjorde i den forrige regerings sidste fødevareministers tid, at sige ja til nogle støtteordninger i et enkelt nationalt land og så lige pludselig vende 180 grader og begynde at sige nej til nogle ting, som man i grunden er enig i? Selvfølgelig skal de fjernes, men de burde fjernes i samhørighed ministrene imellem gennem en aftale og ikke ved, at man pludselig vender om.
Tror fru Ritt Bjerregaard, at det er på den måde, man får støtten væk i Europa? Endelig vil jeg gerne sige her til slut, at det vil blive en lodtrækning, hvis der kun skal 50 mio. kr. ud.
Eller også bliver det et først til mølle-princip.
Det er for mig
det samme, hvis man skal have de skolemadsordninger.
Det er ikke nok at stille varer til rådighed for nogle få.
Det må være alle, der har de samme muligheder. Dem har Venstre givet ved at sige, at vi giver dem muligheden.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-10-24:
Lige vedrørende skolemadsordningen: Der var lagt op til en vurdering af de konkrete udspil, sådan at det netop også var muligt at se nogle meget forskellige ordninger praktiseret, og ikke en lodtrækningsordning.
Så er der spørgsmålet om landbrugsstøtte.
Jeg vil gerne sige til hr. Thor Gunnar Kofoed, at ja, vi mener, at landbrugsstøtteordningerne skal afskaffes.
Jeg er enig med hr. Thor Gunnar Kofoed i, at man kan tage nogle skridt, hvor man fjerner noget af den automatik, der har været, og lægger det over til nogle ordninger, som vi synes er mere sympatiske, og som vi synes kan bruges mere strukturelt, men det ændrer ikke noget ved, at de bør væk.
Det bør de af mange forskellige grunde, som jeg ikke kan komme ind på under denne debat.
: Det, vi efterlyser, og det, vi synes, at Danmark kan, er, at vi kan godt give nogle eksempler på, at der skal noget handling til.
Det har vi sammen med andre partier her i Folketinget demonstreret i forbindelse med sukkerordningen, og det har vi sidst demonstreret i forbindelse med nøddeordningen.
Vi ser ikke noget til hinder for, at Danmark går i spidsen.
I det hele taget ser vi ikke noget til hinder for, at denne regering handler noget mere og snakker noget mindre.
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-24:
Jeg er nødt til at starte med at rose Dansk Folkepartis ordfører.
Det var jo en væsentlig mere nuanceret forholden sig til netop præsentationen af rapporten med fokusområde, men også til selve redegørelsen, som er lagt frem.
Hr. Christian H. Hansen sagde selv, det måske var refereret, han havde læst rapporten, det skal jeg ikke blande mig i.
Så vil jeg godt lige sige om fødevarekørekort, som vi ikke har været fortalere for til at starte med, og det skal bestemt ingen hemmelighed være, at det jo ikke er sanktionsdelen, vi nødvendigvis vender os imod, at folk, der ikke opfører sig ordentligt, ikke må få sanktioner, men det er klart, at hvis det får sådan en retning med en masse bureaukrati, med en masse bøvl, der forhindrer, at der kommer nye, så er vi meget bekymrede for det, og det vil vi selvfølgelig kigge videre på. Jeg kunne forstå på Socialdemokratiets ordfører, at al landbrugsstøtte skulle væk, også den, der måske bliver
»directed« til natur og miljø osv.
Vi giver jo også en masse støtte til økologi, det kan vel så også siges at være markedsforvridende.
Men hr. Christian H. Hansen er vel ikke enig i, at alt, hvad der er af arealstøtteomlægning, alt, hvad der er af innovationsmidler, alt, hvad der er af mærknings- og eksportfremstød på økologi, skal fjernes, hvis støtte er så skidt?
Ole Vagn Christensen (S), 2003-10-24:
Hr. Christian H. Hansen fik jo her en udtalelse fra Venstres ordfører om, at det jo nærmest ser ud, som om det hele er konsensus.
Sådan hørte jeg nu ikke hr. Christian H. Hansens tale.
Jeg hørte den sådan, at der var tale om noget sundt og noget usundt, og at det havde nogle konsekvenser.
De stigende udgifter her koster.
Er disse penge ikke skattefinansieret?
Når vi har et skattestop, er jeg klar over, at så er det nogle andre i sundhedssektoren, det går ud over, men er de stigende udgifter ikke skattefinansieret?
Kristen Touborg (SF), 2003-10-24:
Jeg vil egentlig gerne kvittere for Dansk Folkepartis ordførertale.
Jeg syntes, at der var en række områder, hvor Dansk Folkeparti i alt fald stillede spørgsmål om en række problemstillinger.
Jeg har nok heller ikke ligesom Venstres ordfører den mening, at talen gav udtryk for, at Dansk Folkeparti nødvendigvis vil holde hånden under regeringens fødevarepolitik i fremtiden.
Modsat synes jeg måske nok, hr. Christian H. Hansen havde nogle ret bløde formuleringer på en række områder.
Dem kunne jeg da godt tænke mig at høre om der er lidt mere bund i end kun til at stille spørgsmålene.
Et enkelt område, jeg godt vil tage eksakt fat på, er
det, hr. Christian H. Hansen siger om, at regeringen mangler det om markedsføring af usunde produkter.
Så vil jeg godt høre Dansk Folkeparti, hvad det eksakt er, man har tænkt, at man skal gøre på det område.
Christian H. Hansen (DF), 2003-10-24:
Jeg tror måske heller ikke, hr. Henrik Vestergaard helt har lyttet, men jeg har en ekstra kopi, for der var faktisk nogle ting, vi ikke var helt enige i.
Den kopi får hr. Henrik Vestergaard, så kan han tage den med op på kontoret.
Omkring fødevarekørekort konstaterede jeg bare, at man havde talt imod det, og lige pludselig stod det i regeringsgrundlaget, men stadig væk taler man imod det.
Det var bare det, jeg satte spørgsmålstegn ved, for det virker lidt mærkeligt, men sådan er der jo så mange ting.
Omkring landbrugsstøtten og andre støtteordninger
: Jeg har den holdning, at støtteordninger til erhvervslivet faktisk ikke er særlig godt.
Når vi snakker om, at vi skal begynde at afkoble inden for landbrugsstøtten, så skulle det jo gerne være en proces, der bliver sat i gang, som jo så også gør, at man kan løse det på alle de andre områder.
Hr. Ole Vagn Christensen har været inde på noget om sundt og usundt, og det, jeg egentlig stillede op, var, om ministeren vil gå ind og prisdifferentiere, om man havde gjort sig nogle overvejelser om det.
Men det er da rigtigt, at de stigende udgifter på det område da også er skattefinansierede, altså når vi taler hospitalssektor osv.
Det er der jo ikke nogen, der kan tale imod, men på den anden side har vi jo heller ikke, efter hvad jeg ved, endnu set nogle resultater af det, man har sat i gang i 2002.
Jeg har ikke kunnet få noget oplyst om, hvor langt man er kommet på det område.
Hr. Kristen Touborg om markedsføringen
: Det, jeg efterlyste, var egentlig, hvilke ting man kan gøre på det her område.
Det kunne være en at metoderne.
Men jeg synes, det er fornuftigt, at vi får debatteret det, således at der også kan komme nogle gode ideer frem.
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-24:
Det er noget med at høre efter og læse.
Jeg roste sådan set ikke hr. Christian H. Hansen for konsensus.
Det er jo rart med mangfoldighed også her i Folketinget.
Nej, jeg roste hr. Christian H. Hansen for, at han havde læst tingene og dermed kom med en væsentlig mere nuanceret tilgang til alle de problematikker, alle de spændende ting, der ligger inden for fødevareområdet til at arbejde med.
Det var det, jeg gjorde.
Hr. Christian H. Hansen er vel enig i, at det er en god metode at gøre tingene på, og det er vel ikke hr. Christian H. Hansen ubekendt, at det står i finansloven.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-10-24:
Jeg er enig med hr. Christian H. Hansen i, at der er sket en klar nedskæring på finansloven af bevillingerne til forskning.
Jeg efterlyste selv i min ordførerbemærkning forholdet
til reklamer og børn og de konsekvenser, det har, så jeg synes absolut, at der er basis for, at det er noget, vi drøfter grundigt.
Christian H. Hansen (DF), 2003-10-24:
Til hr. Henrik Vestergaard: Ja, det er rigtigt, jeg har læst, det gør jeg altid med interesse, når der er noget fra Fødevareudvalget.
Jeg synes, det er et utrolig spændende udvalg, så alt hvad der kommer derfra, læser jeg skam på.
Om forskningen: Det, jeg egentlig nævnte, var, at hvis man tog regeringens samlede mål, altså fra alle forskningsområder, ikke kun inden for fødevarer, og skulle leve op til de intentioner, der blev udstukket på de forskellige områder, så havde jeg svært ved at få pengene til at række til det hele.
Men jeg sagde faktisk også, at det må regeringen så bevise at det kan man.
Til fru Ritt Bjerregaard: Der er selvfølgelig enighed om de drøftelser, der kan være i udvalget.
Til det om Økologiens Hus er det sådan, at det er sjældent, jeg sniger mig op på talerstolen, uden at jeg er i gang med et eller andet, og der er forhandlinger i gang om finansloven.
Kristen Touborg (SF), 2003-10-24:
De Konservative er tilsyneladende meget glade for redegørelsen her, og det kan man måske ikke undre sig meget over.
De er jo også en del af regeringen, så det er jo ikke så usædvanligt, at det er sådan.
Den konservative ordfører gjorde meget ud af, at det var vigtigt med information om ernæring specielt til børn og unge.
Skal man ikke kunne gå et skridt videre?
Jeg vil altså godt ind omkring skolemadordningen: Hvad vil man gøre ved den omstændighed, at fattige kommuner rent faktisk ikke har mulighed for at åbne sådan en skolemadordning?
Det, De Konservative lægger op til her, er, så vidt jeg kan se, en mulighed for, at i kommuner, der har penge nok, kan børn få en rigtig ernæring og få lov at klare sig, hvorimod de i de fattige kommuner får lov til at skøtte sig selv.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-10-24:
Hr. Anders Stenild kom med en interessant henvisning til udspillet fra Det Konservative Folkeparti, som kom her i sommer.
Jeg noterede, at hr. Anders Stenild sagde, at der i det forslag lå, at man ville forbyde slik- og sodavandsautomater på skolerne.
Jeg vil gerne høre, om det er et forslag, som De Konservative vil fremsætte her i Folketingssalen, om det er et forslag, der hører med under fødevareområdet, eller hvordan det skal opfattes.
Christian H. Hansen (DF), 2003-10-24:
Lige et kort spørgsmål til hr. Anders Stenild, der mere går på den ros, der var til EU-delen: Kan hr. Anders Stenild her i salen i dag nævne fem konkrete ting, som man i EU har besluttet, som har forbedret forbrugersikkerheden for de danske forbrugere?
Anders Stenild (KF), 2003-10-24:
Til hr. Kristen Touborg kan jeg sige, at vi er af den holdning, at det er forældrene, der har ansvaret.
Fødevarer har aldrig nogen sinde været så billige, når vi ser på, hvor mange minutter man skal bruge for at blive mæt, som i dag.
Derfor er det et forældreansvar, og det er et holdningsspørgsmål, som vi meget gerne vil arbejde på.
Selvfølgelig vil jeg ikke det, det skal indgå i forhandlingerne, sådan er det.
Til hr. Christian H. Hansen: Fem forslag, nej, det kan jeg ikke på nuværende tidspunkt, men jeg skal give dig svar senere.
Henrik Vestergaard (V), 2003-10-24:
Det er et meget kort spørgsmål til hr. Kristen Touborg.
Jeg forstod ikke, hvilken lovgivning det var, hr. Kristen Touborg pegede på, der fik ham til at sige, at vi hindrer kommunerne i at lave madordninger på deres skoler.
Mig bekendt er der én regel, der forhindrer det, og det er, at det angiveligt ikke skulle være tilladt at lave en ordning med fuld brugerbetaling på skolerne, og det har undervisningsministeren så sagt, at det vil hun da gøre noget ved.
Vi snakker om frivillighed, vi snakker om mangfoldighed, vi snakker om muligheder.
Skulle jeg forstå det her som en støtte fra hr. Kristen
Touborg og fra SF til, at det vil man selvfølgelig støtte, så man får fjernet den regel?
Jamen jeg er da glad for, at vi taler os tættere og tættere på hinanden, sådan opfatter jeg det faktisk.
Jeg skal egentlig spørge, om fru Ritt Bjerregaard er vidende om, at man i Sverige, hvor man jo har madordninger på alle skoler, ikke har knækket fedmekurven.
I USA har man madordninger på langt de fleste skoler.
Det er vist der, vi vender os hen, når vi snakker om, hvor den første fedmebølge kom.
Det er altså et generelt problem i hele den vestlige verden.
Jeg skal bare høre, om man er bekendt med det, der foregår i Sverige.
Når vi så snakker om smag, som jo også er meget vigtigt, så siger vi, at det kan vi godt overlade til forbrugerne.
Der er forskellig smag, der er også forskellig interesse for fødevarer.
Fru Ritt Bjerregaard og jeg er jo selv riddere af den samme gastronomiske orden, fordi vi sådan netop er meget, meget, meget optaget af smagskvaliteten.
Det, jeg spurgte om og sådan set konstaterede, var, om man var enig i, at det var vigtigere i den prioritering, som vi også godt tør lave af midlerne i det har samfund, at man fokuserer på ernæring frem for, at man fokuserer på smagskvalitet, når vi taler om, hvad staten skal tage sig af.
Kristen Touborg (SF), 2003-10-24:
Jeg tror ikke, at jeg snakkede om lovgivning i forbindelse med, at Venstre hindrer kommunerne i at lave en madordning.
Det, jeg mener, er, at Venstre og regeringen har lavet så skrappe økonomiske forhold for kommunerne, at de dermed - i hvert fald den halvdel, der har de færreste midler - ikke har muligheden for at lave sådanne madordninger.
Derfor snakker jeg sådan set ikke om, at lovgivningen hindrer det.
Jeg snakker om, at regeringens skattestop faktisk hindrer kommunerne i at gøre det her, selv om de egentlig gerne ville. Mit bevis på det er jo den kolossalt store interesse, der var blandt kommunerne for at komme ind og få mulighed for at bruge de midler, der lå fra den tidligere regering i den tidligere finanslov.
Når Venstres ordfører så spørger: Er SF enig i, at man skal ændre, så der bliver forældrebetaling på området - nu kan jeg ikke nå mere, men jeg kan se, at Venstres ordfører vil spørge igen, så når jeg det nok der.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-10-24:
Jeg er også glad for, at fru Ritt Bjerregaard sådan set er enig i de store og de fremadrettede træk i redegørelsen.
Der er én ting, der får mig herop, og det er, at fru Ritt Bjerregaard sagde, at der var tale om en social slagside, når vi taler om fedme.
Jeg har ikke forstået det sådan, at rige børn ikke er fede, og at det kun er fattige børn, der er fede.
Tværtimod tror jeg, det er et generelt problem, at det er en holdning hos de forældre til børnene, at der ikke fokuseres på, hvad det er, børnene får mulighed for.
Hvad hjælper det at give en kommunal madordning, så børnene får rigtig mad på skolerne, hvis forældrene stadig giver 20 kr., som de kan købe slik for?
Det er jo holdningen, vi skal bearbejde.
Er fru Ritt Bjerregaard ikke enig i den linje?
Ole Vagn Christensen (S), 2003-10-24:
Nu er det jo ikke så længe siden, at ordføreren fra Venstre var ude i det private erhvervsliv.
Derfor kan jeg ikke lade være med at tænke på, hvordan ordførerens tale ville have været, hvis han skulle have præsenteret det her oplæg på virksomheden som noget, det også ville være resultatgivende, som ville være noget, der ville sikre, at man sådan set kom
videre, når det drejer sig om sunde fødevarer.
Nu er det imidlertid sådan, at hr. Henrik Vestergaard nu repræsenterer virksomheden Danmark.
Det, vi kan konstatere, er, at fedmeproblemet ikke er blevet mindre i de senere år.
Med den inddragelse af de 50 mio. kr. til forsøg rundtomkring for virkelig at få sat noget gang, blev det jo stoppet. Derfor vil jeg godt spørge hr. Henrik Vestergaard: Ville hr. Henrik Vestergaard have handlet sådan, hvis det her var en virksomhed, han skulle præsentere det for?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-24:
Jeg synes ærlig talt også, at det er for fattigt, at regeringspartierne, i hvert fald Venstre, nu lægger op til, at man kapper det ene ben af.
Man vil ikke gå på to ben.
Man vil kun hoppe rundt på et ben, og man kommer som bekendt ikke ret hurtigt frem, hvis man gør det.
Man vil nemlig kun satse på oplysning.
Alle andre skal gøre noget, men regeringen skal ikke gøre noget.
Man vil ikke have skattefinansierede madordninger, selv om det er det instrument, der kunne være med til på en gang at tilbyde børnene en bedre ernæring og samtidig sikre en større efterspørgsel efter økologiske fødevarer - dvs. giftfrie
grøntsager - og dermed en større grad af omlægning i landbruget
Det har man åbenbart helt bevidst valgt ikke at ville bruge.
Derfor klinger det simpelt hen hult med snakken om, at nu vil man gøre noget ved fedmeproblemet.
Er det rigtigt opfattet, at sådan er det sørgelige indhold i Venstres politik?
Martin Lidegaard (RV), 2003-10-24:
Nu er det jo Venstres såkaldt frihandelspolitiske ordfører, som vi har fornøjelsen af repræsenterer partiet i dag.
Som der står flere steder i redegørelsen, er den danske fødevarepolitik i vidt omfang involveret i hele den europæiske og internationale fødevarepolitik.
Vestergaard om, hvordan han har det med, at der i det 35 sider lange referat eller summary af rapporten står to linjer om det internationale arbejde
Der står nemlig, at regeringen vil arbejde for en fortsat omstilling af EU's landbrugspolitik med øget vægt på fødevarekritik, fødevaresikkerhed, miljø og dyrevelfærd.
Jeg synes godt, at det kan fortjene en uddybning.
Hvad er det egentlig, regeringen har tænkt sig at gøre?
Hvorfor har man ikke skrevet lidt mere om, hvad man havde tænkt sig at gøre?
Er det, fordi man i og for sig regner hele den europæiske indsats for forholdsvis ligegyldig?
Men det vil i så fald ikke være det indtryk, jeg har fået af hr. Henrik Vestergaards tidligere udtalelser.