Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-05-04:
Tak til indenrigsministeren for en som sædvanlig god Landdistriktsredegørelse og tak til Kristeligt Folkeparti for at have taget initiativet til forespørgslen om, hvilke initiativer regeringen har på bedding til at styrke grundlaget for en varig bosætning i landsbyer og landdistrikter.
Jeg mener virkelig, at det er en god redegørelse, som indenrigsministeren præsenterer for Folketinget.
Redegørelsen er fyldt med gode hensigter og en meget stor velvilje over for udviklingen i landsbyerne og i landdistrikterne.
Redegørelsen adskiller sig således ikke meget fra tidligere års redegørelser.
Der er da også taget en række gode initiativer i de år, der er gået, siden vi i Folketinget for ca. 10 år siden konsekvent begyndte årlig at diskutere landdistriktspolitik.
Der har været stillet penge til rådighed for Landdistriktspuljen, der har været iværksat en stribe
spændende projekter, og der er etableret et forskningscenter. Som oftest har kuglerne været støbt her i Folketingssalen, hvorefter regeringen som den udøvende del af statsmagten har taget sig af det videre fornødne.
Alligevel vil jeg ikke undlade at hælde lidt malurt i bægeret.
Jeg kan ikke lade være med at nævne den sidste ændring af lukkeloven med udvidet adgang til at holde søndagsåbent i de store butikker i byerne og i butikscentrene.
Det er mig ubegribeligt, at regeringen, at Socialdemokratiet gik med på den galej, men det gjorde man altså.
I min tale under landdistriktsdebatten sidste år gjorde jeg mig til talsmand for det synspunkt, at planlovene var for restriktive over for bosætning og erhvervsudvikling i landdistrikterne.
Den fremherskende planlægningstankegang helt tilbage i 1970'erne, hvor komplekset blev skabt,
Udviklingstendenserne har været de modsatte af, hvad man frygtede.
Udviklingen både med hensyn til bosætning og erhvervsudvikling har jo været negativ hen over alle årene for landdistrikterne.
Derfor er det på tide at gøre op med denne forældede tankegang i de danske planlove.
Vi skal i stedet indrette planlovene, så vi fremmer bosætning på landet og giver bedre muligheder for etablering af erhvervsvirksomheder på landet - alt sammen naturligvis i respekt for miljø og i respekt for naturværdier.
Vi kan konstatere, at til trods for indenrigsministerens velvilje foretager samfundet med udgangspunkt i planlovene al for ofte benspænd over for initiativer, som kan skabe bæredygtig udvikling på landet.
Det vil jeg godt komme med nogle konkrete eksempler på.
Vi har således en række eksempler på mindre service- og handelsvirksomheder på landet, som er løbet ind i alvorlige vanskeligheder på grund af meget restriktive regler for skiltning, skiltning i forbindelse med driften af deres virksomhed.
Vi skal naturligvis ikke have spanske tilstande på skilteområdet i Danmark, men det må være muligt at lempe de meget restriktive regler, så det på en rimelig diskret måde og under skyldig hensyntagen til såvel trafiksikkerhed som beskyttelse af naturværdier vil blive muligt at henvise potentielle kunder til den lille virksomhed på landet.
Men regeringen har hverken været til at hugge eller stikke i, man siger bare nej, nej og atter nej.
Jeg kan også nævne fynboen i Odense Kommune, som fik nej til at indrette tre værelser til udlejning i en nedlagt staldbygning, eller nejet til en opførelse af en lagerhal på 900 m2 i forbindelse med en eksisterende enkeltmandsvirksomhed på landet, eller at det skulle tage 7 år at få lov til at opføre en montagehal til en landbrugsrelateret erhvervsvirksomhed på en nedlagt landbrugsejendom, eller nejet til indretning af helårsbeboelse i en nedlagt landbrugsbygning eller nejet til indretning af en lille blomsterbutik på en nedlagt landbrugsejendom eller de mange eksempler på, at der er givet afslag på ansøgninger om tilladelse til opførelse af aftægtsboliger eller supplerende boliger til medhjælpere på landbrugsbedrifter.
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi lempeligere regler, lempeligere administration på disse områder, men det ville regeringen ikke.
Man har i al fald hårdnakket nægtet at støtte sådanne forslag, når vi sammen med andre i hvert fald i den her sammenhæng ligesindede partier har stillet forslag om det.
Det er ikke nok med pæne ord.
Det er ikke tilstrækkeligt med gode hensigter og gode årlige landdistriktsredegørelser.
Nu må tidspunktet være kommet efter alle disse år, hvor det er handling, der skal til.
I Det Konservative Folkeparti er vi parate til at gå i gang, men det er regeringen, når det kommer til stykket, nok alligevel ikke.
Det er der i hvert fald ikke meget, der tyder på.