runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorte Bennedsen (S), 1999-11-11:
Ja, vi havde jo en lang debat, Kristeligt Folkepartis ordfører og jeg,
ved behandlingen af Kristeligt Folkepartis forslag, og der kan jeg i hvert fald sige klart, at det forslag er vi ikke enig i.
For hvis man følger det forslag, Kristeligt Folkeparti fremsatte, så må der, hvis der kommer et foster til verden efter 18. uge, overhovedet ikke foretages abort, uanset levedygtighed eller ikke levedygtighed.
Det var det, der fremgik af Kristeligt Folkepartis forslag i foråret, og det er vi uenige i.
Så spørger hr. Sjursen mig om, hvad vi mener om Downs syndrom, og det kunne være andre ting.
Jeg havde nær sagt - hvis ikke det bliver misforstået - vi mener ikke noget.
Vi skal ikke ind og lave paragraffer og bestemme, at det dér kan man, og det dér kan man ikke på det her område.
Vi synes, det er rigtigt og godt - altså ideen om at lave en ændring af abortloven er ikke groet i vores baghave, den udsprang af debatten her sidst.
Vi var faktisk meget godt tilfredse med den abortlov, vi har, og vi synes, det er rigtigt, at det her i sidste instans kommer til at ende med et lægeligt skøn og ikke med firkantede paragraffer.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-11:
Den socialdemokratiske ordfører, fru Dorte Bennedsen, lagde vægt på, at der skal være rum for at kunne varetage nogle helt nødvendige etiske og menneskelige hensyn.
Det er jeg sådan set ikke uenig i.
Så er spørgsmålet: Hvilket hensyn er det så mere præcist?
Og dér kan det selvfølgelig godt være, uenigheden melder sig.
Synes Socialdemokratiet, at levedygtige fostre f.eks. med Downs syndrom, skal have lov til at blive frasorteret, blive til provokerede aborter, når de rent faktisk er levedygtige?
Det synes jeg er en væsentlig problemstilling, også i forhold til den debat, som vi havde i sidste folketingssamling om Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag B 69.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-12:
Jeg ved ikke, om jeg på et eller andet punkt kunne være enig med hr. Hans Christian Schmidt.
Muligvis.
Fordi for mig er grønne afgifter afgørende i forhold til - når det er ægte grønne afgifter - at de er adfærdsregulerende.
Det stiller jeg også spørgsmål om, og derfor ser vi det her primært i miljømæssig sammenhæng.
Jeg tror, det har en virkning.
Men vi kunne godt forestille os, at loven kunne indrettes sådan, at den havde en bedre virkning. Så er der andre afgifter, som både kan have en grøn virkning og så være rent fiskale også.
Hvorvidt lovforslaget altså går i den retning, ja, det mener jeg, at det gør, men altså ikke nok. Men så betyder det jo så, at vi skal stramme det.
Er det det, vi kan være enige om, hr. Hans Christian Schmidt?
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-12:
Jo, men jeg er jo altid meget begejstret over, at man taler meget om Venstres miljøpolitik.
Og tænk hvis vi nu, når ordføreren for SF er på talerstolen, også kunne komme til at tale lidt om SF's.
Men det kan vi ikke.
Det interessante er altså at tale om Venstre, og det siger vi tak for.
Men jeg synes da ikke, der er noget galt i det.
Kunne vi ikke få at vide, hvornår SF vil sætte hælene i og sige: Det her vil vi ikke være med til.
Indtil nu hører vi alt muligt andet, men vi kan ikke få at vide, om SF vil sige: Det med tekstiltryk er altså for farligt.
SF har måske allerede været ovre at handle og snakke om det her forslag, men jeg synes, det er så ærgerligt.
Jeg er selvfølgelig imponeret og siger tak for den debat om Venstres politik, men nu var det jo lige SF's politik, vi var kommet til.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-12:
En rigtig god miljøafgift, som man virkelig kan kalde grøn, er en afgift, som er adfærdsregulerende og stort set ikke giver noget.
Den næstbedste afgift ud fra en miljømæssig betragtning er en afgift, som er adfærdsregulerende, og det provenu, der kommer ind, bruger man også i miljømæssig henseende.
Så er der afgifter - og der bevæger vi os over i retning
af det fiskale - som har en miljømæssig virkning.
Det har den her, ikke i voldsom grad, det kunne blive bedre, og det var bedre, hvis man tog det, som lå i Miljø- og Energiministeriets rapporter, så ville den have endnu mere miljømæssig virkning.
Men den har også en fiskal virkning, og det er det, som vi diskuterer: Hvorvidt skal der være mere eller mindre miljø i det, men måske alligevel stadig væk med fiskal virkning.
Så til hr. Frank Aaens spørgsmål.
Det er jo et glimrende spørgsmål.
Da Venstre i Folketingssalen lod sig overbevise om, at pvc som film skulle afgiftsbelægges, ud fra at det havde en miljømæssig virkning, så stemte Venstre for.
Hvorfor monstro Venstre gjorde det?
Hvorfor var man ikke optaget af beskæftigelsesmæssige interesser eller industriinteresser ved den lejlighed?
Det er jo nok, fordi de ikke nåede at komme på banen ved den lejlighed, for det gik
Jeg synes sådan set, det er godt, at Venstre har fået det forslag, for det er i virkeligheden det eneste, vi kender, som er ægte, hvor Venstre har valgt en skat ud fra en miljømæssig betragtning, og det er da godt, at Venstre gjorde det.
Men hvorfor er det overhovedet ikke muligt at bevæge Venstre i den her forbindelse?
De har også været hos mig, men forskellige argumenter hører man på, og så tager man stilling ud fra ens egen grundholdning og ikke ud fra hvad dem, der kommer med argumenterne, mener.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-12:
Vi er jo nødt til at få lukket det forslag lidt op her, om det er skat eller miljø.
Nu fik vi så SF's tilkendegivelse
af, at når det er et regenerat, altså når man indsamler pvc til gavn for både miljø og natur og genanvender det igen i stedet for at komme med ny pvc, så skal man afgiftsbelægges. Så må vi tage fat på det næste: Hvor vil SF så sætte hælene i?
Gælder det tekstiltryk, noget af det, der er det mest farlige overhovedet for miljøet, nemlig tryk på bluser?
Vil SF dér slå bremsen i og sige: Dét vil vi alligevel ikke være med til?
Og vil SF f.eks. sige: Det med undervognsbehandling, dét vil vi heller ikke være med til?
Hvornår sætter SF hælene i?
Altså, er der noget miljø, eller er man alligevel på vej over til det fiskale?
Frank Aaen (EL), 1999-11-12:
Så fik vi afdækket to små eksempler på Venstres miljøindsats.
Men så er mit spørgsmål til hr. Aage Frandsen: Når nu vi har hørt den her debat i dag, hvor Venstre i den grad har problematiseret det miljøproblem, der måtte være på området -
er pvc nu så farligt, og hvad kan man dokumentere, og hvad er der galt, og hvad skal vi?
- var det så ikke interessant at vide, med hvilken miljøargumentation man stemte for afgiften
på pvc i film, når man ikke synes, at det er så indlysende at tage fat her, hvor anvendelsen af pvc er endnu større?
Synes hr. Aage Frandsen ikke, det kunne være meget godt at få belyst fra Venstres side, hvad forskellen er i miljøtilgangen til det forslag, man stemte for, og det, som man i dag vil stemme imod?
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-12:
Jeg vil sådan set gerne kvittere for hr. Aage Frandsens melding om, at den skal være mere miljøvenlig den her.
Jeg synes, at det i hvert fald er et rigtigt skridt, om vi så kan nå hinanden ved det.
Men nu er vi da begyndt at sige, at det er miljøet, og ikke - som jeg forstår på forslaget - skatter.
Hr. Aage Frandsen taler om, at det skal være mere grønt: Vil hr. Aage Frandsen stille det krav på SF's vegne, at han ikke vil være med til, som lovforslaget lægger op til, at man afgiftsbelægger regenerat, altså de, der gør en indsats for miljøet ved at samle det ind og bruge det.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-12:
Jeg vil gerne takke hr. Kim Andersen for svaret på, hvad det var for en afgift, Venstre har været med til at indføre.
Det var præcis denne afgift, jeg tænkte på.
Det er et enkelt tilfælde.
Det gav 15 mio. kr.
Det var et forslag, som var aftalt mellem regeringen, CD og SF i forbindelse med emballageafgiften, at vi så fik den med.
Det var et ønske, vi havde.
Det kvitterede vi for dengang.
Det gør jeg gerne igen.
Og det glæder mig, at hr. Kim Andersen også har det i erindring.
Det er også vigtigt for hr. Kim Andersen, når han er ude til møderne ude i landet, at han har det der eksempel.
Det var en afgift, der virkelig var miljømæssigt rigtig, og den var indført ud fra en betragtning om, at vi ikke kunne forbyde det.
Vi ville gerne forbyde det, men det kan vi ikke af hensyn til EU.
Det gælder også for en række andre ting, at når vi laver afgifter, så er det, fordi vi ikke kan forbyde dem, fordi vi er medlem af EU, og EU har nogle regler omkring det indre marked.
Det er derfor, at vi jo er nødt til at bruge nogle afgifter en gang imellem, mens det rigtigste i nogle tilfælde simpelt hen ville være et forbud.
Men vi kan ikke gøre det.
Det var tilfældet dér, og det kan også være tilfældet i andre sammenhænge.
Så med hensyn til det spørgsmål, som hr. Hans Christian Schmidt stiller: Det er ikke altid nok, at man indsamler, for der er en miljømæssigt negativ effekt, selv om det bliver indsamlet.
Det er ikke altid nok, at man indsamler.
Derfor vil vi ikke i denne her forbindelse stille det krav, som hr. Hans Christian Schmidt synes jeg skulle stille.
Det krav stiller jeg ikke.
Kim Andersen (V), 1999-11-12:
Hr. Aage Frandsen har tidligere efterlyst, hvilke afgifter på miljøområdet Venstre har stemt for.
Jeg har nævnt Vandmiljøplanen.
Jeg kan også nævne, at Venstre jo stemte for afgiften på pvc til brug ved fremstilling af folier til levnedsmidler i 1998.
Venstre har rent faktisk stemt for den slags afgifter, og det vil vi naturligvis gøre igen, hvor det er dokumenteret nødvendigt og kan påvises at have en positiv effekt.
Må jeg til hr. Aage Frandsen sige: Ja, hvis de er giftige, så skal produkterne naturligvis fjernes.
Vi skal ikke i det danske samfund operere med produkter, som er til skade for miljøet og folkesundheden.
Det kan vi ikke, siger hr. Aage Frandsen, gøre fuldstændigt.
Det ved vi jo godt.
Rigtigt.
Men hvorfor arbejder regeringen så ikke i EU for at få dokumenteret, at disse pvc og ftalater har en skadelig effekt for miljøet.
Vi ved, at der i løbet af et års tid skal foreligge en rapport
på området, som skal komme med anbefalinger.
Så var det jo netop vejen at gå.
Og jeg skal hjælpe hr. Aage Frandsen med hukommelsen: Man forventer at kunne reducere brugen af disse midler med 5-10 pct.
Det er den virkning, som forslaget vil have.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-12:
Jeg vil gerne stille hr. Aage Frandsen et par spørgsmål, og det første er: Hvilke undersøgelser er det, hr. Aage Frandsen henviser til, når han taler om, at det her vil være til gavn for miljøet?
Pkt. 2: Vil hr. Aage Frandsen redegøre for, hvor meget det her forslag vil nedsætte forbruget?
Aage Frandsen (SF), 1999-11-12:
Blot som svar til hr. Hans Christian Schmidt: Vi har ikke været ovre at handle noget som helst af i den her forbindelse.
Vi synes, det her lovforslag kunne blive bedre, og det håber vi også at regeringen synes, og det regner vi med at finde ud af i forbindelse med de drøftelser, som skal være i den kommende tid.
Når vi kan bruge megen tid på Venstres miljøpolitik, så giver jeg hr. Hans Christian
Schmidt ret i, at det er sådan set helt urimeligt.
Det kan være på én linje.
Der var ét forslag.
Det var 15 mio. kr.
Det var vores forslag, som regeringen fremsatte efter aftale.
Den var selv tilhænger af det glimrende forslag.
Det er det, som er beviset på, at Venstre også kan bruge en afgift i en miljømæssig henseende.
Det eneste eksempel, vi rigtig har.
Kim Andersen (V), 1999-11-12:
Nu vi er i gang med kvitteringerne, så vil jeg også gerne give en til hr. Aage Frandsen, som så nøgternt fokuserer på, hvad der reelt gavner miljøet.
Heri tror jeg faktisk, at SF og Venstre har sammenfaldende interesser og er knap så snæversynede, som regeringen tilsyneladende er.
For den drejer det sig alene om kroner og øre. Men så vil jeg gerne spørge hr. Aage Frandsen: Hvorfor så fremture i støtten til et sådant forslag som det her, som kun medvirker til at udfase 5-10 pct. af stofferne inden for denne her produktionsgren?
Var det så ikke nogle helt andre virkemidler, der i virkeligheden skulle tages i anvendelse?
I stedet for disse, ja, så straffer man altså, som det tidligere er sagt, de virksomheder, som har projekter i gang, hvor man genbruger produkterne.
Det her forslag siger jo netop faktisk det stik modsatte.
Det konstaterer, at det er dyrt, men at provenuet hertil ikke er øremærket den slags virksomhed.
Derfor har forslaget et forkert sigte
set fra en miljømæssig vinkel, og det er det, der piner Venstre.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-11-12:
Det var fordi fru Vibeke Peschardt brugte udtrykket »dette er et miljøforslag«.
Man må kunne forstå, at det er umuligt at blive siddende og høre dét uden at gå op og sige, at det er vi ikke enige i.
Til noget, der lugter så langt væk af noget fiskalt, af skatter, er vi altså hver gang nødt til at sige: Det her er ikke for miljøet, det her er for skatten.
Og det vil jeg sige med fru Vibeke Peschardts ord, for hun sagde jo i sin tale, at hun sådan set ikke tror, at det her har nogen særlig virkning, og det er jeg fuldstændig enig med fru Vibeke Peschardt i.
Det tror jeg heller ikke, for det er ikke målrettet mod miljøet.
Derfor må jeg bare spørge fru Vibeke Peschardt: Kunne vi da ikke i dag blive enige om, at vi vil gøre noget for miljøet, vi vil lave det målrettet mod miljøet, vi vil ikke give industrien alt det administrative bøvl for noget, som vi i øvrigt burde kigge på i år 2000, nemlig når vi har fået undersøgelsen og materialet fra EU?
Og så vil jeg sige: Det hjælper vel heller ikke ret meget på EU, hvis det her forslag ikke har nogen særlig betydning.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-12:
Hvis det kan dokumenteres eksempelvis, at ftalater er kræftfremkaldende over for mennesker, så vil vi være med til at forbyde stoffet.
Kim Andersen (V), 1999-11-12:
Jeg vil gerne spørge hr. Klaus Kjær, om ikke han synes, der er noget rigtigt i det argument, der er fremført af hr. Aage Frandsen fra SF, om, at en god afgift på miljøområdet er en afgift, der ikke giver noget provenu, og at den næstbedste afgift på miljøområdet er en afgift, hvor provenuet ledes tilbage med henblik på udvikling af mindre skadelige stoffer inden for den samme sektor.
Det synes vi nemlig i Venstre er et meget rigtigt grundsyn på denne problematik.
Derfor undrer vi os også såre over, at SF kan støtte forslaget, som her er fremsat af regeringen, for der er alene tale om tænkning i provenu.
Det flytter kun omkring 5-10 pct. af produktionen, og provenuet ledes netop overhovedet ikke tilbage til udvikling af mindre miljøskadelige stoffer - hvis de er miljøskadelige.
Når vi stemte for foliebeskatningen i 1998, så var det naturligvis, fordi Venstre lod sig påvirke af argumenter og mente, at disse talte til gunst for, at vi kunne medvirke i den pågældende lovgivning.
Pernille Blach Hansen (S), 1999-11-12:
Det er jo ikke så overraskende, at Dansk Folkeparti ikke er interesseret i miljøpolitik og i hvert fald ikke er interesseret i at føre politik til gavn for miljøet.
I tilknytning til det skal jeg bare gøre opmærksom på, at det ikke kun, som hr. Kim Andersen sagde, drejer sig om 10-15 pct. af den hårde pvc, men også drejer sig om, at man arbejder hen mod at reducere ftalatindholdet med 50 pct.
Jeg synes, vi skal have begge tal med for at få en ordentlig debat.
Jeg gerne vil spørge hr. Klaus Kjær
: Er Dansk Folkeparti opmærksom på, at der i det restprodukt, der kommer ved forbrænding, faktisk er tungmetaller? Det er jo ikke bare salt og vand. Der er tungmetaller, og derfor deponeres det som farligt affald.
Det er da et væsentligt miljøproblem.
For det andet er det da interessant, at Dansk Folkeparti siger, at erhvervslivet ikke har råd til at udvikle mere miljøvenlige alternativer.
Det synes jeg da faktisk er erhvervslivets fornemste opgave.
Det er da netop det, den her afgift skal forsøge at hjælpe med, fordi det, der jo er set undervejs i den her proces, er, at først når Folketinget betyder at true med afgifter og bål og brand, så sker der noget.
Indtil da sker der ikke en pind.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-12:
Til hr. Kim Andersens spørgsmål skal jeg bekræfte, at jeg synes, det er udmærket defineret, at en god grøn afgift er netop en sådan afgift, som hr. Kim Andersen nævner.
Men i Dansk Folkeparti er vi slet ikke tilhængere af grønne afgifter.
Det er måske et lidt firkantet synspunkt at have, men det skal ikke kunne svare sig at betale sig fra anvendelse af farlige produkter ved at betale en afgift.
Til fru Pernille Blach Hansen vil jeg sige, at tungmetallerne, der er i restproduktet, ikke stammer fra pvc-afbrænding.
De stammer fra afbrænding af andre ting, men man kan bare ikke adskille det fra saltet, og derfor skal det deponeres.
Dér er det, at pvc-branchen har sagt: Vi er villige til at betale en afgift svarende til den deponeringsafgift, der skal betales, og så betaler vi jo også for de tungmetaller, som ikke hidrører fra pvc'en.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-12:
Er det her ikke et meget godt eksempel på - når hr. Klaus Kjær siger, at man ikke er tilhænger af grønne afgifter - at når der skal betales, så er Dansk Folkeparti på flugt.
På vild flugt. Skatterne skal sættes ned.
Ingen afgifter.
Og løfter til højre og venstre.
Det er jo det, det drejer sig om for Dansk Folkeparti.
Det er jo ikke for tidligt, at det i mandags blev afsløret endnu en gang i Jyllands-Posten, at der ingen sammenhæng er i Dansk Folkepartis politik; at der mangles milliardbeløb, når regningen skal betales.
Det tager man åbenbart ikke hensyn til, når man står her på Folketingets talerstol og giver udtryk for sin politik.
Pernille Blach Hansen (S), 1999-11-12:
Det er nu en sandhed med meget store modifikationer.
For Folketinget og regeringen arbejder i øjeblikket frem mod en blybekendtgørelse, som skal forbyde eller i hvert fald arbejde frem mod afskaffelse af bly i pvc.
Men der er jo bly i pvc i dag, og det vil der være alle de mange år, man skal afskaffe de produkter, der indtil nu er produceret.
Så der er tungmetaller i pvc.
Derudover får vi jo også nogle rimelige store affaldsmængder, når vi afbrænder pvc'en.
Men så vil jeg godt lave en lille krølle.
Jeg ser frem til et forslag fra Dansk Folkeparti i næste uge, hvor man vil forbyde brug af alle biler i Danmark, for biler er jo miljøskadelige.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-12:
Til hr. Vernersen vil jeg sige, at jeg ikke synes, vi skal blande finansieringen af de ældres vilkår ind i denne her diskussion om pvc.
Men jeg vil fastholde mit synspunkt - og det er også over for fru Pernille Blach Hansen - at hvis et stof er skadeligt, så skal det som udgangspunkt forbydes.
Man skal i hvert tilfælde ikke kunne betale sig fra at anvende stoffet.
Med hensyn til tungmetallerne så kan det godt være, at en måske lille del af affaldsproduktet fra tungmetaller stammer fra pvc, men det er da også fuldstændig ligegyldigt.
Pvc-branchen har erklæret sig villig til at betale for deponering af det her.
Også for de tungmetaller, der stammer fra andre stoffer end pvc'en.
Pernille Blach Hansen (S), 1999-11-12:
Dansk Folkeparti vil forbyde alle skadelige stoffer, og det er jo sådan set en meget sympatisk tankegang.
Så vil jeg godt høre, hvilke fem stoffer er de næste, Dansk Folkeparti gerne vil forbyde?
Og hvornår har Dansk Folkeparti sidst fremlagt et forslag, som gik ud på at forbyde nogle miljøskadelige stoffer?
Sonja Albrink (CD), 1999-11-12:
Lovforslaget her lægger jo op til, at der lægges en afgift på visse varer, som indeholder pvc og ftalater.
Om handlingsplanen har spillet fallit, som flere ordførere har været inde på i dag - det mener vi i CD ikke at den har.
Vi mener bestemt, at det danske erhvervsliv, som har indgået de aftaler, vil gøre alt for at efterleve dem.
Om der har været tid nok, kan man jo altid sætte spørgsmålstegn ved.
Men ét er i hvert tilfælde sikkert: Hvis man har indgået en aftale, så synes vi, at man skal have lov til at efterleve den.
Det er jo ikke første gang, vi i Folketingssalen har debat om emnet pvc og ftalater.
Vi havde det så sent som sidste år - som hr. Aage Frandsen også sagde - i forbindelse
med finansloven om emballageafgiften.
CD vil i hvert fald gerne være med til at bevare miljøet.
CD har været med til at stemme for grønne afgifter, så man kan jo ikke komme og klandre CD for, at vi ikke vil gøre noget for miljøet.
Det vil vi.
Provenuet er jo også et led i de kommende finanslovforhandlinger, og der bliver sikkert også en diskussion om forslagets konsekvenser i forbindelse med de kommende finanslovforhandlinger.
I CD vil vi gerne sende et signal.
Også selv om det varer et halvt år, inden den kommer, så mener vi, at det mest retfærdige er, at man ikke vedtager det forslag her, men at man afventer rapporten, som snart er på trapperne.
Pernille Blach Hansen (S), 1999-11-12:
CD's ordfører snakker om, at man skal give erhvervslivet tid nok til at efterleve de her aftaler.
Men fakta er jo, at det er en frivillig aftale indgået med industrien, som industrien ikke selv har overholdt.
Man lavede en aftale i 1991, som sagde, at i 1995 - for 4 år siden - skulle man indsamle 41 pct.
I dag er man ikke engang oppe på 20 pct. Det vil sige, at man altså har givet den tid, der er aftalt med industrien, men industrien bare ikke har levet op til det. Der vil jeg gerne spørge CD, om man så bare mener, at man skal lave en masse frivillige aftaler, og når de ikke bliver overholdt, så skal man bare hele tiden give industrien noget mere tid. Så synes jeg i hvert fald, det går hen og bliver lidt for slapt.
Sonja Albrink (CD), 1999-11-12:
Vi synes i hvert fald, at der er flere tilfælde, hvor man måske ikke opnår det, man har stået inde for.
Men altså, vi er ikke så bekymrede som Socialdemokratiets ordfører for, at man ikke er kommet så langt, som Socialdemokratiet vel mener.
Vi mener stadig væk, at erhvervslivet har indgået en frivillig aftale, og at de er godt på vej. Og det er vi fuldstændig tilfredse med i CD.