Henriette Kjær (KF), 1998-06-12:
Det passer faktisk Det Konservative Folkeparti meget godt, at denne forespørgsel er rejst.
For under valgkampen var regeringen fyldt med gode intentioner og løfter til befolkningen om kortere ventetider og bedre behandling.
Regeringen indrømmede, at det stod for dårligt til på landets sygehuse, og nu skulle der også gøres en indsats.
Men den ihærdighed, vi så under valgkampen, har været svær at få øje på efter valget.
Ventetiderne er for lange, og regeringen virker totalt handlingslammet på området.
Den foretager sig i hvert fald ikke noget.
Jeg synes, det er beskæmmende, når jeg modtager breve fra folk, der har ventet urimeligt længe.
Hun blev heldigvis opereret i fredags, men ventetiden var 3 år, og hun nåede da at miste både sit job efter de første 120 sygedage og sin tillid til sygehusvæsenet.
Læger har udtalt, at kapaciteten til den slags operationer er der, hvorfor kan vi så ikke gøre det her lidt bedre?
Ved sidste års finanslov foreslog Det Konservative Folkeparti sammen med Venstre, at patienter, der står på urimeligt lange ventelister, bør have tilbud om en operation på et privathospital, og vi havde afsat penge i vores forslag, men det var regeringen ikke interesseret i.
Regeringens indsats på sygehusområdet er i det hele taget ikke imponerende, eller måske værre: Det er, som om engagementet i at få ventetiderne bragt ned mangler. Et andet eksempel er en familie, der har en lille søn, som skal have en øjenoperation, og de har så fået en henvisning fra en øjenlæge.
Pjecen hedder »Klar besked om behandlingsgarantier« og er udsendt af Århus Amt.
Heri står der, at når éns egen læge henviser én til sygehuset, skal man senest 8 dage efter have besked fra sygehuset om, hvornår man kan blive undersøgt.
Dog nævner de så en række områder, der har
Her står f.eks., at der er 12 måneders ventetid på stivgørende rygoperationer, selv om en pige fra selv samme amt altså har nået at vente i 3 år.
Men for at vende tilbage til drengen med øjensygdommen, ja, så står der, at der er 6 måneders ventetid på den slags.
Og det lyder jo rimeligt, synes famlien.
Men dagen efter, at de har fået pjecen ind ad døren, får de brev fra det sygehus, hvor drengen skal til forundersøgelse, og i brevet står der, at der er en ventetid på ca. 15 måneder til forundersøgelsen.
Det er jo at holde grin med folk, og det er uacceptabelt.
Dette var blot to eksempler, men vi får jo alle sammen henvendelser, der lyder helt urimelige.
Og når jeg nævner disse eksempler, er det for at vise, at selv om tal og statistikker kan se meget pæne ud, er det ikke altid sikkert, det fungerer i praksis, og at det kan mærkes i dagligdagen.
Jeg ved godt, at det på mange områder står fint til i sygehusvæsenet, og jeg ved godt, at vi kan mere og mere og derfor får flere og flere ventelister, og at nogle af disse ventelister bliver længere, fordi flere og flere efterspørger en bestemt operationstype.
Men vi skal have ambitioner om at gøre det bedre og behandle folk mere respektfuldt, og regeringen bliver nødt til at se på nogle modeller, der kan afhjælpe problemet. Det Konservative Folkeparti foreslår, at der udarbejdes et ventetidskatalog fordelt på operationstyper med faste maksimale ventetider, altså ventetider, der er lægefagligt forsvarlige.
Her kan jeg forstå på ministeren at vi er enige, men vi mener også, at hvis disse ventetider ikke kan overholdes, bør man tilbyde patienten behandling på et privathospital eller - hvis det er muligt - at blive behandlet i udlandet på det offentliges regning.
Her vil jeg også godt høre, om vi kan blive enige om det.
Jeg ved godt, at vi skal sætte det kommunale selvstyre meget højt, men en gang imellem er der behov for, at nogle udefra ser på tingene lidt mere overordnet, og her mener jeg, at regeringen bliver nødt til at gribe fat i nogle problemstillinger og få sat fokus på dem.
Forespørgslen omhandler så også de små sygehuse.
Det er påvist i flere rapporter, at det bliver nødvendigt at nedlægge nogle af de små sygehuse, da det bliver umuligt at opretteholde beredskabet.
De konklusioner er jeg enige i, men jeg mener til gengæld, at man bør gøre alt for, at sygehusene ikke nedlægges, men bare får nogle andre funktioner, altså bliver elektive afsnit, hvor man opererer ventelistepatienter.
Det kan også være, at de kan få status som satellitsygehuse, der hører under et centralsygehus, således at lægerne tager ud og opererer på det lokale sygehus, i stedet for at patienterne skal tage ind til det store sygehus.
Behandlede patienter kunne måske også overflyttes til et lille sygehus efter en speciel operation på et større, så de kan komme sig oven på operationen tæt på hjemmet med større mulighed for at få besøg af venner og familie.
Så der er modeller nok.
Jeg vil i hvert fald personlig hellere behandles et sted, hvor de har rutine og har specialiseret sig, end på et sygehus, hvor optaget er så ringe, at lægens rutine også er ringe.
jeg, at regeringen vil tage det alvorligt.