Line Barfod (EL), 2003-05-09:
Det glæder mig, at så mange af ordførerne var positive over for intentionen om at se på problemerne med, at der er et dårligt arbejdsmiljø for mange unge på ungdomsuddannelserne, og jeg håber, at undervisningsministeren svarer hurtigt på fru Louise Freverts spørgsmål om de økonomiske konsekvenser, så vi eventuelt kan få en reel forhandling om problemet, som jo er stort.
Klassekvotienterne på de danske ungdomsuddannelser er alarmerende høje i øjeblikket. På alt for mange skoler er der i dag proppet alt for mange unge ind i hver klasse, uanset hvor store lokalerne er og uanset muligheden for at gennemføre en fornuftig undervisning, hvor hver elev kan blive tilgodeset.
Det, som mange af ordførerne siger om differentieret undervisning, lyder jo fint og rigtigt, men hvis der er for mange elever til stede, kan læreren jo ikke undervise differentieret.
På de danske handelsskoler er der ofte over 30 elever i en klasse ved starten af undervisningsåret, og det er ikke noget nyt problem.
Det har eksisteret i en årrække.
Overenskomsten fra 1999 mellem gymnasielærerne og Amtsrådsforeningen betød imidlertid, at dette reelle loft blev fjernet, og resultatet er selvfølgelig, at flere gymnasier nu starter med over 30 elever i en klasse.
Specielt kan vi frygte, at det vil ske i de områder som f.eks. København, hvor gymnasiefrekvensen i det kommende år nærmest vil eksplodere, ligesom vi har hørt, hvordan Ribe Amt planlægger at starte med mere end 28 elever i hver klasse.
Denne situation er der rigtig mange politikere, der tidligere har været alvorligt bekymret for.
I august 2001 var Socialdemokraterne, SF og De Radikale klar til at lægge et loft på 28 elever i hver gymnasieklasse, og også den daværende uddannelsesordfører og nuværende kulturminister, hr. Brian Mikkelsen fra De Konservative, støttede et SF-forslag om, at der maksimalt måtte være 28 i hver gymnasieklasse. Efter Enhedslistens opfattelse er 28 i en klasse imidlertid også alt for mange.
De fleste undervisningslokaler, specielt dem, der er bygget i 1960'erne og 1970'erne, er kun bygget til 24 elever, og det betyder, at allerede de eksisterende klassekvotienter presser for mange unge sammen på for lidt plads.
Undervisningsministeriets eget bygningsreglement fra 1995 fastsætter et minimumvolumen på 6 m3 pr. person i et klasseværelse.
Hvis det skulle overholdes på landets ungdomsuddannelser, ville det kræve en udvidelse af lokalerne eller nedsættelse af klassekvotienten.
Når der er for mange elever på for lidt plads, bliver muligheden for, at eleverne får den nødvendige differentierede undervisning, ikke særlig stor. Undervisningen risikerer at blive fabriksundervisning, og den enkelte elev har svært ved at komme til orde og risikerer at bliver overset.
Også af den grund er det derfor vigtigt med mindre holdstørrelser.
Det er Enhedslistens opfattelse, at i traditionel klasseundervisning på de bogligt orienterede uddannelser må der maksimalt være 24 elever på et hold, og derfor foreslår Enhedslisten, at Folketinget pålægger regeringen at sikre, at der maksimalt er 24 elever i en klasse.
Det er et mål, at en større del af en årgang skal have en ungdomsuddannelse.
Hvis det projekt skal lykkes, kræver det en mangfoldighed af pædagogiske tilgange tilpasset den enkelte ungdomsuddannelse og undertiden den enkelte klasse og elev, så også af denne grund er det bydende nødvendigt at få nedsat klassekvotienten.
I øjeblikket bliver der snakket meget om en gymnasiereform, men de fysiske rammer, der er forudsætningen for at give den bedste undervisning, er helt fraværende, og det virker lidt bagvendt.
Det, forslaget går på, er den normale klasse; her skal der være en begrænsning for, hvor mange der maksimalt må være.
Jeg håber, at det i udvalgsarbejdet kan lykkes at komme nærmere til en løsning a la den, der var lagt op til i august 2001, og når de økonomiske beregninger kommer fra undervisningsministeren, håber jeg, vi kan se på, hvordan det kan lykkes at skaffe de nødvendige midler til at sikre en ordentlig undervisning i ungdomsuddannelserne.