Helge Sander (V), 2004-11-10:
Jeg vil gerne takke for lejligheden til at redegøre nærmere for regeringens planer for kvote 2 og optagelsessystemet sådan helt generelt.
Regeringens beslutning om at afskaffe pointsystemet i kvote 2 har den helt simple grund, at vi føler, at det nuværende system har spillet fallit.
På langt de fleste uddannelser er der i dag reelt frit optag, konkret kommer otte ud af ti ansøgere også direkte ind på deres førsteprioritet.
Problemet med kvote 2 er, at det giver de unge falske forhåbninger.
Med det nuværende system risikerer de unge at spilde 2-3 år med at samle point for at komme ind på en af de meget efterspurgte uddannelser – i mange tilfælde uden at blive optaget, vel at mærke.
Faktum er jo, at kun en ud af syv kvote 2-ansøgninger førte til optagelse på universitetet; altså en ud af syv, det er simpelt hen for lidt.
Som systemet ser ud i dag, udgør kvote 2 sammen med kvote 1 det optagelsessystem, der anvendes til stort set alle de videregående uddannelser.
Optagelsessystemet er den udvælgelsesmekanisme, der træder i kraft, når der er flere ansøgere til en uddannelse, end der er studiepladser.
Kvote 2 virker for mange ganske uigennemskuelig.
Det forekommer for mange ansøgere mere eller mindre tilfældigt, hvad der giver point, og hvad der ikke giver point.
For mange ansøgere bruger derfor alt for meget tid på at samle point i kvote 2, særlig til de 10-15 såkaldte drømmeuddannelser på universiteterne.
Her er der langt flere velkvalificerede ansøgere, end det er praktisk muligt at oprette studiepladser til.
Det drejer sig om de meget populære uddannelser som f.eks. lægevidenskab, psykologi og statskundskab.
Resultatet er, at mange unge opnår det maksimale antal point, men at kun de færreste optages på den søgte universitetsuddannelse.
Som tidligere nævnt er det altså kun en ud af syv ansøgninger i kvote 2, der faktisk førte til optagelse på de nævnte drømmeuddannelser.
Det viser oplysninger fra den koordinerede tilmelding.
Det er jo udtryk for nytteløst pointsamleri for langt de fleste ansøgere, og ikke mindst er det spild af de unges tid og de unges ressourcer.
Regeringen ønsker regler, der ikke er unødigt forsinkende for studiestart.
Vi ønsker klarere og mere gennemskuelige regler for udvælgelseskriterierne, og så ønsker vi at inddrage intentionerne bag gymnasiereformen i optagelsessystemet.
I det arbejde er det en væsentlig præmis, at der i universitetsuddannelser og de øvrige videregående uddannelser anvendes det samme optagelsessystem.
Her er selvfølgelig undtaget de uddannelser, der anvender optagelsesprøver eller et andet optagelsessystem – et eksempel er jo journalistuddannelserne både på Syddansk Universitet og på Danmarks Journalisthøjskole.
Men vi vil i højere grad tage højde for de forskelle, der er på henholdsvis universitetsuddannelser og de mellemlange videregående uddannelser.
Formålet er at målrette anvendelsen af kvoterne til de forskellige uddannelser.
På universitetsuddannelserne skal optaget via kvote 1 øges.
Det skyldes, at den naturlige vej til en universitetsuddannelse er en gymnasial eksamen.
Min kollega undervisningsministeren er netop ved at føre en gymnasiereform ud i livet – en reform, der skal styrke fagligheden og de studieforberedende elementer.
Men med gymnasiereformen er det endnu mere naturligt, at en gymnasial uddannelse også fremover skal være hovedvejen til en universitetsuddannelse.
Ændringerne vil også være et kraftigt signal om, at de unge skal gøre en indsats for at få mest muligt ud af gymnasiet.
Ændringerne vil styrke fagligheden i de gymnasiale uddannelser, og herudover vil der som i dag være en mindre kvote 2 for ansøgere, der ikke har en gymnasial eksamen, og ansøgere med en udenlandsk eksamen.
Universiteterne vil også i begrænset omfang have mulighed for at optage ansøgere, der har helt særlige forudsætninger.
Bl.a. vil universiteterne fortsat have mulighed for at anvende samtaler og forskellige test.
Når vi flytter pladser fra kvote 2 til kvote 1, betyder det, at adgangskvotienten til de 10-15 meget populære universitetsuddannelser alt andet lige vil falde.
Dermed må det forventes, at flere ansøgere end i dag kan optages alene på deres kvotient uden at skulle søge gennem kvote 2.
Endelig er det tanken, at en begrænset gruppe ansøgere skal gives mulighed for at foretage en faglig supplering via GSK-systemet.
Det gælder de ansøgere, der har en kvotient lidt under den direkte adgangsgivende kvotient på nogle af de 10-15 meget populære universitetsuddannelser, som jeg har nævnt flere gange.
Hensigten er, at ansøgeren vil få at vide, præcis hvilke krav om faglig supplering der skal opfyldes.
Samtidig vil de mere præcist få at vide, hvordan chancerne vil være for optagelse det følgende år.
Det vil medføre større gennemskuelighed og en reel faglig opgradering af ansøgeren – en opgradering, der må målrettes den uddannelse, som den unge har søgt ind på.
Der vil her i modsætning til i dag kunne gives et tilsagn om optag året efter.
Det skaber øget retssikkerhed for ansøgeren.
Præcis hvordan denne kvote og ændringerne i øvrigt skal udmøntes, vil regeringen fastsætte i tæt dialog med uddannelsesinstitutionerne.
Men regeringens udgangspunkt for fremtidens kvote 2 og optagelsessystemet ligger fast.
For det første: Det nuværende nyttesløse pointsamleri kan vi ikke være bekendt; det vil vi gerne afskaffe.
For det andet: Der skal være tale om en reel faglig opgradering målrettet den pågældende uddannelse.
Jeg er overbevist om, at vi med det nye optagelsessystem får fjernet en masse torne på de unges vej mod viden og kundskab og ikke mindst får flere unge hurtigere igennem og i arbejde.