runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Reglerne er sådan set meget klare.
Der gælder et sæt regler for de korte og ikke så langvarige transporter og et skrappere sæt regler for de transporter, der varer længere tid, hvor der skal udarbejdes en ruteplan.
Det skal der for øvrigt, uanset hvilket EU-land man kommer fra.
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at uanset hvordan man vender og drejer det, er der altså bare nogle helt grundlæggende regler, som også er EU-regulerede, der ikke kan mistolkes.
Man kan sige, at der, hvor vi har et konkret problem, er jo, at dansk politis jurisdiktion stopper ved grænsen, sådan er det nu engang.
Fødevarestyrelsen hører jo ikke under Justitsministeriets område, den hører under forbrugerministerens område, men der er et fantastisk godt samarbejde.
Jeg kan forstå, at Fødevarestyrelsen nu via de tyske myndigheder prøver at sikre sig, at vi har et bælte, så dansk lovgivning ikke bliver undergravet, fordi transportørerne tror, de har helle, når de kører til Tyskland.
For det er selvfølgelig helt og aldeles uacceptabelt.
Bjarne Laustsen (S), 2006-11-14:
Jeg vil gerne have det med Kommissionen, og hvem det ellers er, pindet helt ud.
Er ministeren sikker på, at der er en helt klar forståelse af aftalen om, at vi har skrappere regler, og at de gælder i hele Europa for dem, der transporterer levende dyr, og at der dermed både er en forståelse af, at sådan er det, og at der også er myndighedshåndhævelse i f.eks. Tyskland, eller hvor transporterne nu måtte foregå?
Har ministeren en helt klar tilkendegivelse fra Europa-Kommissionen om, at sådan er de danske regler, at sådan skal de følges i alle EU-landene?
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
I forbindelse med udarbejdelse af de nye regler fra dansk side har vi selvfølgelig været i en løbende dialog med Kommissionen.
Min opfattelse er, at vi holder os fuldstændig inden for EUlovgivningen, og Kommissionen har jo ikke reageret på det.
De kender de danske regler, så det er min klare opfattelse, at når vi kan få lov til at håndhæve reglerne, må det være, fordi de er glade for dem.
Men det viser noget af problemet, at vi kan have særlig skrappe danske regler ikke mindst for de kortere transporter, mens der jo er et helt særskilt problem, som gælder de transporter, der har en længere tidsmæssig udstrækning.
Man kan sige, at der er to hovedformål med en streng dansk lovgivning, nemlig at prøve at presse de andre lande til at gå videre, og selvfølgelig også at få Kommissionen til at komme med et bedre forslag end den transportforordning, der snart træder i kraft.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 24
Mette Gjerskov (S), 2006-11-14:
Jeg har et andet spørgsmål vedrørende dyrevelfærd, nemlig om skuldersår hos søer.
Det er jo sådan, at der er sket en eksplosiv stigning i antallet af skuldersår hos søer i de danske stalde.
Små skuldersår kan måske vanskeligt undgås, men det er fuldstændig unødvendigt, at de bliver til alvorlige skuldersår.
Og vi ser en eksplosiv stigning i dem.
Da vi så de seneste tal, sagde vi fra Socialdemokraternes side, at nu måtte det her simpelt hen høre op.
Vi foreslog så, at man lavede en ordning, hvor navnene på dem, der virkelig overtræder dyrevelfærdslovgivningen på det her område – for det er dyremishandling – bliver offentliggjort på internettet, så man på den måde, når folk dømmer landbruget over en bank, kan sige, at det i hvert fald ikke er deres nabo, som gør det her.
Der bliver flere og flere historier om det, og tallene stiger og stiger.
Jeg vil spørge ministeren, hvad hendes holdning er til at offentliggøre overtrædere af dyrevelfærdslovgivningen på internettet.
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Jeg vil for det første sige, at jeg ikke er bekendt med de seneste tal.
Jeg tror også, der er en lidt delt kompetence mellem det, der hører under mit ressort, og det, der ligger under forbrugerministerens ressort.
Så jeg kan ikke rigtig kommentere på de tal.
Jeg har simpelt hen intet materiale med om det.
Til spørgsmålet om offentliggørelse på internettet vil jeg sige, at det er noget, som jeg personligt har lidt blandende holdninger til, helt generelt.
Men jeg er også optaget af, at der er en retssikkerhed forbundet med det.
Jeg mener ikke, at navne skal ud at ligge på internettet, uden at sagerne har været prøvet og der er truffet en endelig administrativ afgørelse.
Men jeg er heller ikke sikker på, det er det, Socialdemokratiet har foreslået, så jeg vil meget gerne se på de forslag, der måtte være.
Men retssikkerheden er for mig helt, helt afgørende for at gå i den retning.
Vi skal jo huske på, at der er nogle helt generelle regler, som vi normalt har i alle typer sager, hvor der er tale om lovovertrædelser, for, hvad man må offentliggøre og ikke offentliggøre.
Og der ved jeg ikke rigtig, hvilken mellemmodel man kan finde.
Mette Gjerskov (S), 2006-11-14:
I Socialdemokratiet er vi naturligvis også meget optagede af retssikkerheden.
Det er faktisk også derfor, det er vigtigt at høre justitsministerens vurdering af det her.
Grunden til, at jeg spørger justitsministeren nu, er, at jeg faktisk har fået et svar fra forbrugerministeren, hvori han sagde, at han ville drøfte det med justitsministeren.
Men jeg kan næsten forstå af justitsministerens svar, at så langt er man altså ikke nået endnu i regeringen.
Og det er lidt ærgerligt, for der skal jo ske noget på det her område.
Samtidig med vi taler om retssikkerhed, skal vi jo huske på, at det er det samme, der sker med smileyordningen; der bliver det jo også offentliggjort på internettet.
Og kvægbrugerne har været vant til det; hvis der var problemer med deres mælk, så blev det også offentliggjort.
Jeg bliver lige forstyrret af lidt larm.
Det er jo ikke nogen ny metode, og når ministeren ikke har set de seneste statistikker, kan jeg i hvert fald fortælle hende, at det ser meget, meget alvorligt ud og der må gribes ind.
Det undrer mig, at landets justitsminister, som har ansvaret for dyrevelfærd, ikke kender til de nyeste tal for skuldersår.
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Jeg vil sige til fru Mette Gjerskov, at der jo er taget en lang række initiativer til at sikre bedre velfærd helt generelt.
Og derudover er der jo kommet en langt større kontrol med dyrevelfærden, således at der er en bedre mulighed for virkelig at gå ind og se på de brodne kar.
Jeg har ikke haft lejlighed til at diskutere det spørgsmål, som fru Mette Gjerskov rejser om internetoffentliggørelse, med familie- og forbrugerministeren endnu, men det vil jeg naturligvis gøre, når lejligheden byder sig.
Men det tager jeg gerne en drøftelse med ministeren om, og så håber jeg, at vi kan være enige om, at det, der er helt afgørende, er, at der bliver lavet så mange præventive tiltag, at vi kan undgå det her og få et tal, der er for nedadgående.
For det, der må være formålet med øvelsen, er jo, at dyrene lider mindst muligt.
Mette Gjerskov (S), 2006-11-14:
Jamen det tror jeg vi er fuldstændig enige om.
Det, vi bare mener fra Socialdemokratiets side, er, at der ikke sker nok, og at det ikke sker hurtigt nok.
Der er almindelig enighed om, tror jeg, at for at komme skuldersår til livs skal man ud på bedrifterne.
Det er derude, problemet opstår.
Det er der, man skal løse det.
Derfor har vi f.eks. foreslået, at man skulle fordoble antallet af kontrolbesøg for dyrevelfærd på bedrifterne, men det vil regeringen ikke, og så er vi jo nødt til at finde på nogle andre metoder.
Jeg synes faktisk, det står ret tydeligt i rapporten om kontrol af dyrevelfærd i 2005, at det ser ud, som om der er en sammenhæng mellem antallet af landmænd, som ikke behandler syge dyr ordentligt, antallet af bedrifter, hvor der mangler sygestier – og det, søerne har brug for, når de har skuldersår, er netop sygestier med blødt underlag – og antallet af skuldersår.
Altså, den her er i hvert fald ikke ny, den er jeg sikker på at ministeren har set før.
Kan vi få nogen initiativer fra ministerens side til at komme de her skuldersår til livs?
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Jamen jeg vil sige, at der bliver taget en lang række initiativer.
Og jeg er meget enig med fru Mette Gjerskov i, at det er meget vigtigt, at man ikke bare vurderer hele dansk landbrug over en bank.
Jeg har selv været ude at besøge rigtig mange besætninger, og det er bestemt mit indtryk, at det mange steder fungerer utrolig godt.
De fleste landmænd sætter faktisk en ære i at behandle deres dyr ordentligt og have et godt, veldrevet landbrug, som de kan være stolte af.
Men nogle steder går det galt af den ene eller den anden grund.
Nogle steder er det måske ikke engang særlig bevidst, men man er simpelt hen bare ikke dygtig nok til det arbejde, man skal være dygtig til, når man er landmand.
Andre steder er der tale om brodne kar.
Vi har løbende drøftelser med landbrugets organisationer om, hvad man kan gøre, både via konsulentordninger og andet, for at få de folk i tale, så der bliver rettet op og de skampletter, der er, bliver fjernet.
Mette Gjerskov (S), 2006-11-14:
Jeg synes, det er vigtigt, og jeg prøver sådan set at understrege med tallene, at jeg tror, det er en mindre gruppe landmænd.
Men hvordan finder vi dem?
Jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, at ministeren vil drøfte sagen med hr. Lars Barfoed, når lejlighed byder sig.
Vi har jo i årevis vidst, at der var problemer med skuldersår.
Nu sker der så en eksplosiv stigning igen.
Men der er jo lavet informationskampagner, og der er blevet målrettet dillerdaller over for landmændene og alle mulige ting, og ingenting har hjulpet.
Det bliver bare værre og værre, så det er vel på tide at gribe ind.
Jeg synes, det lyder mærkeligt med de initiativer, ministeren omtaler, for jeg kan ikke se nogen initiativer, der er taget med hensyn til skuldersår ud over nogle små informationskampagner, som tydeligvis ikke har virket.
Hvis det ikke skal være en offentliggørelse på internettet, hvad er det så, der skal til for at få alle landmænd til at overholde reglerne for dyrevelfærd i det her land?
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Jeg har stor respekt for fru Mette Gjerskov og for de holdninger, som fru Mette Gjerskov repræsenterer, men jeg må sige, at jeg synes, der er en kende – hvad skal man kalde det? – utaknemlighed over mit svar, når jeg rent faktisk her tilkendegiver, at jeg gerne vil gøre det, som fru Mette Gjerskov indledte sin spørgerunde med at spørge om, nemlig om jeg kunne tænke mig at tage op med min ministerkollega, om den slags kontrolresultater skulle offentliggøres pr. virksomhed på internettet.
Der er nogle retssikkerhedsmomenter, som jeg er meget optaget af, og som jeg skal være optaget af, men jeg vil gerne tage en drøftelse om sagen med familie- og forbrugerministeren.
Jeg har i hvert fald behov for at gå nærmere ned i tallene, for det der med, at der er blevet flere overtrædelser, skal man selvfølgelig se i relation til, at hvis der er mere kontrol, er der måske også mere, der bliver opdaget.
Jeg vil godt være lidt varsom med for mange statistiske overfortolkninger på nuværende tidspunkt og blot sige, at det naturligvis er alvorligt hver eneste gang, der sker overtrædelser af dyreværnslovgivningen, og derfor er det selvfølgelig også noget, vi skal være meget optaget af på alle måder at sikre der bliver gjort noget ved.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 25
Anne Baastrup (SF), 2006-11-14:
Vi kunne så her forleden dag i Danmarks Radio erfare, at den efterforskningsindsats, som dansk politi gør, og det samarbejde med Sikkerhedsstyrelsen, som dansk politi har, faktisk ikke er så ophidsende godt.
Efter Seestkatastrofen husker jeg det, som om jeg i hvert fald brugte 14 dage på at finde ud af, hvilken minister der var ansvarlig for hvad.
Som en udløber af Seestkatastrofen lovede regeringen, at der ville blive nedsat en task force.
Når der nedsættes sådan en task force, må man gå ud fra, at det så ikke kommer til at skorte på konkret viden i de enkelte aktionsgrupper om, hvordan søren vi løser det her problem, og det vil jeg så godt høre ministerens kommentar til.
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Jeg vil sige til fru Anne Baastrup, at fyrværkeriulykken i Seest var helt forfærdelig og berører den dag i dag masser af helt almindelige borgere.
Det er der blevet taget en lang række initiativer til.
Jeg er jo her i Folketingets spørgetid lidt begrænset af, at min ressort er politiet, og at en meget stor del af den indsats, som vi har besluttet der fremover skal være, ligger i Sikkerhedsstyrelsen, der hører under økonomi- og erhvervsministeren.
Jeg har nogle få talepinde fra økonomi- og erhvervsministeren, som jeg også vil benytte mig af i dag, men jeg beder bare spørgeren have forståelse for, at der altså er grænser for, hvor langt jeg kan gå ind på økonomi- og erhvervsministerens ressort.
Helt grundliggende kan man sige, at reglerne er blevet strammet meget kraftigt op.
Efter den fyrværkerilov, der gælder nu, er det Sikkerhedsstyrelsen, der meddeler tilladelse til fremstilling og indførelse m.v. af fyrværkeri.
Der er sket opstramninger af lovgivningen på området, bl.a. reglerne om opbevaring; virksomhedernes lagre skal ligge uden for beboelsesområder; de kraftigste fyrværkerityper må overhovedet ikke længere sælges til forbrugerne; og forbrugere må kun købe fyrværkeri fra december måned og frem til efter nytår, nemlig til og med den 5. januar.
Der er krav om optegnelser nu, der er krav om mærkning af professionelt fyrværkeri.
Der er lavet skærpede sanktioner, og der er mulighed for frihedsstraf både for overtrædelse af våbenlovgivningen, altså det, der hører under mit område, og det, der vedrører fyrværkeriområdet.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-14:
Den beskrivelse, som justitsministeren kom med, var jeg godt bekendt med, for det er jo det, vi hele tiden gennem de sidste år har presset på for, nemlig at regeringen skulle tage sig sammen.
Det er også fint nok.
Det hele forskrækker mig bare, og det er jo sådan, at der er en helt elementær viden, som politiet ikke bare får, fordi der kommer en eller anden åbenbaring, men som de får, fordi SKAT eventuelt giver dem oplysninger om, hvordan ruterne er, og der er andre myndigheder, danske eller udenlandske, der fortæller, hvad det rent faktisk er, der sker, når det drejer sig om ulovlig import af fyrværkeri.
Det er jo kæmpemæssige bomber, det handler om.
Om den konkrete sag kunne man konstatere, at der kom noget ulovligt til Århus, der så blev sendt til Holland og alligevel landede i København, uden at politiet i Århus eller København fik det at vide.
Det her drejede sig om en hestesko af import.
Med hensyn til alle de der fine ting om opbevaringsregler, og hvad ved jeg, vil jeg sige: Enig, SF pressede voldsomt på, men det med den der fjernsynshistorie forleden dag duer altså ikke.
Lene Espersen (KF), 2006-11-14:
Nu havde jeg ikke selv lejlighed til at se fjernsynsudsendelsen, som jeg mener var i går aftes, fordi jeg var ude til et offentligt møde i Nordjylland.
Men det helt afgørende er, at myndigheder, der hver især får oplysninger – SKAT får nogle oplysninger, Sikkerhedsstyrelsen får andre oplysninger, politiet får nogle oplysninger – snakker med hinanden og sørger for at få fulgt alle sager til dørs.
Det er min opfattelse i forbindelse med den tipunktsplan, som regeringen fremlagde, at man kører fælles razziaer og man udveksler informationer på tværs.
Sikkerhedsstyrelsen har f.eks. orienteret SKAT om alle fyrværkerisendinger fra Hongkong, og det betyder, at SKAT så kan fortælle Sikkerhedsstyrelsen, når forsendelserne ankommer til Danmark, hvor de kommer hen, så der bliver fulgt op på det, og man følger transporten undervejs.
Det afgørende er jo ikke, hvilke myndigheder der får informationerne, men at de deler dem med de myndigheder, der så kan tage aktiv kontakt på det grundlag.
Det er sådan i dag, at uanset om det er til Sikkerhedsstyrelsen eller politiet, der bliver foretaget en anmeldelse, så vil der blive fulgt op på det.
Det er klart, at jeg ikke over for fru Anne Baastrup kan redegøre for, hvad hver enkelt politimand får at vide fra hver enkelt skattemyndighed.
Så detaljeret bliver jeg jo ikke informeret om det daglige samarbejde.
Men jeg har nu et indtryk af, at det daglige samarbejde faktisk er ret velfungerende.
Der, hvor jeg tror, at alle tre myndigheder måske synes, at der stadig væk mangler noget information, og jeg ved, at de skal mødes i den kommende uge for at drøfte nye aktioner, er på det område, der handler om, at der skal være et tættere samarbejde med havnemyndighederne for at øge kontrollen, inden fyrværkeriet bliver spredt ud i landet.
Det er et af de steder, hvor man skal være lidt bedre til at sikre sig, at man følger det, uanset hvor det kommer hen.
Et andet problem er, at noget af det fyrværkeri, der kommer fra Kina, ikke kommer ind i landet under betegnelsen fyrværkeri, men kommer ind under betegnelse af noget helt andet.
Der er man i dialog med de kinesiske myndigheder for at få sikkerhed for, at det, der er i kasserne, rent faktisk også er det, der står uden på kasserne.
Magnus Heunicke (S), 2006-11-14:
Vi har her i Folketinget haft en del drøftelser om vold i forbindelse med fodboldkampe i landets bedste fodboldrække, superligaen.
I weekenden så vi, at denne vold og disse bøller er rykket ned i de lavere divisioner.
I en kamp i 1. division mellem HIK og AGF måtte der ekstra politibemanding til for at sikre, at kampen overhovedet kunne afvikles i ro og orden, og på vejen hjem over Sjælland stod en gruppe AGF-fans ud af bussen, da den skulle tanke op.
Hvordan stiller ministeren sig til den udvikling?
Jeg er meget glad for, at ministeren også deler vores bekymring for den udvikling, der altså desværre er sket i både superligaen og nu også 1. division.
Jeg støtter også ministerens arbejde med at lave en national karantæneordning, og derfor vil jeg selvfølgelig gerne spørge: Hvor langt er man med det?
For det ser vi bl.a. er tilfældet.
Så vil jeg også gerne spørge, hvordan man kan sikre, at klubberne overholder disse karantæneregler og arbejder aktivt sammen med myndighederne, for vi har jo set, at der er voldsmænd, der siger: Nå ja, karantæne har jeg alle steder, jeg kommer ind alligevel.
Når der kommer 20.000 ind, er det svært at udpege dem, der har karantæne.
Så hvordan kan man sikre, at klubberne er indstillet på at arbejde sammen med myndighederne i den her sag?
Charlotte Antonsen (V), 2006-11-14:
For Venstre er det, at vi har fået udvidelsen med de sidste to østeuropæiske lande i hus, også en milepæl.
Den udvidelsesproces, vi har været igennem, har været EU's største succeshistorie i mange år.
Det er også for at give dem den håndsrækning, det jo økonomisk set er at komme med i EU, fordi man dermed også bliver en del af det indre marked og får de muligheder for at afsætte sine varer, som kan danne basis for, at man får gang i økonomien, man får gang i beskæftigelsen.
Det er klart, at nogle lande blandt de tidligere kommunistiske øst- og centraleuropæiske lande har været bedre forberedt end andre til at komme ind i EU, og Rumænien og Bulgarien har haft store problemer og har det stadig.
Derfor er det også vigtigt for Venstre, at vi, samtidig med at vi åbner døren for Bulgarien og Rumænien, så de kan blive fuldgyldige medlemmer, sikrer, at Kommissionen fortsat følger nøje med i, at der er en positiv udvikling, altså at man får afskaffet korruptionen, så vi ikke bare slipper dem af syne, selv om vi nu lader dem komme ind.
I Venstre er vi glade for, at Europa valgte at åbne dørene for alle de europæiske demokratier, der havde mulighed for at komme med, og at kriterierne for optagelse blev objektive, så det altså ikke blev os i den gamle vesteuropæiske EU-klub, der skulle sidde og skalte og valte med, hvem vi nu havde lyst til at lukke ind, men at det blev op til landene selv at dygtiggøre sig og bringe sig i stand til at blive EU-medlemmer.
Det var det, der var forudsætningen for medlemskab af Den Europæiske Union.
Jeg vil tilslutte mig den forrige ordførers ord: Det er en historisk dag, og det er en historisk bedrift for EU.
Svend Auken (S), 2006-11-14:
Selv erfarne folk kan fare vild i processen her.
Hvis ordføreren havde haft mulighed for at være til stede under Europaudvalgets behandling af Revisionsrettens rapport, ville han vide, at den samlede fejludbetalingssum udgør 0,5 pct. – 0,5 pct.!
Hvis man siger, at EU's samlede budget er 1 pct., så er det altså 0,005 pct. af den samlede velstand i Europa, der bliver fejludbetalt.
Det kan man i sandhed ikke sige er noget alvorligt tal.
Det andet var spørgsmålet om korruption i Bulgarien og Rumænien.
Det er utroligt, at hr. Messerschmidt ikke vil anerkende, at netop det forhold, at Rumænien og Bulgarien nu er på vej ind i EU, har ført til meget store forbedringer på det område.
Det er det, der har været baggrunden for, at vi i Danmark har støttet Kommissionens pres på de to lande for at gennemføre de fornødne reformer.
Uden denne optagelsesproces havde vi ikke haft reformerne.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-14:
Hvis det må være mig frit at svare på det sidste først: Jeg ved jeg ikke, om hr. Svend Auken hørte det, så jeg må måske gentage, hvad jeg tidligere har sagt – og så må vi håbe, at det trænger bedre ind denne gang – nemlig at Dansk Folkeparti ikke er modstander af, at Bulgarien og Rumænien kommer med i EU.
Det er vi for så vidt ikke.
Det handler om tid.
Jeg understregede også meget klart i mit indlæg, at der naturligvis har været en proces, der har ubestrideligt været forbedringer, og det er godt.
Det er bare ikke godt nok.
Det er det, der er så soleklart, når man læser Transparency Internationals rapport over korruptionsindekset i de her lande.
Det er det, der er så soleklart, når man ser på, hvordan landbrugssektoren fungerer, og hvordan det fungerer på alle andre områder.
Jeg kan ikke forstå, hvordan en helhjertet europæer, som hr. Svend Auken jo er, på den måde vil gamble med det helhjertede Europa, som han render rundt og tror på.
Hvorfor stiller man ikke nogle krav om, at der skal være nogle minimumsbetingelser, der skal være overholdt?
Hvorfor lever man ikke op til, at de her problemer naturligvis skal være løst?
Svend Auken (S), 2006-11-14:
Jeg forstår ikke, at man ikke fra Dansk Folkepartis side vil anerkende, at der er sket meget store reformer på det her område i de to lande, og at det ikke var sket uden udvidelsesprocessen.
Samtidig vil jeg gerne understrege, at vi på en måde finder det ganske beskæmmende, at den danske regering baserer sin politiske eksistens på et politisk parti, der ikke – selv i et så afgørende spørgsmål som østudvidelsen – er parat til at bakke den officielle danske politik op.
Det giver et forvredet billede af landet, at et højreparti som Dansk Folkeparti skal have den indflydelse på indenrigspolitikken, som de har fået, men det kan hr. Messerschmidt og jeg jo ikke klare med denne meningsudveksling.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-14:
Hvis jeg så skal forstå det sådan, at det var en gentagelse af spørgsmålet, så bliver det jo også en gentagelse af svaret: Dansk Folkeparti er interesseret i, at der sker en udvikling i Østeuropa, ikke bare i Bulgarien og Rumænien, men i alle lande i Østeuropa.
Vi kan endda gå videre østpå til øst for Uralbjergene og sige, at vi også er interesserede i en udvikling i Asien, ja, i resten af verden, men der er altså andre måder at udvikle lande på end ved bare hovedløst at optage dem i EU.
Hvis det var sådan, at alene lande, der blev optaget i EU, kunne udvikle sig, hvorfor kunne man så ikke tage Belarus, Ukraine og Rusland med i samme omgang?
Det gør Bulgarien og Rumænien ikke.
Længere er den ikke.