Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
I Det Radikale Venstre er vi grundlæggende positivt indstillet over for et fælles europæisk samarbejde på fødevareområdet.
Det er ikke sådan, at vi er enige i alle dele af den europæiske fødevarepolitik, i særdeleshed ikke den, som omhandler landbrugsstøtten, og vi er heller ikke enige i alle dele af det fødevarelovforslag, vi skal diskutere i dag.
Hvis man er i tvivl om, hvorvidt det er en god idé at have en fælles europæisk fødevarelov, kan man forsøge at tænke tilbage på, hvordan det var, dengang vi ikke havde den.
Dengang havde vi en endnu mere protektionistisk fødevarelov, vi havde ikke nogen som helst hånd i hanke med de varer, som ikke kom fra Danmark, og derfor er det overordnet set selvfølgelig i forbrugernes og dansk landbrugs interesse, at vi har en fælles europæisk politik.
Vi opfatter i vidt omfang og meget overordnet forslaget til en ny fødevarelov som en tilpasning til den nye europæiske virkelighed og går derfor ind i arbejdet med en overordnet positiv indfaldsvinkel til forslaget.
Det, der sker med denne nye fødevarelov, er jo i virkeligheden en gennemretning af loven med udgangspunkt i det arbejde, der startede helt tilbage i 2000, hvor Kommissionen fremlagde en hvidbog for fødevaresikkerheden i Fællesskabet.
Debatten i dag har så været lidt præget af, at man har diskuteret: Hvilken betydning har det, at man får forholdsmæssig færre direktiver og forholdsmæssig flere forordninger i stedet for?
Der kan måske være grund til at dykke lidt ned i denne problemstilling.
En forordning er jo almengyldig og bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat, hvor et direktiv er bindende for hver medlemsstat, hvad angår det tilsigtede mål, men hvor man i højere grad overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen, og det kan så være en lov eller en bekendtgørelse.
Det er nok rigtigt, som flere har været inde på, at det her vil føre til flere bekendtgørelser og dermed alt andet lige til færre beslutninger, der går igennem Folketingets lovgivende apparat.
Spørgsmålet er, hvor stort et demokratisk problem det er.
I Det Radikale Venstre har vi nok den opfattelse, at det ville være et større demokratisk problem, hvis ikke Danmark tilpasser sig den fælleseuropæiske lovgivning og dermed den reelle mulighed for at styre handelen og markedet på det her område, men det er klart, at der ligger en vægtning i det.
Multivitaminjuicesagen har været nævnt som eksempel på noget, der blev taget ud af hænderne på Folketinget.
Nu er det meget sjovt med lige præcis med den sag, for den startede jo ikke i Folketinget.
Det var sådan set ikke noget, der lå naturgivent i Folketinget.
Det viser for mig, at det ikke nødvendigvis er sådan, at der er en naturgiven sammenhæng imellem, hvad Folketinget kan blande sig i, og hvad man automatisk giver til Folketinget.
Derfor synes jeg, det er meget vigtigt at diskutere: Hvilken kommunikation vil der være på det her område i fremtiden?
Hvordan får man givet Folketinget de oplysninger, der skal til, for at Folketinget kan tage sagen op, hvis der er brug for det, som der var i multivitaminjuicesagen?
Det synes jeg er en meget vigtig diskussion, som vi skal tage.
Men kun dette eksempel for at sige, at i det her tilfælde var det faktisk ikke, fordi vi havde sagen ovre i Folketinget som et lovforslag, at vi kom i tanke om at tage sagen om multivitaminjuice op.
Når alt dette er sagt og det positive er nævnt, vil jeg også sige, at jeg, ligesom flere andre ordførere har været inde på, i forhold til det udkast, der ligger, nogle steder har en fornemmelse af, at vi måske er gået lige lovlig langt i fortolkningen af, hvad der så er nødvendigt for at leve op til EU's nye regler.
Der ligger en del høringssvar, både fra Forbrugerrådet, fra Dansk Landbrug og fra fødevareindustrien, der viser, at der er nogle steder, hvor vi måske går lidt for langt i bemyndigelsen til ministeren, hvor vi måske godt politisk kunne sende et stærkere signal i forhold f.eks. vildledning om fødevarer, hvilket jeg er enig med de ordførere, der har nævnt det, i.
Og sådan kunne man nævne en række ting.
Det Radikale Venstre vil i det udvalgsarbejde, der kommer nu, forsøge at gå det systematisk igennem sammen med de andre partier.
Hvis ministeren er lydhør, så kan jeg garantere for, at Det Radikale Venstre også vil gå konstruktivt ind i samarbejdet.