Lene Espersen (KF), 2002-04-09:
Lovforslaget fra Dansk Folkeparti går ud på, at straffelovens § 266 b skal ophæves.
Efter stk. 1 i denne bestemmelse straffes den, der offentligt eller med forsæt til udbredelse i en videre kreds fremsætter udtalelse eller anden meddelelse, ved hvilken en gruppe af personer trues, forhånes eller nedværdiges på grund af race, hudfarve, national eller etnisk oprindelse, tro eller seksuel orientering.
Straffen er bøde eller fængsel indtil 2 år.
Bestemmelsens stk. 2 om propagandavirksomhed blev indsat i 1995.
Om lovforslaget vil jeg gerne indledningsvis slå fast, at også regeringen naturligvis lægger stor vægt på hensynet
til ytringsfriheden
Der er således ingen tvivl om, at alle skal have mulighed for frit at have deres holdninger, ikke mindst når det gælder politiske og andre samfundsmæssige spørgsmål.
Det ligger vel også dybt forankret i den danske tradition, at vi søger at imødegå holdninger, som vi ønsker
at tage afstand fra, med debat og med modargumenter.
Her i Grundtvigs fædreland er straf således ikke noget, vi anvender for at bekæmpe bestemte holdninger, men derimod noget, vi i givet fald anvender i forhold til handlinger, som anses for uacceptable.
I det lys er det også forståeligt, at man argumenterer
for, at straffelovens § 266 b støder an mod forestillinger om en fri debat i et demokratisk samfund
Men det er også samtidig vigtigt at holde fast ved, at § 266 b ikke kriminaliserer holdninger, men sætter visse grænser for den måde, som man bl.a. kan udtrykke holdningerne på.
Bestemmelsen skal således yde et strafferetligt værn mod udtalelser og andre lignende handlinger, der truer, forhåner eller nedværdiger en bestemt gruppe
, f.eks. på grund af dens race eller seksuelle orientering.
Da man i 1971 affattede bestemmelsen, var man fuldt ud klar over, og det finder jeg meget grund til at understrege, at der skulle foretages en afvejning mellem på den ene side hensynet til bekæmpelsen af raceforbrydelse og på den anden side borgernes ret til at give udtryk for deres anskuelser.
Under Folketingets behandling af lovforslaget blev forslaget da også ændret netop for at markere hensynet til ytringsfriheden. Også ved anvendelsen af § 266 b i praksis indgår hensynet til ytringsfriheden.
Højesteret har således udtalt, og jeg citerer fra Ugeskrift for Retsvæsen, 2000, side 2234: Gerningsindholdet i § 266 b skal fastlægges under hensynet til ytringsfriheden.
Ytringsfriheden er grundlæggende for et demokratisk samfund, idet tolerance over for andres meninger er en nødvendig forudsætning for den fri debat.
Ytringsfriheden skal imidlertid udøves med den fornødne respekt for andre menneskerettigheder, herunder retten til beskyttelse mod trosdiskriminerende forhånelse og nedværdigelse.
Som det fremgår er § 266 b ikke til hinder for, at enhver kan udtrykke sin mening.
Det være sig f.eks. i udlændingedebatten, eller når det gælder spørgsmål om seksuelle minoriteter i vores samfund.
Derfor vil jeg endvidere gerne fremhæve, at gennemførelsen af den nuværende § 266 b i 1971 fandt sted med henblik på, at Danmark fik mulighed for at ratificere FN's racediskriminationskonvention fra 1965.
Forud for lovændringen havde et udvalg under Justitsministeriet nøje overvejet, om de gældende regler i straffeloven var tilstrækkelige for at opfylde Danmarks forpligtelser efter racediskriminationskonventionen.
Udvalget overvejede i den forbindelse bl.a. også, om straffelovens injuriebestemmelser var tilstrækkelige til at opfylde den forpligtelse. Udvalget fandt, at det var nødvendigt at gennemføre lovændringer, hvis Danmark skulle leve op til konventionens krav.
Dette skete bl.a. med ændringer af § 266 b i 1971.
Og i overensstemmelse hermed er det regeringens opfattelse, at en gennemførelse af lovforslaget ville være uforenelig med Danmarks forpligtelser efter racismekonventionen.
Vi vil med andre ord begå et folkeretsbrud, hvis vi fulgte lovforslaget. Endelig vil jeg gerne som det sidste nævne den signalværdi, der kunne være knyttet til en gennemførelse af lovforslaget.
Jeg er fuldt ud klar over, at forslagsstillerne med deres forslag ikke har til hensigt at lægge op til, at folk fremover skal kunne udtrykke sig uden nogen som helst grænser for udtryksmåder og ordvalg.
Ikke desto mindre tror jeg, at en ophævelse af bestemmelsen i § 266 b meget vel både herhjemme og i udlandet kunne blive misforstået som et signal om, at vi også moralsk vil være indstillet på at legitimere udtalelser, som truer, forhåner eller nedværdiger bestemte grupper.
Og sådanne misforståelser mener jeg at vi skal holde os fri for.
På den anførte baggrund og ikke mindst under hensynet til Danmarks folkeretlige forpligtelser kan regeringen derfor ikke støtte lovforslaget.