Lissa Mathiasen (S), 2002-01-15:
Jeg vil godt som ordfører for forslagsstillerne takke partierne for debatten i dag om de her fire lovforslag.
Lad os prøve at se lidt på dem og på de enkelte partiers tilkendegivelser og også få rettet nogle misforståelser, som jeg rent faktisk synes jeg har kunnet høre ligger her i dag.
L 13 giver vel sig selv omkring grundkapitalen.
Den er der enighed om, og den er vi tilsyneladende parate til hurtigt at få gennemført.
Men går vi videre og ser på L 20, kan jeg forstå, at der fra både Venstres og De Konservatives side og også fra ministerens side til trods for det, vi så sidste år, og det, vi har hørt fra de unge året igennem om mangel på ungdomsboliger, er en forestilling om, at vi blot ved at ændre på grundkapitalen vil få ungdomsboliger nok.
Og jeg kan forstå, at man fra Venstres og De Konservatives side tror, at der kommer flere ungdomsboliger til i form af værelser ved at give skattelettelser til private husejere.
Jeg kan også forstå, at der ikke set med Venstres og De Konservatives øjne er så stort et behov for fælles 4'eren. Det er jeg ked af. Jeg er til gengæld glad for at kunne konstatere, at der - sådan hørte jeg det - fra Kristeligt Folkeparti var en relativt positiv tilkendegivelse omkring fælles 4'eren.
Jeg hørte fra SF, fra Enhedslisten og fra Dansk Folkeparti en absolut positiv holdning til, at vi ser på at få bygget den her alternative form for ungdomsboliger.
Det er jo ikke sådan, at det er en boligform, der kommer til at stå alene, det er et supplement til de ordinære ungdomsboliger.
Den har for det første den fordel, at den er billigere for kommunerne, i og med at der ikke er nogen grundkapital, der skal betales.
For det andet giver den også nogle muligheder for et bofællesskab for nogle unge, som der altså ikke er i de enkelte ungdomsboliger.
Nuvel, det kan godt være, at mange helst vil have en traditionel ungdomsbolig, men der er også unge, der godt kan lide den her form.
Det sidste, jeg synes det egentlig også er værd at pointere, er, at for den her boligform, fælles 4'eren, stilles der kun det ene lille krav, at den skal omfatte minimum fire boliger.
Det krav stiller vi ud fra, at den så har en smidighed i sig, en fleksibilitet i sig, som gør, at skulle man i en kommune, i et område stå med for mange ungdomsboliger, er den meget nem og meget billig at lave om f.eks. til en ung familie eller til andre, der måtte ønske at bo i en sådan størrelse bolig, for så er vi oppe på noget, der ligner en rimelig bolig til en børnefamilie. Noget af det, jeg synes vi har trængt til igennem de senere år, er at have den fleksibilitet i vores byggeri, at vi har mulighed for at lave om uden de store problemer.
Nuvel, det er blevet sagt, at der måske er noget, der er lidt administrativt besværligt, at der er for meget teknik omkring det.
Dér vil vi i hvert fald meget gerne være åbne fra forslagsstillernes side i forbindelse med udvalgsarbejdet; det er ikke det, det skal skorte på.
Det, der er afgørende for os, er at få en tillægsgevinst oveni.
Vi tror, at der vil blive bygget mange nye ungdomsboliger med den billige grundkapital, og vi mener altså også, at det vil være en god lille vinkel at tage de 750 ungdomsboliger på fælles 4'eren.
Så er der L 23, forslaget om renovering og forbedringer.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg egentlig er lidt overrasket over at kunne konstatere, at der - ud over SF og Enhedslisten - faktisk ikke er ret meget forståelse for, at man netop af den almene sektors egne penge vil give dem mulighed for inden for nogle aftalte rammer år for år at renovere, forbedre den almene sektors boliger.
Der er behov for en løbende forbedring, men der er også i den grad behov for - for nogle af den almene sektors boligers vedkommende - en egentlig renoveringsindsats, og der er behov for, at der også for nogle af boligerne skal lægges penge oveni.
En renovering vil ikke typisk kunne tages over en husleje, skal ikke typisk tages over huslejen, og så meget mere afgørende er det altså, at vi får sat noget på skinner.
Jeg håber, at vi under udvalgsarbejdet kan komme videre med det her, til trods for at det jo ikke ligefrem er de stærkeste tilkendegivelser fra Venstre og De Konservative, vi har hørt her, og for den sags skyld heller ikke fra Kristeligt Folkeparti.
Hvad angår medejerforslaget, må jeg jo nok også erkende, at det heller ikke er her, der er tilkendegivet de store positive ting.
Jeg håber alligevel, at vi under udvalgsarbejdet kan vende det her og vende det på en så saglig måde, at det måske også kunne munde ud i, at vi kunne finde en form - for
det mener vi faktisk der er behov for - for den almene sektors lejeboliger, som ikke bare, hvad der også ligger i det her forslag, giver en øget råderet, men altså også giver mulighed for at komme ind som medejer.
Jeg tror, det vil give en større bredde i forhold til den beboergruppe, som der skal være i den almene sektor, og som vi mener der bør være i den almene sektor.
Jeg tror faktisk også, at det kunne være en spændende fornyelse for den almene sektor.
Så vil jeg godt sige, at det, uanset hvad hr. Keld Albrechtsen siger, er lige flot nok at give os æren for at have været inspiratorne til, at Venstre og De Konservative, regeringen, sysler, leger med tanken om - det er en farlig leg, synes jeg - at ville sælge ud af den almene sektor. Det, der ligger i vores forslag her omkring medejerboligen, skal netop ses på den baggrund, at vi ønsker at bevare den almene sektor som lejeboliger.
Vi ønsker ikke, at de almene boliger skal afhændes, skal blive ejerboliger.
Vi har intet imod ejerboliger, vi har intet imod andelsboliger - det vil man også kunne se af de følgende forslag, der er til behandling her i dag - men i en periode, hvor vi står og har en akut mangel på lejeboliger, og hvor der er et meget stort problem for mange kommuner i forhold til anvisningsret, er det absolut ikke acceptabelt at begynde at lege med en tanke om at sælge ud af den almene sektor.
For os er det til gengæld afgørende at give noget mere valgfrihed, at give nogle bedre muligheder inden for den almene sektor, muligheder, som jeg tror også vil kunne tilgodese nogle af de ønsker, som ikke bare nuværende beboere, men også kommende beboere vil have.
Det er det, der ligger i det her.
Så vil jeg godt sige, at vi fra forslagsstillernes side er tilfredse med, at der er et flertal, der kvitterer for, at 4. Maj Kollegierne kan få lov til at fortsætte.
Jeg vil så godt mere generelt sige, at jeg i forhold til den debat, der har været bare det seneste års tid her i Folketinget, undrer mig meget over, at man nu fra regeringens side siger: Vi respekterer helt og aldeles, at det er kommunernes opgave suverænt at bygge, og de er bedst til at bygge de boliger, der skal være.
Det giver egentlig indtryk
af, at der fra forslagsstillernes side skulle være et ønske om, at vi vil ud og bestemme, hvor meget der skal bygges, og hvor der skal bygges. Det har vi ikke noget ønske om - tværtimod.
Vores ønske er, at man fra kommunernes side fortsat skal have ansvaret i forhold til det støttede byggeri.
Det er kommunerne, der skal vurdere, hvad der er behov for, når vi taler ungdomsboliger, når vi taler familieboliger, og når vi taler ældrebyggeri, og amterne tilsvarende i form af byggeri til fysisk/psykisk handicappede.
Det vil sige,
at vi skal give redskaberne, vi skal give værktøjet til kommunerne, men det er selvfølgelig dem, der til syvende og sidst sidder og tager den endelige afgørelse.
Der er heller ikke lige stort behov alle vegne; nogle har bygget undervejs, nogle har bygget for lidt undervejs.
Vi må jo også erkende, at der ikke er bygget meget privat byggeri, til trods for at muligheden har været der og med fri huslejedannelse siden starten af 1990'erne.
Vi må også erkende - det kommer vi jo også ind på senere i dag - at pensionskasserne ikke er faldet over hinanden med hensyn til nybyggeri, men vi må også erkende, at på de præmisser, de har at bygge for, og med de huslejer, som de lægger an til, er der ikke tale om boliger til almindelige mennesker med almindelige indkomster.
Det er det, der er krumtappen i de forslag, der ligger
her fra forslagsstillernes side.
Vi har et ønske om at give
nogle redskaber til kommunerne, økonomisk og også idémæssigt, som giver vores kommuner mulighed for at bygge boliger til de mange mennesker, som i dag står på lange ventelister, til de mange mennesker, som kommunerne har svært ved at anvise en bolig.
Vi ønsker at kunne give kommunerne en håndsrækning i form af større frihed, et større perspektiv med hensyn til typer af lejeboliger.
Det er det, der ligger i de her forslag.
Jeg tror så også, at de mange mennesker, som ikke har råd til at købe, rent faktisk har en forventning om, at vi fra Folketingets flertals side er parate til at gå ind og rent faktisk støtte op om det her.
Ud over at takke de partier, som har stillet sig positivt i dag i forhold til de fire forslag her, håber jeg - og det skal være mine slutbemærkninger - at vi, trods alt og uanset at der fra regeringens side er sagt, at man godt vil vente et år, måske flere år, før man er i stand til at agere på boligområdet med hensyn til den almene sektor, når vi når til vejs ende efter et forhåbentlig seriøst udvalgsarbejde, kan sige: Det her kommer til at gøre en forskel, således at de mange mennesker, der er afhængige af, at vi er medvirkende til, at der bliver skabt nogle ordentlige boliger, rent faktisk også bliver tilgodeset.