runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Marie Meldgaard (S), 2004-02-24:
Lige nu er det familiesammenføringssagsbehandlingstider, vi taler om.
Jeg vil godt spørge, om det svar, jeg fik her fra ministeren, så vil gøre, at det er den direkte kontakt mellem Udlændingestyrelsen og kommunerne, der ligesom afgør sagsbehandlingstiden, sådan at vi fremover undgår, at sager kommer til at ligge flere måneder ude i kommunerne, enten fordi man ikke har personale til at behandle sagerne, eller fordi man har glemt sagerne.
Fremadrettet vil der blive en større arbejdsbyrde i Udlændingestyrelsen ud af det her, er det korrekt?
Hvis det er det, er der så tale om, at der skal tilføres mere personale for at lette den her sagsbehandling i forbindelse med familiesammenføringer?
Der er tit børn, der måske bliver sendt ud af landet, eller en mor og en far, der bliver splittet, osv.
Der vil jeg godt spørge integrationsministeren, hvor meget lige præcis den her form for telefonkontakt vægter i forhold til Udlændingestyrelsen, for mine erfaringer er jo, at hvis man i dag ringer og beder om oplysninger osv., er det meget, meget svært i denne her slags personfølsomme sager.
Vil der være sådan et helt nyt koncept i forhold til netop det, at borgeren selv er med i det her, og at man på den måde får den mere direkte adgang også til Udlændigestyrelsens sagsbehandling?
Peter Skaarup (DF), 2004-02-24:
Det skal være ganske kort og blot en positiv tilkendegivelse
over for ministeren
, fordi det ser ud, som om man vil gribe fat om det her.
Det lægger vi meget vægt på, for vi mener
ikke, at man skal rokke sig en millimeter i forhold til, at alle indsatte bør behandles lige.
De goder af forskellig art, som nogle tilsyneladende ser ud til at have tilkæmpet sig, skal der gøres et hundrede procent op med, så man f.eks. ikke har mulighed for besøg hele dagen og mulighed for forbedrede vilkår på forskellig vis. Jeg ville blot til sidst høre: Kan ministeren sige noget om, hvor hurtigt man kan lave en sådan undersøgelse?
Jeg kunne forstå, at der er noget i gang nu om, hvad der har været af den slags aftaler, men hvor hurtigt kan vi regne med, at sådan noget er færdigt, for efter vores opfattelse bliver det nødt til at gå meget stærkt, så signalerne er utrolig klare til dem, der måtte ønske at omgå det, som vi normalt står for i dansk lovgivning?
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Nu er det jo sådan, at når det gælder den daglige drift af fængslerne, er der noget, der er overladt til det decentrale skøn.
Ledelsen kan altså selv træffe beslutninger i visse sager.
Det, jeg har været mest optaget af, og det, jeg er mest optaget af, er, at vi får ændret de signaler, som vi sender til ledelsen i Kriminalforsorgens institutioner, om, at vi må gå ind på en mere konsekvent kurs over for især de negativt stærke fanger.
Det er også det, der er baggrunden for, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti i forbindelse med flerårsaftalen indgik en aftale om, at der skulle afsættes et ganske betydeligt antal ressourcer i en forstærket kamp mod narko.
Det er jo et af de områder, som vi ved er med til at give nogle fanger et overtag i fængslerne, og derfor skal vi gøre, hvad vi kan for at komme narkomisbruget til livs, nemlig med konsekvens og ved at sætte hårdt mod hårdt, men det gælder også et andet område, nemlig hele diskussionen om kondirum, motionsrum osv. Derfor ser jeg egentlig meget tingene i en sammenhæng.
Der er simpelt hen behov for at sende nogle andre politiske signaler til ledelsen ude i institutionerne, så vi får en sikkerhed for, at det ikke er de negativt stærke fanger, der styrer fængslerne, men at det omvendt er fængselsledelsen og myndighederne, der styrer fangerne.
Peter Skaarup (DF), 2004-02-24:
Jeg er glad for det tilsagn, ministeren kommer med, at man altså ser med alvor på den særbehandling, som rockerne ser ud til at have fået. Jeg vil så godt spørge ministeren: Hvordan mener ministeren at man fra regeringens og Folketingets side så godt som muligt kan bakke fængselsledelsen op i det opgør, de
er i gang med mod det tyranni, som de stærke fanger ser ud til at have udøvet over for fængslet og over for øvrige ansatte?
Hvilken opbakning vil man give?
Det er jo meget vigtigt, at fængselsledelsen føler, at der er den opbakning til at sætte hårdt mod hårdt, kan man godt sige. Vi må jo nok erkende, at vi i Danmark tidligere har haft en socialdemokratisk-radikal regering, der tilsyneladende ikke har villet tage det opgør, og interessant er det at få at vide, om de aftaler, der ligger her, på nogen måde har været fremlagt regeringen og ministeriet, for har de det, er det selvfølgelig under al kritik.
Derfor lægger vi vægt på, at man undersøger: Har der været viden om det?
Hvem har haft viden om, at der laves sådanne aftaler, som tilgodeser rockerne på den måde, der er tale om?
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Det er klart, at jeg også har den opfattelse, at det af hensyn til de ansattes ve og vel og af hensyn til et godt arbejdsmiljø er helt afgørende, at man sikrer sig, at de personer, som har den daglige kontakt med de indsatte, naturligvis er godt og grundigt orienteret af ledelsen, således at der er den rigtige kollegiale opbakning til de beslutninger, der bliver truffet.
Om de særlige problemer med rockerne må jeg sige, at på en lang række områder er det min opfattelse, at der er problemer med den nuværende måde, som man har etableret afsoningsforholdene for rockerne på.
Det er også noget af det, vi har hørt rundtomkring fra de ansatte, at det skaber meget store problemer, og det er også noget, vi tidligere har drøftet i kredsen af partier, som har haft flerårsaftaler.
Så jeg vil sige, at på en lang række områder har vi faktisk været vidende om, at der var problemer, men det er naturligvis klart, at det nye her om positiv særbehandling synes jeg bare understreger endnu mere, at der er et behov for, at vi gør en ekstra indsats for at sikre, at den positive særbehandling ikke fortsætter.
Jeg ser det altså også i en klar sammenhæng med andre problemer, der er med mange rockere, der sidder sammen.
Derfor synes jeg også, at det rigtige er, at man prøver at finde løsninger, som løser alle problemer på én gang.
Det er klart, at Dansk Folkeparti som forligsparti også vil blive forelagt de løsningsmodeller, som man måtte finde frem til i samarbejde med Kriminalforsorgen.
Peter Skaarup (DF), 2004-02-24:
Jeg er glad for, at det bliver undersøgt til bunds.
Jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, at man dels undersøger, hvor mange aftaler der har været lavet af den slags, dels undersøger, hvilke fængsler det handler om.
Så vil jeg spørge ministeren, om ministeriet på noget tidspunkt har været bekendt med, at man har givet rockerne den form for særbehandling, som vi har set her.
Et andet spørgsmål, jeg godt vil bede ministeren forholde sig til, er: Mener ministeren, at det er rimeligt, at fængselsledelsen i forskellige situationer orienterer rockere eller farlige indsatte, før de orienterer fængselsfunktionærerne?
Det er meget dårlig personaleledelse, kan man roligt sige, hvis det er sådan, at stærke fanger, der har tilkæmpet sig nogle rettigheder over for fængselsledelsen, får besked og kan forhandle med fængselsledelsen uden om de fængselsfunktionærer, der i det daglige har ansvaret for de indsatte.
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Jeg vil gerne starte med at sige til hr. Peter Skaarup, at efter straffuldbyrdelsesloven er det sådan, at alle har ret til at modtage besøg, også rockere.
Det giver sig selv.
Hvad er praksis, og hvad er reglerne på de forskellige afdelinger?
Det er vi gået i gang med, men jeg vil allerede nu godt give det meget klare politiske signal, at rockerne ikke skal have positiv særbehandling.
Det er det, der er mit klare politiske udgangspunkt.
Vi må så gå ind og se på, om der er behov for en justering af de afsoningsforhold, der gælder, også for rockere.
Peter Skaarup (DF), 2004-02-24:
Jeg håber så, at ministeren har mulighed for - det tror jeg ministeren har - at sige lidt mere om den sag, jeg vil spørge til.
Det er om en meget hårrejsende historie, som fremkom i TV 2-nyhederne i går, hvor det står klart ud fra det indslag, at der faktisk i visse fængsler er lavet aftaler mellem fængselsledelsen og rockerne, som gav rockerne mulighed for ekstra besøg, faktisk besøg det meste af dagen, med fuld løn, mens de sad i fængsel.
Det var et indslag, der rystede mig og, tror jeg, også mange andre.
Hvis man giver los for rockerne i sådanne sager og giver dem så store rettigheder i forhold til andre indsatte, er den gal.
Derfor vil jeg spørge justitsministeren: Hvad bliver der gjort for at optrevle sådanne aftaler? Hvor mange er der af dem?
Hvilke fængsler handler det om?
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Ikke andet, end at jeg er glad for, at hr. Søren Krarup udviser en vis form for forståelse for, at vi står og diskuterer på lidt ulige vilkår, fordi hr. Søren Krarup kan have mange betragtninger om, hvad man kan foretage sig af strafbare handlinger, mens jeg er i den situation, at jeg ikke har mulighed for at afgive konkrete oplysninger.
Det eneste, jeg kan sige til hr. Søren Krarup, selv om jeg er klar over, at det måske ikke virker helt så beroligende, som det gerne skulle, er, at der ikke er fremkommet oplysninger.
Jeg er ikke i besiddelse af oplysninger, som kunne give grundlag for at retsforfølge den pågældende i Danmark.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Krarup (DF), 2004-02-24:
Det bliver meget kort, for jeg vil jo ikke bringe justitsministeren i vanskeligheder.
Jeg kan godt forstå, at hun kan ikke svare mere, end hun har gjort, men jeg kan sige det som en slags offentlig appel.
Jeg synes ikke, at den sag kan slutte her.
Jeg synes, man fra det officielle Danmarks side må sige, at den sag skal undersøges.
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Jeg må bare igen sige, at jeg ikke kan udtale mig om de konkrete oplysninger, der er i sagen, men der er ikke fremkommet oplysninger, og det er altså væsentligt at få understreget over for hr. Søren Krarup, der giver grundlag for at retsforfølge den pågældende i Danmark.
Sådan er det.
Søren Krarup (DF), 2004-02-24:
Det er jo en sag, der er fyldt med mange ubehagelige perspektiver.
Jeg kunne ikke lade være med her i weekenden at gå til Ditlev Tamms tobindsværk om retsopgøret og se på, hvordan de danskere, der under anden verdenskrig gik i fremmed krigstjeneste, uden at de havde ført våben imod danske, blev behandlet i retsopgøret.
Som jeg har nævnt, fik oberstløjtnant Kryssing 6 års fængsel ved Østre Landsret, det blev sat ned til 6 år i landsretten, efter at han havde fået 8 år i byretten.
Men dengang var det sådan, at enhver, der havde været i fremmed krigstjeneste uden overhovedet at have forbindelse med nogen krigsførelse mod danskere, fik minimum 2 års fængsel. Jeg synes altså, at den her sag virker uægte.
Det skal ikke være sådan - jeg kunne også citere fra straffelovens ord om propaganda - at man kan yde aktiv støtte til dem, der kæmper imod deres eget lands soldater, og så slippe godt fra det.
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Ud over at sige, at der ikke er fremkommet oplysninger, der giver grundlag for at retsforfølge den pågældende i Danmark, indledte jeg også min besvarelse til hr. Søren Krarup med at sige, at jeg ikke kan udtale mig nærmere om de konkrete oplysninger, der foreligger i sagen.
Søren Krarup (DF), 2004-02-24:
Jeg må sige, at når jeg ser straffelovens § 102, som siger, at den, som under krig eller besættelse yder fjenden bistand ved råd eller dåd eller til fremme af fjendtlig interesse, svækker den danske stat eller dens forbundsfællers kampdygtighed, straffes med fængsel indtil 16 år, og når jeg så hører, hvordan den pågældende er rejst fra Algier til Afghanistan formodentlig i en meget betroet mission og formodentlig - det kan man kun gætte på, men det skal undersøges - har deltaget i talebankampene, eventuelt imod danske soldater, så må jeg tilstå, at det undrer mig en smule, at man blot affærdiger sagen i stedet for at sige fra dansk side, at der faktisk er noget, der skal undersøges, for han har muligvis, jeg siger muligvis, gjort sig skyldig i en handling, som virkelig er strafbar, og som derfor virkelig kræver en grundig undersøgelse. Jeg kan spørge: Vil ministeren gøre noget for at prøve at iværksætte en sådan undersøgelse?
Ministeren siger, at hun ikke har fået oplysninger, men stadig væk, det er muligt selv at søge dem.
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Jeg vil gerne besvare det spørgsmål fra hr. Søren Krarup meget kort og koncist: Jeg kan ikke udtale mig om de konkrete oplysninger, der foreligger i sagen, men det, jeg kan sige til hr. Søren Krarup, er, at der ikke er fremkommet oplysninger, som giver grundlag for at retsforfølge den pågældende i Danmark.
Det har jeg også orienteret Det Udenrigspolitiske Nævn om.
Men jeg synes, det er meget væsentligt for mig i dag at få understreget over for hr. Søren Krarup, at der altså ikke er fremkommet oplysninger, jeg er ikke blevet præsenteret for oplysninger, der giver grundlag for at retsforfølge den pågældende i Danmark.
Søren Krarup (DF), 2004-02-24:
Jeg vil gerne stille justitsministeren et spørgsmål om den såkaldte Guantánamofange, det vil sige den danske statsborger, der nu har siddet fængslet temmelig længe på Guantánamobasen for sin deltagelse i krigen i Afghanistan. Jeg vil begynde med at sige, at jeg ikke kender mere til sagen end andre avislæsere.
Jeg har altså set, hvad der har stået om manden og om hans færden, og jeg har her på det sidste kunnet konstatere, at der er adskillige folk fra Pentagon, som har sagt, at han slet ikke er så uskyldig, som det lyder til.
Det er tydeligt, at når han har fået lov at komme hjem nu, så er det som en slags belønning til Danmark for dets støtte i krigen imod terror.
Men det ophæver jo altså ikke, at disse Pentagonansatte, som kender ham, har sagt, at der i høj grad er tale om en farlig mand.
Derfor vil jeg gerne spørge justitsministeren: Har man fra ministeriets side gjort noget som helst for at undersøge hans forhold, sådan at man f.eks. kunne konstatere, om han har ført våben imod danske soldater i Afghanistan og dermed gjort sig skyldig i landsforræderi?
Jytte Andersen (S), 2004-02-24:
Forslaget handler om, at man skal tænke tilgængelighed ind i planlægningsfasen.
I bemærkningerne til forslaget, og jeg vil gerne spørge, om ordføreren har læst dem, står der: »Det vil sige, at nye boliger ikke skal være handicaptilgængelige som udgangspunkt, men at de skal være indrettet på en sådan måde - bl.a. i kraft af tilstrækkelige gulvarealer - at boligerne relativt nemt og økonomisk rimeligt kan gøres tilgængelige.«
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Kan man ud af det forstå, at alt byggeri skal være tilgængeligt?
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Tanken er sandelig, at sagsgangen skulle blive lettet af, at borgerne i højere grad har udfyldt skemaerne rigtigt, i højere grad selv har indhentet de oplysninger, der skal bruges.
Men hvis der er områder, hvor kommunen lynhurtigt kan give oplysningen ved en telefonopringning, er der jo ingen grund til at ulejlige borgerne med det.
Men en ting kan vi være enige om, og det er, at hvis sager forsinkes af, at de ligger i månedsvis ude i kommunerne, så er det netop et godt eksempel på noget, vi skal have borgeren til at hjælpe med til, sådan at borgeren selv tager fat i kommunen og siger: Det er jeres skyld, at jeg ikke kan få min sag igennem, vær venlig at tage fat i den; sådan at det er borgeren, der ringer og plager kommunen, i stedet for at det er embedsmændene i ministeriet, der skal gøre det.
Jeg kan ikke oplyse, hvor meget telefonkontakter til kommunerne kan lette sagsbehandlingen.
Det, som vi har skrevet i oplægget, er, at nu vil vi indstille borgerkontakten på en ny model, hvor vi, frem for at det offentlige skal gøre alting for borgerne, vil gøre det muligt for borgerne selv at hjælpe med til at give en hurtigere sagsbehandling.
Nu har edb-teknikken jo gjort det muligt for borgerne uden at ulejlige sagsbehandleren at orientere sig om, hvad det er, der lægges vægt på, hvad det er, der giver lange sagsbehandlingstider, osv.
Når det gælder familiesammenføringer skal der jo ofte indhentes oplysninger fra den enes hjemland, og jeg tror nok, at det er det, der tager tid i familiesammenføringssagerne.
Det er jo lidt vanskeligere at komme til livs, men selvfølgelig vil det også her være muligt for den danske reference, som det hedder, at gøre noget for at få oplysningerne fra hjemlandet i tide og i en form, så Udlændingestyrelsen kan benytte dem.
Kuupik Kleist (IA), 2004-02-24:
Salget af bankerne på Færøerne til det færøske landsstyre skete på et falsk grundlag.
Den daværende danske regering vidste udmærket fra Finanstilsynets rapporter og undersøgelser, at bankerne var i en forfærdelig situation. Ikke desto mindre fortalte man ikke det færøske landsstyre, hvad situationen gik ud på, og man solgte bankerne, som om de var i bedste stand.
Det er selvfølgelig en del af baggrunden for det forslag, som er fremsat i dag.
Det drejer sig om, at de lokale regeringer på Færøerne og i Grønland nu får nogle redskaber til at kunne gøre noget ved den økonomiske situation og i højere grad end i dag blive i stand til at tage hånd om eventuelle kritiske situationer.
Det er i det lys, det her forslag skal ses. Jeg er overbevist om, at det i høj grad også er et spørgsmål om politisk vilje til at gøre noget ved den her sag.
Når man henviser sagen til eventuelle selvstyreforhandlinger mellem landsstyrerne på Færøerne og i Grønland og den danske regering, kommer man vel i samme problematik omkring den tavshedspligt, der bliver omtalt af forskellige ordførere her.
Tavshedspligten som det store dyr i Åbenbaringen forsvinder vel ikke, fordi man indleder forhandlinger med det grønlandske eller det færøske landsstyre.
Så den samme problematik vil man under alle omstændigheder stå i, uanset om det er et forslag, der bliver fremsat her i Folketinget, eller det bliver genstand for en forhandling mellem de lokale regeringer og den danske regering. Løsningen i sådan et tilfælde vil jo i givet fald f.eks. være, at Grønland og Færøerne måtte etablere deres egne finanstilsyn, og for at gøre det må man på politisk plan måske gå så vidt som til at sige, at så bliver landene nødt til at løsrive sig fra Danmark for overhovedet at opbygge et apparat, der ville gøre regeringerne i stand til at få den fulde indsigt i finansverdenen.
Den Nordatlantiske Gruppe har fremsat forslaget, og vi betragter det nærmest som et teknisk forslag - altså spørgsmålet om, at regeringerne i de lande får de nødvendige redskaber til at foretage sig ting i forhold til finansverdenen i de to lande.
Man må også lægge mærke til, at forslaget jo begrænser sig til finansielle institutioner, som opererer i Grønland og på Færøerne, og ikke omfatter finansielle institutioner i Danmark.
I erkendelse af folketingsflertallets afvisning af forslaget vil jeg tillade mig at opfordre regeringen til at fokusere på sagen og henvende sig til landsstyrerne på Færøerne og i Grønland om spørgsmålet.
Jeg skal til orientering oplyse, at det grønlandske landsstyre er helt enig i fremsættelsen af det forslag.
Til allersidst vil jeg også gerne sige: At henvise forslaget til en eventuel fremtidig drøftelse om en ny konstitutionel placering af Færøerne og Grønland eventuelt inden for det danske rige har meget, meget lange udsigter.
Jeg synes, at det er at skyde sagen ud til hjørnespark på ubestemt tid at henvise til nogle forhandlinger, som eventuelt måtte komme engang i fremtiden.
Tove Videbæk (KD), 2004-02-24:
Jeg anerkender da helt klart, at de færøske og grønlandske folketingsmedlemmer har ret til at fremsætte forslag,
absolut
Min holdning er blot den, at det måske vil være lettere - eller bedre - at få de her ting gennemført, hvis man får dem taget frem i forhandlinger med regeringen, når man alligevel er sammen regeringen og forhandler om forskellige sager.
For så vidt jeg har forstået det, er regeringen jo ikke eller har i hvert fald ikke givet udtryk for at være vrangvillig over for Færøernes og Grønlands ønsker om at overtage forskellige områder.
Det er klart, at jeg kun kan henholde mig til, hvad økonomi- og erhvervsministeren har sagt, og hvad statsministeren tidligere har sagt, når han har fået stillet spørgsmål i Folketingssalen om sagen her.
Derfor ved hr. Tórbjørn Jacobsen sikkert også, at jeg nævnte, at det var den nuværende regering, men jeg nævnte ikke noget om, at det var det nuværende eller forhenværende landsstyre på Færøerne.
For som alle ved, har det landsstyre jo ikke siddet der ret længe.
Men jeg er sikker på, at der også vil komme nogle positive forhandlinger med det nye landsstyre.
Hos Kristendemokraterne forstår også vi udmærket færingernes og grønlændernes ønske om at få tilstillet alle oplysninger, som Finanstilsynet har tilvejebragt vedrørende registrerede finansielle institutioner i Færøerne og Grønland.
Det forstår
man naturligvis særlig godt i lyset af, hvad der skete på Færøerne for ca. 10 år siden.
Man kan sige, at sporene skræmmer.
Men imidlertid er det åbenbart ikke så nemt sådan lige pludselig at ændre reglerne på dette område.
Jeg mener dog at kunne forstå så meget, at der er rigtig gode forhandlinger mellem den nuværende regering samt landsstyret i både på Færøerne og i Grønland, og jeg håber, at Færøerne og Grønland så vil tage dette ønske op, som er fremsat i B 90, under samtaler og forhandlinger med den danske regering, eller endnu bedre, at den danske regering vil tage sagen op i forhandlingerne med Færøerne og Grønland for at finde en løsning på problemet.
For som jeg også har forstået det, er den danske regering åben over for, at både Færøerne og Grønland successivt kan overtage ansvaret for nye områder, efterhånden som man selv på Færøerne og i Grønland synes, at man magter og ønsker det.
Derfor kan Kristendemokraterne ikke umiddelbart støtte forslaget, men også vi vil naturligvis gå positivt ind i udvalgsarbejdet og se, om vi sammen kan finde nogle eventuelle løsninger på det her problem.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-24:
Jeg mener generelt, at vi får nogle problemer, og jeg er helt enig i problemstillingerne.
Jeg mener, at vi kommer til at stå over for også den her type problemer igen i fremtiden i forhold til Færøerne og Grønland.
Vi kommer til at stå i et problem igen og igen og igen, hvor man fra Folketingets side skal tage stilling til, om man vil læne sig op ad EF-direktiver, eller om man vil sørge for at sikre Grønland og Færøerne bedst mulige betingelser.
Der skal i den sammenhæng ikke være nogen tvivl om, hvor Enhedslisten selvfølgelig sætter sit kryds og stemmer for.
Vi vil selvfølgelig stemme for de situationer, hvor man stiller Færøerne og Grønland i den mest gunstige situation.
I Enhedslisten synes vi, at det er en fuldstændig uacceptabel situation, at det ikke er muligt for det færøske og for det grønlandske landsstyre at få adgang til de oplysninger, der kommer fra Finanstilsynet.
Det er utroligt, så
meget forståelse, der har været i den her Folketingssal i dag.
Vi bakker op om det, og det er måske det, der mangler i størstedelen af partierne herinde, nemlig at de tager det næste skridt, nemlig at bakke op om og vise den tillid, at man giver Færøerne og Grønland mulighed for at få adgang til de her oplysninger.
Vi mener, det er mangel på tillid, og vi mener, at det er mangel på respekt for Færøernes og Grønlands landsstyre, når regeringspartierne, Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre ikke bakker op om det her forslag.
I øvrigt synes jeg, det er forstemmende, at vi står i en situation, hvor de forenede EU-partier i det her Folketing vælger at klappe hælene sammen og sige ej ej til EU i stedet for at sørge for, at Færøerne og Grønland kommer til at stå i en situation, hvor de kan styre deres egen økonomi.