runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2006-04-05:
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad den forårsrengøring nærmere går ud på.
Er det ikke lidt sent?
Ministeren ved jo udmærket, og det ved Folketinget og hele offentligheden også, at vi onsdag efter onsdag de sidste år har spurgt ministeren om de her forhold, og hvordan vi kan sikre en ordentlig og effektiv kontrol.
Når man har skåret ned i mandskab og på millioner, hvordan kan man så stadig væk have den samme kontrol?
Det kan man heller ikke.
Det har man fundet ud af nu.
Så siger ministeren på baggrund af de afsløringer, at vi nu skal have en forårsrengøring.
Nu får vi så at vide, at de resultatkontrakter er uklare, at der er tvivl om, hvad meningen er med det; folkene derude ved det ikke, og tilsyneladende lægger det et loft over, hvor meget man kan gøre, fordi man har indført de resultatkontrakter.
Det er det, jeg gerne vil have et svar på.
Er det korrekt, at det, at man indfører de resultatkontrakter, betyder, at man kan være mindre ude og kontrollere, end man ellers kunne?
Jeg forstår godt, at det set udefra kan være svært at forstå det styringssystem, der nu engang er, men det er jo ikke noget, styrelsens ledelse har problemer med at forstå.
Det står fuldstændig klart, der er ingen tvivl, resultatstyringskontrakten giver ikke nogen tvivl: Der skal gennemføres det antal besøg i den enkelte virksomhedstype, som tilsynsfrekvensvejledningen lægger op til og fastsætter.
Det kan vi jo se.
Jeg vil godt spørge, hvad konsekvensen for en region egentlig er, hvis de resultatkontrakter ikke overholdes.
Jeg vil også gerne vide, hvor mange regioner der overholder dem, og hvilken belønning de så får for at overholde dem.
Det er jo kommet frem, at resultatkontrakterne er til hinder for en større effektivitet, man kunne få ved at komme ud på de forskellige virksomheder.
Det vil jeg gerne have ministerens kommentar til, for hvis det er tilfældet, så må ministeren da finde ud af at sørge for, at den kontrol, man har af de ressourcer, man har, skal bruges på at kontrollere og finde det farlige og alt for gamle kød, i stedet for at det er pressen, der skal gøre det.
Heldigvis finder pressen så nogle problemer eller har fundet nogle problemer, men det er utilfredsstillende for mig som minister, at vi de seneste uger har set nogle eksempler på, at problemer ikke er kommet op til overfladen, før der er blevet undersøgt grundigt fra pressens side.
Det er godt, at pressen har gennemført det kritiske stykke arbejde, man det er jo også en af grundene til, at jeg nu har sat en forårsrengøring i gang i styrelsen, hvor jeg har sagt, at nu må alle 54 chefer igennem, hvad de har af resultatmål, og hvad der måtte være af problemer, sådan at vi får det frem i lyset, for jeg kan jo ikke acceptere, at problemer ikke kommer frem i lyset og frem til mig af sig selv, men at de dukker op via pressen.
Lise von Seelen (S), 2006-04-05:
Det er sådan, at jeg i sidste uge mødte følgende udsagn fra en af brugerorganisationerne: Vi nærer en bekymring for, at der den 1. januar, når vi ringer til VISO, vil være en telefonsvarer, der svarer os.
Vil ministeren love mig, at når brugerne og organisationerne ringer til VISO den 1. januar, så kan de få en kompetent betjening, og de kan også have en sikkerhed for, at de selv er i stand til at løse den opgave, som de som valgte i deres organisation måtte få?
Per Clausen (EL), 2006-04-05:
Jeg vil så gerne spørge ministeren, om han ikke synes, det er udtryk for meget dårlig ledelse og meget dårlig styring, når ministeriet indgår en aftale med Fødevarestyrelsen, der af de ivrige medarbejdere, der forsøger at leve op til resultatkontrakten, ikke kan forstås på anden måde, end at de har fået en accept af, at med de ressourcer, der er i dag, så er de nødt til enten at vælge at besøge alle virksomheder én gang om året eller også at prioritere at komme ud til dem, man skal ud til mere end én gang?
Er det ikke sådan, at vi her ser et eksempel på en resultatkontrakt, som er direkte vildledende, og som ministeriet derfor aldrig burde have indgået med Fødevarestyrelsen?
Fødevarestyrelsen er ikke i tvivl om, at man skal se de to regelsæt i en sammenhæng.
Tilsynsfrekvensvejledningen, som styrelsen i øvrigt selv laver oplægget til, og som så bliver underskrevet af ministeren, kender de udmærket godt.
Det er styrelsen helt opmærksom på.
Men jeg forstår godt, at det set udefra kan være lidt kompliceret at finde rundt i.
Men så må jeg indrømme, at jeg synes, det bliver en anelse uforståeligt, hvad der sker, og her er der altså ikke tale om forhold internt i Fødevarestyrelsen, men at relationen mellem ministeriet og Fødevarestyrelsen er uforståelig.
Man har altså et regelsæt, der kræver, at virksomhederne skal besøges én gang om året, og derudover skal de besøges yderligere, hvis der er behov for det.
Alligevel indgår man en resultatkontrakt, hvor man ligesom skal tage stilling til anvendelsen af ressourcerne, hvoraf det klart fremgår, at det kan man ikke, for hvorfor står der ellers, at en virksomhed skal besøges én gang om året i gennemsnit.
Hvad er meningen med den formulering, hvis den ikke dækker over, at når vi besøger en virksomhed to gange, så er der en anden virksomhed, der ikke bliver besøgt?
Det tal brydes så ned af regionerne og de enkelte virksomhedstyper og de enkelte virksomheder, og der er det altså tilsynsfrekvensvejledningen, der er afgørende for, hvad det er for nogle normer, man skal overholde over for den enkelte virksomhedstype.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-04-05:
Jeg synes, det er lidt underligt, at ministeren nu forsøger at tilkendegive, at det er, fordi alle andre ikke forstår noget, altså at man ikke forstår sådan en resultatkontrakt; det er kompliceret, og det er besværligt.
Nej, vil jeg sige til ministeren, hvis man tager resultatkontrakten og læser den, er det ikke kompliceret, det er faktisk ganske enkelt.
Der står helt præcist, at hvad angår disse detailvirksomheder, og hvad angår engrosvirksomhederne, så er det i gennemsnit et besøg om året.
Der er nogle, der får flere, og der er nogle, der får færre.
Ministeren har jo også indrømmet på sin hjemmeside, at sådan er det.
Så siger ministeren: Jeg har også underskrevet en tilsynsfrekvensvejledning.
Det er da under ingen omstændigheder noget, der er særlig bindende.
Det er i øvrigt præcis det samme, der står vedrørende detailvirksomheder.
Så når nu ministeren, efter at han er sat fuldstændig skakmat i den resultatstyringskontrakt, begynder at henvise til tilsynsfrekvensredegørelsen, så er den nøjagtig lige så løs i fugerne.
Man kan diskutere, om det er rigtigt, at det er kompliceret, men det er jo komplicerede forhold, vi har med at gøre.
Det afgørende er, at styrelsen er helt klar over, og det er jo det, der er udgangspunktet, at man skal aflægge mindst ét besøg i engrosvirksomheder uden tilvirkning.
Sådan er det.
Bjarne Laustsen (S), 2006-04-05:
Det, der skal være vores sikkerhed som borgere i dette land, er, at vi har en ordentlig fødevaresikkerhed.
Selv de brodne kar har jo en hundrede procents fortjeneste, fordi det jo var kød, der skulle kasseres, man bare satte en ny datomærkning på og solgte til folk under dække af en ny datomærkning.
Det er så groft, at man simpelt hen ikke kan bruge for mange ressourcer fra offentlighedens side på at sige: Det vil vi simpelt hen ikke finde os i, vi vil have en ordentlig kontrol.
Vi har haft medarbejdere, der er stået frem, og som også er i kontrollen i dag, hvor man tager den kødkontrol væk, og så siger man til virksomheden, at de bare skal foretage egenkontrol.
I Sydhavnen har man afsløret ting og sager, hvor det endda viser sig, at de, ud over de numre, de har lavet, så heller ikke har orden i egenkontrollen.
Jamen det går jo ikke.
Og derfor kan det ikke hjælpe noget, at svaret hver gang er: Vi sparer og skærer ned, og det skal nok gå alt sammen.
Hver eneste dag siger selv Dansk Folkeparti, at skeletterne vælter ud af skabet.
Fødevarestyrelsen ligger ned, og ministeren har det heller ikke for godt, så vidt jeg forstår.
Så der må altså ske noget.
Vi forbrugere skal ikke acceptere, at der findes sådan nogle brodne kar, plattenslagere, som jeg kalder dem, der sælger gammelt kød og alt muligt andet, som ikke burde spises, til os.
Det vil jeg som forbrugerminister i hvert fald ikke finde mig i.
Derfor skal der sættes ind over for det.
Og vi må sikre os, at de bliver straffet på en sådan måde, at det ikke gentager sig.
I sidste ende ønsker jeg jo, at vi kan dømme sådan nogle til, at de overhovedet ikke må drive fødevarevirksomhed.
Det synes jeg må være rigtigt, hvis det er groft eller gentagne gange, de forbryder sig mod de her regler.
Vi kan ikke acceptere det.
Og jeg er glad for, at vi er enige om det, for jeg håber faktisk, at et bredt flertal i Folketinget vil støtte mig i, at vi får gennemført sådan nogle tiltag.
Per Clausen (EL), 2006-04-05:
Jeg har fået ét svar i dag, og det er, at det her er kompliceret.
Og når man så ikke engang er i stand til at forstå, at ordene er komplicerede, er man jo på herrens mark, det kan jeg godt se.
Jeg synes nemlig ikke, der er noget som helst kompliceret i de ord, som er blevet ridset op her i dag.
Ord som »vejledende« og »i gennemsnit« er ord, som ude i samfundet forstås af de fleste. Så jeg vil spørge igen, hvad formålet er med at have sådan en resultatkontrakt, som ikke engang tager udgangspunkt i, at man skal opfylde vejledningen.
Hvad er formålet med at have sådan en kontrakt?
Og det andet spørgsmål til ministeren: Når nu vi ser resultatet af det her, synes ministeren så ikke alligevel, at man måske ikke har udvist rettidig omhu, da man lavede den her kontrakt?
Men den resultatstyringskontrakt, det må jeg jo så gentage,
er styrende for det samlede ressourceforbrug, altså på makroniveauet.
Det er tilsynsfrekvensvejledningen, der afgør, hvor mange besøg der så skal gennemføres på de enkelte virksomhedstyper, ud fra en faglig vurdering.
Man kan sige, at det er udmøntningen af lovgivningen, der ligger i tilsynsfrekvensvejledningen.
Resultatstyringskontrakten er en kontrakt, der på makroniveau tæller sammen, hvor mange tilsyn styrelsen i alt skal gennemføre om året.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2006-04-05:
Jeg vil såmænd bare ganske kort spørge, om ministeren virkelig mener, at der kan følges op på alle de gode hensigter, han gav udtryk for lige nu, uden at der tilføres yderligere ressourcer i indeværende år.
Hvordan vi håndterer igangsættelsen af de her initiativer i indeværende år, er vi ikke nået til bunds i endnu.
Noget af det koster jo ikke penge, i og med at det er højere straffe.
Vi skal altså gennemføre lovforslag, der sikrer en mere konsekvent afstraffelse af dem, som gentagne gange eller groft overtræder reglerne.
Det er jo trods alt ikke alle forbedringer og forandringer, der koster penge.
Men lad os nu se på det.
Jeg håber også, at hr. Kristen Touborg vil medvirke i et bredt flertal for sådan nogle tiltag, der forhåbentlig kan sætte en stopper for de her skurke.
Vi kan ikke på nogen områder lave regler i det her land, der fuldstændig garanterer, at der ikke er nogen, der gør noget, de ikke må.
Det kan vi ikke, når det gælder færdselsloven eller skattelovgivningen, og det kan vi heller ikke i forbindelse med fødevareloven.
Men vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at afsløre dem, som sælger mad, der ikke burde spises.
Lise von Seelen (S), 2006-04-05:
Det drejer sig fortsat om VISO.
Ministeren siger i det foregående spørgsmål, at man er langt i planlægningen, men jeg forstår, at med hensyn til det, som er god latin på det her område, nemlig inddragelsen af de borgere, som det her handler om, er organiseringen ikke længere fremskredet, end at man ikke med sikkerhed ved, hvordan brugerne inddrages i VISO's tilrettelæggelse, og heller ikke, hvilken plads brugerne får, hvilken indflydelse de får, når VISO er i drift efter den 1. januar.
Det ved de ikke konkret.
Der har været nogle drøftelser, men de kan ikke i deres organisationer forberede sig på at træde ind og være fuldt arbejdsdygtige den 1. januar, hvis de først bliver udpeget så sent på året og først sent på året får at vide, hvad deres arbejdsopgaver er.
Hvad er det, vi skal arbejde med?
De har jo alle sammen hver især et bagland, som de skal repræsentere, og for at det her kan fungere, er det vigtigt, at det bagland også aktiveres.
Så det er svære vilkår at give brugerorganisationerne, hvis de skal ind og være arbejdsdygtige.
»Hvordan vil ministeren inddrage brugerne i forbindelse med VISO's organisering og efterfølgende funktion?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Ja, det er min overbevisning, for der er jo tale om medarbejdere, der i forvejen typisk sidder med det her område og har et grundigt kendskab til området.
Det er da klart, at der nu vil være en proces, hvor vi afklarer, hvor det lige præcis er ydelserne skal købes, hvem der skal knyttes til VISO og i hvilket omfang.
Men det er jo medarbejdere, der typisk sidder med sager på det her område, enten i en institution eller i en anden sammenhæng, og derfor vil der ikke være, hvad skal man sige, den afgørende forskel for medarbejderne, andet end at det så nu bliver VISO, der er den organisation, der står bag organiseringen af det.
Det samme gør sig jo gældende for de medarbejdere, der i dag er ansat i en amtslig institution.
Selv om den overgår til at være kommunal, er det jo de samme opgaver, der skal udføres, så jeg ser ikke de store problemer i det.
Det, der jo så, for endnu en gang at fremhæve det, er målsætningen, er, at de endelige kontrakter bliver indgået her i efteråret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg lægger meget stor vægt på at inddrage brugerne og har ofte i mange forskellige sammenhænge taget initiativ til, at der bliver sat større fokus på netop brugerne og deres mulighed for at ytre sig om, hvad de synes.
Der har vi i Socialministeriet løbende haft møder med KL, Amtsrådsforeningen og brugerorganisationer.
De brugerorganisationer, der er tale om, er DSI, Rådet for Socialt Udsatte, Børnesagens Fællesråd og Sjældne Diagnoser, og gennem de kontakter bliver de fremtidige brugere jo inddraget i forbindelse med opbygningen af VISO.
Dertil kommer, at der bliver knyttet en faglig bestyrelse til VISO, der skal kunne fungere som en faglig sparringspartner, sikre dialog med brugerne og andre relevante aktører, og som samtidig kan sikre, at de får indflydelse på VISO's efterfølgende funktion.
Brugerorganisationerne er repræsenterede i den faglige bestyrelse, som bl.a. skal vurdere dimensioneringen af indsatsområderne, løbende evaluere VISO's virksomhed og rådgive direktørerne om faglige spørgsmål.
Jeg forventer, at den faglige bestyrelse er konstitueret i slutningen af 2006.
Som jeg nævnte, er de foreløbige tilkendegivelser med hensyn til, hvor vi forventer at købe rådgivnings- og udredningsydelser, sendt ud i november måned.
Og som også nævnt vil der i efteråret blive taget endelig stilling til, hvor det rent faktisk vil ske.
Det er klart, at det er en proces, hvor vi efterhånden skal bygge det op.
Som sagt regner jeg med, at vi har det hele på plads den 1. januar.
Det er klart, at der er en overgangsperiode, men vi arbejder målrettet med det, og som sagt regner jeg med, at planen kan følges.
Lise von Seelen (S), 2006-04-05:
Sådan som organiseringen af VISO er tilrettelagt, er det jo et lokalt forgrenet netværk, hvor man skal hente de spidskompetencer ind, som findes lokalt, og sådan som det er tilrettelagt, skal de inddrages i arbejdet.
Som jeg hører ministeren sige det nu, er de spidskompetencer på nuværende tidspunkt ikke engang udpeget.
De mennesker, som skal indgå og være med i det samspil, som skal virke fra den 1. januar, ved ikke i dag, at det er dem, der lokalt skal udgøre den del af VISO, som skal være det lokale netværk.
Er det rigtigt forstået?
Hvis de mennesker, som skal bistå folk med råd og vejledning – og det er jo de sværeste sociale sager, vi taler om her – først udpeges i november 2006, har ministeren så virkelig en antagelse om, at de i det her vidt forgrenede system kan fungere som kompetente vejledere den 1. januar?
Det vil sige, at ministeren tror, at man kan få det her til at virke, fra folkene er på plads i deres organisation fra november og frem til 1. januar, er det ministerens overbevisning?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-05:
Jeg kan oplyse spørgeren om, at vi er i fuld gang med at etablere organisationen VISO.
Der er ingen tvivl om, at det er en omfattende proces, og der er rigtig mange projekter i gang, men målsætningen er, at VISO er på plads og klar til at besvare henvendelser fra kommuner og borgere den 1. januar 2007.
Styrelsen for Social Service i Odense har nu indgået en lejeaftale, så de fysiske faciliteter er ved at blive forberedt.
Finansministeriet har i starten af 2006 forhandlet med amterne om, hvilke medarbejdere staten skal overtage i forbindelse med kommunalreformen.
Og det er stort set på plads nu, hvilke amtslige medarbejdere der skal overgå til den centrale del af VISO.
Medarbejderne vil i løbet af foråret blive inviteret til det første introduktionsmøde, hvor de bliver orienteret om hele processen for etableringen af VISO.
Der er et konsulentfirma, som er i gang med at udarbejde en analyse af de it-mæssige behov i forbindelse med opbygningen af organisationen, og også det vurderes at være på plads den 1. januar 2007.
Hertil kommer så, at Socialministeriet i november har sendt breve til KL og Amtsrådsforeningen indeholdende foreløbige tilkendegivelser af, hvor vi i Socialministeriet forventer at der skal købes rådgivnings- og udredningsydelser.
I efteråret vil Socialministeriet og Undervisningsministeriet have kvalificeret tilkendegivelserne, således at det er muligt i slutningen af 2006 at indgå de endelige kontrakter med leverandører af rådgivnings– og udredningsydelser.
Og endelig er der jo de amtslige videncentre på handicapområdet, som skal overgå til VISO, og der er udgangspunktet, at de overflyttes uændret til VISO.
Så, som spørgeren kan høre, er der altså fuld gang i det på de forskellige områder.
Planen følges, og derfor er forventningen, at VISO kan starte som planlagt den 1. januar.
Lise von Seelen (S), 2006-04-05:
Jeg har stillet spørgsmålet her om den nyskabelse, som hedder en national videns- og specialrådgivningsorganisation, og som vi i daglig tale kalder VISO.
For at kvaliteten kan være i højsædet og i sikkerhed, er det meget vigtigt, at den her organisering er på fuld omdrejningshøjde, når amterne forsvinder den 1. januar.
Og mit spørgsmål til ministeren er, dels hvor langt man er med planlægningen, dels hvordan sikkerheden er for, at det fungerer den l. januar.
»Hvor langt er ministeren i forbindelse med etablering af den nationale videns- og specialrådgivningsorganisation, VISO, og er der sikkerhed for, at VISO er fuldt funktionsdygtig den 1. januar 2007?«
Per Clausen (EL), 2006-04-05:
Men jeg er meget glad for, at ministeren siger, at det selvfølgelig er ministerens ansvar.
Det betyder vel også, at Dansk Folkepartis idé i dag i Berlingske Tidende om, at problemet kunne løses ved at fyre nogle ledere i Fødevarestyrelsen, er skudt ned af ministeren, fordi ministeren erkender, at det er ministerens ansvar.
Så bare til allersidst: Ministeren har nu opdaget, at der findes folk i erhvervslivet, der vil snyde.
Det kunne vi godt have fortalt ministeren tidligere.
Men er det så ikke rigtigt, at når man har baseret sin kontrol på et egenkontrolsystem, hvor udgangspunktet er, at folk altid er hæderlige, og man så opdager, at man faktisk er nødt til at have en egentlig offentlig kontrol, fordi alle folk ikke altid er hæderlige, hvis risikoen for at blive snuppet er lig nul, så kræver det flere ressourcer?
Så er det vel ikke helt korrekt, når hr. Per Clausen siger, at det først skulle være gået op for mig nu, at der findes nogle i erhvervslivet, som overtræder reglerne.
Det har vi jo alle sammen altid vidst.
Det er jo også derfor, vi har regler, der værner imod det, og straffer folk, der ikke overholder reglerne.
Men nu er der altså afdækket nogle særlige problemstillinger i den her sammenhæng, og så er det, jeg siger: Så må det nok afføde nogle nye særlige tiltag målrettet mod dem.
Det er så dem, vi sætter i gang nu, så vi kan få løst også det problem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2006-04-05:
Jeg og SF medvirker gerne til, at vi igen får højnet fødevaresikkerheden i det her land.
Men jeg er ikke særlig tryg ved den tale, ministeren her holder om, at det ikke er sikkert, at det koster penge.
Altså, jeg har lidt svært ved at se, hvordan man får løst situationen, og hvordan man får højnet fødevaresikkerheden igen, hvis man hele året her skal blive ved med at leve med, at kontrollørerne skal ud at foretage røre ved væggenkontrol og i øvrigt ikke får ressourcer tilført, for den del, ministeren snakker om i år, er kun noget, der vedrører fugleinfluenzaen.
Så jeg er ganske alvorligt bange for, at udgangen på det her bliver, at ministeren vil lade fødevaresikkerheden sejle i indeværende år, fordi man åbenbart er bange for at gå til finansministeren for at få flere midler.
De problemer, vi ser, tager vi også fat på at løse.
Og jeg er glad for tilsagnet om, at hr. Kristen Touborg og dermed Socialistisk Folkeparti vil medvirke til sådan nogle tiltag.
Ole Glahn (RV), 2006-04-06:
På Det Radikale Venstres vegne kan jeg sige, at for den del af det her, der har med kommunalreformen at gøre, har vi jo trukket en streg i sandet og sagt, at den diskussion tog vi sidste forår.
Vedrørende L 189, som jeg jo taler om, er der så også brugt dette udtryk harmonisering, og vi synes også, at det er rimeligt, at det bliver en ensartet måde, man kan beskatte det her på.
Så vi kan tilslutte os det forslag.
Vedrørende L 191 er det sådan, at vi er meget tilhænger af, at man fortsat kan låne til betaling af de kommunale ejendomsskatter, og det er også en konsekvens af, at der nu kun bliver de kommunale og ikke længere også de amtslige.
Her bliver det nu ét sted, hvor disse skatte skal opkræves.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-04-06:
Det har ikke været en selvstændig argumentation, men da det særlig berører Københavns Kommune, har det jo været nævnt, at det var en af konsekvenserne af det her.
Ole Stavad (S), 2006-04-06:
Jeg vil bare spørge: Er det en særlig god begrundelse, at det specielt berører og er et meget stort beløb for Københavns Kommune?