runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 1999-01-15:
Lovforslaget vedrører en hjemmel til ministeren til at indgå aftaler med brancheorganisationer på området om hel eller delvis finansiering af kontrol og tilsyn vedrørende kemiske stoffer og produkter.
I Venstre er vi enige i, at der skal føres et fornuftigt og effektivt tilsynsarbejde med brugen af kemiske stoffer, sådan som det er beskrevet i loven om kemiske stoffer og produkter, men vi må afvise det foreliggende forslag i den form, som det her har. Vi forstår i og for sig ikke, hvad ministeren i virkeligheden vil. Ministeren har jo i lovens § 32 b allerede hjemmel til at opkræve gebyrer for tilsyn i specifikke sager, og det synes vi er nok på området.
Vi har et grundlæggende spørgsmål til lovforslaget om, hvad pengene i virkeligheden skal bruges til.
Er tilsynet ikke godt nok, som det er?
Er det bare en pengemaskine, ministeren skal have opfundet til andre ting eller til den store kasse i virkeligheden?
Vi er i Venstre positive over for, at man kan indgå brancheaftaler.
Der kan være megen relevans og fornuft i, at en branche aftaler et sæt spilleregler, nogle procedurer med tilsynsmyndigheden, men at det skal føre til en generel bestemmelse om afgiftsopkrævning for myndighedsopgaven, er vi imod på dette område.
Vi er ikke generelt imod, at man kan lave private aftaler, og at man kan opkræve specifikke gebyrer for tilsynsvirksomhed, men en bestemmelse som denne, der er helt generel, finder vi overflødig.
Vi er imod det, således som det foreligger, og vi har noteret os, at der også i høringssvarene er megen skepsis over for forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-15:
Nu som i en lang række andre tilfælde kan vi konstatere, at partiet Venstre på miljøområdet kan intet, vil intet og er intet.
Hvad vil Venstre f.eks. omkring uønskede kemikalier?
Har man en politik?
Man har selvfølgelig evnen til altid at finde
et hår i suppen.
Den evne skal man have ros for.
Den er veludviklet, særdeles veludviklet.
Men hvad vil partiet?
Synes partiet, det er rimeligt, som f.eks. den socialdemokratiske ordfører nævnte, at flere og flere i det her land må lide for deres skønhed i forbindelse med kosmetiske stoffer? Jeg synes derfor, at det kunne være interessant at høre: Hvem er Venstre? Hvad vil Venstre? Skal vi have flere uønskede stoffer i vores verden?
Skal vi have flere kræftfremkaldende stoffer?
Skal vi have flere allergitilfælde i Danmark?
Hvem er Venstre?
Har Venstre en plan?
Kim Andersen (V), 1999-01-15:
Jeg kan forsikre hr. Kolstrup for, at vi har en plan.
Det vil føre for vidt i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag at redegøre for planen, for den er stor og omfattende, men som jeg sagde allerede i mit første indlæg, er vi ikke modstandere af, at der føres et godt og effektivt tilsyn med området her, tværtimod.
Ministeren har bemyndigelsen i den eksisterende lov, når det drejer sig om en specifik kontrol.
Vi er imod den generelle bemyndigelse.
Hvad skal det i øvrigt kunne føre til?
Det er jo et dårligt princip.
Tænk sig, at man laver en aftale med en branche med en pistol liggende rygende på bordet.
Den har gyldighed i 5 år.
Bliver man så udsat for en ekstra kontrol, for en specifik kontrol?
Kan man ved at forhøje det aftalte beløb købe sig til mindre kontrol, mindre tilsyn?
Det er et besynderligt princip, som vi ikke støtter.
Kontrollen skal være god og effektiv, men den skal ikke være generelt finansieret af branchen selv.
Henriette Kjær (KF), 1999-01-15:
Med risiko for at skuffe hr. Søren Kolstrup og andre må jeg sige, at jeg synes simpelt hen, det her forslag er yderst pudsigt, meget ejendommeligt.
For det første er jeg modstander af en tilsynsmodel, som der her er lagt op til, og for det andet fatter jeg ganske enkelt ikke, hvorfor ministeren fremsætter lovforslaget, slet ikke efter at have læst Finansministeriets høringssvar, hvor man ligeledes undrer sig over, at miljøministeren fremsætter lovforslaget, da man tilsyneladende var blevet enige om at lade det udgå af regeringens lovkatalog.
I Finansministeriet forstår man ikke, ligesom vi i Det Konservative Folkeparti heller ikke forstår det, hvad baggrunden for ønsket om en frivillig aftale er.
Og det er jo i hvert fald ikke branchen, der har ønske om en aftale om tilsyn.
Det kan vi tydelig læse ud af de andre høringssvar.
Det med frivilligheden i forhold til branchen er, så vidt jeg kan se, noget, der går ud på, at branchen frivilligt skal betale ved kasse 1. Branchen må ikke bruge det, at den bliver kigget grundigt efter i kortene, i markedsføringsøjemed.
Den må ikke have indflydelse på, hvordan indtægterne for aftalen skal anvendes.
Så må ministeren udbygge Miljøstyrelsens kemikalieinspektion eller lave aftaler, som jeg kan forstå
man har lavet med kosmetikbranchen, der åbenbart frivilligt bidrager med 3 mio. kr. årligt til tilsynet.
I Det Konservative Folkeparti vil vi ikke afvise, at der kan være behov for et mere effektivt tilsyn, og vi vil meget gerne indgå i konstruktive forhandlinger om, hvordan vi får det ført ud i livet; men det burde ministeren have taget op under finanslovforhandlingerne, hvis ministeren mener
Så endnu engang nej til dette, men ja til, at vi sætter ind på andre allerede etablerede områder.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-01-15:
Lovforslaget, som vi behandler her, tager udgangspunkt i, at tilsynet med kemiske stoffer og produkter helt eller delvis skal finansieres af brancheorganisationerne selv.
En præcisering i lovforslaget vil være ønskelig.
Hvilke kategoriområde og fareklasse er det?
Særlig de mindre brancheforeninger, som ikke fungerer som arbejdsgiverforeninger, vil med forslaget blive pålagt urimelige omkostninger til administration og et ansvar, der går ud over, hvad der i almindelighed kan forlanges af mindre brancheforeninger.
Ligeledes synes det ikke rimeligt, at mindre brancheforeninger pålægges unødig administration og omkostninger til fordeling og opkrævning af beløb på medlemmernes regning; det er reelt medlemmernes ansvar.
Dansk Folkeparti er yderst betænkelig ved den manglende oplysning om realitetshensynet bag lovændringen og herunder især, hvorledes denne vil blive udmøntet i praksis.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte lovforslaget.
Anne Baastrup (SF), 1999-01-15:
Da mit partis ordfører, fru Anni Svanholt, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: En ministerbemyndigelse som foreslået og med de forudsætninger, der nævnes i kommentarerne til lovforslaget, kan SF i udgangspunktet støtte med følgende kommentarer: En opprioritering af kemikalietilsynet har længe været tiltrængt, og SF har i flere år generelt og i forhold til konkrete eksempler påpeget dette.
Det er derfor glædeligt, at vi inden for det seneste års tid har kunnet konstatere en forstærket indsats, eksemplificeret ved, at der er tre gange flere overtrædelser i 1997 og dobbelt så mange indberetninger sammenlignet med 1996.
Eksemplet siger to ting, ud over at der sker overtrædelser.
Der er behov for forøget kontrolindsats.
I grundvandet er det for sent at gøre noget ved det, men kontrol og efterfølgende sanktioner kan virke forebyggende.
Det koster ressourcer at finde synderen, og fordoblingen af indberetningerne vidner
Folk er ganske enkelt mere bekymrede end tidligere.
SF finder det rimeligt, at branchen selv finansierer kontrollen.
Dette er helt i tråd med den forståelse, der også er ved at brede sig i EU, af at industrien skal ind og tage et større ansvar også økonomisk for det offentliges kontrol og godkendelsesordninger.
Generelt mener SF, som vi har foreslået tidligere,
at farlige stoffer, uønskede stoffer og uvurderede stoffer bør pålægges en differentieret afgift med henblik på finansieringen af offentlige opgaver, forskning og udvikling og støtte til grøn omlægning af forbrug og produktion.
Frivillige aftaler skal ikke forhindre en sådan udvikling, men supplere den. SF vil se meget positivt på forslaget under udvalgsbehandlingen.
Vibeke Peschardt (RV), 1999-01-15:
Det siger sig selv, at Det Radikale Venstre støtter det forslag her, som vi synes er et glimrende forslag.
Så vil jeg lige sige lidt om frivillige aftaler.
Jeg synes godt, at man kan spørge om, hvad alternativet er til en frivillig aftale.
Ja, det er jo faktisk, at der bliver lovgivet på området.
Og da man undgår det ved at lave en konstruktion som denne her og på den måde fremmer virksomhedernes og branchernes egne interesser i at få skærpet tilsyn og hermed også en vejledning, så synes vi, det er et glimrende forslag.
Og vi vil gerne støtte det.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-15:
Den socialdemokratiske ordfører karakteriserede det her forslag som harmløst.
Enhedslisten er meget enig i den karakteristik.
Det er et forslag, som siger, at vi må styrke det eksisterende tilsyn, herunder også tilsynet med kosmetiske projekter.
Og det sidste er vi enige i; det er vigtigt.
Der skal indgås aftaler med private brancheorganisationer, og der står, at de skal påtage sig et medansvar.
Det er meget svært at være modstander af det her forslag, og Enhedslisten vil gerne overveje at støtte det.
Når det så er sagt, må vi også sige, at det på ingen måde er tilstrækkeligt, at initiativer på kemikalieområdet skal tage udgangspunkt i frivillige aftaler med dem, der tjener pengene på at overhælde danskerne med tonsvis af uønskede og farlige kemikalier.
Man risikerer, at det her forslag slet ikke kan leve op til hensigten, fordi det ender i en lang række trakasserier.
Men o.k., hvis det skulle medføre noget positivt, som den socialdemokratiske ordfører tror, kan vi da ikke være modstandere af det.
Det er bare ikke tilstrækkeligt, og derfor skal der ske noget andet og mere. Hovedproblemet er, at vi står over for en virkelighed, som desværre slet ikke er blevet omtalt i dag, nemlig at omfanget af produkter med uønskede kemikalier stiger hver eneste dag både i bredden og i dybden, hvor der bliver flere produkter med kemikalier, og hvor der rent faktisk bliver taget flere kemikalier i brug.
Der importeres f.eks. på kosmetikområdet for omkring 2-3 mia. kr. produkter, som er spækket med uønsket kemi, produkter, som man må døje med for at bruge dem, og det kan på en brutal måde gå ud over ens skønhed.
Det springende punkt er derfor: Hvad gør vi i forhold til denne brutale virkelighed?
Enhedslisten vil foreslå, at man i forbindelse med det her forslag drøfter tre vigtige strategier.
Den første er, at vi etablerer en produktion af økologiske nonfoodprodukter, som især er realistisk at sætte hurtigt i gang på kosmetikområdet, som her er omtalt, men også inden for vaskemidler, maling, shampoo osv.
Den andet er, at man giver de ansatte på arbejdspladserne nogle reelle substitutionsmuligheder.
De har i dag nogle formelle muligheder, men at gøre dem reelle og udskifte uønskede stoffer med ønskede stoffer vil være vigtigt.
Og den tredje er, at forbrugerne får en langt større magt i denne her sammenhæng med styrkede anmeldelseskrav og varedeklarationer, som skal oplyse om indholdet af uønskede kemikalier i almindelige dagligvarer samt øgede krav til forurenede virksomheder ved miljøgodkendelser.
Vi tror på, at især en produktion af økologiske nonfoodprodukter kan slå flere fluer med ét smæk: Man kan udfase uønskede kemikalier, vi kan spare penge på orienteringen af alle de problemer, der er i forbindelse med uønskede kemikalier, og så kan vi for øvrigt også spare en masse penge på importen.
Vores strategi, kan man sige, er en importlet strategi.
Jeg håber, at vi i forbindelse med det her forslag kommer til at drøfte nogle egentlige initiativer, der er præcise og målrettede, og som for øvrigt ikke koster nogen penge, men som måske ændrer lidt på magtforholdene i samfundet.
Kim Andersen (V), 1999-01-15:
Jeg forstår, at hr. Søren Kolstrup er positiv over for forslaget, men alligevel har nogle betænkeligheder, nemlig betænkeligheder ved, at ministeren skal kunne indgå aftaler med private brancheorganisationer.
Jeg savner i og for sig lidt konsekvens og lidt plan hos Enhedslisten på miljøområdet.
Var det f.eks. ikke Enhedslisten, der stemte for en pesticidafgift, som var af en sådan art, at den gik på prisen og ikke på produktet?
Var det ikke Enhedslisten, der stemte for, at det faktisk i det praktiske liv ikke kunne betale sig at bruge miniriskmidler, men derimod mere belastende midler for miljøet, fordi de var billigere og dermed mindre afgiftsbelastende?
Hvor er planen for miljøet?
Hans Christian Schmidt (V), 1999-01-15:
Jeg forstod på hr. Søren Kolstrup, at forbrugerne skal have mere magt, mere indflydelse, være mere bestemmende, og at forbrugerne skal have mere oplysning.
Det synes jeg er fint.
Kan man forestille sig, at hr. Søren Kolstrup på Enhedslistens vegne vil dristige sig helt derud, at forbrugerne også skal kunne se, hvor meget et middel belaster miljøet, eller er det at gå for langt?
Kan man forestille sig, at vi med Enhedslisten i hånden virkelig tør tage skridtet helt derud, at forbrugerne også skal kunne se, hvor meget et middel belaster naturen, eller er det alligevel at gå for langt i forhold til, hvad forbrugerne skal have indflydelse på?
Det andet, jeg vil spørge om, er: Er hr. Søren Kolstrup enig i, at det ville være en god idé, hvis vi indrettede pesticidafgiften sådan, at de mest miljøvenlige midler betalte i hvert fald ikke mere end de mere miljøskadelige, men helst også mindre?
Er hr. Søren Kolstrup enig i det?
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-01-15:
Forslaget her oplever jeg som et meget forunderligt forslag.
Jeg vil heller ikke afvise, at man kunne enes om, at en finansiering skulle omlægges, sådan at det skulle finansieres af branchen med tilsyn.
Men det, det ligesom lægger op til her, er, at der er et eksisterende tilsyn, og nu vil man ud og lave frivillige aftaler om at lave et forbedret lag.
Det kan da være rigtigt nok, men når vi så går ned argumentationen af, hvordan det skal udmøntes, hvordan man skal leve med det til daglig, er det noget med, at branchen selvfølgelig ikke skal bestemme, hvad der skal undersøges for, og hvem der skal undersøges hvornår osv. - det være sig indlysende, for så bliver det jo ikke nogen kontrol, hvis de havde indflydelse på det - men de skal indgå en frivillig aftale, enes om at betale et beløb fælles.
Og så står der oven i købet også, at de ikke på noget tidspunkt skal kunne bede om en redegørelse eller få en belysning af, hvordan pengene er brugt.
Jeg synes, det er en tendens, som er ubehagelig, at man i det offentlige, i styrelser osv. siger: Indgå en frivillig aftale med os og betal et beløb.
Jeg kan ikke rigtig forstå, hvordan man sådan skulle kunne forhandle sig frem til et eller andet.
Er det et spørgsmål om, hvem der vil spytte mest eller mindst i kassen?
Men det afgørende er, at når man så laver det ekstra lag af kontrol, det forbedrede miljøtilsyn, kan man ikke som brancheorganisation, der yder frivilligt, få så meget som den mindste garanti for, at man får en belysning af, om der er lavet en ekstra indsats, og hvordan pengene er brugt.
Det er jo ikke frivillige aftaler.
Det er ikke et rimeligt bytteforhold, hvis man lægger op til noget, der hedder frivillige aftaler.
Så kald det noget andet.
Som jeg understregede i starten, skal jeg da ikke afvise, at man i en almindelig omlægning i samfundets måde at have sin struktur på kunne finde ud af, at den kontrol skulle betales af den branche, det drejer sig om. Branchen er selvfølgelig også interesseret i det.
Der står også, at man ikke må markedsføre sig med det, underforstået at hvis man i en brancheorganisation går ind og virkelig satser her, må man ikke skrive: Vi har en aftale osv. om ekstraordinær miljøkontrol.
Men i det øjeblik man f.eks. efter et 5-års-forløb ville sige: Det er vi ikke tilfredse med, vi trækker os ud, så vil jeg garantere for, at der er nogen i ministeriet eller blandt de politiske partier, der vil markedsføre negativt den modsatte vej og sige, at den dér forfærdelige branche vil ikke engang betale for kontrol. Den har altså noget at skjule.
Jeg synes, at det her lovforslag er forunderligt.
Ikke fordi der er noget galt i den øgede kontrol, ikke fordi der kan være noget galt i, at man samarbejder om det, men man må altså, hvis man vil forbedre kontrollen i fællesskab som noget positivt og som sikring af befolkningens sundhedstilstand osv., optræde som mere ligeværdige parter, hvis man taler om forhandling og frivillighed.
Frank Aaen (EL), 1999-01-19:
Hr. Peter Brixtofte sagde, at dette var et gennembrud, og det er jeg sådan set enig med Venstre i.
Så er der bare det spørgsmål, jeg har til hr. Peter Brixtofte: Hvad kommer
bagefter?
Normalt er det jo sådan med digegennembrud, at der kommer en masse flydende efter den første dråbe. Kunne vi ikke få løftet sløret for, hvad det er, der dér er på vej?
Anna-Marie Hansen (S), 1999-01-19:
Forslaget, som vi i dag har til første behandling, er udarbejdet efter retningslinjerne i Skatteudvalgets beretning og CD's beslutningsforslag nr. B 12 fra foråret 1998.
Beretningen blev skrevet efter aftale mellem regeringen, CD og SF og er ligeledes medtaget i aftalen om finansloven for 1999.
Med den afgrænsning, der nu er med i lovforslaget, og i relation til moderne personalepolitik, hvor virksomheden tager del i det sociale ansvar, bifalder Socialdemokratiet det fremsatte lovforslag.
Lovforslaget er velafbalanceret og rettet mod en specifik og relevant problemstilling, nemlig alkoholmisbrug.
Lovforslaget gør arbejdsgiverbetalt alkolholafvænning til et skattefrit personalegode, hvor alle medarbejdere, uden at det giver ulighed i forhold til sygdomsbehandling i al almindelighed, bliver tilgodeset.
Det er på denne baggrund, vi i Socialdemokratiet støtter forslaget.
Peter Brixtofte (V), 1999-01-19:
Venstre støtter naturligvis dette forslag, som er en stor landvinding.
Vi er glade for, at den debat, der har været gennem nogle år, har ført til, at vi nu får muligheder for at få denne her regel, hvorefter vi jo gavner de mennesker, som har et problem, og som kan få hjælp til at få løst deres problem af deres arbejdsgiver.
Vi vil også takke Socialdemokratiet for, at de i dag er nået til den opfattelse, at det er et lovforslag, som skal vedtages.
Gennem tiden har der jo været andre partier, som også har været meget positive, herunder også SF og CD.
Det første lidt overraskende, det næste ikke overraskende, men vi er tilfredse, og vi synes, at det er rart, at vi kan få det her igennem nu.
I Venstre håber vi bestemt, at det her bliver fulgt op på et senere tidspunkt af, at også andre sygdomsbekæmpende foranstaltninger bliver omfattet af tilsvarende regler, sådan at det ikke kun er på det her område, at vi holder folk skadesløse, når de får noget betalt.
Jeg synes, at det er rigtigt og fornuftigt, at hvis en virksomhed vil forbedre sundhedstilstanden for medarbejderne, at man så holder skattevæsenet udenfor.
Frank Aaen (EL), 1999-01-19:
Jeg vil bare have hr. Brian Mikkelsen til at bekræfte ud fra udsagnet om nøglemedarbejderne, at de, der får gavn af den her lov, er medlemmer af ledelsen i virksomhederne, er topmedarbejdere, er de højtlønnede, hvorimod ingen kan forvente, at ganske normalt arbejdende mennesker får nogen som helst gavn af det her.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-19:
Det Konservative Folkeparti synes, at forslaget er et godt skridt i den rigtige retning.
Vi håber på, at det får store konsekvenser, at det starter en dynamisk effekt, så det kommer til at inkludere endnu flere ydelser, og at det får løst endnu flere problemer.
Vi noterer os også med tilfredshed, at forslaget jo er et resultat af en kovending hos regeringen, specielt hos Socialdemokratiet, som jo tidligere har været meget store, ihærdige modstandere af at gå ind på det her område.
Jeg kan godt se af forslaget, at man sådan meget nøjagtigt og eksplicit skriver, at lige netop det her kan man gå med til, fordi det ikke vil betyde, at man tager ressourcer fra sundhedssystemet.
Det er selvfølgelig noget pjat, og det er også et underligt argument at bruge.
Man burde være glade og stolte i Socialdemokratiet over, at man endelig er med på et forslag, der vil kunne løse nogle fantastisk store problemer, som vi har i det her samfund med en masse alkoholikere, og som har en masse, masse, masse personlige omkostninger for de mennesker, der er ramt af det, også ude på arbejdsmarkedet.
Så selvfølgelig er dette forslag godt.
Vi havde håbet på, at man ville gå endnu videre.
Sagen er jo den, at virksomhederne er parate til at betale sundhedsudgifter.
Der er lavet en undersøgelse, som Det Danske Handelskammer for nylig offentliggjorde, som viser, at 85 pct. af de danske virksomheder vil betale for nøglemedarbejderes sygdomsbehandling, hvis udgifterne kan trækkes fra.
Det vil jo virkelig være med til at løse nogle problemer i sundhedssystemet både for den enkelte og også for virksomhederne.
Så det her forslag opfatter vi som et skridt
i den rigtige retning.
Det vil løse en masse problemer for nogle personer, og det vil også være med til at sikre, at virksomhederne kan gå ind og påtage sig et socialt ansvar.
Så det synes vi kun er positivt, og det er godt.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-01-19:
Et spørgsmål til ordføreren for Det Konservative Folkeparti: Hvordan løser man kapacitetsproblemer i sundhedssektoren ved at indrømme skattefrihed til arbejdsgiverne?
Sonja Albrink (CD), 1999-01-19:
Det er til hr. Frank Aaen.
Så hr. Frank Aaen behøver ikke at være bange.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-19:
Jeg vil godt sige til hr. Frank Aaen, at nu lever vi jo ikke i 1960'erne eller 1970'erne længere.
Sagen er jo den, at hvis nogle medarbejdere får mulighed for at få en alkoholafvænning, så bør selv Enhedslisten være tilfredse med, at man får løst de medarbejderes problemer.
Vi ser gerne, at det omfatter alle uden undtagelse som en selvfølgelighed.
Vi forstår ikke, hvorfor det her ikke betyder, at man åbner fuldstændig op for sluserne, så alle kan blive inkluderet i det.
Det ville også betyde, og det er et svar til hr. Morten Helveg Petersen, at man selvfølgelig vil få nogle flere ressourcer til rådighed i sundhedssystemet, for det vil skabe nogle incitamenter til at bruge nogle private løsninger, og det ligger også implicit i det her.
Det vil alt andet lige være naturligt for nogle virksomheder
at gå ind og investere i nogle forsikringsordninger, så der også bliver etableret nogle private ordninger ved siden af, både når vi taler om andre forslag, og også når vi taler om det helt store system, som betyder, at virksomhederne kan investere i præventiv sundhedsbehandling og sørge for, at man hurtigt kan komme ind og blive opereret
Det vil alt andet lige være bedre for sundhedssystemet, for virksomhederne og for den enkelte.
Der er ikke rigtig særlig mange argumenter imod.
Ole Stavad (S), 1999-01-19:
Jeg takker for den særdeles brede støtte til forslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-01-19:
Jeg skal takke for svaret.
Det er godt at få trukket op, at det her drejer sig om, at alle de mennesker, der har en arbejdsgiver, som de kan få til at betale for sig, også kan få støtte fra skattevæsenet, hvis Venstre skal bestemme.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-01-19:
Også Kristeligt Folkeparti støtter forslaget.