runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Melchior (CD), 1997-12-09:
I lighed med det forrige punkt på dagsordenen er der her tale
om en konsekvenslov af en tidligere vedtagen lov om overførelse af en stor del af statens veje til amterne.
Dette var CD modstander af, og det er vi fortsat, men det udelukker ikke, at vi i givet fald kan stemme for dette lovforslag, som netop er en følgelov.
Det vil vi se nærmere på, og forslaget indeholder da også positive signaler med hensyn til nogle enkelte strækninger, som fru Gottlieb netop har nævnt.
Når jeg nu taler på mit partis vegne, kan jeg ikke give ministeren tilsagn om en særlig hurtig behandling af dette lovforslag, alene af den grund at høringssvarene endnu ikke er kendt, og jeg må en gang til påpege, at det undrer mig.
Lovforslaget er fremsat den 20. november, og jeg gad nok vide, hvornår det har været færdigt, og hvornår det er blevet sendt til høring; men nu den 9. december er vi ikke i besiddelse af disse høringssvar, som jo er enormt vigtige og enormt relevante.
Jeg skal her erindre om en brevveksling, Trafikudvalget har haft med ministeren - ja, det er muligt, det ikke var en egentlig brevveksling, men en ensidig henvendelse fra udvalget, som der næppe er kommet svar på.
Men vi har et par gange understreget vigtigheden af, at overalt, hvor det er muligt og der ikke er tale om stærkt hastende sager, bør man kende høringssvarene før førstebehandlingen, for det vil gavne indholdet og kvaliteten af forhandlingen.
Jeg er bekendt med, at en række andre udvalg har samme opfattelse, og derfor vil jeg påtale, at man nu på ny sætter ordførerne i den situation, at de i denne sag skal udtale sig principielt om forslaget, selv om så væsentlige høringssvar som dem fra amterne ikke foreligger. Det er jeg ked af, og for mit eget vedkommende kan jeg ikke tage endelig stilling, før vi kender disse svar. I øvrigt vil jeg sige, som flere andre ordførere også har været inde på, at nu ligger amterne jo, som de har redt. De har ønsket denne ordning, der blev vedtaget med flertal her i foråret, og de har altså fået den.
Nogle har sagt, at det bliver dyrt for amterne, og bl.a. hr. Kaj Ikast var inde på, at det vil koste amterne hundreder af millioner kroner.
Men der kan desværre også tænkes en anden løsning, nemlig at væsentlige vejstrækninger simpelt hen ikke bliver udført, og det er ikke særlig sundt for trafiksikkerheden.
Som sagt kan vi næsten ikke gøre andet end at stemme imod, og jeg vil næsten antage, at den fordeling af vejnettet, som er foretaget, vil blive taget op til fornyet overvejelse, inden der er gået ret mange år.
Bjørn Westh (S), 1997-12-09:
Jeg vil gerne svare fru Sonja Albrink.
Det er sådan, at Hummelmoseudvalgets hovedoverskrift er ordentlig behandling af borgerne.
Dér indgår dette spørgsmål, og det vil blive taget op. Et af problemerne er måske, at projekteringslove ikke altid er så præcise, at man kan sige, hvilke ejendomme det i virkeligheden drejer sig om.
I projekteringsloven f.eks. om jernbanen mellem Ringsted og København er ikke angivet, hvor det skal være.
Det kan jo ikke være hele arealet fra Ringsted til Køge til København og Roskilde, der er omhandlet, men dér gælder projekteringsloven sådan set for, at vi kan lave en jernbane i det område uden nogen angivelse.
Anlægslove derimod er mere præcise.
Det er alle de ting, jeg gerne vil have belyst, og jeg vil selvfølgelig gerne medvirke til et positivt udvalgsarbejde, hvor vi kan prøve at finde nogle formuleringer, der kan samle os alle sammen, for jeg synes, det er et rigtigt problem, fru Sonja Albrink har taget op her, og jeg vil gerne være med til at finde en god løsning på det.
Så vil jeg blot til fru Vibeke Peschardt sige, at kommunerne har jo kommuneplaner og regionplaner, som de hvert fjerde år skal revidere, og derved kan man sige, at de kommer til at tage stilling til deres projekter, nye vejprojekter eller andre større anlægsprojekter, i hvert fald hvert fjerde år, når de skal revidere deres plan, ligesom vi her siger, at vi hvert femte år skal forelægge Folketinget, hvad der er sket med de projekteringer, vi har lavet.
Så der er sådan set en rutine i kommunerne, der tilgodeser nogle af de hensyn, som fru Sonja Albrink gerne vil opnå ved punkt 1 og 2.
Villy Søvndal (SF), 1997-12-09:
Jeg vil bare sige, at det er et interessant principielt argument, fru Sonja Mikkelsen fremfører.
Jeg deler selvfølgelig den opfattelse, at den almene sektor til forskel fra den private udlejningssektor ikke tjener penge og derfor ikke har samme interesse, kan man sige.
Det er jeg enig i.
Men netop derfor er det jo også omkostningsfrit at give os medhold i vores ønske om at lave parallelle varslingsregler, hvis de ikke er så slemme.
Og jeg deler i høj grad fru Sonja Mikkelsens opfattelse af, at det er de ikke, så det er jo omkostningsfrit også at give lejerne den ret, for man møder ikke problemet.
Og derfor står jeg undrende tilbage med mit spørgsmål: Hvorfor giver man os så ikke det her?
Hvorfor giver man os det ikke, hvis det er rigtigt, at det ikke er så slemt?
Omkring retssikkerheden har jeg allerede i dag stillet spørgsmål til justitsministeren, og jeg afventer selvfølgelig med spænding svaret.
Svend Heiselberg (V), 1997-12-09:
Jeg vil gerne sige til ministeren, at jeg nu ikke går ud fra, der vil ske det, at det, som Hummelmoseudvalget skal udarbejde, skal udsættes nogle måneder.
Man kan godt i det hele taget undre sig over, at det skal tage så lang tid, for det er jo en velkendt sag at tage fat på, men der skal vel gå tiden til marts, kan jeg forstå, inden de bliver færdige.
Men jeg håber så også, at ministeren vil fastslå, at det er marts, vi taler om.
Det er ikke en tid længere henne på sommeren.
Kim Behnke (FP), 1997-12-09:
Af traditionelle grunde skal jeg ganske kort fremføre, at når Fremskridtspartiet indstiller beslutningsforslaget fra Finansudvalget vedrørende statsrevisorernes endelige betænkning over statsregnskabet for 1995 til vedtagelse, må det bestemt ikke tages som udtryk for, at vi i Fremskridtspartiet er tilfredse med den måde, statens midler er blevet forvaltet på i 1995 - snarere tværtimod, og en lang række af de bevillingsforslag, der har været i løbet af 1995, stemte vi som følge deraf også imod i løbet af det finansår.
Men når vi når frem til, at der skal aflægges et statsregnskab, er det jo blot et spørgsmål om at få bogført de kendsgerninger, som vi alle sammen kender, og det vil det være absurd at stemme imod, og derfor indstiller Fremskridtspartiet statsregnskabet til vedtagelse, men vi har stadig væk den opfattelse, at der i 1995 blev brugt unødig mange penge i staten.
Søren Hansen (S), 1997-12-09:
Med dette lovforslag - hvis det ellers gennemføres - vil loven om Kulturfonden løbe ud; fondens aktiviteter vil i hvert fald.
Derfor kan der være grund til at gøre et par bemærkninger om Kulturfonden, som der er ment meget forskelligt om, men som også har været virksom og god på en række områder.
En masse aktiviteter, som ellers ikke ville være sat i gang, er kommet i gang, og - og det synes jeg der er grund til at hæfte sig ved - en række bevillinger fra de lokale myndigheder, fra kommunerne og amterne, er blevet til kulturkroner i kraft af Kulturfonden, og da enhver kulturkrone er en god krone, har Kulturfonden også på det punkt været en ganske god lov at have med at gøre. Men ting har jo deres tid, og det har Kulturfonden nok på indeværende tidspunkt, og derfor er der god grund til at se på, hvordan man kan ændre forholdene sådan, at man kan bringe dem mere i overensstemmelse med det, der er brug for nu, og dér tror jeg kulturministerens forslag er godt og virksomt og fornuftigt i sin hensigt og i sit mål.
Vi er altså positive over for forslaget, men er indstillede på under det kommende udvalgsarbejde at se lidt på strukturen, herunder forslaget om, hvem det er, der udpeger styrelsesmedlemmerne og formanden, og hvordan handlingsplanerne bliver til, osv. Den del kan der nok være grund til at se lidt nøjere på, også i et forsøg på at få så mange som muligt af Folketingets partier og medlemmer til at stå bag den udviklingsfond, som her er til førstebehandling.
Ester Larsen (V), 1997-12-09:
Lovforslaget lægger op til, at Kulturfonden får en overordentlig begrænset levetid.
Efter en forsøgsperiode på 4 år og en permanent periode på 4 år er tiden nu ved at rinde
ud for Kulturfonden, idet lovforslaget foreslår, at den bliver afløst af en nyskabelse: Kulturministeriets Udviklingsfond.
Så vidt, så godt.
En aktuel afslagsprocent på ikke mindre end 91 taler jo sit afslørende sprog om kvaliteten.
Der er derimod efter Venstres opfattelse ingen grund til straks at kaste sig ud i et nyt fondseksperiment til afløsning af det udtjente.
Venstre føler ikke, at landet har behov for den foreslåede udviklingsfond - en udviklingsfond, som er forsynet med en overordentlig spinkel målsætning, ja, man kan nærmest sige, at den er indholdstømt.
Det er alene nyskabende og tværgående initiativer, der nævnes i selve lovteksten, men der gives ingen forklaring på, i forhold til hvem eller hvad der skal nyskabes.
I bemærkningerne erstattes begrebet »nyskabende« med begrebet »banebrydende«.
Her kan man også se, at det er meningen, at fondens bestyrelse og dens nye konsulent nu skal være aktivt opsøgende.
De skal opspore visionære, dynamiske og grænseoverskridende kunstneriske produktioner af kvalitet, produktioner, som ikke får støtte fra andre statslige tilskudsordninger, men som til gengæld er medfinansierede af ikkestatslige sponsorer, og som er overstået inden for et år.
Måske består den påtænkte fornyelse især inden for administrationen af ordningen.
Det er nok ikke så underligt, at fonden benævnes som Kulturministeriets, for det er kulturministeren, der egenhændigt sammensætter bestyrelsen, det er kulturministeren, der godkender bestyrelsens handlingsplan, og det er kulturministeren, der kan udpege særlige satsningsområder for den kommende bestyrelsesperiode.
Så man må sige, at navnet Kulturministeriets Udviklingsfond er berettiget, hvis den da ikke bare skulle have heddet Ministerens Udviklingsfond.
Men det kan godt være, at navnet er velovervejet, for det retfærdiggøres måske af den massive udvidelse af sekretariatet, der finder sted. Venstre bryder sig ikke om lovforslaget.
Vi finder, at det er både overflødigt og centralistisk.
Torben Rechendorff (KF), 1997-12-09:
Kulturfonden fik altså fire år.
Fire år, som man ikke efter min opfattelse kan påstå at fonden har været overflødig i, tværtimod.
Jeg synes godt, man kan sige, at den har spillet en væsentlig og igangsættende rolle.
Men vi er også enige i det, som ministeren skriver i sine bemærkninger, nemlig at den i stigende grad karakteriseres ved at mangle kulturpolitisk retning og perspektiv.
Det tør jeg kalde en anmeldelse af Kulturfondens virke, men jeg skynder mig at sige, at vi er enige i det.
Måske kan man sammenfattende sige, at Kulturfonden ganske rigtigt har udført den opgave, den fik i 1994.
Det er der sådan set enighed om.
Nu piller man ud af alle disse støtteordninger én, nemlig Kulturfonden, og gør den til en udviklingsfond, og det har vi nu lidt svært
ved at se logikken i.
Jeg skynder mig at sige, at jeg også synes, kulturstøtte
skal være, som ministeren siger, både dynamisk, fleksibel, slagkraftig og visionær, det skulle bare mangle andet
Men vi har mange støtteordninger på Kulturministeriets budget, som lever op til denne måske lidt brede karakteristik.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte ministerens lovforslag.
Vi må også sige, at ud over de før citerede fine ord forekommer formålsparagraffen at være formuleret på en sådan måde, at snart sagt hvad som helst kan indplaceres i denne nye udviklingsfond.
Jeg skal også sige, at de stigende udgifter både til personalesiden og til støttesiden gør os betænkelige.
Endelig må jeg nok sige, men det kan ministeren jo tage roligt, når vi ikke vil være med, at måden, hvorpå bestyrelsen skal udpeges, i bedste fald er en ny og bemærkelsesværdig variant af det berømte armslængdeprincip.
Jeg synes faktisk sjældent, man har set noget så centralistisk, at det selv for hr. Søren Hansen er blevet for meget, og det synes jeg da alligevel er et fremskridt.
Vi kipper altså med flaget for Kulturfonden og konstaterer, at den har gjort sin pligt, og vi siger, at så må den gå og gå af.
Vi kan ikke støtte den nye udviklingsfond, sådan som det nu ligger.
Henrik Svane (RV), 1997-12-09:
For godt en uge siden drøftede vi her i salen kulturministerens redegørelse for kulturpolitikken, og som det fremgik, er det et sigt for kulturministeren at få en mere synlig og national kulturpolitik, ikke fordi vi ikke fortsat skal have en stor grad af decentralisering, men fordi vi med den stigende betydning af en national kulturpolitik i et stadig mere globalt samfund har behov for en mere klart defineret national kulturpolitik.
Vi skal med andre ord søge mod en mere aktiv og synlig kulturpolitik, der kan og tør være med til at sætte den kulturpolitiske dagsorden, den dagsorden, der giver os et kvalitetsløft.
En politisk orientering eller en regering skal naturligvis aldrig sætte kunstens primære dagsorden.
Det har vi i Danmark sikret ved, at det aldrig er de regerende politikere, som deler penge ud til kunstnere eller projekter, men at fagfolk og andre udvalgte med særlige talenter får fornøjelsen af dette.
Kommunernes store og vigtige rolle udelukker og fratager ikke staten en rolle, for selv om staten på mange måder skal holde sig tilbage med at bestemme, hvem og hvad der skal modtage støtte, kommer vi ikke uden om, at det må være staten, der udstikker rammerne for den nationale kulturpolitik, der skal være igangsættende, fornyende og virke som håndhæver af kvalitet.
Med andre ord skal staten tage ansvar for det, der stiller særlige krav til en national indsats.
Når Kulturfonden nu efter syv års aktivt virke foreslås afløst af Kulturministeriets Udviklingsfond, kan det delvis ses som et udtryk for, at regeringen nu i større målestok kan få lov til at pege på områder, der skal styrkes.
Fonden skal være kulturministerens mulighed for at støtte den kvalitative og professionelle kunst.
Hvor Kulturfonden primært satsede på projekter, som indeholdt et møde mellem den professionelle kunst og amatørprojekter, og endvidere kun bevilgede penge til projekter, til hvilke man på eget initiativ ansøgte om støtte, skal udviklingsfonden have en mere udfarende rolle.
Forslaget til lov om Kulturministeriets Udviklingsfond er et fint initiativ.
Staten skal være garant for, at hele nationens kulturudbud bliver set, målt og vejet, sådan at man på baggrund af det totale materiale får et bedre valggrundlag og dermed en større ekspertise.
I Det Radikale Venstre mener vi, at en udviklingsfond vil være et glimrende redskab til at komme i gang med at nå
en sådan målsætning, og derfor er vi i Det Radikale Venstre glade for at støtte lovforslaget.
Niels Højland (FP), 1997-12-09:
Dette forslag er på mange måder anstødeligt.
For det første giver det en omfattende magt til kulturministeren.
Samtlige ni medlemmer af udviklingsfonden udpeges af kulturministeren, og formanden udpeges ligeledes direkte af kulturministeren. På den måde sker der en meget uheldig magtkoncentration, hvor kunst kan blive direkte politisk.
For det andet sker denne ændring som følge af, at Kulturfonden har spillet fallit, men fondens virksomhed er i stigende grad karakteriseret ved manglende kulturpolitisk retning og perspektiv.
Fonden yder tilskud til mange og meget forskellige projekter uden nogen større kulturpolitisk gennemslagskraft og vision, og en nyorientering synes påkrævet, står der i bemærkningerne.
Jeg skal ikke gøre mig klog på, om Kulturfonden har spillet fallit, fordi den ikke opfylder ministerens ideologiske krav, eller om der er andre årsager.
En anden årsag kunne være den træghed, som opstår i et sådant organ.
I hvert fald er det mere end tvivlsomt, at det grundlæggende vil ændre noget at skabe et nyt navn og putte et lettere omskrevet formål uden om.
En af Fremskridtspartiets grunde til at stemme nej er den oplagte, at der i den slags strukturer er for store muligheder for, at en opfindsom, elitetænkende gruppe kan sidde og være gensidigt godgørende for skatteydermidler.
Ole Donner (DF), 1997-12-09:
Jeg blev så glad, da jeg så ministerens fremsættelsestale.
Der står, at man skal nedlægge Kulturfonden.
Vi mener ikke, der skal laves nogen udviklingshistorie.
Vi mener, at Kulturfonden skal nedlægges.
Den radikale ordfører sagde, at man skulle måle det og veje det, og så sad jeg og tænkte: Gad vide, hvad der så sker, hvis man kommer frem til, at det er fundet for let?
Så vil man formentlig bare give nogle flere tilskud for at forbedre det, politikerne nu har fundet frem til som værende kvalitet.
Vi kan under ingen omstændigheder støtte forslaget.
Torben Rechendorff (KF), 1997-12-09:
Jeg vil gerne sige til ministeren, at jeg vil altid meget gerne tælles med i ministerens flertal.
Så siger ministeren, at Kulturfonden og nu Udviklingsfonden adskiller sig på afgørende vis fra de øvrige støtteordninger, og det kan jeg godt se.
Men jeg synes sådan set, at det, vi gerne skulle til livs, er, at kulturpolitiske initiativer kan opnå støtte ad forskellige veje, at det samme projekt kan opnå støtte ad forskellige veje.
Det mener jeg først vi kan opnå, når vi har været gennem hele galleriet af støtteordninger.
Med hensyn til det farlige vil jeg sige til ministeren, at jeg tror nu ikke, at den nye Udviklingsfond er forudsætningen for at lave noget farligt.
Det mener jeg godt de nuværende støtteordninger kan danne ramme om, og jeg mener endda, der er eksempler på det.
Endelig tror jeg, jeg kom til at sige, at Kulturfonden havde eksisteret i 4 år, men jeg er udmærket opmærksom på, at forud for den permanente ordning var der en forsøgsordning.
Ester Larsen (V), 1997-12-09:
Med henvisning til ministerens bemærkninger om fadderskabet til Kulturfonden har jeg ingen intention om at løbe fra dette fadderskab.
Fonden blev skabt i den borgerlige regerings tid, men det forhindrer jo ikke, at når vi er i en situation, hvor 91 pct. af ansøgningerne opnår et afslag, fordi de ikke opfylder betingelserne, er det rimeligt at have en kritisk holdning, uanset fadderskab eller ej.
Og med hensyn til væksten i bureaukratiet peger ministeren på, at det kun stiger fra 2½ til 4 årsværk, men det er procentvis en ret høj stigning.
Ebbe Lundgaard (RV), 1997-12-09:
Men jeg har oplevet, at der er flertal for forslaget alligevel, det vil jeg godt konstatere.
Kort til fru Ester Larsen: De 91 pct. skyldes jo netop, at den nuværende bestyrelse for Kulturfonden har haft mulighed for at præcisere sit arbejde, og inden for de rammer, den har fastlagt i medfør af lovens bogstav og dens ånd med for den sags skyld, har den opstillet nogle kriterier, som meget få af ansøgningerne opfylder.
Problemet er, at der er mange gengangere blandt ansøgningerne, mange ens typer ansøgninger, og der er et stykke hen ad vejen ansøgninger om rent drifttilskud, dvs. noget, man burde finansiere på lokalt niveau.
Derfor har den også præciseret den dagsorden, vi faktisk har for os i dag,
nemlig drøftelsen af de nye muligheder for en ny bestyrelse.
Arne Melchior (CD), 1997-12-09:
Jeg vil blot ytre den opfattelse, at når man kan bruge blodprøven og har kunnet bruge blodprøven gennem mange år til fastsættelse af en promillegrænse på 0,8, kan man med nøjagtig samme effekt bruge den over for en hvilken som helst anden promille og altså her over for promillen 0,5.
Så vil jeg også gerne sige tak til ministeren for tilsagnet om sprogrøgten.
Det var da meget sødt af ministeren, og så kan han bl.a. undersøge, om Trafikministeriet stadig udsender skrivelser, hvor ellers kun jurister af den gamle skole og tanter på over 95 år sender skrivelser til hinanden.
Alle normale mennesker sender faktisk breve.
Erik Voss (EL), 1997-12-09:
Jeg skal på vegne af Enhedslistens kulturpolitiske ordfører, hr. Bent Hindrup Andersen, hvis stedfortræder jeg er, fremføre følgende synspunkter:
Enhedslisten skal give sin tilslutning til etablering af Kulturministeriets Udviklingsfond.
Vi finder som hovedsynspunkt, at det er rigtigt at igangsætte og understøtte initiativer i dansk kunst og kulturliv.
For det første, at udviklingsfonden kommer til at erstatte Kulturfonden.
Vi er helt enige i de bemærkninger, som kulturministeren ledsager lovforslaget med, om de begrænsninger og svagheder, som var i Kulturfonden, især i den opsøgende og udfarende del og i muligheden for selv at igangsætte initiativer.
For det andet, at der refereres til produktionspuljen, som blev etableret i en forsøgsperiode på to år, men som blev nedlagt, efter at den faktisk havde haft nogle ganske gode resultater og erfaringer.
Vi er i det hele taget meget tilfredse, når tips- og lottomidlerne til alment kulturelle formål på den ene eller den anden måde bliver formaliseret, og vi ser udviklingsfonden som et led heri. For det tredje, at der med udviklingsfonden skabes et sikkerhedsnet for den professionelle kunstneriske produktion, som falder uden for de eksisterende støtteordninger.
Her henledes opmærksomheden på f.eks. de faste kabaretscener, hvis overlevelse vi dog ikke håber afhænger af fonden, og de rytmiske spillesteder.
Det er eksempler på, hvad der falder uden for de eksisterende støtteordninger.
I Enhedslisten vil vi dog som en forudsætning for vores støtte til loven i lighed med andre ordførere pege på, at der skal ændres noget i det foreliggende udkast.
Det drejer sig om den centralisering, der ligger i lovforslaget, med hele ni ministerudpegede bestyrelsesmedlemmer.
Vi foreslår, at de fem udpeges af de relevante sagkyndige råd og organisationer, og at kulturministeren udpeger fire, herunder formanden.
Vi kunne også godt tænke os, at man eventuelt i bemærkningerne gjorde fondens bestyrelse opmærksom på, at eventuelle direkte habilitetsproblemer skal oplyses, hvis denne situation opstår, og det er klart, at fondens bestyrelsesmedlemmer må være sig deres egen habilitet og integritet klar.
Ingen bør direkte kunne pleje egne personlige interesser, og hvis sådanne foreligger, må det oplyses over for fondens bestyrelse.
Medfinanseringskravet finder vi er godt, men vi er uenige i, at det er en betingelse for at yde støtte.
Udgangspunktet er netop dynamik og kvalitative og dermed også modige initiativer, som ikke altid vil kunne finde en medfinansieringspartner.
Med de to sidste ønsker fra vores side til loven, nemlig bestyrelsens sammensætning og medfinanseringskravet, skulle vi herefter uden problemer kunne give lovforslaget vores fulde støtte.
Ole Løvig Simonsen (S), 1997-12-09:
Jeg skal ikke forlænge denne debat yderligere, for fru Sonja Mikkelsen har klart tilkendegivet, hvordan forholdene er i det lovforslag, der er fremsat.
Jeg er selvfølgelig vidende om det forslag, som Danmarks Lejerforening har fremlagt, al den stund jeg også har haft tid til at have en times møde med den, men også over for Danmarks Lejerforening kunne vi tilbagevise påstanden, for beboerklagenævnet er ikke en retsinstans, og i de tilfælde, hvor et lejemål skal ophæves, er det boligretten, der i den sidste ende afgør det, nøjagtig som det er i dag, og det synes jeg man skal tage med.
I alle andre tilfælde kommer sagen i boligretten, hvis lejeren eller for den sags skyld udlejeren ønsker det.
Og det er selvfølgelig for at sikre den enkelte lejer - ingen diskussion om det.
Og så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen og hr. Villy Søvndal, der jo begge har meget god forstand på den almene boligsektor, at jeg tror, de i modsætning til Danmarks Lejerforening godt kan se, at der i modsætning til, hvad der er tilfældet i den private boligsektor, er demokrati i den almene boligsektor, og at det jo også giver sig udslag i forskelle.
Men tag nu forslaget tilbage til udvalget og lad os så se, hvordan det ser ud, når det kommer til tredje behandling.