Lissa Mathiasen (S), 2002-05-14:
Lovforslaget her tager jo afsæt i EF-direktivet, som gerne skulle bekæmpe forsinket betaling i forbindelse med visse handelsforhold, dvs. imellem erhvervsdrivende.
Det handler altså om morarenter.
Det, man prøver her fra EU's side med det her direktiv, er at skabe nogle fællesregler.
Det er godt, og det er vi enige i.
Men så har regeringen og justitsministeren valgt, at man samtidig vil gøre det, at man overimplementerer.
Det vil sige, at man oven i det, der ligger i EF-direktivet, har valgt at sige, at når vi taler forbrugerpolitik, når vi taler forbrugerspørgsmål, skal der en lignende ensartethed ind.
Det er sådan set godt nok.
Jeg tror, mange forbrugere synes, det kan være en fordel.
Men jeg tror omvendt, at hvis man spørger forbrugerne, så er de ikke tilfredse med, at man laver en ensartethed, som rent faktisk betyder en stigning på 28 pct. i forhold til, hvad man i dag skal betale i morarenter.
Tilsvarende kommer det her lovforslag til at betyde, at når vi taler gebyrer, altså andre inddrivelsesomkostninger ud over rykkere og inkassogebyrer, kommer man rent faktisk til at udhule den regel, som vi har dag, der siger, at maksimalt 100 kr. og højst tre gange kan man betale dette gebyr.
Det vil sige, at det her lovforslag lægger rent faktisk op til en klar forringelse af forbrugernes situation.
Det betyder, at uanset regeringen meget flot i sit eget regeringsgrundlag har sagt, at den vil være forbrugervenlig og vil tale forbrugernes sag - det hørte vi også regeringen sige, da vi for et par uger siden havde den forbrugerpolitiske forespørgsel herinde - så må jeg konstatere, at det er det modsatte, der sker med det her. Jeg har også hørt, at regeringen har sagt adskillige gange også i valgkampen, at den var den lille mands beskytter.
Jeg har også forstået det på den måde, at man fra regeringens side er optaget af, at den lille mand rent faktisk ikke skal rammes på forbrugerpolitikken, og når jeg netop bruger det udtryk den lille mand, så er det jo, fordi vi ved, at meget ofte er det ganske almindelige familier, den lille mand, der kommer i klemme økonomisk, der har svært ved at svare enhver sit og dermed kommer til at skulle betale morarenter, fordi de ikke betaler til tiden.
Jeg bemærkede ved førstebehandlingen, at hr. Freddy Dam, Venstres ordfører, erkendte, at det var en stigning på 28 pct., men han syntes alligevel ikke, det var så ringe endda.
Det var da ikke så slemt.
Jeg tror, at for den, der skal af med de penge her, for den lille mand, er det mange penge. Jeg bemærkede også i forbindelse med førstebehandlingen, at den konservatives ordfører, hr. Lars Barfoed, sagde, at var det korrekt, så måtte vi se på det.
Jeg må konstatere, at uanset vi har prøvet under udvalgsarbejdet, er det ikke lykkedes os at få De Konservative til mere end at se på det.
Det har ikke ændret på den holdning, der har ligget fra konservativ side, og det vil sige, at man, sådan som vi kan se af betænkningsbidraget fra henholdsvis Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti,
ikke mener et hak med at sige, at man trods alt er den lille mands beskytter.
Her siges altså nej til de ændringsforslag, der ligger, som rent faktisk betyder, at vi opretholder det maksimum for morarenter, som vi mener var rigtigt.
Vi vil altså ikke være med til hæve dem med de der 28 pct., og vi siger, at vi ønsker at fastholde, at der er en grænse på maksimalt 100 kr. i gebyr i forbindelse med rykkere, og at der ikke derudover kan komme andre inddrivelsesomkostninger. Jeg skal dybt, dybt beklage, at man fra Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis side ikke har mere forståelse for, at ganske almindelige mennesker også kan komme i en situation, hvor de har svært ved at betale enhver sit til tiden.
Men jeg synes ikke, det er rimeligt, man mener, at det samtidig netop er dem, man skal plukke
en så høj rentesats fra, at det netop er er dem, man skal tage så høje gebyrer fra. Jeg skal dybt beklage det og håber egentlig, at man måske, når vi har haft det til debat her i dag, alligevel skulle komme til at overveje inden tredjebehandlingen, der er dog trods alt tid til det, om det her alligevel ikke er for forbrugerfjendsk igen. Det synes vi i hvert fald i Socialdemokratiet.