Line Barfod (EL), 2002-01-16:
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for bemærkningerne.
Det glæder mig da, at alle er opmærksomme på, at der er et problem.
Jeg kan så forstå, at regeringen mener, at problemet vil løse sig, efterhånden som folk kommer på den nye førtidspensionsreform, og når de engang bliver alderspensionister, vil man så der foretage en individuel vurdering af hver enkelt med henblik på, om den pågældende har behov for fortsat at have de handicapkompenserende ydelser, og at man i øvrigt mener, det kan dækkes ved, at den enkelte individuelt søger om forskellige tillæg fra kommunen.
Vi mener i Enhedslisten, at man skal have ret til de her ydelser, også efter at man er fyldt 67 år.
Og vi mener i øvrigt, at det vil være en fuldstændig urimelig forskelsbehandling af dem, der er førtidspensionister i dag, og dem, der når at blive det, inden den nye førtidspensionsreform træder i kraft, samt dem, der kommer
med under den nye førtidspensionsreform
Vi mener, at det bare vil være at indføre en yderligere diskrimination ud over den, der allerede ligger, ved at de, der ikke kommer ind under den nye førtidspensionsreform, også har en lavere ydelse, samt at de altså også, når de bliver alderspensionister, skal have en ændret behandling. Så er der en del, der har været inde på, at det her forslag vil koste nogle penge, og det er selvfølgelig rigtigt.
Det koster nogle penge.
Vi er så også villige til at være med til at finde pengene.
Og som jeg efterhånden har sagt nogle gange under behandlingen af vores forskellige sociale forslag, mener vi, at pengene skal tages fra dem, der har flest: de store multinationale selskaber.
Der ligger mange milliarder dér til mere velfærd.
Samtidig vil vi gerne gøre opmærksom på, at hvis folk har mulighed for fortsat at komme ud og deltage aktivt i samfundet, kan man håbe, at det har den forebyggende effekt,
at de så, fordi de lever et aktivt liv, ikke bliver så syge og dermed ikke skal have så mange udgifter til hjemmepleje og sygehusindlæggelser og andet, så det altså samfundsøkonomisk også vil være en fordel, at man kan komme ud og kan deltage aktivt i livet, også efter at man er blevet alderspensionist.
Dansk Folkeparti har jo nu bebudet, at de vil fremsætte deres eget forslag på området, og jeg håber så også, at det kommer.
For os er det afgørende ikke, om det er vores forslag, der bliver vedtaget, eller et forslag med Dansk Folkeparti som forslagsstiller.
Det afgørende for os er indholdet, og vi må så se på, hvad indholdet i forslaget fra Dansk Folkeparti er.
Så skal jeg takke Kristeligt Folkeparti mange gange for, at man støtter forslaget helhjertet, og at man også vil arbejde for det i forhold til finansloven.
Som der var bred enighed om i fredags, da vi behandlede et forslag fra Kristeligt Folkeparti om fjernelse af aldersdiskrimination, er det besynderligt, at der fortsat er så mange områder med aldersdiskrimination i det danske samfund
Der er ikke for os at se nogen menneskelige argumenter, der retfærdiggør, at fordi man bliver 67 år, har man lige pludselig ikke de samme behov, som før man blev 67 år, at man så skulle være blevet mindre handicappet. Tværtimod vil man ofte have et større behov for at få hjælp til at komme ud og være med forskellige steder, fordi man så ikke længere er på arbejdsmarkedet.
For den enkelte handicappede betyder det, at man i dag ikke længere har ledsageordning, når man bliver folkepensionist, at man så ofte får en forringet livskvalitet.
Man får dårligere mulighed for at vedligeholde og træne de fysiske og psykiske færdigheder, man måtte have tilbage, og det kan så betyde, at man isolerer sig og dermed hurtigere bliver syg.
Derfor har vi fremsat det her forslag, som vi mener både menneskeligt for den enkelte i forhold til at fjerne diskrimination på et område og i forhold til også at sikre, at folk bliver mindre syge, ville kunne være en stor fordel, og vi håber da, at det vil lykkes på et tidspunkt at få fjernet denne aldersdiskrimination.