runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Møller (KF), 1997-11-27:
Det er selvfølgelig interessant, og det vil jeg følge op ved at spørge om nogle af de ting, som andre har spurgt om:
Jeg har forstået på både Enhedslistens og SF's ordførere
her, at de er meget interesserede i, at samtidig med at der udbygges med havvindmøller, skal eksisterende kulkraftværker lukkes, og dér vil jeg gerne sige, at for Det Konservative Folkeparti er det ikke noget mål at lukke eksisterende værker, for de danske elværker producerer både konkurrencemæssigt og miljømæssigt korrekt, men hvis man nu skal til at lukke værker, som endnu ikke er afskrevet, og som vi kunne tjene penge på i mange år ved at eksportere strømmen, hvem skal så betale den udgift, der kommer her? Eller er det således, at ministeren vil lukke op for muligheden for eleksport? Og hvis man må eksportere el, vil jeg i forbindelse med de drøftelser, vi har om CO2, spørge, om det så er den CO2-fri el, der må eksporteres, eller det er el produceret på de konventionelle værker. Og så skal jeg sige, at vi ikke under nogen omstændigheder kan basere vores vedvarende energi efter år 2035 på, at der ydes tilskud, og jeg skal også sige, at jeg forstår, at ministeren konkurrerer med SF om at bygge mest af alting.
I Det Konservative Folkeparti konkurrerer vi med os selv og de øvrige partier om at finde de bedst mulige løsninger.
Peter Hansen-Nord (V), 1997-11-27:
Det er jo dejligt, at vi her har et emne, som vi på mange måder med hver vores indgangsvinkel egentlig er enige i, og derfor skal tiden ikke misbruges.
Men jeg vil alligevel sige i forbindelse med hastigheden, hvormed denne lovændring skal køre, at jeg synes, der så i betænkningen skal tages højde for, hvordan den fremtidige politik på området skal være.
Jeg håber, at den øvelse kan fungere.
Jeg er selvfølgelig ked af ministerens tilbagevendende bemærkninger om fodslæberi i miljøspørgsmål.
Det er ikke det, der er tale om fra Venstres side.
Vi er meget, meget opsatte på at få det her gjort økonomisk optimalt og få det gjort rigtigt fra starten.
Jeg er fuldstændig klar over, at det er ministeren ligeglad med; det er bare penge ud af kassen, og lad det ske så hurtigt som muligt.
Vi vil gøre det optimalt, og vi vil gerne have lov til at tænke os om, før vi gør disse ting, som vi så i øvrigt glædeligvis er enige om.
Eva Møller (KF), 1997-11-27:
Lad mig indlede med at sige til ministeren, at jeg var meget glad for bemærkningen om, at ministeren ikke ville løbe fra en aftale, han havde lavet.
Det er jo altid rart, når politikere slår den slags ting fast.
Men jeg vil så også gerne med det samme understrege over for ministeren, som det også er blevet sagt fra Folketingets talerstol i dag, og som vi sagde gentagne gange under debatten om havvindmøller på Energiudvalgets åbne møde, at det er en aftale, som ministeren har, en aftale, om hvilken vi andre ikke ved meget andet, end hvad der har stået i en pressemeddelelse.
Så fik jeg dog ministeren til at sige den dag og også fra talerstolen i dag, at det er et påbud til elværkerne, og vi er også nogenlunde enige om, hvorfor det er et påbud til elværkerne.
Men jeg vil gerne sige, at for mig at se er det ikke et spørgsmål om, at vi ikke vil stå ved vores målsætninger.
Vi sagde bare stilfærdigt den dag, og det vil jeg gerne gentage nu, at jeg føler mig ikke overbevist om, at fem havvindmølleparker er præcis det rigtige tal.
Hvorfor fem?
Hvorfor ikke fire eller seks?
Hvad er baggrunden?
Det kan godt være, at det er helt indlysende, hvis man har forhandlet. Jeg har ikke forhandlet, jeg har læst en pressemeddelelse.
Hvorfor er elværkerne de eneste, der må lave dette demonstrationsprojekt?
Bekymrer det overhovedet ikke ministeren, hvad det kommer til at koste for industrien?
Jeg ved, hvad det kommer til at koste Stålvalseværket.
Det er den slags ting, vi gerne vil have afklaret, inden vi bare slår ud med hånden og flot kontrasignerer ministerens aftaler, som vi ikke har lod og del i.
Svend Auken (S), 1997-11-27:
Det er rigtigt, at det er et påbud, som jeg vil give elværkerne, og det er af hensyn til, at det er den måde, man gererer sig på, hvis man skal finansiere det på en fornuftig måde og sørge for, at det ikke berører elværkernes konkurrenceevne, i takt med at markedet åbnes.
I det omfang det vil komme til at koste noget at fjerne de mange ton CO2, og det er mange ton CO2, vi taler om ved udbygningen med de 750 MW, er det givetvis den laveste pris for fjernelse af CO2, som man overhovedet kan forestille sig, og jeg lægger altså vægt på, at vi handler hurtigt.
Fru Svanholt var inde på SF's forslag i sin tid om 500 MW inden år 2005.
Her er det altså 750 MW, og jeg synes i virkeligheden, det er flot, hvis vi får en kappestrid om, hvem der vil gøre mest.
Jeg kan godt sige, at SF har været med til at være løftestang for det her.
Så er vi bare hoppet lidt højere op, end man havde regnet med, og det synes jeg er fint i forhold til det.
Det var, fordi jeg skulle til at sige noget pænt til hr. Hansen-Nord, at det var lidt svært at finde ordene.
Hvis hr. Hansen-Nord kan komme med nogle konstruktive ideer til, hvordan vi kan involvere dansk erhvervsliv, og hvis andre partier kan komme med gode ideer til, hvordan vi kan involvere borgere, vindmøllelav osv., så lad os diskutere det.
Jeg kan sige til Enhedslisten, at der i hvert fald ikke bliver indgået nogen form for internationale forpligtelser
med hensyn til havvindmøller, før vi har haft lejlighed til at lægge disse ting fast, det siger sig selv.
Vi får tid til at snakke det ordentligt igennem, men jeg synes bare ikke, det skal forsinke, at vi får den udbygningsaftale med elværkerne, som der er lagt op til.
Man kan altid, som fru Møller var inde på,
stille spørgsmålet: Skulle vi have satset på 600 MW, eller skulle vi have satset på 900 MW?
I »Energi 21« tror jeg vi har opereret med 4.000 MW, og det kan godt være, at vi skal endnu højere op.
Jeg er i dag tilbøjelig til at tro, at vi nok kommer højere op end de 4.000 MW, hvis vi til sin tid skal frem til, at 35 pct. af vores energiforsyning dækkes med vedvarende energi.
Og hvis jeg ikke husker meget galt, har hr. Hindrup Andersen satset på 10.000 MW på det her felt. Men uanset om man har den ene eller den anden eller den tredje målsætning, er det da godt, at vi får en så god start som muligt på det her, for det er altså både den bedste og den billigste måde at fjerne CO2 på; alle andre måder er både dyrere og dårligere end den.
Det vil jeg slutte med at sige.
Og selv om jeg har noteret mig de kritiske bemærkninger, siger jeg derfor endnu en gang tak for, at partierne faktisk i dag har sagt: Lad os sætte os ned omkring et bord og prøve at finde nogle retningslinjer i fællesskab, så private og andre også kan komme med i udbygningen med havvindmøller.
Anni Svanholt (SF), 1997-11-27:
Jeg forstår godt, at ministeren er glad for aftalen om, at der skal opføres 750 MW havmøller, for det er et flot mål, men aftalen kunne jo blive meget bedre og flottere, hvis den også indebar - og det vil jeg så spørge ministeren om den gør - at tilsvarende MW kulkraft som minimum blev nedlagt samtidig og for mig meget gerne hurtigere, for det ville jo bevirke, at aftalen i hvert fald blev dobbelt så god.
Så jeg håber, at ministeren her kan give tilsagn om, at hvis det ikke allerede er en del af aftalen, så kan det blive en del af aftalen, når den endelig skal forhandles på plads, sådan at vi kan få sikkerhed for, at der i hvert fald bliver nedlagt 750 MW kulkraft.
Det tror jeg også svenskerne, vore naboer, vil blive utrolig glade for; de vil klappe i hænderne, hver gang vi nedlægger noget kulkraft i Danmark.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Jeg kan forstå, at ministeren også er indstillet på at se på, hvordan vi kan få gang i de private vindmøllelav, altså sikre deres vilkår, så de også kan komme på havet.
Så har jeg et sidste spørgsmål til ministeren, og jeg vil benytte den anledning til at høre ministerens udlægning af aftalen med elselskaberne: Ville det ikke være rimeligt, at det var sådan, at når de bygger vindmøller på havet til at producere de her 750 MW, skal de samtidig lukke tilsvarende ned for kulkraftværkerne, sådan at det ikke bare bliver en udbygning af energiforbruget, for så er der jo egentlig ikke nogen CO2-besparelse i det.
CO2-besparelsen ligger jo i, at den vedvarende energi erstatter fossil energi, og derfor vil jeg spørge ministeren: Hvordan skal man udlægge den omtale af aftalen, der har været i pressen?
Skal man udlægge den sådan, at aftalen med elværkerne indebærer, at elværkerne ikke skal lukke gamle, forurenende kulværker som betingelse for at bygge nyt?
Peter Hansen-Nord (V), 1997-11-27:
Det skal være min sidste kommentar, for nu begynder
førstebehandlingen af L 68 at ligne en fristil, og det skal jeg såmænd ikke give et yderligere bidrag til
Men jeg vil da godt have, at ministeren i hvert fald gør sig klart, at ministeren jo på et eller andet tidspunkt må få et forklaringsproblem, når vi på den ene side står her og diskuterer en aftale - og en aftale er altså noget, som jeg opfatter som indgået mellem indforståede parter - og ministeren på den anden side taler om et påbud. Som ministeren forsøgte at forklare før, er der selvfølgelig en sammenhæng mellem de to ting, men det må være svært for almindelige mennesker at forstå, at ministeren på den ene side har en aftale og på den anden side kommer med et påbud, for hvis man har en aftale, behøver man jo ikke komme med et påbud.
Man skulle vel ikke have den kætterske tanke, at påbudet er noget, som man har ønsket at have for at kunne indgå den aftale?
Svend Auken (S), 1997-11-27:
Ja, jeg skal i hvert fald ikke gøre mig klog på, hvem der vinder denne kappestrid mellem Venstre og De Konservative om at gøre mindst muligt for miljøet.
Det vil jeg ikke dømme om, men jeg synes, opløbet ser meget tæt ud i øjeblikket.
Jeg vil derimod gerne have både Venstre og De Konservative med i en positiv dialog om disse spørgsmål.
Men når det drejer sig om støtte til vedvarende energi, har vi jo bedt Energimiljørådet, hvor der sidder virkelig gode folk, om at kigge på hele det felt, men jeg vil ikke komme med noget udsagn om det - det er også et svar til hr. Hindrup Andersen - før den analyse er færdig, for det kan jo godt være, at der frigøres nogle penge, der kan bruges på nogle andre områder - hvad ved jeg? Jeg har bare sagt, at jeg vil ikke spare på støtten til vedvarende energi, men måske undersøge, om den kan bruges mere effektivt, end den hidtil har været brugt.
Så har fru Eva Møller selvfølgelig en pointe i, at energibesparelser i en række situationer er bedre end produktion af vedvarende energi.
Det har hun ret i, men hvis man ser på indretningen af energisystemer, er den billigste måde at fjerne CO2 på, når vi taler om Danmark, udbygningen af vindkraften, tror jeg.
Men hun har selvfølgelig en pointe
i det andet.
Ret skal være ret.
Erik Mortensen (S), 1997-11-27:
L 68 er både en logisk og fornuftig ændring af vores elforsyningslov, idet vi nu er ude at operere i havområderne også ud over de kendte 3 sømil, som vi normalt har som grænse, med en økonomisk zone på op til 200 sømil.
Skal vi etablere de ønskede megawatt på vindkraft også i havområderne, er det selvfølgelig nødvendigt, at vores elforsyningslov også gælder, hvor disse anlæg måtte blive placeret.
Endvidere selvfølgelig også at ministerens beføjelser til både at styre området og give de nødvendige tilladelser, når vi er ude i disse områder, også er indeholdt i loven.
Samtidig er der også en lille justering af tilladelsen til energiproduktion, normalt 20-årige tilladelser, som her ganske kort forlænges af praktiske grunde, fordi vi i forbindelse med EU's elliberalisering må imødese en nødvendig ændring af hele lovkomplekset.
Alt i alt et nødvendigt og logisk ændringsforslag til den eksisterende lov, som Socialdemokratiet kan støtte.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Det er jo, fordi vi er nervøse for, at elselskaberne kan blive solgt, sådan som EU-liberaliseringen nu er.
Men jeg vil også gerne spørge ministeren, om det ikke er muligt, at vi kan accelerere dette regelsæt for havvindmøller, således at vi sikrer os, at vi har lavet det, inden EU kommer op i omdrejninger og begynder at lave nogle direktiver om, hvordan vi skal te os, når vi er på havet.
Det ligger os meget på sinde at sikre, at vi får en hurtig udbygning på havet, og at det også bliver på danske hænder.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke er muligt i forbindelse med dette lovforslag hurtigt at få afklaret spørgmålet om, at private lav kan gå på havet nu og få sikkerhed for, at de får den samme støtte, dvs. 10-øren og 17-øren, som de har på land, vi foreslår f.eks. for 200 MW's vedkommende, således at vi kan få en garanti for, at de kan komme i gang.
Det vil jeg gerne spørge ministeren om.
Svend Auken (S), 1997-11-27:
To ting: Den ene er, at fru Addi Andersen spurgte mig, om jeg mente, det var vigtigt at få andre med, når det drejer sig om at afværge klimakatastrofen, og dertil kan jeg ikke bare af diplomatisk høflighed, men også med al mulig saglighed sige, at det er helt afgørende.
Et land som Danmark kan selvfølgelig ikke selv afvende denne katastrofe.
Vi kan på nogle områder ved at gå foran være med til at demonstrere i praksis, at det er muligt at lave omstillinger, uden at det går ud over eksempelvis beskæftigelse, levestandard og konkurrenceevne i vores eget land, men det samlede resultat afhænger af, at vi får andre med.
Det er det, hele bestræbelsen i Kyoto går ud på, og det er det, vores politik har været præget af i EU, hvor Danmark fra første færd har kæmpet for en så stærk samlet indstilling fra EU-landenes side som overhovedet muligt.
Og siden vi vedtog den i marts, har det regeringsskifte, der har fundet sted i Frankrig og i England, ført til, at EU's forhandlingsposition er endnu stærkere, og at forpligtelsen til at gøre noget i fællesskab er endnu mere markeret, end den var i marts.
Så jeg kan svare ubetinget ja til fru Addi Andersens spørgsmål.
Jeg har personligt den opfattelse, at det er svært at forklare, hvorfor vi kun vil gøre noget ved katastrofer, globale katastrofer, hvis det ikke koster os noget.
Jeg har svært ved at forstå, at vi som verdenssamfund ikke optræder lige så rationelt, som en familie eller en virksomhed, der er udsat for en risiko, nemlig tegner en forsikring og betaler en præmie for det.
Jeg mener altså kort sagt, vi også skulle gøre alt det, der var nødvendigt for at afværge klimakatastrofen, hvis det kostede os noget, også hvis det kostede os job.
Men nu er det så heldigt, at hvis vi gennemfører det her på den rigtige måde og gør det i fællesskab, så kan vi på samme tid afværge klimakatastrofen og sikre en høj levestandard og måske endda få flere arbejdspladser, end vi har i dag.
EU-Kommissionen har beregnet, at hvis det fælles europæiske forslag om reduktion med 15 pct. frem til år 2010 blev gennemført, så ville det praktisk talt ikke berøre den økonomiske fremgang i den samme periode inden for EU.
Så selv om jeg var parat til at gå med til også at betale en høj pris for at undgå katastrofen, så er det ikke nødvendigt at betale en høj pris.
Den høje pris kommer kun til udbetaling i den situation, hvor vi er ukloge og venter længe, inden vi gør noget effektivt for at afværge katastrofen.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Til fru Elsebeth Gerner Nielsen vil jeg sige, at jeg er helt enig i betragtningerne om EU's lederskab på det her område.
Men jeg vil så spørge Det Radikale Venstres ordfører, om det, vi nu har brug for at ruste op til i de næste fjorten dage, ikke er at bruge vores indflydelse i EU, for det er jo det, der er det vigtigste i vores forhold til EU, og derfor står der i mit forslag til vedtagelse, at EU skal insistere * o i Kyoto. For den største risiko er jo, at EU's flotte cigarføring eller profil falder sammen under pres fra USA og Japan og Australien om, at man skal finde fælles fodslag, så EU ikke kører en forhandlingslinje, der er stærk nok.
Så jeg håber, det er det, vi er enige om at sige til miljøministeren, for der er altså en kamp forude, som kan blive ganske hård, også internt i EU.
Og så et sidste spørgsmål: Er Det Radikale Venstre enigt i det tema i SF's forslag til vedtagelse, som handler om tiden efter Kyoto?
Aage Brusgaard (FP), 1997-11-27:
Jeg blev ikke helt færdig i første runde, så derfor tager jeg lige 3 minutter her.
Fremskridtspartiet er ikke helt på linje med en del af de øvrige folketingsmedlemmer, hvad angår den religion, der siger, at det er menneskeskabte aktiviteter, der er ved at få Jorden til at gå under.
Jeg vil godt kommentere det forslag til vedtagelse, som der tegner sig et flertal for.
Jeg håber, jeg kan sige det uden at fornærme nogen: Det er ikke særlig pædagogisk skrevet.
Derfor vil jeg godt spørge ordføreren, hr. Martin Glerup, om det skal forstås sådan, at hvis vi siger ja til forslaget til vedtagelse, vil vi arbejde for at reducere CO2-udslippet med 15 pct. inden år 2010, og ud af de 15 pct. skal de 7½ pct. være opfyldt før år 2005, og det er på verdensplan, vi taler om.
Hvis det er korrekt forstået, stemmer Fremskridtspartiet for den foreslåede vedtagelse.
Per Kaalund (S), 1997-11-27:
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at princippet om offentlighed i forvaltningen er et både godt og rigtigt princip, blandt andet som et led i den demokratiske kontrol med forvaltningerne, og således at forhold af offentlig interesse kan blive både afdækket og debatteret.
Derfor bør der være så få begrænsninger som muligt, men et af de områder, hvor der er brug for begrænsninger i offentlighedslovene, er i personalesagerne, der som oftest er helt uden eller af begrænset interesse for offentligheden.
Eksempelvis har indsatte i fængsler søgt og fået aktindsigt i konkrete personalesager
Ligeledes er det bekendt, at der er søgt aktindsigt i personalesager for ansatte i socialforvaltningen og skattevæsenet med videre.
Det giver utryghed for de offentligt ansatte, når deres privatadresser, telefonnumre og andre mere personlige oplysninger umiddelbart kan indhentes, samtidig med at der kan være en klar fornemmelse af, at aktindsigten søges med baggrund i almindelig nysgerrighed, som led i et rent privat mellemværende mellem ansøgeren om aktindsigt og den ansatte eller som reaktion på tjenstlige handlinger og afgørelser, hvor det naturlige for en borger, der føler sig urimeligt behandlet, må være at klage til den pågældende myndighed eller eventuelt til en overordnet instans.
I den gældende offentlighedslov er personalesager undergivet aktindsigt med visse begrænsninger og undtagelser, der i øvrigt giver anledning til en række fortolkningsproblemer, f.eks. hvorvidt og i hvilket omfang personalebedømmelser m.v. kan udleveres.
Det foreliggende lovforslag, som vi hilser velkomment, undtager personalesager fra aktindsigt, bortset fra ganske få oplysninger, en positivliste, om man vil, omfattende navn, stilling, uddannelse, arbejdsopgaver, løn og tjenesterejser,
Samtidig vil lovforslaget fjerne enhver tvivl - så godt som - hos myndigheder om, hvad der kan udleveres. Lovforslaget giver efter vores opfattelse en fornuftig balance mellem på den ene side offentlighedens interesse og på den anden side medarbejdernes interesse for arbejdsvilkår, der giver rimelig tryghed.
En arbejdsgruppe nedsat af justitsministeren har afgivet den betænkning, som har dannet baggrund for lovforslaget, og vi har med tilfredshed noteret os, at betænkningen er afgivet i enighed.
Både offentlige arbejdsgivere og faglige organisationer og pressen og universiteterne har været repræsenteret i arbejdsgruppen. Lovforslaget er sendt til høring, og vi vil selvfølgelig se på reaktionerne i forbindelse med det videre udvalgsarbejde. Socialdemokratiet kan anbefale det foreliggende lovforslag.
Og den radikale folketingsgruppes ordfører, som ikke kunne være til stede på grund af forhandlingerne om finansloven, har bedt mig meddele, at den radikale folketingsgruppe ligeledes kan anbefale lovforslaget.
Svend Auken (S), 1997-11-27:
Jeg synes ikke, der her i anden omgang var en helt så helhjertet tilslutning til den konsensus, som efterhånden har udviklet sig mellem videnskabsmænd om, at der er en reel risiko for, at klimaforandringen er skabt gennem en forøgelse af de menneskeligt forårsagede drivhusgasser i atmosfæren, og at denne risiko kan blive nok så fatal.
Det sidste, der er inde i billedet, er en mulig påvirkning fra Golfstrømmen, som vil have helt katastrofale konsekvenser for klimaet i vores egen del af verden.
Men konklusionen er jeg glad for: at vi under alle omstændigheder skal gøre noget. Så siger jeg ikke, at dagen i dag skal bruges til at genoptage polemikken om de danske virkemidler, for jeg synes ikke, hr. Langkilde har været særlig god til at overbevise sine partifæller om, at når man har nogle flotte mål, må man også ville midlerne.
Det, jeg derimod synes, vi skal bruge kræfterne til i dag, er at diskutere, hvad der skal ske i Kyoto.
Her er jeg enig med hr. Langkilde i, at eksempelvis HFC-gasserne, som bliver de gasser, der i mange lande kommer til at erstatte CFC-gasserne, som vi nu forbyder af hensyn til ozonlagets beskyttelse, skal inddrages i processen.
Jeg mener personligt, at vi skal fase HFC-gasserne ud og finde ikkeklimaskadende erstatninger for CFC-gasserne i fremtiden, og dansk industri er jo langt fremme med at udvikle nogle alternativer, så jeg vil gerne have det med.
Derfor er jeg i princippet imødekommende over for amerikanerne, men jeg tror, hr. Gade har ret i, at vi måske skal håndtere disse gasser i en særskilt kurv for ikke at gøre det hele alt for uoverskueligt.
Man kan jo frygte, at hvis vi blander for mange gasser i den samme kurv, bliver kontrolproblemer og tærskelværdier osv. uoverskuelige.
Men hr. Langkilde har faktisk ret i, at vi skal bruge
denne proces til at få en indsats i gang internationalt også på andre områder. Jeg mener, det er afgørende, at der er separate reduktionsmål for de særlige drivhusgasser HFC, PFC og SF 6 - det sidste har ikke noget med Socialistisk Folkeparti at gøre, men er noget helt andet. Så vil jeg sige til hr. Langkilde, at jeg er jo glad for, at der er bevægelse i Det Konservative Folkeparti på det her felt, for vi har alt for længe diskuteret, om vi skulle handle, og nu skal vi handle.
Men så vil jeg altså spørge hr. Langkilde: Hvorfor alligevel blive ved med at drage hele usikkerhedselementet ind?
Der er jo ikke nogen af os, der på noget tidspunkt har sagt, at der ikke findes andet, der kan forstyrre klimaet, end det menneskeskabte, men den menneskeskabte drivhuseffekt er nu altså det eneste, som vi som mennesker kan gøre noget ved. Vi kan jo ikke gøre noget ved vulkanudbrud og andre ting, men vi kan gøre noget ved det menneskeskabte, og der ligger den sikkerhed i det, at alle klimaforskere knyttet til IPPC, Det Internationale Klimapanel - og det er altså de førende i verden - entydigt siger, at den menneskeskabte drivhuseffekt er så stor, at der skal handles nu, selv om man ikke har det endegyldige bevis, for hvis man skal vente, til man har det endegyldige bevis, er det alt for sent, og så står vi med en global katastrofe.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-27:
Jeg er meget glad for ministerens svar om de øvrige drivhusgasser.
Om der skal opstilles reduktionsmål for hver enkelt gasart eller for dem alle samlet, synes jeg ikke vi skal binde os til her i salen, for det gælder om at have lidt luft, når man skal ud at forhandle.
Men målsætningen er vi enige om.
Så kan man diskutere, om vi skal blive ved med at tale om, hvorvidt der er tvivl her, men det er meget vigtigt for Det Konservative Folkeparti, for hver gang vi har haft en miljøpolitisk debat, hvor det siden har vist sig, at vi har haft nogle forkerte oplysninger, eller at den viden, vi har haft, ikke har været i orden, er der en stigning i antallet af de mennesker, der siger: Det er bare noget, de finder på, så lad os nu vente og se tiden an.
Og det er vigtigt for os at signalere til vælgerne, at vi ikke skal vente, men gøre noget, og at vi selv kan gøre noget og selv har en forpligtelse.
Nogle er købt og betalt til det, kan man hævde, men andre har gode grunde til at sige, at der er andre elementer, der påvirker klimaet.
Og jo mere videnbaseret vi kan gøre det, og jo bedre rådgivere, vi har i Danmark, der gerne vil gå i front på det her område, jo sikrere en udvikling kan vi være med til at skabe for de kommende generationer.