Tom Behnke (FP), 1998-12-09:
Kræft er en frygtelig sygdom.
Forslaget her tager specielt fat omkring brystkræft, fordi Danmark jo har en utrolig kedelig statistik på det her område.
Når vi sammenligner os med andre lande omkring os, er vi jo i bunden; det synes vi i Fremskridtspartiet er utrolig kedeligt, og det skal der gøres noget ved.
Vi har i Fremskridtspartiet været enige med de øvrige forslagsstillere i, at det er hensigtsmæssigt at lave en frivillig ordning, frem for at man laver den mere anmassende ordning, om jeg så må sige.
Vi har også i Fremskridtspartiet den holdning, at det her burde vi jo kunne begynde med i morgen.
Men vi har også i Fremskridtspartiet forståelse for, at startdatoen kommer til at ligge om et år.
Og der må vi nok sige, at det er dog bedre, end at man slet ikke kommer i gang.
Det synes jeg bl.a. hr. Villy Søvndal ligesom fuldstændig overså i sine lidt aggressive indlæg her fra talerstolen; her er der faktisk en kreds af partier, som tager et initiativ, og det er dog bedre, end at man bare læner sig tilbage og lader stå til.
Det, man så skal bruge den tid til, frem til ordningen begynder, er selvfølgelig at forberede det her godt og grundigt, sådan at når vi går i gang, er det en god og en stabil ordning, der begynder, og sådan at vi meget, meget hurtigt kan få gjort noget for de her patienter.
Hele debatten om økonomi burde egentlig være overflødig.
Altså vi er i Fremskridtspartiet helt på det rene med, at der kører pengestrømme frem og tilbage mellem amterne og staten, at amterne også selv opkræver skat, og at man ude i amterne ikke alene foretager en prioritering inden for sundhedsområdet, men sandelig også foretager en prioritering mellem sundhedsområdet og andre områder, amterne tager sig af.
Det er som om, at hver gang amterne skal spare en krone, så skal det nødvendigvis være på sundhedssektoren, og det behøver det jo ikke at være.
Det er også som om, at når man skal spare penge i sundhedssektoren, så skal det absolut være dér, hvor det gør allermest ondt.
Det behøver det jo heller ikke at være.
Man kunne jo vende det om og sige: Hvis der skal foretages en prioritering, så lad os dog gøre det på en hensigtsmæssig måde, og der kunne såmænd nok være nogle steder rundt i amterne - det kan jeg da huske fra min egen tid som medlem af Københavns Amtsråd, der var der da rigelig med steder, hvor man kunne finde besparelser uden overhovedet at røre ved sundhedssektoren.
Sundhedssektoren skal heller ikke gå fri, men ikke for at lave besparelser i sundhedssektoren, for det er vi i Fremskridtspartiet grundlæggende imod, vi mener tværtimod, at sundhedssektoren har brug for flere økonomiske ressourcer.
Men det, der er vigtigt inden for sundhedssektoren, er, at man laver en opstramning i forhold til kvaliteten og ressourcestyringen. Så tror jeg, vi kunne nå meget, meget længere.
Men hvis det er sådan, at det er en forudsætning for, at det her kan blive gennemført, at der bliver overført penge fra staten til amterne, så er Fremskridtspartiet med på det, og så må vi også være med til at finde pengene på statens budget.
Men sagen er - og det har flere ordførere jo givet udtryk for - at pengene er der ikke nu.
Der er lavet en finanslovaftale, og det vil være svært at stampe de penge op af jorden lige nu og her; det har vi så set i øjnene.
Men sagen er jo, at i et finanslovforlig er der flere parter om at lave forliget, bl.a. regeringen.
Regeringen har jo heller ikke prioriteret det her område.
Derfor var vi nogle partier, der gik sammen og sagde: Jamen så må vi have et beslutningsforslag, hvor vi så i hvert fald får lagt princippet fast, at det er det, vi vil.
Og at det så først bliver om et år, vi kan finde pengene, det er dog bedre, end at vi slet ikke får taget fat. Så altså vi er i Fremskridtspartiet glade for at være medforslagsstillere til det her.
Vi håber, at ordningen kan begynde så hurtigt som muligt, og hvis det først er om et år, så må vi acceptere det.