Lars Emil Johansen (SIU), 2001-12-06:
Efter at have været uden for Folketinget i over 20 år er det dejligt, men også en lille smule underligt igen at stå her på denne talerstol repræsenterende Grønland og det grønlandske folk.
Sidst jeg ankom til Tinget, var det med et ønske om at indføre hjemmestyre i Grønland.
Og det var da også ganske tilfredsstillende, da jeg knap 6 år efter forlod Tinget med en hjemmestyremodel i bagagen.
Denne gang står jeg her med et ønske om at udvide den hjemmestyreordning til et egentligt selvstyre, og det er naturligvis min intention og mit mål, at jeg igen kan forlade Tinget, når den tid kommer, med en selvstyremodel i bagagen.
Generelt er den grønlandske fornemmelse for politik karakteriseret ved kulturel, historisk og biologisk samhørighed med Danmark.
For mange er der følelser forbundet med vore relationer til Danmark.
Jeg finder det i hvert fald vigtigt at understrege, at der i den brede befolkning hjemme i Grønland ikke er nogen animositet over for Danmark og det danske folk.
Faktisk nærer vi ingen ønsker
om at bevare endsige videreudvikle den økonomiske afhængighed, der gennem tiden er opbygget langsomt, men usvigeligt sikkert.
Tværtimod ønsker vi at klare os selv på alle områder og alligevel bevare vor forbindelse til Danmark og det danske folk.
Statsministeren talte bl.a. om tryghed i sin åbningsredegørelse.
Det kan jeg kun tilslutte mig.
Også i Grønland ønsker vi at indføre en styreform, der giver os større tryghed og en basal viden om, hvad der foregår i vort land.
Regeringens udspil om en modernisering af det efterhånden stærkt nedslidte rigsfællesskab, som er mere »rigs« end »fællesskab«, ud fra en grundlæggende opfattelse, at der her er tale om tre ligeværdige partnere, hilser jeg ligeledes velkommen.
Tre ligeværdige folk betyder for mig tre selvstændige nationer, der sammen koordinerer udenrigs- og sikkerhedspolitikken foruden en række andre i alle rigsdele vitale spørgsmål af fælles interesse.
Det er for mig at se opgaven for danske, færøske og grønlandske politikere at løse i den nærmeste fremtid.
På den baggrund vil jeg opfordre statsministeren til snarest at optage drøftelser med den grønlandske landsstyreformand for at afklare, hvorledes en videre drøftelse af de grønlandske og formentlig også færøske selvstyreforberedelser kan sikres i et fælles forum, hvor Danmark, Færøerne og Grønland som tre ligeværdige folk skal prøve at finde frem til fremtidens koordination af et reelt fællesskab til afløsning af den forældede form for rigsfællesskab, vi kender i dag.
1951-aftalen om Grønlands forsvar er helt klart totalt ude af trit med tiden i dag.
Den skal derfor ophæves og straks herefter erstattes af en ny med mindst lige så godt sikkerhedspolitisk indhold som den hidtil gældende, men med respekt for, at Grønland i dag selv kan og vil og tør indgå de aftaler, der skal indgås, og på en sådan måde, at det understøtter det grønlandske folks helt legitime og logiske krav om selv at indgå sådanne aftaler og selv høste de økonomiske og andre fordele, der måtte være forbundne hermed.
1951-aftalen er ganske enkelt forældet, langt mere forældet end ABM-traktaten, som USA selv ønsker ophævet med den begrundelse, at den er forældet.
Det er ikke nok med en tillægsaftale, der justerer småting i aftalen.
Aftalen skal ganske enkelt erstattes af en ny tidssvarende og med Grønland som aftalepartner.
Også den opgave er jeg glad for at kunne anmode Danmarks nye liberale regering om at tage fat på snarest muligt.
Det tjener intet godt formål, at Danmark på udenrigs- og sikkerhedspolitikkens område i dag fremstår som en kolonimagt, der indgår aftaler hen over hovedet på det folk, der skal lægge sjæl og land til aftalens indgåelse.
Derfor skal der her lyde en klar opfordring til regeringen: Fjern disse forældede systemer, der skærmer for alt det gode, som vores fællesskab på så mange områder indeholder.
Det grønlandske folk er gennemgående et venligt og gæstfrit folk, der elsker at vise gæstfrihed og hjælpsomhed på en ægte og værdig måde.
Dette kommer ikke mindst til udtryk, når det drejer sig om relationer til Danmark og USA.
Det er derfor vigtigt for mig at understrege, at vort ønske og mål om en politisk og økonomisk selvstændighed ikke bygger på negative holdninger, hverken over for Danmark eller USA, men på et stærkt og uomtvisteligt ønske om at stå på egne ben.
Vi har viljen og evnen til at koordinere vore fremtidige internationale aftaler med rigets øvrige interesser, således at disse aftaler ikke skader, men tværtimod om muligt gavner rigets samlede interesser.
For at bevæge mig til noget mere jordnært og dagligdags vil jeg dernæst komme ind på misbrugsproblemer blandt grønlændere i Danmark.
Her er der brug for en målrettet indsats ud over det heroiske arbejde, der i forvejen gøres af kræfter omkring Kofoeds Skole og andre kompetente rådgivningskontorer.
Afhængighed af alkohol og narkotika er lige så nedbrydende for den personlige selvværdsfølelse, som økonomisk afhængighed af overførselsindkomster er det på den nationale selvværdsfølelse.
Nu er jeg så heldig, at jeg har nogle personlige erfaringer med hensyn til, hvad der kan lade sig gøre, når man ønsker at komme afhængighedsproblemer til livs.
Derfor ved jeg også, at der i Danmark findes en række
Jeg vil derfor anmode sundhedsministeren om at rette en henvendelse til en række af disse behandlingssteder, således at der på disse steder kan etableres målrettede behandlingstilbud for grønlændere, der er kommet i alkohol- og narkotikaafhængighed her i Danmark.
Lad os give dem et tilbud om frigørelse fra disse nedværdigende lænker, således at de kan komme hjem og være med til at opbygge fundamentet for det moderne ædru og selvstændige grønlandske samfund.
Med de bemærkninger vil jeg til slut fra mit parti Siumut, der her i Tinget har taget initiativ til dannelsen af den nordatlantiske gruppe bestående af det ene færøske og begge grønlandske medlemmer af Tinget, ønske den nye regering
rigtig god vind i sejlene.
hver eneste dag hjemme i Grønland, hvor forskellige kulturer arbejder side om side i respekt for hinanden.
Integration kræver en indsats fra alle de parter, der ønsker integration.
Det kræver tolerance og ægte gæstfrihed, ikke blot materielt, men i allerhøjeste grad også følelsesmæssigt.
Lad os i det hele taget bestræbe os på at gøre selvstændighed og kærlighed til fundamentet for dette riges fremtid.