Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-05:
Jeg vil gerne takke for den positive modtagelse af forslaget, som det har fået af hr. Martin Lidegaard, hr. Touborg
og hr. Niels Sindal, som alle tre anerkender, at der kan blive tale om et arbejdsredskab, som kan få en væsentlig positiv betydning, både for landbruget og for samfundet.
Jeg kan ikke tilsvarende takke ministeren, og jeg er egentlig lidt overrasket over ministerens reaktion, især i betragtning af at ministeren sidste år var mere positiv over for ideen om et obligatorisk grønt regnskab, end hun er i dag.
Det skuffer mig selvfølgelig, og man kan ikke undgå at stille det spørgsmål, om det, vi oplever i dag fra Venstres og De Konservatives side, er denne uafladelige skræk for at få en øget åbenhed om landbrugets forhold.
Det er jo noget, som også indimellem præger landbrugets repræsentanter, og som vi også har mødt i andre debatter, f.eks. i debatten om fondene.
Når vi så foreslår øget åbenhed, bliver man helt forskrækket, og det vil man ikke være med til.
Det synes jeg egentlig er lidt trist, for det her forslag er faktisk ment som et arbejdsredskab til gavn for landbruget, men jeg er bange for, at nogle af de borgerlige ordførere næsten har opfattet det som et angreb på landbruget. Det er det ikke.
Det er et arbejdsredskab, som de allerfleste landmænd ville have stor gavn af at kunne benytte sig af, og er derfor også en af årsagerne til, at der allerede er nogle, der er gået i gang med det i en frivillig ordning, så jeg forstår simpelt hen ikke de borgerlige partiers reaktion.
Hr. Touborg nævnte, at gmo burde registreres i sådan et regnskab, hvis der anvendes importeret gmo som foder.
Forbrugeren har derfor ikke nogen mulighed for at se, når det når frem til butikken, at der har været anvendt gmo undervejs.
Derfor vil det selvfølgelig være rimeligt, at det er med i et grønt regnskab, for så blev det dog synligt, at her er en bedrift, der anvender gmo.
Så det er en god idé.
Hr. Touborg nævnte også, om man kunne sætte en nedre grænse for de små landbrug.
Det synes jeg kan være en meget rimelig betragtning, også set i forhold til det, hr. Niels Sindal var inde på, nemlig at de store landbrugsenheder, som bliver mere og mere dominerende, er industrier.
Det er de allermindste jo ikke, men de store er industrier og bør derfor også være underlagt nogle af de samme principper og regler for deres forhold til samfundet som al anden industri, bl.a. også grønne regnskaber.
Der er jeg helt med på at man kunne se på en nedre grænse.
Flere har været inde på, og ministeren var også inde på det, at det skulle være skrækkelig dyrt at lave det her.
Hr. Touborg gennemgik ganske udmærket, at vi har disse oplysninger, og hr. Jens Kirk fastslog det samme.
De allerfleste af dem er der, så det er ubegribeligt, at det skulle bliver så skrækkelig dyrt.
Hr. Lidegaard var inde på, - det synes jeg selvfølgelig at vi skal sikre - at det ikke skulle blive en fordobling af administrationen.
Det kan tværtimod måske endda vise sig at føre til mindre administration.
Det hænger sammen med det, som hr. Lidegaard også var inde på, nemlig den kommende vandmiljøplan III.
Hvis vi her begynder at arbejde med det, der kaldes balanceafgift eller input/output på bedriftsniveau og styrer det tab af kvælstof og fosfor, som er problemet med hensyn til forurening af naturen, så får vi her det instrument, som vi har brug for, og som samtidig kan medføre en voldsom forenkling af mange andre ting i landbruget.
Som hr. Lidegaard var inde på, kan det være, at man kan slippe for en hel masse andre ting med markplaner og alt muligt andet, som man har en masse bureaukrati med i dag. Så hvis vi får gjort det rigtigt i vandmiljøplan III, kan det blive et redskab for en forenkling af det administrative, både for den enkelte landmand og for myndighederne.
Det vil i hvert fald være vores intention.
Det er sigtet set ud fra vores synspunkt.
Det vil så til gengæld kræve, at der bliver en åbenhed
fra regeringens og Dansk Folkepartis side med hensyn til at få en fornuftig vandmiljøplan III
Det er det, vi i øjeblikket deltager i drøftelser med miljøministeren og fødevareministeren om.
Vi har de bedste forhåbninger om, at der kan komme noget ud af dem.
Men jeg synes faktisk, at det her forslag - der synes jeg at hr. Lidegaard ser rigtigt - kan ses i sammenhæng med bestræbelserne på at få en god vandmiljøplan III.
Det var jo da også det, ministeren selv gav udtryk for til Ritzaus Bureau sidste år, hvor hun sagde, at hun var parat til at stille krav om grønne regnskaber i forbindelse med vandmiljøplan III, som skal forhandles på plads i år.
Så jeg håber, at hun vil genoptage den tankegang, men det må vi så tage op i forbindelse med vandmiljøplanerne.
Der har så været en debat om, at det her skulle kunne føre til en masse angiveri og sådan noget.
Men det er jo industriproduktioner, det er store svinefarme.
Jeg tror, det var hr. Sindal, der var inde på, at vi ikke lever i et Morten Korch-samfund mere.
Hvis det er de mindre bedrifter, har man jo et naboforhold, hvor man kan snakke om tingene.
Hvis de allermindste ikke skal lave grønt regnskab, og det er jeg helt med på, og de lidt større laver grønt regnskab,
så snakker man vel om tingene.
Jeg tror ikke, at man ude på landet sådan går rundt og melder hinanden til politiet.
Jeg mener, det er en noget overdreven frygt.
Men et grønt regnskab kan, hvis det ser rigtig skidt ud, hvis der er alt for meget gift og alt for meget kunstgødning, give anledning til en god snak, som så betyder, at den pågældende bedrift kan komme ind i en ordentlig gænge.
Det tror jeg da vil blive resultatet.
Jeg er ikke så bange for, at det skal ende med en hel masse angiveri til myndighederne.
Jeg er jyde, og det er i hvert fald ikke en jysk tradition, så jeg er slet ikke bange for, at det skal ske.
Alle ved f.eks., hvor meget jeg betaler i husleje, men hvis det var sådan, jeg fiflede med det, tror
jeg da ikke, at min nabo ville melde mig til politiet.
Sådan er det ikke i Jylland, i hvert fald ikke der, hvor jeg bor.
Så det behøver man ikke at være så bange for.
Jeg tror, det kan give en god snak over gærdet.
Hvad de store produktioner angår, er det jo industrivirksomheder.
Det er faktisk rimeligt, at de over for deres omgivelser aflægger regnskab for, hvad de går og laver, f.eks. hvor meget gift de bruger.
Det synes jeg ærlig talt ikke at man kan blive så forskrækket over.
Men åbenhed er ikke hr. Jens Kirks varemærke, når det gælder landbrugsspørgsmål, det må vi bare konstatere.