Jes Lunde (SF), 1997-12-17:
SF har som bekendt indgået en aftale med regeringen om finansloven for 1998, og det er en aftale, der rummer en lang række forbedringer både på miljøområdet og på det sociale område.
Det er lykkedes os at indgå en aftale, hvor vi får lavet en troværdig handlingsplan til sikring af rent drikkevand, rent grundvand og rent vandmiljø i Danmark.
Vi ved godt, at den slags tager tid.
Det er som at vende en supertanker, når vi snakker om kvælstofforurening og om pesticidforurening, men desto vigtigere er det at få taget konsekvent fat. Derfor har det været helt afgørende for os i dette efterår, at den aftale kom på plads som en betingelse for, at vi kunne håndtere finansloven.
Det lykkedes.
Vi skal nu i gang med de konkrete forhandlinger om udmøntningen af en kvælstofaftale, hvor vi skal have reduceret kvælstofudslippet med 100.000 t, sådan at vi kan blive fri for fiskedød i fjordene og for hele tiden at skulle lukke brøndboringer, hvor vores drikkevand er blevet forurenet af for meget nitrat.
Vi har lavet en aftale om pesticidnedbringelse, hvor vi fordobler afgiften på pesticider, og hvor vi aftaler, at pesticidanvendelsen på offentlige arealer skal ophøre i løbet af fem år og for skovenes vedkommende efter den plan, vi tidligere har aftalt.
Vi har aftalt, at vi skal have pesticider fuldstændig forbudt i private haver og på ikkedyrkede arealer, og vi har aftalt, at vandværkerne i samarbejde med kommunerne og amterne med det samme skal have mulighed for helt at forbyde anvendelse af både kunstgødning og pesticider i områder med sårbart drikkevand.
Vi tror på, at disse virkemidler samlet set vil få en meget stor effekt på nogle af de forureningsproblemer, vi står med.
Blandt de andre miljøgevinster, der er i finansloven, skal jeg nævne, at 150 mio. kr. af Danidas midler omprioriteres til fordel for vedvarende energi i den tredje verden.
Vi lægger op til en opstramning af miljøvurderingen af finansloven, vi fremmer økologien både i kraft af det indgreb, vi har med dyrkningsrestriktionerne, og også i kraft af, at vi afsætter penge til at styrke afsætningen, vi fjerner kontrolgebyret på økologi, og vi øger det offentlige indkøb af økologiske varer.
På det sociale område er det resultat, vi er gået hårdest efter, at få nogle forbedringer for de ældre, som i dag får en alt for ringe hjemmehjælp.
Det er alt for ofte sådan, at de ældre får aflyst deres hjemmehjælp, de bliver svigtet.
Det er alt for ofte sådan, at den hjemmehjælp, som de får, ikke svarer til de behov, som de selv oplever de har.
Her er vi blevet enige med regeringen om, at kommunerne skal lave kvalitetsudviklingsplaner for deres hjemmehjælp, hvor de hvert eneste år i kommunen skal definere, hvordan de vil satse med deres hjemmehjælp, og hvilken kvalitet de går efter, og så skal de løbende lave opfølgning på det.
Vi er også enige om, at det skal være den ældre selv, der definerer, hvad der er vigtigst, når hjemmehjælpen kommer.
Det skal ikke være kommunale skemaer, som siger, at nu skal der støvsuges her, og nu skal der pudses vinduer dér.
Det er den ældre selv, der bedst ved, hvad der er brug for.
Der er en række andre sociale forbedringer.
Vi har fået fremrykket den øgede orlov til fædre i forbindelse med barsel, vi har skabt forbedringer for beboere på forsorgshjem, vi har aftalt en indsats for at nedbringe ventelisterne på børnepsykiatrisk behandling, vi har aftalt 1.000 nye uddannelsespladser, forbedringer inden for social- og sundhedsuddannelserne og en permanentgørelse af flere ting på uddannelsesområdet. Vi har aftalt, at voksenlærlingeordningen, som giver god mulighed for, at ufaglærte kan få sig en faglært uddannelse i en moden alder, forlænges, og at den bliver forlænget uden loft, og vi har aftalt midler til en øget uddannelsesindsats for ledige.
Alt i alt er der virkelig mange gode resultater, som klart viser, at det er nogle andre ting, der sættes fokus på, når man laver aftaler med SF, end det er, når man laver aftaler med Venstre og De Konservative.
Hvis det er Venstre og De Konservative, der er med ved bordet, snakker man om at lempe lejeværdien for de allerstørste villaer, man snakker om at fjerne formueskatten, og så snakker man om at give penge til de bedst stillede i vores samfund.
Når man laver aftaler med SF, er det modsat.
Så er det de socialt dårligt stillede, man kerer sig om.
Så er det her, vi bruger pengene.
Så er det uddannelsesområdet og miljøområdet, der er i fokus, og sådan skal det også være.
Der skal være forskel på partierne herinde, og jeg synes, det er ganske godt, idet der jo på et eller tidspunkt kommer et
valgår, og så kan vi klart illustrere, hvad forskellen er på finanslovaftaler til SF's side sammenlignet med finanslovaftaler indgået med Venstre og De Konservative.
For at sikre dette resultat har vi selvfølgelig lovet regeringen at stemme for en række indtægts- og besparelsesforslag.
Blandt de besparelsesforslag, som regeringen på forhånd havde, var et par stykker, som vi ikke kunne tage, og de er derfor taget ud igen.
Der var et forslag, som ville betyde en indtægtsnedgang for enlige forsørgere.
Det kunne vi ikke acceptere, så det er taget ud.
Der var også et forslag om at skære ned i mulighederne for, at nyuddannede kan komme på en ordentlig dagpengesats.
Også det er taget af bordet.
Der ligger en lille smule stramninger tilbage på arbejdsmarkedsområdet.
Det er ikke noget, der er særlig virkningsfuldt, men nok snarere noget, der har en signalværdi for regeringen.
Vi stemmer imod dem, fordi vi stadig væk mener, at det er en forkert synsvinkel, man har anlagt her.
Problemet er ikke, at der er brug for at jagte de ledige.
Problemet er, at der ikke er job til dem.
Regeringen har tilsvarende haft som en forudsætning, at vi ikke måtte støtte udgiftsforslag fra andre partier uden om regeringen, og det er jo logisk nok.
Når vi skulle have store beløb til sociale forbedringer, måtte vi også garantere regeringen en sikkerhed for, hvor det samlede budget endte.
Derfor vil SF engang i eftermiddag stemme imod alle de udgiftsforslag, som ikke er med i vores aftale med regeringen, uanset om vi kunne have stor sympati for nogle af dem.
Sådan er spillets regler.
Enhedslisten har f.eks. stillet en række udmærkede ændringsforslag.
SF støtter helt klart en styrket indsats for økologi i den tredje verden, for arbejdsmiljøområdet, inden for psykiatrien, i folkeskolen osv., ligesom vi er for flere af de forslag, som Enhedslisten stiller om bedre økonomi for unge.
Men vi er altså for denne finanslovs vedkommende bare forlovet til anden side, og så er man jo nødt til at afvise en selv nok så interessant flirt.
Pointen er, at vores aftaler med regeringen er der flertal for.
Her får vi faktisk vedtaget en række forbedringer på det sociale område, mens der ikke i sig selv vil komme noget ud af det, hvis bare SF og Enhedslisten lavede aftaler sammen om at stemme om hinandens forslag.
Det ville der ikke blive vedtaget noget af.
Vi er nødt til at lave aftalerne med regeringen for at skaffe et flertal, og når vi så har lavet de aftaler, er vi nødt til at acceptere, at det indebærer, at så er det de aftaler, vi holder os til. Sådan er det simpelt hen bare. Vi må leve med, at Enhedslisten får den fornøjelse at se os stemme imod nogle af de forslag, som vi en anden dag ville have støttet, og jeg håber virkelig, at fornøjelsen varmer i Enhedslisten, som ikke har fået så meget andet ud af forhandlingsforløbet.
Det vil jeg gerne beklage.
Vi havde gerne set, at Enhedslisten havde været med i de aftaler, vi har lavet. Jeg synes, vi havde et ganske godt forløb sammen med Enhedslisten i starten af finanslovforhandlingerne, hvor vi holdt en del møder sammen, talte godt sammen, havde en fælles indstilling til, hvad det var, der skulle sættes på dagsordenen, og havde fælles forslag til, hvordan man skulle løse vigtige sociale problemer og vigtige miljøproblemer.
Derfor synes vi, det er ærgerligt, at forhandlingsforløbet kom til at blive sådan, at vores veje på et tidspunkt måtte skilles.
Aftalen om ikke at støtte udgiftsforslag uden om regeringen indebærer, at vi til gengæld godt må støtte yderligere budgetforbedringer gennem besparelser eller gennem nye indtægter, og derfor kan vi godt støtte forslaget fra Enhedslisten om en CO2-afgift på Nordsøudvindingerne og en afgift på hurtigfærger, der er som hentet ud af SF's politik.
Tilsvarende kan vi også støtte forslaget fra Enhedslisten om at give plads for en bedre arbejdsfordeling i form af skraldemandsmodellen, hvor ledige kommer ind på arbejdsmarkedet ved, at nogle af dem, der er på en arbejdsplads, går ned i tid.
Det synes vi er god politik, det har vi altid syntes, og derfor kan vi stemme for dette forslag, som ikke koster staten penge.
Venstre og De Konservative har en række ændringsforslag, der ligger meget langt fra, hvad SF kunne finde på at støtte.
Her er der yderligere stramninger over for de arbejdsløse, der er nedskæringer på ulandsbistanden, der er gaver til de rigeste, og der er en ødelæggelse af miljøpolitikken.
Det er overskrifterne, når Venstre og De Konservative er i gang.
De få steder, hvor Venstre og De Konservative så bevæger sig i retning af noget, som vi måske kunne være positive over for, går det såmænd også galt.
Når Venstre og De Konservative f.eks. skal forbedre forholdene for folkepensionisterne, bliver det kun til et forslag om forbedringer udelukkende for de allerbedst stillede af folkepensionisterne, hvor SF helt klart ville have valgt det modsatte udgangspunkt. Vi ville starte med at hjælpe dem, der kun har den rene folkepension at leve af, dem, der har den snævreste økonomi overhovedet blandt folkepensionister.
Dér er der brug for hjælp og ikke i toppen, hvor Venstre og De Konservative hjælper.
Der er også et par enkelte forslag fra Venstre og De Konservative, som vi normalt umiddelbart ville kunne støtte.
Det gælder et forslag om udbygningen af universitetsuddannelserne i Syddanmark, og det gælder en forhøjelse af bevillingerne til folkehøjskolerne, men her har vi også lige præcis indgået aftaler med regeringen om at lave et løft på disse områder.
Man kan måske undre sig over, at Venstre og De Konservative stiller disse ændringsforslag, for de har jo også været til finanslovforhandlinger, og mig bekendt har de ikke sørget for at rejse kravene og få dem igennem dér, og så er der ikke så meget ved det.
Så falder ens respekt for, at partierne kommer med det som ændringsforslag her, en hel del.
Jeg har måske også lidt svært ved at få øje på Venstres og De Konservatives dybere logik i deres politik på uddannelsesområdet, for samtidig med at de er villige til at overbyde os andre en smule på støtten til folkehøjskoler, ja, så skal jeg love for, at det går galt på andre områder.
Jeg ved ikke, hvad de arme mennesker på daghøjskolerne og produktionsskolerne har gjort Venstre og De Konservative, men de skal i hvert fald af med 300 mio. kr., så på det område er man overhovedet ikke interesseret i at støtte en øget uddannelsesaktivitet.
Vi kan så bare konstatere, at ud over at de kan jonglere med nogle store tal, afslører ændringsforslagene, at i hvert fald Dansk Folkeparti har forslag til massive sociale nedskæringer på f.eks. børnetilskud og på boligstøtte, og det er jo godt at vide, hvis de i en valgkamp skulle finde på at slå sig op som noget, der ligner et socialt ansvarligt alternativ.
Ulvens fåreklæder sprækker, og vi kan tydeligt se de sylespidse tænder, der er vendt imod de svageste i samfundet, så SF vil stemme imod samtlige ændringsforslag fra Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet.
Regeringens forslag vil vi generelt stemme for, fordi de følger de aftaler, vi har lavet.
Vi har et enkelt forbehold
over for stramningerne som følge af lovforslag nr. L 23. Derudover vil jeg godt sige, at regeringen selvfølgelig har stillet så mange ændringsforslag og i et så detaljeret omfang, at der kan være nogle af ændringsforslagene, hvor det stof, der ligger bag ændringsforslagene, ikke er afhandlet med os.
Det gælder sådan noget som tekstanmærkning nr. 74 i Undervisningsministeriet, som vi er faldet over, hvor man går ind og ændrer i nogle vilkår for efterskolerne og siger, at det er noget, der senere skal udmøntes i lovgivning.
Her vil vi bare for en ordens skyld meddele, at vi føler os frit stillet i forhold til denne lovgivning, når den tid kommer.
Det, vi er bundet af i forhold til regeringen, er de ting, som er direkte afhandlet i vores aftaletekst med regeringen, og derudover har vi den generelle forpligtelse til ikke at påføre budgettet udgifter, som ødelægger den budgetbalance, vi har opbygget i samarbejde med regeringen, dvs. til at stemme imod alle udgiftskrævende forslag fra andre partier.
Det er det afstemningsmønster, som vi fra SF's side vil følge her i eftermiddag, og det vil vi gøre, fordi vi er sikre på, at det resultat, der kommer ud af det, bliver en ganske god finanslov, som vi kan vende tilbage til bredere kommentarer til i morgen.