Inge Dahl-Sørensen (V), 2000-03-01:
Børneloven, som den ligger i dag, er fra 1960 og kun ændret få gange.
Meget har ændret sig i de sidste 40 år.
Familiemønsteret er et andet, og det er i dag helt almindeligt, at børn fødes i ugifte samlivsforhold.
Om man kan lide det eller ej, så er tiden ikke mere den samme, og det er vi nødsaget til at forholde os til.
Det er et flot stykke arbejde, som Børnelovudvalget har lavet, og justitsministerens lovforslag, som ligestiller gifte og ugifte og ligestiller fædre og mødre, er et godt udgangspunkt for en drøftelse af de reelle problemer, vi står over for.
Ingen tvivl om, at det har givet diskussioner i de små hjem.
Og jeg har en fornemmelse af, at familien Danmark er delt på midten.
Vi er glade for, at lovforslaget ikke skal vedtages i denne samling
Det giver os en mulighed for i god tid at få diskuteret og få gennemtænkt alle facetter i lovforslaget.
Der er mange følelser og etiske spørgsmål, som trænger til at blive vendt.
Som udgangspunkt går Venstre ind for ligestilling mellem kønnene og ligestilling mellem gifte og ugifte.
Vi synes, at det er rigtigt, at ugifte forældre nu blot kan meddele, at de er forældre til deres nyfødte barn, og så bliver de registreret med fælles forældremyndighed.
Skilsmisse kan jo ikke med et trylleslag fjerne forældreevnen fra den ene forælder, og det er ikke i barnets interesse - som varetages her - når far eller mor pludselig fjernes.
Vi er også enige i det fornuftige i at høre børn under 12 år om deres mening, når der skal fastsættes samvær efter en skilsmisse.
Det afgørende kan ikke være et barns alder, men dets modenhed.
Moderniseringen og forenklingen af bestemmelserne ved fastslåelse af faderskab gøres mere smidig, uformel og borgervenlig.
Sagsgangen ved statsamterne og domstolene gøres ligeledes mere tidssvarende.
I medierne har det været omtalt, at nu vil kvinderne ende i fængsel, hvis ikke de vil oplyse, hvem barnefaderen er.
Men som jeg læser forslaget, er det udtrykkelig præciseret, at det ikke er tanken at ændre den nuværende praksis, hvor reglerne anvendes lempeligt af retterne.
Det er således ikke meningen, at mødrene som noget helt nyt skal fængsles i hobetal, det, som ministeren lige var inde på.
Vi har gjort op med udtryk som uægte børn og børn født uden for ægteskab.
Ingen børn er uægte.
Vi ser i disse år kvinder kæmpe for eneretten til barnet, og som på faderens bekostning ønsker en familieform med indhold som alenemor med barn og fravalgt far.
Som nogle kvinder udtrykker det: Vi kan selv, vi behøver ingen far.
Denne beslutning kan selvfølgelig have helt særlige grunde.
Men hvis faderen til barnet står og banker på for at give sig til kende og meget gerne vil registreres som far til sit barn og så bliver afvist, er det efter min opfattelse ikke rimeligt, at moderen i det sociale system bliver anerkendt som enlig forsørger med forhøjet børnetilskud som følge.
Jeg tror ikke, at nogen mænd vil anlægge faderskabssag og betale børnebidrag i næsten 24 år måske, hvis det ikke er, fordi de mener noget med det.
Der er i lovforslaget taget hensyn til, at kvinder, som har været udsat for en forbrydelse, er undtaget fra de nye regler.
Dette bare sagt, fordi jeg har fået en del henvendelser netop om dette problem.
Der står så tilbage - og det håber jeg så vi får gennemarbejdet i udvalget - det mest vidtgående, det er nemlig pater est-reglen, et meget følsomt område, som vi så bør have fuldstændig på det rene.
På den anden side synes vi også, det er ganske urimeligt, at en far ikke har nogen muligheder i ugifte forhold, såfremt moderen ikke ønsker det.
Disse to faktorer skulle vi gerne have til at gå op i en højere enhed, så Venstre ser frem til en positiv udvalgsbehandling.