Jørn Jespersen (SF), 2002-11-22:
Det kan man se på de mange besøg og de mange aktiviteter, der foregår i vores natur.
I disse Lomborgtider kan det også bevises mere økonomisk ved at se på huspriser i naturområder; de er typisk betydelig højere.
Så ingen tvivl om, at der er en stor kærlighed i den danske befolkning til den rige og mangfoldige natur.
Derfor er det jo også ekstra beklageligt at måtte konstatere, som f.eks. Naturrådet har dokumenteret, at den danske natur er trængt og på tilbagetog.
Der forsvinder mange naturområder, fordi presset fra byudvikling, fra trafikanlæg, fra landbrug gør indhug i naturområderne, og der er en lang række levesteder, som forsvinder med en nedgang i antallet af dyre- og plantearter til følge.
En lang række naturtyper, som vi vænnet os til at have i Danmark,
Derfor er der, som Naturrådet holder konference om netop i dag, brug for mere handling og ikke mindre handling, som regeringen desværre har besluttet indtil videre.
Der er brug for handling på en lang række områder.
Der er brug for at få sat gang i arbejdet med de nationale naturområder, og her er det store problem vel nok, at man lokalt spørger, hvor stort regeringens engagement er, når det kommer til stykket.
Det var det spørgsmål, der blev stillet på et borgermøde på Møn med flere hundrede deltagere: Kan vi regne med, at man rent faktisk vil det her, eller risikerer vi tværtimod, at vi påtager os nogle ukendte omkostninger ved lokalt at engagere os i det?
Og hvad er det egentlig, regeringen vil med naturområderne, hvad er kravene til aktiviteter, erhverv i de enkelte områder?
Der er brug for en meget klarere udmelding og et klarere engagement fra regeringens side.
Wilhjelmudvalget foreslog, at der i løbet af en kort årrække skulle etableres yderligere 100.000 ha med enge, overdrev og strandenge.
Hvad vil regeringen på det punkt?
Vi ved det ikke, fordi alt, hvad der koster penge, er udsat på ubestemt tid.
Der er brug for nogle flere grønne korridorer, som binder de forskellige naturområder sammen, for at sikre, at de enkelte arter, dyrearter og plantearter, har et tilstrækkeligt levegrundlag og kan brede sig og skabe nye naturområder.
Vi har brug for mange flere skove, både for at bevare de nuværende skove og den biologiske mangfoldighed og de naturværdier, der er i dem.
fra regeringen omkring naturskove og bevarelse af de værdier, der er i vores nuværende skove.
Vi har brug for nye skove, hvor der jo er et mål om at fordoble antallet eller arealet af skov over en såkaldt trægeneration.
Her er det blevet nævnt, at der er blevet sat penge af med de 50 mio. kr. - jeg har én gang nævnt, at det beløb svarer til etablering af 1 km motorvej, bare for at sætte det i proportioner - og at der i den forbindelse er sat penge af til skovrejsning.
Her viser et notat fra Miljøministeriet, at de ekstra skove, man kan etablere for det beløb, der er afsat, svarer til 751 ha, og hvis man ser på kølisten, altså alle de projekter, som allerede er defineret og venter på at blive gennemført, så er der 28.000 ha i kø, dvs. man kan gennemføre ca. 1-2 pct. af det, der allerede er planer om at etablere.
Det er ikke tilstrækkelig ambitiøst efter vores opfattelse.
Det her med penge er der blevet talt meget om i dag, og jeg synes, der er grund til én gang for alle at fastslå, hvordan forløbet har været.
Ved finanslovforhandlingerne for 2000 lykkedes det SF i et samarbejde med den daværende miljøminister og regering at øge bevillingerne til naturområdet ganske dramatisk, nemlig ved en aftale om at afsætte 80 mio. kr. ekstra til naturområder, til skov osv. om året i en 4-årig periode.
Og jeg kan bekræfte, at der absolut var mange planer, visioner og ideer hos den daværende regering og især hos den daværende miljøminister.
Der var masser af konkrete ideer, der var masser af engagement til, hvad der skulle ske.
At man så søger at sikre en bred opbakning bag det ved at nedsætte et udvalg med alle organisationer, der er berettiget til at være med, synes jeg ikke, der er nogen grund til at bebrejde regeringen, tværtimod synes jeg
, at det var en klog taktik.
Og det lykkedes jo også over al forventning at få en rapport fra Wilhjelmudvalget, som i bred enighed anbefalede en lang række tiltag, som det desværre bare kniber med at komme i gang med nu under den nuværende regering.
Motorveje har jeg nævnt tidligere.
Natur er jo ikke kun et spørgsmål om flere penge, det er også et spørgsmål om at regulere samfundets øvrige aktiviteter, sådan at naturen ikke bliver ødelagt på grund af dem.
Kan de gå gennem fredede områder efter regeringens opfattelse?
Skal der tages hensyn til de naturarealer, de berører?
Ja eller nej?
Så er der et andet spørgsmål, jeg gerne vil rejse over for miljøministeren.
Der er nemlig en bekendtgørelse, som er til høring i øjeblikket, og her tror jeg i virkeligheden, vi kunne få dagens nyhed, hvis miljøministeren er i stand til at oplyse noget om det.
Det er en bekendtgørelse, som er udsendt til høring i oktober, hvor høringsfristen, så vidt jeg ved, er den 20. december, og som handler om afgrænsning og udpegning af netop naturområderne.
I den forbindelse er det sådan, efter hvad jeg har fået oplyst, at miljøministeren pønser på at ophæve det såkaldte planlægningsforbud i netop internationalt udpegede naturbeskyttelsesområder.
Jeg vil gerne have bekræftet, om det er rigtigt.
Er det rigtigt, at miljøministeren har i sinde at ophæve det såkaldte planlægningsforbud i internationale naturbeskyttelsesområder, så man lokalt kan anlægge vejanlæg, lufthavne, boligbyggeri, inddrage i byzone osv.?
Er det rigtigt?
Det ville være meget vigtigt at få det belyst for at få en vurdering af, hvad det er for en naturpolitik, regeringen står for.
Jeg vil bare sige, at vi i SF er fuldstændig enige i det, fru Helle Sjelle sagde.
Selvfølgelig skal man vide, hvad ting koster, inden man sætter dem i gang, det turde være et helt naturligt krav.
Til gengæld skal man så også være parat til at ofre, hvad det koster, hvis det er en politisk prioritering at få det gennemført.
Og jeg skal bare give det løfte, at det skal vi nok huske.