runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-29:
Den situation, vi har nu, må jeg sige til hr. Holger K.
Nielsen
, er, at det alene er op til Danmark at træffe sin beslutning.
I modsætning til 1992 og 1998 - 1993 er en særlig situation med Edinburghaftalen - hvor vores beslutning også havde stor indflydelse på de andres fremtid, så er den beslutning, vi skal træffe den 28. september, alene vores egen.
De andre kan tage til efterretning, at vi ikke ønsker
at være med, og de vil byde os velkommen, hvis vi beslutter os for at være med
Derfor må jeg sige: Der blev ikke sat en ny dagsorden i 1993.
Europa udviklede sig til at løse de opgaver, Europa har mødt, først og fremmest besluttede Europa at gå i spidsen, som vi ønskede det i sommeren 1993, med at modtage de nye demokratier, der havde kæmpet sig fri af det sovjetiske kommunistregime, at udvide Europa til et fredens samarbejde, som nu mere og mere er ved at blive en realitet.
Derfor må jeg også sige, at det, vi står over for nu, er i virkeligheden igen og igen med os selv - og det er Danmark selv og ikke andre, der beslutter det - at gøre op, hvad der tjener Danmarks fremtid bedst.
Når man så refererer til et par udenlandske eksperter, må jeg sige: Jamen jeg kender da også udenlandske eksperter, og der er da mange udenlandske eksperter, kan jeg sige til hr. Villy Søvndal, der mener det modsatte af de udenlandske eksperter, som hr. Villy Søvndal holder af at citere.
Vi kender det jo godt: Man peger på de eksperter, der nu passer bedst i ens politiske kram.
Derfor er det, jeg siger, at jeg har min analyse og vurdering af, hvad der tjener Danmarks interesser bedst, og den er der en række professorer og eksperter der er enige med mig i, men der er da også nogle, der er uenige.
Jeg synes, vi skal vedstå os vores politiske ansvar.
Hr. Villy Søvndal er jo også ofte i en situation, hvor han må vælge mellem eksperter, og hvor han må vælge det, han tror er bedst, ud fra de værdier, ud fra de holdninger, han står for.
Man skal huske igen og igen og igen, at de, der kan klare sig i Europa, er de veluddannede, er de dygtige, er de bedst bemidlede.
De, der har brug for et samarbejde i tryghed og et beskæftigelsesfremskridt, jamen det er dem, der ikke bare får tingene forærende, det er dem, der ikke kan alle de sprog, som vi andre kan, det er dem, der ikke har alle de gode uddannelser.
af Danmarks fremtid.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-29:
De eksperter, vi taler om her, er det jo ikke Det Ny Notat eller EU-modstander-aviser der har draget frem, det er jo partipolitisk uafhængige aviser, journalister, som, så vidt jeg ved, kraftigt er tilhængere af det her projekt, men som føler, at vi skal have alle aspekter med i debatten.
De har så spurgt nogle udenlandske bankeksperter, hvad der vil ske, og disse svarer så, at det godt kan være, at der vil ske en mindre rentestigning omkring et dansk nej, men det vil hurtigt falde på plads igen, sådan som vi har set det tidligere.
Hvorfor dog ikke indrømme, at spørgsmålet om renten er meget mere usikkert end som så?
Hvorfor ikke indrømme, at man tog fundamentalt fejl i 1992, da man sagde det samme, for renten steg ikke den 3. juni 1992?
Hvorfor ikke indrømme, at man hver gang har taget fejl omkring de her ting, og så sige til befolkningen: I skal træffe det her valg ikke ud fra at det vil blive økonomisk ragnarok, hvis det bliver et nej, men ud fra, hvordan I vil have at Europa ser ud, hvordan I vil have at Danmark skal placeres i det europæiske samarbejde?
Så siger statsministeren, at hvis vi siger nej, vil de andre lande bare trække på skulderen.
Jamen vil statsministeren ikke give mig ret i, at et dansk nej efter al sandsynlighed vil få virkning på debatten i Sverige, på debatten i Storbritannien, således at et dansk nej efter al sandsynlighed vil medføre, at også svenskerne og briterne står uden for ØMU'en?
Villy Søvndal (SF), 2000-03-29:
Tak til statsministeren for tilståelsen, at man vælger sig de eksperter, man tror på, og at man både i udlandet og i indlandet kan finde eksperter, bankøkonomer og økonomer i Danmark, der synes, det her er et højst risikabelt foretagende og advarer imod det.
Jeg medgiver gerne, at man også kan finde nogle, der taler for, men situationen er så, at eksperterne er delt, og så er man jo tilbage dér, hvor man må vælge mellem, hvilke argumenter man tror på. Det afgørende bliver vel så, hvad man lægger vægt på.
Hvis man lægger vægt på, som statsministeren gjorde, udvidelsesargumentet, vil statsministeren så ikke godt forklare mig, at hvis man integrerer så meget i dybden og stiller så strenge økonomiske krav, som ØMU'en gør, gør man det så lettere for lande med svage økonomier at komme indenfor?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Det er det ene. Det andet, som bekymrer mig dybt, er hele diskussionen om velfærdssamfundet, hele den diskussion, der hedder, at det mest skattefinansierede velfærdssystem i Europa også er det, der får de største problemer, hvis konsekvensen bliver, at man forsøger at lægge systemerne tæt op til hinanden.
Det synes jeg umiddelbart er indlysende logik.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-29:
Det er statsministeren, der skråsikkert siger, at vi får en rentestigning, hvis der bliver stemt nej den 28. september.
Så kommer nogle af de folk, der rent faktisk vil skulle være med til at iværksætte sådan en valutaspekulation, som vil medføre rentestigningen, og siger: Nej, der vil ikke ske noget synderligt med dansk økonomi.
Efter en kort periode kan vi være nogenlunde sikre på, at tingene er i deres fornuftige leje, ligesom de er i dag.
Så svarer statsministeren: Jamen der er jo altid nogle eksperter, der siger det modsatte af nogle andre, og derfor tager vi dem, vi tror på, og vi tror da på, at der kommer en rentestigning.
Altså det udsagn er jo i sig selv med til at forsøge at få fremmet en rentestigning efter et nej.
Kan statsministeren ikke forstå, at det, statsministeren står og siger, jo i sig selv er med til at fremme en situation, hvor der kommer en rentestigning?
Derfor er vi så tilbage ved det spørgsmål, jeg har stillet fire gange nu under denne spørgetid, men ikke fået svar på og nu stiller én gang til: Kan statsministeren pege på nogen ting ved den førte økonomiske politik eller ved dansk økonomi i øvrigt, som skulle begrunde, at der bliver valutaspekulation og der bliver en rentestigning?
Er dansk økonomi ikke netop inde i så sund en gænge ifølge statsministeren selv, at der ikke vil være behov for det, og hvis der så kommer det, jamen så er det med det af finansministeren tidligere brugte udtryk på grund af de hysteriske kællinger på Børsen?
Peter Skaarup (DF), 2000-03-29:
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er statsministeren ikke enig i, at der er vidt forskellige konklusioner med hensyn til, hvad der vil ske, hvis Danmark siger nej den 28. september? Der var en undersøgelse for cirka et års tid siden, hvor man havde spurgt en række virksomheder, økonomer osv., eksperter på det her område.
En tredjedel mente, at det ville give problemer, en tredjedel mente, at det ikke ville få nogen særlig betydning, og en tredjedel mente, at det ville være et problem for Danmark at blive medlem af ØMU'en.
Er det ikke et udtryk for, at vi altså er i en situation, hvor man under alle omstændigheder kan finde argumenter for alle ting, og at det derfor er lidt mystisk, at regeringen lige nøjagtig kun holder sig til dem, der synes, det vil give kæmpeproblemer, kun den tredjedel af økonomerne, kun den tredjedel af eksperterne, der siger, det vil give kæmpeproblemer at være udenfor.
På den baggrund er det, at jeg endnu en gang vil spørge statsministeren: Kan vi ikke godt blive fri for denne her trusselstone, at der vil ske et eller andet, når de fleste faktisk kan se, at det er tomme trusler, der kommer?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-29:
Min sidste replik skal være: Det kan jo ikke hjælpe noget, når hr. Peter Skaarup synes, det er en trussel, at jeg prøver at bedømme situationen, hvis vi siger nej.
Det kan være, man ikke kan lide det, men man kommer ikke uden om, at et nej betyder, at Danmark kommer i en usikker situation.
Et ja betyder, at Danmark får større tryghed og en større fælles beskyttelse mod at blive rendt over ende, end vi har i dag.
Det er kendsgerninger, som uomgængeligt er store fordele for Danmark.
Til hr. Villy Søvndal: Det er meget afgørende, hvad økonomer siger - jeg er jo selv en af dem - men hvis vi tager den danske nationalbankdirektør, så lægger jeg meget vægt på, hvad der bliver sagt fra den danske nationalbank, mere end jeg gør på, hvad der bliver sagt af en international ekspert, som hr. Villy Søvndal kan referere til.
Til hr. Holger K. Nielsen, som siger, et dansk nej kan betyde, at Sverige og Storbritannien måske også vil sige nej: Hvad skal jeg bruge det til?
Hvad skal Danmark bruge det til?
Det er jo ikke noget, der gør det lettere for Danmark.
Danmark skal tænke på Danmarks interesser i Europa, og det, Danmark er bedst tjent med, er den fælles tryghed, man kan få sammen med alle de andre.
Et dansk nej vil ramme Danmark, og det er det, jeg er optaget af ikke sker, for hvis det sker, så ved vi jo godt, hvem det bliver usikkert for.
Det er jo ikke for hr. Holger K. Nielsen og mig, det er for alle de mennesker, der er fuldstændig afhængige af, at det går godt og fremad i det danske samfund.
Det er alle de mennesker, der er kommet i arbejde de sidste 7 år, hvor vi har sænket arbejdsløsheden fra 350.000 til under 145.000.
Det er de mennesker, jeg tænker på.
Det er dem, der skal være sikre på, at de kan fastholde deres job i fremtiden.
Det er det, der skal til.
Jeg synes, hr. Holger K. Nielsen skal tænke på, at verden har forandret sig.
Vi er så gensidigt afhængige af hinanden økonomisk, at det værste, vi kan gøre, er at lukke døren og se på os selv.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-29:
Der er jo ingen, der vil lukke dørene nogen steder.
Det, vi siger, er jo, at man kan godt være med i et europæisk samarbejde, selv om man siger nej til ØMU'en.
Hele pointen i Edinburghaftalen, som vi i sin tid lavede i fællesskab, er jo netop, at vi har en folkeretligt bindende aftale, der siger, at Danmark kan godt være med i EU, uden at vi er med i ØMU'en.
Så spørger statsministeren: Hvad kan jeg bruge det til, at Sverige og Storbritannien står udenfor; vi skal tænke på Danmark?
Ja, lige præcis.
Men det, jeg ville sige med det, var, at det jo ikke kan hjælpe noget, at statsministeren forsøger at fremstille det her som noget med et lille bitte land, der er fuldstændig isoleret i forhold til den øvrige verden, hvis vi ikke går med, ja, som nærmest vil forsvinde ud i Nordsøen, og som ikke længere vil kunne eksistere, for alle danskere vil forsvinde fra Jordens overflade.
Det er jo det billede, som man forsøger at tegne: det lille bitte land, der ikke kan klare sig.
Så er det bare, jeg siger: Det billede holder jo ikke.
Vi er jo ikke det eneste land, der står udenfor.
Der er også andre europæiske lande, der står udenfor.
Der er en mulighed for, at vi kan klare os udenfor, og det er den forudsætning, jeg godt vil have ind i den her diskussion, så vi ikke bruger al tiden frem til den 28. september på at diskutere dét, men i stedet får debatteret de politiske visioner, som er så vigtige.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-29:
»Kan ministeren bekræfte, at et stort flertal af tyskerne i dag fortryder, at de har afskaffet D-marken til fordel for euroen?«
Skriftlig begrundelse
Det fremgår ifølge Børsen den 22. marts 2000 af en rundspørge foretaget af det tyske magasin DM.
»Kan ministeren bekræfte, at Danmarks Nationalbank typisk tjener penge på valutakriser, mens spekulanterne typisk taber?«
Når krisen typisk efter nogle få uger eller måneder har lagt sig, køber banken så den samme valuta tilbage til lavere kurser.
Derved scorer Nationalbanken en gevinst til gavn for den danske statskasse.
»Kan ministeren bekræfte, at en rentestigning for langt de fleste danske husejere overhovedet ikke påvirker deres boligudgifter, fordi de har optaget lån med faste terminsydelser i hele lånets løbetid?«
Skriftlig begrundelse
I modsætning til andre lande har Danmark et realkreditsystem, hvor den helt dominerende låneform er langfristede lån med en fast rente og en fast ydelse i hele lånets løbetid.
Når et realkreditlån derfor først er optaget, ligger renten og ydelsen på lånet fast, uanset hvad der efterfølgende sker med renten og obligationskurserne på børsen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-29:
Jeg forudser bestemt ikke, at der kommer valutaspekulation efter et nej den 28. september
, medmindre man politisk skaber valutaspekulation, og det har statsministeren jo ikke forholdt sig til.
Jeg har spurgt statsministeren - og nu gør jeg det så for fjerde gang - om statsministeren ikke kan bekræfte, at der ikke er noget som helst i den førte politik eller i dansk økonomi, der skulle begrunde et pres imod kronen den 29. september.
Hvis vi alligevel skulle få det, er det ikke på grund af den førte politik, og så går jeg også ud fra, at statsministeren ville føre en anden politik.
Og når det heller ikke er på grund af den danske økonomi, kan det alene være på grund af, at tilhængerne af euroen har forsøgt at skabe den situation, som jeg meget frygter, nemlig at man forsøger at piske danskerne til at stemme ja til euroen af frygt for, hvad der ellers sker.
Jeg synes, det er et meget, meget ubehageligt scenario, men jeg synes desværre også, at de ting, statsministeren har sagt i spørgetiden her i dag, ikke har givet grund til, at vi skulle tro, at det bliver anderledes.
Tværtimod har statsministeren holdt alle muligheder åbne for at være med til at skabe den situation med de udtalelser, som bl.a. statsministeren selv kommer med, og det synes jeg er det bedrøvelige ved denne debat - selvfølgelig medmindre statsministeren her på falderebet får korrigeret det spor, han har bragt sig selv ind på.
Birthe Skaarup (DF), 2000-03-29:
En række apoteker er blevet kritiseret for at alliere sig med nogle grossister, der handler med medicin, og derefter yder de rabatter til dyrlæger, der så sender deres recepter til et apotek, som er med i de her aftaler.
På den baggrund sker der jo det, at omsætningen øges både for apotekerne og for grossisterne, men også for dyrlægerne.
Det kan så selvfølgelig yderligere betyde, at det samlede medicinforbrug forøges.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om hun vil kommentere disse problemer, som åbenbart har floreret i flere år.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-29:
Når statsministeren siger, at tanken om Europas Forenede Stater er endegyldigt død, kommer jeg til at tænke på en kollega, der engang sagde: Unionen er stendød!
Den danske EU-historie er jo fuld af eksempler på, hvordan udviklingen har dementeret de løfter og de udsagn, der er kommet fra forskellige statsministre og forskellige ledende politikere, og Unionen eller Europas Forenede Stater er ikke stendød.
ØMU'en er netop udtryk for, at man vil gå længere i den retning.
Jeg kan være helt enig med statsministeren i, at der skal skabes menneskelige rammer i Europa, men hvorfor nødvendiggør det en fælles valuta?
For at vende tilbage til spørgsmålet: Statsministeren indrømmer, at det er de politiske visioner, vi skal diskutere.
Jeg er fuldstændig enig og ser frem til, at vi får en debat om dem frem til den 28. september 2000.
Peter Skaarup (DF), 2000-03-29:
Nu vil jeg ikke gå ind med en polemik om, hvad der blev svaret og spurgt om under tidligere spørgsmål.
Det plejer statsministeren heller ikke at ville acceptere at man gør.
Derfor vil jeg vende spørgsmålet hen i retning af det, vi diskuterer under det her spørgsmål: Vil statsministeren garantere, at der kommer en finanspolitisk stramning efter et nej til ØMU'en?
Og det vil statsministeren ikke garantere, som også hr. Holger K. Nielsen har sagt.
Og det er meget fornuftigt, for situationen vil jo bare være den, efter at danskerne har sagt nej den 28. september - hvad jeg tror de vil - at vi er i samme situation som vores nabolande Sverige, Norge, England, som vi samarbejder med. Hvad er det så, der er særlig specielt ved, at Danmark på det tidspunkt ikke er med i ØMU'en, lige så vel som Sverige, Norge og England ikke er det på det tidspunkt?
Hvad er det, der vil ramme specielt Danmark så hårdt på det tidspunkt, som ikke vil ramme Norge, som ikke vil ramme Sverige, som ikke vil ramme England?
Det kunne jeg godt tænke mig at få et svar på.
Per Kaalund (S), 2000-03-29:
Der har naturligvis i mange år været et samarbejde mellem dansk og svensk politi i Øresundsregionen, men med broforbindelsen, der tages i brug den 1. juli i år, er det klart, at der er brug for et udbygget og intensiveret samarbejde.
Samarbejdet i regionen kommer jo til at gå på, at politimyndighederne skal underrette hinanden om kriminalitet, der vedrører denne region.
De skal udveksle oplysninger, og de skal drøfte forestående politimæssigt relevante begivenheder og aktioner, og de skal naturligvis også samarbejde om nogle kontrol- og overvågningsopgaver og tilsvarende eventuelt grænseoverskridende eftersøgningsaktioner m.v. Umiddelbart kan Schengenaftalen, som både Danmark og Sverige er medlemmer af, jo bruges.
Schengenaftalen omhandler jo det grænseoverskridende politiarbejde, men det er nødvendigt at udvide dette arbejde med den aftale, der i dag ligger i lovforslaget.
Den går specielt på det, man kalder for sædvanlige politimæssige opgaver af ordensmæssig karakter, og det gælder så på selve Øresundsforbindelsen, som er broforbindelsen, der omfatter både motorvej og jernbane.
Når det skal udvides, er det, fordi det jo ligger klart, at svensk politi f.eks. kan forfølge over broen og komme ind
på dansk areal, idet broen har en territorialgrænse
Grænsen ligger 10,5 km fra den danske kyst og 5,5 km fra den svenske kyst.
Det vil sige, at svensk politi altså kan foretage forfølgelse ind på den danske del og her også foretage politimæssige opgaver efter visse bestemmelser.
Det er bl.a. trafikregulering.
Det kan f.eks. være et spørgsmål om at standse en spritbilist og lignende opgaver.
På samme måde kan dansk politi naturligvis foretage også politimæssige opgaver på den svenske del af broforbindelsen.
Alt dette er nedfældet i denne aftale, som Socialdemokratiet kan anbefale til vedtagelse med dette lovforslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-29:
»Vil statsministeren tage afstand fra alle forsøg på at skræmme vælgerne med påstande om rentestigninger og finansstramninger i tilfælde af et nej til euroen, og vil statsministeren understrege, at kronen er stærk, og at der derfor ikke er grund til at frygte, at der vil komme pres på den danske valuta i tilfælde af et nej?«
Statsministeren sagde forleden, at hvis vi stemmer nej til euroen den 28. september, vil der blive iværksat finanspolitiske stramninger.
Men allerede umiddelbart efter at statsministeren havde været ude med disse meldinger, med dette skrækscenario, blev det skudt ned af tre internationale bankeksperter, der samstemmende meldte ud, at der ikke ville opstå nogen panik omkring den danske krone og den danske økonomi, for den danske økonomi er stærk og grundlæggende sund og vil derfor ikke komme under pres, uanset om vi stemmer ja eller nej. Derfor håber jeg, at statsministeren i dag vil benytte lejligheden til at anlægge en saglig debatlinje for månederne fremover, så vi kan undgå den form for skræmmekampagner fra begge sider.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-29:
Spørgsmålet om Danmarks situation, hvis der skulle ske det, at det bliver et nej ved en kommende folkeafstemning, er desværre ikke så enkel, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Så god er verden ikke, at vi bare kan sejle videre i ubekymrethed.
Et dansk nej til deltagelse i euroen vil få virkning, vil få indflydelse på dansk økonomi og på den danske rente, og det uanset, at vi har en sund og en stærk økonomi.
Situationen i dag, hvor Danmark er uden for euroen, men med udsigt til deltagelse i euroen, er ikke den samme som den situation, vi vil stå i i tilfælde af et nej.
I dag tror jeg det er rigtigt at sige, at de fleste på de finansielle markeder forventer, at Danmark går ind i det fælles samarbejde under den fælles valutas beskyttende paraply.
Et nej må forventes at indebære et større rentespænd, altså en højere rente, end i tilfælde af et ja.
Det vil have betydning for mange mennesker, og et nej vil også kunne skabe en situation, hvor spekulation mod den danske krone kan opstå.
Det er en mulighed og en situation, vi ikke kan se bort fra.
Dermed er jeg nødt til at sige, at et nej indebærer, at Danmark er i en mere usikker situation end i tilfælde af et ja.
Et nej indebærer dermed også, at der vil være meget større opmærksomhed, meget større preslignende situationer og usikkerhed omkring det end i tilfælde af et ja.
Man kan sige det kort, at et ja i virkeligheden er ensbetydende med, at Danmark tegner sig en 100 pct.s forsikring mod pres fra international spekulation i fremtiden.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-29:
Jeg havde håbet, at statsministeren havde benyttet de mellemliggende dage til ligesom at få bragt den her debat op på sporet igen, men jeg må jo konstatere nu, at statsministeren i dag anlægger endnu dystrere skræmmebilleder, nærmest regulære trusler, over for befolkningen, og efter min mening varsler det ilde for debatten.
Der er nu fra statsministerens side anlagt et hårdt og usagligt debatniveau; det synes jeg er dybt beklageligt.
Vil det være sådan, at når finansloven kommer til august, vil der ligge en skuffefinanslov i finansministerens skrivebordsskuffe - forhandlet med V og K, må det vel være?
Det vil i hvert fald ikke være noget, venstrefløjen under nogen omstændigheder vil røre ved med en ildtang, så det må vel være med V og K. Kan statsministeren løfte sløret for, hvad er det for en skuffefinanslov, man har påtænkt at have liggende klar til brug efter et eventuelt nej?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-29:
Jeg må tilstå, at den her besvarelse undrer mig en lille smule, ikke mindst i betragtning af, at Danmark jo har været uden for euroen, har haft denne her undtagelse fra eurosamarbejdet, siden 1993, hvor bl.a. statsministeren var med til, at vi fik den aftale i land sammen med SF og Det Radikale Venstre.
Jeg går da ud fra, at statsministeren hele tiden har haft det som sin alvorlige hensigt dengang, at vi skulle stå uden for den fælles mønt på baggrund af folkeafstemningen den 2. juni 1992.
Men når nu statsministeren siger, at den danske økonomi kun har klaret sig, fordi der har været en forventning om, at vi kom med på et senere tidspunkt, så kan den analyse jo kun fortolkes sådan, at der ikke har været nogen reelle hensigter hos statsministeren med hensyn til, at vi reelt skulle stå udenfor på det tidspunkt.
Hvis det er analysen, må statsministeren jo hele tiden have ment, at det var en fejl, at vi stod udenfor i 1993.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-29:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om der efter statsministerens opfattelse er noget substantielt, der skulle begrunde uro omkring kronen i tilfælde af et nej?
Er der noget i forhold til den danske økonomi, er der noget i forhold til den politik, der føres, som statsministeren er bekendt med og vi andre ikke er bekendt med, som skulle begrunde, at der i givet fald kommer uro om den danske krone efter et nej den 28. september?
Jeg tror, det var statsministerens egen finansminister, der på et tidspunkt brugte det lidet flatterende udtryk »hysteriske kællinger« om børsens folk og valutaspekulanter.
Er det den melodi, statsministeren nu gerne vil synge, bare med modsat fortegn?
Er det i virkeligheden et stille håb, statsministeren har, om, at der vil være nogen, der vil forsøge at skabe tvivl om kronens status for at få jaet i hus den 28. september?
Er det virkelig det, vi skal opleve fra nu af og frem til folkeafstemningen?