runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Vi har allerede i forbindelse med flerårsaftalen afsat penge til at gennemføre nye behandlingsprogrammer og evaluere de behandlingsprogrammer, som allerede er kørende, så vi har en sikkerhed for, at vi bruger pengene de steder, hvor behandlingsprogrammerne har en effekt og virker godt på de personer, som gennemgår et forløb.
Det kan være, der er behov for yderligere behandlinger og behov for flere initiativer i årene, der kommer, og det vil vi da være åbne over for, men jeg synes bestemt, der allerede er taget meget store skridt i den rigtige retning. Så spørger fru Line Barfod, hvad man ellers vil gøre, også for de ansatte i kriminalforsorgen, som i hvert fald for øjeblikket trækker et meget stort læs for at få hverdagen til at hænge sammen.
Det er jo de ansatte, der har problemerne, når der er mange mennesker stuvet sammen.
Jeg må sige, at jeg synes, jeg allerede i min indledende tale redegjorde for nogle af de initiativer, der er taget, og
også for, hvad regeringen allerede har gjort.
Men en af de ting, jeg egentlig gerne vil fokusere på afslutningsvis, er, at man gerne vil have en mere positiv indgang til hele problemstillingen omkring sygefravær.
Der er et meget, meget højt sygefravær i kriminalforsorgen, og i forbindelse med den nye flerårsaftale forsøger vi at have en lidt mere tillidsfuld indgangsvinkel til, hvordan man kan få gjort noget ved sygefraværet.
Der bliver lavet økonomiske incitamenter for den enkelte ledelse til at få gjort noget ved sygefraværet, så vi får det nedbragt og får skabt en større arbejdsglæde i hverdagen, så man kan tackle tingene og ikke har behov for at sygemelde sig.
Problemet med den gamle flerårsaftale, som jeg da vedgår at vi selv står bag, var jo, at der var en effektiviseringsgevinst, som skulle indhøstes på sygefraværet.
Jeg er ikke sikker på, at det var særlig fremmende for de ansatte, at der var en økonomisk pisk over ryggen på dem for at få fraværet nedbragt, så det har vi gjort op med, og jeg tror, den nye indfaldsvinkel vil have en positiv effekt.
Line Barfod (EL), 2004-04-15:
Det fungerede faktisk i 30 år med at holde et fast antal fængselspladser, uanset om kriminaliteten steg eller faldt, og faktisk var der et rimelig stort fald i kriminaliteten gennem flere år.
Men desværre oplever vi nu, at man begynder at sige, at vi bare skal have højere og højere straffe, fordi kriminaliteten stiger.
Det kunne være interessant at se, om der er den sammenhæng, det må vi have en undersøgelse af.
Når nu ministeren siger, at der også skal satses på behandling og uddannelse osv., vil jeg spørge: Hvad med at sikre, at der er de fornødne ressourcer til det?
Det nytter ikke, at ministeren siger, at vi ikke har villet være med til at skaffe penge til det, for den mulighed var der altså ikke under forhandlingerne om kriminalforsorgsforliget.
Men vi vil gerne finde finansiering til at sikre behandling og uddannelsesmuligheder i fængslerne, og hvad vil ministeren gøre, for at det kan blive en realitet og de indsatte kan få nogle ordentlige forhold og de ansatte nogle ordentlige arbejdsforhold?
Jeg kan forstå, at det, som ministeren ønsker at blive målt på, er, hvor mange ekstra fængselspladser der bliver bygget, og det er selvfølgelig fint nok, hvis man gerne vil være gode venner med Falck, Securitas, ISS og andre, der står på spring for at få del i en voksende fængselsindustri i Danmark, som vi ser i andre lande.
Men hvis vi ser på andre lande, der har fulgt den udvikling, bliver det jo ved og ved.
Man kan etablere lige så mange fængselspladser, det skal være, men der vil hele tiden blive skabt nye behov, hvis det eneste, man gør, er at skabe fængselspladser, og derfor vil jeg gerne høre, om det overhovedet ikke indgår i justitsministerens overvejelser, at der burde ses på, hvad vi gør for at forebygge, at kriminaliteten sker.
Hvad gør vi for at forhindre, at der bliver brug for de fængselspladser?
Hvad gør vi for at forhindre, at der kommer ofre, og hvad gør vi for at forhindre, at de, der har begået kriminalitet, begår ny kriminalitet?
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Jeg må sige til fru Lissa Mathiasen, og det kan jeg sige af et fuldstændig rent hjerte, at jeg aldrig har hørt fru Lissa Mathiasen sige: Vi vil gerne betale med besparelser på andre områder.
Aldrig!
Det har jeg ikke.
Tværtimod har jeg hver eneste gang fået at vide: Du er minister, det er dit problem, løs det, og præsenter løsningen for os.
Det har jeg også gjort.
De partier, som her i dag klandrer regeringen for hovsaløsninger, har sagt ja og har taget et politisk medansvar, som de nu løber fra, for de initiativer, der blev taget fra 2001 og frem til udløbet af forligsperioden i 2003.
Derfor må jeg sige, at jeg synes simpelt hen, at debatten i den grad er misvisende i forhold til, hvordan virkeligheden rent faktisk har været.
Jeg ved ikke, om vi taler forbi hinanden, men jeg taler bare ud fra min erindring om, hvordan de møder, hvortil forligskredsen har været indbudt, har været, og hvordan diskussionen på området har været.
Jeg må sige til fru Lissa Mathiasen, at hvis den forklaring, Socialdemokratiet nu er ved at vikle sig ud i, går på, at de pladser, der skulle etableres, skulle være gode, faste, nye, permanente pladser, der kunne stå de næste 100 år, havde venterkøen jo været et endnu større problem i dag.
Fru Lissa Mathiasen er jo som meget kyndig på dette område fuldt ud klar over, hvor mange år der går, fra beslutningen er taget, til fængslet rent faktisk er færdigbygget og de nye pladser kan tages i brug, så den eneste mulighed, der har været for at løse de problemer, der har været med pres på kriminalforsorgen fra slutningen af 2001, har været at etablere midlertidige pladser, hvis man ville gøre noget ved problemet med det samme.
Jeg synes, fru Lissa Mathiasen skulle erkende, at der ikke har været andre alternative løsninger. Jeg synes altså, det er lidt for nemt at komme her og kalde det hovsaløsninger.
Havde vi ikke gjort det, havde venterkøen været på adskillige tusinde mere, er jeg ret overbevist om, og så skulle vi frem til 2008, 2009 eller 2010, før der kunne stå nye, gode, permanente ikkehovsaløsningspladser færdige.
Men i øvrigt har vi jo sammen med Dansk Folkeparti taget initiativ til, at også Østdanmark kan få et nyt fængsel,
så vi har altså allerede taget fat på en del af det mere fremadrettede, der kan forbedre forholdene for kriminalforsorgen og forholdene i de meget, meget slidte bygninger, vi har i dag.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-15:
Jeg formoder, at justitsministeren er enig i, at uanset under hvilken regering der er lavet en flerårsaftale, er man ansvarlig, når man tiltræder som ny minister, og det vil sige, at det også er derfra, vi må forvente, at der kommer udspil til at løse tingene, sådan som de nu tilfældigvis løbende forandrer sig undervejs. Jeg synes, det er imponerende, at man fra ministerens side kan komme med en påstand om, at man ikke fra Socialdemokratiets side kan gå ind
for de forbedringer, der er lavet.
Men det har været hovsaløsninger, og det, vi dybest set angriber, er, at der ikke har været det flow over det, der skulle være.
Vi har ikke sagt, at vi ikke har været parat til at betale hver evig eneste gang, det er faktisk den modsatte diskussion, der har været ført, nemlig om at få
ministeren til at etablere de ekstra pladser.
Jeg synes, det er en forkert påstand, og jeg synes ikke, ministeren kan tillade sig at gå her fra salen uden at give os et svar på, hvornår vi ikke har villet betale.
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Så har vi en forskellig opfattelse af situationen, sagt til fru Lissa Mathiasen.
De gange, hvor jeg har siddet i Justitsministeriet, hvor fru Lissa Mathiasen har været gæst, og hvor vi har drøftet kriminalforsorgens problemer, og hvor der har været behov for at etablere yderligere pladser, har jeg fået den besked, at det er regeringen, der har ansvaret.
Det er ministeren, der har ansvaret.
Du må gå til Thor Pedersen og skaffe de penge.
Vi vil ikke være med til at tale finansiering.
Find pengene et andet sted.
Det er den besked, man har givet.
Det er den besked, jeg har fået hver eneste gang, og jeg erindrer simpelt hen ikke, at der har været en eneste gang, hvor fru Lissa Mathiasen har sagt: Ved du hvad, Lene,
det klarer vi sammen.
Vi skal nok være med til at finde nogle upopulære besparelser et eller andet sted til at betale de her pladser.
Det hører jeg ikke, og det er den dialog, jeg henviser til.
Jeg taler ikke om, hvem der stemmer for aktstykker i Finansudvalget, men om den indfaldsvinkel, man har haft til at løse problemstillingen.
Det er klart, at forligskredsen har skullet sige ja til, at man har ændret de vilkår, der gjaldt under den gamle flerårsaftale, bl.a. at man ville etablere midlertidige pladser, og derfor synes jeg måske, det er lidt mærkeligt at høre her i dag, at nu er det venterkøen, der er det helt store problem.
Hvis man er så optaget af den, kunne man jo blot dengang have tilkendegivet, at de midlertidige pladser jo ikke er de ringeste pladser i verden, så brug dem dog flere år frem i tiden, så vi kan få gjort noget ved problemet.
Jeg synes måske, det er lidt underligt, at fokus åbenbart er ændret hos oppositionspartierne.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-15:
Jeg synes, ministeren kom meget for nemt om ved at sige, at forligspartierne ikke har villet være med til at betale, hvad det rent faktisk måtte koste at skaffe nye pladser.
Jeg synes, at når man kommer med så flot en bemærkning, som man endda gentagne gange nu er kommet med, så vil jeg godt bede ministeren om fra talerstolen her at sige, hvornår og hvilke af de indgreb, der er lavet, vi ikke fra Socialdemokratiets side har villet være med til at finansiere.
Hvilke af dem og hvornår?
Det synes jeg ministeren skylder, fordi det er en kraftig anklage.
Jeg kan måske lette ministerens svar ved at sige: Vi har til samtlige været parate til at betale pengene.
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Der er kun det at sige til det, at da belægsprocenten var på 95, var alle jo enige om, at det var en alt for høj belægsprocent.
Så at sige, at et tal på 95 er uacceptabelt højt, er der fuldstændig enighed om.
Derfor var jeg også meget glad for, at vi sørgede for, at den flerårsaftale, som regeringen indgik med Dansk Folkeparti, indeholdt, at udgangspunktet må være, at vi forsøger at arbejde efter en belægsprocent på 92 pct.
Sandheden er blot den, at selv om man indarbejdede al den kendte viden, man havde, så er udviklingen desværre stadig væk gået i den forkerte retning i forhold til, hvad man forventede.
Derfor blev der lagt yderligere pres på kriminalforsorgens institutioner.
Sådan er det.
Jeg må sige til hr. Morten Bødskov, og det er så også svar til fru Lissa Mathiasen, der har stillet spørgsmål i Finansudvalget om, at man skulle til at lave prognoser og lange kurver om, hvor tingene udvikler sig, at det jo ikke er muligt.
Det er jo ikke muligt at forudsige, hvordan presset
på kriminalforsorgens institutioner vil være, og så gøre det
fuldstændig specifikt.
Det, man kan sige, er, at vi ved, hvor mange der sidder og afsoner nu, hvor mange der venter, og man kan se, hvordan udviklingen har været, men at begynde og forudsige nu, hvordan f.eks. tallet af varetægtsarrestanter vil udvikle sig de næste 2 år, kan man jo ikke bede nogen som helst mennesker om.
Jeg vil i hvert fald som minister ikke stå model til her at skulle begynde og lege spåkone og komme med bud på, hvordan tallene udvikler sig.
Kriminalforsorgen har under den tidligere flerårsaftale og under den nuværende forsøgt at give den forligskreds, der bærer ansvaret, så gode bud overhovedet på, hvordan udviklingen er.
Det gør man løbende, og jeg synes faktisk, at det initiativ, vi tog for ganske kort tid siden om at etablere 175 yderligere pladser, er et godt eksempel på, at så snart kriminalforsorgen har tallene til rådighed, så reagerer vi på dem.
Morten Bødskov (S), 2004-04-15:
Jeg vil gerne prøve at bede justitsministeren være lidt mere konkret i svarene i stedet for bare at stå og negligere tingene, som ministeren gør på nuværende tidspunkt.
Det matcher meget dårligt med, at justitsministeren står og siger, at man ikke har haft nogen anelse om, hvordan tingene har udviklet sig.
Så hvad er det for forudsætninger, man i juni 2003 havde for at skrive, at 95 pct. var uacceptabelt, og at man fra 1. januar 2004 igen ville have 92 pct. som sigtepunkt?
Jeg tror ikke, jeg røber for meget, når jeg siger, at dengang vi sad og behandlede det her, var der fuldstændig enighed om, at den 1. januar 2004 skulle vi være på 92 pct. igen. Så der er et eller andet, justitsministeren er nødt til at være mere konkret om her, ellers må vi jo stille spørgsmålene via Finansudvalget.
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
To svar.
Først til aktstykket.
Det er jo altså fint nok at stemme for et aktstykke og dermed give en tilladelse til, at pengene bliver brugt.
Men det korte af det lange handler om, at pengene jo skulle komme et eller andet sted fra.
Vi kan jo ikke rasle dem ud af et træ.
Og når det gælder om at tage ansvaret for den samlede finansiering af finansloven, så er det ikke der, jeg har oplevet, at Socialdemokratiet sådan ligefrem har stået i kø for at være med til at tage et ansvar for de upopulære besparelser, der skal til, for at få pengene til slå til.
På mit spørgsmål til forligskredsen, om man ønskede at være med til at løse problemerne ved sammen at finde en finansiering, fik jeg det kontante svar tilbage: Du er minister, det er dit ansvar!
Til det andet spørgsmål om, hvorfor det ikke var muligt at forudsige, at en kapacitet på 95 ville stige til 100 pct., kan man spørge: Jamen hvorfor var det ikke muligt for hr. Frank Jensen?
Han var også justitsminister i mange år.
Hvorfor kunne hr. Frank Jensen ikke forudsige det i oktober
2001, når jeg skulle være så dygtig at kunne forudsige det både i sommeren 2002 og sommeren 2003? Man har jo altså kun det materiale til rådighed, som nu engang er med hensyn til, hvem der står til at skulle ind at afsone.
Så kan man se på, hvordan tingene har udviklet sig over tiden.
Men det er da udtryk for den værste gang ansvarsforflygtigelse nu at bede en konservativ justitsminister om at være forudseende flere år frem, hvorimod den regering, hvis forligsaftale, jeg overtog, nej, den skulle da ikke forudsige noget. Sandheden er jo den, at man ikke kan forudsige det her. Man kan ikke forudsige, at der kommer en kæmpe politirazzia mod personer, der har børneporno.
Man kan ikke forudsige, at der lige pludselig kommer en kæmpe Christianiaaktion.
Jo, kriminalforsorgen var selvfølgelig forberedt på, at det ville ske, så man sørgede for, at pladserne var til rådighed.
Men det er jo den slags ting, der sker.
Lige pludselig kommer der et voldsomt, ekstraordinært pres, fordi der kommer store aktioner.
Og der må jeg altså sige, at en kriminalforsorg ikke kan sidde og forudsige 1 eller 2 år i forvejen, hvordan kriminalitetsbekæmpelsen kommer til at virke hen over året.
Morten Bødskov (S), 2004-04-15:
Ministeren gjorde meget ud af i sin anden omgang her, at da regeringen trådte til, tog regeringen ansvar, og man fik så bevilliget flere penge til kriminalforsorgen, uden, tror jeg, formuleringen var, øvrige partiers medvirken.
Jeg står her med et aktstykke fra Finansudvalget, og jeg vil bare bede justitsministeren bekræfte, at de øvrige partier, som var med i forligskredsen, faktisk allerede i juni 2003 stemte for, at justitsministeren skulle have 48 mio. kr. til flere midlertidige pladser.
Det er det første spørgsmål.
Kan ministeren bekræfte eller afkræfte dette?
Det næste spørgsmål er, at der i aktstykkets begrundelser - og det var vi enige om - jo bliver sagt, at den høje kapacitet på 95 pct., som var på daværende tidspunkt, var uacceptabel.
Så er det bare, jeg undrer mig, når regeringen taler så meget om rettidig omhu.
Hvordan kan det være, at man ikke har kunnet fremskrive en belægsprocent på 100, som den er i dag nogle steder, hvis man er så forhippet på at reagere i tide? I juni 2003 indrømmer man, at det er for højt.
Man gør ingenting.
Nu står man her og taler om rettidig omhu.
Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Det synes jeg ikke.
Det er netop udtryk for det, som fru Lissa Mathiasen efterlyser.
Det er udtryk for rettidig omhu.
Da vi indgik flerårsaftalen, var det ud fra de tal, der var kendt på det tidspunkt.
Der valgte vi at sige, at vi bliver nødt til at reservere et antal pladser, så vi kan få afviklet noget af venterkøen.
Det gjorde vi.
Men allerede da tallene så forelå fuldt ud for 2003, kunne vi se, at det ikke ville være tilstrækkeligt. Hvis jeg der havde siddet på hænderne og sagt: Arh, mon ikke det begynder at gå i den rigtige retning?
så kunne jeg forstå, man var kommet med fru Elisabeth Arnolds argumentation. Men det gjorde vi i regeringen ikke.
Vi handlede resolut.
I løbet af et par uger var pengene fundet, og de pladser blev etableret.
Meget kan man mene om Det Radikale Venstre.
Det er normalt et meget sagligt parti, men man må sige, at mange af de pladser, som vi er i gang med at etablere, altså ikke er etableret endnu.
Så begynde at tale om en manglende effekt
er jo det rene volapyk.
Men som også tilkendegivet i det forslag til vedtagelse, som regeringen står bag i dag sammen med Dansk Folkeparti, så følger vi det her nøje, fordi det selvfølgelig er et problem, man hele tiden skal holde øje med, så tingene ikke udvikler sig i den negative retning.
Men med de tiltag, der er gjort, er jeg overbevist om, at vi nok skal komme et meget langt stykke.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-04-15:
Det er da fuldstændig rigtigt, at der er kommet flere fængselspladser, men hvad hjælper det, når de nye fængselspladser lynhurtigt bliver fyldt op, fordi der er flere arrestanter, der er flere dømte, og der er længere straffe?
Så hjælper det jo ikke noget.
Jeg synes, det er et glimrende bevis på, at jeg har ret, når man 3 måneder, efter at man har indgået et nyt kriminalforsorgsforlig, må justere på det, fordi antallet af fængselspladser alligevel er for lille, fordi man hele tiden fylder op og fylder op og fylder op.
Så er det jo et tegn på, at man så ikke har styr på det, når man ganske få måneder, efter at man har dimensioneret en ny kriminalforsorg, skal til at justere på den igen.
Nu er det jo sådan, siger indberetningerne fra krisecentrene, at det meget ofte er udenlandske kvinder, der bliver banket af deres danske eller udenlandske mænd, og hvis det her lovforslag bliver vedtaget, hvad meget tyder på, så vil der jo komme nogle udenlandske kvinder, hvis opholdstilladelse kan blive bragt i fare, fordi samlivet ophører på grund af bortvisning af manden.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-15:
Jeg vil godt spørge, om justitsministeren mener, det er en hensigtsmæssig situation, vi står i.
Ministeren siger, at det er uhensigtsmæssigt, hvis vi havde gjort det, men hvad var det, man gjorde på sygehusområdet?
Nøjagtig som ministeren sagde ....
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-15:
Det var to klare spørgsmål.
Til det første: Nej.
Til det andet: Ja.
Morten Bødskov (S), 2004-04-15:
Nu har vi diskuteret i 3-4 timer, og her på falderebet kommer der så langt om længe en indrømmelse fra et regeringsparti, nemlig den indrømmelse, at årsagen til, at vi nu har 5.500, siger justitsministeren, dømte kriminelle på fri fod i det her samfund, som venter i gennemsnit 9 måneder på at komme ind og afsone deres dom, og årsagen til det kaos, der er i kriminalforsorgen, skal findes i de strafskærpelser, regeringen har indført.
Hr. Helge Adam Møller sagde, at en af årsagerne til, at ventekøen var steget, selvfølgelig også er de her strafskærpelser.
Det synes jeg er dejligt at høre, for det er det, vi har savnet.
Kan vi tage det her som en indrømmelse af, at det har
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-15:
Der er et kæmpestort håb.
Vi har jo netop lige for et par måneder siden fået vedtaget den regel, at de fanger, der opfører sig ordentligt og passer deres arbejde eller uddannelse inde i fængslerne, nu har mulighed at komme ud
allerede efter halv afsoning og starte et almindeligt liv.
Vi har sat en massiv handlingsplan ind, således at der i de fængsler, der under skiftende socialdemokratiske justitsministre - mange af dem sidder her i salen i dag - flød med narko, således at der kom flere narkomaner ud af fængslerne end ind i fængslerne, er iværksat en stor plan med øgede narkohunde, øget urinkontrol osv. og flere narkoafvænningstilbud.
Det er da kolossale fremskridt, vil jeg gerne sige til fru Elisabeth Arnold.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-04-15:
Jo, men hr. Helge Adam Møller må jo også se sandheden i øjnene: Jo længere tid man spærrer folk inde, jo større muligheder er der også for, at kriminalforsorgen skal kunne bearbejde dem, der sidder inde, så de ikke gang på gang giver anledning til, at der kommer nye kunder i butikken
Tilbagefaldet til ny kriminalitet er jo også vanvittig stort, og der er overhovedet intet i den nuværende regerings politik, der kan bedre på det forhold, for fængslerne er simpelt hen overfyldte, og den der ventekø gør, at man ikke kan få plads nok og ressourcer nok i fængslerne til at gøre noget ved dem, der faktisk sidder inde, så der er ikke noget håb heller for dem, der allerede er kommet ind.
Det er jo rigtigt, at der er sket strafskærpelser, som betyder, at de folk, der bliver dømt, kommer til at sidde længere i fængsel, men den sidste statistik siger altså, at fra 2002 til 2003 steg staffelovsovertrædelserne med 4.000 styk.
Der er ikke noget som helst om længere straffe eller noget som helst andet, det er antal enkeltepisoder, hvor straffelovsovertrædelser blev registreret i systemet.
Det kan umuligt være et succeskriterium for den borgerlige regering.
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-15:
Jeg er næsten ked af at skulle gentage, for nu kommer fru Lissa Mathiasens kolleger også til at høre det: En af årsagerne til, at der er flere, der er blevet dømt, er jo, at regeringen har foretaget nogle strafskærpelser, som Socialdemokratiet gennem mange år kæmpede imod. For 7 år siden var det straffrit at opbevare pædofili på sit net, og hvem kæmpede imod med næb og kløer, for at det stadig væk skulle være straffrit?
Det var Socialdemokratiet med hr. Frank Jensen i spidsen og fru Lissa Mathiasen som ordfører. Vi fremsatte forslag om, at det skulle være strafbart, og at folk skulle i fængsel for det, og det blev stemt ned.
I dag sidder der 107 i fængsel anholdt for 2½ måned siden.
Vi sagde, at de, der begår grov voldtægt mod mindreårige piger, skulle have en straf på mindst 1 års fængsel.
Socialdemokratiet stemte imod, da vi fremsatte det de første to gange.
Det er jo en af årsagerne til, at der er kommet nogle flere, og derfor bygger vi nogle flere fængselspladser.
Hvis Socialdemokratiet er stolt af og glad for alt det, de har begået inden for de sidste 5-7 år, hvor de har stemt imod de gode holdninger, jamen så må man jo være glad og stolt af det.
Jeg er glad for, at man i løbet af det sidste par år har skiftet holdning og har støttet de forslag, som man tidligere afviste år efter år efter år.
Det kræver nogle flere fængselspladser, og dem bygger vi.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-15:
Jeg tror, hr. Helge Adam Møller lige skal kigge lidt mere på tallene og på kurverne.
Det her er faktisk det tidspunkt, hvor vi har haft langt flest, der har gået uden for murene og været dømt.
Vi var i en situation, hvor vi havde godt 2.000 i 2001, som var dømt, og som ikke var inde; i dag har vi knap 6.000, det er altså næsten tre gange så mange.
Finder hr. Helge Adam Møller ikke, at der er sket en udvikling i den gale retning? Jeg vil sige, at alle de kurver, der burde være gået opad, de vender nu durk nedad - og omvendt.
Det er gået næsten så galt, som man kunne frygte.
Det er faktisk gået værre.