Tove Fergo (V), 2001-10-26:
Det er af utrolig stor betydning for mennesker at have et hjem, at have en bolig; det skal der overhovedet ikke herske nogen tvivl om.
Det er også af stor betydning, at man kan indrette sig, sådan som det passer med ens livsrytme og livsindstilling.
Det er også sådan i Danmark i dag, at der er mange - desværre alt for mange - som ikke kan blive i den bolig, som
Det kan de ikke, fordi de er psykisk syge, fordi psykoserne, forestillingerne, vrangforestillingerne driver dem ud af deres bolig.
Det kan de måske ikke, fordi de er i stoffernes vold, de er blevet alkoholiserede.
Så kan de ikke være i deres bolig, så må de forlade den, og så kommer de til at vandre rundt som hjemløse i det offentlige system eller på gader og i trappeopgange.
Og det er selvfølgelig helt urimeligt.
Det må være sådan, at der skaffes og skabes behandlingstilbud, så mennesker kan få et liv, som har indhold, og som har den livskvalitet, de hver især stræber efter.
Vi har, som både ministeren og den socialdemokratiske ordfører har sagt, jo her i fællesskab i Folketinget siden 1993 ekstra sat næsten 4 mia. kr. af via satspuljen til forbedret behandling af de sindslidende, af misbrugerne og af de hjemløse.
Der er selvfølgelig kommet nogle resultater.
Det begynder at hjælpe.
Det skulle det jo også gerne.
Men det er ikke godt nok.
Der bør gøres en ekstra indsats for at sikre, at de penge, som vi har bevilget, også bliver brugt til det, de er blevet bevilget til.
Det er dybt utilfredsstillende, at vi stadig kan komme ud på de psykiatriske hospitaler og møde mennesker, som har boet der i årevis i en to- eller tresengsstue på nogle
forfærdelig triste hospitalsstuer med nogle endeløst triste gange, fordi der ikke er en passende behandlingsbolig til dem.
Det er utilfredsstillende, at det stadig skal være sådan, og det må vi have gjort op med.
Derfor er jeg også meget, meget tilfreds med det løfte, vi i går fik i Folketingets Socialudvalg af både socialministeren og sundhedsministeren, om, at man vil sende et brev ud til amterne og kommunerne og indskærpe over for dem, at der skal udarbejdes behandlingsplaner for de udsatte grupper, for de sindslidende, sådan at de ikke bliver udskrevet til herberg, ikke udskrevet til gaden, sådan at der er et relevant behandlingstilbud til dem efter en hospitalsindlæggelse.
Det ser jeg frem til at få en kopi af, og jeg ser også frem til, at det bliver sat i værk ude i amterne og kommunerne, for det fungerer ikke i øjeblikket.
Vi tror ikke fra Venstres side på, at det vil hjælpe, hvis SF's beslutningsforslag her blev vedtaget.
Der er som sagt fremsat en boligpakke, der i øjeblikket bliver forhandlet med partierne om.
Og kommunerne har i øjeblikket en anvisningsret på 25 pct. i den almene sektor.
Så det, der efter vores opfattelse gør sig gældende, er ikke bare et spørgsmål om boliger.
Det er ikke bare et spørgsmål om at have en lejlighed tredje sal til højre et eller andet sted.
Det, det drejer sig om, er at få den relevante behandling.
Jeg tror ikke på, at der er nogen mennesker, som i virkeligheden ønsker at blive identificeret med en marginaliseret gruppe.
Det er der ikke nogen der stræber efter.
Alle vil gerne have og leve en tilværelse, som er fornuftig, som er i overensstemmelse med ens livsholdning, og det er det, vi skal skabe rammer for.
Og vi skal sikre, at de mange penge, der er bevilget til det, også bliver brugt til det.
Og jeg skal på De Konservatives vegne, da deres ordfører desværre ikke er i stand til at være til stede, sige, at de heller ikke kan støtte det.
Jeg synes da, at borgerne skal bo i de kommuner, de gerne vil bo i, og det vil sige, at også velhavende kommuner som f.eks. Gentofte skal gøre noget ved deres boligstandard for de udsatte grupper, og det tiltrænges i allerhøjeste grad i Gentofte Kommune.
Men det, vi bare hele tiden skal huske på, er, at mange af disse af vore medborgere har jo haft en bolig, de har haft en lejlighed, som de ikke kunne blive i på grund af deres sygdom, deres sindslidelse, eller fordi de er røget ud i et alvorligt misbrug af den ene eller den anden art.
Så det er ikke i første omgang et boligproblem, det er et behandlingsproblem, og der skal vi selvfølgelig hele tiden være efter de kommuner, som har fået bevilget penge fra satspuljen, af de her 3,8 mia. kr., som det jo et blevet til igennem årene, og sikre, at de penge også er blevet brugt til nye behandlingsboliger og ikke kun til renovering af de gamle.
Jeg har hele tiden spurgt og spurgt og spurgt: Hvad får
vi for alle disse mange penge
Jeg er blevet ved med at bede om en redegørelse for det.