Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-05-09:
Alle kan jo huske debatterne hvert år i december måned for nogle år siden, når man her i Folketinget skulle ansætte kvoten og vedtage kvoten for det næste års almennyttige byggeri.
Den almennyttige boligsektors finanslov blev det jo ofte kaldt, og det var et stort slagsmål.
Det var der kritik af fra alle sider, og derfor lavede
man en decentral ordning.
Man lavede en finansieringsmodel, hvorefter kommunerne skulle medfinansiere en del af grundkapitalen.
Jeg er enig med hr. Kofod-Svendsen i, at det jo også giver et ansvar.
Jeg er enig med hr. Keld Albrechtsen i, at der er kommuner, som ikke lever særlig meget op til det, lige så vel som der er kommuner, der ikke lever op til deres forpligtelse til at sikre ordentlig hjemmehjælp og meget andet.
Så min tiltro til, at kommunerne lever op til deres ansvar, kan godt ligge på et lille sted. Jeg er også enig med hr. Keld Albrechtsen i, at ifølge de der statistikker, vi kan se foran os, må vi konstatere, at der i øjeblikket bygges for lidt, men så er der den ideologiske forskel mellem hr. Keld Albrechtsen og mig fra Frihed 2000: Hvem er det, der skal bygge?
Svaret for mig er ganske enkelt.
Det skal dem, der kan bygge bedst og billigst, og der tror jeg, at vandene skiller, for hr. Keld Albrechtsen har altså en helt fuldstændig overordnet opfattelse af, at det gør den almennyttige boligsektor.
Hvis det var rigtigt, så ville man jo ikke have kunnet komme ud for, som man gjorde for nogle år siden, at eksempelvis BUPL, en privat grundejer i Holstebro og et almennyttigt selskab på samme tid skulle opføre et næsten nogenlunde tilsvarende byggeri.
Det almennyttige selskab fik tilskuddet fra det offentlige, hvor de to andre bygherrer ikke fik noget tilskud, og de havde et bedre kvalitetsprædikat, Boligudvalget var ude at besigtige alle tre byggerier, og hvad havde de så frem for alt?
De havde billigere udlejningspris pr. m2 uden statstilskud.
Derfor handler det altså om, at man skal sikre en meget mere lige konkurrence blandt bygherrer, og så kan man altså ikke komme uden om, at hvis man intensiverer private bygherrer og får det til at genopstå, så er det ikke statstilskud på samme måde, som den almennyttige boligsektor får.
Det er statstilskud på en anden måde.
Lige så vel som boliglejerne får boligstøtte, og ejerne får skattefradrag, så er det også sådan, når det gælder udlejningsbyggeri. Man har altså her fra Folketingets side begrænset alle de muligheder, de private havde for at kunne se en rimelig forrentning af at opføre privat boligbyggeri.
Jeg ved godt, at det næsten er skældsord i hr. Keld Albrechtsens ører, når man siger, at for private grundejere er det at leje lejligheder ud og opføre boliger altså en forretning fuldstændig som at sælge rugbrød eller ost.
Jeg ved godt, at det kan hr. Keld Albrechtsen hverken forstå eller acceptere og synes, det er helt forfærdeligt.
Men sådan er det nu engang, og alle de, der lever af den almennyttige boligsektor, får også deres brød gennem det, lejerne betaler.
Der er i og for sig ikke nogen særlig stor forskel, de får bare deres statsstøtte direkte.
Så enkelt er det.
Så for mig er svaret på spørgsmålet om de manglende boliger enkelt.
Det er, at man skal støtte og sikre, at de private bygherrer igen kan bygge på rimelige vilkår, for jeg tror ikke på, at den almennyttige sektor kommer til at kunne bygge mere end i øjeblikket.
Men man kunne også hjælpe på det, hvis man sikrede, at de, der boede i den almennyttige sektor, kun var dem, der havde de boligsociale problemer.
Det kunne man gøre ved at sælge ud af sektorens lejligheder til beboerne og igen bruge pengene, og så kunne man jo lade være
med at give boligtilskud til veletablerede lejere, herunder hr. Keld Albrechtsen og andre boligpolitiske ordførere her i salen.