runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Nu har vi i Dansk Folkeparti meget stor sympati for demokrati
Vi kan være uenige, og vi kan have nogle brave diskussioner, og så kan et flertal gennem en afstemning jo vedtage regler, som eventuelt måtte være ude af trit med det, Dansk Folkeparti ønsker med hensyn til stramhed på området.
Men det, vi har mindre respekt for, er, hvis man forsøger at bruge internationale konventionshenvisninger som et alibi for at indføre bestemte regler i Danmark, så man på den måde prøver at undgå den politiske debat og de politiske brydninger og forsøger at undgå, at vi her i Folketinget vedtager det, vi måske reelt mener, fordi man altså dækker sig ind under nogle internationale konventioner.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Poul Qvist Jørgensen, som jo selvfølgelig tager udgangspunkt i den rapport, vi altså diskuterer under debatten her i dag, og hvor der bl.a. står, at det anbefales, at længden af det krævede ophold for at få indfødsret i Danmark ikke overstiger 7 år: Hvis det er sådan en international konventionsbestemt anbefaling, der kommer igennem her i konkret tekst, mener hr. Poul Qvist Jørgensen så, at eksempelvis Tyskland overtræder internationale konventioner, for Tyskland opererer jo med en længere periode, før man kan få indfødsret?
Er det sådan, at vi skal begynde at fortolke de her internationale sædvaner, som jeg kan forstå man henviser til, og så komme og dunke hinanden oven i hovedet, eller skal hvert parlament i de enkelte demokratiske lande selvfølgelig have ret til at vedtage de regler, de finder er rigtige?
Det er det, Dansk Folkeparti mener bør være gældende.
Poul Qvist Jørgensen (S), 1998-01-15:
Kan hr. Steen Gade bekræfte, at det materiale, der har givet udgangspunkt for den forespørgselsdebat, vi har i dag, er rapporten »Kriterier og procedurer for erhvervelse af statsborgerskab i Østersørådets medlemsstater«?
Kan hr. Steen Gade også bekræfte, at fra ca. side 5 og fremefter i den nævnte rapport er der en klar og tydelig oplistning af de forskellige internationale forpligtelser og de forskellige internationale konventioner, der findes på området?
Kan hr. Steen Gade også bekræfte i forlængelse af de to spørgsmål, at alt tyder på, at de to spørgere hr. Tom Behnke og hr. Thulesen Dahl ikke har læst den rapport, hvorom vi taler i dag?
Dorit Myltoft (RV), 1998-01-15:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte dette forslag, og jeg kan undre mig over, hvad det er i dette forslag, der får så forskellige partier til at samle sig om det som et flertal uden om regeringspartierne, for det er jo partier, der normalt har svært ved at samles om arbejdsmarkedspolitiske forhold.
Der er her nærmest tale om en underminering af reglerne om arbejdsløshedsforsikringen, og det er svært at se, hvad der begrunder, at netop disse faggrupper skal trækkes frem foran andre mennesker med lignende udrykningstjenester.
Ministeren nævnte f.eks. læger, sygeplejersker og ambulancefolk.
Det Radikale Venstre kan altså ikke støtte forslaget.
Steen Gade (SF), 1998-01-15:
Når SF har ment, at Folketinget har brug for en debat om opnåelse af dansk statsborgerskab, er der en række grunde til det.
Jeg vil hæfte mig ved tre.
For det første ligger der fra kommissæren for menneskerettigheder i Østersørådet en ganske skarp kritik, en gennemgang af den danske praksis og klare anbefalinger til ændringer af denne praksis.
I SF mener vi, at Folketinget skal forholde sig konkret til disse forslag et for et.
For det andet er der brug for at få fastlagt, hvad der skal være hovedsigtet for Folketingets arbejde med, som det hedder, ved lov af give dansk statsborgerskab.
Her må Folketingets store flertal ikke vakle et sekund.
Muligheden for at kunne opnå dansk statsborgerskab skal betragtes som et afgørende positivt element i integrationsprocessen for herboende udlændinge.
Meget af den offentlige debat har desværre et helt andet udgangspunkt, nemlig at det enten er en slags særlig udmærkelse at blive udnævnt til dansker, eller at det vigtigste er at hindre mennesker, der faktisk bor her i landet, i at blive danskere.
Dette understreger netop behovet for, at et bredt flertal - helst - er villige til at gå ud og forklare, at vi alle sammen bliver glade for, at de udlændinge, der bor her i landet i forvejen og har tænkt sig at bo her resten af deres liv, for det er jo dem, vi taler om, satser på, arbejder for at blive danske statsborgere, at lære dansk og begynde at tænke på sig selv som danskere, der skal indrette sig og have en fremtid for dem selv og deres børn her i landet.
For det tredje har vi brug for at få fastlagt langt klarere regler, som fjerner det indtryk af vilkårlighed bag de lukkede døre i Indfødsretsudvalget, som mange - og jeg mener med rette - har.
Det er besværlige og ømtålelige sager, vi skal drøfte.
Derfor er det mit håb, at vi i dag, foruden at fastlægge nogle overordnede principper, kan starte en rolig diskussion
blandt partierne om at få klare, forståelige regler, der bygger på god forvaltningsskik. På den baggrund glæder jeg mig til at høre ministerens besvarelse.
Besvarelse
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-15:
Dette beslutningsforslag behandler jo et dilemma, et dilemma, der er opstået, fordi vi har opbygget et fuldstændig gennemrestriktivt dagpengesystem, sådan at det reelt er umuligt at fortsætte med frivilligt arbejde, hvis man mister sit fuldtidsjob.
Det gælder f.eks. også for folk, som deltager i skolebestyrelser eller i ungdomsarbejde og sådan noget.
Samtidig er der ofte tale om paradoksproblemer, hvor man på den ene side modregner det, som folk eventuelt får, men samtidig ikke lader det tælle som timer.
Det vil sige, at der er indbygget en masse paradoksproblemer i hele den meget store gruppe af folk, der foretager sig noget andet end at sidde med hænderne i skødet, mens de er arbejdsløse.
De mennesker, der slukker brande frivilligt, bliver ramt af timeoverførselsreglerne, og det er i virkeligheden nok det største problem.
De bliver trukket i dagpenge, hvis de bliver tilkaldt inden for de seneste 13 uger før ledigheden.
Det er det, vi synes er et problem.
Vi synes, det er et stort problem, at man ikke anerkender det arbejde, som de folk udfører.
Og når regeringen så heftigt afviser diskussionen, afviser de samtidig, at der overhovedet er et problem.
Det kan jeg faktisk ikke helt forstå.
Derimod er jeg helt enig i, at en løsning er overordentlig kompliceret, for i det øjeblik man åbner for en gruppe og får deres undtagelser, så er der selvfølgelig mange andre, som også kunne ønske sig en fritagelse.
Det er ikke vores hensigt, ligesom det heller ikke er formålet, at en enkelt gruppe skal have lov at beholde store indtægter svarende til næsten fuldtidsarbejde ved siden af dagpengene, selvfølgelig ikke.
Vi mener derfor også, at det er afgørende, at de frivillige brandmænd ikke stilles ringere i forhold til f.eks. arbejdsmiljølovgivning eller andre ting, fordi de eventuelt går fra løn til vederlag. Hvis regeringen kan finde andre tekniske løsninger på problemerne, så er det helt fint med os.
Men det kræver altså, at regeringen på en eller anden måde overvejer problemet konstruktivt og ikke så galsindet, som det hidtil har lydt.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-15:
Jeg har et par enkelte spørgsmål til fru Jette Gottlieb.
Kan man forvente, at forslagsstillerne efterfølgende kommer og også vil have fritaget folk, der som deltidsbeskæftigelse deltager i ungdomsarbejde?
Det kunne jo være interessant at vide. Det var et af de eksempler, som fru Jette Gottlieb jo nævnte. En anden ting er, at der jo indtil nu er et flertal for - det fremgår jo også af forslaget - at disse brandfolk skal have vederlæggelse i stedet for en overenskomst.
Hvordan har Enhedslisten det med, at man her i dette Ting via lovgivning fratager en lønmodtagergruppe - endda en ikke helt lille lønmodtagergruppe - deres overenskomst, således at i hvert fald den del af lønmodtagerrettighederne, der er forbundet med at have en overenskomst, og hvad dette medfører, tager man fra dem, og at det er indenrigsministeren, der fremover skal fastsætte størrelsen af vederlæggelsen?
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-15:
Til det første spørgsmål vil jeg sige, at det stod vist ikke helt godt til med hørelsen, for det, jeg sagde, var, at der er mange paradoksproblemer i vores arbejdsløshedslovgivning,
men jeg sagde udtrykkelig, at vi ikke med det her forslag ønsker at lave generelle undtagelser.
Derfor kan jeg selvfølgelig svare, at nej, det er ikke hensigten.
Det kan siges meget klart.
Med hensyn til det andet problem så tror jeg i virkeligheden, at det, der her skiller, er spørgsmålet, om man opfatter det her arbejde som fuldstændig almindeligt lønarbejde, i bijob ganske vist, på lige fod med alle andre ting.
Det er rigtigt, at der måske for nogle er et element af, at det ligner fuldstændig almindeligt lønarbejde, men i langt hovedparten af tilfældene er der altså tale om noget andet, og det er derfor denne gruppe er helt speciel.
Det er jo derfor, han også går ind
i diskussionen om overførsel af timer og den slags ting.
Det er jo en helt særlig situation.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-15:
Jeg savner faktisk et svar fra fru Jette Gottlieb på mit direkte spørgsmål.
Det kan godt være, det er en særlig
gruppe.
Lad det så være en særlig gruppe, og lad os så indføre nogle særlige ordninger for de brandmænd.
Jeg er sikker på, at brandmændene ønsker at bevare deres overenskomst og deres overenskomstmæssige rettigheder.
Hvordan har Enhedslisten det med at skulle fratage brandmændene en overenskomst med de lønmodtagermæssige rettigheder, der følger med en overenskomst?
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-15:
Jeg lytter gerne, ingen tvivl om det, men det, det her jo handler om, er, at man kan vælge forskellige modeller, og det, der undrer mig meget - det kommer faktisk som en overraskelse for mig - er, at hr. Aage Frandsen står her og udtrykker modstand imod at stille forslag om at lave ændringer i arbejdsløshedsloven.
Det er ellers det, vi bliver bombarderet med hver evig eneste dag fra SF's side, men ikke i denne her sag.
Nej, for så kan man ikke holde sammen på flertallet.
Det er præcis
det, det handler om.
Så har man nemlig ikke dem dérovre i højre side af salen med længere, som jeg sagde under bemærkningerne til den konservative ordfører.
Det er jo egentlig pudsigt, at SF lige pludselige tager den kovending, men det, der er sandheden, er, at så kan hr. Aage Frandsen nemlig ikke komme til at foreslå ændringer, for han kan ikke skaffe flertal, og det er problemet for hr. Aage Frandsen.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-15:
I livet kan man vælge at gå efter det optimale.
Man kan også have den opfattelse, at der er to muligheder, og man skal vælge den ene eller den anden.
Det er det, vi stod over for.
Havde muligheden for at samle et flertal været
Det er ikke, fordi jeg vælger den ene frem for den anden.
Sådan er det.
Jeg tror også, hr. Dyrlund ville gøre det.
Vi er blevet klogere, men vi har flertallet, og det misbruger vi ikke, men vi bruger det selvfølgelig.
Thorkild Simonsen (S), 1998-01-15:
Da det er første gang, jeg sådan rigtig har en sag, der er lidt debat om uden om indvandrere og flygtninge, er det jo ret interessant.
Det må jeg sige.
Hr. Flemming Oppfeldt omtalte brandmændene og de andre grupper her som nogle meget nyttige personer.
Jeg er fuldstændig enig.
Jeg kender for øvrigt en del til problemet fra, hvor jeg kommer fra.
Der er ingen tvivl om, at det er samfundsnyttigt.
Der er ingen tvivl om, at det er folk, der står til rådighed på tider, hvor andre slapper af.
Det er helt i orden.
Man kunne måske spørge, og det var der i øvrigt også en, der gjorde, om den løn, de nu har aftalt, er stor nok.
Men det er altså ikke det, der er til debat for øjeblikket, men alligevel kunne man måske overveje det. Jeg vil gerne til hr. Brian Mikkelsen sige, at det godt kan være, at brancheorganisationen nu tiltræder det her, men det gør kommunerne og Falck ikke.
Det står også, så vidt jeg ved, i samme rapport eller i bilagene til.
Så vi er altså i et dilemma.
Jeg skal nok vende tilbage til det, der blev sagt fra SF's ordførers side.
Vi har en organisation, der, fordi vi fik fjernet et gode, de havde for et par år siden, nu desperat, synes jeg, prøver at få nogen til at komme med noget andet, og de har nok også fået nogle løfter derom.
Det er forståeligt, at de hurtigt tilslutter sig nogle, der vil gøre noget for dem.
Det ville jeg også gøre, hvis jeg var brandmand.
Lad mig nu bare være ærlig, det er da klart.
Men den, der har det største problem her, er faktisk regeringen, for vi har et flertal imod os, og det er noget jeg synes jeg har lidt forstand på.
Hvis man har et flertal imod sig, så må man se at undgå det.
Jeg vil ikke løfte sløret for, hvad jeg vil komme med, men jeg vil dog sige, at jeg synes trods alt, både fru Jette Gottlieb og hr. Aage Frandsen gav visse åbninger, som kunne tyde på, at vi måske godt kan finde en løsning.
Jeg har også bemærket det her med at have ret og så det
her med at få ret, hvis man vedtager noget
Det gør et vist indtryk på mig.
Jeg vil også gerne have ret, og jeg vil gerne forhandle mig frem til den ret.
Jeg er lidt ked af, at hr. Aage Frandsen nu synger med på den borgerlige fløj om, at mit flygtningeforslag, der ellers ikke er til debat nu, ikke er godt.
Det er et godt forslag, men det drøfter vi i næste uge.
Men jeg vil kun sige, at jeg selvfølgelig vil gå
positivt ind i det, og jeg vil godt anerkende, der er et problem, som der var nogen, der spurgte mig om
Det vil jeg godt anerkende: Der er et problem.
Der er i hvert fald det problem, at når man en gang har givet et gode til nogle folk og man tager det fra dem, så har de det ikke så godt, og det er da i alt fald et af problemerne.
Jeg forstår, at man ikke kan gå tilbage til det gode, for det er der slet ikke flertal for, og jeg tror såmænd heller ikke, at jeg dér, hvor jeg kommer fra, har nogen særlig medvind for det.
Men hvis man aldrig havde fjernet det, man engang havde givet, så havde den sag nok ikke været her, så det må vel stadig væk ligge og simre en lille smule.
Jeg håber, vi finder en løsning for disse grupper her.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-15:
Jeg skal blot, hr. formand, takke hr. Aage Frandsen for de meget kloge ord om henholdsvis bedste og næstbedste løsninger.
Det skal jeg huske ved enhver lejlighed, når vi i øvrigt skal diskutere arbejdsløshedslovgivning med SF fra denne her talerstol.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1998-01-15:
fra et firma, der til fulde understøtter det, der var formålet med forslaget, nemlig at få en hurtigere sagsbehandling.
Jeg skal ikke her gengive de mange sider, der er kommet, men blot sige, at det er vores opfattelse, at det dækker mange selskabers problemer, og jeg vil nu citere fra henvendelsen fra december måned: »Det er vor opfattelse, at vildledende og helt uacceptabel sagsbehandling af Bekæmpelsesmiddelkontoret har forårsaget et så væsentligt tidstab, at vi ikke har kunnet opfylde vore forpligtelser over for en ny samarbejdspartner«.
Det er problemet for mange virksomheder, og det har vi nok ikke været ret meget inde på under behandlingen af forslaget.
At vi så heller ikke får den miljømæssige effekt af, at man hurtigt får de nye og mere skånsomme midler på markedet, er ærgerligt, og derfor er det beklageligt, at der er et flertal for at stemme dette forslag ned.
Arne Melchior (CD), 1998-01-15:
Jeg skal blot anmode om, at Folketinget henviser sagen til ny behandling i udvalget mellem anden og tredje behandling af hensyn til modtagelse af en deputation.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-01-15:
Da vi sidst behandlede en kortere sagsbehandlingstid for vurdering af bekæmpelsesmidler, var det på et tidspunkt, hvor man endnu ikke var færdig med finansloven.
Sagen er jo den, at det er staten, der er en prop i hullet og i vejen for, at vi kan få nye midler og revurderede midler at bruge.
I stedet vælger man så at sige til befolkningen: Så kan I få dobbelt afgift.
I sandhed
en mærkværdig holdning, som i hvert fald ikke er til gavn for miljøet.
Steen Gade (SF), 1998-01-15:
Jeg tager kun ordet, for at der ikke skal opstå den misforståelse, at det flertal, som afviser dette forslag, går ind for en lang sagsbehandlingstid.
Vi går ind for den kortest mulige sagsbehandlingstid i denne sag, men den skal også være forsvarlig, og det er vist det, der er forskellen på flertallet og mindretallet her: at vi lægger vægt på, at sagsbehandlingen skal være forsvarlig i forhold til, at man får alt undersøgt på tilstrækkelig rimelig måde.
Peter Christensen (S), 1998-01-15:
Man skal jo passe på med at tage for stærke ord i munden angående hykleri, men det tangerer.
Det, som V og K går ind for, er, at de siger: Hvis der er et pesticid, der er farligt, skal det forbydes, og i samme åndedrag siger de, at vi altså ikke behøver at undersøge de nye pesticider.
Dertil vil vi sige, at så vil vi ende i den samme suppedas, som vi har med de gamle pesticider.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1998-01-15:
Jamen det var dog helt galt fra de to seneste ordførere.
Det blev understreget ved førstebehandlingen, at der ikke måtte slækkes på kvaliteten.
Det vil vi overhovedet ikke være med til.
Når vi kommer dertil, at bare et middel er godkendt et sted i Europa, kan det bruges alle steder, er vi trygge ved, at det sker i Danmark, men det kræver, at vi speeder processen op og får flere folk til det.
Det er ikke et spørgsmål om at gøre det mere lemfældigt, bestemt ikke.
Vi er tilhængere af, at det bliver gjort meget, meget grundigt.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-15:
Egentlig er det grotesk, at man overhovedet skal behandle ansøgninger om at bruge pesticider, det vil sige ansøgninger om at sprede gift ud i naturen, når der er et alternativ. Hele holdningen til renere teknologi er, at hvis der er et alternativ, skal man selvfølgelig bruge det. Derfor burde det være sådan, at hvis man skal diskutere en ændring af godkendelsesprocedurerne for pesticider, skal man som den allerførste begrundelse for overhovedet at optage menneskers tid og Miljøstyrelsens tid have, at der ikke er andre muligheder end at bruge sprøjtemidlerne, og det er der jo.
Det har netop den økologiske produktion vist.
Derfor: Hvis vi skal kigge på at ændre på procedurerne og sagsbehandlingstiden, skal det først og fremmest være ud fra, at man skal have ændret grundlaget for vurderingen af pesticider.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-01-15:
Det er jo tankevækkende, at vi her kan stå og diskutere, jeg tror, det var hr. Peter Christensen, der talte om hykleri.
Sandheden er den, at når vi arbejder på miljøområdet, roser vi os gerne af at arbejde sammen med Sverige og Norge og andre lande.
Når vi taler om Svanemærket, stemmer regeringen jo for og siger, at det er alle tiders med vores nordiske brødre, for hvad de kan, det kan vi også, og vi har tillid til hinanden.
Når så man skal ind og have godkendt bekæmpelsesmidler, er man fuldstændig ligeglad med, at man i Sverige, Norge, England, Tyskland og Schweiz, i alle lande meget hurtigere kan få godkendt nye pesticider og få revurderet pesticider, og det er vel lige så meget på grund af deres dygtighed.
Det kan vi altså ikke acceptere.
Vi synes derimod, det er fint, at vi sammen med Grækenland er de to lande, hvor det tager længst tid at få godkendt nye midler og revurderet gamle midler.
Ja, det er jo noget, som regeringen kan være stolt over, ligefrem at kunne trække den i 40-48 måneder sammen med grækerne, men det er ingen gavn for miljøet, og det er ingen gavn for de borgere, der skal bruge midlerne.
Det viser sig mere og mere, og det er sådan set det bedste ved debatten i dag, at det var afgiften, man gik efter.
Man skulle have penge i statskassen, så man bagefter kunne dele ud af dem, som man ville.
Det er et o.k. formål, men det var mere rigtigt at stå frem og sige det.
Ole Donner (DF), 1998-01-16:
Der er her tale om et beslutningsforslag med en meget kortfattet tekst, men med meget fyldige bemærkninger, og som det også er fremgået af de forskellige ordførertaler, er der alligevel en hel del i forslaget.
Ministeren henviser til, at der er underskrevet en aftale den 16. juni 1995, og Dansk Folkeparti går ind for, at når man har underskrevet aftaler, så skal man selvfølgelig også overholde dem.
Der er stillet en række spørgsmål specielt fra Venstre og De Konservative, som vi er enige i bør belyses nærmere under udvalgsarbejdet, men vi er positive over for forslaget og vil gerne medvirke til en positiv udvalgsbehandling.
Svend Auken (S), 1998-01-16:
I april 1996 behandlede Folketinget et tilsvarende forslag om overflytning af miljøstatistik til Danmarks Statistik.
Siden behandlingen af det tidligere forslag har der været nedsat et udvalg, som bl.a. skulle udarbejde en samarbejdsaftale om miljø-, natur- og energistatistik.
Samarbejdsaftalen er et udtryk for, at statistikken skal produceres ubureaukratisk og hurtigt samt være korrekt og pålidelig, hvilket regeringen selvfølgelig helt kan tilslutte sig. Som en del af samarbejdsaftalen er der nedsat et kontaktudvalg mellem Økonomiministeriet, Danmarks Statistik og Miljø- og Energiministeriet, som har til opgave løbende at følge samarbejdet i henhold til samarbejdsaftalen og vurdere, om der er behov for at ajourføre aftalen. Bliver kontaktudvalget opmærksom på, at samarbejdet om statistikkerne på nogle områder er uhensigtsmæssig, vil udvalget naturligvis finde en løsning, da alle parter sidder i udvalget.
Samarbejdet om bekæmpelsesmiddelstatistikken forløber efter regeringens opfattelse hensigtsmæssigt.
Vi er naturligvis enige med forslagsstillerne i, at den statistik, der produceres, skal være aktuel, korrekt og pålidelig.
Vi er af den opfattelse, at der inden for rammerne af samarbejdsaftalen mellem Miljø- og Energiministeriet og Danmarks Statistik produceres miljøstatistik, der lever op til forslagsstillernes krav til statistik.
Hvis der under udvalgsbehandlingen fremkommer afgørende nyt i sagen, så er vi naturligvis også parat til at drøfte det med Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg. Men på det grundlag, der i dag foreligger for mig, er der ingen grund til at støtte forslaget.
Erik Mortensen (S), 1998-01-16:
Nu har ministeren jo på ganske glimrende vis beskrevet, hvordan proceduren er, og det er jo sådan set alfa og omega i denne sag.
Fra Socialdemokratiets side er vi helt trygge ved den konstruktion, der nu er indført, ikke mindst i forbindelse med det kontaktudvalg, der er etableret, hvor også Økonomiministeriet deltager. Vi har som sagt tillid til og er trygge ved at statistikkerne kommer frem i den rette form, det rette tempo og på den rette måde.
Med dette udgangspunkt kan vi selvfølgelig ikke støtte det fremsatte forslag.
Anni Svanholt (SF), 1998-01-16:
Da SF's ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på ordførerens vegne sige følgende: Forslaget virker uigennemtænkt.
To formål med en eventuel flytning blandes sammen.
Det ene er at få mere pålidelige oplysninger, det andet at give bedre mulighed for at vurdere handlingsplaner m.m. Det sidste spørgsmål bør i stedet løses gennem udviklingen af strategisk miljøplanlægning.
Det har SF adskillige gange argumenteret for, og der er da også de første fremskridt på vej ved de påbegyndte miljøvurderinger af finansloven.
Det er den vej, der skal gås for at sikre den sammenhæng af tilgængelige og sammenlignelige data, faste afrapporteringer, vurdering af handlingsplanernes målsætninger og justering af midler, som vi skal have opbygget i de kommende år.
Der kræves også handlingsplaner på alle relevante miljøområder.
Den konkrete sag, som forslagsstillerne forholder sig til, har ministeren redegjort for i et samråd, uden at den kritik, som var rejst i en lille del af dagspressen, kunne bekræftes.
Derfor virker det noget specielt, at forslagsstillerne skriver: »... hævdede mange, at Miljøstyrelsen havde grebet ind i fortolkningen af tallene.« Hvis forslagsstillerne virkelig mener, at det er tilfældet, må de i det mindste turde skrive det direkte i stedet for at referere løse påstande.
For SF er det afgørende, at statistikken er pålidelig, og at den offentliggøres i et aftalt system, som er knyttet til en udbygget strategisk miljøplanlægning, og derfor afviser SF forslaget.