Søren Søndergaard (EL), 2000-04-13:
Det er jo fuldstændig rigtigt, som det er blevet sagt - og man kan også sige desværre - at det er et næsten ubetydeligt forslag i den store sammenhæng som så mange andre ganske ubetydelige forslag, vi behandler herinde.
Det har kun betydning for ganske få mennesker og berører kun ganske få hundrede millioner kroner, og det synes jeg altså er fuldstændig rigtigt at slå fast som udgangspunkt.
Når denne sag overhovedet blev en sag, skyldes det jo sådan set, at Folketinget - ikke justitsministeren - havde lovet en revision, som man så ikke gennemførte, og det er dumt.
Folketinget skal ikke love ting, Folketinget ikke kan holde.
Det skal man bare lade være med.
Derfor blev en sag, der i virkeligheden ikke var nogen sag, alligevel til en lille sag, og så fremførte man, at der kom en henvendelse fra kasinoverdenen, både ansatte og ejere osv.
Men den tror vi selvfølgelig overhovedet ikke på.
Vi tror ikke på fagforeningerne i kasinoverdenen, lige så lidt som vi tror på det, når tobaksarbejderne kommer og kræver, at der skal være flere tobaksreklamer i tv, eller hvad ved jeg.
Derfor appellerede vi til justitsministeren og sagde:
Giv os bare én eneste god grund til, at vi skal gå imod de forslag, der er kommet her.
Vi gjorde det med det formål at få afklaret sagen lynhurtigt og få bare én grund til at sige: Det her gider vi ikke høre på.
Så kaldte vi justitsministeren
i samråd, og justitsministeren talte og talte, og han var ikke i stand til at komme med én eneste grund til, at vi ikke skulle vedtage det.
Og så er det jo, man må spørge: Hvorfor skal man undlade at gennemføre forslag, som der ikke er nogen indvendinger imod, når man oven i købet har lovet at kigge på sagen?
For mig er det ikke nogen stor sag, men for andre er det åbenbart et stort problem, at man ikke skal vedtage ting, man ikke har indvendinger imod.
Men jeg synes, at sådan som vi nu har fået forelagt den sidste udvikling, er det begyndt at blive politisk interessant og et spørgsmål om EU-retten.
Vi får at vide af justitsministeren, at hvis man udveksler oplysninger mellem danske kasinoer om folk, der har forsøgt at spille falsk, og ikke straks sender oplysningerne videre til alle kasinoer i alle EU-lande, er det i strid med EU-retten.
Det kræver EU-retten simpelt hen, og hvad er begrundelsen for det?
Jeg vil godt citere, for jeg synes, det er en fantastisk interessant begrundelse:
Det ville på den baggrund kunne give anledning til retssikkerhedsmæssige betænkeligheder, hvis adgangen til at viderebringe oplysninger til andre spillekasinoer blev udformet således, at der kunne videregives oplysninger om anmeldelser om falskspil m.v., idet der under en sådan ordning ikke vil være tilstrækkelig sikkerhed for, at registreringen blev slettet, hvis en anmeldt person senere blev frifundet eller sagen mod ham opgivet.
De udenlandske spillekasinoer ville derfor eventuelt fortsat kunne opbevare oplysninger om anmeldelser og anvende dem til at afvise gæster fra et spillekasino, efter at straffesagen af anklagemyndigheden var blevet opgivet eller var endt med en frifindelse.«
Hvad er det, der står her?
Ja, jeg kan altså kun læse det på én eneste måde.
EU-retten kræver, at vi giver nogle oplysninger til andre lande, men EU-retten giver ikke nogen beskyttelse.
Hvis en person bliver frikendt, er der ingen beskyttelse at hente fra EU-retten, og det vil sige, at det, der står her, er, at EU svækker retssikkerheden, og det synes
jeg er meget interessant.
Jeg synes virkelig, det er interessant at få frem her i netop denne situation, at EU også på dette område svækker retssikkerheden.
Selv om det er en ganske lille sag med kasinoerne, har vi alligevel fået noget politisk ud af det, og det vil jeg da godt sige justitsministeren tak for.
Om det, der står, så er fuldstændig rigtigt, må vi kigge på i udvalget ligesom på alt det andet, men så lille som sagen er, skulle vi jo nok hurtigt kunne få det afklaret.
Det fremgår jo fuldstændig krystalklart af det, justitsministeren har skrevet.
Det er klart, at set fra vores synspunkt og med vores holdning er det vigtigt at forsvare retssikkerheden maksimalt, og det vil sige, at vi nu i udvalget må se på, om det, justitsministeren har skrevet, er korrekt, eller om der, som den socialdemokratiske ordfører har sagt, findes andre måder at gøre det på.
Det må vi kigge på under udvalgsbehandlingen.
Men det fremgår fuldstændig klart, at man udveksler oplysninger med andre lande, men ikke har nogen mulighed for at sikre, at andre lande sletter dem, hvis vi i Danmark frikender en person.
Hvis oplysninger om vedkommende er gået videre til andre lande, betyder det en retssikkerhedsmæssig forringelse, og det synes jeg er interessant at få konstateret.
Så er der det med, hvem der er i lommen på hvem.
Jeg vil ikke gennemgå de sidste års finanslove og skattearrangementer, som f.eks. denne regering har været med til at vedtage, og dermed præcisere, hvem regeringen er i lommen på.
Man behøver bare at læse dem for at vide det.