runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 1998-01-27:
Jeg må tilstå, at jeg ikke helt hørte, hvad det var for et
Ibsencitat, hr. Per Stig Møller kom med
- det skyldes måske akustikken - så derfor må jeg bruge min fantasi, og jeg må altså sige, at når jeg tænker på både hr. Per Stig Møller og Ibsen, kommer jeg til at tænke på »Et Dukkehjem«.
Det randt mig mest i hu, så det må nok have været derfra.
Men vedrørende selve sagen er det måske lidt svært for hr. Uffe Ellemann-Jensen og hr. Per Stig Møller at forstå, at SF har en saglig indgang til tingene. Vi har oplevet, hvordan Venstre og De Konservative på samme måde som små børn venter på, at julegaverne skal åbnes, har ventet på denne Færørapport, og de har slet ikke kunnet vente.
Men som det så ofte er tilfældet med julegaver, er forventningens glæde den største, og det har så fået den konsekvens, at de har opført en krigsdans den seneste uges tid, som vi aldrig har set magen til. Deres dagsorden er udelukkende, at regeringen skal væltes, ligegyldigt hvad det saglige grundlag er.
Men vores udgangspunkt er saglighed, og det giver vi udtryk for i denne vedtagelse.
Så kort, så præcist og så rigtigt er det, både med og uden Ibsen.
Per Stig Møller (KF), 1998-01-27:
Jeg vil da godt svare hr. Elmquist.
Det, der er det centrale i dagsordenen, er jo spørgsmålet om godtgørelse, og dér har vi sagt fra starten, at det må afklares i forhandlinger
mellem regeringen og landsstyret, og så må regeringen vende tilbage og forelægge sagen for Finansudvalget.
Fru Pia Gjellerup mangler en dagsorden.
Hr. Frank Aaen siger, at vi kun kommer med luftige påstande.
Det gør vi jo ikke.
Vi står ved kritikken i modsætning til hr. Frank Aaen, der overhovedet ikke står ved den kritik, han startede med, og hele det show, undskyld udtrykket, han har opført de sidste 4-5 år omkring Færøerne.
Det er blevet til ingenting.
Til hr. Holger K. Nielsen.
Nu kunne han jo ikke forstå
det ene Ibsencitat, men han kender titlen »Et Dukkehjem«.
Jeg kender en anden titel, som jeg håber han går hjem og læser.
Det er den, der hedder »Når vi døde vågner«.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-01-27:
Hr. Aage Frandsen er jo som et væsentligt led i regeringens sikkerhedsnet i dag en central person i debatten og har også givet udtryk for, at regeringen har lært af sine erfaringer, har lært af sine fejl.
Det har hr. Aage Frandsen sagt et par gange i løbet af dagen.
Jeg vil godt spørge hr. Aage
Frandsen, om han nu er helt sikker på det.
Hr. Aage Frandsen har jo i Politisk-Økonomisk Udvalg overværet, hvordan jeg forgæves forsøgte at få statsministeren til at beklage, at færingerne ikke blev orienteret om henvendelsen fra Den Danske Bank primo februar allerede på mødet den 1. marts oppe i Nordisk Råd, hvor den færøske lagmand, Marita Petersen, deltog.
Det var et forgæves forsøg.
Derfor stillede jeg spørgsmålet skriftligt i PØ-udvalget for at give statsministeren en chance til.
Jeg stillede spørgsmålet, om statsministeren finder det rimeligt, at landsstyret så sent som den 1. marts 1993 endnu ikke var orienteret om henvendelsen fra Den Danske Bank primo februar.
Og svaret var, at der henvises til besvarelsen af spørgsmål nr. 77, som er et fuldstændigt intetsigende svar om, at man også havde to andre væsentlige ting at diskutere den dag.
Tyder det på, at regeringen har lært af sine fejl?
Jeg mener det ikke.
Per Stig Møller (KF), 1998-01-27:
Det er bare ikke rigtigt, for Finansudvalget var rent faktisk inde tre gange i den periode, og der kunne man have forelagt det for Finansudvalget.
Det burde Det Radikale Venstre være meget fortørnet over at man ikke gjorde.
Jeg taler ikke om Rigsret her.
Vi har bedt om en yderligere undersøgelse af ministrenes forhold til lov om Finanstilsynet og lov om Nationalbanken, og der synes jeg da, det ville være rimeligt, om Det Radikale Venstre sagde: Lad os få undersøgt det nærmere.
Så kan man tage stilling til mange ting, bl.a. om en ny forespørgselsdebat, en ny vedtagelse, for jeg konstaterer her, at man har holdt det helt uden for vedtagelsen, og det ville ikke ligne det klassiske Radikale Venstre.
Men der er nu sket det med Det Radikale Venstre, at man ikke er folkestyrets vagthund, men man lader lovene bøje af den politiske bekvemmelighed, og det er jeg skuffet over.
Nej, ikke skuffet, for gentlemen bliver ikke skuffede.
Det er jeg bedrøvet over, og derfor bedrøvede hr. Bjørn Elmquists tale mig i dag.
Frank Aaen (EL), 1998-01-27:
Jeg er ikke helt tilfreds med svaret.
Jeg spurgte faktisk ikke om, hvorfor Marita Petersen stillede det spørgsmål, hun gjorde.
Jeg stillede spørgsmålet, hvorfor regeringen ikke i hele forløbet på ét eneste tidspunkt i rette tid stillede det rigtige spørgsmål, og jeg spurgte, om man ikke kan se nu, at man faktisk under hele forløbet behandlede færingerne på en uværdig måde.
Den bastante afvisning fra regeringen af, at der lå en aftale bag det, der skete, forstår jeg ikke.
Jeg forstår godt, at statsministeren ikke vil indrømme, at han har indgået en aftale med Knud Sørensen.
Det bad man Finanstilsynet om.
Er der ikke noget, der tyder på, at der var en aftale mellem statsmagten og Den Danske Bank på det tidspunkt?
Jeg forstår ikke, at regeringen ikke kan indse, at der er noget at undersøge dér.
Kent Kirk (KF), 1998-01-27:
Jeg synes også, fru Pia Gjellerup snakker uden om.
Situationen er jo den, at de vedtægter, der blev lavet for Finansieringsfonden, helt klart sagde, at skulle der ske aktiesalg, aktiekøb eller lignende, skulle det godkendes af den danske regering og af landsstyret.
Derfor vidste Finansieringsfondens direktør jo også godt, at det her efterfølgende skulle forelægges regeringen, og så havde regeringen alle muligheder for at stille de nødvendige spørgsmål om, hvordan dette aktiebytte skulle foregå.
Derfor er det altså, synes jeg, at springe uden om det rigtige problem, når man ikke spørger regeringen selv, hvorfor man ikke stillede de nødvendige spørgsmål, dengang aktiebyttet fandt sted.
Jeg synes, man prøver at springe over, hvor gærdet er lavest.
Man påpeger bare i dette forslag til vedtagelse, at den danske regering havde et ufuldstændigt grundlag.
Grunden til, at den danske regering havde et ufuldstændigt grundlag i forbindelse med aktiebyttet, var, at regeringen ikke stillede de nødvendige spørgsmål.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-01-27:
Nu sagde fru Pia Gjellerup, at grunden til, at det spørgsmål, som fru Marita Petersen stillede til Den Danske Bank, var så relevant, var, at finansministeren på Færøerne var statsautoriseret revisor og vidste, at der ikke var blevet lavet denne her meget fine, jeg tror, det er et fransk udtryk for en aktuel opgørelse over aktiver og passiver pr. overtagelsesdagen, men lad det ligge.
Men når dette spørgsmål bliver stillet til den danske regering, som har alverdens koryfæer af politter og for lidt'er, og jeg ved ikke hvad, hvorfor går den danske regering så ikke ind og ser efter, om der er foretaget en sådan sædvanlig opgørelse?
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-27:
Jeg kan sige til hr. Per Stig Møller, at det bestemt ikke var for at bedrøve den konservative partileder, at jeg har udtalt mig, som jeg har udtalt mig, men fordi jeg mener, at vi skal være meget omhyggelige med, hvor på skalaen vi placerer ting ind.
Jeg har her fra talerstolen sagt, og det vil jeg godt gentage: Jeg ved ikke, hvad jeg ville have gjort, hvis jeg havde siddet som finansminister.
Det må selvfølgelig være finansministerens egen vurdering i den pågældende aktuelle situation at vurdere, hvordan man gør.
Jeg er sikker på, at der er masser af finansministre, der mange gange har sagt: Ved I hvad, det her vil jeg godt lave et aktstykke om til Finansudvalget, og jeg vurderer, at det ville kunne gå igennem.
Det synes jeg ikke er galt.
Hvis man er inde i nogle politiske overvejelser om, hvorvidt det vil gavne et ja ved Edinburghafstemningen, skal
man så gøre det, eller skal man ikke gøre det?
Det synes jeg er fantastisk svært at afgøre.
Jeg tror ikke, jeg selv ville have gjort det, så meget mere som jeg stemte nej den dag.
Jeg var ikke medlem af Folketinget, og jeg stemte nej den 18. maj.
Jeg mener, det snarere er dér, vi er, end der er tale om ministeransvarlighed osv., osv. Til hr. Óli Breckmann: Ja, vi vil ikke give nogen blankocheck, men vi håber jo, at de forhandlinger, som regeringen skal føre med landsstyret, fører til en bæredygtig afviklingsordning for hele gælden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-27:
Jeg vil gerne grave lidt videre i det spørgsmål, som jeg rejste tidligere, nemlig om fru Pia Gjellerup virkelig mener, at det er en anstændig måde at behandle vælgerne på.
Sagen er jo, som fru Pia Gjellerup siger, at man har skrevet det ned i forslaget til vedtagelse, som man finder væsentligt.
For hvis man læser forslaget til vedtagelse igennem - og det kunne være, at fru Pia Gjellerup skulle gøre det én gang til - viser det sig jo, at det er med den meget brede pensel, der males: Ansvaret deles ud til højre og til venstre med ét formål, nemlig at regeringen kan kaste ansvaret fra sig, og det er helt tydeligt, at næsen skal begrænses til en vis størrelse uanset sagens karakter og alvor!
Det er det, det her handler om.
Og det, der gør det så komisk og må gøre det mærkeligt for folk uden for huset her at se på denne debat, er jo, at man kan iagttage en regering, som har forhandlet om størrelsen af sin egen næse i en sag, hvori regeringen i den grad selv er part.
Det er jo ikke en uvildig regering, der har forhandlet om størrelsen af den næse, den skal tildeles.
Næh, det er en regering, der i den grad er part og dybt involveret i sagen og i den grad forsøger at kaste ansvaret fra sig, og det er på den baggrund, jeg tillader mig at spørge fru Pia Gjellerup, om hun virkelig mener, at det her er udtryk for en anstændig behandling af vælgerne.
Frank Aaen (EL), 1998-01-27:
Jeg skal takke for det tilsagn, der kom fra fru Pia Gjellerup
om at være med til at grave videre i det store spørgsmål, der står tilbage: Hvorfor hjalp danske myndigheder Den Danske Bank med at snyde færingerne?
Det synes jeg er meget interessant, og jeg håber, at vi her og nu kan få en bemærkning om det, for må man ikke også fra Socialdemokratiets side se lidt forundret på, at så mange embedsmænd nogenlunde samtidig laver så store fejl, som de er kritiseret for i beretningen? Og det er Statsministeriets ledende embedsmænd, det er Finanstilsynets ledende embedsmænd, og det er Finansieringsfondens ledere, der på samme tid laver nogenlunde de samme fejl, som går i én bestemt retning, nemlig at skabe grundlaget for, at Den Danske Bank kunne tørre 1 mia. kr. af på færingerne.
Er der så ikke noget, der tyder på, at man fra Socialdemokratiets side hidtil har undervurderet, at der måske var lidt mere om, at det var aftalt spil, og at der er en eller anden form for aftale, vi bør have afdækket, uanset at det måske ikke var i den nuværende regerings tid, det blev aftalt?
Kent Kirk (KF), 1998-01-27:
Fru Pia Gjellerup spørger selv, om regeringen burde eller skulle have stillet de nødvendige spørgsmål, og dér kan svaret vel ikke være anderledes i dag: at det burde den have gjort, især når regeringen handlede på andres vegne.
Det var jo på Færøernes vegne, den handlede, og det var jo finansministeren, der efterfølgende skulle have trukket færingerne til truget for at få dem til at acceptere den handel, der var indgået. Især set i lyset af, at den daværende direktør for Finansieringsfonden, Richard Mikkelsen, jo havde en klar opfattelse af, at det var en politisk handel, mens statsministeren hele tiden forsvarede sig med, at det var forretningsmæssige dispositioner, det drejede sig om, er der i hvert fald i dag ingen tvivl om, at man burde have stillet de nødvendige spørgsmål.
Derfor synes jeg, det er ufatteligt, at man ikke indrømmer det klart og tydeligt og giver en undskyldning for, at man ikke har gjort det.
Pia Gjellerup (S), 1998-01-27:
Hr. Kristian Thulesen Dahl mener, at vi deler ansvaret rundt på alle mulige i forslaget til vedtagelse.
Det synes jeg ikke er rigtigt, for vi har en lang indledning, hvor vi konstaterer en lang række meget centrale ting fra beretningen, som er nødvendige at have med, hvis en vedtagelse skal give et billede af, hvad vi har læst som væsentlige budskaber til os i beretningen.
Ansvaret er ikke delt rundt på alle mulige.
Der er beskrevet, hvilke ting der er gået galt, for det er faktisk afgørende at lære af dét, som jeg også sagde i min ordførertale. Vi tør altså godt skrive, hvad vi mener.
Og jeg vil så spørge hr. Thulesen Dahl - og svaret kan han jo gemme til sin ordførertale: Hvor står dét i beretningen, der er velegnet til at fælde en regering?
Hvor er det skriftsted henne, for så vil jeg gerne have det?
Men det er der ikke jo nogen der har fundet, selv ikke blandt dem, der har læst de 2.500 sider til fulde, to gange endda.
Hr. Frank Aaen stiller spørgsmålet: Hvorfor hjalp danske myndigheder Den Danske Bank med at snyde færingerne?
Hr. Kent Kirk siger igen, at man skulle have stillet de nødvendige spørgsmål, særlig når man handlede på andres vegne.
Men så har hr. Kent Kirk ikke læst de vedtægter, som han ellers selv har refereret til.
Og Richard Mikkelsens opfattelse af, at det var en politisk opgave, vil jeg gerne høre om hr. Kent Kirk kan bidrage til, næste gang han kommer herop.
For hvordan skulle den nuværende regering vide, at det var en politisk opgave, man havde givet ham?
Man havde ikke givet ham en politisk opgave.
Man havde bedt om gode råd i anledning af den henvendelse, man havde modtaget fra Den Danske Bank.
Hvad er det i øvrigt for nogle embedsmænd, vi skal have så lidt tillid til?
Og hvem er det, der har udpeget nogle embedsmænd, som vi skal have så lidt tillid til, at vi ikke kan anse det, de lægger foran os, for at være gode, gennemtænkte forslag?
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-01-27:
Fru Pia Gjellerup spurgte, hvorfor regeringen skulle stille de meget vigtige spørgsmål om aktiver og passiver, for man havde de nødvendige embedsmænd, og det skulle Finanstilsynet jo gøre, og det regnede man med.
Må jeg henvise fru Pia Gjellerup til statsministerens besvarelse af samrådspørgsmål O den 2. april 1993 i Det
Politisk-Økonomiske Udvalg, hvor statsministeren i sit talepunkt siger følgende: »Beregningerne er foretaget af Finansieringsfonden og Den Danske Bank. Finanstilsynet har under forhandlingerne om kursfastsættelsen bidraget med fortrolige oplysninger om udviklingen de sidste 5 år i de to bankers korrektivkonti for hensættelser.«
Det var altså en helt anden rolle, Finanstilsynet havde, end den, vi fik at vide den 2. april af statsministeren
, og det kan vi også læse i rapporten i dag, og det vil altså sige, at statsministeren besvarede sit samrådsspørgsmål den 2. april i uoverensstemmelse med de faktiske forhold.
Kent Kirk (KF), 1998-01-27:
Der hersker ingen tvivl om, at Finansieringsfondens direktør, Richard Mikkelsen, opfattede den aftale, han skulle indgå, som en politisk aftale.
Det har vi jo også kunnet se i Undersøgelseskommissionens beretning.
Derfor kan det jo undre, at man stadig væk fastholder, at det er en forretningsmæssig disposition, der er foretaget, især når man samtidig ikke gør noget som helst for at undersøge, om den forretningsmæssige disposition er fornuftig, for dér har regeringen jo slet ikke foretaget sig noget. Det kan jo også undre mig, at man ikke interesserer sig lidt mere for Finanstilsynets rolle, når man på side 1081 i beretningen læser, at Statsministeriets repræsentant, Gunnar Martens, meddeler, at han »var bekendt med, at man på et senere tidspunkt udskød Finanstilsynets løbende indhentelser af oplysninger«.
Og jeg synes, det er meget afgørende at få afklaret i det videre forløb, om det virkelig er korrekt, for det strider jo mod det, som økonomiministeren for et øjeblik siden har sagt her fra Folketingets talerstol.
Pia Gjellerup (S), 1998-01-27:
Fru Kirsten Jacobsen fremstiller nu et svar på et samrådsspørgsmål, som om det var i uoverensstemmelse med de faktiske forhold.
Det er der jo ganske mange ting der er i denne sag, og der er mange af os, der har ment, at tingene forholdt sig anderledes, end det nu er afdækket.
Og derfor er det eneste spørgsmål, der er stillet: Har man givet nogle oplysninger, som man havde grund til at tro var forkerte?
Nej, det har man ikke!
Man har givet oplysninger, som man havde grund til at tro var rigtige.
Til hr. Óli Breckmann kan jeg ikke sige så meget andet, end at den synkefærdige skude på det tidspunkt bestemt i nogen grad var Færøerne selv, blandt andet takket været et langt forudgående overforbrug og en deraf følgende meget voldsom krise.
Og det er i nogen grad lykkedes dem at komme ud af i hvert fald den værste krise, og det må vi anerkende, men jeg vil ikke anerkende den påstand, at det var noget, som vi nærmest påtvang Færøerne - bestemt ikke. Til hr. Kent Kirk:
Når man træffer en beslutning som den, der er refereret på side 604 i bilaget fra retsbogen, og som hr. Richard Mikkelsen har opfattet som sin opgave, nemlig ønsket om en hurtig løsning, der ikke måtte involvere statspenge, synes jeg, det er absurd at forestille sig, at en regering deri skulle indfortolke, at man så skulle sørge for at lade Den Danske Bank slippe billigere, altså at opgaven ikke skulle løses forretningsmæssigt ordentligt. Når regeringer træffer beslutninger om at lave noget fornuftigt, der ikke involverer statspenge, har man da ikke dermed besluttet sig til, at så skal nogle slippe billigere, og at det skal laves uforretningsmæssigt - bestemt ikke. Så på den baggrund og med de mange embedsmænd, der var involveret, og med de mange særdeles kyndige i Finansieringsfondens bestyrelse, der var involveret, og med en Færøgruppe, som også indeholdt en repræsentant for Nationalbanken, mener jeg ikke, man havde nogen grund til at undersøge, om man havde givet sagen en forsvarlig behandling.
Regeringen havde ingen grund til at mistænke et løsningsforslag for at være ufornuftigt.
Ole Stavad (S), 1998-01-27:
Jeg vil godt spørge hr. Anders Fogh Rasmussen,
hvorfor det var hr. Anders Fogh Rasmussen, vi skulle lytte til i dag.
Nu har vi de sidste 14 dage lyttet til idelige kommentarer fra Venstres formand, hr. Uffe Ellemann-Jensen.
Vi har ikke kunnet gå på gangen uden at møde ham, kiggende med et lystent blik ind i et kamera; men når så chancen opstår for at få en debat med Folketinget, hvor hr. Uffe Ellemann-Jensen kan forsvare sine beskyldninger, påstande og mere eller mindre usande citater, ønsker hr. Uffe Ellemann-Jensen ikke at benytte sig af lejligheden.
Hvorfor kryber hr. Uffe Ellemann-Jensen i ly, når chancen er der?
Jeg kan se, at hr. Uffe Ellemann-Jensen nikker.
Jamen så har vi jo fået svar: Ophøjetheden kender ingen grænser i hr. Uffe Ellemann-Jensens selvforståelse.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-27:
Jeg har to spørgsmål til hr. Anders Fogh Rasmussen, og det første er i forlængelse af hr. Anders Fogh Rasmussens bemærkning om, at den nuværende regering ikke behandlede færingerne som ligeberettigede i 1993.
Jeg vil godt spørge: Mener hr. Anders Fogh Rasmussen, at det var væsentligt forskelligt fra det, den foregående regering gjorde, da den valgte konstruktionen med en finansieringsfond og en Færøgruppe?
Var det væsentligt forskelligt, eller var det ikke bare en typisk dansk måde at arbejde på?
Det næste spørgsmål er: Når vi ikke i dag har hørt noget om rigsretssag, er det så, fordi Venstre har frafaldet tanken?
I denne forbindelse vil jeg gerne diskutere denne sag med hr. Anders Fogh Rasmussen.
I modsætning til hr. Ole Stavad, som åbenbart hellere vil tale med hr. Uffe Ellemann-Jensen, vil jeg gerne tale med hr. Anders Fogh
Rasmussen
, netop fordi vi to har siddet i Det Politisk-Økonomiske Udvalg og har haft stor glæde af hinanden i 11 timer i træk, for det vil sige, at vi er på omgangshøjde.
Pia Gjellerup (S), 1998-01-27:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, uanset hvem der tør svare: Hvor står der i beretningen, at denne regering har handlet umoralsk?
Hvor står der i denne beretning, at denne regering har overtrådt lovgivningen?
Hvor står der i denne beretning, at denne regering har forholdt en lang række mennesker nogle retskrav, som de havde et helt selvfølgeligt krav på at få opfyldt?
Hvor står det henne?
Hvor står det, at regeringen vidste, at man gav fuldstændig vildledende og urigtige oplysninger?
Hvor står det henne?
Jeg har selvfølgelig resumeet af tamilrapporten liggende nede på mit bord, og jeg vil godt sige, at når den sag nævnes sammen med Færøbanksagen, er det en hån mod de mennesker, tamilsagen ødelagde.
Tamilsagen var det mest brutale optrin, vi har oplevet over for dansk folkestyre, hvor man fra regeringens side med viden i behold satte ombudsmanden ud af spillet.
Jeg gentager: Hvor står der noget, der overhovedet minder om det?
Hvor er de skriftsteder, der vil være velegnede til at vælte denne regering?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1998-01-27:
Jeg forstod, at hr. Stavads kommentarer egentlig ikke var til mig, men jeg håber, hr. Stavad bærer over med, at han må nøjes med mig i debatten.
Til gengæld forstår jeg, at hr. Aage Frandsen var tilfreds med, at vi kunne debattere, og jeg føler mig også helt på omgangshøjde med hr. Aage Frandsen.
Hr. Aage Frandsen spurgte, hvordan vores holdning er til spørgsmålet om en rigsret.
Jamen holdningen er lysende klar, nemlig den, vi har gjort rede for i et brev, som er sendt til Det Politisk-Økonomiske Udvalg.
Vi ønsker at få en uafhængig, uvildig, juridisk vurdering af karakteren af de handlinger, finansministeren ifølge beretningen fra undersøgelseskommissionen har begået, i stedet for at stå og slå hinanden oven i hovedet med alle mulige påstande.
Vi synes, det ville være rigtigt, det er vores opfattelse, og den har jeg ikke lagt skjul på. Vi er meget med på at få en uafhængig og uvildig juridisk ekspertise til at vurdere sagen, før man overhovedet går videre.
Det synes vi ville være en fair måde at gribe tingene an på, og det er det, vi har foreslået.
Vi er kede af, at et flertal tilsyneladende ikke vil være med til den fremgangsmåde, men vi synes det er en fair måde at gøre det på.
Fru Pia Gjellerup spørger, hvor der står i beretningen, at regeringen har overtrådt regler, osv. osv.
Jamen et af problemerne er jo netop, at undersøgelseskommissionen i kraft af sit kommissorium - sådan fik regeringen det jo lavet - er direkte afskåret fra at skulle drage konklusioner med hensyn til, hvem der kan pålægges ansvar for hvad, og det er altså Folketingets opgave at gøre det. Men der er nogle handlingsforløb, der er meget klart dokumenterede i beretningen fra undersøgelseskommissionen.
På side 669 kan fru Pia Gjellerup se, at undersøgelseskommissionen konkluderer, at statsministeren trods indstilling fra sine embedsmænd ikke orienterer den færøske lagmand, og et andet sted kan fru Pia Gjellerup se, at kommissionen finder det godtgjort, at der er indgået en aftale mellem Finansministeriet og Finanstilsynet om at udskyde et kasseeftersyn på Færøerne.
Undersøgelseskommissionen har altså nogle meget klare formuleringer om, hvad der er sket.
Så er det op til os efterfølgende at drage de nødvendige konklusioner, og det er det, vi har gjort.