Tom Behnke (FRI), 2000-04-13:
Frihed 2000 er også positiv over for lovforslaget og målet med lovforslaget.
Vi har i Frihed 2000 også den udgangsposition, at familien er samlingsstedet, familien er det bedste sted for et barn at vokse op, familien er det sted, hvor et barn føler størst tryghed, og at der i virkeligheden ikke er noget, der kan erstatte ens egentlige familie.
Men i nogle tilfælde oplever vi jo, at familien ikke er der, at barnets familie ikke er der, fordi forældrene måske har et misbrugsproblem, fordi barnet måske lever i en familie, der er præget af vold, omfattende kriminalitet eller lignende, hvor vi må sige, at af hensyn til barnet vil det være hensigtsmæssigt at finde en anden familie, hvor barnet kan få sin opvækst og dermed få en sådan opvækst, som vi kender fra det at vokse op i en familie.
Med andre ord bør familien selvfølgelig være udgangspunktet, og så langt, som det overhovedet er muligt, bør man sikre, at forældrene er i stand til at varetage deres rolle som forældre.
Men i de tilfælde, hvor det ikke kan lade sig gøre, i de tilfælde, hvor familien så at sige ikke er til stede, vil det være bedre for barnet, at det får en anden familie at kunne vokse op i.
Det, vi jo desværre ser ofte, er det, man betegner som svingdørsbørn, børn, der bliver anbragt, får lov at komme hjem igen, bliver anbragt igen og får lov at komme hjem igen, osv. osv.
Det er ikke hensigtsmæssigt.
Når man kan se, at her er der ikke andre muligheder, end at man er nødt til at fjerne barnet, så er det vores opfattelse, at så bør man også gøre det så tidligt som muligt, således at barnet får en reel chance for at få en fornuftig barndom og en fornuftig opvækst. Vi er også tilfredse med, at det nu i lovforslaget direkte konkretiseres, at man skal overveje, om ikke det er muligt, at barnet bliver anbragt hos den nærmeste familie, f.eks. bedsteforældre, onkler, tanter osv., frem for at det er helt fremmede mennesker.
Der er ingen tvivl om, at den nærmeste familie i mange tilfælde vil kunne træde ind og varetage den funktion, men man skal selvfølgelig være meget opmærksom på, om de er i stand til det.
Vi har i Frihed 2000 også den opfattelse, at i de sager, der er helt oplagte, og hvor man kan se, at der ikke er udsigt til, at forældrene på noget tidspunkt vil være i stand til at varetage rollen som forældre, vil det være bedre, at man går ind på et tidligt tidspunkt og siger, at så gennemfører vi simpelt hen tvangsmæssigt en bortadoption, således at barnet får nogle nye forældre, som barnet vel at mærke kan blive ved med at have, og ikke nogle, der skal gå dag ud og dag ind og vente på, hvornår det passer kommunen, at barnet skal hjem igen, og som ikke ved, hvordan barnets fremtid kommer til at blive.
En egentlig bortadoption vil i langt højere grad give tryghed og stabilitet for barnet i dets opvækst, og derfor er bortadoption efter vores overbevisning i nogle tilfælde det bedste.
Men i de tilfælde, hvor der er udsigt til, at barnet kan komme hjem igen, hvor det er i en midlertidig periode, forældrene ikke er i stand til at varetage opgaven som forældre, bør man så til gengæld satse massivt på at få forældrene på ret køl igen, sørge for, at de igen bliver i stand til at varetage rollen som forældre.
Dér skal der simpelt hen sættes massivt ind, og målet må være, at barnet så hurtigt som overhovedet muligt kommer hjem til sine biologiske forældre igen.
Vi er også tilfredse med formuleringerne i lovforslaget om, at man i højere grad skal lytte til barnet.
Vi kunne godt tænke os, at det blev udvidet endnu mere, end det er i lovforslaget.
Det er efter vores opfattelse helt afgørende, at man lytter til, hvad barnets opfattelse af situationen og dets hverdag er, og at man - selvfølgelig ud fra barnets alder og modenhed - tager hensyn til barnets holdning til tingene.
Jeg er ret overbevist om, at børn selv i en ret ung alder er klar over, hvad det er for en situation, de er i, og at de også selv er klar over, hvad det er, de gerne vil, og hvad de godt kunne tænke sig at få lavet om på.
Dér er det vores opfattelse, at man bør have en mulighed for, at man simpelt hen kan tvangsanbringe de børn og så sige, at de bliver der, indtil de har lært at opføre sig ordentligt, og før de har lært at opføre sig ordentligt, kan man simpelt hen ikke tillade, at de kommer hjem igen.
Det vil være at give dem en håndsrækning, men lad os se på det.
Vi er i hvert fald positive over for lovforslaget, og vi går positivt ind i arbejdet.