runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Jamen det er jo fuldstændig overfladiske synspunkter, som kommer der.
Det er jo ikke bare et anliggende for det amerikanske system.
Danske soldater, som er i Irak, bliver da også påvirket – deres situation bliver påvirket – når man ser de her overgreb i Abu Ghraib-fængslet.
Hele situationen er jo ustabil, og derfor er vi som en del af koalitionen medansvarlige for, at det går rigtigt til, også fordi det jo påvirker vores egen situation dernede.
Derfor er det jo dybt overfladisk, næsten rystende, når Venstres ordfører i den grad bare smider det over til amerikanske myndigheder og siger, at vi jo kan søge et job som dommer i USA.
Det har jo intet med sagen at gøre, og det afspejler jo, at Venstre i virkeligheden overhovedet ikke er interesseret i de internationale konventioner, og hvordan man overholder dem.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-04-28:
Det er sådan, at konkrete sager først skal prøves nationalt.
Når det drejer sig om kontrol af den humanitære folkeret, så er det sådan, at sagerne starter på det nationale niveau, som jeg også sagde det i mit ordførerindlæg.
Derefter kan man vurdere, om det er tilstrækkeligt, og om de konkrete nationalstater har været i stand til at løfte opgaven.
Men ikke før de nationale retsinstanser er blevet prøvet, ikke før de nationale retsregler er blevet udtømt, kan man gå videre.
Sådan er det.
Søren Espersen (DF), 2005-04-28:
Tilbage til den påstand, at Putin gik i krig for at blive valgt.
Vi har hørt det samme fra hr. Holger K. Nielsen i forbindelse med det amerikanske præsidentvalg: at det var den krig i Irak, som han havde brug for for at kunne vinde.
Det er det sædvanlige vås, for man vinder altså ikke et præsidentvalg ved at kaste et land ud i krig, ved at sende i tusindvis af soldater af sted.
Det kan være, at man taber præsidentvalget på det.
Så det er en underlig forkrampet og forkludret måde at skildre det på, at hvis man bare starter en krig, er man sikker på at blive valgt til præsident næste gang.
Det er for naivt, sådan fungerer verden jo ikke.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Han var fuldstændig ukendt.
Han stod ikke særlig stærkt i optakten til det russiske præsidentvalg.
Men netop på grund af det her fik han en rolle at spille som stærk mand.
Det er jeg ikke ene om at hævde.
Det er faktisk en ganske almindelig opfattelse af hele optakten til den anden tjetjenske krig.
Jeg synes, at vi skal lade være med at sige, at der er tale om en ældgammel konflikt.
Vel er der da så tale om en speciel holdning fra russisk side, lige fra almindelige russere til folk i Kaukasus, som ikke altid er særlig behagelig.
Der er også tale om, at der i Kaukasusbefolkningen er en vis animositet mod Rusland.
Lad os dog tale om de her konkrete krige, hvor russisk militær, russiske soldater går ind og skyder, dræber, voldtager og ydmyger almindelige civile tjetjenere.
Søren Espersen (DF), 2005-04-28:
Selvfølgelig skal vi være konkrete og også forholde os til den konflikt, der er nu, men det er, som om den lige er opstået ud af den blå luft, af ingenting, når man læser hr. Holger K. Nielsens ugebrev af 9. marts, nu og her.
Vel er den ej, det er en oldgammel konflikt.
Jeg synes, at det er beskæmmende, at hr. Holger K. Nielsen ligefrem antyder, at Putin skaber en blodig konflikt og en blodig krig for at blive valgt.
Han var spilleme blevet valgt alligevel.
Hvad var alternativet til Putin?
Lad være med at skildre det, som om det her var Putins letteste vej til magten.
Det er en svær vej til magten at tage det opgør med tjetjenerne.
Prøv at spørge i Moskva, hvad folk mener om den sag.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Jeg går ud fra, at hr. Søren Espersen udmærket er klar over, at det, da den anden tjetjenske krig startede, i høj grad efterlod nogle bombesprængninger i Moskva.
Det er almindeligt anerkendt, bl.a. af menneskerettighedsforkæmpere, at det var helt bevidste provokationer for at få en anledning til at starte den anden tjetjenske krig.
Jeg skal ikke nævne paralleller, men det er set før, at man har brugt den form for provokationer for at kunne få en undskyldning for at starte en krig.
Derfor er Putin involveret i hele den tjetjenske udvikling gennem sin position som russisk præsident.
Jeg vil slet ikke gå 300 år tilbage.
Jeg vil tale konkret.
Der er dræbt og fordrevet flere hundredtusinde mennesker i de her to tjetjenske krige.
Der er tale om konkrete mennesker – børn, kvinder og mænd – der bliver dræbt, der bliver ydmyget, der bliver tortureret af russiske soldater.
Skulle vi ikke være lidt mere konkrete og se på, hvad der faktisk foregår, og på, hvordan vi lukker øjnene, fordi vi ikke tør stoppe ...
Søren Espersen (DF), 2005-04-28:
Det er ret let at løse selv den mest komplicerede konflikt, når man bare fysisk er på tilpas afstand af den, og når den løsning, man så beslutter sig til, og som måske nok betinges af engagement – det engagement anerkender jeg – i øvrigt ikke kræver nogen form for personlige ofre.
På tilpas afstand er alting nemmere.
Man kan næsten sige, at verden for de to forespørgere da også sådan nærmest virker som dansende let, hvilket det i øvrigt gør for de to i en række konflikter rundtomkring på jordkloden.
Man kan næsten sige, at verden med al dens indhold for de to forespørgere er ondt og godt, sort og hvidt, således også konflikten mellem russere og tjetjenere.
Russerne er undertrykkerne og udbytterne, altså bødlerne, mens tjetjenerne er de undertrykte og de udbyttede, altså ofrene.
Det var et ugebrev, som helt åbenlyst er skrevet af sådan en dansende mand, jublende fri for nuancer, om et så komplekst problem som det her mellem russere og tjetjenere.
Med forespørgernes menneskesyn er konflikten, som vi debatterer i dag, ikke alene sorthvid, men også nu og her.
For dem er det Putin eller Maskhadov/Sakajev.
Man vil ikke så meget som lege med den nuance, at vi her har at gøre med en umådelig lang, desperat og traumatisk konflikt.
Da konflikten startede for 300 år siden, var der ingen, der vidste, hvem Putin eller Maskhadov var.
Så vel for russere som for tjetjenere har konflikten været smertelig.
Jeg hylder nationernes frihed og selvstændighed, og jeg har en varm forståelse for, at det tjetjenske folk vil være sig selv og herre i eget hus,
men jeg har samtidig dyb forståelse for, at det russiske folk har et betinget krav om, at et selvstændigt Tjetjenien, som ligger lige neden for havelågen, skal styres af ordentlige og redelige mennesker.
Må jeg erindre om, at netop Aslan Maskhadov, som vi i dag åbenbart skal hylde som kompromisets mand, den, der måske kunne have skabt orden i eget hus, faktisk var enerådende præsident i Tjetjenien fra 1996 og en del år frem? Må jeg erindre om, at han i den periode ved sin eftergivende embedsførelse skabte kaos i landet?
Under Maskhadovs lederskab blev Tjetjenien præget af kidnapninger, slavehandel, afpresning og etablering af shariadomstole.
Må jeg yderligere erindre om, at det var under Maskhadovs lederskab, assisteret af hans forsvarsminister Basejev, at terrorbomberne begyndte at springe i Moskva?
Hvordan han kom af dage, hersker der vist i øvrigt nogen usikkerhed om.
I Dansk Folkeparti håber vi som alle andre, at denne gamle konflikt mellem russerne og tjetjenerne vil nå en afslutning, der kan blive til gavn og glæde for begge parter.
Vi ser meget gerne, at Danmark, hvis det ønskes af de to parter, spiller en aktiv rolle som mægler.
De har brug for hinanden, tjetjenere og russere, og det må være i begge folks interesse, at forholdene bliver tålelige.
Jeg mener altså, at der er tale om en meget følsom og meget kompleks sag, som fortjener mere værdighed end det, hr. Holger K. Nielsen i sit omtalte ugebrev i al sin fortvivlende enkelhed smelter ned til en sætning: Putin havde brug for konflikten for at kunne udvikle sig til en stærk mand i Rusland.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-28:
Jeg tror ikke, at vi kommer det nærmere.
Jeg har netop understreget, at man skal forhandle med dem, der har legitimiteten, også i forhold til den tjetjenske befolkning, og at det er vigtigt, at de mennesker også tager afstand fra at bruge terror, og at der ikke kan spores nogen forbindelse, for det er jo det, der kortslutter forhandlingsprocessen.
Til hr. Jesper Kiel kan jeg blot igen sige, at vi ikke kan diktere en løsning udefra.
Parterne må selv sætte sig til forhandlingsbordet.
Der må også tages initiativer fra den tjetjenske side.
I den her debat får man indtrykket af, at det er sort-hvidt, at tjetjenerne, som desværre ikke altid har brugt fredelige midler, er de uskyldige.
Det er jo desværre ikke sådan, at det helt er tilfældet.
Det her er en meget mudret konflikt, hvor der bliver tage skridt fra den russiske side, som er dybt uacceptable, men hvor man også må sige, at tjetjenere har været med til at besværliggøre at nå frem til forhandlingsbordet, fordi de har brugt terror som politisk redskab.
Vi ved jo, hvad det fører til.
Det fører til ingenting, det fører til, at folk flytter sig fra forhandlingsbordet.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-28:
Jeg forstår ikke helt, hvordan hr. Troels Lund Poulsen kan sige, at dem, der bliver talt om, altså Maskhadovfløjen, som i 1996 eller 1997 fik valgt den lovligt valgte vicepræsident Sakajev, har taget afstand fra terrorisme.
Maskhadovfløjen havde faktisk erklæret en ensidig våbenhvile, inden han blev dræbt.
Så jeg forstår ikke, hvordan hr. Troels Lund Poulsen kan sige, at de ikke har fraskrevet sig terrorismen.
De tog også afstand fra hændelserne i Beslan.
Det må da være den lovligt valgte fløj i Tjetjenien, der udgør dem, som Rusland skal forhand le med.
Det kan da vel ikke være Rusland, der skal udpege, hvem de vil forhandle med blandt tjetjenerne.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-28:
Så prøver vi igen til hr. Holger K. Nielsen: Problemet er jo, at dem, man forhandler med, ikke har fraskrevet sig at bruge terrorisme i deres kamp for et Tjetjenien.
Det er deri, problemerne er.
Man opnår ikke en situation, hvor de fra Ruslands side ønsker at forhandle, når man vil ønske at bruge – og har sagt, at man vil bruge – terrorisme som en måde at føre sin væbnede konflikt på og ikke ønsker at føre en politisk dialog.
Det er jo der, problemet er.
Man opnår jo ikke en gangbar forhandlingssituation, hvis man ikke ønsker at fraskrive sig de redskaber.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Hvordan kan tjetjenerne sammensætte det, når de er udsat for krig, når de er udsat for en russisk besættelse af deres land, hvor de politikere, som sidder på apparatet, er indsat af den russiske besættelsesstyrke?
Hvordan skal den tjetjenske befolkning på de konditioner have nogen som helst fornuftig mulighed for at kunne sammensætte deres egne repræsentanter?
Det er jo helt håbløst at forestille sig, at det kan foregå på de betingelser.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-28:
Jeg har flere gange, bl.a. i mit svar til hr. Frank Aaen, understreget, at vi jo ikke skal pege på de helt konkrete personer, der skal forhandles med.
Det må være noget, parterne selv begynder at tage initiativ til.
Det er jo ikke sådan, at Danmark kan udpege de personer.
Det skal have legitimitet.
Derfor må jeg sige, at det med den måde, som det tjetjenske samfund er sammensat på med mange forskellige fraktioner, selvfølgelig er vigtigt, at dem, man forhandler med, også har klangbund i det tjetjenske samfund.
Nærmere kan jeg ikke komme, hvem der skal forhandles med.
Det er noget, som tjetjenerne selv, for at sikre en bæredygtighed i forhold til en forhandlingssituation, må sammensætte.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-28:
Hvad er det for parter, Venstres ordfører taler om?
Tjetjenerne er jo ikke én part som sådan.
Problemet i det her er netop, at der er flere parter.
Diskussionen drejer sig jo her i høj grad om, hvorvidt man skal tage udgangspunkt i den russisk indsatte regering, der er i Tjetjenien, altså den regering, der reelt er indsat af russerne, og som store dele af den tjetjenske befolkning hader.
Er det den tjetjenske regering, som skal få enderne til at nå sammen?
Eller er det – som hr. Frank Aaen var inde på – de folk omkring Maskhadov, som er de eneste virkelig lovlig valgte repræsentanter for det tjetjenske folk?
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-28:
Jeg har ikke yderligere at sige til Enhedslistens ordfører.
Det kræver, at parterne er interesserede i det, og derfor kan jeg kun beklage det, der skete: at tjetjenerne ikke var til stede i går i Europarådet, hvor der var lagt op til en rundbordssamtale.
Frank Aaen (EL), 2005-04-28:
Jeg forstår svaret således, at vi må afvente den konkrete besvarelse fra udenrigsministeren, men at der fra Venstres side er tilslutning til, at dialogen med de forskellige parter selvfølgelig også skal omfatte den del af tjetjenerne, som ønsker at forhandle, herunder selvfølgelig ikke mindst repræsentanterne for dem, der blev valgt ved de lovlige valg, altså Maskhadovfløjen, altså at man selvfølgelig også må forhandle og være i dialog med dem.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-28:
Jeg kan sige til Enhedslistens ordfører, at jeg jo ikke i detaljer kan redegøre for, hvilke forhandlinger der er, det må man stille et spørgsmål til udenrigsministeren om.
Jeg kan sige, at det, som påhviler løsningen af konflikten, hvilket jeg flere gange nævnte i min tale, og hvilket udenrigsministeren også understregede, er, at de personer, man finder frem til fra tjetjensk side og fra russisk side, opnår en accept. Jeg må desværre konstatere, at der i forbindelse med Europarådets møde i går var lagt op til en arbejdsgruppe, hvor der var inviteret tjetjenske politikere, som desværre ikke mødte op.
Det er selvfølgelig ikke en start på en god proces at vælge at lade være med at møde op.
Man skal jo starte med nogle møder i internationale fora, hvor der knyttes en kontakt.
Og derfor kan jeg bare beklage, at det møde i Europarådet desværre havde den udgang, at de tjetjenske politikere ikke var til stede.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-28:
Det er jo ikke rigtigt, når hr. Troels Lund Poulsen siger, at de ikke har villet gå til forhandlingsbordet.
Det var netop det, jeg sagde: at Maskhadovfløjen netop har erklæret våbenhvile og har taget afstand fra de terroristiske handlinger.
Hvordan kan hr. Troels Lund Poulsen så sige, at man ikke skal forhandle med dem, men at man alternativt skal forhandle med den russisk indsatte Alu Alkhanov, der som sagt udtalte: Elimineringen på Maskhadov viser, at Ruslands politik i Tjetjenien giver resultater?
Er det sådan en mand, man ønsker skal indgå i forhandlingerne?
Frank Aaen (EL), 2005-04-28:
Jeg bemærkede, at Venstres ordfører udtalte sig meget varmt for en forhandlet politisk løsning, accepteret af alle parter, og gik ind for dialog.
Det er jo velkendt, at der er en dialog med russerne på et eller andet niveau.
Jeg er lidt mere usikker på, hvilken dialog der er med de parter fra den tjetjenske side, der ønsker en forhandlet løsning, altså Maskhadovfløjen.
Kan hr. Troels Lund Poulsen lige fortælle, hvilken dialog der pågår mellem regeringen og Maskhadovfløjen?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-04-28:
Terror må fordømmes, uanset hvor eller hvornår, af hvem eller i hvilken sags tjeneste den udføres.
Uskyldige tjetjenere og uskyldige russere, uskyldige børn, vilkårlige ofre på begge sider er blevet kvast, smadret og myrdet.
Det må og skal høre op.
Kun en politisk løsning, som har den tjetjenske befolknings støtte og tillid vil kunne skabe et holdbart grundlag for fred i Tjetjenien.
Menneskerettighederne må respekteres af alle parter i konflikten, og de, der begår overgreb, skal retsforfølges.
De konfliktende parter må indse dette.
De må indse, at rå magtanvendelse, terror og overgreb kun gør ondt værre.
De må indse, at kun en politisk løsning kan bane vejen for fred og fremgang.
Det har Putin tilsyneladende nu langt om længe, fristes man til at sige, åbent erkendt ved nogle lejligheder, ligesom han har erkendt, at menneskerettighedssituationen er dybt bekymrende.
Den erkendelse skal der holdes fast i.
Det må bl.a. ske ved, at det internationale samfund fastholder et politisk fokus på udviklingen i Tjetjenien, og at man er parat med en konstruktiv indsats, der retter sig mod hjælp til opbygningen af en infrastruktur, der kan sikre fundamentale rettigheder, og som kan danne ramme om en helt nødvendig forbedring af levevilkårene.
Her har Europarådet allerede haft en central rolle, og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har i februar afsagt tre væsentlige domme, hvor Rusland er blevet dømt for overtrædelse af konventionen.
Forsvindinger, overgreb, kidnapninger hører nærmest til dagens uhyggelige uorden.
Opgør mellem forskellige klaner er en del af historien bag den voldelige tilstand, men også i denne konflikt ser det ud til, at der er spor af det internationale Al-Qaeda-terrornetværk.
I forbindelse med drabet på Aslan Maskhadov er der fortsat mange uklarheder.
De pårørendes krav om udlevering af liget skal efter vores opfattelse imødekommes.
Det må vi insistere på.
EU kan komme til at spille en langt mere aktiv og betydningsfuld rolle, og det er der også lagt op til.
Europa-Kommissionen vurderer således, at der er seriøsitet i den russiske interesse for samarbejde med EU.
Det spor skal forfølges.
Genopbygningsindsatsen skal styrkes, og initiativer, der kan fremme hjælp til selvhjælp på det beskæftigelsesmæssige område, skal fremmes.
Processen med overførsel af stadig større selvbestemmelse og magt til tjetjenske strukturer må fastholdes, og russerne skal holdes fast på de løfter, de allerede har afgivet om at give tjetjenerne en betydelig grad af selvstyre.
I takt med denne udvikling må det internationale samfund imidlertid også presse alvorligt på for at få ryddet op i den voldsomme korruption og i den forbindelse også formulere klare krav og forventninger til de tjetjenske administratorer.
Det internationale samfund, dvs. EU, FN, OSCE og selvfølgelig Europarådet, skal for det første fastholde det politiske fokus og ikke få de andre brændpunkter til at blusse op eller svække engagementet.
For det andet skal vi være parate til i disse fora at bidrage konkret til en stabilisering og normalisering af det tjetjenske samfund, når der er reelle muligheder for det.
Niels Helveg Petersen (RV), 2005-04-28:
Lad mig først sige tak til hr. Holger K. Nielsen og hr. Frank Aaen for at have stillet forespørgslen.
Der er ikke i verdensoffentligheden meget fokus på, hvad der faktisk foregår i Tjetjenien.
På den anden side ser vi en russisk regering, som man i tidens løb kan bebrejde, at den ikke har udfoldet nogen som helst energi for at finde en politisk løsning på en konflikt, som kun kan løses ved forhandling og fredeliggørelse.
Opgaven i den situation og med de vanskeligheder, vi står i, er jo at prøve at finde de håndtag, der kan bringe os en smule videre mod fredeligere forhold, mod demokrati og mod en forbedring af de fortvivlende økonomiske og sociale vilkår, som er gældende.
Jeg har i den forbindelse et spørgsmål til udenrigsministeren, som siger, at Danmark indtil nu har brugt 152 mio. kr., heraf 12 mio. sidste år, altså i 2004.
Så vidt jeg kan se, betyder det, at vi giver mindre nu, end vi har gjort før.
Kan ministeren bekræfte det eller sige noget om, hvorledes udviklingen i vores bidrag har været?
Er der ikke brug for, at vi gør noget mere?
Jeg vil meget beklage, at OSCE ikke længere kan komme til at spille en rolle i Tjetjenien.
Til gengæld må man jo hilse velkommen, at EU søger at komme til at spille en rolle for dialog og forhandlinger og for genopbygning.
Det er ikke kun EU, der her kan komme til at spille en rolle.
Der er desværre i Tjetjenien ingen gode løsninger i sigte.
Konflikten har gamle rødder, en blodig historie og meget ophobet had på begge sider.
Man har sammenlignet Tjetjenienkonflikten med Mellemøstkonflikten.
Præsident Putin er i Mellemøsten og Israel netop nu – man forstår, at det er for at forsøge at bidrage til en fredelig løsning.
Jeg vil da udtrykke håbet om, at præsident Putins studier i Mellemøstkonflikten kan føre til en større russisk forståelse for forhandlingens absolutte nødvendighed og uomgængelighed.
Birthe Skaarup (DF), 2005-04-28:
Men mit oprindelige spørgsmål gik jo på, om forældre principielt ikke kan sige fra over for hepatitis B-vaccination af deres børn.
Men det indtryk er altså blevet opvejet af nogle andre indtryk, der samlet set har ført til, at Sundhedsstyrelsen ikke har anbefalet det her.
Jeg har sådan en fornemmelse af, at alle oplever ordet spontant som sådan et negativt ord.
Jeg synes jo, det er noget ganske fornemt at kunne besidde spontanitet, men jeg medgiver til fulde, at Dansk Folkeparti længe har haft fokus på den her sag.
Det er jo også derfor, at vi sammen har taget ansvaret for at tilvejebringe de ressourcer, der skal til, for nu at screene alle gravide, der ønsker det, og det er jo præcis også derfor, at det forslag, der nu ligger her på bordet, i hvert fald ikke er så relevant, som det ville have været, hvis vi ikke havde taget det skridt.
Det håber jeg også vi kan blive enige om.
Det er jo sådan set det, der er bekymringen, nemlig at når vi udvider vaccinationsprogrammet, så risikerer vi, at der er flere forældre, der siger fra.
Om de så kan sige fra alene over for det her, afhænger jo af, hvordan man komponerer vaccinen, og en del af problemstillingen, der gemmer sig bag det her, er jo, om vi skal lave sådan en sekskomponentvaccine købt ude i byen, eller om vi skal holde fast i det, vi har produceret på serum, plus den her løse komponent, som så giver et stik mere.
Det er da nogle af de spørgsmål, jeg synes der også må på bordet, før man tager endelig stilling i denne her sag.
Jesper Kiel (EL), 2005-04-28:
Jeg kan forstå, at fru Pia Christmas-Møller på linje med andre ordførere mener, at de her retssager om forholdene for fangerne på Guantánamobasen skal føres i USA.
Jeg kan forstå, at vi er enige om, at det er uacceptabelt, at man tilbageholder fanger tidsubestemt.
Det er jo den amerikanske regering, der har stået bag det her.
Det er jo ikke nogen enkeltpersoner eller noget, der har med den konkrete sag, med den enkelte fange dernede at gøre.
Hvem skal dømme USA, hvis det er i strid med den humanitære folkeret?
Birthe Skaarup (DF), 2005-04-28:
Først vil jeg lige gøre indsigelse mod det, hvis det er møntet på Dansk Folkeparti – det regner jeg ikke med det er – at vi skulle lade os besnære af en nem løsning og støtte det her forslag.
Det har slet ikke været inde i vores intentioner om, at vi godt vil have indført vaccination mod hepatitis B i børnevaccinationsprogrammet.
Vi fremsatte faktisk allerede i år 2001 et forslag netop om det her, der lå til aflevering i Lovsekretariatet.
Efterfølgende har vi da også via finansloven fået indført screening af gravide, som regeringen støttede.
For os har det nemlig heller ikke bare ligget på den flade.
Vi har virkelig vurderet, om vi nu også skulle gå videre med det, vi fik indført i finansloven, og det synes vi faktisk vi skal.
Men noget af det, jeg for god ordens skyld godt vil høre ministeren om, og for at vi lige kan få det nævnt her i Folketingssalen, er, at forældrene principielt ikke har mulighed for at sige fra over for netop vaccination mod hepatitis B, såfremt det bliver indført.
Jeg synes ikke, at der er nogen grund til, at nogen skal føle sig ramt.
Altså, nu skal vi også passe på, at vi ikke blive for fintfølende her.
Om man lader sig besnære eller overbevise, eller man er fast i troen, og hvor længe man har haft den, er jo sådan set ikke det afgørende.
Det afgørende er, hvordan det her ender, og om der er et flertal i Folketinget, der uden videre vil sige, at der godt nok er en indstilling fra Sundhedsstyrelsen, men den ser de stort på, de vil noget andet.
Det er jo sådan set problemet.
Der må jeg bare konstatere, at selv om det så ikke er udtryk for spontanitet hos Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti, så rækker Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti ikke til et flertal her i Folketingssalen.
Der skal andre partier til, hvis det her skal bæres hjem.
Der maner jeg bare generelt til eftertanke og siger, at før man nu uden videre bærer det her hjem, synes jeg, at man skulle gå ind i en tættere dialog for at få afdækket og testet den indstilling, der ligger fra Sundhedsstyrelsen, og for at få belyst nogle af de andre problemer, jeg her har skitseret.
Jeg har en tro på, for jeg tror at argumenter tæller, at når man har gjort det, så vil et flertal i Folketinget nå til den konklusion, at det ikke er nogen god idé for nærværende at udvide børnevaccinationsprogrammet.