Margrete Auken (SF), 1997-11-28:
Til kulturministeren vil jeg først lige sige om det dér med at læse redegørelsen om morgenen i stedet for om aftenen: Jeg har prøvet morgenmetoden - bonk, så faldt jeg altså også i søvn, og det beklager jeg meget, og det kan selvfølgelig også skyldes andre ting.
Men det, som jeg synes var nedslående ved redegørelsen, var, at den overordnede debat, som jeg er enig med ministeren i at vi skal have, manglede en konkretisering, for også den overordnede debat skal have noget, man kan bide i, og det var nogle meget vage formuleringer. Og det dér om sproget og identiteten er jo så rigtigt, at man ikke kan stille noget op med det, og det var også det, jeg mente med ordet klamt, og jeg er ked af, at det har gjort så voldsomt et indtryk; så skulle jeg have fundet på et andet ord, men jeg mente det faktisk negativt, for jeg synes, det er så vigtig en debat at få i gang, fordi den også handler om, hvad det er for nogle værdier, der skal styre vores liv fremover.
helt for egen regning - at vi i løbet af forholdsvis kort tid kommer i en situation, hvor vi skal finde ud af, hvordan vi får ændret vore livsværdier, sådan at vi kan komme væk fra stigningen i det materielle forbrug, for vi kan jo se, at uanset hvor meget vi har talt om IT-samfundet osv., er det materielle forbrug faktisk steget og steget og steget, og det ender jo med, at det går galt. Jeg ved godt, at man kan hyre Instituttet for Fremtidsforskning, sådan som Kulturministeriet havde gjort det til vores Ebeltoftkonference, men dér får vi jo sådan nogle chokoladescenarier, hvor det bare går derudad og vi bliver rigere og rigere.
Og hvis der er et krak på børsen i Japan, går det jo over, og brænder der nogle store regnskove, så klarer vi det henne om næste gadehjørne, og det dér med, at man i stigende grad sulter i Afrika, skal vi nok også klare, og flygtningeproblemet er i øvrigt også et problem, der går over!
Ja, de bløde værdier blev nok nævnt, men de var hele tiden koblet med et kolossalt stigende forbrug, for det er meget lettere at stige i materiel levestandard end at gå ned, og det er altså kolossalt svært at vende udviklingen - det er tilsyneladende en banalitet, men man glemmer det tit - og hvis vi skal i gang med den proces, inden vi begynder at rive hovederne af hinanden og vores samfund falder i stumper og stykker, som vi kan se det med den fremmeddebat, vi har haft for nylig, har vi altså brug for en anden slags værdidebat end den, som jeg synes der bliver lagt op til med de dér meget vage begreber.
Det var den overordnede grund til, at jeg var skuffet over debatten: Jeg syntes, det var for lidt, jeg fik, og jeg synes ikke, henvisningen til sproget og identiteten gør mig meget klogere.
Jeg er i og for sig med på henvisningen til foreningslivet som en vigtig del af den danske kultur - eller rettere den skandinaviske, for det er jo noget, man har i hele Skandinavien, altså foreningsorganiseringen som en del af demokratiet - men også dér skal der jo være indhold i tingene, for at vi kan vide, hvad det er, man taler om.
Noget, som er helt specielt dansk, er f.eks. Foredragsdanmark, for det kender man ikke magen til andre steder, og dér tænker jeg ikke på det dér Arte-ræs, hvor folk tager 25.000 kr. for at stå og lave noget Lotte Heise-fjolleri, men på det, at danskerne tager rundt i landet og taler om vigtige spørgsmål, og det sker jo - som nogle af os ved - fra september til maj fra mandag til torsdag.
Og indholdet i den diskussion skulle jo også gerne kunne give afsæt til, at vi kommer videre med at tale om, hvad det er, der skal gøre vores liv rigt og vigtigt, og hvordan vi undgår, at diskussionen bliver mere og mere fortærsket, og det er jo slet ikke til stede i denne debat.
Og jeg synes da, det er den største kulturelle udfordring til os, at vi har fået et så absurd overforbrug, og måske især, at de unge mennesker også har fået det.
Der er et enkelt punkt, som jeg er ked af jeg ikke kom ind på, og det er bibliotekerne.
Men jeg går ud fra, at vi på et andet tidspunkt får en generel biblioteksdebat, så vi ikke under de korte bemærkninger skal stå her og sige, hvad der skal koste noget, og hvad der ikke skal koste noget; men jeg kan altså beklage, hvis man siger, at nu vil man tage betaling for det, som man kan tjene penge på, for det er det farlige i ministerens udspil, for så bliver det det, som man kan tjene penge på, der bliver satset på, og så bliver bogindkøbene, eller hvad det ellers kan dreje sig om, skåret ned, hvad de jo allerede er blevet.
Skal vi have indført betaling for noget, skulle vi så ikke først og fremmest se på, om det ikke skulle være dér, hvor de, der reelt har råd til at betale, sparer penge, og det er vel først og fremmest i forbindelse med de store søgningsopgaver, som erhvervslivet og andre kan have, og så lade dem være brugerbetalt.
Det kan også godt være, at det skal være mere, men det har jeg brug for en bedre debat om end den, der er givet plads til her, og det var altså, fordi jeg også selv var så optaget af at få den debat, som ministeren efterlyste, at jeg gav udtryk for, at jeg var skvattet i søvn - og jeg prøvede som sagt morgenmodellen.