Ole Stavad (S), 1999-11-12:
Jeg har jo endnu en gang måttet konstatere, at når vi kommer en lille smule til højre for midten af gangen her i salen, er man imod enhver indtægt, enhver finansiering.
Og jeg kan såmænd heller ikke huske en ny udgift eller en mistet indtægt, som man ikke har været for.
Så hvordan man forestiller sig, at det danske samfund skal kunne bringes til at hænge sammen og en sund finanspolitik sikres, samtidig med at man vender sig imod, at vi skal have indtægter, og stemmer for enhver lettelse og stort set også stemmer for enhver ny udgift, hvordan man vil kunne få det til at hænge sammen, har jeg altså svært ved at se.
Nogle konkrete bemærkninger: Fru Mariann Fischer Boel mener, at det med de fire elementer er en pudsig sammenblanding.
Det har jeg nu svært ved at se, da det alt sammen drejer sig om registreringsafgiftsloven.
Det er rigtigt, at der er ret forskellige elementer i den, men alt det, der er sammen i det her lovforslag, er ændringer af registreringsafgiftsloven.
Så er der flere, der har været inde på en diskussion om det med de færdselsskadede biler og spurgt, om det nu også var klogt.
Dér kan jeg sige, at på det tidspunkt, hvor der var en meget høj arbejdsløshed også blandt metalarbejdere, kunne det sagtens begrundes samfundsøkonomisk, at vi gik ind og understøttede over registreringsafgiftssystemet, at man lidt forenklet sagt mindst kunne bekoste det, der svarede til det dobbelte af det, som bilen ville koste uden afgift.
Det kunne godt forsvares.
Men når vi trods alt er i den lykkelige situation, at i de fleste dele af landet ligger arbejdsløsheden for de metalarbejdere, der er organiserede i Metalarbejderforbundet, faktisk et pænt stykke under landsgennemsnittet - jeg ved godt, at der stadig væk er nogle lommer, hvor arbejdsløsheden også blandt metalarbejdere ikke er nede på et acceptabelt niveau, men hvis vi ser ud over landet som helhed - betyder det, at der er ganske mange steder, hvor man kunne bruge nogle folk, som ikke er i lokalområdet.
Dér er det så, vi siger fra regeringens side: Er det klogt, at vi i samme grad, som vi har gjort hidtil, fortsætter med at understøtte, at man reparerer gamle eller nye biler, som skal have en reparation, der altså ligger på op til det dobbelte eller mere end det dobbelte af det, som bilen ville kunne købes for uden afgift?
Det mener jeg er synsvinklen her.
Det er i hvert fald det, der har været vores indgang til det.
Og selv med vedtagelse af det lovforslag, vi taler om her, vil det være sådan, at man mindst kan bekoste det, der svarer til halvanden gang det, som en ny eller en anden tilsvarende bil uden afgift ville kunne købes til.
Det var oprindelig planen, at vi ville have trappet det ned til 50 pct. over en længere periode frem til, jeg tror, det var 2004 eller 2005, men jeg har valgt at nøjes med de 75 pct., sådan som det er nu.
Og så vender jeg, som det fremgår af lovforslaget, tilbage med en redegørelse om hele det her lovforslag, også miljødelen, i 2002.
Dermed kan vi så på det tidspunkt se af de erfaringer, der har været, om vi skal gå videre.
Det må også være en beskæftigelsesmæssig vurdering, vil jeg gerne understrege.
Og det er jo ikke sådan, at det, der kommer ind som afledet provenu af det forslag, alt sammen er noget, der vil blive kastet over på forsikringstagerne som en merudgift eksempelvis.
Men det, som forsikringsselskabet skal betale, er de 10 eller 15 pct., der er fra de 85 eller 90 pct. op til de 100 pct., og det er kun den del, som vil øge udgiften for forsikringsselskabet.
Derfor er det faktisk nogle forholdsvis marginale omkostninger, vi taler om i den forbindelse.
Må jeg også henvise til, at hvis man ser på den del af reparationerne, som det her så vil fjerne fra værkstederne, viser det sig, at det drejer sig om reparationer for ca. 300 mio. kr. i forhold til ca. 25 mia. kr. i alt, og det vil sige, at det er godt og vel 1 pct. Så det billede, som jeg har mødt nogle steder: at nu vil vi fuldstændig hive tæppet væk under en branche, mener jeg ikke er et rimeligt billede
at tegne i denne her sammenhæng.
Der har også været bemærkninger om den lovbundne forhandleravance, og dér skal jeg bare understrege, at det kun beregningsteknisk er en lovbunden forhandleravance.
Forhandlerne må tage den avance, de ønsker.
Det blander vi os ikke i.
Det må den frie konkurrence afgøre.
Det er rigtigt, at jeg for en tid siden havde et møde med Danmarks Automobilforhandler Forening, hvor man sagde, at man faktisk mente, at forhandleravancen var for lav.
Jeg gjorde så opmærksom på, at konsekvensen af en stigning jo altså ville være, at registreringsafgiften også ville stige, og kommentaren til det var, at det jo var mit ansvar og ikke deres ansvar.
Og jeg er i øvrigt enig med dem i, at det er mit ansvar, men vi mener faktisk, at den forhandleravance, som er i den nuværende lov, beregningsteknisk er for lav, og derfor har vi da også, inden vi skrev det ind i forslaget, sikret os, at de var helt parate til at acceptere, at vi skrev det ind i forslaget, sådan at der ikke er nogen form for bondefangeri - om jeg så må sige - i det.
Fru Mariann Fischer Boel spurgte til høringen.
Dér kan jeg sige, at der har været kontakt til brancherne, men det er jo først og fremmest i spørgsmålet om de totalskadede biler.
Sikkerhedsudstyret og forhandleravanceprocenten har jeg svært ved at se er noget, der kan komme meget ud af i en høringsrunde, men i lovforslagets udviklingsfase har der været kontakt både til forsikringsbranchen og - ifølge det, jeg har fået oplyst - til Håndværksrådet med hensyn til de forslag.
Dermed mener jeg faktisk også jeg har dækket de bemærkninger ind, som hr. Brian Mikkelsen havde.
Fru Sonja Albrink spurgte til det udvalgsarbejde, som er nævnt i lovforslaget.
Om vi kan finde andre, bedre modeller, hvor vi generelt kan gøre miljøelementet mere virkningsfuldt i vores registreringsafgiftssystem, kan jeg sige, at det er ikke en øvelse, som ikke har været prøvet for.
Det har den, og derfor tør jeg ikke bare proklamere, at det nemt kan gøres, men vi er optaget af vinklen, og det vil vi i sagens natur også være fremover.
Det er vi i det arbejde, som bla. foregår sammen med Trafikministeriet og Miljøministeriet.
Så spørger hr. Frank Aaen, hvad vi nu risikerer med hensyn til Lupo-forslaget, eller hvad man nu kalder det.
På sin vis er det lidt ærgerligt, at det er sådan, at det her bliver identificeret med en enkelt bilmodel, for det er jo ikke det, det handler om.
Det handler om, at hvis man får udviklet de her modeller - og vi ved, at der er flere på vej - ved vi også, at de ofte vil være noget dyrere i indkøringsfasen, som også fru Mariann Fischer Boel var inde på, og derfor vil vi ikke få dem ind her, hvis vi ikke prøver at lave noget tilpasning.
Vi ved godt, at det antal, der kommer ind, jo ikke vil løse de danske miljøproblemer, men omvendt mener jeg også, at vi har et ansvar for at understøtte den udvikling og dermed også understøtte den forskning og udvikling, der sker på de fabrikker.
Så den rigtige måde at løse de miljøproblemer på, nemlig ved at prøve at få biler, der forurener mindre end dem, vi ellers har kendt, understøtter vi også her, og det er det signal, vi sender med det her forslag.
Derfor er det ikke et forslag, der knytter sig til en bestemt, konkret bil, men et spørgsmål om at gøre det attraktivt at gå ind i den form for valg, når man står og skal vælge bil i Danmark.
Og jeg synes, den beregning, vi har opstillet ud fra det, vi nu kender - vi kender jo ikke priserne på alle bilerne, men ud fra det, vi kender og forventer - viser, at det faktisk er lavet så attraktivt, at det også er noget, som man kan forvente vil få en vis effekt. Det skal lige siges i den forbindelse, når nu Lupo nævnes, at der har været en diskussion om den knap, man kan trykke på, så bilen lige pludselig får nogle flere hestekræfter, og det vil jeg egentlig godt have at vi tager en lille diskussion med hinanden om under udvalgsarbejdet og foretager nogle overvejelser om, hvorvidt det skal have nogle konsekvenser.
Omvendt vil jeg også påpege, at det er noget, som vi i givet fald kan følge meget tæt, i og med at vi jo vender
tilbage i år 2002
Og jeg er ikke ganske uenig med hr. Kim Behnke i, at jeg sagtens kan komme i den situation, at den indfasning, vi har lavet her, den totrinsraket, der er her, bliver der behov for at se på undervejs.
Hvem kan se på det her område 10 år ud i fremtiden?
Derfor også bare den bemærkning, at det signal, der ligger heri, er, at det er et forsøg på at tænke i en glidende tilpasning på området.
Deri ligger jo også, vil jeg gerne tilføje, et signal om, at hvis udviklingen bliver anderledes, altså hurtigere eller langsommere, end vi forventer nu, bør vi selvfølgelig følge det op og foretage de justeringer, der skal til.
Og dér får vi jo så først mulighed for at foretage en vurdering af forslagets samlede virkning, også i forhold til det her, når vi kommer med redegørelsen i år 2002, og dermed også mulighed for at tage nogle pejlinger af, hvordan tingene egentlig forholder sig på hele udviklings- og produktionssiden, og om der er nogle ting, som vi skal ind og justere på.
Med hensyn til hr. Frank Aaens bekymringer, som jeg også hørte lidt om: om vi nu med det her forslag egentlig er med til at fremme en forkert teknologisk udvikling, vil jeg sige, at hvis de forudsigelser, hr. Frank Aaen har på det her felt, vil blive det bærende, tror jeg nu ikke, at den danske afgift på nogen måde vil spille ind overhovedet. Så derfor er det vel lige så meget et spørgsmål om, hvorvidt vi også skal være med i det, som vi i øjeblikket kan se er i gang med at blive realiseret.
Og derfor må vi selvfølgelig også - som jeg sagde til hr. Kim Behnke og til hr. Frank Aaen - hele tiden følge den udvikling og se, om der kommer en anden udvikling, som der ikke er taget højde for her, og som vi på anden måde skal ind og understøtte for at få så lidt miljøbelastning som overhovedet muligt med det transportbehov, som vi har.
Med de her bemærkninger vil jeg så bare sige tak for, at der har været en positiv modtagelse fra et flertal i Folketinget.
Og jeg er helt enig i, at selvfølgelig skal det her også ses i sammenhæng med de ting, der i øvrigt foregår frem til, at vi skal have vedtaget en finanslov.