Pia Gjellerup (S), 1998-04-22:
Regeringens holdning til dette forslag var klar ved den første behandling, Folketinget havde af samme forslag den 18. februar, og vi har naturligvis ikke ændret holdning efter valget.
Regeringen kan derfor fortsat ikke støtte Fremskridtspartiets forslag om at ophæve kommunelovene.
Jeg kan generelt tilslutte mig min forgængers synspunkter.
Jeg er således enig i, at kommuner og amtskommuner er serviceorganer for borgerne, men de er det også for erhvervslivet. Amternes og kommunernes aktiviteter har stor betydning for erhvervslivets udviklingsmuligheder.
Det er derfor naturligt, at amter og kommuner bedst muligt bistår og samarbejder med lokale erhvervsvirksomheder. Dette kan f.eks. ske ved at gennemføre forskellige kollektive erhvervsudviklingsaktiviteter eller fælles systemeksportsamarbejder.
Samarbejde om systemeksportaktiviteter har endnu et relativt begrænset omfang.
Den offentlige sektor har en omfattende viden på en række områder som f.eks. syge- og sundhedsområdet, uddannelsesområdet og inden for forsyningsvirksomheder.
Dette kan aflæses ved, at private virksomheder og offentlige udenlandske myndigheder primært i Østeuropa og i udviklingslandene direkte efterspørger og samarbejder med de offentlige danske instanser f.eks. med ønske om at låne medarbejdere.
Et øget offentligt/privat samspil bør derfor fortsat kunne eksistere og dermed medvirke til at fremme erhvervs- og beskæftigelsesudviklingen.
Det er naturligt, at der lovgives på området, således at vi kan styre udviklingen og samtidig opnå samfundsmæssige fordele.
Derfor er der en fornuftig forklaring på, at vi har loven om kommunernes og amtskommunernes deltagelse i erhvervsudviklingsaktiviteter, populært kaldet L 383 fra dengang, den blev født.
Det vil være uhensigtsmæssigt at afskaffe en lov, der lægger rammer for aktiviteterne og således sikrer, at systemeksporten ikke påfører private virksomheder urimelig konkurrence, og at aktiviteten i øvrigt hviler i sig selv.
L 383 regulerer desuden kommuners og amtskommuners deltagelse i erhvervsudviklingsaktiviteter som f.eks. regionale erhvervsudviklingsprogrammer, erhvervsknudepunkter, kollektiv erhvervsservice og medfinansiering af EU-programmer, der sigter mod regional udvikling.
Den anden af kommunelovene handler om kommuners og amtskommuners samarbejde med aktieselskaber m.v., i daglig tale benævnt L 384.
Der findes 27 virksomheder med tilsammen 730 mio. kr. i årlig omsætning, i hvilke der er kommunal deltagelse i kraft af loven.
Hvis loven ophæves, er der en risiko for, at disse virksomheder og dermed også de ansatte får problemer med at fortsætte erhvervsaktiviteten.
Der er, siden loven blev vedtaget i 1992, sket en jævn stigning i antallet af selskaber, der er omfattet af loven.
Det tyder på, at både kommunerne og private deltagere har en interesse i de muligheder, loven giver.
Kommunerne og amtskommunerne har opbygget en særlig knowhow på nogle erhvervsområder, f.eks. miljø.
Det er en af grundene til ønsket om offentligt/privat samarbejde.
Loven gør det netop muligt at forene kommunernes viden og den private parts forretningsmæssige indsigt i et samarbejde, en art produktudvikling, om man vil.
På den måde skabes der en merværdi i samfundet, som jo også er til gavn for borgerne.
På denne baggrund har vi så fra regeringens side endnu en gang uddybet, at det ville være forkert at ophæve kommunelovene L 383 og L 384, sådan som Fremskridtspartiets forslag lægger op til.