Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-05-29:
»Ministeren står ikke engang til karakteren 03.
Han må nøjes med 00.
Sagen har simpelt hen ikke kunnet håndteres ringere.«
Sådan sagde jeg ved førstebehandlingen.
Og jeg har egentlig i dag fortrudt, at jeg dengang var så hård ved ministeren, for når man givet en ultimativ dårlig karakter, er der jo ikke efterfølgende mulighed for at kunne give en endnu dårligere karakter.
Men jeg kan i hvert fald sige så meget, at med den viden, som jeg i dag har om arbejdsministerens håndtering af denne her sag, så burde arbejdsministeren have haft en dårligere karakter end 00, som jeg gav under førstebehandlingen.
Man sagde ét i 1997, og så gør man det stik modsatte i dag.
Må jeg godt minde om, hvad den daværende arbejdsminister, og det er ikke mig, men det er fru Jytte Andersen, som sidder dernede, sagde i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg i 1997 om problemet med timegrænsen i funktionærloven?
Nu ved vi ganske vist ikke præcis, hvad den tidligere arbejdsminister har sagt, men vi ved, hvad der stod i arbejdsministerens manuskript.
Der stod følgende: »Jeg skønner derfor umiddelbart, at der ikke er baggrund for at ændre funktionærloven«.
I dag gør regeringen og den nuværende arbejdsminister det stik modsatte.
Det kan vi dokumentere fra de bilag, vi har fået i Arbejdsmarkedsudvalget.
Hvis vi så går til Europaudvalget, er det vanskeligere her fra Folketingets talerstol at fremlægge dokumentation for, at man dengang sagde ét og gør noget andet i dag.
Og det hænger simpelt hen sammen med, at det stenografiske referat, som foreligger fra Europaudvalgets møde i december måned 1997, er hemmeligt, og det må der ikke citeres fra.
Man sagde ét, og man gjorde det stik modsatte.
Nu kan jeg så forstå, at den nuværende arbejdsminister beskylder den tidligere arbejdsminister for, at når man førte tågetale i Europaudvalget, så var det, fordi det var noget, DA havde bedt ministeren om at gøre.
Det er en utrolig grov beskyldning, for det, man dermed beskylder den tidligere arbejdsminister for, er faktisk at have overtrådt loven om ministeransvar.
Det er en noget hård beskyldning fra en partifælle til en tidligere arbejdsminister.
Hvorfor skifter man så stilling?
Hvorfor gør man i dag det stik modsatte af, hvad man sagde i 1997?
Ja, det har vi spurgt om igen og igen og igen.
Er der nye juridiske vurderinger, juridiske tolkninger, som er kommet til os fra himlen eller udefra, eller hvor den slags ellers måtte komme fra?
Er der faldet nogle domme, der begrunder en sådan ændring?
Næh, det er der ikke.
Jeg har i hvert fald ikke kunne få tilfredsstillende svar på det.
Hvad kan årsagen så være?
Ja, den egentlige årsag er jeg overbevist om er følgende: En trængt regering og en trængt arbejdsminister har ønsket at give en luns kød til ulvene i det politiske bagland.
Det er jo valgår.
Det er fristende at gøre det, men det er meget forkert på den måde at spille pingpong med kronjuvelerne i arbejdsmarkedspolitikken i Danmark i forhold til EU.
Jeg er overbevist om, at det er den egentlige begrundelse.
Nu sker der så det, at man foreslår en deling af lovforslaget, sådan at bestemmelserne om timegrænsen i funktionærloven bliver skilt ud i et særligt lovforslag.
Jeg kan sige, at vi agter at stemme imod ændringerne i timegrænsen af to grunde: dels fordi forslaget nu er fedtet
ind i denne her ulyksalige sammenhæng, dels fordi vi mener, at det er sagligt forkert, at f.eks. unge studerende med ganske få timer om ugen skal ansættes som funktionærer med opsigelsesregler, og hvad der ellers følger heraf. Jeg har forstået, at man allerede efter ganske kort tid kommer ind under opsigelsesregler, som man skal have været 6 år inden for SiD-området for at opnå.
Det er ikke hensigtsmæssigt.
Det vil skabe en mangel på fleksibilitet på det danske arbejdsmarked, som vi ikke kan støtte.
Hvordan vil vi så stille os til hovedforslaget?
Jeg skal ikke lægge skjul på overhovedet, at jeg føler, at jeg er anbragt i et forfærdeligt dilemma.
Normalt ville jeg ikke drømme om ikke at medvirke positivt til implementering af et EF-direktiv og navnlig da ikke et EF-direktiv, som jeg selv personligt har været med til at give mandat til i Folketingets Europaudvalg.
Det dilemma håber jeg meget vi kan få afklaret på mødet i Arbejdsmarkedsudvalget, som vi skal have om et øjeblik, og hvor ministeren er i samråd.
Herefter vil vi i Det Konservative Folkeparti tage beslutning om, hvordan vi vil stille os ved afstemningen ved tredjebehandlingen.