runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1999-10-07:
Det er selvfølgelig ikke, fordi jeg skal forsvare skatteministeren - det kan skatteministeren til enhver tid selv gøre - men jeg synes alligevel, det er lidt interessant, at skatteministeren skal bebrejdes, at skatteministeren i første omgang siger, at det vurderes, at det ikke er et problem, og så konstateres det, at der er et problem.
Det er sådan set et glimrende tegn på, at selv skatteministeren - og det vidste nogle af os jo godt i forvejen - ikke er argumentresistent. Det vil sige, at når argumenterne er der, jamen så retter man sig ind efter dem, og det gør vi også som forligspartner.
Det var ikke det, man hæftede sig ved, og det synes jeg er lidt interessant, fordi det var en generel kritik.
Men det er jo sådan set et tegn på, at skatteministeren er et lyttende væsen.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-10-07:
Ja, nu kan jeg slet ikke forestille mig at blive bragt i den situation, hvor jeg skulle være nødt til at rose skatteministeren; det kan jeg ikke i min vildeste fantasi forestille mig.
Men jeg vil godt sige, at da diskussionen om ejendomsværdiskatten var på tapetet i maj måned i år, var der ikke nogen, der var i tvivl om, hvad beregningsgrundlaget var.
Da kendte man ejendomsvurderingerne, der lå til grund for den nye ejendomsværdiskat, der skulle gælde for år 2000, og på det tidspunkt fastholdt finansministeren, at man ikke ønskede at ændre på det foreliggende beregningsgrundlag, så man fik et mindre provenu.
Det synes jeg er tankevækkende.
Ole Stavad (S), 1999-10-07:
Til fru Mariann Fischer Boel: Jamen altså det, at provenuet stiger med 1,1 mia. kr., er ikke nogen selvstændig begrundelse - det vil fru Mariann Fischer Boel også kunne se af mekanismen her -
da man skal være parat til at tåle en stigning på 2.400 kr., dog altid 20 pct.
De 20 pct. af den samlede sum er et langt større beløb end 1,1 mia. kr., og deri ligger jo, at hvis det havde været jævnt fordelt, så havde der heller ikke været noget grundlag.
Så det er ikke nogen selvstændig begrundelse.
Men det er endnu en bekræftelse på, at så længe den her regering sidder, følger vi den lovgivning, der er vedtaget.
Vi undersøger altid, om der er ting, der udvikler sig anderledes, end vi havde forventet, og hvis der er behov for en justering, så vil vi aldrig være for store til at komme til Folketinget og sige: Her kan vi risikere, at der er mennesker, der får en anden behandling end den, der var tilsigtet, og så må vi justere.
Det er et helt generelt tilsagn.
Det er ikke altid, fru Mariann Fischer Boel og jeg vil være enige om, hvornår situationen opstår, men det er et tilsagn, som jeg gerne vil give.
Til hr. Børge Klit Johansen kan jeg sige, at det med den øgede belastning er jeg uenig i.
Og det er jeg, fordi vi jo med den måde, vi indretter ejendomsværdiskatten på, har sikret, at de, der havde købt, inden vi lavede de nye regler, får indbygget rabatter i de nye regler, der betyder, at man som det normale vil få en beskatning, der svarer til den, der var i den gamle lejeværdi.
Dér, hvor der kan komme en skærpet beskatning, er, hvor man har købt, efter at de nye regler er kommet ind.
Både hr. Børge Klit Johansen og jeg tror på markedskræfterne, og at de virker sådan i det virkelige liv.
Derfor er det jo ikke en pris, der betales af køberen.
Det er noget, der lægger et låg på, så vi får mindre prisstigninger, fordi det indgår som en omkostning, når man sidder og vurderer, hvor meget man kan betale for huset. Derfor er det forkert at påstå, at de, der har købt under de nye regler, har fået belastningen.
Den gamle ejer, der har solgt, har fået en mindre gevinst, end han ellers ville have fået.
Det har jeg det helt fint med.
Så var jeg lidt usikker på den dér med de lavere rentefradrag, fordi noget af det, jeg altid har glædet mig over i forhold til Kristeligt Folkeparti ovre på den borgerlige banehalvdel, er, at man aldrig har haft de der græsk-katolske synspunkter i forhold til renterne, men at man faktisk var det første borgerlige parti, der overhovedet i sine programmer indbyggede, at det nok var klogt, at man også kunne afvikle rentefradraget i takt med den samfundsudvikling, der var.
Børge Klit Johansen (KRF), 1999-10-07:
Lige til orientering, så mener vi ikke i Kristeligt Folkeparti, at ejendomsskat er en urimelighed, men finder dog, at der i ejendomsværdiskatten er tale om en øget belastning af husejerne sammenlignet med ejendomsmarkedet i øvrigt.
Det bestred Socialdemokratiet også, da ejendomsværdiskatten blev indført.
Men hvis man tager den lavere skatteværdi af rentefradraget og lægger det hele sammen, så bliver det i hvert fald for en væsentlig del, som skatteministeren også indrømmede, nemlig for de højere indtægtsgrupper, at man på ejendomsskatten tager en stigning af ting, som man måske skulle regulere på anden måde.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-10-07:
Det er ikke for at forlænge debatten på dette relativt sene tidspunkt, men jeg bliver nødt til at spørge skatteministeren: Hvad er det, der har fået regeringen til at ændre holdning siden maj måned i år, da man vidste, at provenuet fra ejendomsværdiskatten ville blive godt 1 mia. kr. større end det, man havde budgetteret med, da man vedtog lovforslaget?
Og i maj måned afviste man at gå ind og justere på satserne og på provenuet.
Hvad er der sket siden i regeringspartierne?
For der må jo være et eller andet tungtvejende, der gør, at man pludselig ændrer mening eller vender 180 grader.
Børge Klit Johansen (KRF), 1999-10-07:
Indledningsvis vil jeg sige, at Kristeligt Folkeparti ikke har noget medansvar for ejendomsværdiskatteloven.
Vi stemte imod og forsøgte endda under debatten at få hr. Buksti til at erkende, at den her lov vil betyde en urimelig belastning for de husejere, der har været så ufornuftige at handle midt i 1990'erne.
Det lykkedes ikke dengang at få Socialdemokratiet til at erkende, at det var tilfældet, skønt det dog var så klart, soleklart, indbygget i lovforslaget, og det var jo netop formålet med det, at det skulle være en skat, der kunne mærkes, så ejendomspriserne ville falde.
Nu kan man så gøre sig til over, at ejendomspriserne ikke er faldet, men så synes jeg, man lige skulle tage en indånding og tilføje: endnu.
Alle, der har fået et tilbud fra en ejendomsmægler i 1998, har ikke set et ord om den her ejendomsværdiskat, fordi de opstillinger, man får, ikke er så gennemførte, at man får konsekvenserne med flere år ud i fremtiden.
Ejendomspriserne er ikke faldet endnu, men lad os se, hvordan markedet reagerer, når vi når januar 2000, og folk begynder at få lønsedler med andre tal på.
Jeg vil ikke komme og være bagklog på mit partis eller på oppositionens vegne, for hvem gavner det at spørge: Hvad sagde jeg, eller hvad sagde vi?
Ejendomsværdiskatten er udtryk for en urimelig ekstra skat på boligejere.
I Danmark har vi, så vidt jeg ved, et lavere antal i egen bolig end noget andet EU-land, og hvis vi regner effekten med også af det ændringslovforslag, som skatteministeren fremsætter, så kan man se, at ejendomsværdiskatten minus den lavere bundskat plus forringelsen af rentefradraget er lig med en uhensigtsmæssig ekstra skat.
Boligejerne rammes jo samtidig af grønne afgifter og diverse andre spændende tiltag fra skatteministeren.
Når alt det er sagt, så må jeg sige: Selv om vi ikke kunne stemme for ejendomsværdiskatteloven eller nogen af de ændringsforslag, der blev stillet dertil, så er det mit indtryk, at vi med det oplæg, der er nu, naturligvis vil stemme for hvad som helst, der kan være med til at reducere det, vi oplever som en urimelighed. Derfor vil jeg tilsige Kristeligt Folkepartis støtte til det her lovforslag.
Tom Behnke (FP), 1999-10-07:
Fremskridtspartiets skatteordfører, hr. Kim Behnke, kan desværre ikke være til stede, og derfor har jeg lovet på vegne af Fremskridtspartiet at sige, at Fremskridtspartiet støtter lovforslaget her. Jeg skal undlade at gentage, hvad Fremskridtspartiet tidligere har sagt om ejendomsværdiskatten.
Der er ingen her, der er i tvivl om, at Fremskridtspartiet er imod denne skat, men forslaget her lægger jo netop op til, at man prøver at lave en glidende overgang og lave nogle lempeligere regler, og det kan vi i Fremskridtspartiet ikke have noget som helst imod.
Derfor støtter vi forslaget.
Jeg skal også hilse og sige, at vi har nogle spørgsmål, vi gerne vil have afklaret, inden vi når frem til tredje behandling, og det vil så finde sted i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Når man sådan umiddelbart læser ned over paragrafferne her, så er det jo ikke noget, som menigmand overhovedet er i stand til at forstå.
Hvis man f.eks. bare tager forslaget til den nye paragraf 9 a, ja, så er det et regnestykke med 6 ubekendte, man skal i gang med, og det er jo altså ikke sådan lige til for hvermand at skulle sætte sig ind i. Det er ikke rimeligt, at Folketinget vedtager en lovgivning, som befolkningen skal overholde og forholde sig til, der er formuleret på en sådan måde, at menigmand ikke har en jordisk chance for at sætte sig ind i det.
Så jeg vil håbe, at skatteministeren også lytter til de ord, jeg her siger, og at skatteministeren vil bestræbe sig på, at vi også får en skattelovgivning - selv om den kan være svær at formulere mere klar og præcis - som menigmand kan forstå og forholde sig til.
Frank Aaen (EL), 1999-10-07:
Skat på jord og fast ejendom er faktisk en af de mest retfærdige skatter, vi har.
Der er sådan set, når man kigger på det, en utrolig flot sammenhæng mellem indkomstfordeling, formuefordeling og så den beskatning, der kommer via beskatningen af jord og fast ejendom.
Det er socialt retfærdigt. Hvis vi ser på det sådan over en tidsrække og sammenligner ejere og lejere, som laver det samme, som har den samme indkomst, så sker der konsekvent en formueudvikling og en realindkomstudvikling, der er større for ejerne, end det er tilfældet for lejerne.
Der sker hen over tid en enorm omfordeling til fordel for ejerne.
Også af den grund er det en god idé at opretholde en beskatning.
Derfor er vi tilfredse med, at vi fredeligt og fredsommeligt har overbevist skatteministeren og er blevet enige om at lave de her lempelser.
Det er i orden med os.
Vi støtter det naturligvis.
Jeg vil også godt sige ved den her lejlighed, at vi i virkeligheden gerne så, hvis det er teknisk muligt - og det tror vi det er, det er der andre, der ikke er enige med os i, men det må vi afprøve - en helt anden løsning, hvor den skat, man betaler på købstidspunktet, fastfryses, indkomstreguleres, men altså ikke stiger med de voldsomme spring, der nogle gange følger af, at værdierne på ejendomsmarkedet stiger i store spring, men når gevinsten realiseres på salgstidspunktet, så beskatter vi til gengæld. Det vil sige på det tidspunkt, hvor murstenene er blevet vekslet til penge, går vi ind og beskatter den værdistigning, der er sket.
Det ville være meget mere trygt for menneskene, for når de så køber, ved de nogenlunde, hvad deres boligudgift er i den tid, de har boligen.
Til gengæld kan man så ikke længere score en enorm arbejdsfri indkomst, som det jo er tilfældet i dag for dem, der er heldige at købe på det rigtige tidspunkt og sælge på det rigtige tidspunkt.
Det vil vi vende tilbage til og fremsætte et sådant forslag.
Det er efter vores opfattelse meget retfærdigt.
Det vil forhindre, at alle de her arbejdsfri formuer ryger ned i lommerne på nogle, der er heldige, og det vil også være samfundsøkonomisk gavnligt, fordi der så ikke opstår et kæmpemæssigt forbrug, der alene er skabt på basis af stigninger på jord og fast ejendom.
Det vender vi tilbage til.
For ikke at nogen skal begynde at undre sig, så er det oplagt, at et sådant forslag jo kun kan vedtages, hvis der kan opnås enighed om det mellem forligspartierne.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-10-07:
Pinsepakken betyder, at beskatningen af ejerboliger omlægges fra lejeværdi af egen bolig til ejendomsværdibeskatning, og siden vedtagelsen af pinsepakken er vi blevet bevidste om behovet for justeringer enkelte steder med baggrund i, at der har vist sig et efterslæb i ejendomsvurderingerne, hvilket betyder, at en del boligejere risikerer at blive ramt temmelig hårdt.
Det Radikale Venstre var som bekendt med i pinsepakken.
Vi synes, det var et fornuftigt indgreb.
Det var et rigtigt tidspunkt at gøre det på, men det har vist sig at have temmelig hårde konsekvenser for ejerne i form af stigninger.
Det er baggrunden for lovforslaget, og vi kan selvfølgelig støtte det.
Sonja Albrink (CD), 1999-10-07:
Ja, i CD hilser vi det da også velkommen, at partierne bag pinsepakken er blevet klogere og har fremsat det lovforslag her.
Det er jo altid positivt, at man vil prøve at begrænse nogle af de negative ting, og det er da utrolig dejligt at se.
Som bekendt er CD, og var CD også i tidernes morgen, modstandere af lejeværdien, og endnu værre blev det, da man kom med den nye lejeværdi, som kaldes ejendomsværdiskat.
Vi blev større modstandere, fordi resultatet jo alt i alt er en højere beskatning af boligejerne.
I CD er vi som sagt negative over for lejeværdien og ejendomsværdiskatten.
Vi er også skeptiske over for de begrænsningsregler, som man laver, fordi vi mener, at der ikke rigtig er tale om en reel begrænsning, men at det kun drejer sig om en udsættelse af den stigning, der er tale om.
Det er, at vi vil af med den skat, og vi har som sagt sammen med de andre borgerlige partier aflagt en musketered i 1997.
Den husker vi, og den vil vi bruge, så snart muligheden er der.
Når lejligheden kommer, vil vi simpelt hen afskaffe den beskatning.
Klaus Kjær (DF), 1999-10-07:
Da lejeværdiloven blev afløst af ejendomsværdiskatteloven som en del af pinsepakken, som Dansk Folkeparti hverken havde eller har del eller lod i, stod det klart for alle, at der for husejerne ville blive tale om en yderligere voldsom boligbeskatning - en uretfærdig misundelsesskat, som Dansk Folkeparti altid har ment burde afskaffes.
Regeringen forsøger nu med dette lovforslag at skære den allerøverste top af de skattestigninger, som er blevet resultatet af vedtagelsen af ejendomsværdiskatteloven.
Selv skatteministeren, som ellers nidkært og næsten daglig pålægger borgerne øgede skatter og yderligere afgifter, har kunnet se urimeligheden i ejendomsskattens konsekvens.
Det er nu således, at der lægges et loft ind, som træder i kraft, hvis ejendomsskatterne stiger med mindst 20 pct.,
men loftet forsvinder i forbindelse med salg af boligen.
Skatteministeren har åbenbart fortsat til hensigt at stavnsbinde folk og sætte boligsalget i stå med den nye ejendomsværdiskattelov.
Ejendomsværdiskatteloven rammer fuldstændig i flæng, alt efter om borgeren har købt ejendommen før eller efter den 2. juli 1998.
Således er det især nye boligejere, og det vil i mange tilfælde sige ganske unge familier, som er ved at etablere sig, der bliver særlig hårdt ramt på pengepungen.
Skatteministeriet har udarbejdet et regneeksempel, der viser, hvor store de nye ejendomsværdiskatter bliver efter det foreliggende lovforslag.
For en bolig, som er købt før den 2. juli 1998 og er vurderet til 1,5 mio. kr. i 1999 og 2 mio. kr. i år 2000, vil der ske en besparelse på 1.600 kr.
årlig i forhold til det gamle forslag.
Hvis boligen er købt efter den 1. juli 1998, vil besparelsen udgøre 2.000 kr. Skatten i det nye forslag udgør henholdsvis 13.200 kr. og 18.000 kr., og det er jo langt mere, end hvis man var fortsat med den gamle lejeværdiberegning, hvor skatten til sammenligning ville have udgjort 12.865 kr.
Man kan karakterisere lovforslaget som en lille lempelse
i en ellers markant forøgelse af beskatningen af at bo i egen bolig
Isoleret set er en lempelse i sig selv positiv, men samlet set burde regeringen målrettet have arbejdet på en total afskaffelse af ejendomsskatten i stedet for en fortsat markant stigning set i forhold til den eksisterende lejeværdiberegning. Dansk Folkeparti kan naturligvis ikke stemme imod en lempelse.
På den anden side kan vi heller ikke stemme for, da vi i givet fald vil cementere den generelt øgede beskatning som følge af indførelsen af ejendomsværdiskatteloven, og jeg kan derfor allerede nu meddele, at Dansk Folkeparti ved tredjebehandlingen af forslaget vil trykke på de gule knapper.
Aage Frandsen (SF), 1999-10-07:
Da vi i Folketinget vedtog pinsepakken, vidste vi jo godt, at der i de godt 20 lovforslag, det drejede sig om, kunne være enkelte af de ting, vi vedtog, der senere ville vise sig at have en lidt anden virkning eller en virkning, som ikke var tilsigtet.
Sådan er det, når man vedtager nogle love, og det er uheldigt, når man gør det; men det er vilkårene, og det gælder for alle partier, at man ved, at når man vedtager en større pakke inden for relativt kort tid, kan der være ting, som man ikke har gennemskuet 100 pct.
Der er ikke nogen, der gør opmærksom på det eksplicit, hvis der er et problem, og derfor er det vigtigt, at når vi i Folketinget så konstaterer noget, som vi synes nok ikke lige var tilsigtet fra vores side, retter vi det.
Vi er klart tilhængere af det, vi vedtog med pinsepakken, for ellers havde vi ikke gjort det, og den justering, som ligger her, er også noget, vi er tilhængere af, fordi det ikke var tilsigtet fra vores side, at virkningen skulle være så voldsom.
Men jeg vil godt understrege, at når ejendomsværdiskatten giver et større provenu, end vi måske havde regnet med, er det jo, fordi vi havde undervurderet de værdistigninger, som var undervejs i samfundet.
Det er sådan set ikke udtryk for, at skatteministeren har hugget flere penge ind i kassen; nej, det er udtryk for, at det, som skatten skulle tilgodese - nemlig for det første at sikre, at samfundet får nogle værdier ind, og for det andet at sikre mod prisstigninger på ejendomme - også er blevet tilgodeset.
Det er ikke noget, der kommer skatteministeren til gode, selv om det går vejen omkring Skatteministeriet.
Så er der altså disse to ting, som efter vores opfattelse er utilsigtede, og når det er tilfældet, skal vi rette det.
Men det betyder ikke, at hovedtegningen i forslaget, som vi vedtog i sin tid, er forkert, tværtimod er den rigtig.
Men vi vil godt lave den glidende overgang i forhold til det, som lå i det oprindelige forslag, så ud fra de betragtninger støtter vi naturligvis forslaget her.
Pernille Sams (KF), 1999-10-07:
Pinsepakken var en svinestreg, og en af de mange grovheder var, at man ændrede lejeværdien til en ejendomsværdibeskatning.
Det, at den helt urimelige skat lejeværdien nu omsider ville falde en smule, fik regeringen, SF og Enhedslisten til at udtænke en endnu værre særskat på ejerboligen under et nyt navn.
Ejendomsværdiskatten er og bliver et misfoster, og vi vil bekæmpe den.
Men vi gør det med en klar understregning af, at vi er imod hele ejendomsværdiskatten, også som den vil se ud efter de her foreslåede ændringer, som er både få og små.
Ejendomsværdiskatten skærpede boligskatten for pensionister med lidt ekstraindtægter.
De får nu ikke længere halv lejeværdi som hidtil, men det er åbenbart et led i en større plan, kan vi jo efterhånden se.
Regeringen har med utrolig stor nidkærhed kastet sig over en gruppe mennesker, nemlig pensionister med en smule opsparing eller indtægt.
Ældre mennesker, som ikke har brugt alt, hvad de tjente hvert år livet igennem, men som har opført sig fornuftigt både over for sig selv og samfundet og lagt lidt til side til alderdommen - alle disse mennesker har regeringen nu set sig ond på.
De skal straffes for deres mådehold, først med pinsepakken, hvor man fjernede pensionistrabatten på lejeværdien; den findes ikke længere i den nye ejendomsværdiskat for pensionister, der har lidt indkomster ved siden af.
De regler skal det lovforslag, vi har her, nu camouflere lidt ved at indføre det fulde skattesmæk over 3 år i stedet for på én gang.
Dernæst vil regeringen nu også tage hjemmehjælpen fra de samme mennesker; det hørte vi jo i forgårs i statsministerens åbningstale.
Altså en regulær hetz mod mennesker, som har opført sig fornuftigt og ønskeligt, mennesker, som selv er parat til at påtage sig lidt ansvar for sig selv i stedet for at overlade det til det offentlige.
Det er en politik, vi inderligt er modstandere af.
Det er altid rart med eksempler, så lad os tage et helt konkret eksempel, så vi ved, hvad vi taler om.
En enlig pensionist med egen bolig, som er vurderet til 1,2 mio. kr., og en årsindkomst på 200.000 kr.; for at beholde sin hjemmehjælp skal vedkommende nu til at betale lige knap 11.000 kr. om året efter de oplysninger, der er kommet om regeringens forslag, nemlig 210 kr. om ugen i 52 uger, dvs. 11.000 kr.
Ud over de 11.000 kr. skal vedkommende nu betale 11.400 kr. i ejendomsværdiskat i stedet for som tidligere 4.800 kr.; her kommer der altså en stigning på 6.600 kr. oven i de 11.000 kr., man yderligere skal betale for hjemmehjælp.
I alt bliver det altså omkring 17.500 kr. mere om året, en sådan pensionist nu skal betale efter regeringens forslag.
Det er immervæk en ordentlig sjat penge, og andre eksempler kan nævnes, hvor beløbene bliver endnu større.
Det andet element i forslaget begrænser den årlige stigning i ejendomsværdiskatten, ligesom det var tilfældet
for lejeværdien, og det er en udmærket lille indrømmelse.
Men alt i alt er dette lovforslag udtryk for et par lapperier på en svinestreg.
Frank Aaen (EL), 1999-10-07:
Der er ikke nogen stigende vold i forhold til ældre.
Det, der stiger, og som også bekymrer os, er frygten for volden, som bl.a. Dansk Folkeparti er med til at producere.
Dansk Folkeparti gør de ældre mere skade end samtlige landets voldspersoner ved på den måde at gøre folk bange.
Men vi erkender, at der er opstået et problem, og derfor foreslår vi det, jeg sagde før om besøgsvenner, og at man sørger for, at der er bemanding på stationerne, og sørger for, at der er bemanding i butikscentrene, så der er nogle, der kan skabe tryghed.
Vi har også foreslået, at betjentene i stedet for at sidde og lumre inde på stationen eller altid køre to og to i bilen i højere grad kommer på gaden ude i lokalsamfundet og på den måde også er med til at skabe sikkerhed.
Men det er ikke, fordi der er mere vold; det er, fordi frygten for volden er blevet større og urimelig stor.
Peter Skaarup (DF), 1999-10-07:
Det var med stor interesse, at jeg lyttede til hr. Óli Breckmanns tale om, hvad der foregår på Færøerne i øjeblikket, og jeg synes, det understreger det, som regeringen desværre ikke helt for alvor har villet se i øjnene, nemlig at der i øjeblikket på Færøerne blandt mange partier er en meget udbredt selvstændighedstrang i forhold til rigsfællesskabet.
Og der har man så nu fra færøsk side lavet denne her hvidbog, der ret præcist angiver forskellige muligheder for, hvordan man kan klare en sådan selvstændighed i forhold til rigsfællesskabet.
Og det, der så kan undre, er, at regeringen i Danmark ikke har gjort sig nogen overvejelser om, hvad der skal foregå set fra dansk side, hvis den her selvstændighedstrang virkelig kommer til udtryk, som hr. Óli Breckmann jo ret præcist angiver planerne for.
Derfor synes jeg da, at det kunne være spændende at høre, om hr. Óli Breckmanns forestiller sig, når det f.eks. bliver sagt, at man skulle operere med to grundlove, altså en for Danmark og en for Færøerne, at der skal en grundlovsændring til.
Svært er det jo at forestille sig det klaret uden en grundlovsændring.
Og samtidig synes jeg, der påhviler statsministeren et stort ansvar for også at svare her i dag på, om Statsministeriet har nogen bud på, hvad der skal ske fra dansk side, hvis det her ønske virkelig kommer til udtryk.