runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2004-12-17:
Jeg er fuldt ud enig i, at muligheder som oftest koster penge, og derfor er det her forslag jo heller ikke et spareforslag.
Det er ikke et spareforslag, det er faktisk fuldstændig udgiftsneutralt.
Det er et spørgsmål om mellemregningerne mellem staten og kommunerne.
Der spares ikke en krone fra statens side på det her forslag.
Vi fastholder fortsat produktionsskolerne som en mulighed for de unge, der har brug for at gå på en produktionsskole.
Jeg vil gerne sige til fru Karen Klint, at jeg må have udtrykt mig meget, meget, meget, meget klodset, da jeg nævnte det her med, hvilke muligheder man har som kommunalbestyrelse, når man skal beslutte, hvad man ønsker at have som rammer og vilkår for de unge i kommunen, for det var ikke økonomi jeg tænkte i.
Jeg tænkte i muligheder, og der ved jeg i hvert fald, at kommunalpolitikere er meget optaget af, at man ikke får sendt unge over i kontanthjælpskøen, fordi dér er der som regel de færreste muligheder, men at det drejer sig om at få dem over i uddannelseskøen, om jeg så må sige, altså videre i uddannelsessystemet.
Jeg vil gerne understrege, at det sådan set var det, der var min pointe, så jeg må have udtalt mig meget, meget, meget kluntet, for min pointe er i åbenbart ikke trængt særlig tydeligt igennem.
Så vender fru Karen Klint tilbage til det spørgsmål, om det er nogle forkerte unge, der går på produktionsskolerne.
Min pointe er her, at det, at vi har defineret en målgruppe, jo ikke betyder, at alle, der er favnet af den definition, absolut skal gå på en produktionsskole.
Deri er der en meget, meget væsentlig forskel.
Det betyder lige præcis, at jeg ikke har noget belæg for at sige, at der går nogen som helst på produktionsskolerne, som ikke må være der, men min pointe er, at nogle af dem bør gå på en erhvervskompetencegivende uddannelse, og der har vi skabt bredere muligheder for de unge, end der har været tidligere, bl.a. med de 23 nye korte erhvervsuddannelser.
Karen J. Klint (S), 2004-12-17:
Jeg skal love, at jeg ikke vil tale om min egen kommune, for den varierer måske ikke billedet specielt meget.
Ministeren har sagt tidligere i dag, at tal er taknemlige.
Ministeren har talt meget om, at der er nogle herinde, der ikke viser kommunalpolitikerne tillid.
Ministeren siger så også, at måltallet står stille, at det er fastholdt.
Der er måske flere, der har behov for at komme på produktionsskole, men når måltallet står stille og generationen udvikler sig, så betyder det alt andet lige procentuelt færre, der kan komme på produktionsskolerne.
Så synes jeg, det lyder ulogisk, at ministeren ikke vil forholde sig til, om der går nogle forkerte på produktionsskolerne, for hvis man skal nå nogle andre unge, så må det jo betyde, at der går nogle forkerte.
Ministeren har også sagt, at kommunerne ikke vil vælge at bruge kontanthjælp til de unge i stedet for.
Det synes jeg er en mistillid til kommunerne fra ministerens side, for det lyder som en trussel.
Ministeren sagde heroppefra, at det jo var at vise mistillid, at man kun havde det alternativ til produktionsskolerne at give kontanthjælp, og det ville man ikke vælge, fordi det var dyrere.
Men alt andet lige så sætter man jo penge til ved det her, og når man får færre penge, kan man vel ikke lave det samme, som man har gjort hidtil.
Ulla Tørnæs (V), 2004-12-17:
Der findes et måltal for antallet af elever på produktionsskoler.
Den tidligere regering opererede også med et måltal.
Ja, vi har faktisk valgt at videreføre den tidligere regerings måltal.
Så valgte den tidligere regering at lave en model, der indbefattede en kollektiv straf til samtlige kommuner.
Det vil sige, at man som kommune i dag har ganske vanskeligt ved at planlægge aktiviteter, men også at have et økonomisk overblik, da man vil få en efterregning alt afhængigt af, hvor mange elever der har gået på samtlige landets produktionsskoler.
Det er i mine øjne en urimelig strafmodel.
Vi har som sagt nøjagtig som den tidligere regering et måltal.
Vi har den selv samme udfordring, som den tidligere regering havde, at der går flere elever på produktionsskolerne end det fastsatte måltal.
Vi ønsker en anden model end den kollektive strafmodel, som nu har virket i en række år.
Vi har været inde på nogle af dem her undervejs.
Vi indfører en model, der gør det nemmere for kommunerne at tilrettelægge aktiviteter, og den gør det også nemmere for kommunerne at have et overblik over deres økonomiske forhold.
Ole Stavad (S), 2004-12-17:
Jeg husker faktisk meget præcist den diskussion, der var i den tidligere regering og ikke mindst i den tidligere regerings økonomiudvalg om det her.
Det er rigtigt, at der var mange diskussioner, og vi kan diskutere, som også fru Margrethe Vestager har sagt, om ikke vi kan finde en mere hensigtsmæssig model.
Men problemet er jo, at man med de ændringer, der er sket, også har fjernet andre uddannelsesmuligheder, arbejdsløsheden er øget, og vi ved, at de, der sidder yderst, har det sværest, og at det her specielt retter sig – hvis jeg må sige det på den måde – mod yderområderne som en straf.
Det kan da ikke være det rigtige svar.
Konsekvensen af det her forslag er, hvis man tager ministerens oplysninger kommune for kommune, at jo længere der er mellem husene, og jo lavere skattegrundlaget er, jo mere skal de betale ekstra.
Vi konstaterer, at de kommuner, der har påtaget sig ansvaret for at sørge for, at der er uddannelsesmuligheder på produktionsskolerne og muligheder for at komme videre, er de kommuner, der kommer til at betale mere, og de, der bare lader andre løse opgaverne, slipper billigere.
Ulla Tørnæs (V), 2004-12-17:
Der var ikke rigtig noget nyt spørgsmål i hr. Ole Stavads anden runde her, men der var noget i første runde, som jeg ikke fik svaret på.
Det var, at hr. Ole Stavad spurgte mig, om regeringen mener, at der går nogle forkerte unge på produktionsskolerne.
Der vil jeg gerne understrege, at det har jeg ikke noget som helst belæg for at mene, og derfor har jeg ikke givet udtryk for det.
Men det, at vi har defineret den målgruppe, der kan gå på produktionsskolerne, er ikke det samme som, at samtlige unge, der er omfattet af produktionsskolernes målgruppe, skal gå på en produktionsskole.
Deri er der en meget, meget væsentlig forskel.
Jeg er faktisk af den opfattelse, at nogle af de unge, som er i tvivl om, hvilke uddannelsestilbud de skal vælge, vil kunne være tiltrukket af de nye muligheder, som vi har skabt i erhvervsuddannelsessystemet.
Det drejer sig først og fremmest om de 23 nye korte erhvervsuddannelser, som jo er direkte erhvervskompetencegivende, men det drejer sig også om de korte forløb, som vi har etableret i nogle af de øvrige erhvervsuddannelser.
Så jeg er faktisk helt sikker på, at med de ændringer i erhvervsuddannelsessystemet er der nu en palet af muligheder i det kompetencegivende uddannelsessystem, som vil være attraktive for de unge, vi taler om her.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Jeg kan i forhold til den tidshorisont, kommunen har fået til at aflevere redegørelsen, sige, at der har vi fulgt almindelig praksis på området i sådanne sager.
Men der er jo ikke noget til hinder for, at kommunen får fremsendt den redegørelse, og jeg går også ud fra, at det i kommunen gør et vist indtryk med alle de reaktioner, der har været i den her sag, og sagens forløb.
Anne Baastrup (SF), 2004-12-17:
Jeg har ikke lavet noget ændringsforslag.
Jeg siger bare, at det her er forløb, hvor man kan have et medlem af et børn og unge-udvalg, der kan have den opfattelse, at domstolene ikke kan træffe afgørelser i konkrete sager.
Han går ud og anfægter en domstolsafgørelse, og samtidig står han i en situation, hvor han på tirsdag skal træffe en konkret afgørelse.
For mig at se er det også politikudvikling at diskutere ting i salen.
Vi taler sammen.
Og det, jeg lagde op til, var, at vi i forligskredsen, som står bag det her lovforslag, i fremtiden skulle prøve at overveje, om det er den rigtige sammensætning, vi har i børn og unge-udvalget.
Det kan godt være, at hr. Poul Nødgaard vil nægte os retten til at samtale om det.
Det er så hr. Poul Nødgaards opfattelse af parlamentet.
Jeg synes, at vi hele tiden skal være parat til at tage nogle diskussioner om, hvorvidt lovgivningen er god nok.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Nu kan jeg forstå, at hr. René Skau Björnsson giver mig ret i, at vi på nuværende tidspunkt ikke ved nok.
Det synes jeg da er en positiv udvikling i forhold til den tidligere kommentar.
Jeg kan sige til hr. René Skau Björnsson, at jeg er bekendt med, at plejefamilien har inviteret pigen til at holde jul hos plejefamilien.
Jeg antager, at kommunen naturligvis tager stilling til det spørgsmål og gør det her og nu, for det burde jo absolut være en mulighed, at pigen får mulighed for at holde jul hos plejefamilien, som hun jo har givet udtryk for at hun er meget glad for.
Der er jo intet i forhold til den redegørelse, kommunen skal aflevere, der gør, at man ikke kan tage stilling til spørgsmålet om, hvor det er, pigen skal tilbringe julen, allerede nu.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ole Stavad (S), 2004-12-17:
Selv om jeg ikke sidder i Uddannelsesudvalget, har jeg fulgt den her sag, fordi jeg synes, den af flere grunde har en stor betydning.
Jeg har lyttet med stor undren til undervisningsministerens måde at reagere på i denne her debat, hvor det ligesom har handlet om at beskylde alle for alting.
Er problemet ikke, at vi ikke ved, om det måltal svarer til behovet i dag?
Er problemet ikke, at ministeren ikke har leveret, om der går nogle forkerte på de produktionsskoler?
Hvis det er sådan, at der går nogle, som havde andre muligheder andre steder for en kompetencegivende uddannelse, så er vi enige om, at det skal vi benytte os af.
Men det ved vi ikke noget om.
Vi ved heller ikke, om de nye uddannelser, der kommer, kan være et bedre tilbud, kan være en del af en løsning.
Det er derfor, vi ikke forstår, hvorfor ministeren lægger op til at straffe nogle bestemte områder og vil reducere uden at kende konsekvenserne af sit eget forslag.
René Skau Björnsson (S), 2004-12-17:
Derfor kan det også undre, at når nu vi har en meget konkret sag med en pige, der ikke ved, hvor hun skal holde juleaften, og hvor det tilsyneladende ser ud til, at hun skal holde juleaften hos en anden familie eller et andet sted end hos den plejefamilie, hun er hos i dag, så er det, det kan undre, at ministeren ikke siger: En måned er for lang tid, jeg kan ikke vente til januar måned med at få det her klargjort.
Lad os tage en samtale, lad os få alle facts på bordet, lad os finde en fornuftig, forsvarlig løsning til den her pige inden den 24. december.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Hr. René Skau Björnsson roser den tidligere minister for at have handlet, når en kommune begik lovbrud, og der er jeg fuldstændig enig.
Der er da grund til at reagere fra ministerens side, og jeg er i øvrigt enig i den ros, der bliver givet til den tidligere minister.
Problemet er, at medmindre hr. René Skau Björnsson ved mere, end jeg gør, så ved vi jo rent faktisk ikke, om der er begået lovbrud på nuværende tidspunkt.
Ser vi på, hvordan sagen er blevet fremstillet i pressen, ja, så er det hurtigt at fordømme, så er det hurtigt at tage stilling.
Jeg synes bare, at jeg som minister på området skal tage et ansvar for at få en redegørelse for: Hvad er egentlig det grundlag, der ligger bag den beslutning, som er blevet truffet i kommunen?
Det er måske en lille tak for ansvarligt for et socialdemokratisk folketingsmedlem, men jeg synes, at det er rimeligt at have et kendskab til de faktiske forhold og så handle på baggrund af det.
Og i det øjeblik en redegørelse måtte vise, at kommunen rent faktisk har overtrådt lovgivningens bestemmelser, kan jeg garantere for, at der vil jeg også handle.
Det er sådan i dag, at man i forhold til eksempelvis stillingtagen om samvær jo skal inddrage barnet, men hvorvidt det har den afgørende indflydelse, må afgøres, når man i forbindelse med behandlingen tager stilling til, hvad det er, man mener er til barnets bedste.
Og der er der ingen tvivl om, at jeg er meget optaget af, at den pågældende pige hele tiden har for øje, at det drejer sig om hendes fremtid, hendes muligheder, og derfor synes jeg, man skal sørge for at lytte til pigens synspunkter om, hvorvidt hun nu synes, at det er en god idé med samvær eller ej, og jeg har også ...
René Skau Björnsson (S), 2004-12-17:
Jeg undrer mig også over ministerens redegørelse her i dag, undrer mig over, at ministeren er tilfreds med, at der først skal være en tilbagemeldingspligt fra Farsø Kommune engang i januar.
Imens vi står her og taler, fortsætter farcen i Farsø.
Det er jo ikke første gang, vi har farcer i Farsø på det her område.
Pigen ved ikke, hvor hun står.
Hun ved ikke, hvor juleaften skal holdes.
Det er sjældent, jeg roser konservative ministre, men jeg vil gerne gøre det i dag.
Den tidligere minister på det her område lagde en hel anden handling for dagen i de her sager.
Hun krævede straks handling fra kommunerne, når de begik lovbrud.
I det her lovforslag, L 8, lægger vi op til at sikre børns rettigheder.
Børn skal selvfølgelig høres i deres egen sag, og der skal handles ud fra, hvad barnets ønske er, noget, som vi også forstærker og forbedrer med de her ændringer.
Her har vi så en sag, hvor det ikke sker, en helt konkret sag om en pige, der bliver hevet ud af en plejefamilie, hun glad for, og bliver tvunget til samvær med en far, der er dømt for misbrug af hende, en sag, hvor man ikke lytter til pigens ønsker.
Her kunne ministeren vise handling, vise handling her og nu, gøre som tidligere ministre og sige til Farsø Kommune: Det her går ikke, om igen.
Derfor undrer vi os over, hvorfor det ikke sker.
Tove Videbæk (KD), 2004-12-17:
Vi er selvfølgelig alle sammen enige i, at det er en meget ulykkelig sag i Farsø, og jeg må sige for min del, at jeg er glad for, at ministeren så prompte var på banen og gav sin mening til kende.
Jeg må sige, når vi skal tale om lovgivning, at Kristendemokraterne er glade for, at det i det her lovforslag bliver yderligere præciseret, at der skal lyttes til barnet, at der skal tales med barnet; der bliver givet nogle helt konkrete og præcise meldinger om, hvad man skal gøre, og der bliver en udbredt mulighed for at klage, der bliver mulighed for, at Ankestyrelsen kan gå ind osv., og det er vi meget, meget tilfredse med.
Så er det også blevet nævnt her og nu, at nogle af os ikke var tilfredse med den nuværende konstellation i børn og unge-udvalget, og jeg er en af dem, der slet ikke var tilfreds med den.
Det er ikke blevet afgjort i dag.
Men så langt, som vi er kommet i dag med L 8, er vi i hvert fald fra Kristendemokraternes side tilfredse med det og er også glade for, at vi skal arbejde videre i forligskredsen og med ministeren omkring det med børn og unge-udvalget.
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-17:
Jeg er meget glad for at opleve ministerens indlevelse i ejerskab af reformen.
Jeg tror, det er helt afgørende for en anden praksis i kommunerne, at man oplever, at ministeren har fuldt ejerskab af reformen.
Det, som undrer stadig væk, er, at det grundlag, som der er truffet beslutning på i den konkrete sag, da må foreligge i dag.
Det må have foreligget, da ministeren kontaktede kommunen for at bede om en redegørelse.
Hvorfor er det så, at der skal gå så lang tid, før det grundlag skal være ministeren i hænde?
Det er det, vi ikke forstår, og det kan gøres ganske enkelt, og så tror jeg, at vi med meget stor forventning kan vedtage reformen, som sikrer bedre forhold og kontinuitet for børn, der må være i den situation, at de skal leve uden for eget hjem.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Da jeg fik kendskab til sagen vedrørende den unge pige i Farsø Kommune, reagerede jeg umiddelbart på sagen.
Det vil sige, at jeg brugte de muligheder, jeg som minister havde for at gå ind i sagen.
Det, jeg synes er godt ved det lovforslag, vi nu vedtager, er, at det jo i den grad både styrker den unges retssikkerhed og også giver en bedre kontrol af kommunerne, for rent faktisk bliver det nu en pligt for kommunerne også at samtale med barnet – ikke blot at inddrage, men at samtale – ligesom vi udvider klagerettighederne, sådan at børn over 12 år nu også får mulighed for at klage over anbringelsesstedet.
Derudover skærper vi i væsentligt omfang tilsynet med kommunerne gennem det, at de sociale nævn og Ankestyrelsen får mulighed for at tage sager op af egen drift.
Vi udvider også omfanget af sager, der kan tages op, og derfor ser jeg frem til, at vi netop med anbringelsesreformen får taget fat på mange af de problemstillinger, som vi har mødt på anbringelsesområdet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-17:
Da Det Radikale Venstre sammen med de andre partier indledte forhandlingerne om anbringelsesreformen, var det med nogen tøven.
Det var, fordi vi syntes, vi havde en god lov – en god lov, som ikke var virkeliggjort.
Vi gik ind i forhandlingerne, vi har fået en række stramninger, og vi er glade for de stramninger, der er lavet.
Det, som er afgørende for os, er anerkendelsen af, at vi har gjort den letteste del af arbejdet.
Det hårde arbejde ligger foran os og foran kommunerne – en anden praksis, en anden vedholdenhed, et andet beslutningsgrundlag, inddragelse af børnene, en anden saglighed.
Det er jo derfor, at eksemplet, som er taget frem nu, er relevant, og at ministerens holdning til eksemplet er relevant, for det viser noget om ministerens entusiasme og den indsats, ministeren vil gøre for at virkeliggøre reformen.
Det er det, vi ikke forstår, og det er derfor, vi bliver bekymrede for reformens virkeliggørelse.
Det vil vi gerne markere her ved tredjebehandlingen for at motivere ministeren på det kraftigste til at gøre den størst mulige indsats for at gennemføre reformen.
Vi forhandlede den med den foregående minister.
Hun viste den entusiasme og den villighed med hensyn til en indsats.
Det er det, vi regner med at ministeren også vil vise i den her sag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Jeg finder kritikken dybt urimelig.
Jeg kan ikke på stående fod gøre rede for sagen, jeg ved heller ikke præcis, hvad det er for en sag, men i det øjeblik ministeren har kendskab til, at kommunen har overtrådt loven, er det sådan, at tilsynsmyndighederne kan gå ind i sagen, lige så vel som Socialministeriet kan gå ind og rådgive og vejlede kommunen.
Men jeg føler ikke et behov for at agere udelukkende på baggrund af forlydender i pressen uden at have fået et reelt kendskab til, hvad det egentlig er, der er sket, og hvad grundlaget var for beslutningen i kommunen.
Jeg er i virkeligheden rystet over, at fru Anne Baastrup mener, at ministeren skal reagere udelukkende på forlydender i pressen.
Anne Baastrup (SF), 2004-12-17:
Jeg må så bare konstatere, at den nuværende socialminister mener, at den tidligere socialminister handlede ulovligt.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Jeg har bedt kommunen om at tage stilling til, hvorvidt de har inddraget barnet, og hvorvidt der er foretaget undersøgelser, i forhold til at man har ændret anbringelsesstedet.
Jeg finder det afgørende, at jeg får et kendskab til, hvad det er for et beslutningsgrundlag, der har været i kommunen.
Hvad er det, man har truffet beslutning på baggrund af?
Så er der jo i øvrigt ikke noget, der hindrer kommunen i at få fremsendt den redegørelse hurtigst muligt, og jeg har som nævnt givet en deadline til begyndelsen af januar til at få redegørelsen fra kommunen.
Anne Baastrup (SF), 2004-12-17:
Jeg forstår bare ikke, hvordan den tidligere socialminister via telefonbeskeder, via anmodninger om at få handlingsplanen kunne overholde gældende ret og kunne få ordnet en sag i løbet af ganske få dage, modsat den nuværende socialminister – og jeg anerkender, at den nuværende socialminister kommer fra et andet parti og har en anden opfattelse af, hvordan man kan gribe ind; sådan har jeg forstået det.
Men jeg kan ikke forstå, hvordan man kan forestille sig oplysninger, som skulle danne baggrund for denne her redegørelse, som ikke ligger i handlingsplanen.
Der skal være en skriftlig handlingsplan for børn, der er fjernet fra eget hjem.
Denne pige er oven i købet tvangsfjernet.
Så derfor er det ikke nødvendigt at gøre andet end at sende en handlingsplan og så i øvrigt journalen om, hvornår man har snakket med hende sidst.
Det kan ikke tage en måned at lave en sådan redegørelse.
Det, jeg så i virkeligheden kan høre på ministeren, er, at hun påstår, at den tidligere socialminister handlede ulovligt.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-12-17:
Fru Anne Baastrup beder mig om eller kræver vel nærmest, at jeg skal forklare, hvad der er op og ned i den her sag.
Jeg vil gerne sige til fru Anne Baastrup, at det faktisk lige præcis er det, jeg er i færd med at finde ud af.
Efter at jeg har fået kendskab til den her sag – jeg har fået flere henvendelser – har jeg reageret prompte og bedt om en redegørelse fra kommunens side.
Det er den beføjelse, jeg som ansvarlig minister på området har, og den har jeg brugt netop for at få en forklaring på, hvad der er op og ned i den her sag.
Men jeg kan forstå, at fru Anne Baastrup synes, at man udelukkende skal reagere på meldinger, der er fremkommet i pressen, uden at undersøge, hvad der er de egentlige sammenhænge.
Jeg synes, det er rimeligt, at kommunen nu kommer med en skriftlig redegørelse for, hvad det er, der ligger bag de beslutninger, der er truffet i kommunen.
Redegørelsen skal bl.a. indeholde, i hvilket omfang der er foretaget en undersøgelse af barnet, og i hvilket omfang man har inddraget barnet i forbindelse med beslutningen.
På den baggrund vil man så kunne vurdere, hvorvidt loven er overholdt eller ej.
Så siger fru Anne Baastrup, at man har besluttet, at pigen skal udleveres til samvær med faren, som er dømt for incest.
Det er oven i købet en afgørelse, der har været anket til landsretten, hvor den, efter hvad jeg har fået oplyst, er blevet skærpet.
Det vil sige, at der altså ligger en meget klar domstolsafgørelse, som jeg synes det er chokerende at et medlem af børn og unge-udvalget nu anfægter gyldigheden af.
Jeg har forstået, at borgmesteren i Farsø Kommune har reageret på den situation og nu har bedt dommeren tage stilling til, hvorvidt det pågældende medlem egentlig overhovedet er habilt i forbindelse med at sidde i børn og ungeudvalget og deltage i den afgørelse.
Så skal jeg endelig vedrørende sammensætningen af børn og unge-udvalget oplyse, at vi jo netop har haft nogle drøftelser omkring det i forbindelse med anbringelsesreformen, og der ligger jo som en del af den aftale, der blev indgået på området, at vi nu har nedsat et udvalg, der skal belyse retssikkerheden.
Udvalget skal belyse fordele og ulemper ved den gældende sammensætning af børn og unge-udvalget sammenholdt med målene om at sikre retssikkerhed, faglighed, uafhængighed af usaglige økonomiske hensyn og ensartethed i sagsbehandlingen.
Så vi har jo netop i forligskredsen truffet beslutning om at nedsætte et udvalg til at belyse fordele og ulemper ved den nuværende sammensætning, og jeg forventer, at udvalget afleverer deres arbejde i juni 2005.
Poul Nødgaard (DF), 2004-12-17:
Jeg er dybt rystet over, at et medlem af Folketinget kan stå og lægge op til, at man, fordi der har været én kedelig sag i et børn og unge-udvalg, nu skal fjerne de byrådsmedlemmer, der i øjeblikket udfører et fornuftigt, jordbundent arbejde i børn og unge-udvalgene.
Er fru Baastrup overhovedet klar over, at det, hun vil, er, at hun vil have eksperter ind at sidde i de børn og unge-udvalg, så det alene er eksperter, der skal afgøre, hvad der er bedst for børnene?
Jeg håber, at fru Anne Baastrup vil gå på talerstolen og trække det famøse forslag tilbage.