runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Christensen (S), 2002-04-30:
Det her er ikke et spørgsmål om hastighed på motorveje.
Det er et spørgsmål om at køre forsvarligt, når man bliver kaldt ud til brand.
Det her var meget populært, og alle havde deres mening, da det var i pressen, og da disse tre frivillige brandmænd fra Otterup stod frem i pressen.
Jeg har ikke hørt justitsministeren, Venstres ordfører eller den konservative ordfører forholde sig til det, der er optrykt her i forslaget, nemlig bekendtgørelse om udrykningskørsel.
Der er intet - intet - i den bekendtgørelse, som forhindrer, at disse privatbiler bliver godkendt og registreret til udrykningskørsel.
Helge Adam Møller (KF), 2002-04-30:
Først lige med hensyn til hastigheden på motorvejene: For 3 timer siden sagde hr. Erling Christensen, at det var uforsvarligt at hæve hastigheden på de danske motorveje, også på de sekssporede motorveje, så meget som én eneste kilometer ud over 110 km/t.
Det var altså det, hr. Erling Christensen sagde.
Jeg ved godt, at når man bliver ældre, er det svært at huske.
Så med hensyn til det andet: Ja, man kan jo have det synspunkt, at brandmænd skal ombygge deres private biler med blå blink osv., skal have ekstra kursus, skal til syn en gang
om året med deres private køretøjer
Men hvis man har det synspunkt - og det kan jeg så acceptere - hvorfor fremsatte man så ikke forslag om det i de 8 år, man havde muligheden for det, på det her område, hvis det er synspunktet i Socialdemokratiet?
Man har jo selv haft justitsministerposten; det kunne man bare have foreslået.
Erling Christensen (S), 2002-04-30:
Igen må jeg sige, at det ordvalg, som hr. Helge Adam Møller forsøgte at ville citere mig for fra en tidligere debat her i dag, ikke er de ord, jeg brugte, og det kan hr. Helge Adam Møller bekendtgøre sig med ved at læse i Folketingstidende.
Det, jeg snakker om, er færdselssikkerhedsmæssige forhold.
Hvis hr. Helge Adam Møller mener, at de frivillige brandmænd ikke kan køre udrykningskørsel, må de jo uddannes til det.
Hvis man vil have - og prise - disse frivillige brandmænd for deres arbejdsindsats, så må man da også give dem arbejdsbetingelser, som gør det muligt, at de kan udføre deres arbejde.
Vil man de frivillige brandmænd og deres indsats, så må man bekoste og betale det, der skal til for at have dem.
Ellers må man have organiseret sit brandvæsen på en anden måde.
Helge Adam Møller (KF), 2002-04-30:
Jeg kan såmænd heller ikke indledningsvis lade være med at undre mig lidt over det, som Socialdemokratiets ordfører lige sagde.
Når jeg tænker tilbage på debatten for et par timer siden, så fandt Socialdemokratiet, at det var stærkt foruroligende, og det var uhyggeligt, og det var væmmeligt, og det påførte flere drab og kvæstelser i trafikken, hvis man bare overvejede at hæve hastigheden til 120 km/t. eller 130 km/t. på store sekssporede motorveje, hvor der ikke er nogen børn, ikke er nogen cyklister, ikke er nogen sideveje, ikke er nogen modkørende trafik. Og nu går man altså ind for, at frivillige brandmænd uden nogen særlig uddannelse i deres private biler kan få lov til at køre igennem villakvarterer med 110 km/t. eller 120 km/t., hvis de bare lige får køretøjet registreret som udrykningskøretøj.
Ekstra uddannelse var såmænd heller ikke nødvendig, forstod jeg på hr. Erling Christensen. Det synspunkt kan man have, fint nok, men hvordan harmonerer det så med, at man ikke må køre 120 km/t. eller 130 km/t. på en sekssporet motorvej?
Jeg forstår det ikke.
Jeg lod min ordførertale ligge nede på min plads, for efter at hørt det, justitsministeren sagde, og det, hr. Karsten Nonbo fra Venstre sagde, kan jeg ikke gøre det bedre.
Jeg er helt enig, og jeg afviser forslaget.
Erling Christensen (S), 2002-04-30:
Jeg har ikke talt om at køre med højere hastighed.
Jeg har talt om at køre under betryggende forhold, også for medtrafikanterne, således at medtrafikanterne kan se, om der er tale om udrykningskørsel, eller om der er tale
om almindelig kørsel
Det er ikke et spørgsmål om særlige hotelbrande, som Venstres ordfører var inde på, hvor man skal have en liste over, hvornår man skal køre med en hvid klud i vinduet, hvorefter medtrafikanterne i øvrigt skal finde ud af, hvad det betyder.
Vi ønsker ikke, at de skal køre på må og få.
Og med hensyn til bilerne har jeg klart svaret, at det er et økonomisk problem for arbejdsgiveren, der vil have en frivillig brandmand ansat.
De omkostninger ligger hos arbejdsgiveren.
Det er da klart.
Hvem skulle ellers betale dem?
Karsten Nonbo (V), 2002-04-30:
Debatter kan jo være nogle underlige størrelser.
Nu hører vi hr. Erling Christensen tale for højere hastighed
, bare fremad.
Det, jeg sådan set ville spørge om, er: Hvad med de tilfælde, hvor den enkelte frivillige brandmands køretøj ikke kan godkendes?
Skal han så afskediges som frivillig brandmand, fordi hans køretøj, der skal stilles skærpede krav til, ikke kan godkendes?
Er han så færdig med at være ansat som frivillig brandmand?
Erling Christensen (S), 2002-04-30:
Sjældent har jeg hørt sådan en gang udenomssnak, som jeg har fået fra ministeren og fra Venstres ordfører i den sag her.
Det må jeg nok sige.
Prisværdigt arbejde af frivillige brandmænd, siger justitsministeren.
Og så siger justitsministeren længere nede: Der er misbrugsrisiko.
De folk, man priser, og som Venstres ordfører også tilslutter sig, siger man kan misbruge det.
Der er misbrugsrisiko, hvis man nu giver disse frivillige brandmænd mulighed for at køre med udrykning.
Det hænger ikke sammen.
Der er sympati for forslaget, siger ministeren.
Men det, det handler om for ministeren, er at begrænse antallet af udrykningskøretøjer.
Og Venstres ordfører siger, at man vil beskytte de frivillige brandfolk.
Det er nu ikke det, vi havde fremme i pressen, som det handlede om.
Der er ingenting i reglerne, bortset fra justitsministeren og Færdselsstyrelsen, der forhindrer, at de frivillige brandmænds køretøjer bliver godkendt og indregistreret som udrykningskøretøjer.
De kunne jo gøre det på samme måde som
Det er jo flot, at der er 5 minutters responstid, og derfor skal man bo inden for kort afstand,
men det er altså åbenbart ikke tilfældet.
Men det, man sikkert er bekendt med, er jo, at de bor længere ude.
De skal køre stærkere for at komme ind til brandstationen, for man skal have billig arbejdskraft.
Det er frivillige brandmænd i stedet for fastansatte brandfolk.
Det er problemet.
Hvis Beredskabskommissionen og kommunen vil betale, hvad det koster at få disse køretøjer godkendt og indregistreret, så kan det gøres på Statens Bilinspektion.
Måske skal der ekstra køreundervisning til, men jeg har nu ikke hørt om, at brandinspektørerne er blevet opfordret til at lave ekstra øvelseskørsel og sådan nogle ting.
Men nu har jeg selvfølgelig det handicap, at jeg har været formand for en brandkommission i 10 år og også har diskuteret forhold omkring udrykningskørsel med brandinspektører og vicebrandinspektører, og politimesteren sidder i Beredskabskommissionen, og det gør han stadig væk.
Så hvis der er behov derfor, godkender man de køretøjer, og så betaler man de omkostninger, der er.
I Socialdemokratiet mener vi noget med det, vi siger, nemlig at de frivillige brandmænd laver et påskønnelsesværdigt arbejde.
Vi skal bare give dem muligheder for at gøre det, og det vil vi gerne støtte.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
Nu er det jo ganske tankevækkende, at hr. Kramer Mikkelsen taler om Canada og USA, der begge er indvandrerlande -
bortset fra den oprindelige befolkning, der sidder i afskærmede lejre, de hedder indianere - når man ser, hvordan man dér har opfyldt landet ved hjælp af indvandrere, som man ønskede.
Men selv i disse indvandrerlande har man altså haft en praksis, der er helt anderledes grundig end i vores.
Jeg kan fortælle hr. Kramer Mikkelsen, at jeg ville meget gerne sige tillykke til de indvandrere, som virkelig havde demonstreret deres vilje til at blive danske, altså som da Grundtvig i 1850 havde de første 10 ansøgere, som fik dansk statsborgerskab; da sagde man tillykke.
Men det var unægtelig også, fordi man havde en helt anderledes forståelse af dengang, at for at blive dansk statsborger kræves der virkelig mere end bare at have opholdt sig i Danmark i 7 år og så i øvrigt kunne tale lidt kaudervælsk dansk.
Det er og bliver, som jeg har sagt før,
Karsten Nonbo (V), 2002-04-30:
Venstre kan tilslutte sig forslagsstillernes lovprisning af den frivillige brandmandsindsats.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Men Venstre kan altså ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.
Rent faktisk er det sådan, at der stilles særlig skærpede krav til føreren, som kører den her udrykningskørsel.
Det påhviler ham rent faktisk at udvise ekstra agtpågivenhed, og han kan idømmes betingede og også ubetingede frakendelser af sit kørekort, således at det rammer ham på hans erhverv, hvis det går galt.
Og han kan idømmes bøder.
Derfor skulle man måske vende problemet om og sige, at der vel i og for sig ligger en beskyttelse af de frivillige brandmænd.
Ingen kan forvente og forlange, at de overtræder reglerne på vej til stationen i forbindelse med en brand.
Og så kan man spørge sig selv: Er det nødvendigt?
Som ministeren jo rigtigt udtrykte, skal frivillige brandfolk være på stationen klar til udrykning inden for 5 minutter, altså 300 sekunder, og så skal der en meget, meget væsentlig hastighedsforøgelse til for overhovedet at rykke ved tiden på de korte afstande, der er tale om.
Så det er rent faktisk også en slags beskyttelse.
Nu er det sådan, at brandfolk faktisk efter den almindelige nødretsregel vedrørende udrykningskørsel kan køre udrykning med hvid dug.
Nu har jeg ikke studeret de frivillige brandfolks varslingssystem, men man kunne jo forestille sig et system, hvor der ved hotelbrande og lign. var en særlig varsling, der gjorde, at nu, venner, er det her så alvorligt, så I kører med hvid dug.
Men de tilfælde har vi jo ikke haft.
Der er ikke nogen stationsleder, der har påpeget det som værende et stort problem.
Så afstanden til stationen, hvor de skal være fremme, gør, at jeg er bange for, at det her kan ende frygtelig galt.
Jeg ser hellere, at vi diskuterer, at der nok er nogle, der har fået nogle bøder, som ikke alle ville have givet dem.
Men det rent forfærdelige ville jo være, hvis man pligttro kørte med alt for høj hastighed, således at det, vi diskuterede, var mange færdselsdrab forårsaget af misforstået loyalitet over for sin arbejdsplads.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-04-30:
Det mener vi selvfølgelig også i Socialdemokratiet at der skal gøres, og vi vil godt give en udstrakt hånd til regeringen, ikke så meget til Dansk Folkeparti måske, for oplever vi ikke, at Dansk Folkeparti har interesse i det, men til regeringen om at indgå i drøftelser omkring, hvordan man kan gøre det her bedre.
Der er ingen tvivl om, at der er et behov for f.eks. at forbedre vilkårene for sprogundervisningen.
Der er ingen tvivl om, at der er et behov for at skabe forbedrede vilkår, øgede krav, om man vil, til danskkundskaberne.
Vi vil meget gerne have, at danskkundskaberne bliver sat i højsædet, vi vil meget gerne være med til at forbedre den samfundslære, eller hvad vi skal kalde det for, som skal ligge til grund for et dansk statsborgerskab. Vi vil også meget gerne være med til at drøfte en eller anden form for højtidelighed, eller hvad man nu vil, i forhold til overrækkelsen af statsborgerskabet, for det er vi sådan set enige i at der er grundlag for at fejre.
Altså det, vi søger, er i virkeligheden den positive tilgang til, at der er mennesker, der søger at kommitte sig til det danske samfund, idet vi mener, at det er det ultimative ønske om integration.
Jytte Wittrock (S), 2002-04-30:
Slaget om den folkelige dialog i denne sag er tabt.
Jeg vil blot i dag notere mig, at vi har fået en lovning fra kulturministeren på, at der i det kommende medieudspil vil være en løsning på problemet.
Så vi glæder os til at se
dette udspil og håber på, at problemet bliver løst på en forsvarlig måde.
Lene Espersen (KF), 2002-04-30:
Ellers må man jo tage det op til drøftelse på ny, såfremt det viser sig, at den yderligere liberale adgang, der er til at få sagen genoptaget, skulle blive misbrugt.
Så den tilkendegivelse vil jeg gerne komme med.
Per Dalgaard (DF), 2002-04-30:
Det er ikke nogen hemmelighed, at L 73 havde Dansk Folkeparti helst set en helt anden udformning af, specielt med hensyn til udeblivelsesdomme.
Men vi tilslutter os forslaget, som det foreligger.
Men vi vil gerne gøre justitsministeren opmærksom på, at vi håber, at intentionen i lovforslaget, nemlig at man kan idømmes en straf, selv om man udebliver, følges op, og at lovens indhold nøje bliver opfyldt.
Og hvis der viser sig problemer med intentionerne, så vil den blive taget op til en revurdering.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-30:
Integrationsministeren ved jo godt, at f.eks. de unge mennesker, der begik massevoldtægt i Århus, vel næsten den mest afskyelige forbrydelse, man overhovedet kan begå, fik ikke 2 års fængsel.
Derfor er regeringens krav om under 2 års fængsel fuldstændig meningsløst mundsvejr.
Jeg kan da godt have ondt af et menneske, som er ramt af en hjerneskade og kan bilægge en speciallægeerklæring om en alvorlig hjerneskade, og jeg ønsker alt godt for det menneske med hensyn til at lette den pågældendes tilværelse.
Det er da ikke ensbetydende med, at man skal have statsborgerskab. Statsborgerskab er faktisk ikke en terapeutisk hjælpeforanstaltning.
Man skal kunne dansk, og det, at der er dispensationer på grundlag af speciallægeerklæringer, er fuldstændig meningsløst og sagen uvedkommende.
Bertel Haarder (V), 2002-04-30:
Hvis man har begået voldtægt, skal man efter regeringens mening have mere end 2 års ubetinget fængsel, og i så fald vil man være afskåret på livstid fra at få dansk indfødsret.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-04-30:
Når vi nu er ved disse spidsfindige spørgsmål, kunne man jo passende stille Dansk Folkeparti det spørgsmål: Skal man kunne blive dansk statsborger, selv om man er døv eller har afasi eller i øvrigt er torturramt og kommer til Danmark og har svært ved sprogindlæring?
Skal man så kunne blive dansk statsborger?
Jesper Langballe (DF), 2002-04-30:
Der er et synspunkt, som er gået igen i de debatter, der har været i Tinget om de her ting i dag, og det er et synspunkt, som bl.a. hr. Keld Albrechtsen tidligere har fremført: De har jo udstået deres straf.
Hr. Søren Krarup var lige inde på i sin slutbemærkning, at det er klart, at når man har udstået sin straf, skal man kunne fungere i det danske samfund på linje med alle andre; men det er jo ikke ensbetydende med, at man skal have dansk statsborgerskab, og som det blev antydet af hr. Søren Krarup lige før, kan man ikke blive folketingsformand eller dommer eller biskop, hvis man er straffet for voldtægt.
Jeg vil gerne spørge integrationsministeren, om han er enig med mig i, at det at få dansk statsborgerskab er en hæder, som i virkeligheden overgår den at blive folketingsformand, biskop eller dommer, og at der gælder andre kriterier end det, at nu har man udstået sin straf.
Man skal også være et hæderværdigt menneske.
Bertel Haarder (V), 2002-04-30:
Regeringen ønsker en opstramning af kravene til dem, der vil være statsborgere i Danmark.
Det ønsker vi skal træde i kraft fra den 1. juli.
Men vi har også et ønske om, at når man har været her i mange år og er velintegreret, taler dansk, kender det danske samfund, så skal det også være muligt at blive rigtigt medlem af det danske samfund.
For det er også et led i integrationen, at man kan engagere sig samfundsmæssigt.
Så dér har vi nok en uenighed mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Den må vi leve med, men ingen skal sige, at vi ikke vil stramme op.
Det vil vi, og det sker, og det vil Folketinget høre nærmere om.
Til sidst vil jeg udtrykke min medfølelse med de medlemmer, som har den grumme skæbne at være ordfører i mine sager, for det er sådan i Folketingets sekretariat, at de anbringes altid og konsekvent allersidst på dagsordenen, uanset om det derved fordobler den ulempe, der er ved dagsordenens tilrettelæggelse.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
Må jeg tilstå: Jeg føler absolut ingen trang til at omklamre hr. Kramer Mikkelsen.
Jeg synes jo, det er fuldstændig grotesk at stå her og fortælle, det er svært at få dansk statsborgerskab.
Forholdet er, at 20.000 alene her i foråret får det.
Og så fortælle, at det er svært.
Det er jo simpelt hen meningsløst.
Det er alt, alt for nemt.
Jeg har et ansøgningsskema dernede, som jeg kunne vise hr. Kramer Mikkelsen - nej, ikke det, jamen så forstår jeg slet ikke, at hr. Kramer Mikkelsen kan sige det, han siger.
Det er ufattelig nemt.
Der stilles overhovedet ingen krav, og der stilles heller ikke krav i retning af, at man virkelig for alvor skal kunne kende det land, man kommer til.
Der er blot en række formelle, meget enkle skemaer, der skal udfyldes, og det vil sige, at ingen ved noget om, hvem det egentlig er, der ønsker det.
Når jeg tænker på, vi her i eftermiddag har villet give dansk statsborgerskab i lovforslag nr. L 151 til disse 6.000 mennesker, af hvilke, som jeg gjorde opmærksom på, 129 var tidligere kriminelle, mange voldtægtsmænd, voldelige, som vi giver dansk statsborgerskab, og så blev der sagt, at det var en dobbelt straf, hvis de ikke kunne få dansk statsborgerskab, når de havde udstået deres karenstid.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-04-30:
Jamen jeg vil godt indledningsvis sige, at det er lige før, det næsten bliver ubehageligt, hvis jeg skulle føle mig lidt omklamret af Dansk Folkeparti.
Og jeg må sige, at hvis man føler, at jeg har givet udtryk for det, så må jeg sige, at så skynder jeg mig at tage mine ord i mig igen; for det er absolut ikke tilfældet.
Men jeg vil godt sige, at vi ønsker forbedrede vilkår for sprogundervisningen, vi ønsker gerne, om man vil,
For sandheden er, at det i virkeligheden er ganske svært at leve op til kravene om danskkundskaber, og der er mennesker, som har svært ved at leve op til de krav, vi stiller.
Men at Dansk Folkeparti forsøger at fremstille det, som om det er nemt at blive dansk statsborger, og at det er noget, man bare trækker i en automat, så er det det rene og pure vrøvl.
Det er vildførelse af befolkningen at blive ved med den ene gang efter den anden at stille sig op og fremhæve et eller andet antal som værende problemet.
Det er ikke nemmere at blive dansk statsborger, end det er at blive tysk statsborger, hvis man vil være det, eller end det er i et hvilket som helst andet europæisk land.
Det er ikke spor nemmere.
Tværtimod er der en række betingelser, som gør det vanskeligt at komme ind.
Men man kan have et ønske om, at folk skal kunne det pågældende sprog og den pågældende kultur bedre.
Det er vi med til at snakke om, og vi vil gerne være med til at snakke om det.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
Nu kan hr. Kramer Mikkelsen naturligvis godt huske, at når jeg nævnede USA, var det for at understrege kontrasten til Danmark, at i USA, et indvandrerland, har man en helt anderledes stram, krævende procedure for at udstede statsborgerskab, end vi har i dette land, der er en gammel nation, og hvor man på en helt anden måde skulle værne om folkets førstefødselsret i sit eget land.
Det er jo selvfølgelig det, der skiller os afgørende, måske, fra Socialdemokratiet, for jeg er ikke i tvivl om, at mange, mange socialdemokrater er enige med os.
Det, der er det afgørende for os, er jo netop understregningen af, at Danmark er danskernes hjem.
Vi er ikke som et indvandrerland et herberg for enhver fremmed, men det er danskernes hjem, og derfor må der naturligvis stilles meget strenge krav til den, der skal få overrakt den gave, der er den fornemste, man kan give i Danmark, nemlig dansk indfødsret.
Det er respekt for det, Danmark er, der ligger bag vores krav, og det er despekten - despekten - der får os til at fremføre den kritik, vi kommer med, og kræve, at der bliver helt, helt anderledes regler for tildeling af dansk indfødsret.
Christian H. Hansen (DF), 2002-04-30:
Jeg ved ikke, om jeg hørte det forkert, men det lød, som om hr. Karsten Nonbo lænede sig op ad ministeren, men det var formodentlig det, ministeren sagde, han lænede sig op ad.
Hvis det forholder sig sådan, at man læner sig så meget op ad det, ministeren sagde, vil det så sige, at hr. Karsten Nonbo også deler den opfattelse, at grunden til, at man sidder tilbage i stolen med hænderne over kors og venter og venter og venter, er, at man gerne vil gøre en hel masse for dyrene i udlandet også?
Det vil sige, at hvis der kommer et direktiv på det her område, så får vi den situation, som vi f.eks. har med zoonosedirektivet, hvor der efter 5 år stadig væk er 11-12 lande, som ikke har implementeret det.
Det kan man også se på andre områder.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-30:
Nu sagde ministeren klogeligt, fordi ministeren godt ved, hvordan lovgivningsmaskinen i EU virker, at bare forhandlingerne nemt kan tage et halvt år.
Derefter kommer så selve gennemførelsen.
Ikræfttrædelsestidspunktet for en EU-lov ligger jo endnu længere fremme i tiden.
Ministeren sagde også, at hun ikke kunne garantere, at der var lagt op til et kompromis i EU, som nødvendigvis ville blive godt nok.
Det vil sige, at med den strategi, som regeringen har lagt for det her arbejde, er der ikke udsigt til resultater i
meget lang tid fremover
Det er derfor, jeg stiller det spørgsmål: Er der en smertetærskel, hvor Venstre siger, at nu kan man ikke vente længere på 1 år, 2 år, 3 år?
Er der en smertetærskel, hvor man siger, hvis ikke der er sket noget, må vi altså gribe ind?
Karsten Nonbo (V), 2002-04-30:
Jeg vil læne mig op ad det, justitsministeren sagde.
For os i Venstre skal det gå så hurtigt, som det overhovedet kan lade sig gøre, og jeg skal erklære min fulde tillid til, at ministeren arbejder på, at vi får de bedste regler i EU, og det er jeg helt fortrøstningsfuld over for at ministeren vil gøre.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-30:
Også til hr. Karsten Nonbo vil jeg sige tak for anerkendelsen af intentionerne med det her forslag.
Jeg vil så godt stille hr. Nonbo et samvittighedsspørgsmål
: Hvor længe vil hr. Nonbo kunne holde ud at se på, at der transporteres over en million dyr ud af landet under regler, som ikke er acceptable, uden at foretage sig noget?
Det er jo det, der er situationen i øjeblikket.
Ministeren har lige fortalt os, at det faktisk kan vare meget lang tid, før der sker noget som helst, når det gælder dyretransporter.
Kan der ikke komme et tidspunkt, hvor Venstre vil sige: Vi kan ikke blive ved med bare at vente og vente.
På et eller andet tidspunkt må vi gøre noget.
Det er jo det, der så bliver resultatet.
Et samvittighedsspørgsmål til hr. Nonbo.