runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2003-03-26:
Det kunne så være interessant at høre, om ministeren har yderligere ønsker til styringsinstrumenterne til næste år.
Jeg spurgte rent faktisk også, om ministeren kunne sige, om det her cirkus gentog sig til næste år.
Men jeg må konstatere, at jeg ikke har fået noget svar
på, om ledige, om mennesker, der rammer hovedet mod loftet, skal jagte rundt i hele landet.
Det er åbenbart det, de skal, når der er skåret så kraftigt på rammerne, især på it-området, som i virkeligheden er en grundlæggende kompetence, alle burde have.
Det er det ene.
Det andet er, om ministeren ikke vil give mig ret i, at vi også havde indført brugerbetaling.
Vi havde jo bare indført en kollektiv form for brugerbetaling, der betød, at der faktisk var en lov, der gjorde det muligt at opkræve et fælles bidrag hos arbejdsgiverne i forhold til det.
Men ministeren har ønsket at lægge det på de mennesker, der ønsker at dygtiggøre sig, fordi ministeriet er ramt af skatteskruen, nemlig den baglæns skatteskrue med skattestoppet, som vil betyde, at ministeren faktisk har sparet 425 mio. kr. på almindelige menneskers efter- og videreuddannelse.
Ulla Tørnæs (V), 2003-03-26:
Jamen igen fik jeg ikke lige helt fat i, hvad spørgsmålet var
fra hr. Jens Peter Vernersens side.
Men jeg skal bare til hr. Jens Peter Vernersens orientering sige, at det var sådan, at den tidligere regering havde indført en skatteskrue, som man kunne sætte i kraft, i det øjeblik man havde brugt hele AUF-rammen.
Så der er altså ikke tale om, at det, vi har betalt i fællesskab, som hr. Jens Peter Vernersen sagde, fjerner vi nu.
Nej, der er tale om, at vi demonterede en kommende skatteskrue, som den tidligere regering havde valgt at indføre, men som ikke var trådt i kraft, og i stedet har vi valgt at sikre en bedre efterspørgsel på det område ved at indføre en delvis deltagerbetaling.
Så er det fuldstændig korrekt, som hr. Carsten Hansen siger, at det naturligvis til enhver tid er ministerens ansvar, hvad der foregår på efteruddannelsesområdet.
Så havde der sådan set været endnu flere lofter, og så havde vi sådan set været i en anden situation.
Det er heller ikke rigtigt, når hr. Carsten Hansen siger, at jeg har bragt alle styringsinstrumenter i anvendelse på en og samme tid.
Det er ikke rigtigt, der er fortsat styringsinstrumenter, som ikke er bragt i anvendelse.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-03-26:
Nu ved jeg ikke helt præcist, om det var sådan, at ministeren ønskede, at jeg skulle have yderligere bidrag til reklamefremstødet.
Så tror jeg da, at mange ville være interesseret i at få det med, at skattestoppet betyder, som ministeren sagde, en udhuling af skatteindtægterne, og det betyder, at det, vi har betalt i fællesskab, nu skal betales via brugerbetaling.
Det var det, som ministeren helt præcist sagde, og det er ikke tit, at vi får den indrømmelse, men her lykkedes det så endnu en gang.
Det er vi mange der aldrig har været i tvivl om.
Man skal erindre sig, og det tror
jeg også ministeren gør, at brugerbetaling jo ikke kun har den betydning, at den enkelte kommer til at betale, men det har også den betydning, at langt færre får uddannelse.
Det er vel dybest set også meget, meget problematisk, i og med at der er brug for, at arbejdsstyrken får mere uddannelse.
Ministeren bidrager altså til det modsatte, men det kan selvfølgelig også være en opgave for en undervisningsminister.
Carsten Hansen (S), 2003-03-26:
Ministeren gjorde i det forrige svar rede for, at det ligesom var AUF'ens skyld, at vi havde fået indført det her meget rigide styringssystem.
For det første er det jo ikke rigtigt, at AUF'en har rådgivet ministeren om at skulle bruge alle styringsinstrumenterne på én gang og gå med både livrem og seler og sokkeholdere og i øvrigt alverdens andre ting.
Det er jo ministeren selv, der har truffet den beslutning.
Ja, det ved jeg ikke om det er, men det er i hvert fald ministerens ansvar.
Det kan godt være, beslutningen er truffet andre steder, da man skulle finansiere skattestoppet.
Men jeg vil godt bede ministeren bekræfte, at AUF'en aldrig har rådgivet om, at ministeren skulle bruge alle styringssystemerne på én gang.
Det andet er, at jeg selvfølgelig har taget informationen til mig, men allerede nu for tredje gang inden for 3 måneder kommer der nye rammer ud til skolerne.
Det er dybt, dybt, dybt beklageligt både for dem, der arbejder inden for systemet, og dem, der skal bruge det.
Det næste, jeg så vil spørge ministeren om, er: Hvordan er det nu med overvejelserne til næste år?
Skal vi igennem det samme cirkus en gang til, eller hvad er det, ministeren overvejer?
Er det ren brugerbetaling, er der ingen lofter, eller hvad er det, ministeren har gang i?
Ulla Tørnæs (V), 2003-03-26:
Jeg fik ikke rigtig fat i, hvad der egentlig var hr. Jens Peter Vernersen spørgsmål, men lad det nu være.
Derimod vil jeg gerne understrege, at når taletiden er så kort, er det altså en meget, meget summarisk gennemgang af regeringens politik på det område.
Og lad mig så blot for en ordens skyld, nu da hr. Jens Peter Vernersen vil rundsende det til omverdenen, understrege, at en væsentlig del af regeringens politik i øvrigt har været at fjerne den skatteskrue, som den tidligere regering valgte at indføre på det område.
Den har vi fjernet, og i stedet for at have en kollektiv beskatning af samtlige medarbejdere i virksomhederne til at finansiere det har vi altså valgt, at man kvalificerer efterspørgslen ved at have en deltagerbetaling.
Så havde vi i sidste uge et åbent samråd, et ganske glimrende samråd, med afsæt i en rapport fra LO om voksen- og efteruddannelse, og et af de punkter, som vi også drøftede i den sammenhæng, var informationerne fra Undervisningsministeriet til institutionerne.
Her er hr. Carsten Hansen udmærket bekendt med, at jeg klart har taget til mig, at institutionerne og brugerne af voksen- og efteruddannelsessystemet har fundet, at informationsgangen, informationsstrømmen fra Undervisningsministeriet ikke har været optimal.
Det har vi taget til os, og det skal vi forsøge at gøre bedre fremover.
Carsten Hansen (S), 2003-03-26:
Jeg vil godt takke ministeren for, at hun i hvert fald har givet tilsagn om, at nu kan man klare sig en måned mere.
Så bliver det hen i april måned, man banker hovedet imod loftet
og ikke i marts.
Det er selvfølgelig altid dejligt, at teknisk skole og handelsskolen i Odense kan få de muligheder.
Men det forandrer jo ikke ved det grundlæggende, og det får mig til at spørge: Hvordan kan det dog være, at skolerne nu for tredje gang på handelsskoleområdet skal have meldt
andre rammer ud, end de havde tidligere?
Er det problemer med udygtige embedsmænd, eller er det, fordi man ikke aner, hvad man gør?
Lad os få en forklaring på, at skolerne, der skal disponere i dette år, nu hen i slutningen af marts måned får meldt de endelige rammer ud, og må jeg spørge, om det er de endelige rammer. Kan ministeren ikke se, det er fuldstændig uholdbart
for erhvervsmænd, men søreme også for skolerne, der i forvejen fører en kamp under denne regerings grønthøstermetoder for at kunne overleve
Svend Aage Jensby (V), 2003-03-26:
Den her kompensation er ikke givet vilkårligt.
Man har fulgt 6-måneders-princippet, som hr. Vernersen rigtigt var inde på.
Derfor er vi landet sådan.
Vi kommer jo til et yderligere spørgsmål, men det er således, at ca. 1.000 personer har været ude i intervallet
Et sted skulle grænsen sættes, og dér blev den altså sat efter princippet i § 33 a i ligningsloven.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-03-26:
Jeg kan jo forstå, at forsvarsministeren egentlig ikke har forstået, at det er det, der er problemet - problemet er sådan set dem, der ikke får.
Jeg kan så forstå på de meldinger, der bliver givet her, at det vil forsvarsministeren ikke ændre på.
Den beslutning, man har truffet,
betyder, at den store gruppe, der tilfældigvis blev sendt hjem 1 dag, 2 dage eller 3 dage før de andre, så ikke skal have nogen godtgørelse.
Jeg forstår, at det er den måde, som forsvarsministeren mener, at disse mennesker skal behandles på.
Jeg startede med at spørge, om forsvarsministeren fandt, at det er en ordentlig retssikkerhed, om det er ordentlig lovkvalitet.
Da man ikke vil gøre nogen ting, så må jeg forstå, at det ligger helt inden for rammerne af det, som man i partiet Venstre og hos forsvarsministeren finder er ordentlig lovkvalitet.
Ole Stavad (S), 2003-03-26:
Jeg havde forstået det sådan, at når ministeren ikke var tilfreds med gældende lovgivning og derfor forsøgte at lave en anden retstilstand igennem sit aktstykke, så var det et forsøg på at skabe - efter hans opfattelse - en større rimelighed.
Nu forstår jeg, at vi til dem, der henvender sig til os, fremover må sige, at forsvarsministeren og regeringen synes, det er helt rimeligt for de folk, der som udgangspunkt er udsendt i ½ år, men på grund af tilfældigheder er kommet hjem
1 dag eller få dage før det halve år er gået
Jeg vil da sådan set godt takke forsvarsministeren for, at vi nu har fået meget klare svar, og jeg vil huske meget på dem, når vi får fremtidige diskussioner om retssikkerhed.
For det er den definition på retssikkerhed, som forsvarsministeren her på regeringens vegne og - går jeg ud fra - på Venstres vegne har sagt er hans, altså regeringens og Venstres definition på retssikkerhed.
Det med parallellen til forældelsesreglerne mener jeg er fuldstændig uden for sammenligning, for det har man selv indflydelse på.
Her har det været Forsvarsministeriet, der har bestemt, hvornår de pågældende skulle hjem, og derfor er det en total tilfældighed for de udsendte, der er udsendt på samme vilkår for at skulle løse en opgave for Danmark, om de får det pågældende godtgørelsesbeløb eller ej.
Det er rimelighed, det er retfærdighed, det er retssikkerhed efter forsvarsministerens opfattelse.
Dertil vil jeg henholde mig
også i forhold til fremtidige definitioner af disse fine begreber.
Thor Pedersen (V), 2003-03-26:
Det er sagt flere gange nu, at regeringen ikke blander sig i, hvad den enkelte kommune gør.
Aftalen dækker kommunerne under ét.
Hvis Socialdemokratiet ønsker noget andet, og hvis KL ønsker noget andet, så deltager jeg meget gerne i drøftelser af, hvordan man fjerner udligningssystemet og gør det specifikt for hver enkelt kommune.
Jeg tror bare ikke, det er noget, man skal ønske sig som kommune, hvis man er tilhænger af kommunalt selvstyre.
Må jeg sige til hr. Arne Toft, at Det Skæve Danmark på vegne af 103 kommuner, tror jeg, det er, udtalte tilfredshed med 2002-fordelingen af de særlige penge, der var afsat til at hjælpe vanskeligt stillede kommuner.
De sagde, at den måde, pengene var fordelt på, var man egentlig ganske godt tilfreds med.
Der er gode grunde til, at vi har udskudt udligningsreformen, i og med at der sidder en Strukturkommission, og at der er en vis forståelse i KL og Amtsrådsforeningen for, at det nok hænger sådan sammen.
Regeringen vil sikre, at der er en pæn sum til rådighed
til at afhjælpe de vanskeligheder, som er i visse kommuner. Altså den pulje, der tidligere har været til vanskeligt stillede kommuner, vil få et historisk højt niveau.
Må jeg sige omkring skattelettelserne, at det berører overhovedet ikke den enkelte kommune, det enkelte amt.
Vi har sagt, at de byrder, der ligger i form af et mindre skatteprovenu, kommer til statskassen.
Hver eneste krone er finansieret.
Jeg vil sige til fru Lotte Bundsgaard, at der er altså ikke tale om ufinansierede skattelettelser, og den enkelte kommune får i virkeligheden beløbet, som om der ikke var gennemført nogen skattelettelse over for borgerne i kommunen.
Det er statskassen, der afholder de mindre provenuer.
Når det gælder væksten, vil jeg sige, at jeg har ikke kendskab til de 100 kommuner.
Jeg har ikke tallene fra 2003, må jeg sige til fru Grete Schødts.
Jeg ved ikke, om fru Grete Schødts har tallene for 2003.
Jeg har dem heller ikke for 2002, når man taler vækst på serviceområder, at den skulle være negativ i 100 kommuner under ét.
Det tal har jeg ikke set endnu.
Vi mangler stadig data for, hvordan det er med antal ansatte på delområder i kommunerne i 2002, og jeg er da glad for, hvis der er nogen her i Folketinget, der har tallene, for så kan vi få dem tidligere, end vi kan få dem fra KL, hvis det er tilfældet.
Det har jeg ikke noget imod, men jeg har altså ikke talgrundlaget, der kan dokumentere det, som fru Grete Schødts siger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg håber, at ministeren i virkeligheden er indstillet på, at denne sag skal løses, men at han måske bare ikke er interesseret i at tabe ansigt.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om det er rimeligt, at han bruger formuleringen, at de afviste at tage tilbage, når det er fuldstændigt krystalklart, at de danske myndigheder ville sende ham tilbage til et land, som han ikke kom fra, fordi de danske myndigheder har fejlbehandlet sagen.
Det kan ministeren altså ikke bruge.
Så siger ministeren, at man ikke kan udtale sig om en sag, der handler om et personforhold, hvorefter ministeren ikke alene udtaler sig om det konkrete indhold i sagen, men oven i købet gør det forkert.
Jeg synes ikke, det er smukt at se på.
Jeg synes, det var bedre, at man sagde: Undskyld, vi har fejlbehandlet denne sag hele vejen igennem.
Det vil han så gerne lægge sig ind foran osv.
Men kunne vi ikke komme videre i den sag?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-03-26:
Nu siger ministeren ganske vist, at hvis der er tale om en velintegreret familie, vil man kunne få permanent opholdstilladelse efter 5 år.
Men det er altså stadig væk sådan, at på grund af en fejl, som de danske myndigheder har begået, har familien opholdt sig her i 6 år og i stor usikkerhed. Nu skal der så gå yderligere 5 år, hvor familien er usikker på, om den får lov til at blive.
Det er sammenlagt 11 år.
Bertel Haarder (V), 2003-03-26:
Jeg kan helt bekræfte, at der er tale om en meget velintegreret person og en velintegreret familie.
Det er også derfor, jeg straks nævner 5-års-reglen, fordi den antagelig vil være relevant i denne families tilfælde. Så vil jeg blot understrege, at han jo altså har fået afslag på asyl for meget lang tid siden, og hvad der i øvrigt er foregået, siden han afviste at rejse tilbage, kan jeg ikke oplyse om her.
Man kan ikke give nærmere oplysninger om den konkrete sag.
Det er det, der gør, at mange af disse sager altid fremtræder så hjerteskærende i pressen, fordi man kun får den ene side af sagen, og det er så de vilkår, hvorunder jeg også må besvare spørgsmål her i Tinget.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-03-26:
Spørgsmålet er, hvad man har forventet, at familien skulle samarbejde om.
De danske myndigheder har jo hele tiden hævdet, at familien kom fra Letland og Litauen, men da familien selv vidste, at det ikke var tilfældet, var det jo svært at samarbejde om at udrejse til Letland og Litauen. Nu har de danske myndigheder konstateret, at de faktisk har taget fejl.
Man fløj familien til Letland og Litauen for derefter at konstatere, at der ikke var nogen myndigheder, der ville tage imod den pågældende familie; man kendte intet til dem.
Nu bebrejder man så familien, at den ikke ville samarbejde, og derfor skal den straffes ved kun at få midlertidig opholdstilladelse.
Nu er det på tide, at børnene ved, at de får lov til at blive ved med at gå i dansk skole.
I øvrigt tror jeg også, at det er ministeren bekendt, at der er tale om familie, som er velintegreret, som faktisk gør det, den kan for at blive en del af det danske samfund på trods af usikkerheden.
Derfor vil jeg appellere til ministeren om endnu en gang at overveje, om man ikke skulle give dem den permanente opholdstilladelse, så familien er klar over, at nu bliver den.
Bertel Haarder (V), 2003-03-26:
Når en afvist asylansøger i 1½ år har været samarbejdsvillig med hensyn til hjemsendelse, så kan vedkommende få opholdstilladelse som i dette tilfælde.
Deri ligger også, at vedkommende tidligere ikke har været samarbejdsvillig hele vejen igennem.
Derfor kan man ikke sige, at det er administrationens, den danske stats skyld, at der kan gå 13 år, fra han kom, og til han får endelig permanent opholdstilladelse.
De første 6 år er jo blevet til 6 år, fordi han har fået afslag, og fordi der har været problemer med at få ham til at hjælpe med hjemsendelsen.
Hvis vi så ser på situationen fra nu af, så er det rigtigt, at der skal gå 7 år, til han får permanent eller tidsubegrænset opholdstilladelse, men jeg vil gøre opmærksom på, at i tilfælde, hvor man er meget velintegreret på arbejdsmarkedet, og hvor man har været fri af det sociale system, klaret sig selv i lang tid, kan man få den tidsubegrænsede opholdstilladelse allerede efter 5 år. Så jeg synes, det er bedre, vi taler om de 5 år, end at vi taler om 14 år.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-03-26:
Ministeren bedes forholde sig til rimeligheden af, at en familie kan risikere at skulle opholde sig i op til 14 år i Danmark, før den kan søge om permanent opholdstilladelse.
Samtidig bedes ministeren vurdere, hvorvidt 14 års usikkerhed omkring varigheden af opholdet i Danmark er fremmende for integrationen af nye danskere i det danske samfund.
Jeg tænker selvfølgelig her på en speciel sag, nemlig sagen om familien Lents, der i 1997 kom til Danmark.
Siden indrejsen har den konsekvent forklaret myndighederne, at den kommer fra Hviderusland.
De danske myndigheder hævdede imidlertid på baggrund af en sprogtest, at familien kom fra Letland eller Litauen.
Efter mere end 6 år på Bornholm forsøgte de danske myndigheder tirsdag den 4. marts 2003 at udvise familien til Letland og Litauen.
I begge lande blev familien imidlertid afvist, og det viste sig, at de heller ikke talte sproget.
Nu har familien fået lov til at blive i Danmark, idet den har fået en 1 års midlertidig opholdstilladelse.
Det betyder, at der nu går 7 år, før familien overhovedet kan gøre sig forhåbninger om at få permanent opholdstilladelse.
På det tidspunkt har familien tilbragt knap 14 år i Danmark og knap 20 år på flugt fra deres fædreland.
Skriftlig begrundelse
Efter 5 år under jorden i Bulgarien kom familien Lents i 1997 til Danmark.
Siden indrejsen har den konsekvent forklaret myndighederne, at den kommer fra Hviderusland.
De danske myndigheder hævdede imidlertid på baggrund af en sprogtest, at familien kom fra Letland eller Litauen.
Efter mere end 6 år på Bornholm, forsøgte de danske myndigheder tirsdag d. 4. marts 2003 at udvise familien til Letland og Litauen.
I begge lande blev familien imidlertid afvist.
Nu har familien fået lov til at blive i Danmark, idet den har fået en 1 års midlertidig opholdstilladelse.
Det betyder, at der nu går 7 år, før familien overhovedet kan gøre sig forhåbninger om at få permanent opholdstilladelse.
På det tidspunkt har familien tilbragt knapt 14 år i Danmark og knap 20 år på flugt fra deres fædreland.
Svend Aage Jensby (V), 2003-03-26:
Det kan jeg bekræfte.
Selvfølgelig må det være sådan, at der skal være styr på tingene, inden en eventuel overdragelse sker.
Hvis jeg skulle se lidt egoistisk på det fra Forsvarsministeriets side, ville jeg også mene, at prisen for at overtage området ville stige markant i takt med, at det nu bliver lovliggjort.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2003-03-26:
Jeg vil godt stille et spørgsmål til forsvarsministeren vedrørende de forlydender, der har været i pressen om, at der muligvis ville ske det, at Christiania skulle overtages af Københavns Kommune.
Der vil jeg bare bede forsvarsministeren bekræfte, hvad jeg går ud fra er en selvfølge, at de ordnede forhold, der skal være på Christiania - altså hvor kriminaliteten er væk, hvor de byggerier, der er derude, selvfølgelig skal godkendes, hvor man overholder brandsikkerhedsforskrifter og al anden lovgivning - at alt det er på plads, inden man eventuelt på et tidspunkt måtte overveje at afhænde området til Københavns Kommune.
Jeg spørger også i lyset af, at Københavns Kommune har andre tilsvarende tilfælde, hvor der foregår overtrædelser, som man ikke i tilstrækkelig grad har fået strammet op over for.
Jeg taler bl.a. om Ungdomshuset på Nørrebro, hvor tingene har kørt og er blevet trukket i langdrag i årevis, uden at der er grebet ind.
I den forbindelse synes jeg, det er vigtigt at få slået fast, at man selvfølgelig ikke overdrager et område med ulovlige forhold, før de ulovlige forhold er bragt til ophør.
Svend Aage Jensby (V), 2003-03-26:
Må jeg sige til hr. Albrechtsen: Jo, jeg har også lært både i folkeskolen og senere hen, at lovovertrædelser bedømmes ens i kongeriget.
Der er bare en vældig, vældig stor koncentration af kriminalitet på Christiania.
Sagt til hr. Per Dalgaard: Jeg er meget ked af at skulle give en frist, for som sagt skal hele problematikken på baggrund af justitsministerens og min redegørelse drøftes i regeringen.
Men det kan ikke blive ved med at fortsætte.
En af de ting, der umiddelbart falder mig ind, som jeg mener, man må tage hensyn til, er, om der f.eks. gælder nogle opsigelsesfrister, hvis man skal sige til nogen, at det her skal byfornys.
Men det er min hensigt, når vi er kommet lidt længere hen, i løbet af en måned eller sådan noget vil jeg mene, at vi har et totalt overblik over registreringsproblematikken i mit ministerium.
Der er indkaldt de partier, der stod bag vedtagelsen i sin tid, og herunder selvfølgelig hr. Dalgaard til en orientering om, hvor langt vi så er nået.
Det kan jeg love.
Og som jeg sagde tidligere, så agter regeringen meget hurtigt at drøfte hele problematikken.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-26:
Det glæder mig, at forsvarsministeren bekymrer sig en smule, når Enhedslistens hr. Keld Albrechtsen udtrykker forskrækkelse.
Den model, hr. Keld Albrechtsen lægger for dagen, har vi jo tydeligt set ikke fungerer.
Sniksnak, sniksnak og lovning, og jeg ved ikke hvad, præcis som vi på den storpolitiske arena har oplevet i forbindelse med Irak.
På et tidspunkt må man jo trække en streg i sandet, men det ligger så ikke lige inden for Enhedslistens gebet at gøre det. Jeg går ud fra, at når man nu skal i gang med, hvad man kan kalde en byfornyelse, eller hvad det nu skal kaldes, bliver man nødt til at forberede de her ting nøje.
Derfor vil jeg gerne spørge forsvarsministeren om tidshorisonten. Hvilken tidshorisont taler vi om, og hvor lang tid i forvejen bliver vi nødt til at forberede det med den politimæssige beskyttelse, der helt klart skal til for at gennemføre opgaven?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ikke lovovertrædelser er lige alvorlige, hvadenten de begås i Skanderborg, eller de begås i Christiania? Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke det er meget uheldigt, at der er et parti her i Folketinget, der har udnævnt en bestemt bydel til at være det sted, hvor al kriminalitet i dette land tilsyneladende foregår.
Jeg vil også gerne spørge ministeren, om ikke det er overordentlig klogt af ministeren at understrege, at det ikke er ham, der har ansvaret for det politimæssige.
Også i betragtning af kvaliteten på de svar, ministeren giver på området?
Svend Aage Jensby (V), 2003-03-26:
Hele problematikken på Christiania optager Dansk Folkeparti, nøjagtig som den optager regeringen.
Der er ikke opfordret til nogen som helst konfrontation.
Så til besvarelsen til hr. Dalgaard: Det er helt klart, at når vi dertil, at der skal ryddes op derude, og at der, som spørgsmålet gik på, skal foretages nybyggeri derude - det kan være efter byfornyelsesregelsættet, eller hvad ved jeg, det finder regeringen ud af med tiden - så skal der selvfølgelig være sådan en politibeskyttelse.
Det er ikke mit område, men det går jeg ud fra at regeringen selvfølgelig er enig i, således at de håndværkere, der skal arbejde, har ordentlige vilkår, så deres værdier ikke bliver stjålet om natten, så de kan udføre deres opgave.
Til hr. Skaarup: Det er dybt, dybt bekymrende og forkasteligt, også for de mange mennesker, der bor i Christianshavnsområdet, at de ikke kan sende deres børn ud på gaden, uden at de risikerer, at børnene får stukket hash og andet i hænderne.
Det er dybt bekymrende, at der er den kriminalitet, der notorisk er med overtrædelse af våbenlovgivningen m.v. på Christiania.
Det er ingen mere end jeg dybt betænkelig ved, og jeg kan love, at regeringen som sagt vil gøre, hvad vi kan.
Nu har jeg sagt, at jeg ikke er alene om hele politiområdet, vi er to ministerier om det, men vi arbejder
meget kraftigt på en redegørelse, så regeringen kan tage nogle samlede initiativer.