Anne Baastrup (SF), 2002-04-30:
I SF er vi ikke i tvivl om, at adgangen til voldsfilm, voldsspil og porno er skadeligt for børn, men vi finder, det er godt, at vi får en reel undersøgelse af det.
Vi mener ikke, at børn i tilnærmelsesvis grad har udviklet evnerne til at skelne mellem fiktion og virkelighed. SF finder derfor også udviklingen bekymrende.
Vi finder det især bekymrende, at helt unge drenge får
At indføre et forbud og i givet fald hvordan er imidlertid ikke helt enkelt.
I den sammenhæng er det interessant, at vi har en kulturminister, der vil lade børneprogrammerne på tv blive omklamret af børnerettede reklamer, selv om vi ved, at selv de reklamer rummer en høj grad af seksualiserede budskaber og stereotyper. Her overser de borgerlige endvidere også - og det er rent hykleri - at denne tillid til, at markedet skal styre alle områder i tilværelsen, jo præcis er en holdning, der fremmer den udvikling, at der tjenes penge på porno og vold, og at det er profitabelt for pornoindustrien og også f.eks. for musikindustrien at rette indsatsen direkte mod børn.
Markedet tænker ikke »mennesket først«, for det ser kun en forbruger for sig og dermed kun en kilde til profit.
I 1960'erne kæmpede man for ytringsfriheden.
Noget af det, der var en følge heraf, var at billedpornoen og den skriftlige porno blev frigivet.
Kampen for frigivelsen af pornoen udsprang af et ønske om at begrænse den censur, der ramte en række i dag meget anerkendte forfattere.
Det lykkedes, men man så så også bagsiden af det.
Det har medført store forandringer i det offentlige rum.
Det er efter vores opfattelse uacceptabelt, at man ikke kan komme ind i en kiosk eller på en tankstation, uden at der er porno i børns øjenhøjde.
SF står bag forslaget til vedtagelse sammen med Kristeligt Folkeparti og Enhedslisten, hvor vi jo også bl.a. peger på, at vi ønsker en mere effektiv håndhævelse af reglerne, der skal beskytte folk, som bevæger sig i det offentlige rum.
Ud over en konkret håndhævelse af de regler, der allerede gælder, og som justitsministeren gennemgik, mener SF også, at det er helt afgørende, at der bliver indgået nogle bindende aftaler med brancheorganisationerne, således at de forpligtes til enten at lave forskellige typer af mærkning: »Dette magasin er ikke egnet for børn under 16 år« eller tilsvarende, således at brancherne selv forpligter sig. Men det løser jo ikke alle problemer.
Problemet er jo i dag også på internettet, hvor børn både i hjemmet og på f.eks. internetcafeer kan få mere eller mindre uhindret adgang til vold og porno.
Hvordan kan vi realistisk tro, at vi i den globale verden, vi har nu, kan forbyde elementer af pornoen, der er på internettet, og hvordan kan det teknisk lade sig gøre?
Der er mange problemer forbundet med det.
For hver løsning viser erfaringen, at der findes en omvej.
Vi burde derfor bruge denne debat til mere principielt at forholde os til, hvad det er for mekanismer, der har skabt det menneskesyn, at vi er objekter for hinanden.
Der er ingen tvivl om, at vi som forældre må træde i karakter.
De voksne, der omgås børnene, må træde i karakter og sige: Det er ikke det liv, du skal have, at sidde og surfe rundt på nettet.
Det er ikke det liv, du skal have, at sidde efter klokken 24 og se fjernsyn på de der ukodede tv-kanaler, hvor der angiveligt er billedporno.
Vi vil give vores børn et andet liv.
Forudsætningen for, at vi kan komme i dialog med børnene, er, at vi siger til dem: Det er ikke der, du skal være.
Vi kan jo ikke lave de der afgrænsninger i vores egen adgang til internettet.
Vi kan ikke forhindre MTV og de musikvideoer, der i øvrigt eksisterer.
Vi kan selvfølgelig lade være med selv at gå ind og se dem, og vi kan lade være med at købe dem, men vi må hele tiden også holde fast i, at vi skal have dialogen med børnene, og vi skal klæde folkeskolelærerne således på, at de også kan tage den rigtige dialog med børnene, så de børn, der ikke har den gode voksenkontakt, de børn, der ikke har voksne, der konstant er over dem og beskytter dem mod den moderne verden, kan have nogle redskaber, og således, at de også i højere grad kan støtte og hjælpe de børn, der er usikre og svage.
SF støtter naturligvis det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere til.