Margrete Auken (SF), 1999-11-23:
Selv om bistandsindsatsen i Danmark er høj målt med andre landes, er der i virkeligheden ikke så meget at prale af.
Det ser slemt ud, og vi giver ikke så forfærdelig meget, og mon ikke også vi i Danmark får del i de værdier, der føres tilbage fra både syd og øst til de rige lande?
Ifølge et tal, jeg fik - det var UNDP, der skulle have gjort opmærksom på det - er handelsdiskriminationen 14 gange større end de vestlige landes bistand, altså penge, der kommer tilbage.
Så overførslen af penge går jo stadig væk lystigt fra de fattige til de rige, og jeg mener jo så også, at det indimellem kommer Danmark til gode.
Det synes jeg hører med i billedet, hvis vi skal diskutere kvaliteten i vores bistand: Hvordan får vi sikret, at den kommer til entydigt at gå den rigtige vej, og at vi derefter beder modtagerlandene til at komme med en forfatning, hvor de ikke længere skal være på støtten?
Det er jo strengt taget det, vores indsats i det hele taget skal dreje sig om, også når vi laver evalueringer osv.
Hvordan får vi disse mennesker, disse lande og disse samfund sat i stand til at klare sig selv og være værdige medspillere ikke bare på handelsniveau selvfølgelig, men også på det kulturelle og på alle mulige andre områder?
Og her synes jeg for det første, at vi selvfølgelig skal sige tak til ministeren for gode tilsagn i sin tale, vi skal sige tak til en række af de organisationer, der er med i det her arbejde, som faktisk når langt ud i deres kontakt med de fattige.
Jeg synes, vi skal være meget mere opmærksomme, end vi har været i denne her debat, som jeg i øvrigt jo har deltaget i med entusiasme, og jeg vil ikke, selv om det stod i min tale her, gentage meget af det, der allerede er blevet sagt, men lægge vægten på to andre punkter.
Det ene er så det, der ligger på vores handelspunkt, vores indsats i forhold til WTO.
Jeg tror, det er kolossalt vigtigt, at Danmark kommer til at spille en aktiv rolle, selvfølgelig først og fremmest her i EU, for at få lagt nogle strategier i WTO, sådan så vi får et fair handelssystem, som bliver på en sådan måde, at de fattige lande ikke bare får adgang til markederne, men også får adgang til vores markeder på betingelser, som gør, at de kan rejse sig igen.
Det vil sige, at der skal stilles både de røde og de grønne krav, men på en måde, så de ikke kommer til at virke som handelshindringer.
Nu tror jeg i øvrigt, at det er kolossalt sjældent, at ægte grønne krav har virket som handelshindringer.
Jeg tror altid, det er noget, man har fundet på i en bestemt situation, når man så skulle camouflere en anden form for beskyttelse.
Men det kunne jo være værd at undersøge.
Det er det ene punkt, som jeg vil bede ministeren om ligesom at tage med i sit svar, hvis han kan.
Men ellers: Vi står lige over for konferencen i Seattle, og der hører denne her vinkel altså meget, meget alvorligt med i det, fordi handelsdiskriminationen er sådan et alvorligt problem.
Det andet problem hænger sammen med denne dialog syd-nord.
Det har været fremme her også i debatten nu, at det er svært at vurdere langtidsvirkningen i disse lande, og det er selvfølgelig, fordi man har haft vanskeligt ved at få modtagerlandene til at spille så aktivt med i det her forløb, så vi ligesom kan høre: Hvor bliver samtalen så jævnbyrdig, at den også giver mening, når vi kommer hjem og siger
: Hvad skal der gøres yderligere ved det?
Det er jo uhyggeligt, hvis det er gået sådan - jeg tror, det er Christian Balslev-Olesen fra Folkekirkens Nødhjælp, der har nævnt det - at vi måske kan være blevet så resultatfikserede, at vi ikke nærmer os de allersværeste opgaver længere.
Hvad betyder det for os, at vi er med i bistandsarbejdet?
Jeg tror simpelt hen ikke, man bare kan opretholde det høje niveau ved, at vi har debatter herinde. Det vil sige, at det skal vi så gøre.
Vi kan også gøre det i kraft af, at der faktisk finder en folkelig debat sted i Danmark, hvor vi bliver opmærksomme på, hvilken fælles verdenssituation vi er i, altså at udviklingen i ulandene hænger sammen med udviklingen i vores lande, at vores måde at opføre os på også har en skadelig - også en gang imellem en gavnlig - virkning på, hvad der sker i deres lande, og de kan lære os noget.
Jeg ved fra mine egne nærmeste venner og nære familie, hvilken rolle det har spillet, at de på et tidligt tidspunkt i deres liv er kommet i kontakt med ulandene.
Men det er ikke bare enkeltstående personer her og dér; det har faktisk haft en stor indflydelse generelt i Danmark, at vi har haft det høje niveau for vores ulandsbistand.
Det er noget, jeg synes vi skal gøre meget mere ud af i den tid, der kommer nu, fordi de store udfordringer, vores klode står over for globalt, miljømæssigt og socialt, hænger tæt sammen med, at nord-syd-dialogen går begge veje, og at indtrykket går begge veje.
Og så vil vi altså stemme for forslaget til vedtagelse, og vi vil stadig væk glæde os over, at Venstre har lovet at betale 1 pct. til vores ulandsbistand.