runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-06:
For så vidt angår det sidste mere generelle: hvordan man med færre hænder kan løse flere opgaver, vil jeg henvise til de besvarelser, jeg gav her i Tinget for en uge siden til hr. Jakob Buksti og til hr. Ole Stavad, hvor jeg nævnte en række eksempler.
Jeg skal bare her nævne et enkelt.
Den omstændighed, at vi nu løfter momsgrænsen fra 20.000 kr.s omsætning til 50.000 kr.s omsætning, betyder, at 31.000 virksomheder tages helt ud af systemet, 31.000 virksomheder.
Tilsvarende, når vi nu gør det, at vi for 7.000 virksomheder gennemfører en ordning, hvor man kun skal betale moms pr. kvartal i stedet for hver måned, er der 60.000 konteringer, som kommer ud af systemet.
sådan kunne jeg blive ved.
Der er en stribe rationaliseringer og effektiviseringer, f.eks. tast selv-service, hvor vi forventer, at størstedelen af skatteborgerne vil taste ind i stedet for at bruge tid på papir osv. Der er en lang, lang række af den slags, men det fører for vidt og også langt fra det spørgsmål, som er stillet, hvis jeg skal gå i detaljer omkring dette.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-06:
Til ministerens manglende besvarelse af mit spørgsmål om, hvorvidt man er uinteresseret i malerbrancens særlige interesse for at få muligheden for at få en systematisk APV-bistand fra AT: Er ministeren slet ikke opmærksom på, at malerbranchen som sådan har et særligt ønske der?
Morten Homann (SF), 2002-02-06:
Det skal altså forstås sådan, at skatteministeren mener, at man uden videre - med hans egne ord - kan trække 31.000 virksomheder ud af bonsystemet, uden at det påvirker det samlede provenu.
Det vil sige, at den opgave, man sådan set har løst for de 31.000 virksomheders vedkommende, indtil nu har været ganske meningsløs, at det ikke har givet noget afkast, at det ikke har givet noget provenu.
Det synes jeg er ganske interessant.
Men vil ministeren så ikke svare på den anden del af mit forrige spørgsmål: Giver det, at der er mindre kontrol og dermed mindre risiko for at blive afsløret inden for f.eks. sådan noget som transfer pricing, ikke et incitament for virksomheder til at misbruge systemet og dermed en øget risiko for, at man går glip af provenu?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Jeg takker for svaret, men det bekymrer mig meget, at man ikke er mere interesseret i at hjælpe, i det her tilfælde et yderområde.
Det gælder også for den anden virksomhed, som jeg har nævnt, og man kunne føje Grenaa til, som også mister en stor arbejdsplads.
Den nuværende regering har tilsyneladende ingen redskaber, ikke engang en lillebitte pulje, som man kan bruge, som jo kan dokumenteres i andre situationer at have hjulpet folk tilbage på arbejdsmarkedet hurtigere, og som måske endda også i den forbindelse har sparet samfundet for understøttelse.
Bare for en god ordens skyld: Når man siger, at der stort set ingen problemer er, og at det er helt uden baggrund i virkeligheden at rejse sådan et spørgsmål, så vil jeg svare, at jeg i dag har fået at vide, at man fyrer 83 mennesker på Ørskov foruden de 350, der er blevet varslet til afskedigelse her i efteråret.
For knap 2 år siden lukkede man byens største arbejdsplads deroppe.
Ministeren siger, at jamen vi kan bare bruge aktivrammen, men det er jo i det område, hvor man har rigtig mange ledige.
Det er også i det område, hvor der er faldet rigtig mange ud af dagpengesystemet, fordi der reelt ikke er arbejde til alle i det område.
Det er de områder, hvor vi har den højeste ledighed i landet, så jeg forstår ikke ministerens optimisme.
Den tidligere regering har gjort meget ved det, og vi var kommet langt med at nedbringe ledigheden, men det her er altså nye folk, der bliver ledige oven i dem, der allerede er der.
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Det er underligt, når det er dokumenterbart, at der er lige så mange arbejdsulykker og nedslidningsskader i små virksomheder som i store.
Jeg undrer mig også over, og det var det, jeg startede med at spørge om, hvorfor små virksomheder nu ifølge loven ikke skal lave arbejdspladsvurderinger.
Hvad er egentlig begrundelsen for, at de små virksomheder ligefrem skal undtages her?
Vi ved jo, at der er ganske mange byggevirksomheder, og fru Anne Baastrup nævnte malerbranchen, og det er netop her, de rigtig alvorlige ulykker sker, og hvor medarbejderne og virksomhederne i samarbejde kunne have et godt dialogværktøj.
Det vil regeringen så afskære dem fra, for de skal ikke tvinges til det, og så ved vi godt, at så bliver det ikke til noget.
Er det den generelle holdning, at for at arbejdsgiverne kan slippe for lidt administrativt bøvl, så er vi fløjtende ligeglade med sikkerheden og sundheden ude på arbejdspladserne?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Jeg har stillet det her spørgsmål til beskæftigelsesministeren, fordi vi nu har set, at grønthøsteren har været godt og grundigt inde over finansloven.
Man har tidligere haft en varslingspulje, der kunne bruges, hvis en virksomhed måtte afskedige eller endda måske en hel virksomhed måtte lukke, og der i lokalområder var behov for, at man kunne få nogle midler til omskoling og efteruddannelse af medarbejdere.
Det er dybt uforståeligt, at den regering, vi har nu, som taler meget om arbejdspladser og gang i industrien, og hvad ved jeg, vil afskaffe den pulje, der kan være med til at bringe folk tilbage, ret hurtigt endda, til andre grene efter den fornødne omskoling.
»Hvordan vil ministeren sikre, at der er ekstraordinære midler til efteruddannelse og omskoling, når der sker virksomhedslukninger som f.eks. Walker i Middelfart og afskedigelser hos Ørskov i Frederikshavn?«
Skriftlig begrundelse
I finansloven for år 2002 har regeringen fjernet varslingspuljen på 19 mio. kroner.
Der ses således ikke at være afsat midler til dette område.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at man diskuterer arbejdsmiljø på de enkelte arbejdspladser.
Det, jeg har stillet mig tvivlende over for og stadig stiller mig tvivlende over for,
er, om den metode på de små virksomheder er den rigtige metode.
Der er nogle bindinger i forhold til EU-reglerne, og dem respekterer vi.
Men i lyset af det vil vi arbejde videre med spørgsmålet om at forenkle opgaveløsningen på virksomheder med under fem ansatte. Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Jeg fik jo ikke svar på mit spørgsmål om, hvorvidt det ikke - nu hvor der skal ske de her nedskæringer med færre tilsynsbesøg, også på de små virksomheder - var vigtigt, at vi havde APV'en som et dialogværktøj, også på de små virksomheder.
Vi skal nok vende tilbage til Arbejdstilsynet.
Jeg kan se, at der bliver stillet et spørgsmål senere.
Vil ministeren karakterisere en APV med de fem forskellige krav til en APV, som ministeren selv har gennemgået her i dag, som et stykke papir i skrivebordsskuffen, og som ikke er noget værd?
Vil det sige, at de gode erfaringer, som CASA og alle mulige andre har - selv virksomhederne påpeger, at APV'en er et godt stykke dialogværktøj - ikke gælder, for det er bare et stykke papir i skrivebordsskuffen, som ikke er noget værd?
Det kunne jo være interessant at høre, om ministeren fastholder sin karakteristik af en APV.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Og der er jeg fuldstændig enig med spørgeren: Hvis man overtræder regler, der udsætter medarbejdernes liv og lemmer for risiko, så skal der falde bøder med det samme.
Men det er jo ikke dét, vi taler om på det her område.
Her taler vi om et stykke papir i skrivebordsskuffen, og der mener jeg, at det er totalt forkert at gå ind og stange en bøde ud, når man har overtrådt en sådan regel.
Men jeg vil gerne rette den misforståelse, for jeg har ikke ændret én eneste materiel regel på arbejdsmiljøområdet, men jeg har taget fat i de formelle overtrædelser, for jeg mener, at det, specielt med hensyn til de små virksomheder, er en totalt skæv indgang at komme ind og give en bøde på 10.000 kr. eller 20.000 kr., hvad de sager vedrører.
Jeg mener bare, at der må Arbejdstilsynet påtage sig rådgivningsforpligtelsen.
Det er selvfølgelig klart, at i forbindelse med et sådant besøg kan man fastsætte en frist for, hvornår tingene skal være opfyldt.
Men de andre politistatsmetoder bryder jeg mig altså ikke om. Så vil jeg godt sige til hr. Bjarne Laustsen, at jeg ikke tror, at jeg har sagt, at jeg vil tage et opgør med lønmodtagerbeskyttelsen her i landet eller tage rettigheder fra nogen.
Jeg interesserer mig for de formelle regler, der er på det her område, hvor man har bureaukratiseret det, bødebelagt det og omkostningsbelagt det, fordi jeg og regeringen ikke tror, at der kommer én eneste konkret arbejdsmiljøforbedring ud af det.
Lene Garsdal (SF), 2002-02-06:
Ministeren siger, at det netop var meningen, at man jo ikke skulle udstede en bøde allerførste gang, man opdager en klar og tydelig overtrædelse.
Men det er jo stik imod de retningslinjer, der i øvrigt ligger i Arbejdstilsynet.
Hvis man ser en sav, der er til åbenbar fare, og som ikke har de mest basale beskyttelsesforanstaltninger, så indgiver man politianmeldelse, og den pågældende virksomhed får en bøde, for det er en klar tilsidesættelse af reglerne og udgør en stor fare for de ansatte.
Min kommentar i øvrigt til svaret er, at det jo netop var for at spare alt det administrative bøvl ved at rejse en politisag og besvære retten, at man fik lavet systemet med de administrative bøder.
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Nu inddrager ministeren selv Arbejdstilsynet i debatten, og jeg ville jo egentlig selv have spurgt om det, vi jo kan se i dag i dagspressen: Hemmelig plan slagter arbejdsmiljøet.
130 medarbejdere skal fyres, 90 her og nu.
Man skal ifølge dagspressen reducere indsatsen der, hvor man kan ringe ind om tilsynsbesøg osv.
Kunne ministeren ikke bare give tilsagn om, at det faktisk var vigtigt, at egenindsatsen mellem virksomheder og lønmodtagere så blev endnu vigtigere, når nu man vil slagte i Arbejdstilsynet, altså nedskære så drastisk, som man jo gør med en 20 pct.s beskæring, hvilket ligger i finansloven.
Dét kunne være interessant at få at vide.
Jeg har været bygningshåndværker i 17 år, og jeg kan opfordre ministeren til at få udvidet sin horisont og komme ud på en byggeplads, hvor der jo går bygningshåndværkere fra vidt forskellige firmaer.
De går jo sammen på en arbejdsplads, men de vil i øvrigt ikke blive underlagt en APV, når ministeren gennemfører sit krav, hvad han forhåbentlig ikke kommer igennem med i forhold til EU.
Det kunne være rart at komme ud og se, hvordan det fungerer ude i virkeligheden, for der møder man ikke sin arbejdsgiver, sin mester osv. hver eneste dag.
Det er bare væsentligt at have det dialogværktøj, man mødtes regelmæssigt omkring, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, at ministeren gerne vil af med det.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Hvad ministeren har sagt og ikke har sagt, kan vi jo læse i Folketingstidende, og det vil vi så gøre.
Det er jo ofte set, senest i fredags i den her sal, at der var nogle, der sagde noget, og de ændrede det dagen efter, så det skal der også være plads til.
Men jeg forstår ikke helt det der med, at man siger, at det er helt i orden at give administrative bøder og sådan.
Man skal vel ikke bare give bøder for bødernes skyld.
Vores filosofi har altså været, at vi ville undgå bøderne, og derfor har vi indført APV, for så kunne man også i dét tage hensyn til de materielle ting: afskærmninger og beskyttelse osv.
Det er jo netop derfor, at man laver APV'en,
nemlig for at sikre, at ingen kommer til skade, og at der er orden i sagerne, og på den måde kan vi undgå det hele.
Det, der var vigtigt, var jo at få flyttet diskussionen om forholdene ud på den enkelte arbejdsplads.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Til hr. Carsten Hansen vil jeg sige, at det er korrekt, at virksomhederne selv bestemmer, hvordan de vil lave deres arbejdspladsvurdering, sådan at arbejdspladsvurderingsarbejdet kan tilpasses virksomhedens organisation, kultur og traditioner for samarbejde. Den må naturligvis udarbejdes under hensyn til en række forhold: For det første karakteren af det arbejde, der er tale om.
For det tredje om der bruges farlige stoffer og materialer.
For det fjerde hvilke arbejdsmetoder og arbejdsprocesser der anvendes.
Og for det femte virksomhedens størrelse og organisering.
Omfanget af arbejdspladsvurderingen, og det er det, der skal sættes på papir efter de gældende regler, vil således bl.a. afhænge af disse forhold.
På de mindre virksomheder er arbejdsforholdene som regel til at overse, og der er normalt daglig kontakt mellem arbejdsgiveren og de ansatte, hvor der også er lejlighed til at tage de problemer op, der måtte være i relation til arbejdsmiljøet.
Krav om skriftlig arbejdspladsvurdering i relation til de mindre virksomheder kan således i nogle tilfælde virke
direkte demotiverende for arbejdsmiljøindsatsen.
Kravet om en skriftlig arbejdspladsvurdering er ikke i sig selv nogen garanti for, at arbejdsmiljøet er i orden.
er det langt vigtigere at fokusere på de faktiske arbejdsforhold. Det er jo ikke papir, det handler om, men at sikre, at arbejdsforholdene rent faktisk er i orden.
Det er det, virksomhederne skal koncentrere anstrengelserne om, og netop den holdning, at bureaukratiske foranstaltninger som at APV er lig med lønmodtagerbeskyttelse, skal vi have gjort op med.
I øvrigt vil jeg sige, at medarbejderne stadig kan rette henvendelse til Arbejdstilsynet, hvis de finder, at der er kritisable forhold på virksomheden.
tilbage, at første gang Arbejdstilsynet kommer på en virksomhed, stanger man ikke en bøde ud i hovedet på folk for overtrædelser af de her formelle regler, men man sætter sig ned og rådgiver virksomheden og fastsætter en periode, i hvilken tingene kan bringes i orden. Jeg synes, det er en helt forkert indgang, at første gang, man ser en repræsentant fra Arbejdstilsynet, bliver der lige knaldet en bøde ud.
Lene Garsdal (SF), 2002-02-06:
Tak for det.
Ja, dér gik lyset op for mig!
Arbejdstilsynets sanktionsmuligheder over for virksomheder, der overtræder klare og velkendte bestemmelser i arbejdsmiljølovgivningen, er jo at indgive politianmeldelse med henblik på at rejse retlig tiltale, og de administrative bøder bliver givet for klare og velkendte overtrædelser af bestemte velafgrænsede områder som manglende APV. Vil ministeren oplyse, hvor mange af de ca. 87 sager om administrative bøder, der i stedet har givet anledning til, at der er indgivet politianmeldelse, eller hvordan forestiller ministeren sig, at virksomhederne skal straffes for overtrædelse af en klar regel?
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Ministeren siger jo, at det her skal kobles med, at man kan tilmelde sig AF, og de kan gøre både det ene og det andet.
Men når vi ser på finansloven, så synes jeg, at vi skal koble det der med, at man nu skærer varslingspuljen fuldstændig væk - den betyder meget for yderkantområderne - med den besparelse på 300 mio. kr., der jo knytter sig til den tidlige indsats i forhold til de regionale arbejdsmarkedsråd, og yderligere den besparelse, der skal være af medarbejdere på AF.
Det er allerede 20 i år, hvilket jo ikke kan effektueres fuldstændig i år, og 25 til næste år.
Det betyder, at der skal skæres ungefær 40 medarbejdere i forhold til næste år, og desuden forsvinder varslingspuljen.
Kan ministeren ikke se, at der er et mønster her?
Det er altså de svageste - de mennesker, der bliver lukket ude på grund af, at der ikke er arbejde til dem, når virksomhederne lukker - som nu bliver allerhårdest ramt.
Og man tager samtidig det, der hedder den tidlige fleksible indsats, som ministeren i øvrigt henviste til, at de kunne bruge.
Det er lidt rystende.
Jeg skal ikke sige andet, end at vi er meget åbne over for at se på, hvordan vi kan smidiggøre ordningerne og sikre, at det kommer til at fungere ordentligt alle steder.
Det tilsagn skal ministeren få med det samme.
Men ministeren lægger jo gang på gang vægt på parterne.
Jeg ved godt, at ministeren er ny og kommer fra en stilling i Venstre, men alligevel vil jeg gøre opmærksom på, at der fra arbejdsmarkedets parter og en lang række BST'ere er lavet vejledninger om, hvordan brancherne kan gennemføre arbejdet med arbejdspladsvurderinger. De gennemfører altså en målrettet indsats over for virksomhederne inden for de enkelte brancher.
Det vil sige, at man har tilpasset APV'en andre steder.
Så synes jeg, og det vil jeg godt sige til ministeren, at ministeren taler udenom, når han bliver ved med at drage arbejdsmiljøafgiften ind i det her spørgsmål.
Det er jo et spørgsmål om, om vi mener, at den systematiske arbejdsmiljøindsats også omfatter, at APV'er også bør gælde for små virksomheder, hvor antallet af ulykker og arbejdsbetingede lidelser er lige så stort som andre steder.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Jeg kan jo ikke takke for svaret, fordi jeg fik intet svar, så jeg vil gerne spørge igen: Hvor kommer det fra med, at der skulle være så pokkers meget bureaukrati ved at lave de her APV'er.
Jeg mindes ikke, jeg har set noget fra parterne om, at man har sagt, at det er meget tidskrævende.
Men jeg har selvfølgelig hørt ministeren tale om det adskillige gange.
Det er måske hos ministeren selv, at problemet er størst.
Jeg spurgte, om man havde registreret i ministeriet, om der var kommet flere APV'er ind, i den tid vi har haft mulighed for at udskrive administrative bøder.
Det er jo ret interessant, hvis alene det, at man stiller i udsigt, at man kan få en bøde, får folk til at få orden i arbejdsmiljøet, også fordi ministeren ved mange forskellige lejligheder har sagt, at det bedste arbejdsmiljø får man ude på den enkelte arbejdsplads.
Men når når man sidder og laver en APV, så får man jo også snakket om det daglige arbejdsmiljø ude på den enkelte arbejdsplads.
Når man så hører retorikken og svaret, at det er for groft at opkræve en afgift, som ikke fører til andet end øget forbrug andre steder, og når man har haft mulighed for at fremsætte et finanslovforslag, så er det mærkeligt, at man ikke stiller forslag om at få pengene betalt tilbage i en rasende fart.
Det må være grimt at have nogle penge, som man ikke bryder sig om at modtage.
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Når jeg har stillet dette spørgsmål, er det, fordi vi jo gentagne gange i ministerens udmeldinger til dagspressen og i retorikken kører meget på det administrative bøvl.
Det er klart, at vennerne ovre i DI og DA skal pleases i forhold til det her, og det er også det sidste, vi lige har hørt. Men jeg har ved selvsyn set nogle af de APV'er fra taxavognmænd.
Det er i virkeligheden - i hvert fald dem, jeg har set - nogle, der klares på ganske få minutter, hvor arbejdsgiver og arbejdstager sætter sig ned og siger: Hvad er problemet her? - og får indrettet det sæde efter en dialog. Nogle gange har chaufføren et problem, som kan løses ved, at man får en snak via en formel arbejdsgang, en systematisk gennemgang af arbejdsmiljøet.
Det er jo det, der er metoden, det, der er målsætningen - og ikke en masse bureaukrati.
Men jeg vil såmænd bare bede ministeren bekræfte, at der faktisk er metodefrihed for APV.
Virksomhederne kan selv bestemme, hvordan de vil opfylde kravene i samarbejde med medarbejderne.
Og der er jo ikke store krav om skriftlighed
overhovedet.
»Kan ministeren bekræfte, at der er metodefrihed i forhold til en APV, at virksomhederne selv kan bestemme, hvordan de i samarbejde med medarbejderne vil opfylde kravet, og hvor store krav de vil stille om skriftlighed?«
Skriftlig begrundelse
Derfor er der ikke hold i ministerens påstande om administrativt bøvl.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Vi er godt klar over, at regeringen har sådan nogle hensigter, og det er jo også derfor, at jeg ved tidligere lejligheder har sagt, at når ministeren taler om arbejdsmarkedets parter, så mener ministeren arbejdsgiverne.
Lønmodtagerne skal altså ikke have nogen rettigheder i forhold til en minimumbeskyttelse eller med hensyn til at stille krav.
Og hvis der er forhold, som ikke er i orden, kan man skrive det i sin APV og finde ud af, hvordan man kan komme med forslag til løsninger heraf.
Så det, man reelt ønsker, er, at det skal foregå ude på den enkelte arbejdsplads.
Det er simpelt hen ufatteligt, og jeg synes, det er meget groft at sige her, at vi skal have gjort op med lønmodtagerbeskyttelsen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Til hr. Carsten Hansen vil jeg godt sige, at jeg synes, det er et rigtig godt system, at brancherne udarbejder vejledninger i APV, og jeg ved jo, at man inden for nogle branchearbejdsmiljøråd har lavet retningslinjer for det.
Det synes jeg er den rigtige vej at gå på det her område, for der sidder jo de mennesker, som kender noget til det.
Jeg er ked af, at I ikke hører noget om problemerne med de her arbejdspladsvurderinger.
Jeg håber ikke, det er udtryk
Der synes jeg, vi måske er ude i nogle af de eksempler, hvor man kan sige, at det bidrager i hvert fald til, at den vognmand taber respekten for arbejdsmiljøet, for hans mulighed for at påvirke Mercedes til at indrette førersædet på en anden måde, opfatter han som ret begrænset.
Det er, for at vi kan komme ud over sådanne eksempler, at jeg prøver at sige: Skulle vi så ikke prøve at løse det på en lidt mere smidig måde for de mindre virksomheder?
Jeg kan ikke svare på hr. Bjarne Laustsens spørgsmål om APV, det er jo ikke noget, der kommer ind til ministeriet, men jeg går da ud fra, at virksomhederne overholder gældende regler, så det ligger på samtlige virksomheder.
Men det ændrer ikke min opfattelse af, at jeg synes, det er en bureaukratiserende måde at gribe løsningen af arbejdsmiljøproblemer an på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nødgaard (DF), 2002-02-07:
Jeg tror, jeg vil starte bagfra for at drille ordførerne lidt.
Til hr. Ole Sohn: Det ligger helt i sagens natur.
Jeg tror ikke, der er nogen partier her i Folketinget, der er interesseret i at lave nogen form for indgreb i arbejdsmarkedets aftaleformer.
Lad det ligge helt fast.
Det er jo sket igennem årene, f.eks. hvis vi har haft en samfundslammende strejke og lign., at Folketinget på et givet tidspunkt er gået ind; det er såmænd også sket med socialdemokratisk støtte en gang imellem igennem årene.
Så lad det ligge.
Men jeg vil lige sige til hr. Bjarne Laustsen, når han svinger sig så højt op, som han tit gør herinde - og det er egentlig meget hyggeligt, når nordjyden sådan virkelig viser sit gåpåmod - at det her system på feriepengeområdet kan jo ikke ændres i indeværende kalenderår, for, som jeg sagde i min ordførertale, det er et så kompliceret og komplekst system at lave om på, at det kræver megen tid.
Så vil jeg gerne sige til hr. Jan Petersen
, at jeg vil ikke gå dybere ind i alle de her substanser, man bringer frem, for det, man siger her, bliver jo præcist bogført.
Det må jeg erkende åbent og ærligt.
Men hvordan vi går til den sag, er selvfølgelig noget, vi skal snakke videre om i gruppen.
Det er selvfølgelig også noget, vi bliver nødt til at tage ad notam.
Men lad os dog se, når vi kommer igennem kalenderåret.
Vi har mange dage foran os endnu, og der har lige været folketingsvalg; der er masser af tid til at snakke om de her ting.