Hans Christian Schmidt (V), 2002-11-28:
Først synes jeg, der er grund til at sige både til hr. Eyvind Vesselbo, hr. Jørn Dohrmann og fru Helle Sjelle, at jeg synes, at der samlet i deres taler var nogle gode vinkler.
Det var indsatsen på de områder, som vi netop havde fremhævet i Johannesburg, man skulle prioritere, at sikre, at afstanden mellem ord og handling ikke bliver så lang, som der blev lagt op til; det er et skridt i den rigtige retning.
Og så synes jeg, at de aftaler, man lavede i Johannesburg, meget præcist får den betydning, som landene giver dem.
Og det er jo lige nøjagtig her, vi er ved problemet.
Man kan diskutere ret længe, om ikke man skal forpligte sig til mere, om ikke målsætningerne skal være klarere.
Jeg har kun det ønske, at man dog bare ville starte med at leve op til det, man har forpligtet sig til.
Jeg må nok sige: At have været 10 dage i Johannesburg og have siddet med ved forhandlingerne fra morgen til sen nat og så igen høre nogen udenfor sige, at vi måske skulle forpligte os til endnu mere.
Jeg synes, at hvis man har lyst til at prøve at læse implementeringsplanen igennem - det er et godt værktøj - så må jeg bare sige, at der er rigeligt at gå i gang med. Så vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen, og jeg skal kun kommentere de spørgsmål, der var til mig, jeg synes, at udenrigsministeren på særdeles udmærket måde har givet den generelle kommentar: Selvfølgelig tak for roserne.
Hvad var vores interesse, og hvordan ville miljøministrene i fremtiden - jeg tror, det var i forbindelse med WTO - da agere? Lad mig sige det sådan: Punkt 1. Samarbejdet mellem Miljøministeriet - altså i Danmark - og Udenrigsministeriet er formidabelt på det her område.
Det er det på alle andre områder, men det er det i særlig grad på det her område, og det er meget, meget vigtigt, fordi vi er så afhængige af hinanden.
Punkt 2.
Der er det sådan, og det er faktisk også det, vi har oplevet i EU, at samarbejdet mellem miljø og handel er rigtig godt i EU.
Og punkt 3. EU trækker jo i WTO i miljøets retning.
Og samlet vil jeg bare sige til hr. Jørn Jespersen, at det er præcis den vej, vi stadig væk vil gå. Jeg tror faktisk også, det er det, hr. Jørn Jespersen spørger om.
Han vil gerne have sikkerhed for, at man stadig væk gør det som miljøministre.
Det har jeg ikke andet end grund til at tro på, fordi det er de meldinger, jeg også har.
Jeg vil i hvert fald forfølge det.
Hr. Martin Lidegaard spurgte mig, hvordan med indsatsen i det civile samfund.
Jeg vil godt sige til hr. Martin Lidegaard: Jeg tror, man skal lade være med at vurdere ngo'ernes arbejdsindsats efter, hvor meget de forskellige regeringer giver dem af penge.
Jeg har en dyb anerkendelse for, hvad ngo'erne laver, og de laver det, uanset om regeringerne giver penge, altså støtter politikken osv., fordi de er så dygtige, og de brænder for deres sag. Jeg kan kun sige, at igennem hele den forhandling, vi havde dernede, havde jeg et formidabelt samarbejde med de danske ngo'er; de gjorde en kæmpe indsats og har et netværk, som jeg også benyttede mig af, og det vil jeg kun kvittere for.
Jeg arbejdede også meget sammen med de europæiske ngo'er.
Og det er klart, at indsatsen, som også udenrigsministeren har sagt, netop i det civile samfund er højt prioriteret hos regeringen.
Men jeg vil så også sige, at jeg synes, at det, der er det helt afgørende omkring Johannesburg, jo er, at det klart er sådan, at vi finder ud af, at de forpligtelser, man i grunden sagde man ville leve op til i Johannesburg, bliver til noget; det er og bliver det afgørende, og ikke så meget, om det nu er det ene eller det andet ord.
Det får mig helt klart frem til, at jeg hørte, at hr. Jann Sjursen sagde lidt omkring indsatsen dernede - parlamentarikerne her fra Folketinget var jo også med dernede og ydede deres store indsats.
Og der vil jeg bare sige, at jeg tror, det er meget vigtigt, at nu har vi været i Johannesburg, nu har vi diskuteret det her igennem, nu er det meget vigtigt, at folk kan opleve, at når man har haft sådan et stort møde, så kommer der noget ud af det.
Så skaffer vi vand til alle de mange mennesker, som mangler vand i verden; sanitetsforholdene bringes i orden; vi sørger for energi, som jo er helt afgørende for bekæmpelse af sygdomme og fattigdom.
Det tror jeg man er meget optaget af at se resultaterne af.
Jeg kunne ikke have gjort det bedre, det vil jeg bare sige.
Jeg synes, det er så godt og præcist sagt.
Jeg vil opfordre dem, der måtte komme i besiddelse af de to forslag til vedtagelse, til at prøve at løbe dem igennem, og så vil man sige, at hvis man skal til at finde nogle forskellige ordstillinger her, så er det lige før, det begynder at blive det, man kalder »wording«, altså at man sidder og arbejder med nogle ord, der kan opfattes
lidt anderledes
Jeg synes, udenrigsministeren siger det meget, meget rigtigt.
Læg mærke til den sidste sætning.
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis vi hver gang, vi skal diskutere og følge op på internationale aftaler, yde en indsats for, at vi kan leve op til det, vi forpligter hinanden til, skal vende tilbage til en finanslovdebat.
Jeg kan kun erklære mig helt enig med udenrigsministeren.
Jeg håber, at det her i højere grad bliver en debat om, hvad vi gør for at leve op til det, vi har forpligtet os til.