Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-06-09:
Jeg vil gerne sige, at det her lovforslag nok er det, vi er mest kede af, når vi taler strukturreform og kulturområde, fordi museumsområdet og kulturarven er et af de områder, hvor man skal være allermest forsigtig, inden man går ud og laver de store ændringer.
Men lad mig lige opridse, hvor bekymringen ligger.
For det første synes vi på ingen måde, at det er givet, at pengene til museumsområdet efter den 4-årige overgangsperiode med sikkerhed går til museerne.
Men jeg er glad for de tilkendegivelser, der er kommet under forhandlingerne fra ministerens side og også fra Venstres ordfører i dag om, at man vil arbejde for, at pengene ikke bare går ned i et stort sort hul.
Det er en omskrivning af, at de ikke bare skal ud i bloktilskuddene.
For det andet er vi bekymrede for konserveringsværkstederne.
Hvad skal der ske med dem i fremtiden?
Man siger, at de skal blive til selvejende institutioner, men hvor skal de forankres?
Det vil ikke være særlig oplagt, at konserveringsværkstederne skal forankres i en enkelt kommune, i og med at det enkelte værksted selvfølgelig arbejder med mange museer og dermed også på tværs af de enkelte kommuner.
Det ville være oplagt at have forankret konserveringsværkstederne i regionerne.
Men igen, vi har en 4-årig overgangsperiode, og der håber vi på ministerens og også KL’s velvilje med henblik på at sikre den mest fornuftige forankring af disse vigtige institutioner.
For det tredje – det har jeg tidligere været inde på i en bemærkning til en af de andre ordførere – synes vi, at det er meget problematisk, at ansvaret for fortidsminderne og for beskyttelseslinjer osv. kommer til at ligge i kommunerne.
Vi er til gengæld meget glade for, at det er blevet sådan, at kommunerne med sikkerhed skal informere Kulturarvsstyrelsen i det øjeblik, der gives en dispensation.
Det betyder, at Kulturarvsstyrelsen kan gå videre til Naturklagenævnet og påklage kommunernes afgørelse.
For det fjerde havde vi meget gerne set, at de regionale museumsråd og også kulturmiljøråd var blevet bevaret, fordi vi der har et fagligt miljø, der er meget afgørende for udviklingen af bevarelsen af kulturmiljøet og af museumsområdet i det hele taget.
I fremtiden bliver det sådan, at alt, hvad der hedder koordination på museumsområdet, skal enten Kulturarvsstyrelsen eller også det enkelte museum tage sig af.
Ude på det enkelte museum er der ikke ret mange andre ressourcer end dem, der skal bruges til det daglige arbejde.
Det er utrolig svært for et lille egnsmuseum at tage ansvaret for at sætte en stor kulturkampagne eller et stort tværkommunalt kulturprojekt i gang.
Tidligere har man haft amterne til at gå ind og understøtte koordinationen og igangsættelsen af større tværkulturelle projekter.
Det har vi ikke i fremtiden.
Det er smadderærgerligt.
Endelig til sidst indebærer forslaget – heldigvis kan man sige – at en meget stor del af ansvaret for kontrollen af, at alt går rigtigt til, kommer til at ligge i Kulturarvsstyrelsen.
Det vil sige, at der er tale om centralisering.
Jeg skal ikke begræde den, men bare gøre opmærksom på, at det kræver, at Kulturarvsstyrelsen har de nødvendige ressourcer hele tiden, og også at Kulturarvsstyrelsen farer frem med den nødvendige ydmyghed over for de lokale museer og den sagkundskab, der er lokalt.
Så jeg tillader mig at opfordre til, at man dekoncentrerer Kulturarvsstyrelsen, at man opretter små kontorer rundtom i det ganske land, fordi det også alt andet lige vil gøre det nemmere for Kulturarvsstyrelsen at følge med i, hvordan det nu går med beskyttelsen af fortidsminderne osv.
Som sagt har Det Radikale Venstre valgt at støtte også det her lovforslag og med den samme begrundelse som Socialdemokratiet og SF, nemlig at vi kan se, at de landvindinger, vi har opnået, de resultater, vi har opnået, er af en sådan størrelse, at vi simpelt hen ikke kunne tillade os ikke at være med.
Vi mener, at vi samlet set ved at være med har givet et løft til kulturområdet set i forhold til det, resultatet ellers ville være blevet.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslaget vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.