Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-02-24:
Det skal være nemmere at kyle udlændinge ud af landet, også flygtninge.
Det er vel i al sin enkelhed det, der er formålet med det her forslag, og det, der er baggrunden for det her forslag.
Det gælder på en række punkter.
Det gælder med hensyn til forlængelse af den såkaldte trappestigemodel.
Det gælder med hensyn til at tilføje nye typer forbrydelser, som automatisk skal føre til udvisning, uanset hvor længe den pågældende har opholdt sig her i landet.
Det gælder f.eks. i tilfælde som groft hærværk, hvor vi tidligere har diskuteret, hvad der kan føre til en frihedsberøvelse.
Det gælder ved indførelse af betinget udvisning, en bestemmelse, som forsøger at skabe en større legitimitet bag øget brug af udvisning, til trods for at Danmarks internationale forpligtelser næppe kan strammes yderligere.
I bemærkningerne til lovforslaget forsøges det jo at indskrænke domstolenes skøn i forhold til Danmarks menneskeretlige forpligtelser, sådan at der ligger et pres på domstolene i forbindelse med gentagne former for kriminalitet.
Endelig så indeholder det et forslag om, at selv lavere straf skal kunne føre til udvisning for bestandig.
Når man så læser forslaget, læser om de her stramninger, spørger man jo sig selv: Hvad er det for et behov, de opfylder?
Hvad er det for et samfundsmæssigt problem, der gør, at man nu har behov for at stramme yderligere?
Det er ikke første gang, man strammer, og det er næppe heller sidste gang, man vil stramme med henblik på at få flere mennesker udvist af Danmark.
Jeg savner, at der står noget, eller at der er blevet sagt noget i dag, der gjorde det nødvendigt, at vi nu for alvor strammer op endnu en gang.
Der lader ikke til at være nogen specielle saglige behov, der trykker på, for at vi får gennemført de her forslag.
Spørgsmålet er, om ikke det i virkeligheden er et behov fra regeringens og Dansk Folkepartis side for at profilere sig, for at vise, at det er nogle skrappe karle, vi har med at gøre, der vil gøre noget, der vil konsekvens.
Hvis det er rigtigt, at det i virkeligheden er det, det drejer sig om, kunne vi måske prøve at tilpasse de her lovændringer til Dansk Folkepartis og regeringens behov.
Jeg vil derfor foreslå, at vi tager alle de stramninger, der ligger i det her forslag, og så dividerer dem med fire.
På den måde vil vi nå frem til fire pakker af lovstramninger på udlændingeområdet, og i stedet for at vedtage dem alle sammen på en gang kan vi vedtage dem i fire omgange eller rettere sagt: Flertallet kan vedtage dem i fire omgange.
På den måde får regeringen og Dansk Folkeparti en maksimal eksponering som de skrappe karle hele fire gange i stedet for kun en, og samtidig bliver de retssikkerhedsmæssige skadevirkninger ikke så grelle.
Jeg synes, det vil være en god måde at indføre lidt fairplay i spillet.
Vi andre anerkender jeres behov for at overleve på en udlændingepolitik, der konstant balancerer på en overtrædelse af menneskerettighederne, og i stedet for at forringe udlændinges retssikkerhed alt for meget på én gang kan vi tage nogle små skridt ad gangen.
Det her forslag udmærker sig ved igen at uddybe forskelsbehandlingen mellem indfødte danskere og dem, der er kommet hertil udefra.
Det er en udlændingepolitik, som medvirker til, at stadig større grupper kommer i konflikt med hinanden og i konflikt med samfundet, og som betyder, at vi inden for nogle år risikerer at stå i en situation, hvor de konflikter bliver sværere at hele igen.
Jeg synes alvorlig talt, at det flertal, som også står bag det her lovforslag, snart skulle tage og tænke over, om ikke nok er nok på det område, der hedder udlændingepolitikken i al almindelighed, for det er et faktum, at opsplitningen ikke fører til et bedre dansk samfund.