runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Jeg vil vælge at fortolke fru Gudrun Laubs svar positivt og opfatte det som et tilsagn om, at når grundloven skal revideres, for det skal den jo på et eller tidspunkt, vil bopligtskravet også være et krav, som man fra Venstres side vil ønske fjernet.
Aage Frandsen (SF), 2004-01-15:
Jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti og hr. Poul Nødgaard går ud fra, at uanset om man siger 12 år eller måske endda endnu mere - måske 50 år, måske også for altid - er det grundlovsmedholdeligt.
Men nogle andre siger, at det er det ikke, og derfor vil jeg godt spørge hr. Nødgaard: Kunne det ikke tyde på, at den grundlov, som Dansk Folkeparti siger er så god, at vi skal beholde den til evig tid, måske alligevel ikke er så god?
Den er jo ikke så klar, som hr. Nødgaard gerne vil have, for ordene »fast bopæl i riget«, som står i grundloven, kan tolkes på forskellige måder, og efter hr. Nødgaards opfattelse burde det vel tyde på, at grundloven egentlig trænger til at blive lavet om på det punkt.
Gudrun Laub (V), 2004-01-15:
Der er jo nogle, der gerne vil revidere grundloven.
Det er nu temmelig vanskeligt at gøre.
Jeg har ikke selv nogen særlig tiltro til, at det bliver inden for de kommende år.
Det er klart, at der i dag er langt større mobilitet i Europa, end der var, da grundloven blev skrevet, og også større mobilitet, end der var, da den sidst blev revideret i 1953.
Så det er da klart, at det er noget, man må se på.
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Jeg skal svare, og det gør jeg med stor glæde.
Vi skal ikke på nogen måde lægge skjul på, at vi synes, det er en rigtig god grundlov, vi har, men lige på dette punkt er den nok ikke særlig god, hvis man ser det i relation til, at i en lang række andre lande, også i EU-fællesskabet, kan man stemme fra udlandet til de hjemlige parlamentsvalg.
Men vi ved også godt, at det, der er tanken hos de partier, som er så forhippede på at få lavet en ny grundlov, er at få ændret masser af paragraffer, så der i videre udstrækning end nu kan afgive suverænitet, og befolkningen fratages muligheden for at afgøre en lang række spørgsmål, bl.a. i relation til EU, ved folkeafstemninger.
Det er derfor, vi holder hårdhændet fast ved den nuværende grundlov, og så må vi leve med, at nogle enkelte ting i den måske godt kunne udformes lidt bedre eller lidt anderledes. Men vi er i hvert fald ikke indstillet på at give køb på, at man ændrer og pulveriserer, hvis jeg må bruge det udtryk, en i al almindelighed velfungerende grundlov. Befolkningen er glade for grundloven, og når man sidder og snakker om den, er der ikke nogen i befolkningen, der har noget stort ønske om at ændre den.
Men der er nogle her i Folketinget, der er meget optaget af det.
Der er f.eks. ikke ret mange, der ikke kender grundlovens bestemmelse om ejendomsrettens ukrænkelighed og en lang række andre ting.
Jeg var på besøg på en folkeskole for nylig, og jeg blev imponeret af, at stort set lige fra 5.-6. klasse gennemgår man nogle paragraffer i grundloven og gør dermed børn og unge fortrolige med, at grundloven er en grundlov, der virkelig giver dem en lang række rettigheder, som jeg også har indtryk af, at man her i Folketinget er utrolig glade for.
Derfor tror jeg heller ikke, at hr. Aage Frandsen har ret i, at der slet ikke er nogen, der ved, hvad der står i grundloven, sådan som det nærmest blev fremstillet.
Det er jeg helt uenig i.
Mit parti har ved store kampagner og lignende fået trykt et utal af eksemplarer af grundloven, som vi har delt ud, og folk har været utrolig glade for at modtage den, for så har de den liggende hjemme i skrivebordsskuffen, hvis de får problemer med, hvilke rettigheder de har i det danske samfund.
Gudrun Laub (V), 2004-01-15:
Jeg havde set, at jeg var set.
Hr. Aage Frandsen vedkender sig oppositionsrollen, og jeg vil godt lige have en kommentar til, at det vel netop er det, der er en oppositions vigtigste rolle, nemlig at bide dem i haserne, der har flertallet og har regeringsmagten.
Jeg vil også gerne have en kommentar
til, at forløbet her er ganske normalt, nemlig at man kommer med beslutningsforslag med forskellige ideer, tanker, holdninger, som man ønsker fremmet, at man derefter først som regeringsparti når frem til netop udvalgsarbejdet, og at det er en afgørende forskel, at man får sådan en grundig gennemarbejdet betænkning, hvor kloge folk er gået ind i alle de konkrete problemstillinger på netop det område. Det vil jeg gerne have hr. Aage Frandsens kommentar til.
Søren Søndergaard (EL), 2004-01-15:
Vi kan selvfølgelig diskutere det spørgsmål om, hvorvidt det rent faktisk er en fordel at få de her ting i udlicitering.
Vores opfattelse er jo den, at hvis udliciteringen har fundet sted og kommunen f.eks. har afviklet sin kapacitet til at gøre det, så står de, der har overtaget driften, i en stærkere situation - om ikke andet så i næste udbudsrunde - og så bliver man lige pludselig nødt til at acceptere nogle ting, som man måske ikke som udgangspunkt skulle acceptere.
Det har vi jo set andre steder i landet i forbindelse med udliciteringer.
Det spørgsmål, jeg vil stille hr. Ikast, er: Hvorfor kom hr. Ikast selv ind på spørgsmålet om, at det ville være en succes for ministeren, hvis han kom hjem og fik de her ting igennem?
Er det ikke fuldstændig ligegyldigt?
Er udgangspunktet for den danske forhandlingsposition ikke, hvordan vi varetager den danske befolknings interesse, og ikke, om det virker som en succes for ministeren eller ej?
Aage Frandsen (SF), 2004-01-15:
Det er selvfølgelig fuldstændig korrekt.
Jeg lagde meget vægt på hr. Jens Peter Christensens udtryk om, at jura er en fastfrossen lov; jura er selvfølgelig ikke noget entydigt.
Nu er det også sådan, at hvis det var en journalist, der havde ringet til de pågældende eksperter og spurgt, om det er i strid med grundloven eller det ikke er i strid med grundloven, og vedkommende skulle udtrykke sig på halvanden linje, havde jeg nok ikke lagt så meget vægt på det, som jeg gør her.
Det her er et fantastisk gedigent arbejde, og det er altså virkelig et studium værd, også selv om man ikke interesserer sig for valgloven, fordi det er en hel masse om tilblivelsen og sådan noget.
Så er jeg ikke i tvivl om, at fru Elisabeth Arnold overfortolker Jens Peter Christensen.
Jens Peter Christensen sagde entydigt, at han troede ikke, at Højesteret ville gribe ind, men han sagde ikke, at det ikke var i strid med grundloven.
De tre eksperter her er kloge, men det afgørende er ikke, at de har udtrykt sig i én sætning.
Det afgørende er, at de i fællesskab har lavet et gedigent stykke arbejde - også takket være ministeriets folk, for der er ikke tvivl om, at de har været inddraget i det.
Det, jeg lægger vægt på, er det gedigne arbejde.
Men det er hele tiden mit ansvar.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Hr. Aage Frandsen nævnte en af de eksperter, som har været med til at skrive betænkningen, og nævnte, at vedkommende også i sin tid havde nogle bestemte meninger om Tvindloven, og at SF lyttede til de råd.
Ham lyttede vi til, og derfor stemte vi for Tvindloven.
Det viste sig bagefter, så vidt jeg husker, at Jens Peter Christensen havde taget fejl.
Er det ikke rigtigt?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-01-15:
Der kan ikke være nogen diskussion om, at man naturligvis skal være sikker på, at de bestemmelser, vi arbejder med her, er på den sikre side i forhold til grundlovens bestemmelser.
Det har jeg fuld tillid til at man har styr på i regeringen, så der ikke er nogen forhold, hvorom der kan være tvivl om, hvorvidt grundlovsbestemmelsen er overholdt.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Jo, men kan den konservative ordfører ikke godt forestille sig, at der vil være personer, der efter de nu fremsatte forslag vil få lov til at bevare valgretten i 2 år uden yderligere forklaring
, hvorimod en person, der siger, at vedkommende er gigtplaget, ikke kan beholde sin valgret i 8 år i Sydspanien?
Kan det ikke afstedkomme nogen undren og løftede øjenbryn?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-01-15:
Derfor synes jeg, det er ganske udmærket, at vi har fået dette udvalgsarbejde, og at de er klare i deres konklusioner.
Der kan vel være tale om hidtidig praksis, hvor man kan diskutere, om man er gået for vidt, men med det forslag, som fremsættes her, er det vores vurdering på baggrund af de juridiske eksperters udtalelse, at vi er på sikker grund, og derfor støtter vi naturligvis lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Jeg lagde mærke til, at den konservative ordfører sagde, at en regering ikke kan tillade sig at fremsætte et lovforslag, der er i karambolage med grundloven, og det er jo fuldstændig rigtigt.
Nu er det faktisk sådan, at den hidtidige praksis, i hvert fald den praksis, der bestod indtil 2002, da Valgretsnævnet ændrede praksis fra 12 til 8 år, var sådan, at mange forskellige kategorier af danskere, der boede i udlandet, kunne få lov at opretholde deres valgret i op til 12 år - diplomater selvfølgelig i endnu længere tid - f.eks. personer, der af helbredsmæssige grunde opholdt sig et andet sted end Danmark. Det er mere end antydet i betænkningen, at den hidtidige praksis, hvor man gav dispensation til forskellige grupper, også var på kant med grundloven.
Derfor vil jeg gerne spørge den konservative ordfører, om Det Konservative Folkeparti er klar over, at der allerede i den hidtil gældende praksis har været store områder, hvor det tilsyneladende, også efter de nye eksperters vurdering, er en overtrædelse af grundloven.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-01-15:
Inden jeg kommenterer regeringens lovforslag, vil jeg godt komme med nogle få bemærkninger om forhistorien.
Det er jo ingen hemmelighed, og det er da også fremgået af debatten her i dag, at for 3-4 år siden blev der fremsat et beslutningsforslag i øvrigt på konservativt initiativ, som gik ud på, at den daværende regering blev opfordret til at søge lovgivningen ændret, sådan at valgretten for danske statsborgere, der opholdt sig i udlandet, blev udvidet i forhold til de dagældende regler. Det havde vi en debat om her i Folketinget, og der er for mig ingen tvivl om, at det, debatten koncentrerede sig om dengang, dels var ønsket om at udvide valgretten, dels naturligvis også et ønske om, at det skulle ske inden for grundlovens rammer.
Og problemstillingen er jo, som flere har gjort opmærksom på her i dag, at grundloven har den bestemmelse, der lyder noget i retning af, at man kan få en sådan valgret, hvis man har fast bopæl i riget.
Det blev så debatteret i Folketingets Kommunaludvalg, der blev nedsat et underudvalg under Kommunaludvalget, som vel knap nok blev helt færdigt med sit arbejde i den folketingssamling, der var tale om.
Men dette beslutningsforslag førte til, at den nuværende regering i sit regeringsgrundlag gav udtryk for, at også regeringen ønskede at udvide valgretten for de pågældende personer, og så skal man i gang med i regeringen - og nu er der jo ikke mere tale om et beslutningsforslag, men om et egentligt lovforslag - at udarbejde et sådant forslag, og så møder man selvfølgelig også der internt diskussionen: Hvad kan man inden for grundlovens rammer?
Der er naturligvis ingen diskussion om, at en regering ikke kan tillade sig at fremsætte et forslag over for Folketinget, hvor der kan være den mindste tvivl om, at det er inden for grundlovens rammer, og derfor nedsatte man det udvalg, som der har været omtalt, med den højeste juridiske ekspertise til rådighed, og det resultat, der kom ud af dette udvalgsarbejde, skal jeg overhovedet ikke lægge skjul på for mig har været en skuffelse.
Men jeg tager til efterretning, at de juridiske eksperter har den opfattelse, at vi skal være meget forsigtige med at foretage en sådan udvidelse, hvis vi samtidig skal være fuldstændig sikre på ikke at komme i karambolage med grundlovens bestemmelser, og det er så endt med det forslag, som indenrigsministeren har fremsat, at hvis man har til hensigt at vende tilbage inden 2 år, så får man altså mulighed for at kunne deltage i valg, selv om man opholder sig midlertidigt i udlandet.
I Det Konservative Folkeparti støtter vi naturligvis forslaget.
Vi tager til efterretning, at det er den juridiske ramme, vi kan operere inden for, vi støtter lovforslaget, men jeg vil da godt igen give udtryk for, at vi gerne havde set, at rammerne havde været noget videre, end det rent faktisk viste sig at være tilfældet; men vi støtter lovforslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Jeg synes, sagen her er af så stor vigtighed, at det overhovedet ikke kunne have forstyrret min nattesøvn, hvis der var blevet nedsat to uafhængige juridiske kollegier til at bedømme det her.
Jamen hr. Klaus Hækkerup kan godt sidde og smile ad det; det gør ikke spor; det kan jeg sagtens leve med.
Men jeg synes, sagen er for alvorlig.
Det er omkring 100.000 danske statsborgere, der bor i det store udland, som ikke kan stemme hjem til et folketingsvalg. Jeg synes, det er det, der er det centrale, og derfor synes jeg, at det kunne være interessant måske at se også en anden juridisk vurdering, så der havde været to vurderinger.
Så kunne Folketinget jo vælge, hvad for en man troede mest på, eller måske gå midt imellem de to juridiske vurderinger. Men det er ligesom her i Folketinget, og jeg har oplevet det de mange år, jeg har været herinde, at lige så snart en topjurist siger et eller andet, så er det sådan.
Der er altså en lang række sager her i samfundet, hvor skønnet fra det være sig kommunalbestyrelser eller fra amtsråd eller fra Folketing kan være lige så rigtigt som et juridisk skøn.
Klaus Hækkerup (S), 2004-01-15:
Højesteret har kun efterprøvet de love, hvor der er anlagt
en sag, hvor det har været et spørgsmål, hvorvidt loven var gyldig eller ej.
Men det, jeg ville spørge om, er: Hr. Poul Nødgaard siger, at der er andre eksperter, der mener noget andet.
Det undrer mig, at hr. Poul Nødgaard anfægter den juridiske kapacitet, der ligger bag den her betænkning.
Vi har en regering, hvis udgangspunkt er, at den gerne vil udvide adgangen til valgret for danskere, der opholder sig i udlandet.
Regeringen udpeger tre jurister, som jeg må gå ud fra at regeringen har tillid til, eller som i hvert fald ikke modarbejder regeringens synspunkt, som altså enten er uafhængige eller tilhængere af regeringens synspunkt.
Og de, der har afgivet denne betænkning, er tre anerkendte jurister, der sammen kommer tilbage og enstemmigt siger, at sådan ser det ud.
Skal vi rette os efter de sagkyndige folk, regeringen har nedsat, eller skal vi bare gå ud og vælge de jurister, vi mener det er passende at lytte til?
Er det os, der skal foretage det valg, og kan vi så overhovedet få et juridisk grundlag at agere på?
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Ja, jeg synes da, at det kunne være meget interessant.
Nu kan man jo ikke sådan på forhånd bede Højesteret om en udtalelse.
Men det kunne være meget interessant, hvis det overhovedet er muligt - så juridisk kyndig er jeg ikke på det her område - at man kunne stille Højesteret det spørgsmål, om Højesteret ville sige noget til det, hvis vi vedtog den her lov med 12 år.
Men det kan man formentlig ikke.
Men jeg synes, at vi er ude i nogle drillerier nu, hvor vi ikke rigtig kan vide, hvor vi står i relation til Højesteret.
Men Højesteret kan mig bekendt naturligvis efterprøve al lovgivning, der er her i Folketinget, men jeg har siddet herinde i 13 år, og jeg har i hvert fald ikke set, at man har anfægtet noget som helst.
Klaus Hækkerup (S), 2004-01-15:
Det var egentlig hr. Poul Nødgaards svar til hr. Ole Stavad, der undrede mig.
Hr. Poul Nødgaard sagde, at Højesteret ikke er skredet ind ved tidligere udvidelser.
Jamen hvordan i alverden skulle Højesteret kunne skride ind ved tidligere udvidelser?
Højesteret dømmer, hvis der bliver rejst et søgsmål med spørgsmålet om lovligheden af udvidelsen, og da det ikke har været rejst, har Højesteret selvfølgelig ikke haft noget grundlag for at gribe ind.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Poul Nødgaard, om det er sådan, at hvis Dansk Folkeparti kommer og beder om en udvidelse, der ligger ud over de 2 år, om hr. Poul Nødgaard så synes, at det er noget, der skal anlægges et søgsmål om ved Højesteret, så Højesteret kan bedømme hele den pågældende udvidelsesbestemmelse, ikke bare det vi behandler i dag, med risiko for, at Højesteret siger: Grundlov er grundlov, og grundlov skal overholdes fuldkommen efter ordet.
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Det kan jeg svare helt præcist på.
Det er nærmest en lækkerbisken af et spørgsmål at få.
Det er da klart, at hvis der en dag bliver et flertal i Folketinget, og det kommer igennem alle de kanaler, det skal, så er det en af de paragraffer - det sagde jeg også højt og tydeligt - som vi naturligvis ville rette ind, så det bliver mere nutidigt og i overensstemmelse med, at man kan give de personer, vi står og taler om her, stemmeret.
Så det skal der ikke herske skygge af tvivl om.
Jeg siger tusind tak for et utrolig godt spørgsmål.
Den paragraf skal naturligvis ændres.
Men fra at den paragraf er forkert og til, at vi går hen og reviderer hele grundloven, hvor jeg stort set er enig i langt de fleste paragraffer, er der et langt skridt. Jeg ved godt, hvad både Det Radikale Venstre og andre her i Folketinget vil med en grundlovsændring; det er simpelt hen, at man vil gøre det umuligt for befolkningen at komme ind og få folkeafstemninger, når man afgiver suverænitet.
Det er og bliver der, hunden ligger begravet; det er præcis det, de fleste partier her i Folketinget vil, og det kan man lige så godt stå frem og sige åbent og ærligt til befolkningen.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Det fremgår jo klart, at Dansk Folkeparti synes, at den her 2-års-regel om at bevare valgretten uden yderligere forklaringer er for kort.
Det synspunkt deler Det Radikale Venstre.
Det kommer jeg tilbage til i min ordførertale.
Men det er jo helt oplagt, at Dansk Folkeparti ikke både kan blæse og have mel i munden.
Dansk Folkeparti kan jo ikke både få opfyldt sit ønske om en længere periode for bevarelse af valgretten og bevare den nuværende grundlov.
Det viser alle juridiske undersøgelser.
Et eller andet sted ude i horisonten er der en tidsgrænse, hvor man ikke kan strække grundlovens bestemmelse om bopæl i riget længere.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Poul Nødgaard fuldstændig klart og entydigt: Vil Dansk Folkeparti bevare bestemmelsen om bopælskravet i en eventuel ny grundlov?
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Man kan godt høre, at det er et spørgsmål fra en, der er meget optaget af at få grundloven ændret, og det er da også muligt, det kommer igennem en skønne dag.
Det kan man ikke afvise.
Jeg sagde udtrykkeligt i mit svar til hr. Aage Frandsen,
at jeg ikke vil afvise, at der er nogle ting i den nuværende grundlov, der ikke er hundrede procent hensigtsmæssige.
Men man må jo bedømme en grundlov som et samlet hele, og set som et samlet hele synes jeg, at vi har en fortræffelig grundlov på en lang række paragraffer. Det har været anvendt som argument for at få grundloven ændret, at den er uforståelig.
Det er den altså faktisk ikke.
Der er måske udtryk, der er lidt gammeldags deri, men det er jo ikke sådan, at de, der har læst den, ikke kan forstå, hvad der står i den.
Så alt i alt synes jeg faktisk, at jeg stadig væk vil holde fast på, at vi har en velfungerende grundlov.
Men altså o.k., der er nogle småtterier her og der, nogle ord, der godt kunne være lidt anderledes, men grundprincippet i grundloven med ejendomsrettens ukrænkelighed og en lang række fundamentale bestemmelser står ikke til diskussion, i hvert fald ikke fra Dansk Folkepartis side.
De skal være uantastede.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Hr. Poul Nødgaard benyttede i sit første indlæg udtrykkelig udtrykket en velfungerende grundlov.
Men er dette problem, hvor Danmark har en europæisk særstilling, hvor statsborgere ikke bevarer deres valgret, netop ikke et eksempel på, at grundloven ikke fungerer så godt?
Ole Stavad (S), 2004-01-15:
Jeg er sådan set enig med hr. Poul Nødgaard i, at vores fælles problem er, at jura ikke er en eksakt videnskab.
Men problemet, som vi står med som Folketing, er, at hvis ikke vi anlægger en lidt forsigtig betragtning, så risikerer vi, at en lovgivning, vi vedtager her i huset på et så afgørende område som valg til Folketinget, der er så afgørende for Folketingets sammensætning, dannelse af regering, vil kunne underkendes af Højesteret.
Det er derfor, jeg spørger, om hr. Poul Nødgaard ikke nærer en vis bekymring ved at følge rådene fra de jurister, der har den længste snor i forhold til et spørgsmål, der er af så afgørende betydning.
Poul Nødgaard (DF), 2004-01-15:
Jeg sagde bl.a. i mit indlæg, at jeg har stor respekt for juridiske eksperter, men jeg sagde også, at det er et spørgsmål, om ikke den aktuelle sag måske skulle have været bedømt af to uafhængige juridiske eksperter.
Jeg vil ikke afvise, at det kunne have været klogt, for i mange tilfælde ude i samfundet lader man jo en sag bedømme af to personer. Nu nævner jeg måske lidt banalt eksemplet med en ejendomshandel, hvor man lader to vurdere ejendommen, og de kommer nogle gange til vidt forskellige resultater.
Jeg er også sikker på, at man kunne finde et ekspertpanel bestående af meget højt ansete danske jurister, uden at jeg vil sætte navn på, der formentlig kunne være kommet til et andet resultat end det, som det her juridiske ekspertpanel er kommet til.
Og jeg savner svar på mine spørgsmål.
Nu er det ikke mig, der stiller spørgsmål til salen, men der er i hvert fald ikke nogen, der er kommet ind på, hvorfor man så kan give tilladelse til 2 år.
Det er et rent skøn, og vores skøn i Folketinget kan være lige så rigtigt som juristernes skøn i den her sag.
Jeg kunne måske bedre have forstået, hvis de havde sagt, at det overhovedet ikke kan komme på tale.
Nul år.
Så bevæger man sig lige så vel på kanten af grundloven, som man gør ved at sige 10 eller 12 år.
Ole Stavad (S), 2004-01-15:
Derfor vil jeg også godt spørge hr. Poul Nødgaard: Bekymrer det ikke hr. Poul Nødgaard, hvis det er sådan, at der på trods af juridisk rådgivning faktisk er en risiko for, at Folketinget vedtager en valglov, som efterfølgende risikerer at blive underkendt af Højesteret?
I værste fald kunne man forestille sig en situation, hvor vi får sammensat et Folketing og får en regering, som efterfølgende faktisk viser sig at være i strid med grundloven, så mener hr. Poul Nødgaard ikke, vi i fællesskab bør være ganske tænksomme, inden vi tager den slags skridt?
Aage Frandsen (SF), 2004-01-15:
Jeg ved ikke, hvilke partiers motiver hr. Nødgaard tænker på, men når hr. Nødgaard henviser til, at folk er så glade for grundloven, hænger det vel bl.a. sammen med, at folk ikke ved, hvad der står i grundloven, ligesom man heller ikke er klar over, at »fast bopæl i riget« sådan set er en ret bastant formulering.
Men jeg kan vel trods alt vel fortolke det sådan, at Dansk Folkeparti erkender, at der i hvert fald er én paragraf, nemlig § 29, som ikke er udformet på en sådan måde, at Dansk Folkeparti synes, den er tidssvarende.
Skal jeg forstå det sådan?
Så kan det være, der er andre paragraffer, som vi måske kan snuppe ved en anden lejlighed.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Jeg ville også have spurgt fru Gudrun Laub, hvordan hun stiller sig til regeringsgrundlaget, men det har hr. Poul Nødgaard jo klaret for mig.
Jeg vil til gengæld spørge, hvordan fru Gudrun Laub stiller sig til bopælskravet i forbindelse med en eventuel kommende grundlovsrevision.
Mener fru Gudrun Laub, at det er moderne og tidssvarende at opretholde sådan et bopælskrav i en moderne forfatning?