runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Højte Jensen (KF), 1997-11-06:
Det Konservative Folkeparti har aldrig ment og mener
fortsat ikke, at der fra centralt hold skal udstedes detaljerede direktiver på pasningsområdet.
Lad mig sige, at lokalpolitikere er ansvarlige nok til selv at tage vare på dette område.
Skulle borgerne i øvrigt være utilfredse med deres kommunalpolitikere, er der som bekendt her inden for de nærmeste dage mulighed for at vælge nogle andre politikere.
Kendsgerningen er, at der de senere år har været et stigende pres på området på grund af større behov for pladser.
Det er allerede nævnt fra flere ordføreres side, at man har udbygget enormt. Min erfaring er faktisk, at kommunerne billedligt set står på hovedet for at imødekomme behovet.
Der er sket en enorm udbygning, og det har påført kommunerne store udgifter både til anlæg og til drift.
Det Konservative Folkeparti mener, at det er vigtigt for børnefamilierne, at der er gode og tilstrækkelige pasningsmuligheder.
Det er ganske enkelt en forudsætning for, at mange børnefamilier kan få arbejdsliv og familieliv til at hænge sammen.
Fra den 1. januar er der lovfæstet en alternativ mulighed.
Vi er glade for, at det lykkedes for os at få skabt mulighed for, at kommunerne kan udbetale tilskud til forældre, der selv ønsker at arrangere pasning.
Det giver flere fordele: Det giver valgfrihed for forældrene, det giver fleksibilitet, og det giver bedre mulighed for forældrene for at få passet børn på såkaldt skæve tider, altså uden for de normale arbejdstider.
Herudover giver det også en lavere udgift for kommunerne, idet det jo ikke kræver anlægsudgifter.
Det er da også givet, at det ikke er nok at se på kvantiteten.
Forældrene skal trygt kunne overlade pasningen til kommunen, og det betyder naturligvis, at der også må ses på kvaliteten.
Jeg vil henvise - som også andre har gjort - til servicelovens formålsbestemmelser og til de målsætningsdebatter, der pågår i alle kommuner.
Så vil jeg sige: Vi har jo også forældrebestyrelser, som er meget optaget af kvaliteten i pasningstilbudene, og her er jo også et område, hvor de kan få indflydelse og i dialog med kommunalpolitikerne sikre kvaliteten.
ikke udstede detaljerede direktiver.
Når jeg så ser på SF's forslag til vedtagelse, er det jo at åbne den statslige pengekasse på vid gab - det gælder
Vi afviser SF's forslag til vedtagelse.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-06:
Danske børn er indehavere af en verdensrekord.
Danske børn er nemlig de børn i verden, som tilbringer mest tid i daginstitutionerne.
Samtidig er Danmark måske også et af de lande, der stiller færrest krav til daginstitutioners kvalitet.
Derfor har socialministeren - som socialministeren nævnte i sin tale - nedsat en arbejdsgruppe, som skal komme med bud på nye mål for kvalitet i daginstitutionerne.
Når vi i Det Radikale Venstre taler om kvalitet i børnepasningen, skal det ikke udelukkende fokusere på, hvor mange kvadratmeter det enkelte barn har til sin rådighed i institutionen, eller hvor mange børn der er for hver pædagog eller medhjælper.
I Det Radikale Venstre ser vi da gerne flere f.eks. skov- og naturbørnehaver, i det hele taget gerne fleksible pasningstilbud.
I Det Radikale Venstre mener vi også, at det er vigtigt med børnenes pasningsgaranti i kommunerne.
Selvfølgelig er det vigtigt at sikre forældrene, at de kan passe deres arbejde og forblive på arbejdsmarkedet. Men den aftale, der er lavet mellem regering og kommuner, afskærer ikke de to muligheder - både kvalitet og pasningsgaranti - idet der jo på dagtilbudsområdet var enighed mellem parterne om, at aftalen giver mulighed for at videreføre udbygningen af institutionerne i kommunerne.
Pasning af børn er et kommunalt ansvarsområde, og det er derfor kommunerne, der må foretage de nødvendige prioriteringer.
I Det Radikale Venstre har vi da i høj grad set det som vores opgave at være med til at fremme en lokal debat om kvalitet og kvalitetsudvikling i dagtilbudene.
I øvrigt kan Det Radikale Venstre ikke stemme for SF's forslag til vedtagelse.
Grete Schødts (S), 1997-11-06:
Det er meget typisk for fru Pia Kjærsgaard at dreje debatten om ældreomsorg hen til en diskussion om økonomiske forhold, der handler om kontanthjælp.
Men jeg vil godt bringe debatten tilbage igen til det, det egentlig handlede om, da vi startede.
Der er stillet en stribe forslag til vedtagelse, og nu bliver det så i og for sig ret spændende at se de forskellige partiers medvirken til finanslovforslagene.
Her er jeg i hvert fald enig med fru Pia Kjærsgaard i, at det handler om politisk handling.
Socialdemokratiet stemmer ikke for nogen af de stillede forslag til vedtagelse.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-06:
På trods af statsministerens flere gange gentagne løfte er vi stadig meget langt fra en landsdækkende pladsgaranti.
Faktisk er ventelisterne i dag voksende.
Vi er altså ikke på vej hen imod, men på vej væk fra den lovede pasningsgaranti på den kontante måde, at der næste år vil være færre kommuner med børnepasningsgaranti, end tilfældet er nu.
Vi synes grundlæggende i SF, at det er et vigtigt princip at overholde det, man lover.
En del kommuner har øget pladsantallet ved at proppe stadig flere børn ind i de eksisterende institutioner på den eksisterende plads.
Det er ikke en god idé, og det var det, Københavns forældre protesterede imod i går.
Børnene bliver som påvist mere syge.
De bliver mere stressede.
Børn har krav
på plads, også fysisk plads, og netop belønningsmodellen, der gør, at kommunerne får pengene med ud, giver mulighed for at åbne nye institutioner af god kvalitet og med god plads. Problemerne med merindskrivning har været størst i skolefritidsordningerne, bl.a. fordi der er betydelig færre regler og standarder for disse.
SF foreslår derfor, at der specielt sættes ind på dette område for at sikre anstændige forhold i skolefritidsordningerne.
Jeg skal slutte disse indledende betragtninger med det håb, at socialministeren i dag vil komme med nogle konkrete svar, som dels indfrier løftet og dels sikrer en kvalitet, der giver børnene de bedste rammer og den bedste kvalitet i dagtilbudene.
Besvarelse
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Jeg vil bare ikke som afslutning på denne debat lade hr. Villy Søvndals ord stå uimodsagt.
Hr. Villy Søvndal begyndte at prøve på at henvise til nogle punkter i vores principprogram, hvorefter hr. Villy Søvndal endte med en blanding af tågesnak og demagogi, simpelt hen bare nogle overskrifter, som der slet, slet ikke er belæg for.
Jeg skal på det kraftigste tage afstand fra hr. Villy
Søvndals udtalelser om, at jeg på noget som helst tidspunkt har stemt for én eneste forringelse i forhold til pensionisternes levevilkår
Det er ganske enkelt usandt, og det er hermed totalt og aldeles afvist.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-06:
Jeg skal gøre fru Pia Kjærsgaard den personlige tjeneste at overrække hende den rapport, der viser ressourceforbruget.
Den viser klokkeklart, at det eneste tidspunkt, hvor vi for alvor har haft et hug ned på ressourceforbruget på ældreområdet - det betyder færre hjemmehjælpere, og det betyder færre ansatte - det var det tidspunkt, hvor Fremskridtspartiet, som fru Pia Kjærsgaard dengang var medlem af, havde bestemmende indflydelse i dansk politik. Sådan er det, og det lader sig ikke benægte af fru Pia Kjærsgaard.
Det andet, jeg godt vil sige, er, at jeg synes, at det har været en god debat på den måde, at de har afsløret noget af hulheden i programmet hos dem, der i dag har rejst forespørgslen.
Jeg håber på linje med fru Pia Kjærsgaard, at rigtig mange har fulgt med i denne debat og har fulgt med i, hvad konsekvenserne bliver, hvis Dansk Folkepartis boligpolitiske program bliver virkeliggjort, og hvilken katastrofal indflydelse det vil have på de fattige af de ældre, der kun har den nøgne folkepension, på dem, der bor til leje, hvad enten det er i privat udlejningbyggeri, eller det er i almennyttigt byggeri. Debatten i dag har vist, at det er dér, Dansk Folkeparti laver det store hug over for de ældre.
Jeg synes, debatten har været en kærkommen anledning til at vise, at der ikke er meget sammenhæng, for nu at sige det pænt, i det, Dansk Folkeparti går rundt og siger, så jeg synes, det har været en god debat.
Jeg håber meget, at den har været med til tydeligt at vise, hvor nogle af skillelinjerne går i dansk politik.
Frank Aaen (EL), 1997-11-06:
Jeg vil starte med at understrege, at der er brug for at gøre noget for landets pensionister.
Det har regeringen selv dokumenteret gennem denne ganske udmærkede undersøgelse af indkomstudviklingen, hvoraf det fremgår, at mange pensionister i dag har mindre end sidste år, ja, mindre end i 1994.
Hvis vi kigger på udviklingen op igennem 1990'erne, har store pensionistgrupper stået fuldstændig stille i realindkomst, mens andre befolkningsgrupper har haft fremgange på 20, 30 eller 40 pct.
Det bliver i øvrigt værre endnu i årene fremover, fordi vi bliver mere og mere afhængige af privat opsparing, hvor nogle har ingenting, og hvor andre hvert år med skattefidus sparer enorme beløb op, der giver enorme klasseforskelle
blandt fremtidens pensionister
Derfor vil vi i Enhedslisten meget forsvare en høj, solidarisk folkepension, og vi vil også under de kommende finanslovforhandlinger arbejde for en forhøjelse af pensionstillægget til gavn for de fattigste pensionister. Lad mig så sige om Dansk Folkeparti, hvor det åbenbart er svært at forstå partiprogrammet: Lad os så se, hvad det var, Dansk Folkeparti foreslog, da de lavede finanslovforslag for indeværende år.
For det første kan man konstatere, at der ikke af Dansk Folkeparti var afsat én ekstra krone til hjemmehjælp og plejehjem.
Til gengæld har de fremsat en stribe forslag, der rammer de svageste i samfundet.
Det drejer sig om en halvering af boligstøtten, hvilket rammer de arbejdsløse og andre med tilsvarende lav indtægt.
Det drejer sig om en fordyrelse af huslejen i de almennyttige boliger; det rammer dem med de lave indtægter, og dér bor unge som ældre.
Når fru Pia Kjærsgaard siger, at hun har ikke stemt for et eneste forslag, der forringer vilkårene for pensionisterne, så er Dansk Folkepartis eget finanslovforslag et udtryk for en forringelse for almindelige pensionister. Det er nedskæring af børnetilskuddet, som særligt rammer enlige med børn, det er mindre indsats for miljøet, og det er beskæringer af DSB med dyre togbilletter og færre afgange til følge.
Det er nedskæringer af støtten til de fattigste i verden som f.eks. dem, der bor i Afrika, og som har
allermest brug for hjælp.
De skal ikke have hjælp.
Det er realiteterne i Dansk Folkepartis eget forslag til finansloven: Ingenting til dem, som de i dag siger, at de vil gøre en masse godt for, og så en masse beskæringer og nedskæringer for de allersvageste i samfundet.
Velbekomme!
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-06:
Inden hr. Frank Aaen kammer fuldstændig over i selvskabt fråderi og raseri her fra talerstolen, har jeg på Dansk Folkepartis vegne lyst til fuldstændig at tilbagevise de påstande, som hr. Frank Aaen kommer med.
Jeg skal love hr. Frank Aaen, at når vi tager finanslovdebatten om ændringsforslagene til finansloven for 1998, tager jeg meget gerne en lang debat med hr. Frank Aaen
om de økonomiske forhold, og hvor der skal afsættes flere penge osv.
Men hr. Frank Aaens forsøg på at gøre en debat i dag, som er rejst af Dansk Folkeparti, om bedre vilkår for landets pensionister til en debat om generel finanspolitik skal altså ikke lykkes.
Det skal ikke lykkes her i ellevte time, fem minutter i tolv, at dreje debatten fuldstændig fra det, som Dansk Folkeparti har ønsket med debatten.
Jeg skal bare afslutningsvis for vores vedkommende sige om det forsøg, som hr. Frank Aaen gjorde, at der faktisk blev stillet et ændringsforslag til indeværende finanslov, som gik på, at der skulle være bedre vilkår for landets pensionister og bedre hjemmehjælp.
Det var et andet politisk parti, der stillede det, men jeg skal gøre hr. Frank Aaen opmærksom på, at Dansk Folkeparti rent faktisk stemte for det forslag her i Folketingssalen.
Frank Aaen (EL), 1997-11-06:
Jeg synes bare, man skal lægge mærke til, at det så var anden gang i denne debat, at Dansk Folkeparti løb fra de ting, som de selv har skrevet.
Først var det partiprogrammet, der åbenbart ikke skulle forstås som det, der står, og nu er det partiets eget finanslovforslag, der åbenbart ikke skal forstås som det, der står.
Jeg skal bare notere mig, at heri er der ikke en krone
Til gengæld er der en stribe sociale nedskæringer, der rammer de allersvageste i dette samfund.
Det er det, som Dansk Folkeparti står for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-06:
Jeg lagde mærke til, at der i den opremsning, som hr. Frank Aaen kom med, var alle mulige forslag til besparelser remset op i en debat om ældre.
Jeg ved ikke, om mulige besparelser på børnechecken har ret meget at gøre med at ramme gruppen af pensionister i dette land.
Men jeg vil gerne udfordre hr. Frank Aaen til at tage den debat, når vi kommer til debatten om ændringsforslagene til finansloven.
Så vil jeg meget gerne tage en debat om det, og så kan jeg love hr. Frank Aaen, at Dansk Folkeparti vil støtte de forslag, der bliver fremsat her i Folketingssalen, som f.eks. giver bedre hjemmehjælp til landets ældre.
Det gjorde vi med hensyn til ændringsforslagene for indeværende år, og det vil vi også gøre ved behandlingen af ændringsforslagene for finansloven for næste år.
Sonja Albrink (CD), 1997-11-06:
Jeg skal meddele, at CD stemmer alle forslag til vedtagelse ned.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-06:
Kun lige ganske kort til ministerens indlæg: Jeg synes jo nok, at man kan sige, at glæden over, at vi i Århus og også i Odense kunne få tilgodeset ønskerne ved ministerens lempelse, som ministeren oplyser, jo nok er lidt begrænset, hvis det er sket på Aalborgs bekostning, for det var jo ikke meningen. Det er jo måske en lille smule småligt med det antal boliger, at de ikke kunne få deres ønsker opfyldt,
men o.k. Så har jeg bare en kommentar til byggestoppet og flaskehalsene, som vi jo har gennemgået omhyggeligt i Folketingets Boligudvalg ved flere lejligheder.
Ministeren er kommet med forskelligt talmateriale.
Medlemmer af udvalget fra forskellige partier er også fremkommet med forskelligt talmateriale.
Jeg har undersøgt hjemme i Århus, om der skulle findes en flaskehals et eller andet sted.
Men det er ikke lykkedes at finde den.
De folk, der har beskæftiget sig med Odense f.eks., har heller ikke kunnet finde nogen flaskehalse.
Jeg siger det bare for god ordens skyld, så ministeren ikke skal tro, at den debat er afsluttet med de påstande, som ministeren fremkom med lige for et øjeblik siden.
John Vinther (KF), 1997-11-06:
Lad mig med det samme afsløre, at Det Konservative Folkeparti heller ikke kan støtte SF's beslutningsforslag.
Vi er helt på det rene med, at der i kølvandet på meroptaget på de videregående uddannelsesinstitutioner er opstået et akut problem, idet der ikke er ungdomsboliger nok.
Men som flere har været inde på, er det en opgave for kommunerne, og som flere også har været inde på, er der altså andre løsningsmodeller end lige netop offentligt støttet ungdomsbyggeri.
Der er med andre ord behov for fantasifuldhed og ikke for panikløsninger.
Det Konservative Folkeparti anerkender fuldt ud, at det har været nødvendigt - og i visse dele af landet fortsat er nødvendigt - at have snor i byggeriet.
Vi har dog noteret os, at regeringen har lempet byggestoppet netop for at imødekomme presset på ungdomsboligområdet, og at der som følge heraf nu er givet tilsagn om en kvote på 400 ungdomsboliger.
Og punktet med en opfordring til regeringen om at udforme de bebudede ændringer i lov om alment boligbyggeri i overensstemmelse med SF's ønsker kan vanskeligt læses som andet end et forsøg fra SF's side på at få det søde - og det kunne jo være en afskaffelse af rammebeløbet - og samtidig undgå det sure, nemlig en forhøjelse af den kommunale grundkapital, og det kan vi ikke støtte, for vi har ærlig talt meget vanskeligt ved at se argumenterne for en ændring af de kommunale udligningsordninger med det formål at tilgodese ungdomsboligbyggeriet.
De kommunale udligningsordninger er uoverskuelige og urimelige nok i forvejen, og der er ikke brug for yderligere knopskydninger.
Så er vi endelig fremme ved det punkt, der drejer sig om, at man ved fremtidigt universitetsbyggeri også bør fremlægge planer om kollegiebyggeri, og det kan vi til gengæld godt i en vis udstrækning se det sympatiske i, for det er en rigtig tanke, at man i forbindelse med planlægningen af både universitetsbyggeri og andet byggeri selvfølgelig bør tage med i sine overvejelser, om der i den forbindelse også er behov for at opføre kollegiebyggeri.
Den del af beslutningsforslaget har vi altså sympati for, men som det allerede er fremgået, kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte beslutningsforslaget i dets helhed.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-06:
Jeg er godt klar over, at hr. Kim Behnke ikke er Fremskridtspartiets ordfører på det her område til daglig, og det er måske det, der præger indlægget, men der er i hvert fald et par ting, som jeg synes hr. Kim Behnke ikke skal være med til at bygge myter op omkring.
Det ene er spørgsmålet om beskatning i forbindelse med udlejning af private værelser.
Her vil jeg gøre opmærksom på, at hvis man kun får, som hr. Kim Behnke udtrykte det, nogle få kroner for at udleje et værelse, så er de få kroner faktisk skattefri, for der er jo en skattefri bundgrænse i forbindelse med udlejning af private værelser, f.eks. til studerende.
Så myten om dét vil jeg hermed aflive.
Og det andet er spørgsmålet om, hvorvidt man kan bo på et kollegium i 17 år, hvoraf man ikke er studieaktiv i de 15. Her kan jeg forstå, at hr. Kim Behnke ikke kender loven og bekendtgørelsen på det område, for det er faktisk sådan, at 6 uger efter, at man er færdig med sine studier, er det ud ad klappen, og derudover skal man undervejs mindst én gang årligt kunne dokumentere, at man er studieaktiv, ellers er det også ud ad klappen.
Sådan er vilkårene faktisk på ungdomskollegierne i dag, og det har de i øvrigt været i nogle år.
Kim Behnke (FP), 1997-11-06:
Jeg er ikke i tvivl om, at fru Sonja Mikkelsen har ret i, at sådan er reglerne, men det, jeg taler om, er, hvordan de bliver administreret, for den pågældende er først fraflyttet kollegiet i Hvidovre for et halvt år siden, lige før han kunne fejre 17-års-jubilæum, hvoraf han som sagt i de 15 år ernærede sig ved at køre taxa, hvad han i øvrigt stadig væk gør.
Og jeg skal ikke på nogen måde generalisere ved at sige, at sådan er det overalt; jeg siger bare, at når det kan lade sig gøre, er der altså en forvaltning af kollegierne, som ikke er tilstrækkelig opmærksom på, at den skal sørge for, at folk er studieaktive, sådan at man ikke kommer ud for, at studerende skal sove i telt ude på græsplænen, mens taxachauffører bor i kollegieværelserne.
For at vende tilbage til det første punkt, fru Sonja Mikkelsen omtalte: Jeg ved udmærket godt, at der er en bagatelgrænse, men den bagatelgrænse er alt for lav, og derudover er de administrative problemer, som folk render ind i, i det øjeblik de udlejer, simpelt hen for omfattende, og det er derfor, jeg siger, at det er skatteministerens opgave at løse det problem og ikke boligministerens.
Jens Hald Madsen (V), 1997-11-06:
Som det ganske rigtigt er sagt af den forrige ordfører, findes der jo alternativer til ungdomsboliger, og det er også rigtigt, at det er op til kommunerne selv.
Og så kan man måske nok sige, at et byggestop burde være noget meget negativt, men udgangspunktet er jo faktisk meget positivt, for det kommer jo af, at der er højkonjunktur, og at man derfor har problemer med at skaffe folk nok.
Og et af de redskaber, man så har fra statens side, og som man også har anvendt under den borgerlig-liberale regering, er altså at indføre et midlertidigt byggestop.
Men med en anden kasket på, nemlig som byrådsmedlem i Roskilde, må jeg nu sige til boligministeren, at jeg var ked af den prioritering, man valgte, for vi var jo ikke helt enige med boligministeren med hensyn til, om de pågældende krav var opfyldt, men det, der var det rigtige med hensyn til det afslag, vi fik, var jo selvfølgelig, at kommunerne så alligevel har ret til at bygge ungdomsboliger, og det gør vi så i Roskilde, selv om det bliver lidt dyrere.
Som sagt mener vi altså, at dette byggestop jo er et ganske normalt redskab fra statens side for at prøve at undgå de flaskehalsproblemer, der kan opstå, og det er blevet anvendt mange gange før, og det er trods alt kun et midlertidigt byggestop, og derfor kan vi ikke tilslutte os SF's forslag.
Ole Løvig Simonsen (S), 1997-11-06:
Der kan jeg sige, og det kan hr. Keld Albrechtsen så prøve at få undersøgt, at man var godt tilfreds i Aalborg.
Det skal jeg såmænd sige: De kunne først begynde at bygge engang i februar 1998, og det er altså ikke i 1997.
Så enkelt er det, og det er ikke bureaukrati, det er de regler, man giver efter.
Derfor vil vi klart tilkendegive, at jeg ønsker at få det bygget som vinterbyggeri, så man ikke kan sige, at der er flaskehalse.
Det er jo ganske logisk, og derfor bliver det også sådan.
Det kan jeg kun glæde mig over, og det gør jeg.
Derfor tror jeg da også på, at kommunerne har forstået, måske lidt mere, skal vi sige tydeligt end tidligere, at det med ungdomsboliger ikke bare er noget, som er kommet i anden række.
Jeg kunne måske have lov til at henvise til - så vidt jeg ved, men jeg har jo ikke været til stede, så jeg kan ikke vide det fuldt ud - at der er lavet en budgetaftale i Århus Kommune om byggeri af alment boligbyggeri og ungdomsboliger for 1998 og 1999.
Og det er jo tilfredsstillende at se, at man ude i kommunerne laver sådan nogle planer.
Det, jeg bestræber mig på, er at gøre de kommuner, der har universiteterne, opmærksom på deres ansvar for at lave nogle fornuftige planer, der kan være med til at dække det behov, der er.
Det er en fornuftig politik.
Birte Weiss (S), 1997-11-07:
Fru Ester Larsen sagde med et suk: Hvor længe skal vi dog blive ved med at høre om det, der skete under den borgerlige regering?
Det er bestemt vores intention, at vi skal blive ved med at tale om den borgerlige regering i datid.
Ester Larsen (V), 1997-11-07:
Til sundhedsministeren: Det er rigtigt, at når man taler om den borgerlige regering, der sad i 10 år, taler man naturligvis i datid.
Man taler i fremtid og snart i nutid om den kommende borgerlige regering.
Jeg vil gerne erkende, at jeg var lidt upræcis tidligere i min formulering, da jeg sagde, at man ikke skal fortolke hinandens holdninger.
Det, jeg mente, var, at man ikke skal pådutte hinanden holdninger, og det syntes jeg har været groft forsøgt i denne debat.
Der er ikke tale om, at man sætter to borgere op mod hinanden.
Der er tale om, at hvis en social medarbejder i en kommune, hvor man har givet accept af, at man vil bruge en nødbremse, hvis man får en nødbremsemulighed, finder, at her er der et menneske, som er stærkt socialt truet på grund af ventepositionen, bør man lave en indstilling til de politisk ansvarlige om, at der her er en sag, hvor man vil foreslå, at der skal trækkes i nødbremsen.
Så enkelt er det.