Jørn Jespersen (SF), 1999-04-23:
Jeg synes, der kan være grund til at starte med at kaste blikket på, hvordan holdningen i den danske befolkning og i store dele af den europæiske offentlighed er i forbindelse med gensplejsning.
Der har ikke været nogen offentlig dialog, der har ikke været nogen politisk regulering, der har ikke været nogen kontrol med, hvordan produkterne er blevet introduceret på markedet.
Vi har set en situation, hvor myndighederne systematisk har været bagud i forhold til virksomhedernes markedsføring.
Derfor kan jeg godt forstå, at forbrugerne reagerer meget voldsomt, og det er jo ikke kun et spørgsmål om, at der er sundhedsrisici.
Det er der givetvis, de er ikke undersøgt særlig godt.
Er der lavet dyreforsøg osv.?
Nej, det er der ikke i noget særligt omfang, der er ikke nogen kontrol med, hvad der findes af sundhedsrisiko.
Vi ved ikke noget om de langsigtede miljørisici.
EU-Kommissionen har gang på gang lovet, at der skulle foreligge vurderinger af de langsigtede miljøkonsekvenser
forud for godkendelse af nye gensplejsede produkter
Vi godkender produkter, uden at det løfte er blevet holdt. Vi har hele diskussionen omkring afhængighed.
Hvordan vil danske, europæiske landmænd, landmænd i resten af verden, hvordan vil deres situation være i forhold til få multinationale selskaber, som får monopol både på frøene, på sprøjtemidlerne, på alt hvad der hører sammen på den landbrugsmæssige produktion?
Det er ikke belyst, der er ikke taget stilling til det i reguleringen.
Endelig er der selvfølgelig nogle etiske overvejelser, som hver enkelt har ret til at gøre sig, som ikke på nogen måde afspejler sig i den måde, vi regulerer de her ting på og heller ikke i mærkningsreglerne.
Og derfor er der god grund til at sige, at i det mindste burde der findes - og det er virkelig et minimumskrav - en seriøs mærkningsordning, som gjorde, at forbrugerne i enhver henseende fik et frit valg i forhold til gensplejsningsteknologien som produktionsform helt generelt.
Jeg er glad for den megen sympati, der har været fra mange partier i løbet af i dag, men jeg er mindre begejstret for alle de forbehold, der har været. Når det drejer sig om Socialdemokratiet, vil jeg sige, at jeg virkelig har gjort mig stor umage for at finde ud af, hvad Socialdemokratiets position er.
Det er ikke lykkedes.
Jeg har faktisk ikke fundet ud af, om hr. Torben Lund som spidskandidat for Socialdemokratiet tegner partiet, eller om han ikke gør det.
Det rejser jo det helt principielle spørgsmål om det, som Socialdemokratiet fremfører i valgkampen op til EU-parlamentsvalget, bare er valgbluff, eller om det er noget, man seriøst vil arbejde for bagefter.
Jeg er mest tilbøjelig til at tro, at der er tale om valgkamp og ikke om en seriøs linje, og det er jeg ked af.
Så vidt jeg har forstået både ministeren og den socialdemokratiske ordfører i dag, har man det synspunkt i Socialdemokratiet, at alle fødevarer, uanset om man kan påvise et indhold af gensplejsede organismer eller ej, bør mærkes.
Jeg vil selvfølgelig gerne have bekræftet, om det er den rigtige opfattelse.
Men hvis man skal lave sådan en lovgivning, hvor alle produkter uanset påviseligheden skal mærkes, er man jo nødt til at finde en anden måde at kontrollere det på.
Så er man nødt til at have kontrollen gennem produktionsprocessen med certifikater og papirkontrol og offentlig indsats.
Og så er mit spørgsmål: Hvis man alligevel skal etablere den ordning og dermed også kræve separation af de gensplejsede og de ikkegensplejsede fødevarer, hvorfor så ikke udstrække det til f.eks. foderet, når man alligevel har etableret systemet?
Jeg forstår, at Venstre er noget mere forbeholden over for forslaget, men trods alt er parat til at diskutere det i udvalget, og det er jeg da glad for, og det vil vi så gøre.
Det Konservative Folkeparti er stort set bare afvisende.
Det er der jo så ikke noget at gøre ved.
Jeg forstår ikke helt, at Det Konservative Folkeparti ikke er lidt mere forbrugerorienteret, men jeg får bekræftet gang på gang, at sådan er det.
Dansk Folkeparti er relativt positiv over for forslaget.
Det er jeg glad for.
Der kan være nogle ting, vi skal diskutere, om hvordan det kan lade sig gøre.
Det er vi parate til, men jeg er glad for den positive indstilling, der er til det.
CD har også sympati for intentionerne, men mener, at det er for vidtgående, fordi det kræver en separation, og det er for dyrt, og i øvrigt er det i strid med EU-reglerne.
Til det vil jeg sige: Jamen hvis vi skal have en seriøs mærkning, som CD siger, man går ind for, så er det en helt nødvendig forudsætning, at vi får en separation af de gensplejsede varer og de ikkegensplejsede varer, for ellers kan mærkningen ikke gennemføres.
Hvad angår EU-reglerne, og det er så også et svar til hr. Frank Aaen: Det er fuldstændig rigtigt; det, vi lægger op til, er at arbejde for i EU-sammenhæng, at de her regler bliver vedtaget.
Det har to grunde.
Det er dels en realpolitisk erkendelse af, at sådan er spillereglerne. Uanset om hr. Frank Aaen er enig eller ej, så er spillereglerne sådan, at det her område er reguleret af EU. Det andet er en mere magtpolitisk overvejelse, som går på, at hvis nogle demokratiske instanser skal have en mulighed for at regulere det her område, så skal det være en demokratisk instans, der har tilstrækkelig styrke til at kunne gøre det i forhold til de multinationale selskaber og det amerikanske system, som bliver modstanderne i den her sammenhæng. Og der er det altså en Morten Korch-idyl og illusion fra hr. Frank Aaens side at tro, at Danmark alene gennemfører det her system.
Man kan godt opretholde synspunktet, men det er den realpolitiske vurdering.
Det Radikale Venstre siger, at vi skal bare gå efter Ø-mærket.
Jeg er selvfølgelig glad for den generelle opbakning fra Det Radikale Venstre til vore synspunkter, men jeg synes, man skulle tage konsekvensen og sige: Selvfølgelig skal der være en mærkning, også på de ikkeøkologiske varer, så forbrugerne under alle omstændigheder får et frit valg.
Konklusionen på denne debat synes jeg er: Der hersker en vis forvirring om regeringens linje, men kravet fra forbrugerne tror jeg ikke er til at komme uden om.
Det er at få en total, reel og troværdig information om gensplejsede produkter; og det pres vil komme; både på detailhandelskæderne - de er ved at reagere på det - og på dansk landbrug med hensyn til, hvilket foder der bliver brugt.
Man kan lige så godt begynde at stille krav til leverandørerne af foder, og det vil komme på den politiske dagsorden, og man bliver nødt til at give efter for det.
Den måde, de gensplejsede produkter er blevet introduceret på, vil efter min vurdering med sikkerhed føre til, at vi får en troværdig mærkningsordning før eller senere.
Det er udelukkende et spørgsmål om, hvornår de forskellige aktører, herunder den danske regering, erkender, at sådan er vilkårene på mærkningsområdet på nuværende tidspunkt.