Tove Videbæk (KD), 2004-11-16:
Ifølge SF bliver der stadig flere fattige familier, der har et forsørgelsesgrundlag, som ikke levner børnene de muligheder, andre børn har, og derfor ønsker SF, at ministeren skal sikre et minimumsleveniveau for familier i Danmark som et bidrag til at bekæmpe den negative sociale arv.
Flere partier i Folketinget ønsker en undersøgelse af mulighederne for og det hensigtsmæssige i at fastlægge en officiel fattigdomsgrænse og at tage de nødvendige skridt i kampen mod fattigdom, ikke mindst mod den fattigdom, der rammer børn.
Men at fastlægge en officiel fattigdomsgrænse kan være meget, meget vanskeligt og måske slet ikke muligt eller hensigtsmæssigt.
En fattigdomsgrænse eller et minimumsbeløb, der fastsættes for folk i hovedstadsområdet, vil måske ikke være en fattigdomsgrænse i Hvide Sande eller Nørre Nebel, fordi man måske har helt andre muligheder for at klare sig her end på Vesterbro, men vi vil gerne være med til at lave en undersøgelse af muligheden for og det eventuelt hensigtsmæssige i at fastlægge en officiel fattigdomsgrænse.
Fattigdom kan jo gøres op på mange måder.
Det kan enten være ved, at man har mindre end et vist minimumsbeløb til rådighed, men det kan også gøres ved f.eks. at se på, om man lider afsavn på nogle områder.
Har man ikke råd til en årlig ferierejse, er man så fattig?
Eller hvis man ikke har råd til både farve-tv og selvfølgelig også til licensen, er man så fattig?
Sådan noget som forsikringer, sko, tøj, seng og sund mad skal der selvfølgelig være råd til.
Henning Hansen fra CASA siger faktisk i en rapport, at over de sidste 10 år er der blevet færre, som oplever afsavn af økonomiske grunde, og 77 pct. af de danske familier lider ingen afsavn.
I debatten om fattigdomsgrænsen er udtrykket relativ fattigdom blevet nævnt.
Det betyder, at man er fattig, hvis man har en disponibel indkomst, der er mindre end 50 pct. af medianindkomsten i hele samfundet.
I dagens Danmark vil det svare til 6.083 kr. om måneden, og hvis man ser bort fra de studerende, bliver det til 150.000 personer i Danmark.
I Sverige baserer man kontanthjælpen på summen af boligudgiften og et rådighedsbeløb, som kaldes rigsnormen.
Hvis denne fattigdom rammer børn, så børnene ikke kan være med i aktiviteter, som andre børn deltager i, eller børnene ikke kan få sund mad eller varmt tøj, er det gået for vidt, og så skal der naturligvis gribes ind på den ene eller den anden måde.
Sådan som fattigdom er blevet defineret og bliver defineret, må jeg erkende, at jeg nok selv er vokset op i et økonomisk fattigt hjem med en far, der fik invalidepension på grund af dårligt syn, og en elskelig mor, der gik hjemme og passede sine børn.
Jeg tror egentlig ikke, at vi blev mærket for livet af vores relative økonomiske fattigdom, for vi var rige på mange andre måder.
Men nok om det.
En af ministrene sagde i starten af debatten, at der altid vil være nogle, der har mere end andre.
Man kan også sige, at i Danmark er det sådan, at få har for meget og færre for lidt.
De fleste har det godt i Danmark, men der er nogle, især enlige mødre med mange børn og familier på starthjælp, som har det meget svært og kan kaldes fattige rent økonomisk.
Vi må simpelt hen konstant kæmpe for, at de får det bedre på de områder, hvor de har behov for det, for vi ved, at et samfund måles på, hvordan det tager sig af de svage.
Jeg anerkender og kvitterer for, som der står i regeringens forslag til vedtagelse, at der i den seneste tid er blevet og bliver arbejdet med en anbringelsesreform, altså en forstærket indsats for udsatte børn og deres familier.
Der er vedtaget forhøjet SU til enlige forældre, det er et godt skridt på vejen, og derudover er der i satspuljeforliget vedtaget behandlingsgaranti for både stofmisbrugere og senest for alkoholikere.