runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Nu ved jeg ikke, hvilken udlægning af Marx det er, hr. Lars Barfoed har studeret så nærgående, men jeg må indrømme, at jeg ikke helt kan genkende, at proletariatet bliver mere og mere forarmet, og at det skulle være det, der i sig selv leder til proletariatets diktatur.
Jeg har godt nok hørt nogen tale om elendighedsteori og andet, men det er ikke teorier, som vi er tilhængere af i
Enhedslisten
Vi mener sådan set, at arbejderklassen skal kæmpe for at få højere og højere løn og bedre og bedre levevilkår, og det er også på grund af den kamp, at nogle har fået så høj løn og så gode vilkår, at de også er kommet derop, hvor de får aktieoptioner og andet.
Vi synes, at aktieoptioner og andre mærkelige former for ordninger er en dårlig måde at gøre det på.
Vi mener, at det er bedre med en reel løn, som man kan forholde sig til, og at de flest mulige får nogle lønfordele, men vi interesserer os sådan set for alle borgeres rettigheder, uanset om de er højtlønnede eller lavtlønnede.
Lars Barfoed (KF), 2004-02-19:
Mener fru Line Barfod ikke, at disse meget efterstræbte medarbejdere egentlig godt selv kan vurdere, om det er det fornuftigste, at de får en lidt højere løn, eller at de i stedet for en særlig høj løn får nogle optionsordninger? Eller mener fru Line Barfod, at de har behov for, at Enhedslisten og andre skaber nogle regler og beskytter dem, fordi de ikke selv er i stand til at vurdere, hvad der er fornuftigt for dem, når de skal lave en ansættelsesaftale?
Husk, at det er meget efterstræbte medarbejdere, og at der er mange andre, der gerne vil ansætte dem.
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Jeg har den opfattelse, også på grundlag af erfaringer fra mit arbejde som advokat, at også højtlønnede personer og folk, der er meget kvalificerede på mange områder, ikke altid står i den gunstigste situation, når de indgår en ansættelsesaftale, og heller ikke altid selv har fuldt overblik over, hvad konsekvenserne af aftalen bliver.
Derfor mener jeg faktisk, det er vigtigt, at vi på en række områder har lovregler, der sikrer folk mod udnyttelse, og at man også på en lang række områder sikrer folks rettigheder via overenskomster.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt at sikre rettigheder, for i et ansættelsesforhold vil det som udgangspunkt altid være arbejdsgiveren, der har fat i den lange ende og har muligheden for at tilgodese sig selv mest muligt på bekostning af den ansatte, og derfor er det vigtigt, at vi sikrer de ansatte de bedst mulige rettigheder.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-02-19:
Det er jo ikke tvunget, at man skal have aktieoptioner.
Der er mulighed for at lade være med at få aktieoptioner og få pengene udbetalt som reel løn, hvis aktieoptionerne har en reel lønmæssig værdi.
Man indgår selv aftaler, man aftaler selv betingelserne for sine ansættelsesforhold, altså hvilke krav og hvilke rettigheder som er knyttet dertil.
Vi mener, at lovforslagene i langt overvejende grad vil være med til at sikre både arbejdsgiver og arbejdstager og begges rettigheder.
Det fremgår også af forslagene, at formålet med dem er at sikre nogle minimumsrettigheder, og vi glæder os naturligvis over, at man har den holdning, at et lovforslag skal sikre nogle minimumsrettigheder.
Det er jo ikke mange dage siden, at Kristendemokraterne havde et forslag til behandling her i Folketingssalen.
Det gik på lønmodtageres minimumsrettigheder, og det fik bestemt ikke en kærlig modtagelse, men vi kan måske få indført minimumsrettigheder bid for bid.
Sluttelig skal jeg blot sige, at Kristendemokraterne vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet.
Vi erkender selvfølgelig, at vi under udvalgsarbejdet kan blive klogere på nogle af de ting, der er kommet frem under debatten, men vi går positivt ind i arbejdet.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-19:
Jeg går ikke ud fra, at udenrigsministeren har kæmpet for, at en terrorist kunne få lov til at undgå dom.
Jeg går ud fra, at udenrigsministeren har den helt fundamentale opfattelse, at folk, der har været involveret i terror, skal dømmes, og det må vel i hvert fald betyde, at når denne person bliver løsladt til frigivelse i Danmark, har USA ikke haft noget grundlag for at dømme vedkommende.
Eller tager jeg fejl?
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-19:
Ja, det kan man måske godt sige, men jeg vil henholde mig til det, jeg svarede tidligere: I det øjeblik, man har mulighed for at købe aktier i et firma, kan man jo købe aktierne i stedet for at vente og se, om de nu udvikler sig til et godt investeringsobjekt eller ej.
Man har mulighed for at købe, så snart der åbnes mulighed for det.
Det, der forsvandt for mig, var spørgsmålet om, hvorvidt andre medarbejdere ikke også skulle have ret til aktieoptioner.
Det ligger jo i loven, at det står firmaerne frit for selv at aftale med medarbejderne, om de skal have ret til aktieoptioner eller ej, og om de kan tage dem med sig ved afskedigelse.
Det ligger i lovens § 8, stk. 2, at medarbejdere kan tage deres aktieoptioner med sig, hvis de forlader firmaet.
Det kan firmaerne frit aftale i hvert enkelt tilfælde.
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Nej, jeg tror faktisk, der blev svaret på det meste, og tak for det.
Det kan blive en meget interessant diskussion om, hvad der er omfattet af lønbegrebet, og den kan lede over til feriepenge og andre tillæg.
Men det, jeg egentlig vil spørge om, er, om det ikke gør indtryk på hr. Bent Bøgsted, at man godt kan finde andre løsninger end at tage sine aktieoptioner med sig, f.eks. at give afkald på en velerhvervet rettighed.
Det kendes faktisk andre steder i det arbejdsmarkedspolitiske system, at man opnår en eller anden form for kompensation for at undgå, at tingene bliver så åbenlyst urimelige, som jeg altså synes, de fremstår her.
Jeg vil bare høre hr. Bent Bøgsteds reaktion på, at
høringssvarene fra de store lønmodtagerorganisationer er meget, meget negative, og at der bl.a. henvises til, at man nu hæver noget, som af domstolene er fundet klart urimeligt, op til egentlig lovgivning.
Det andet, jeg vil spørge til, er: Hr. Bent Bøgsted taler, som om det udelukkende vil være nøglemedarbejdere, som er omfattet af ordningen.
Går hr. Bent Bøgsted slet ikke ind for, at andre end nøglemedarbejderne skal have mulighed for at indgå i eller få tilbudt aktieoptionsprogrammer?
Freddy Dam (V), 2004-02-19:
I forgårs førstebehandlede Folketinget L 142, der går ud på, at der fra den 8. oktober 2004 skabes mulighed for at stifte et europæisk selskab, dvs. et selskab, der udøver grænseoverskridende aktiviteter og i det store og hele er underkastet samme regler, uanset hvilket af de europæiske lande selskabet vælger at etablere sit hovedkontor i.
Denne mulighed indebærer en lang række fordele for selskaber, som driver international virksomhed, både markeds-, omkostnings- og ledelsesmæssige fordele, som i sidste instans også er til fordel for selskabernes kunder.
L 149, som vi behandler i dag, er et lovforslag, som implementerer et direktiv, der er vedtaget i tilslutning til den forordning, der som nævnt tilvejebringer muligheden for at etablere et europæisk selskab.
Lovforslaget sikrer, at eksisterende praksis for medarbejderindflydelse ikke indskrænkes eller fortabes i selskaber, der deltager i stiftelsen af et SE-selskab.
Lovforslaget sikrer altså medarbejdernes ret til information, høring og medbestemmelse.
Lovforslaget anviser, hvorledes der kan nedsættes et medarbejderorgan, som kan træffe aftale med ledelsen om den nærmere medarbejderindflydelse.
Er det ikke muligt at opnå en sådan aftale, skal der nedsættes et særligt repræsentationsorgan bestående af medarbejderrepræsentanter, som får ret til mindst ét årligt møde samt møde med ledelsen, når ganske særlige spørgsmål opstår.
Det er ikke ukendt, at der med hensyn til medarbejderindflydelse gælder meget forskellige vilkår i de forskellige europæiske lande.
Det er også årsagen til, at direktivet og dermed lovforslaget har været meget længe undervejs.
Lovforslaget har som sædvanlig været sendt i høring hos de berørte parter og organisationer, som ikke har fremsat væsentlige indvendinger over for lovforslagets indhold.
Venstre er meget tilfreds med, at lovforslaget, som ikke går videre end direktivets indhold, ikke er udtryk for landenes laveste fællesnævner, men derimod en tilnærmelse til den danske model med hensyn til åbenhed, sikring af indsigt, information og medindflydelse til gunst for både arbejdsmiljøet og virksomhedernes effektivitet.
Derfor støtter Venstre forslaget.
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Dette lovforslag skal tjene til at implementere direktivet om medarbejderindflydelse i europæiske selskaber.
De europæiske selskaber er jo en nyskabelse, som blev drøftet her i Tinget i tirsdags.
De kan dannes ved fusion på tværs af landegrænser eller ved oprettelse af holdingselskaber eller et fælles datterselskab, og de kan udrette nogle flere ting end selskaber, som har base i et enkelt medlemsland.
I dag skal vi se på den del, der handler om medarbejderindflydelse i disse selskaber.
Meningen er, som jeg har forstået det, at sikre medarbejdernes indflydelse, herunder at den medarbejderindflydelse, der måtte være i de selskaber, der deltager i selskabsdannelsen, ikke forsvinder eller indskrænkes, og til brug herfor er der opstillet en række procedurer.
For Socialdemokratiet er det en mærkesag, at medarbejderindflydelsen sikres i de europæiske selskaber, og vi hilser derfor dette direktiv meget, meget velkommen.
Regeringen har ved implementeringen valgt at lægge sig tæt op ad de principper og procedurer, der anvendes i forbindelse med de europæiske samarbejdsudvalg.
Det giver nogle lidt indviklede procedurer, men det er tilfredsstillende, så Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget, og jeg skal hilse fra Det Radikale Venstre og sige, at det kan de også.
Bent Bøgsted (DF), 2004-02-19:
Med dette lovforslag gennemføres Rådets direktiv 2001/86.
Det, der ligger i forslaget, går i sin enkelhed ud på, at man i forbindelse med stiftelsen af et europæisk selskab, et såkaldt SE-selskab, sikrer medarbejderne ret til medindflydelse i de selskaber, der deltager i stiftelsen, samt at gældende medarbejderindflydelse ikke indskrænkes.
Dette ser Dansk Folkeparti som noget positivt.
Rent umiddelbart er det derfor ikke Dansk Folkepartis opfattelse, at det vil ændre noget af betydning på det danske arbejdsmarked, og Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Lars Barfoed (KF), 2004-02-19:
Spørgsmålet drejer sig om lovgivning vedrørende anvendelsen af forordningen om det europæiske selskab.
Selve forordningen træder i kraft helt uden lovgivning, og vi skal altså blot sikre, at reglerne om medarbejderindflydelse i europæiske selskaber er i overensstemmelse med de regler, der i øvrigt gælder i Danmark vedrørende medarbejderindflydelse.
Det er, så vidt jeg kan se, lykkedes med den måde, lovforslaget er udformet på, så Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig lovforslaget.
Ole Sohn (SF), 2004-02-19:
Jeg synes, hr. Lars Barfoed på meget glimrende vis beskrev lovforslaget og gav udtryk for en fornuftig indstilling, og den kan SF til fulde støtte.
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Som andre har været inde på, hænger dette lovforslag jo sammen med økonomi- og erhvervsministerens forslag L 142 og L 143, som handler om mulighederne for, at transnationale selskaber lettere kan operere hen over grænserne - jeg vil tilføje: som om de transnationale selskaber ikke i forvejen bliver forkælet i såvel den danske som den internationale økonomi.
Det forslag, vi behandler nu, handler om medarbejderindflydelse i forbindelse med stiftelsen af et såkaldt SE-selskab.
Til det vil jeg indledningsvis sige, at der kun er tale om meget begrænset indflydelse fra de ansattes side, ligesom det er tilfældet med reglerne om medarbejderrepræsentanter i aktieselskabers bestyrelser.
Den reelle magt vil stadig ligge i hænderne på de få, altså virksomhedsejere og aktionærer.
De vil fortsat suverænt kunne nedlægge og oprette arbejdspladser, de vil fortsat kunne ødelægge arbejdsmiljøet og det ydre miljø i deres bestræbelser på at opnå den størst mulige profit, og de vil fortsat kunne flytte rundt med overskuddene, så de unddrager den danske stat milliarder af skattekroner.
Sådan er kapitalismen.
Hvis der skal være tale om reelt demokrati på arbejdspladserne, kræver det et helt grundlæggende indgreb i arbejdsgivernes ledelsesret, og det er der nok ikke udsigt til med det flertal, der er i Folketinget i øjeblikket.
Men i Enhedslisten er vi som bekendt positivt indstillet over for selv de allermindste forbedringer, og da der ligger nogle i lovforslaget, støtter vi det.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-02-19:
Som de øvrige ordførere har været inde på, så er det et positivt direktivforslag, og derfor skal jeg også blot meddele, at Kristendemokraterne støtter forslaget.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-19:
Jeg skal være den første til at erkende, at lovforslaget er indviklet, sådan som det foreligger.
De mange tekniske bestemmelser er en del af prisen for lønmodtagerbeskyttelsen og en nødvendig konsekvens af, at området, der hidtil har være reguleret meget forskelligt på nationalt plan, nu omfattes af transnationale regler.
Det er formålet med lovforslaget, at de principper for bl.a. valg af lønmodtagerrepræsentanter, som kendes på det danske arbejdsmarked i dag, i videst muligt omfang skal anvendes i forbindelse med SE-selskaber.
Direktivet giver medlemsstaterne en vis valgfrihed i den slags spørgsmål, og det har af flere grunde, bl.a. på baggrund af ønsker fra arbejdsmarkedets parter, været nærliggende at satse på den danske model.
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Jeg vil bare gerne spørge Venstres ordfører, om Venstres ordfører tror, at den medarbejder, som siger op fra en virksomhed af en eller anden grund - det kan jo lykkeligvis være, fordi vedkommende har fået et nyt job, men der kan jo også være andre årsager - vil føle, at der er tale om en afbalanceret løsning, når man må give afkald på alle de ting, man har aftalt sig til, og som man i hvert fald ifølge domstolene har en berettiget forventning om at kunne indfri på et senere tidspunkt.
Tror Venstres ordfører, den pågældende vil opleve, at der er tale om en afbalanceret løsning?
Freddy Dam (V), 2004-02-19:
Nej, det tror jeg ikke den pågældende medarbejder vil føle i den situation, men det er netop ideen med en afbalanceret løsning eller en forligsmæssig løsning.
Når man skal lave afbalancerede løsninger, koster det altid parterne forskellige ting, og her koster det altså den pågældende medarbejder, at han må efterlade sine aktieoptioner i det tilfælde, at han selv ønsker at forlade virksomheden.
Ole Sohn (SF), 2004-02-19:
Jeg vil gerne bede hr. Freddy Dam uddybe spørgsmålet om en forligsmæssig løsning.
Hvem har lavet et forlig?
Det er det ene.
Det andet er: Hvordan skal det forstås, når hr. Freddy Dam siger, at hvis man tager aktieoptioner med, altså kan få dem indløst, efter at man er stoppet på virksomheden, får man belønning for et arbejde, som andre har udført? Det er vel i de færreste tilfælde, at en aktieoption bliver uddelt til en medarbejder ved ansættelsen.
Det er sådan set noget, der sker, efter at man har været ansat i en periode, og det vil sige, at man får en aktieoption på baggrund af en indsats, man har ydet for virksomheden.
Så er det vel også rimeligt nok, at den kan udløses, selv i de tilfælde hvor man ikke er i firmaet længere, for man har jo ydet en indsats, som har gjort en berettiget til at få aktieoptionen.
Freddy Dam (V), 2004-02-19:
Det er det, jeg mener, når jeg taler om en velafbalanceret løsning.
Ole Sohn (SF), 2004-02-19:
Når jeg læser høringssvarene, synes jeg sådan set, det er ret entydigt, at den ene parts - altså arbejdsgivernes - høringssvar er meget positive, hvorimod lønmodtagernes høringssvar er meget negative.
Det er derfor, jeg har lidt svært at se, hvor det afbalancerede ligger, bortset fra at jeg kan se, at regeringen meget entydigt har valgt en løsning, som for det første bryder med den retspraksis, som er indarbejdet, og for det andet ensidigt vender sig mod den ene part, altså lønmodtagerne.
Jeg kan hverken se noget afbalanceret eller noget forligsmæssigt i den sammenhæng.
Freddy Dam (V), 2004-02-19:
Jeg vil godt påpege over for hr. Ole Sohn, at ideen med løsningen er, at når der tildeles optioner i forbindelse med indgåelse af aftaler, er det sådan, at den pågældende medarbejder rent faktisk indgår en aftale om som udgangspunkt at blive i virksomheden i en længere periode.
Forudsætningen er rent faktisk, at medarbejderen skal blive, og det er det, der er ideen med at yde optioner.
Når så medarbejderen bryder den forudsætning, som formodentlig begge har haft, og som er kendt af begge parter, må man spørge: Hvad skal virkningen være?
Lovforslaget lægger op til, at virkningen skal være, at hvis man selv siger op, får man ikke optionerne med, men hvis man bliver bedt om at gå, skal man ikke oven i det straffes med, at man ikke får sine optioner, sådan som det ellers var aftalt.
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Det forekommer mig på en eller anden måde, at vi godt ved, at der er to eller rent faktisk måske tre hensyn, der står over for hinanden.
Men jeg synes, det bliver interessant i den situation, hvor en medarbejder i rimelig sikker forvisning om, hvad der er gældende i en indgået aftale, af den ene eller den anden årsag ser sig nødsaget til at opsige sit job,
måske et halvt år før et eller andet program er gjort færdigt, mister alt
Det kan sagtens diskuteres, om man skal miste noget, og om der skal være nogle præmisser, men man mister alt.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at sådan som jeg har læst nogle af høringssvarene, er det sådan, at lovforslaget i virkeligheden kommer til at virke på den måde, at aftaler, der allerede er indgået - måske oven i købet i tiltro til den praksis, der har vist sig ved domstolene på det seneste - også falder ind under de nye regler.
Er det ikke lidt i retning af at snyde folk, hvis de har indgået en aftale under nogle givne forudsætninger, og forudsætningerne så ændres, efter at aftalen er indgået?
Det tror heller ikke jeg man vil opfatte som noget afbalanceret.
Freddy Dam (V), 2004-02-19:
Efter min opfattelse er det ikke sådan, at den pågældende medarbejder mister alt, når han siger op, og så vil jeg godt pege på et moment, som ikke har været omtalt endnu i forbindelse med dette lovforslag, nemlig at der jo er noget, man kunne kalde minimumsregler.
Der er stadig ikke noget til hinder for, at arbejdsgivere og lønmodtagere aftaler noget, som stiller lønmodtageren bedre, end lovforslaget lægger op til, og hvis der er tale om erfarne folk med spidskompetencer, er jeg sikker på, at i ansættelsessituationen eller aftalesituationen vil det kunne motivere arbejdsgiveren til at tilbyde vilkår, som er bedre end dem, der fremgår af lovforslaget.
Lars Barfoed (KF), 2004-02-19:
Jeg vil gerne spørge fru Lene Jensen, om fru Lene Jensen ikke er enig med mig i, at der er virksomheder, som f.eks. i forbindelse med forskningsprojekter har behov for at sikre så godt som muligt, at nogle medarbejdere bliver i virksomheden i en længere årrække, og at optionsordninger i den forbindelse er et godt instrument, som har fordele for både medarbejderne og virksomheden.
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Nu er der altså også andre måder at fastholde medarbejdere på, hvis det endelig er det, det kommer an på.
Hvis det f.eks. er et konkret forskningsprojekt, vil jeg foreslå en projektansættelse eller en kontrakt eller noget lignende, og hvis det drejer sig om, at man er bange for, at medarbejderne tager noget konkret viden med sig, er der måske en eller anden form for konkurrenceklausul, man kunne grave sig frem til på trods af de ændringer, der er lavet. Der er sådan set masser af måder, man kan fastholde sine medarbejdere på.
Det er klart, at det selvfølgelig også handler om loyalitet over for virksomheden, og det er noget af det, der gør, at jeg synes, det er interessant at kigge på området.
Men jeg finder det altså temmelig urimeligt, at hvis man af en eller anden årsag får behov for eller mulighed for eller ligefrem lyst til at skifte job, skal man frasige sig de rettigheder, man har forhandlet til sig.
Det synes jeg simpelt hen ikke er rimeligt.
Lars Barfoed (KF), 2004-02-19:
Jamen hvis man fratræder sin stilling, fordi man selv siger op, har man jo bidraget til en vækst i virksomheden frem til det tidspunkt, hvor man siger op, og kan vi så ikke være enige om, at i det omfang man har udnyttet sine rettigheder til at købe aktier i den periode, man har været ansat, har man også den aktiepost, når man forlader virksomheden, og har dermed også en gevinst svarende til den periode, man har bidraget til virksomhedens vækst, og endda aktier, som kan stige i værdi, efter at man forlader virksomheden?
På den måde er der balance i forslaget, er fru Lene Jensen ikke enig i det?
Lene Jensen (S), 2004-02-19:
Nej, det er fru Lene Jensen ikke.
Hun er enig i den første del, som handler om, at hvis man har udnyttet sine rettigheder og på et senere tidspunkt holder op, har man så at sige fået udbetalt det, man skulle have, og som man havde aftalt sig til.
Men problemet opstår, når man har fået stillet i udsigt, at man kan opnå nogle fordelagtige vilkår på et tidspunkt.
Hvis man bliver fyret, har man dem alligevel, men hvis man af den ene eller den anden årsag siger op, må man frasige sig rettighederne, og det er deri, urimeligheden ligger. Jeg taler ikke for, at man under alle omstændigheder skal forgyldes fra ende til anden, hvis man siger op.
Jeg taler sådan set bare for, at man skal have det, som jeg og åbenbart også domstolene synes, man retteligen har krav på.
Så kan man sige: Jamen de kan jo lade være med at sige op.
Ja, det kan de, men jeg har godt nok hørt om tilfælde, hvor man sammen med sin arbejdsgiver finder nogle mindelige ordninger, der gør, at man kan bringe sit ansættelsesforhold til ophør, og jeg har også hørt, at man kan finde sig et vildt fedt job, så man vælger at sige op.
Her kommer der bare den dimension ind i det, at man skal give afkald på noget, og det er altså det, jeg ikke synes er rimeligt.