Anne Baastrup (SF), 2003-04-03:
Kunstig befrugtning er et voldsomt indgreb på en kvindes krop såvel som på psyken.
Der er ikke sjældent tale om adskillige forsøg med opsætning af befrugtede æg, før det lykkes.
Det indebærer, at kvinden forud for opsætningen skal underkastes en voldsom hormonbehandling, der har indflydelse på hendes krop generelt, og ved at opsætte flere end ét æg øges chancerne for en vellykket graviditet.
Samtidig ved vi, at flerfoldsgraviditet ej heller er usædvanlig, når man foretager insemination, som kun kan lykkes ved hormonal behandling af kvinden.
For SF at se
er der en fordel ved, at der kommer regler på området.
Opgørelser fra de sidste år viser, at fosterreduktioner finder sted 20-25 gange om året, og bortset fra to tilfælde var samtlige fosterreduktioner begrundet i enten misdannelser eller i, at der var mere end to fostre med deraf følgende risiko for spontan abort m.v. I to tilfælde er der sket en reduktion fra to til et foster, uden at der er oplyst en lægelig begrundelse herfor.
Det er min opfattelse, at sidstnævnte situation med det her lovforslag ikke længere kan finde sted. Samtidig viser tallene, at for tidlig fødsel, dvs. før 30. uge for trillinger og firlinger, hvor der ikke er blevet gennemført fosterreduktion, var henholdsvis 25 pct. og 40 pct., og overdødeligheden ved ekstremt for tidligt fødte før 27. uge var 60 pct.
SF finder, at der skal laves regler, fordi den praksis, der hidtil har fundet sted på basis af Sundhedsstyrelsens vejledning, ikke er helt klar.
Ved afvejningen af, om man skal sætte grænsen ved trillinger, finder SF, at de alvorlige tal for henholdsvis for tidlig fødsel og den dermed forbundne risiko for dødsfald taler for at sikre muligheden for fosterreduktion ved mere end to fostre.
I disse overvejelser har SF inddraget de alvorlige handicap, man ikke sjældent påfører de børn, der fødes for tidligt.
Analyser viser, at der er en klar sammenhæng mellem for tidlig fødsel og alvorlige handicap.
Man kan overveje, om ikke en tilladelse af denne karakter vil betyde, at lægerne blot sætter langt flere befrugtede op med den forventning, at de blot kan foretage fosterreduktion.
En så uforsvarlig adfærd kan dog næppe forventes, al den stund fosterreduktionen i sig selv udgør en fare for abort af alle fostre.
Det oplyses jo i lovforslaget, at 7,5 pct. aborterer ved fosterreduktionen.
Det skal også understreges, at afgørende for SF's stillingtagen til det her lovforslag og til fosterreduktion er, at der er tale om at bevare en graviditet, så den får et heldigt resultat.
Kort til den diskussion, der i øvrigt har været her under førstebehandlingen, når det drejer sig om Turners syndrom og Downs syndrom
: Det, det jo drejer sig om her, er, at disse mennesker og disse kvinder, der ønsker fosterreduktion for at gennemføre en sund graviditet med de tilbageblevne fostre, ville kunne vælge abort, og det synes
jeg sætter tingene lidt i relief.
De her muligheder, som vi nu får reguleret via lovgivningen, strammer op, således at vi ikke fremover kommer til at se en fosterreduktion, der reducerer fra to til et barn.
Vi kommer ikke til at se en abort, som ellers ville kunne føre til et sundt og levende barn.
I SF overvejer vi at stille ændringsforslag i overensstemmelse med Det Etiske Råds forslag om, at fosterreduktion ikke skal behandles i lov om svangerskabsafbrydelse.