Lars-Emil Johansen (SIU), 2003-09-09:
Jeg vil gerne starte med at oplyse, at de holdninger, jeg vil give udtryk for, er afstemt med min kollega fra Grønland, det andet grønlandske folketingsmedlem, hr. Kuupik Kleist,
som desværre er forhindret i at deltage i denne debat i dag.
Jeg kan da tilføje i denne stund, at enigheden og ligheden mellem vore partier i disse spørgsmål er så store, at vore partier faktisk i disse timer er ved at lægge sidste hånd på en koalitionsaftale.
Danmark tjener gode penge i Grønland.
Mange, mange danskere har tjent og tjener den dag i dag gode penge i Grønland.
Mange virksomheder i Danmark tjener godt på at forsyne Grønland.
En lang række danske konsulentvirksomheder tjener mange gode penge på at rådgive Grønland.
Danske olieselskaber tjener godt på at opvarme Grønland.
En lang række mennesker og virksomheder placerer de penge, de tjener i Grønland, i danske banker, danske obligationer og fast ejendom i Danmark.
Alt det fremgår desværre ikke af dette finanslovforslag, som vi nu har til behandling.
Der er stort set ingen steder, man kan aflæse de enorme summer, der hvert år flyder fra Grønland tilbage til Danmark.
Til gengæld kan man tydeligt se de udgifter, der følger af statens overførsler til Grønland, og sådan har det været alt for længe.
Men der er sket noget nyt i år.
Selvstyrekommissionen hjemme i Grønland har lavet en række undersøgelser af de faktorer, som har betydning for en omlægning af Grønlands fremtid, og Selvstyrekommissionen har nu fremlagt en undersøgelse af pengestrømmen mellem Grønland og Danmark med udgangspunkt i 2001.
Hvad siger den så?
Ja, den siger, at udstrømningen af kapital fra Grønland til Danmark i 2001 udgjorde ca. 2,3 mia. kr., og at udstrømningen af indkomster i samme år var ca. 0,4 mia. kr.
Det giver tilsammen en økonomisk indsprøjtning fra Grønland til Danmark på 2,7 mia. - kr. 2,7 mia. kr.
bare i 2001.
Jeg vil i anledningen af disse nye tal gerne citere et indlæg af professor Gorm Winther i den grønlandske avis Sermitsiaq.
Der står: »Danmark har i så fald fordel af det økonomiske samkvem med Grønland, og det burde da være det, der primært sætter dagsordenen under kommende bloktilskudsforhandlinger og ikke alt muligt andet, man er begyndt at true med for tiden.«
En af de trusler, vi har måttet høre i forbindelse med det foreliggende finanslovforslag, er den pinlige udmelding fra regeringens støtteparti om, at de mener, at der nu skal skæres 0,5 mia. kr. på statens overførsler til Grønland.
Jeg er selvfølgelig overbevist om, at regeringen vil afvise dette, da det i så fald vil være aftalebrud.
Den aftale holder regeringen naturligvis.
Vi har derfor heller ingen bemærkninger til den del af finansloven, ud over at det ikke er vores ønske at se det tilskud fortsætte med at stige.
Bloktilskuddet er bedøvende for selvstændighedsbevægelsen.
Det er som narkotika; noget, man én gang er blevet afhængig af og derefter hele tiden forsøger at få mere og mere af.
Hvis man ikke går i gang med en seriøs behandling, dør man til sidst af det.
Det, der skal til, er en behandling, der sigter på, at man bliver helt afvænnet og fri af den underdanighed, som afhængighed medfører.
Det skal ske på en anstændig måde og tage den tid, der er nødvendig for ikke at skade patienten undervejs.
Derfor er løsningen naturligvis ikke, at man forsøger sig med en kold tyrker mod den grønlandske økonomi, således som det ifølge pressen her i Danmark er blevet foreslået.
Der skal i stedet for laves en anstændig analyse af,
Vi fra den nordatlantiske gruppe er overbeviste om, at tiden er kommet til, at der i rigsfællesskabets regi nedsættes en selvstændighedskommission, der på en anstændig måde kan forberede hele riget på Grønlands og Færøernes fremtid som selvstændige stater i et nyt samarbejde med Danmark.
Det skal være en kommission, der bygger på den samlede viden, som kan skaffes nationalt som internationalt, om, hvilke økonomiske, tekniske, lovmæssige, sikkerhedspolitiske, handelsmæssige og andre muligheder der er for at låse rigsfællesskabets låse op og skabe et nyt og frit rum omkring vore tre lande.
Det skal være en kommission, der ikke som Selvstyrekommissionen i Grønland på forhånd bliver åndeligt handicappet af et kommissorium, der forbyder reel nytænkning.
Nu er tiden altså kommet til at få sandheden om rigsfællesskabet på bordet.
Hvad tjener Danmark på samhandelen med Grønland og Færøerne?
Hvad tjener Danmark på Thulebasen, såvel økonomisk som i politisk goodwill?
Hvor mange milliarder flyder hvert år fra Grønland til Danmark?
Hvordan påvirker den pengestrøm den danske økonomi?
Der er store spørgsmål nok at tage fat på.
Men vil det ikke klæde Danmark, om man nu satte sig som mål at sikre en langsigtet frigørelse af de sidste kolonier på en økonomisk forsvarlig og politisk anstændig måde?
Ikke igennem trusler om kolde tyrkere, som vi så den forrige regering gennemføre over for færingerne, og som vi nu hører fra regeringens støtteparti, men gennem en langsigtet økonomisk afvikling og en gennemført international folkeretlig indsats.
Et løfte om, at selvstændighed er målet, vil i sig selv frigøre en helt ny energi i både Grønland og på Færøerne.
Det vil give borgerne den mening med livet og arbejdet, som er forudsætningen for at få en ny nordatlantisk økonomisk energi.
Intet af dette vil ske ved blot at give de gamle hjemmestyreregimer en ny gang lak og fortsat forsøge at skjule det sande økonomiske forhold omkring Grønland og Færøerne for skatteborgerne.
Fortæl nu danskerne, at de allerede får deres penge tilbage, og hjælp os så med at få vores selvstændighed og værdighed igen i stedet for at true os med økonomisk ruin
hver gang vi beder om vores naturlige rettigheder til vores jord, til vores udenrigs- og sikkerhedsforhold og til vores frihed.
Ud over disse overordnede betragtninger vil jeg også gerne bruge lejligheden til at takke finansministeren for den udmærkede samtale, vi tidligere på sensommeren havde om de mulige negative følgevirkninger i Grønland, som det foreliggende finanslovforslag desværre kan medføre.
Det drejer sig her ikke om bloktilskuddet, men om en række danske statslige institutioner, som efter forskellige aftaler servicerer Grønland.
Det er på områder som geologiske undersøgelser, isvarsling, kortlægning og vejrudsigter.
Det drejer sig om Grønlands og Danmarks Geologiske Undersøgelse, GEUS, om Danmarks Meteorologiske institut, Danmarks Miljøundersøgelser og Kort- og Matrikelstyrelsen.
De beskæres alle af det foreliggende lovforslag, og de viderefører alle dele af besparelserne til deres arbejde i Grønland.
Det er områder, der er meget væsentlige for os, og vi ønsker ikke at blive ramt af de generelle danske besparelser, som i disse år lægges ned over disse institutioner.
Men institutionerne vil altså spare på deres aktiviteter i Grønland uanset tidligere aftaler, hvis ikke ministeren griber ind.
Vi havde sidste år et godt samarbejde med finansministeren om en lignende situation, og jeg håber, at vi kan gentage succesen.
Jeg forlod mødet med finansministeren med en aftale om, at vi sammen skulle drøfte disse forhold nøjere i forbindelse med det kommende finanslovarbejde med henblik på mulige løsningsmodeller, og det ser jeg frem til.
Lad mig også henvise til de besparelser, der er planlagt til at ske inden for forsvaret af Grønland.
Jeg forstår nu, at nogle af dem ikke er en konsekvens af regeringens finanslovforslag, men af militærets eget milliardunderskud sidste år.
Igen vil jeg opfordre til, at regeringen generelt indgår i nogle mere langsigtede forhandlinger med de grønlandske myndigheder om sådanne tiltag og ikke lader de enkelte statslige institutioner famle rundt og forsøge at finde deres økonomiske redningsbælter i Grønland.
Hvad angår forsvarets planlagte besparelser, kan jeg for øvrigt love, at jeg vender tilbage
, så snart vi i Forsvarsudvalget har fået en samlet redegørelse for, hvilke planer der reelt foreligger på det område.
Men jeg kan allerede nu slå fast, at vi finder det helt urimeligt, at man agter at nedlægge Luftgruppe Vest i Kangerlussuaq og flytte denne fremragende gruppes arbejde til Island.
Lad mig også sige, at vi fra det arktiske område er dybt bekymret for, hvad der nu sker med de midler, der tidligere har været brugt til fremme af undersøgelser af det arktiske miljø og til støtte for de arktiske oprindelige folks indsats for større indflydelse.
Vi håber, at den omlægning, som er i gang, ikke vil være negativ for de mange gode initiativer, der har været igangsat i dette regi.
Til sidst vil jeg gerne henlede Tingets opmærksomhed på et arktisk initiativ, som bør finde sin plads på den danske finanslov.
Det drejer sig om det såkaldte UArtic project, The University of Arctic project, som består af et samarbejde mellem en række universiteter om driften af et virtuelt, arktisk universitet.
Det er et initiativ, der udspringer af samarbejdet inden for Arktisk Råd, og som nyder støtte fra samtlige de øvrige medlemmer af dette råd.
Jeg vil gerne konkret foreslå, at der afsættes 4 mio. kr. om året til dette meget væsentlige projekt, der både i Danmark, på Færøerne og i Grønland kan udvide vores viden om og forståelse af arktiske forhold via målrettet formidling af den viden om det arktiske område, der ligger på hvert universitet, gennem internettet.
Det er en fremsynet brug af den moderne teknologi, som Arktisk Råd har iværksat, og det er absolut støtteværdigt.
Lad mig slutte, hvor jeg begyndte.
Jeg tror, at alle frihedselskende mennesker i vore lande hellere end gerne ser, at stigningen i bloktilskuddet ophører, og at tendensen går den anden vej.
Jeg tror også, at vi alle her i Folketinget kunne blive enige om, at det ville være et gode, såfremt det sker på en måde, så ingen tvinges ud i elendighed, unødig frygt for fremtiden og et uværdigt liv.
Det kan sagtens lade sig gøre.
Hvis vi sammen målretter den viden, intelligens og erfaring, der allerede er opsamlet verden over med hensyn til selvstændiggørelse af tidligere kolonier, direkte mod at opbygge et selvstændigt Grønland og et selvstændigt Færøerne, kan det lade sig gøre.
Da og først da vil økonomien endelig begynde at følge vores fælles politiske ønsker i stedet for det omvendte mønster, som vi nu har set i alle hjemmestyreårene, og som denne finanslov for vores skyld gerne må blive et gravmonument over.