Dorte Bennedsen (S), 2001-05-07:
Først tak til hr. Villy Søvndal.
Det er ikke hver dag, man oplever det, jeg lige har oplevet her, og det vil jeg da gerne sige tak for.
Så siger fru Yvonne Herløv Andersen, at den socialdemokratiske gruppe ville være frit stillet, fordi det er et etisk spørgsmål.
Et af problemerne ved at diskutere politik er, at vi øjensynlig anvender det danske sprog forskelligt.
Det, jeg sagde, var, at hvis dette spørgsmål kom til afstemning i dag, ville den socialdemokratiske gruppe være stærkt delt i sine holdninger, fordi vi ikke synes, vi hele vejen rundt har den nødvendige viden.
Fru Yvonne Andersen siger videre: Jamen kunne denne ekspertgruppe ikke komme til det modsatte resultat vedrørende heroinforsøgene, altså at de er en dårlig idé?
Jo det er da muligt.
Men jeg vil gerne understrege, at min tale byggede ikke på, om jeg og vi synes, det er en god idé med det ekspertudvalg.
Heroinforslaget er kun et lille bitte, bitte, bitte hjørne, og vi har altså brug for viden hele feltet rundt
Hvad er lykkedes, hvad er ikke lykkedes, hvilke barrierer er der?
Jeg synes, det er forbistret, hvis vores fælles indsats for narkomisbrug skal gå op i en diskussion, der udelukkende handler om heroinforsøg eller ikke heroinforsøg.
Nu har jeg jo siddet og lyttet i de minutter, hvor debatten har kørt på korte bemærkninger, og stort set alle har været heroppe og spørge: Hvad er det for noget med heroinforsøg?
Det handler altså om, at der dør 300 relativt unge mennesker om året, og hvordan vi kan gøre noget.
Jeg synes, man skal lade være med som fru Tove Fergo at stå frem med noget...
ja, jeg vil ikke kommentere det, men jeg tror godt, jeg må sige her fra talerstolen, at det er urimeligt.
Kunne vi dog ikke tro på hinandens gode intentioner om at gøre noget?
Jeg er ikke uenig i, at der er brug for styrket indsats på en række områder, for hvis en narkoman er motiveret for at komme i behandling, kan det ikke nytte noget, at der går 3 uger eller 3 måneder eller ½ år, for så er motivationen gået fløjten.
Der er brug for en indsats her, og om 7-8 måneder får vi et overblik over situationen og overblik over nye muligheder...
300 årlige dødsfald i Danmark blandt relativt unge mennesker er en af de barske kendsgerninger i vores narkotikamisbrugsproblem.
En kendsgerning, der betyder, at alle, der på den ene eller den anden måde beskæftiger sig med narkotikamisbrug, er dybt optaget af, hvad der yderligere kan gøres for at nedbringe både dødsantal og misbrug. En af overvejelserne går på at starte forsøg med lægeordineret heroin til en gruppe af de hårdt belastede narkomaner, som det nu på ny foreslås af SF.
Skulle det forslag til afstemning i dag, ville den socialdemokratiske gruppe, som - tror jeg - i øvrigt de fleste andre grupper her i Tinget, være stærkt delt i sin stillingtagen. Det skyldes ikke uvilje eller mangel på interesse for problemet, men det hænger nøje sammen med den betragtning, som også kommer til udtryk i bemærkningerne til forslaget, hvor det hedder: »Det er ikke muligt at konkludere entydigt på de etiske aspekter, der er forbundet med at anvende det stof, narkomanen er afhængig af, i behandling af afhængigheden.«
Der har gennem de senere år, både i befolkningen og blandt Folketingets medlemmer, været en stigende positiv holdning over for at prøve med forsøg med lægeordineret heroin.
Men hånden på hjertet: Vi må erkende, at vi - det gælder os sundhedspolitikere, og det gælder også dem, der sidder i Narkofølgegruppen som fru Tove Fergo og fru Gitte Seeberg - ikke har den helt nødvendige lægelige og sociale ekspertise til at beslutte i detaljer om et sådant forsøg.
Det har gennem årene været mere end vanskeligt at få en nuanceret dialog med de faglige eksperter, og debat og stillingtagen har derfor kørt meget på de sort/hvide argumenter.
Realiteten er, at vi har brug for mere nuanceret viden om indsatsen mod narkomisbrug generelt, viden om,
hvilke resultater der reelt er opnået, viden om, hvilke barrierer der er for at opnå en forsvarlig indsats med henblik på skadesreduktion for narkomanerne og viden om fordele og ulemper ved alternative løsningsmuligheder.
Her tænker jeg ikke bare på forsøg med heroin, men også på at kunne give metadon pr. injektion, brug af nye substitutionsstoffer og ikke mindst virkningen af en massiv psykosocial indsats, som vi nok anser for at være det vigtigste instrument.
Derfor vil jeg godt takke ministeren for hans beslutning
om at nedsætte en ekspertgruppe, som ikke blot skal udrede det eksisterende system, men også vurdere nye og alternative tiltag.
Spydige hoveder vil måske mene, at ministeren hermed bare skyder bolden til hjørnespark, men det er ikke rimeligt.
Med denne ekspertudredning, som skal foreligge allerede inden udgangen af året, vil vi for første gang kunne få svar
på en række af de spørgsmål, vi har stillet i årevis.
Vi vil få et langt bedre grundlag for at nå det, som jeg er overbevist om er målet for os alle uanset vores holdning til et forsøg med heroin, nemlig at nedbringe antallet af dødsfald, reducere misbrugets skadevirkning og i sidste ende få folk ud af misbruget.
Ved debatten i december 1999 blev det lovet, at der skulle laves forsøg med en forstærket psykosocial indsats.
Ministeren har erkendt, at der er nogen utålmodighed efter at få gang i forsøgene, og det kan jeg ganske bekræfte.
Vi har måttet sande, at nok maler Dybbøl Mølle, men indimellem går det overordentlig langsomt.
Men i stedet for at græde over det kan vi jo glæde os over, at der nu endelig kommer gang i de lovede forsøg, fordi vi har brug for den viden, som kun kan skaffes gennem ordentligt videnskabeligt kontrollerede, men forskellige forsøg.
På den baggrund kan vi ikke støtte forslaget, som det foreligger i dag.