runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorit Myltoft (RV), 1999-05-12:
Jeg er ikke enig med SF, når der i bemærkningerne til forslaget står, at »der nu igen har været eksempler på, at borgmestre, uden at det øvrige byråd kan gøre noget, totalt ansvarsfrit kan forvalte deres administrative rolle, som de vil«.
Der har mig bekendt kun været et enkelt forhold, nemlig fra Randers, hvor der sluttelig ikke var flertal i byrådet for at give borgmesteren et mistillidsvotum.
Jeg går da også ud fra, at både i SF og Dansk Folkeparti ønsker man en mere principiel stillingtagen end ud fra enkelttilfælde.
Organiseringen af det kommunale demokrati bygger på faste valgperioder på 4 år.
Det indebærer, at også borgmesterposten skal være fast.
Af SF's forslag fremgår det, i modsætning til Dansk Folkepartis forslag, at der skal være et stort flertal for at kunne afsætte en borgmester.
Jeg tror, at alle forestiller sig, at det kun skal være i særlige tilfælde, at muligheden skal være der.
Men i Det Radikale Venstre ønsker vi, at det skal være, som det allerede nu er tilfældet, det vil sige, at hvis der er helt, helt særlige tilfælde, hvor man kan anklage en borgmester for noget, så skal det kunne lade sig gøre; ellers er vi modstandere af det.
Derfor kan vi ikke støtte nogen af de to forslag.
Christian H. Hansen (DF), 1999-05-12:
Det var nu lige, fordi det kun var Randerssagen, der blev nævnt heroppefra.
Der er jo andre eksempler.
Hvis vi går tilbage til 1998, kan vi jo begynde at diskutere, hvordan det har fungeret i bydelsrådene herinde i København; der har det heller ikke fungeret.
Der skulle man så også have haft denne her mulighed, som jo er en meget demokratisk mulighed, som man burde kunne benytte sig af.
Men mit spørgsmål skal gå på, om Det Radikale Venstre så mener, at det egentlig ville have været godt at have haft forslaget i forbindelse med Randerssagen.
Dorit Myltoft (RV), 1999-05-12:
Jeg kan svare hr. Christian H. Hansen, at vi ikke mener, det havde været godt i denne her sag; det var jo til drøftelse i Randers.
Det, jeg siger, er: Vi kan ikke ud fra så få tilfælde sige, at det begrunder en ændring af loven.
Anni Svanholt (SF), 1999-05-12:
Jeg hæftede mig ved, at fru Dorit Myltoft sagde, at i særlige tilfælde var der jo grund til, at et byråd eller en kommunalbestyrelse skulle kunne afsætte en borgmester. Så vil jeg da gerne spørge: I hvilke tilfælde mener Det Radikale Venstre så at det er fuldt berettiget?
Hvor går grænserne?
Dorit Myltoft (RV), 1999-05-12:
Jeg brugte begrebet særlige tilfælde, fordi jeg mener, at det var sådan, SF formulerede det i fremsættelsen i april 1998.
Hvis jeg skal komme med et eksempel, som kunne være et såkaldt særligt tilfælde, der er omfattet af loven nu,
så ville det være, hvis en borgmester kunne anklages for noget i forhold til strafferet.
Christian Jensen (FP), 1999-05-12:
Fremskridtspartiet har faktisk sympati for begge forslag, og det skal altså ikke forstås på den måde, at vi ikke klart vil lade det fremgå, hvilket forslag vi vil støtte. Vi finder ligesom forslagsstillerne, at i de tilfælde, vi har været vidne til, og i de sager, hvor borgmestre tilsyneladende lader hånt om alle ting og lader to og fem være lige, burde der være en mulighed for at stille et mistillidsvotum til vedkommende.
Derfor lytter jeg selvfølgelig også med interesse til ministerens indlæg og begrundelse for at stemme imod de fremsatte forslag.
Derimod kan jeg ikke godtage den socialdemokratiske ordførers begrundelse for afvisning, nemlig denne, at det er vælgerne, der har valgt borgmesteren.
Vælgerne har efter min opfattelse ikke valgt borgmesteren mere end de andre byrådsmedlemmer.
Derimod mener jeg, at vi over det ganske land - og det er på grund af mange finurlige konstitueringsaftaler - indtil nu har fået, og det vil vi også få i fremtiden, borgmestre, som mange vælgere ikke ville have stemt på som borgmestre, dersom de med stemmesedlen i hånden havde haft direkte indflydelse derpå.
Vi finder det rimeligt, at man i ekstreme tilfælde bør have en mulighed for at afsætte en borgmester, når dennes embedsførelse taler derfor.
Forslagene, som er fremsat her i dag, åbner for denne mulighed.
Af de to fremsatte forslag finder vi mest sympati for det af SF fremsatte; det finder vi er det mest realistiske, idet det kræver to tredjedeles flertal.
Dansk Folkepartis forslag kan i nogle tilfælde blive brugt lidt tilfældigt og misbrugt, hvis man tænker sig, at en enkelt mand i et byråd er tungen på vægtskålen og fristes til at blive brugt til at vælte borgmesteren.
Det finder vi ikke er heldigt, og derfor føler vi, at med to tredjedeles flertal er man sikret meget, meget langt hen ad vejen, idet man så i langt de fleste tilfælde må forestille sig, at borgmesterens egne partifæller skal lægge stemmer dertil.
Men man kunne så ønske som alternativ til de her to forslag, at styrelsesloven blev lavet om, således at afsættelse af en borgmester skulle ske efter et mistillidsvotum til borgmesteren.
Vi kan støtte SF's forslag.
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-12:
Kristeligt Folkeparti mener, at det er rimeligt, at en borgmester ikke skal kunne fortsætte, hvis han eller hun kun har støtte fra under en tredjedel af et byråd.
Dansk Folkepartis forslag B 131 mener vi derimod er for vidtgående, idet det ville kunne betyde, at et enkelt byrådsmedlem ville kunne lægge urimeligt pres på en borgmester ved at true med at afsætte ham ved at skifte side.
Men vi er enige med SF i, at det bør være muligt for et byråd med to tredjedeles flertal at give en borgmester et mistillidsvotum med den konsekvens, at borgmesteren trækker sig fra posten. Via gældende love og bestemmelser kan udvalgsformænd jo allerede afsættes af et almindeligt flertal i udvalget, men dette sker uhyre sjældent.
Til forskel fra en udvalgsformand har en borgmester, ud over en politisk rolle, jo også en meget tung og stor administrativ rolle, og viser det sig, at en borgmester er uegnet til denne store dobbeltrolle, så kan Kristeligt Folkeparti støtte, at det skal være muligt for to tredjedele af et byråd at sætte borgmesteren fra bestillingen. Det mener vi vil styrke det lokale demokrati godt og grundigt.
Jytte Madsen (S), 1999-05-12:
De to fremsatte forslag ligner til forveksling tidligere fremsatte forslag fra forrige samling.
Vi er i Socialdemokratiet opmærksomme på, at der indimellem kan opstå tvivl i en kommunalbestyrelse eller måske små tvister mellem den siddende borgmester og de øvrige medlemmer.
Men vi er af den opfattelse, at det er borgerne, der har valgt den siddende borgmester ud fra de stemmer, der er afgivet, og bortset fra de få tilfælde, hvor man oplever, at en enkelt person foretager et paradigmeskifte og hopper over til et andet parti for at få tilfredsstillet sit eget ego og glemmer de principper, han eller hun er valgt på, så mener vi i Socialdemokratiet, at de nuværende regler bygger på en god demokratisk model.
Det er op til de enkelte partier eller lister, der opstiller spidskandidater, at tænke sig grundigt om for at sikre sig, at det er en kvalificeret person, man stiller op til borgmesterposten, så misforståelser senere kan undgås.
Vi ved godt, at der indgås nogle konstitueringsaftaler i en sen nattetime efter valget, der viser sig ikke at kunne holde, når det daglige arbejde skal gøres, men vi mener i Socialdemokratiet, at det skal man ikke lovgive om, men derimod, at det er et spørgsmål om moral og respekt om det at være folkevalgt.
Vi ønsker ikke, at kommunerne skal styres efter en model, hvor man skifter politisk leder, hvis man har fået en dårlig presseomtale eller bestemte grupper ikke får deres vilje i forbindelse med det kommunale arbejde.
Så Socialdemokratiet kan ikke tilslutte sig forslagene.
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-12:
Lovforslaget, vi her har til behandling, er en udmøntning af regeringens finanslovaftale med de borgerlige partier om, at energireformen skal give staten et samlet provenu på 2 mia. kr. årlig.
Dette lovforslag skal sikre staten godt en tredjedel af denne indtægt.
Det er så denne
Med lovforslaget her indfører regeringen, SF og de borgerlige partier bag energireformen en grøn afgift, som intet andet formål har end at skaffe indtægter til staten; ikke én krone føres tilbage til fornuftige formål.
Tilmed er afgiften skruet sådan sammen, at det er de almindelige elforbrugere, som kommer til at bidrage med langt den største del af denne lovs samlede afgift.
Jeg tror, det var SF, der også anmærkede det forhold, så jeg kan da konstatere, at SF ikke har tabt hovedet, selv om man er en del af den her reform.
Det er en fuldstændig velkendt sag for både regeringen og SF, at grønne afgifter vender den tunge ende nedad, så det er de socialt svageste og børnefamilierne, der betaler denne afgift.
Jeg skal heller ikke undlade at sige, at det fremover vil lyde hult, når de borgerlige partier rejser kritik af grønne afgifter.
Enhedslisten kan godt støtte grønne afgifter, når de har et fornuftigt formål, og når provenuet går til at fremme en miljørigtig omstilling i samfundet, men denne afgift er ikke forbundet med nogen form for fornuft, og derfor kan Enhedslisten ikke støtte lovforslaget.
Vi siger nej tak.
Ingrid Rasmussen (S), 1999-05-12:
Fru Pia Larsen taler om kvalifikationer, og dermed håber jeg, at Venstres ordfører og jeg kan være enige om, at kvalifikationer for kvindelige jurister og læger og mandlige jurister og læger, som vi har hørt om i dag, generelt må være de samme for samme uddannelse.
Det håber jeg at fru Pia Larsen er enig med mig i.
Vil fru Pia Larsen så gerne forklare mig, hvorfor det løngab for netop den veluddannede gruppe kvinder nu stiger.
Det løngab, som vi desværre har set igennem årtier der har været mellem ufaglærte kvinder og ufaglærte mænd, selv om de to parter har haft arbejde af samme værdi - dér har vi vidst, der har været en løngab - ser vi nu også for den veluddannede gruppe.
Hvad er årsagen til det?
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-05-12:
Det lovforslag, vi behandler, er jo en udmøntning, som også andre ordførere har været inde på, af to tidligere indgåede forlig, nemlig finanslovaftalen og aftalen om liberalisering af vor el.
Kristeligt Folkeparti er med i begge de forlig, og derfor støtter vi naturligvis også denne udmøntning.
Når der derimod er henvisning til pinsepakken, så er vi ikke med dér.
Det siger jeg for en ordens skyld, ligesom et par andre ordførere har sagt det.
Men ellers støtter vi denne udmøntning, som vi finder rigtig og rimelig.
Margot Torp (S), 1999-05-12:
Jeg vil gerne spørge fru Pia Larsen: Er det helt forbigået Deres opmærksomhed, at vi faktisk er sakket bagud i forhold til de øvrige nordiske lande?
De har været langt, langt mere opmærksomme på, at man virkelig kunne udnytte mænds og kvinders ressourcer meget bedre, ikke mindst på baggrund af det, som den forrige taler lige sagde.
Det er utrolig vigtigt, at vi ikke tænker gammeldags kvindekamp, men tænker: Det her handler om, at både mænds og kvinders ressourcer skal bruges fuldt ud.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-12:
Vi må konstatere, at Det Konservative Folkeparti har forladt sin tidligere så progressive holdning på ligestillingsområdet, men det er jo så en notering, vi må gøre os.
Jeg bemærkede mig, at Det Konservative Folkeparti var glad for, at Ligestillingsrådet blev nedlagt; man ønskede ikke et klageorgan, man mente ikke, der var behov for det, men man mente dog alligevel, at det var i orden at have et videnscenter, hvor folk kunne få rådgivning.
Hvad i alverden vil Det Konservative Folkeparti gøre ved disse fædres dårlige retsstilling? Må vi se nogle initiativer fra Det Konservative Folkepartis side, som kan rette op på det her, i stedet for blot at stemme de ting ned, som vi andre foreslår skal rette op på de ligestillingsskævheder, der er i samfundet.
Gitte Seeberg (KF), 1999-05-12:
Som det fremgik i indledningen af min ordførertale, er jeg ikke ligestillingsordfører, og derfor vil jeg afholde mig fra at gå ind i detaljer med de spørgsmål, som fru Elisabeth Arnold stillede.
Men jeg vil dog sige, at Det Konservative Folkeparti selvfølgelig vil være parat til at være med til at lave lovgivningen om for så vidt angår det familieretlige område.
Der er store problemer, som vi mener der bør tages fat på, både med hensyn til forældremyndighed, samværsret og andet.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-12:
Ja, jeg er jo ked af at sige det, men det demonstrerer jo lidt om Det Konservative Folkepartis prioritering af dette emne, at man ikke lader ligestillingsordføreren holde talen.
Jeg kender fru Gitte Seeberg som en meget, meget dygtig skatteordfører, også en dygtig ordfører på andre områder, men jeg synes stadig væk, det er lidt mærkværdigt, at man fastholder, at der er meget store problemer på det familieretlige område, men at man så derefter nedlægger Ligeretsudvalget og et tilhørende klageorgan.
Ove Hygum (S), 1999-05-12:
Jeg vil benytte lejligheden til at kvittere for, at hr. Poul Nødgaard inddrog spørgsmålet om det fysiske og psykiske arbejdsmiljø i diskussionen; men jeg har bare lidt svært ved at få det til at hænge sammen med, at Dansk Folkeparti mig bekendt inden for det seneste halve år, hvor et beslutningsforslag om at afregulere hele arbejdsmiljøområdet har været til diskussion her i Folketingssalen, har støttet det synspunkt, at der er alt for mange regler på området.
Christine Antorini (SF), 1999-05-12:
Jeg vil gerne spørge hr. Poul Nødgaard, om det ikke er bekymrende, at det rent faktisk er flest kvinder, som på grund af de ufaglærte job bliver udsat for nedslidning; om det ikke bekymrer, at arbejdsløsheden er større blandt kvinder end blandt mænd; om det ikke er bekymrende, at kvinder får lavere løn end mænd; og om det ikke er bekymrende, at den udvikling der sker på ældreområdet, betyder, at det er kvinderne, som bliver fremtidens tabere, når det gælder pensionsudbetalingerne.
Er det ikke et problem, at der er kønsskel på alle disse helt centrale velfærdsområder?
Eller er det bare kvindernes egen skyld, at det tilfældigvis ser sådan ud?
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-12:
Hr. Poul Nødgaard mente, at det vistnok gik meget godt med ligestillingsarbejdet rundtomkring i amter og kommuner.
Ja, nogle steder gør det da; der er måske 20-30 kommuner i landet, hvor der er et aktivt ligestillingsarbejde, men der er altså over 200 kommuner, hvor det ikke er tilfældet.
Og hvis vi skal have det ligestillingsarbejde, som hr. Poul Nødgaard er så glad for, og som fungerer så godt i Ringsted Kommune, skal vi da sende nogle overordnede signaler herindefra, som siger, at vi ønsker, der skal være et aktivt ligestillingsarbejde rundtomkring i kommunerne.
Det kommer ikke af sig selv, det kommer først, hvis vi herinde tager et ansvar og siger, at vi ønsker, at sådan og sådan skal kommunerne opføre sig.
Det er udmærket, at det går godt i Ringsted, men det gør det desværre ikke alle steder.
Poul Nødgaard (DF), 1999-05-12:
Jeg vil godt sige til arbejdsministeren, at jeg kan ikke præcis vide, hvad vores ordfører på området har sagt.
Men hvis der er mange regler, taler vi hele tiden om regelforenklinger, så jeg går ud fra, at selv arbejdsministeren også er indstillet på, at der skal være så få regler som muligt på arbejdsmiljøområdet, men at det til gengæld skal være regler, som sikrer den enkelte mod nedslidning.
SF's ordfører var inde på, at kvinder får lavere løn.
Det er da helt rigtigt, at det finder sted, men vi har jo et fagretligt system her i landet, der forhandler lønninger på alle områder cirka hvert andet år, og Folketinget kan jo som sådan ikke blande sig i, hvordan lønniveauet er inden for de forskellige arbejdsområder.
Så var der den radikale ordfører inde på, at det kun er noget i retning af 20-30 kommuner, der har gjort noget ved det her.
Jeg kender ikke det nøjagtige tal, men jeg ved, hvad min egen kommune har gjort, og når vi her fra huset taler med de kommunale organisationer, var det vel en idé at tale med Kommunernes Landsforening og eventuelt også Amtsrådsforeningen om, at hvis der er noget, der ikke kører helt, som det skal, ude omkring med hensyn til ligestillingen, får man det sat på plads.
Vi mødes jo gentagne gange om året, og jeg går ud fra, at det kunne skrives ned, og at man kunne forhandle sig til rette om det.
I Dansk Folkeparti er vi ikke negative over for ligestillingsarbejdet, men vi synes bare, man skal passe på, at det ikke kommer op i et lidt for hysterisk plan, og jeg er heller ikke blevet modsagt i, at når alle partierne i dag har kvindelige ordførere - bortset fra Fremskridtspartiet, som ikke har nogen kvinde at sætte på i øjeblikket - er det, fordi det er kvindernes kamp mod mændene, man lægger op til, og ikke nogen tilfældighed.
Ingrid Rasmussen (S), 1999-05-12:
Jeg håber, jeg har forstået det ret.
Hr. Poul Nødgaard er viceborgmester i Ringsted Kommune for Dansk Folkeparti, og jeg vil gerne spørge hr. Poul Nødgaard - når han nu synes, Ringstedprojektet er så fortræffeligt - om vi kan finde noget i annalerne om, at hr. Poul Nødgaard har stemt for at lave dette Ringstedprojekt sammen med Ligestillingsrådet.
Karen J. Klint (S), 1999-05-12:
Jeg vil gerne spørge hr. Nødgaard, hvad han mener med et hysterisk plan.
Poul Nødgaard (DF), 1999-05-12:
Det kan gøres ganske kort.
Det projekt, der kører i Ringsted, er et mainstreamprojekt, og det har vi været enige om at sætte i gang.
Jeg har ikke noget imod ligestillingsarbejde; jeg er
bare imod, at det køres op på et plan, hvor jeg ikke synes det hører hjemme.
Nu er det en meget afdæmpet debat her i dag, men jeg ved godt, hvad hele baggrunden er for dette foretagende.
Christian Jensen (FP), 1999-05-12:
Det er vel lige ved, at man kan frygte, at der snart er kørt på det her emne så mange gange, at det netop virker mod hensigten, nemlig giver modvilje for ligestillingssagen i stedet for velvilje.
Der er i dag en velvilje, som helt klart er positiv, både hos arbejdsgivere og arbejdstagere, en velvilje, som på helt naturlig vis fungerer allerede i dag og for øvrigt har fungeret i årevis på det danske arbejdsmarked. Systemet i dag synes at fungere til parternes tilfredshed i det store og hele.
Arbejdsmarkedet lever med det i dag, og det kan det også gøre i fremtiden.
Helt logisk har jeg svært ved at se, hvad nye regler og undersøgelser og statistikker skulle kunne bidrage med. Jeg kan ikke forstå, at man ikke hos forslagsstillerne - især når man ser, hvorfra disse forslag kommer, selvfølgelig bortset fra hr. Søren Søndergaard - har fået den tanke, at man måske opnår den modsatte virkning af den tilsigtede.
Jeg har i hvert tilfælde mødt kønsfæller til forslagsstillerne, her igen minus hr. Søren Søndergaard, der giver udtryk for, at de frygter en negativ udmelding, hvis man fortsætter, som man her lægger op til.
Læser man i det materiale, der efterhånden er blevet lagt til sagen, som i øvrigt også er ret omfattende, finder man ting, der i hvert tilfælde ikke tilskynder til positivitet over for forslaget.
Når man læser f.eks. i bemærkningerne til betænkningens anbefalinger, afsnit om ledelse og ligestilling, punkt 188, står der følgende: »Samlet indsats for at sikre ligestilling i såvel udvalg, bestyrelser som erhvervsledelse.
Jeg må spørge, om det er meningen, hvis det er nødvendigt for at nå målet.
Læser man videre i materialet under f.eks. afsnittet om Nordisk Ministerråd, finder man næsten de samme udemokratiske manifestationer.
for kvinder og mænd til de politiske og økonomiske beslutningsprocesser.«
Man må vel naturligt spørge: Vedkender
man sig ikke de demokratiske spilleregler i forslagsstillergruppen?
Disse to eksempler kan man selvfølgelig forholde sig til, men man kan vel ikke tage dem helt alvorligt.
Værre er det, når man læser, hvad Danmark har forpligtet sig til i EU, og som skal gennemføres i dansk ret senest år 2000, nemlig en omvendt bevisbyrde.
Den er meget mere farlig og ganske urimelig, men den forordning kommer vel uanset denne debat.
Nu vil man så have nedlagt Ligestillingsrådet, og det vil man vel at mærke kun for på sigt at oprette et Ligestillingsministerium.
Vi har Menneskerettighedskommissionen, og det er jeg glad for, og vi har en kvindekommission, og det er forhåbentlig til kvindernes fordel.
Som det fremgår af mit indlæg er det indlysende, at Fremskridtspartiet ikke kan stemme for forslaget til vedtagelse.
Margot Torp (S), 1999-05-12:
Jeg vil gerne høre statsministerens overvejelse om den anbefaling, der hedder, at vi skal have en overordnet politik på området, og også overvejelsen om den departementale enhed, som altså er altafgørende for, at mainstreamstrategien vil virke effektivt og give de ønskede resultater.
Jeg tror, at kun hvis statsministeren vil gå på to ben og styrke både de politikområder, som blev nævnt i talen, og også se meget på de strukturelle forbedringer, vil det bære nogle forandringer igennem, som duer til noget, og så vil jeg til gengæld love, at Danmark vil kunne blive det foregangsland, som statsministeren drømmer om, også på det her område.
Oveni vil vi så være dem, der lever op til de konventioner, vi har skrevet under på i Beijing, og være med
til at realisere »Platform for action«.
Sidst, men ikke mindst ligger det flot i forlængelse af regeringens arbejdsmarkedspolitik i forhold til at blive konkurrencedygtige.
Der er ingen tvivl om, at hvis vi kan få mænd og kvinder til at arbejde sammen på alle niveauer, giver det en kreativitet og en innovativ styrke, som vi kan bruge i vores internationale konkurrence.