runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2002-12-09:
Til hr. Bjarne Laustsen vil jeg blot sige, at jeg tror, at hvad enten det går godt eller skidt, så har politikere en grum tendens til at overvurdere deres egen indflydelse.
Jeg tror på, at det, vi gør herinde i vores finanslovdebat og i vores øvrige arbejde, rent faktisk har langt mindre betydning for, om det går godt eller skidt, end vi går og bilder os selv ind i hverdagen.
Det er langt mere vigtigt, hvad der foregår ude i det private erhvervsliv blandt lønmodtagere og arbejdsgivere, om deres indsats går i den rigtige retning eller i den negative retning.
Og jeg synes, at vi alt for sjældent giver dem den ros, der skal gives, for at de er ude og lave den vækst i Danmark, der gør, at vi kan holde samfundet i gang.
Det, vi laver herinde, er marginale tilretninger af det.
Men selvfølgelig har selv marginale tilretninger da betydning, om det er marginale tilretninger i positiv retning, som den nuværende regering har gjort, eller i negativ retning med øgede belastninger, skatter og afgifter, som den tidligere regering gjorde.
Til hr. Ole Vagn Christensen: Når jeg nævner ordet hykleri i forbindelse med hr. Ole Vagn Christensens første indlæg, så er det, fordi det netop er den tidligere regering og hr. Ole Vagn Christensens parti og hr. Ole Vagn Christensens partifæller, der gennemførte den udligningsreform, der i dag er med til at gøre, at alt, alt for mange kommuner står i en økonomisk trængt situation og har langt færre penge til sig selv, end de ville have haft, hvis ikke udligningsreformen i midten af 1990'erne var blevet gennemført.
Og derfor er det hyklerisk at høre på, at den nuværende regering, der faktisk har lovet at tage problemerne op, bliver beskyldt for ikke at gøre noget, hvor man tidligere, ja, man kan ikke engang sige, at den tidligere regering ikke gjorde noget, den gjorde blot alt det forkerte i forhold til de små kommuner.
Dertil vil jeg sige, at vi har givet til kende her - det er også svar til hr. Kristen Touborg - at der kommer to skridt.
Det første skridt bliver at gå i retning af at fjerne de værste knaster, og det fulde skridt bliver så, når vi får strukturkommissionen.
Det kan godt være, at det nogle steder opfattes som mindre end det, der er lovet, men det er det, vi har sagt i de sidste måneder, hvor vi har været inde og snakke om det her på baggrund af den strukturkommission.
Kristen Touborg (SF), 2002-12-09:
Jeg skal blot lige bede Venstres ordfører om at præcisere den udlægning, han gav af udligningsreformen, der kommer den 1. januar 2004.
Hr. Kristian Jensen gav det indtryk, at der skam kom en masse ting på det tidspunkt.
Og så er mit spørgsmål såmænd bare: Er den udlægning, hr. Kristian Jensen giver, lig med de løfter, som indenrigsministeren gav til KL i forbindelse med økonomiforhandlingerne her i sommer?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-09:
Angående svage kommuner lød det i det første indlæg fra hr. Kristian Jensen, at disse svage kommuner kunne se frem til, at der også til næste år kom en hjælp.
Så var det, at jeg tog det eksempel frem fra Mors, hvor indkomster og udgifter ikke stod i forhold til hinanden, hvor der var en skæv balance
, og så fik jeg at vide, at det var det rene hykleri, og hvorfor havde vi ikke gjort noget ved dét.
Og da så hr. Kristian Jensen blev stillet over for, hvad det var, man havde lovet kommunerne, nemlig at man pr. 1. april ville finde en løsning eller sætte et arbejde i gang heromkring, så fik vi den erkendelse fra hr. Kristian Jensen, at det ville blive rettet til ved de kommende forhandlinger.
Jeg tager det som et tilsagn om - og jeg tror, de også vil se det sådan på Mors og i de andre svage kommuner - at regeringen nu er til sinds at komme med en løsning, som ikke minder om fattighjælp, men som de virkelig kan lave deres budgetter efter.
Det tror jeg de har set frem til.
Men hvorfor skulle vi så have ordet hykleri ført ind i det her? Hr. Kristian Jensen kunne jo have sagt det i sit første indlæg, så havde vi været langt, langt længere fremme i debatten her.
Line Barfod (EL), 2002-12-09:
Det er jo ikke så godt, når Venstres ordfører står og siger noget, der er forkert.
Så bliver man jo provokeret til at gå op igen.
Det var altså kun halvdelen af besparelserne på uddannelserne, der blev taget af i finansloven for 2002, og der kom ikke nogen genopretning af det på finansloven for 2003, den, som vi diskuterer i dag, sådan som hr. Kristian Jensen ellers halvvejs havde stillet i udsigt, dengang vi behandlede finansloven for 2002.
Så lige til det her med skatteligningen: Det hjælper jo ikke at sammenligne med en redegørelse nu, når det, vi diskuterer, er, hvorfor man dengang, man lavede finanslovforslaget, forudsagde, at der kom til at mangle 1,7 mia. kr. Så er det jo det, man skal forholde sig til.
Hvorfor forudsagde man dengang, at de penge ville komme til at mangle?
Det kan man ikke rette op på nok så mange gange med nye tal.
Det, man skal forholde sig til, er: Hvorfor stod det der, dengang man fremlagde finanslovforslaget?
Det er det, vi spørger til.
Kristian Jensen (V), 2002-12-09:
Det, vi har gjort med den her finanslov, er netop at gå ind og styrke de områder, hvor vi kan se, at der ikke er blevet taget hånd om det.
F.eks. har der på erhvervsskoleområdet siden 1996 konstant været nedskæringer
og faldende budgetter
Nu får de et løft.
På folkeskoleområdet har der været behov for at have øget fokusering på faglighed.
Det får vi gjort.
På universitetsområdet har der været behov for, at man går ind og får lavet en aftale, der både på ledelsesniveau og også på spørgsmål omkring økonomi giver det nødvendige løft.
Og så tror jeg altså ikke, vi kommer det nærmere i diskussionen om, hvad der er det mest relevante tal at diskutere: det, der var skønnet i august måned, eller det, der er vurderingen i december.
Jann Sjursen (KRF), 2002-12-09:
Når jeg i min korte bemærkning for lidt siden sagde, at jeg mener, børnefamilierne har fået mere valgfrihed med den nuværende regering, er det ikke kun et spørgsmål om, hvordan det ser ud på daginstitutionsområdet.
Det er et spørgsmål om, at vi har fået en 1-årig fleksibel børnepasningsorlov, og det er et spørgsmål om, at kommunerne nu har fået mulighed for at give tilskud til de forældre, der rent faktisk selv passer deres børn.
At vi fra Kristeligt Folkepartis side ikke ønsker, at det bare skal være kommunerne, der får valgfrihed, men at den enkelte børnefamilie får valgfrihed, skal jeg ikke undlade at nævne i den her sammenhæng, men jeg mener faktisk, at denne regering som et af de positive lyspunkter rent faktisk har været med til at give børnefamilierne større valgfrihed.
Så er jeg glad for det klare svar fra fru Pia Gjellerups side med hensyn til daginstitutionerne, at Socialdemokratiet ikke mener at kunne prioritere spørgsmålet om kvalitet i daginstitutionerne, og at det var baggrunden for, at man ikke støttede Kristeligt Folkepartis ændringsforslag i fredags.
Nu vil jeg bare sige, at jeg dybt beklager, at Socialdemokratiet ikke er i stand til at støtte et sådant ændringsforslag, så meget desto mere, som at flere socialdemokrater fra tid til anden har talt om, at efter at man nu har fået skabt en masse nye pladser under Nyrupregeringen, så var tiden nu kommet til, at man ikke bare så på kvantiteten, men også på kvaliteten i dagsinstitutionerne.
Jeg vil da bare udtrykke det håb, at det så lykkes at få Socialdemokratiets støtte, når vi når til samme spørgsmål ved næste års finanslovforhandlinger.
Jens Rohde (V), 2002-12-09:
Det er i hvert fald korrekt, at den afmatning allerede var begyndt, for jeg nævnte i min første åbningstale umiddelbart efter valget, at den var i gang.
Så vil jeg sige til fru Pia Gjellerup: Vi holder jo ikke op.
Når fru Pia Gjellerup står her på talerstolen og siger, at vi holder op med at gøre noget ved den sociale arv, er det jo ganske enkelt ikke korrekt.
Der er jo afsat midler til at gøre noget ved den negative sociale arv.
Men det hører altså også med til historien, at det jo ikke kun handler om penge, for der er brugt oceaner af penge på at forsøge at gøre noget ved den negative sociale år igennem mange, mange, mange, mange år siden slutningen af 1960'erne, og vi kan stadig væk se, at det altså ikke bare er penge alene, der gør det.
Derfor kan man ikke stille sig herop på talerstolen og sige, at vi ville have givet 80 mio. kr., og de giver kun 70 mio. kr., eller hvor meget det nu kan være, og så sige
, at dermed er den hellige grav velforvaret.
Men det, jeg egentlig godt lige ville spørge om, er om den såkaldte ældrecheck.
Hvorfor stemmer Socialdemokratiet egentlig for den, når nu hr. Jacob Buksti står her på talerstolen og siger, at der er en forfærdelig masse mennesker, der stiger 122 pct. i skat?
Bent Bøgsted (DF), 2002-12-09:
Så er der noget, der undrer mig: Er det helt forbigået Socialdemokraternes opmærksomhed, at afmatningen på arbejdsmarkedet var begyndt før valget?
Jeg kan huske, da jeg var ude på en arbejdsplads, at der var snak om, hvornår vi nu skulle fyre folk.
Men det er åbenbart helt forbigået fru Pia Gjellerups opmærksomhed, og det er måske lidt nemt at forstå, for det er umindelige tider siden, at Socialdemokraterne har haft nogen, der er kommet direkte fra arbejdsmarkedet ind i Folketinget og derfor ved, hvad der sker derude.
Pia Gjellerup (S), 2002-12-09:
Hr. Kristian Jensen bruger hver gang noget af sin taletid til at tale om glade eller sure eller vrede mennesker, især socialdemokrater.
Det er måske ikke værd at bruge tiden på.
Jeg vil sige, at det i virkeligheden er en uskik i Folketinget, at ens humør, eller hvad det dog ellers kunne være, altid anmeldes.
Sidste gang var jeg for glad, da måtte jeg ikke engang smile, kan jeg huske, så jeg prøvede sådan at ændre det en lillebitte smule. Nej, samspillet mellem erhvervsliv og velfærdsudvikling har aldrig været noget, der har været anerkendt af Venstre, og jeg kan også godt tage andre med i samme boldgade.
Der mener vi faktisk i Socialdemokratiet, at hvis man skal have et velfungerende samfund, hvor der er gang i et erhvervsliv, så skal man kunne tage et fælles ansvar og have et fælles fundament for et afsæt.
Det er derfor, jeg til hr. Kristian Jensens beskrivelse af, hvad det er for nogle indsatser, der bl.a. skulle blive hindret ved Socialdemokratiets mellemkomst, nemlig bl.a. at man skulle hindre et sundt samspil mellem forskningen og virksomhederne, må sige, at det er faktisk absolut det modsatte, der sker med vores ændringsforslag.
Så jeg kan ikke genkende det.
Derudover også en øget indsats på nogle af erhvervslivets kerneforskningsområder: miljøområdet, energiområdet, fødevareområdet, hvor vi har nogle industrier, der har virkelig international klasse.
Det stemmer Venstre imod.
Så der er nogle gode grunde - og lige sådan med regionale indsatser.
Jeg tror, at hr. Kristian Jensen, hvis han ville, godt kunne finde nogle ændringsforslag, der i høj grad bar ved til en udvikling, men hr. Kristian Jensen har konsekvent stemt imod dem.
Hr. Thor Gunnar Kofoed siger, at Venstre og De Konservative har overtaget en social arv fra regeringen af socialdemokrater og radikale.
Det tror jeg han skal være glad for, for det er faktisk et forholdsvist spændende land, Venstre og De Konservative er blevet regering i.
Der er en social arv, som man godt kan knejse lidt med nakken over, men ikke holde op med at gøre noget ved og følge op.
De arbejdsløse er ikke mennesker, der konsekvent leverer nogle, der kan være omfattet af den sociale arv, men det er mennesker, som i forvejen konsekvent stødes ud af Venstre og De Konservative.
Derfor skal man ikke bidrage ved også at sætte dem bagest i køen.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2002-12-09:
Fru Pia Gjellerup bruger meget af sin lidet optimistiske tale og også svar på at spå Danmark en meget dyster fremtid, især antallet af arbejdsledige fyldte meget i fru Pia Gjellerups tale.
Hvis der skal mere gang i hjulene i erhvervslivet, hvis erhvervslivet skal ansætte flere, er det så initiativer som afskaffelse af loftet over den kommunale grundskyld, større vægtafgifter - for bare at nævne nogle - der er redningen for beskæftigelsen?
Hvad siger fru Pia Gjellerups krystalkugle til det, hvis disse forslag altså fandt flertal?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2002-12-09:
Jeg er overrasket over sådan en jammertale, vi blev præsenteret for her af fru Pia Gjellerup.
Der er vel ingen som denne regering, der har overtaget en social arv, et system, der i den grad kun har beskrevet problemer, men aldrig har ønsket at løse problemer på anden måde end ved at hente penge i befolkningens lommer.
Så kan vi i Venstre ikke rigtig lide den sammenkædning, fru Pia Gjellerup foretog, af pasningsgaranti og den sociale arv: at fordi man var arbejdsløs og ikke kunne få sine børn passet, var man dermed bidragyder til den sociale arv.
Det er meget utilfredsstillende at fastholde, at arbejdsløse nødvendigvis leverer børn, som er dårligere stillet end andre.
Sådan er det ikke ude i det danske land.
Kristian Jensen (V), 2002-12-09:
Jeg vil gerne starte med på Venstres vegne at undskylde for den sammenligning, der var mellem fru Pia Gjellerup og fru Line Barfod.
Jeg er sikker på, at selv fru Line Barfod ville have holdt en langt mere positiv og glad tale end den, fru Pia Gjellerup kunne svinge sig ned til at holde i dag.
Så må jeg jo bare spørge, når man kigger på de ændringsforslag, som Socialdemokratiet rent faktisk har stillet: Hvad er det så, de vil ændre over for erhvervslivet?
Det er at fjerne den tilpasning af momskredittiderne, som har gjort, at de mindre virksomheder får en lille smule likviditet at gøre godt med.
Så er det at fjerne den forbedring af etableringskontoordningen, der gør, at flere får mulighed for at forberede sig til at etablere sig.
Så er det at fjerne den forbedring, der er af indsatsen for samarbejde mellem forskning og virksomheder.
Man bliver ved med at vende tilbage til nogle ganske få områder, hvor man påstår, man vil gøre en indsats for et meget, meget lille beløb, samtidig med at der ligger byrder og afgifter på 1,6 mia. kr.
Det må være sådan, at Socialdemokratiet med alle de store ord, man svingede sig op til i ordførertalen, må have lidt mere at byde på, for ellers er der virkelig intet til erhvervslivet, og det er måske dér, sandheden ligger.
Pia Gjellerup (S), 2002-12-09:
Hr. Jens Rohde spørger sig selv om, hvorfor erhvervslivet dog ikke strømmer til Socialdemokratiet.
når man ser på, hvordan den private beskæftigelse udviklede sig under SR-regeringen, hvor der var et fuldstændig kontant, klart, konsekvent beskatningssystem, hvor der blev lukket huller, og hvor hver betalte sit og ydede sit bidrag til velfærdssamfundet, som også erhvervslivet arbejdede på grundlag for, ja, så havde vi en stabilt stigende beskæftigelse. Nu har VK-regeringen præsenteret og gennemført sin skattepolitik, hvor man konsekvent næsten uden undtagelse i sine skatteforslag har lagt an til, at det er erhvervslivets ejere, eller også er det dem, der går derfra i generationsskiftesammenhæng, der kommer til at trække de største gevinster ud af VK's skattepolitik.
Hvad ser vi som et af resultaterne?
Ja, det er sjovt nok, at de trækker pengene ud af erhvervslivet, og at der er en væsentlig lavere privat beskæftigelse.
Men jeg vil sådan set
bare spørge hr. Jens Rohde, inden han kommer herop igen, om han er særlig stolt af en situation, som den tegner sig beskæftigelsesmæssigt og økonomisk i øjeblikket.
Jeg kan næppe tro det, hvis hr. Jens Rohde er ærlig, og det tror jeg da han gerne vil være.
Hr. Jann Sjursen om daginstitutioner: Det kan godt være, at den enkeltes muligheder i daginstitution er blevet ikke helt så gunstige, som de har været, fordi der har skullet være plads til så mange, mange, mange flere, men der er faktisk også økonomisk foretaget en meget stor investering fra kommunernes side efter aftale med den daværende regering i daginstitutioner.
Så det er også på investeringssiden gået den rigtige vej.
Jeg er ikke enig i, at der er blevet flere valgmuligheder for forældrene, for de er ikke reelle.
Det hjælper jo ikke noget, der er nogle muligheder for at vælge, hvis pladserne ikke er der, og det ikke at have en pladsgaranti er ikke nogen god valgmulighed.
Når vi ikke stemte for Kristeligt Folkepartis forslag om 800 mio. kr. til at øge kvaliteten i daginstitutionerne, så var det såmænd, fordi det var så stort i volumen, at det ikke kunne rummes inden for vores prioriteringer.
Så må jeg skylde et svar til næste omgang.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-12-09:
Fru Pia Gjellerup siger, at man blot med en lille tilknytning til arbejdsmarkedet kan nå op på det niveau for bistandshjælp, man fik før den nedskæring, som Socialdemokratiet har været medvirkende til.
Det er også fuldstændig korrekt, men i lovforslaget forventer man, at det kun er 2.000-3.000 personer ud af de 30.000 mennesker, der bliver ramt af det her, der får blot en lille tilknytning til arbejdsmarkedet.
Hvad så med resten?
Hvordan skal de så klare sig for 1.000 kr. mindre om måneden?
Så er det da fuldstændig korrekt, at Enhedslisten har været meget travlt optaget af det problem, der lå i, at den ene ægtefælles indkomst blev modregnet i den anden ægtefælles overførselsindkomst.
Men vores model gik så ud på, at den modregning skulle bortfalde, at man blev set som enkeltindivid i stedet for som ægtefælle.
Det er en model, som betyder, at man fortsat kan have sit hidtidige indkomstgrundlag.
Så vil jeg tage et citat fra fru Karen Klint fra Socialdemokratiet: »Det er socialpolitisk velkendt, at økonomisk fattigdom altid bliver fulgt af lav eller ingen uddannelse, personlig isolation, gruppevis marginalisering, dårlig sundhedstilstand osv., endda så markant, at det går i arv mellem generationer.«
Kan fru Pia Gjellerup forklare mig, hvordan den her arbejdsmarkedsreform vil komme til at få konsekvenser for de her personer og de næste generationer?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-12-09:
Socialdemokratiet og de store humanister i Det Radikale Venstre har jo indgået et arbejdsmarkedsforlig, hvor der tages 1.000 kr. fra de allerfattigste familier i Danmark.
Tidligere har Socialdemokratiets ordfører belært mig om, at det er, fordi det skal kunne betale sig at arbejde, og derfor skal der være et incitament, i og med at forskellen på ens overførselsindkomst og ens løn bliver større.
Så kan jeg jo ikke forstå, at finansordføreren står
Nu må Socialdemokraterne bestemme sig.
Er der arbejdsløshed, fordi folk er dovne og derfor skal have et incitament til at gå i arbejde, eller er der arbejdsløshed, fordi der bliver ført dårlig økonomisk politik?
Det kunne jeg godt tænke mig at få et svar på.
Kristian Jensen (V), 2002-12-09:
Fru Pia Gjellerups tale var, jeg skal nok lade være med at bruge udtrykket sortsyn, utrolig fyldt med negativ galde over, at fru Pia Gjellerup ikke længere sidder i regering, og at det ikke længere er fru Pia Gjellerups politik, der bliver gennemført.
Til gengæld var den nærmest klinisk renset for selvstændige initiativer med hensyn til, hvad man så skulle gøre for at rette op på den situation, vi har med erhvervslivet, der er gået mere og mere i stå.
Sandheden er jo også, at det ville være nærmest pinligt, hvis fru Pia Gjellerup havde nævnt de ændringsforslag, som Socialdemokratiet stillede til finansloven, hvor man havde planlagt byrder for over 1,5 mia. kr. og pebernødder i form af nogle ganske små lunser, der ikke kunne snige sig ret meget op over 125 mio. kr. Derfor må jeg spørge fru Pia Gjellerup: Hvad er det egentlig, Socialdemokratiet kunne forestille sig som løsning, når man nu er så bekymret for beskæftigelsessituationen, men ikke har præsenteret et eneste selvstændigt forslag ud over flere byrder til erhvervslivet?
Carsten Hansen (S), 2002-12-09:
Vi har nu hørt hr. Kristian Jensen adskillige gange stå heroppe og sige, at man går ikke efter de kortest uddannede hos Venstre og VK-regeringen.
Men jeg er nødt til at spørge hr. Kristian Jensen: Er det god erhvervspolitik at hindre mennesker i at få efter- og videreuddannelse og at hindre mennesker i at få grundlæggende kompetencer på arbejdsmarkedet?
Jeg tror næsten ikke, der er nogen her i denne sal, der ikke er blevet kontaktet af deres lokale AMU-center.
De har voldsomt store problemer.
Vi ser, at de har lærerne, de har bygningerne, de har arbejdskraften stående til rådighed, men på grund af rammer, lofter, kvoter og brugerbetaling kan de altså ikke komme i gang.
På Fyn står der en bygningsmasse til 250 mio. kr. og over 200 lærere, der ikke kan komme videre, og erhvervslivet efterspørger arbejdskraften.
Er det øgede fradrag til erhvervslivet?
Hvad er svaret?
Er det god, velfungerende Venstreerhvervspolitik, at disse mennesker ikke kan komme i efter- og videreuddannelse? Vi efterlyser et klart svar fra hr. Kristian Jensen.
Pia Gjellerup (S), 2002-12-09:
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil vil jeg sige, at det aldrig nogen sinde har været Socialdemokratiets politik, at man skulle have betydelig mere ved at være på overførselsindkomst end ved at have et almindeligt arbejde.
Det har vi gjort på sådan en måde, at det er muligt
ved en forholdsvis beskeden tilknytning til arbejdsmarkedet at opnå den samme økonomi, som man har haft hidtil
Det synes jeg faktisk er en vigtig og afbalanceret måde at sørge for, at mennesker kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Vi tror nemlig ikke, at de er dovne, men vi tror, at det er ret uklogt, og det er ikke sådan rigtigt at forlange af mennesker, at de skal kunne være meget aktive for at få et arbejde, hvis det koster dem ganske meget økonomisk at få det arbejde.
Men man kan spørge: Hvad er det for nogle socialdemokratiske svar?
Ja, nogle af de socialdemokratiske svar vil være, vi har jo sådan set dokumenteret dem, og hr. Kristian Jensen kan jo godt huske dem, at vi har ført en aktiv økonomisk politik, hvor vi faktisk stimulerede en erhvervsudvikling, hvor vi stimulerede en regionaludvikling, hvor vi brugte uddannelser som det, et samfund løftede sig på, og ikke det modsatte som det, den nuværende regering gør, bl.a. med de besparelser, som jeg har nævnt nu på erhvervsudviklingsinitiativer, den manglende indsats på regionaludvikling, besparelserne på arbejdsmarkedsuddannelser.
Endelig til hr. Kristian Thulesen Dahl
- bortset fra, at jeg godt kunne have lyst til at svare noget om de personlige tillæg, men det må jeg gemme: Der er ikke socialdemokratisk tvivl om efterlønnen.
Jens Rohde (V), 2002-12-09:
Man må jo undre sig lidt over, at erhvervslivet ikke strømmede til Socialdemokratiet ved sidste valg.
Ja, så kan man også undre sig over, at det ikke ser mere lyst ud for Socialdemokratiet.
Jeg tror, at det, der er problemet, er, at der, hvor der ikke er noget lys, er hos Socialdemokraterne, og det tror jo pokker, når man tænker på den strategi, som Socialdemokratiet leverer som modsvar til regeringens initiativer.
Det var nemlig det, som fru Pia Gjellerup stod heroppe og nævnte igen og igen, nemlig ingenting, ingenting, ingenting, lige med undtagelse af de initiativer, som skulle stimulere dansk erhvervsliv, nemlig skatter og afgifter.
Er det ikke sådan, det i virkeligheden hænger sammen, spørger jeg fru Pia