runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Pedersen (S), 2001-01-25:
Overordnet til fru Aase D. Madsen: For de nuværende er der kun vindere.
De bevarer det, de har, plus at de får en alderspensionsordning ved siden af.
Så det er en vinderposition.
Så vil jeg godt sige til fru Jette Gottlieb, at hvis man skulle gøre, hvad fru Jette Gottlieb foreslår, at nu lader vi alle gå igennem en ny vurdering - det er det, vi taler om, det er ikke kun et spørgsmål om ydelser; det er alt for nemt at komme om med det her, det er den totale vurdering, man så skulle ændre - så vil jeg godt afsløre den hemmelighed, og man kan altid afsløre hemmeligheder her fra Folketingets talerstol, at det vil betyde, at vi skal ud og stampe et ekstremt højt antal fleksjob op af jorden, hvis vi skulle give det tilbud, fru Jette Gottlieb foreslår. Jeg tror, vi seriøst må sige, at det bliver en stor opgave at lave et tilbud til de kommende førtidspensionister eller dem, der er i den gruppe, og så måske oven i købet også få udvidet gruppen en lille smule.
Det vil være en stor øvelse.
Men skulle vi til at gennemgå samtlige 266.742 førtidspensionister og sige, at nu skal de også have muligheden, så vil systemet ikke kunne bære det.
Jeg vil også godt sige, at jeg tror, at mange danske førtidspensionister er glade for, at de ikke skal tvinges ud i et eller andet, som de synes virker uoverskueligt, men er glade for, at de bevarer det, de har, og så har mulighed for at få en alderspension.
Det var sådan set lidt det, der er svaret på det.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Hr. Jørn Pedersen sagde, at der var vindere, og der var tabere.
Så vil jeg gerne spørge hr. Jørn Pedersen, om hr. Jørn Pedersen vil lade taberne komme op på vinderholdet, og hvornår det sker.
Jørn Pedersen (S), 2001-01-25:
Det var jo venlige spørgsmål, der var fra oppositionen i den her sag.
Jeg vil godt sige til fru Aase D. Madsen, at jeg vil ikke stå inde for de beregninger, som står i DSI's høringssvar.
Det vil jeg gerne sige, det vil jeg ikke.
Der bliver selvfølgelig kigget på dem, det er klart, det gør der jo altid.
Jeg vil godt sige grundlæggende, så der ikke er nogen som helst tvivl om det: Det er klart, at når man laver noget, hvor man går fra et system, der er delvis skattepligtigt plus noget andet, til et system, der er skattepligtigt,
så vil der nok blive vindere og tabere, men i den her sag er langt de fleste vindere, det er helt klart.
Hvis man skal lave regnestykkerne, skal man lave dem rigtigt.
Det synes jeg er en væsentlig forudsætning.
Og jeg har allerede nu set beregninger, der viser, at nogle af de tal, der har været fremme i debatten, i hvert fald ikke svarer til dem, man regner med i Socialministeriet.
Der er altså lidt et misforhold, men vi skal sådan set ikke stå her og skændes om, hvor stort det er, men man skal i hvert fald ikke tage det for givet og sige, at det, der hedder det handicapkompenserende tillæg, så er på 1.500 kr., for det er faktisk et område, hvor der ikke er loft over, og det vil sige, at folk, der er mere handicappede, får altså også mere i tillæg.
Det skal man jo have med i sine beregninger i hvert tilfælde, for ellers så holder det jo ikke.
Og så skal man også kigge på, om boligudgifterne er korrekte. Så vil jeg sige til fru Jette Gottlieb, at jeg synes
faktisk, det er et flot menneskesyn, der ligger bag ved det her.
Det er ikke noget, jeg på noget tidspunkt agter at skamme mig over.
Tværtimod vil jeg gerne gøre det modsatte og sige, at vi går ind og finder det bedste ved at sige: Hvad kan vi her positivt udnytte af arbejdskraft?
Hvad kan vi positivt udnytte af menneskelige ressourcer?
Det tror jeg er positivt, og de fleste vil opfatte det på den måde.
Det er en fuldstændig rigtig iagttagelse, at en forudsætning for, at det her system fungerer godt, er, at man kan skaffe en del nye fleksjob i de kommende år, og det håber vi at også arbejdsmarkedets parter og alle gode kræfter vil være med til.
Jeg synes, at det er et positivt signal, hvis
vi kan gøre det, så vi virkelig får et rummeligt arbejdsmarked, så det ikke bare er noget, man hører i festtaler, men også er noget, der er realiteter bagved.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Det var en socialdemokratisk ordførertale, der kunne stå selv af bar selvros.
Jeg er noget forbløffet over fremlæggelsen.
Jeg er i øvrigt noget forbløffet over det menneskesyn, der ligger bag ved hele tankegangen.
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører: Er det ikke rigtigt, at forudsætningen, bunden, underlaget, grundlaget for hele korthuset er, at det fornødne antal fleksjob er til stede?
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Hr. Jørn Pedersen sagde, at de nuværende førtidspensionister også får nogle ekstra fordele, og så nævnte hr. Jørn Pedersen noget med pensionen. Jeg står her med høringssvarene fra De Samvirkende Invalideorganisationer, og der er fordelen sandelig til at overse, hvis deres beregninger ellers er rigtige, og jeg regner med, at de har sat eksperter til det her.
Man har her forskellen mellem den højeste førtidspension og den mellemste førtidspension, og den giver henholdsvis et minus på 27.244 kr. for den højeste og 11.951 kr. for den mellemste førtidspension.
Det kan godt være, at der også her er noget med bruttoficering, men jeg regner med, det står til troende.
I det hele taget kan jeg ikke genkende de tal og økonomiske udregninger, som vi har fået i mange af høringssvarene, i det, der står i bemærkningerne til forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-25:
Jeg siger tak for behandlingen af det her forslag.
Som jeg tidligere har sagt, skal forslaget naturligvis ses i det perspektiv, at med den nuværende udvikling, der både er med hensyn til tuberkulose og hiv i verden omkring os, er det nødvendigt at træffe nogle forholdsregler, så vi ikke ser en acceleration af disse sygdomme her i Danmark.
Der er også internationalt sendt alarmsignaler ud for at advare imod aidsudviklingen.
Som jeg også har nævnt, afholdt man G7-møde blandt de store lande, og her advarede man også og pålagde landene at se på det her problem.
Men også på nordisk plan er man meget opskræmt over udviklingen, og derfor har statsministeren som sagt også givet tilsagn om omgående økonomisk støtte til bekæmpelse af smittespredning. Der er ikke mindre end en eksplosion af disse livstruende sygdomme har også den norske statsminister offentligt udtalt.
Vi ved, at sygdomme som TB har været under kontrol i Danmark, og vi har faktisk ikke anset den som farlig siden epidemien i 1940'erne og ikke regnet med, at sygdommen igen skulle blive et problem her i Danmark.
Hiv har også været under kontrol i flere år, og naturligvis skal det ses i lyset af den massive information, som befolkningen har fået om aids.
Nu ser vi altså nogle højrisikoområder, hvorfra smittespredningen kan ske, og derfor er det, vi har fremsat dette forslag.
Vi mener, at der skal gøres noget effektivt, og her er det så, at helbredstjekket kommer ind, så udlændinge, der får opholds- og arbejdstilladelse her i Danmark, får foretaget en sådan helbredsundersøgelse. I lyset af det er der så yderligere konstateret en særlig multiresistent tuberkulose, der breder sig med lynets hast, og som kan udvikle sig katastrofalt ved ikkebehandling. Som sagt ønsker vi en generel beskyttelse af befolkningen med dette helbredstjek, og det er efter Dansk Folkepartis opfattelse nødvendigt, at de danske myndigheder foretager sig noget i tide og ikke kommer haltende bagefter.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, hvad der er sket med hensyn til kogalskab og Creutzfeld-Jakobs-sygdommen, der har fået så stor bevågenhed.
Hvorfor har TB og hiv ikke også det?
Jeg vil godt takke fru Ester Larsen, fru Pia Christmas-Møller, hr. Tom Behnke, og fru Tove Videbæk havde også havde positive tanker og toner tilovers for forslaget.
Vi ser så, hvad der yderligere sker, men tak for debatten her i dag, selv om jeg synes, at nogle ordførere har grebet til nogle instrumenter, nogle redskaber, som for mig er ganske, ganske uacceptable.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Se, jeg vil jo ikke strides med den socialdemokratiske ordfører om tal og beregninger på husholdningsregnskaber for invalidepensionister.
Det ville være temmelig dumt.
De eneste kvalificerede, der kan gøre det, er de folk, der i dag har skoen på, som ved, hvordan systemerne er skruet sammen. Derfor er der jo en ultimativ test på, om det, der bliver sagt, er rigtigt, og den består i at tilbyde de eksisterende førtidspensionister at overgå til den nye ordning, for så vil der nemlig opstå et gigantisk gruppearbejde i Danmark, hvor samtlige førtidspensionister i Danmark regner på, hvad reformen vil betyde konkret i deres tilfælde, og hvis de så vælger at melde sig til at gå over, ja, så har regeringen og forligspartierne fået en test, der viser, at når de melder sig, så er det altså, fordi den nye ordning er bedre.
Men det tilbud tør man jo ikke give.
Den test tør man ikke tage, hvor man får en måling på, hvordan det konkret virker for den enkelte førtidspensionist.
Men prøv det, for det ville give nogle muligheder.
Så vil jeg spørge: Hvis de fleksjob ikke er til stede, hvad er så konsekvensen for det menneske, der er blevet tilkendt eller idømt en fleksjobvisitation?
Frank Aaen (EL), 2001-01-25:
Det her forslag er jo skruet sådan sammen, at jo mere man tjener, jo større tilskud hæver man i statskassen, når man skal købe ting, når man skal i træningslejr, når man skal andre steder hen.
Nu må det altså høre op.
Det er sådan det står.
Det er skruet sådan sammen.
Sådan virker enhver skattefidus, nemlig at jo mere man tjener, jo større er fidusen, og jo mere tilskud får man.
Det er dét, jeg siger: Hvorfor skal den, der i forvejen tjener meget, have det største tilskud?
Hvis vi skal give mere tilskud til idrætten, til eliteidrætten, hvis vi skal give tilskud til træningslejre, tilskud til forskelligt udstyr, så skal vi da ikke først og fremmest give til dem, der i forvejen tjener mest.
Så skal vi da finde nogle andre ordninger og give til dem, der slet ingenting tjener: Ham eller hende, der bliver nummer elleve og ikke får en krone, i stedet for at give det største tilskud til ham eller hende, der bliver nummer et, som i forvejen får meget.
Jeg sagde derfor før, at det her er så smukt i overensstemmelse med borgerlig logik: Den, der i forvejen har meget, skal mere gives.
Så kan man godt kalde det klassekamp, for så synes man, hov, hov, så har vi vundet en lille sejr
, ha, ha.
Jamen det er på den måde godt nok i familie med god gammeldags klassekamp, selv om jeg ikke mener
, at det udtryk er særlig velvalgt lige her.
Men det er da rigtig nok, hvis vi endelig vil sige det: Klassekamp går da ud på at være imod den slags ordninger, hvor den, der i forvejen har mest, skal mere gives. Så til støtten til eliteidrætten.
Ja, men det har vi da sagt mere end én gang.
Jeg vil ikke gå ind i, hvor grænsen skal ligge.
Det er altså programmer, som kun kan ses af dem, der vil betale for en eller anden betalingskanal.
De, der ikke i den grad vil respektere almindelige danskeres ønsker om at kunne se sportsudøvelse uden at skulle betale ekstra for det,
skal ikke have nogen støtte af det offentlige.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-25:
Med hensyn til udtrykket halvoffentlig må man sige, at Team Danmark er en privat organisation, som måske har visse offentlighedsregler omkring sig, men som f.eks. ikke er omfattet af offentlighedsloven.
Jeg kan godt se, at der er en lille forskel - jeg vil gerne understrege, at jeg under ingen omstændigheder har givet tilsagn om noget som helst - men betyder det så, at hvis det her en skønne dag skulle blive vedtaget, så vil hr. Kim Behnke aldrig nogen sinde sige: Nu kommer vi med en hel masse andre ting, som egentlig også bør omfattes af noget lignende, fordi det ligner noget af det, vi allerede har vedtaget?
Vil hr. Kim Behnke give det tilsagn?
Jeg vil lige understrege, at jeg ikke har givet noget tilsagn indtil videre.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-01-25:
Det er en interessant melding, hr. Frank Aaen kommer med her fra Folketingets talerstol, nemlig at man gerne fra Enhedslistens side vil støtte eliteidrætsudøvere.
Skal jeg tage det som udtryk for, at når vi skal diskutere Team Danmark-lov senere på året, så vil hr. Frank Aaen være med til at øge bevillingerne til Team Danmark?
Team Danmark, som er med til at sørge for uddannelse, som er med til at sørge for træningsfaciliteter, og som sikrer et nogenlunde fast, godt nok ikke særlig højt, men et lavt fundament under de eliteidrætsudøvere, som ikke kun har første-, anden- og tredjepladser som mål, men blot eksempelvis at være repræsenteret i den øverste tredjedel.
Er det dét, jeg skal tage talen som udtryk for?
Gunhild Husum (RV), 2001-01-25:
Jeg skal som stedfortræder for Det Radikale Venstres retspolitiske ordfører, fru Elisabeth Arnold, fremføre følgende: Lovforslaget drejer sig om at gøre det muligt at fastsætte et loft over, hvor høje rykkergebyrer og inkassogebyrer man kan kræve i forbrugerforhold. Forslaget har til formål dels at beskytte forbrugere mod urimelig høje gebyrer, dels at skabe en klarere retsstilling.
Gode og fornuftige tiltag, som Det Radikale Venstre fuldt kan bakke op om.
Lovforslaget har været sendt i høring og er blevet overvejende positivt modtaget.
Vi har dog noteret os, at bl.a. Realkreditrådet har forholdt sig kritisk og anmodet om foretræde for Retsudvalget.
Dette og det øvrige udvalgsarbejde
Det, der for Det Radikale Venstre er det centrale, er, at man ved dette lovforslag søger at beskytte forbrugerne og sikre en større gennemskuelighed i lovgivningen, hvorfor vi da også gerne støtter det fremsatte forslag.
Sonja Albrink (CD), 2001-01-25:
Det her forslag kan man faktisk have mange forskellige indgangsvinkler til.
Man kan vælge den korte og meget kontante og sige, at folk jo bare kan betale deres regninger til tiden, og hvis de ikke gør det, må de selv ligge og rode med deres problemer.
Set ud fra en isoleret juridisk synsvinkel er der vel næppe noget retsligt behov for en indførelse af de her regler, for det forholder sig jo sådan, at hvis ikke en gebyropkrævning tilfældigvis følger af en kutyme, som kreditor i øvrigt har bevisbyrden for, men som domstolene alligevel ikke er bundet af, så er der faktisk kun tre muligheder: rykkergebyrerne kan være hjemlet ved lov; de kan være aftalt af parterne, eller de kan også følge af de såkaldt almindelige retsgrundsætninger.
Så der er altså rent faktisk retslige grænser, som også dækker størrelsen af rykkergebyrerne.
I CD er vi alligevel enige med regeringen i det her udspil
Det skyldes måske, at tingene fungerede på én måde i praksis, hvor der desværre ses et ikke ubetydeligt misbrug.
Og umiddelbart synes vi også, at forslaget om en maksimumsgrænse på 100 kr. for højst tre rykkerskrivelser, som skal være sendt med mindst 10 dages mellemrum, lyder meget fornuftigt.
Det giver jo forbrugerne den nødvendige gennemsigtighed, og umiddelbart må man vel kunne formode, at de 100 kr. er tilstrækkeligt til at dække de faktiske omkostninger, som er forbundet med de udsendelser af en rykker.
Men hvorfor stoppe her?
Hvorfor kigger vi ikke lidt nærmere på det offentliges anvendelser af rykkergebyrer?
Ganske vist er der en lov vedrørende kommuners og amters opkrævning af rykkergebyrer og morarenter vedrørende disse offentlige ydelser, men den dækker dog næppe al offentlig virksomhed, hvor rykkergebyr bruges, og den tilsidesættes, så vidt jeg har hørt fra andre sider.
I øvrigt bør man nok under alle omstændigheder tage fat i den lov, hvis dette her lovforslag vedtages.
Loven om offentlige rykkergebyrer og morarenter hjemler nemlig gebyrer
på op til 250 kr.
og hvis private kreditorer kun skal have lov til at opkræve 100 kr., hvorfor skal offentlige myndigheder så have lov til at opkræve 250 kr.? Jeg køber i hvert fald ikke uden videre Justitsministeriets argument i lovforslaget om, at det offentlige jo som oftest ikke har den privates mulighed for at afbryde forholdet til skyldneren.
Det er da sikkert rigtigt, men det offentlige har så til gengæld betydelig bedre mulighed for at inddrive gælden. Alt i alt er vi positive over for forslaget, men vi vil, som andre ordførere også har udtalt, gerne have det til også at gælde på det offentlige område.
Peter Skaarup (DF), 2001-01-25:
Jeg aner ikke noget om, hvad Fremskridtspartiet har gjort.
Jeg kan ikke se, hvad det vedkommer sagen.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Kan hr. Peter Skaarup bekræfte, at Fremskridtspartiet, som hr. Peter Skaarup var medlem af, da den nugældende lov blev vedtaget, stemte for dette gebyr på 200 kr. for gæld til det offentlige?
Peter Skaarup (DF), 2001-01-25:
Til oplysning for hr. Per Kaalund er det sådan, at der ikke er foretaget væsentlige ændringer i gebyrfastsættelserne i Københavns Kommune, og det er uanset den debat, der har været.
Derfor er der også grund til, at man også i Københavns Kommune og også i andre kommuner ser på det.
Jeg ved, at hr. Per Kaalund også har en fortid i den kommunale verden.
Rundtomkring er der sandelig brug for, at man ser på de her ting, og kommunerne kan også selv gøre noget ved det.
I det omfang de fastholder, at det skal være sådan en slags ekstra skat, der skal finansiere det kommunale budget, er der også grund til, at vi her fra Folketinget udstikker nogle retningslinjer, der gør, at man ikke opkræver rene ågergebyrer, som der er tale om i dag.
Med hensyn til hvor de penge skal komme fra, er det jo op til hver enkelt kommune, når det er kommunernes udgifter, der er tale om. Det er op til staten at finde de penge.
Vi har gentagne gange anvist gode muligheder for at finde sådanne penge.
Og det skal vi da gerne gøre igen, hvis hr. Per Kaalund ønsker det her i dag.
Men det hører nok en anden debat til, end lige den vi har i dag.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Til hr. Peter Skaarup vil jeg gerne sige, at det offentliges gebyrer i høj grad er reguleret i særlovgivning, og hvis de ikke er reguleret i særlovgivning, så er der den generelle lovgivning, der taler om de her 250 kr. Derfor vil jeg gerne spørge: I hvilket omfang har Borgerrepræsentationen for Københavns Kommune ændret på de ting i retning af det, som hr. Peter Skaarup foreslår her? Endelig vil jeg også godt spørge: Det provenutab, som det offentlige måtte få ved at ændre satserne som beskrevet af hr. Peter Skaarup, har hr. Peter Skaarup nogen opfattelse af, hvilken størrelsesorden det er - det bliver milliardbeløb - og hvem der skal dække det?
Peter Skaarup (DF), 2001-01-25:
I Dansk Folkeparti hilser vi det velkomment, at justitsministeren på regeringens vegne nu fremkommer med noget i hvert fald, der hjælper på den problematik, at borgere i høj grad bliver opkrævet nærmest skattegebyrer, som der er tale om, fordi for kommuner, for staten og for mange andres vedkommende er gebyrer jo blevet den indtægtspost sammen med finansindtægter, hvor man henter sine gode plustal fra, hvor man så på andre områder måske ikke længere kan få de provisioner og muligheder for indtægter, som man hidtil har haft.
Derfor er det et problem for borgerne, for der er jo kun borgerne til at betale de her gebyrer, at man i så høj grad bliver pålagt gebyrer.
Dermed ikke være sagt, at borgerne ikke skal betale deres regninger til tiden.
Det skal de helt sikkert.
Men der kan være omstændigheder, der gør, at den enkelte borger ikke får betalt sin regning til tiden - han er ude at rejse eller på anden vis forhindret, og det vil være forkert, at man så på den baggrund kan udskrive det ene store gebyr efter det andet.
Derfor mener vi også, at når det nu har karakter af sådan en slags skat, som mere eller mindre rammer os alle sammen, så er det vigtigt, at man sikrer, at dette forslag også kommer til at gælde det offentlige område som sådan.
Tænk på Københavns Kommune, der hvert år får ca. 40 mio. kr. ind på kontoen alene på grund af gebyrer.
Tænk også på, at hvis man får en parkeringsbøde i København, er den på 450 kr., men gebyret er første gang 250 kr., anden gang er det 250 kr., tredje gang er det 250 kr. Det vil sige, at allerede anden gang er man over det, man oprindelig skulle have betalt i parkeringsbøde.
Det er nogle ågergebyrer og nogle afgifter, skatter, som rammer rigtig mange borgere, ikke mindst i forbindelse med, at man rundtomkring i landet, det gælder også i København, skærper parkeringsreglerne ganske, ganske alvorligt.
Så der er grund til, at vi her fra Folketingets side ser på det.
Vi har hørt fra Forbrugerrådet, Forbrugerombudsmanden og andre, at der er problemer, og vi vil i Dansk Folkeparti i lighed med, hvad andre partier er fremkommet med, stille ændringsforslag til det her forslag, der betyder, at man for hele det offentlige område kommer ind under en regulering.
Reguleringen behøver efter vores opfattelse ikke at betyde, at beløbet skal være et specielt beløb, men beløbet skal være et beløb, som svarer til de omkostninger, der er ved at indkræve de pågældende gebyrer, som svarer til de omkostninger, der er ved, at den enkelte borger ikke betaler sin regning til tiden.
Det skal ikke være et beløb, som altid er 100 kr. eller 250 kr.
Det bør svare til præcis de omkostninger, det er forbundet med i det offentlige og i staten, at den pågældende borger ikke får betalt beløbet.
Og det er svært at forstå, at det beløb for manges vedkommende i dag er 250 kr. eller 100 kr. eller 200 kr.
Det niveau, som gebyrerne er kommet op på, er urimelig højt, og derfor har det karakter af en skat, der rammer alle.
Vi hilser altså forslaget velkommen.
Anne Baastrup (SF), 2001-01-25:
SF er også grundlæggende positivt indstillet over for lovforslaget, men lovforslaget er begrænset, således som den tidligere debat jo viste.
Der er ingen tvivl om, at de udgifter, som folk pålægges, når det drejer sig om overskridelse af betalingsfrister fra det offentlige, er af ganske betydningsfuld karakter for de mennesker, der rammes af dem.
Dertil kommer også, at såvel Forbrugerklagenævnet som Forbrugerrådet jo har påpeget, at det her lovforslag lægger op til, at ved selv en meget lille gæld kan man komme af med et gebyr på 100 kr.
Vi agter derfor at få afklaret, om vi ikke kan stille ændringsforslag, således at der kommer en maksimering af rykkergebyrerne, for så vidt angår de offentlige myndigheder.
Det ønsker jeg at sige allerede her ved førstebehandlingen, så vi ikke efterfølgende løber ind i spørgsmålet om identitet.
Dernæst agter vi også at stille et ændringsforslag, der svarer til Forbrugerstyrelsens og Forbrugerklagenævnets ønske om, at der skal være en sammenhæng mellem rykkergebyrets størrelse og gældens størrelse.
Men grundlæggende støtter vi lovforslaget.
Gitte Seeberg (KF), 2001-01-25:
Dette lovforslag har til formål at fastsætte enkle regler for rykkergebyrer.
Det er et forslag, som på en måde må siges at være overflødigt, idet der allerede findes regler i aftaleloven og markedsføringsloven, som sætter grænser for gebyrernes størrelse, men som på den anden side må siges at skabe klarhed over, hvor meget en erhvervsdrivende må tage i gebyr ved en debitors manglende eller forsinkede betaling.
Det Konservative Folkeparti finder, at det som udgangspunkt er godt, at der fastsættes enkle og overskuelige regler, så både debitor og kreditor ved, hvad de har at rette sig efter.
Faste regler er procesbesparende.
Der vil ikke være noget at føre tvist over, hvis reglerne er fastlagt pr. lov.
Ifølge lovforslaget skal reglen kun gælde i forbrugerkøb, hvilket vi kan tilslutte os.
Det giver mulighed
for i handelskøb at fastsætte gebyrer, som kan være afhængige af den enkelte branches kutyme.
Om gebyrer på 100 kr. i forbrugerkøb er det rigtige, vil vi gerne have lejlighed til at dyrke nærmere.
Reelt taler vi jo ikke om 100 kr., men om 80 kr. plus moms.
Det er vigtigt, synes vi, at dette gebyr også dækker de faktiske omkostninger, der er ved udsendelse af en rykker.
Der foreligger forskellige reaktioner i bilag 1, tror
jeg det er, nemlig i de opsummerede høringssvar, men vi vil gerne have lejlighed til at studere høringssvarene nærmere. Vi vil også gerne have lejlighed til, som også andre ordførere har været inde på, at se nærmere på, hvordan det offentliges gebyrpolitik er, altså forskellen på de retningslinjer, som gælder i dag vil jeg bede om bliver belyst, når forslaget overgår til udvalgsbehandling.
Alt i alt: Vi er positive over for forslaget, men vil gerne have lejlighed til at få de forhold, som jeg netop har omtalt, belyst nærmere, inden vi siger endeligt ja.