Jann Sjursen (KD), 2004-01-13:
Jeg vil gerne takke udenrigsministeren for redegørelsen, som er afgivet på regeringens vegne.
Og selv om Kristendemokraterne ikke er repræsenteret, for så vidt angår det parlamentariske arbejde
i Europarådets regi,
så tillægger vi alligevel dette arbejde, ikke kun parlamentarisk set, men selvfølgelig også i ministersammenhæng, utrolig stor betydning.
Man kan på mange måder sige, at Europarådet de seneste årtier har været demokratiets forgård for en lang række
central- og østeuropæiske lande
, ikke mindst efter Berlinmurens fald og disse landes bestræbelser på at få funderet demokratier og menneskerettigheder.
Det gælder selvfølgelig ikke mindst i de nye demokratier
i Central- og Østeuropa, som også er blevet medlemmer af Den Europæiske Union eller er på vej til at blive medlemmer af EU.
Men uanset deres tilknytningsforhold til EU som sådan mener vi, at Europarådets arbejde selvstændigt set er vigtigt og værdifuldt set i det perspektiv, der har været det europæiske efter Berlinmurens fald. Overvågningsvirksomhed fra Europarådets side har i den forbindelse været central i forbindelse med optagelse af de nye medlemslande og er det i det hele taget, ikke bare i forhold til selve optagelsesprocessen, men også i forhold til en stadig monitorering af såvel nye som gamle medlemslande af Europarådet.
Ingen lande må i den forbindelse kunne smyge sig udenom, uanset aldersmæssig status i den her sammenhæng, hvis der altså er noget at komme efter.
Tidligere ordførere har været inde på det dilemma, som jo også flere af ordførerne qua arbejdet i Europarådets sammenhæng næsten på egen krop har følt der er i forbindelse
med optagelse af nye medlemslande i forhold til at efterleve bestemmelser om demokrati og menneskerettigheder og ønsket om at få dem bragt ind i et fællesskab, hvor man også kunne nå videre.
Jeg deler det synspunkt, som flere ordførere også har givet udtryk for, at der er vaskeægte dilemmaer, men at man alligevel har gjort det rigtige og taget dem ind, og hvor det, der så kan være problemet i dag, fra både parlamentarisk side og også fra Ministerkomiteens side, er at kunne blive enige om de nødvendige sanktioner, når man efterfølgende opdager, at tingene ikke er, som de bør være.
Det gælder jo så ikke kun for nye lande, men også for gamle.
Lad mig i den sammenhæng sige, at det efter Kristendemokraternes opfattelse stadig væk er problematisk, at vi ikke er nået længere i forhold til Rusland og spørgsmålet om Tjetjenien.
Det er jo ikke bare på grund af Europarådets behandling af sagen, men altså også, fordi der ikke er sket det, nogle af os i hvert fald forventede efter regeringsskiftet herhjemme.
Man er ikke nået videre.
Men lad det være.
Der er under alle omstændigheder nogle dilemmaer, som man bliver nødt til at se i øjnene og så også handle derudfra.
Men det normgivende arbejde, som Europarådet står for også gennem konventionsarbejdet, og selvfølgelig også de domstolsafgørelser, der bliver givet, er af allerhøjeste betydning.
Der har allerede i debatten været fokus på protokollen
vedrørende dødsstraf.
Vi glæder os selvfølgelig også over, at den også senest er blevet underskrevet af Tyrkiet, og at den i det hele taget har været med til, at vi, hvad det angår, nu har klare linjer i de fleste europæiske lande. Det fører jo i det hele taget tilbage til det, der i høj grad er udgangspunktet, nemlig den europæiske menneskerettighedskonvention, som jeg synes det er vigtigt, at redegørelsen også sætter i relation til de bestræbelser, der er i EU, på at lade EU kunne tiltræde den som helhed, også i forhold til de nye formuleringer, som indgår i de foreløbige drøftelser om en ny forfatningstraktat for EU.
Jeg skal ikke forholde mig til forfatningstraktaten som sådan, men jeg vil ikke undlade at gøre opmærksom på, at en af de bekymringer, vi har haft i forhold til indskrivning af et charter i forfatningstraktaten osv., netop har været, at man ville opnå et konkurrerende regime fra EU's og Luxembourgs side i forhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg.
Redegørelsen peger på de kapacitetsproblemer, der ikke mindst er i forbindelse med Menneskerettighedsdomstolen, og vi er enige med de ordførere, der også har peget på, at der her er noget, der må gøres noget ved.
Og det er ganske enkelt påkrævet, at der sker noget radikalt på det område, så man kan få gang i sagsbehandlingen.
Med disse ord vil jeg blot sige, at vi er tilfredse med ministerens redegørelse også om de fortsatte bestræbelser, der gøres i Europarådets regi, inklusive de bestræbelser, der gøres af vores kollegaer her i Folketinget for at bringe arbejdet videre til gavn for alle europæiske samarbejder.