runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-31:
Det burde den da - netop på det her område.
Jeg respekterer hr. Ole Vagn Christensens interesser på det her område
, men for ministeren med den observans, han plejer at give udtryk for, burde det dog vække til eftertanke.
Det må så være, hvad det er.
Så vil ministeren opdage, at den liberalisering, som faktisk skete i den sidste omgang af forhandlingerne, kom efter pres fra Det Radikale Venstre.
Så der tror jeg godt, jeg kan melde, at vi gjorde et stykke af arbejdet. Så vil vi gerne gå lidt videre i den her omgang.
Et enkelt punkt bare: Ministeren nævner, at vi skal sammenholde den gevinst, arbejdsgiveren taber, med den fordel, som kommer til arbejdstagerne.
Har ministeren i det regnestykke, som tilsyneladende har været gjort dér, opgjort alt det besvær, som i det nuværende system lægges på arbejdstagerne i forhold til at gå ned og få underskrift det ene sted eller gå ned og få underskrift det andet sted og frem og tilbage og have godkendt osv.?
Er den kæmpemæssige gevinst, der kunne være ved, at det system kom ud af verden, gjort op i tal?
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Jeg må bare konstatere, at Enhedslisten ikke har oplyst mig og Folketinget om, hvad man gør ved de helt åbenlyse fordelingspolitiske problemer, der er i det, hvor der altså er nogle højtlønnede, der vil få noget ud af det her, og hvor det eksempelvis vil tilskynde til halvdagsjob for den ene parts vedkommende.
Man har sådan set
heller ikke oplyst noget om, hvordan det her forslag skal finansieres.
Men det får vi nok at vide til efteråret, for jeg går ud fra, det her bliver indarbejdet
i Enhedslistens enorme katalog af udgifter.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Vi taler ikke om tillæg til kontanthjælpen.
Vi taler om, at hvert enkelt menneske skal behandles som et selvstændigt individ, have ret til sin egen indkomst. Vi kan ikke forstå, at man i 2003 stadig skal gøre forskel på folk, afhængig af om de er gift eller ikke er gift.
Vi mener ikke, det skal være økonomien, der er afgørende for, om man gifter sig eller ej.
Vi mener ikke, folk skal være tvunget til at lade sig skille, fordi de ikke har råd til at være gift.
Med hensyn til økonomien, når man skal vurdere, om man kan komme i arbejde,
så mener vi også, at det allervigtigste er, at der er et arbejde, som folk kan få.
Men der er faktisk nogle familier, der bliver fanget i, at det koster dem dyrt, hvis den ene af dem får arbejde, fordi det bliver modregnet i den andens kontanthjælp, så de lige pludselig står med kun én indtægt, hvis de begge har været på kontanthjælp.
De fleste vælger alligevel et arbejde, for det er meget, meget få mennesker, der kan holde til ikke at være sammen med andre.
Der er meget få, der ikke vil have et arbejde, hvis de får muligheden for det.
Men for nogle koster det altså meget dyrt, og det synes vi er urimeligt.
Ligeledes synes vi, at det er urimeligt, at folk i dag kan falde i et sort hul.
Der er mange, der oplever, hvis de kommer ud for en arbejdsskade og ikke får den anerkendt, at de mister sygedagpengene efter kort tid, og fordi de er gift, kan de ikke få kontanthjælp.
Det vil sige, at familien i løbet af kort tid falder fra at have to indkomster til et år eller to efter kun at have én indkomst.
Så må de gå fra hus og hjem.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Jeg vil bare sige, at den danske kontanthjælp er verdens højeste.
Det er jo virkeligheden, og her diskuterer vi, om man skal lægge nogle tillæg oven i verdens højeste kontanthjælp.
Dér siger vi i Venstre, at det ikke lige er den vej, vi skal gå.
Vi skal gå den vej, at folk kan få et arbejde.
Vi skal have en udvikling, hvor vi går på to ben.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Enhedslisten ønsker i høj grad, at folk skal have et almindeligt arbejde på en almindelig arbejdsplads, og på en almindelig arbejdsplads er der behov for, at man kommer om morgenen.
Det har konsekvenser, hvis man ikke kommer om morgenen, det har store konsekvenser for kollegerne, det har
den konsekvens, at man kan blive trukket i løn, og hvis det ofte sker, at man ikke kommer på arbejde, kan man risikere at blive fyret.
Sådan er det.
Men det er jo ikke det, vi snakker om.
Det, vi snakker om, er de mærkelige ordninger, folk bliver sendt ud i, hvor kommunen griber ind og trækker i kontanthjælpen.
Det er det, vi vil have stoppet, når man er på kontanthjælp, men vi taler ikke om, når man er i arbejde og får løn.
Vi vil faktisk gerne have, at folk kommer i arbejde og får løn, hvis de er i stand til at arbejde.
Det er dét, vores idé går ud på, og det er dét, Venstre desværre gang på gang stemmer imod, når vi kommer med nogle konkrete forslag.
Den ordning, vi havde fået lavet med servicejobbene, afskaffede man, på trods af at der var begyndt at komme mange flere i job.
Men det er forskellen mellem Venstre og Enhedslisten: Venstre siger en hel masse, men vil ikke være med, når det kommer til praksis.
I Enhedslisten vil vi gerne være med, og så vil vi gerne have, at folk behandles menneskeligt.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Jeg tror, at dette forslag fra Enhedslisten ligesom alle de andre forslag er skrevet, før man kendte til det forlig, der hedder »Flere i arbejde«.
Sagen er jo, at vi bruger almindelige arbejdspladser fremover.
Det er et af instrumenterne, at vi kan bruge almindelige arbejdspladser til at introducere folk til virksomhederne, så det er jo netop det, vi gør, og det er dét, vi står over for.
Men Enhedslisten reagerer efter en eller anden fortidig politik, som jeg heldigvis ikke kender alle detaljer i, fordi det er den, vi er ved at kassere.
Så vil jeg sige, at hvis Enhedslisten ønsker at indføre det princip, at man ikke behøver at møde op om morgenen, når man er i aktivering, hvad bliver så det næste?
Hvad med hensyn til en almindelig arbejdsplads?
Kommer Enhedslisten snart med et lovforslag, der siger, at ude på en ganske almindelig arbejdsplads er det sådan set ligegyldigt, om man møder op, for man skal have fuld løn? Hvorfor ikke komme med det forslag?
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Hvis hr. Flemming Oppfeldt vil indføre en ny praksis i Folketinget, hvor vi ikke må bruge konkrete eksempler fra den virkelighed, der findes uden for Folketingets mure, og som vi ønsker at ændre, bliver det nok indimellem lidt svært at lave lovgivningsarbejde.
Det skulle jo gerne være sådan, at vi også tager hensyn til de mennesker, som lovgivningen rammer, det er i alle tilfælde det, Enhedslisten ønsker.
Vi er godt klar over, at der er stor forskel, for Venstre synes, det er helt i orden, at hvis man er i toppen af samfundet, kan man hæve sin løn uden at møde på arbejde og uden at lave noget, f.eks. hvis man sidder i Folketinget, hvorimod man, hvis man er kontanthjælpsmodtager, har man at møde op, uanset om man er syg, uanset om man har et sted at bo, eller hvordan ens forhold nu er, og hvis ikke man møder op, bliver man trukket i hjælpen.
Hvis man synes, det skal ligne en almindelig arbejdsplads, hvorfor så ikke lade folk komme på en almindelig arbejdsplads?
Der er jo behov for mange flere i arbejde.
Sæt dem i arbejde, så skal de selvfølgelig komme på arbejde, hvis de kan, og hvis de ikke kan arbejde, skal de ikke tvinges og ikke trækkes i deres kontanthjælp.
Det andet, hvor man jager folk rundt, er ikke værdigt.
Det er umenneskeligt.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Jeg må tage afstand fra, at vi her i Folketinget fremlægger forskellige sygehistorier til genstand for vore drøftelser.
Dem har jeg ikke nogen mulighed for at efterprøve her, og det ved Enhedslistens ordfører udmærket godt.
Man kan godt rundtomkring finde nogle eksempler på vrangbilleder af en beskæftigelsespolitik, men man kan også godt finde historiske billeder derude, hvor der eksisterer en kultur, hvor man er ligeglad med, om folk er beskæftigede.
Det kender Venstre udmærket til, og det er, som om Enhedslisten bærer den kultur videre, også i den fremtidige beskæftigelsespolitik.
Man skal fokusere på ydelserne, man skal fokusere på systemet, og man er totalt ligeglad med, om folk kan komme ud og få et rigtigt arbejde.
Men noget for noget er jo et princip, der eksisterer overalt i vort samfund.
Så bliver det sagt, at vi prøver at gå efter kontanthjælpsmodtagerne som jaget vildt.
Nej, vi stiller alle sammen krav til hinanden i vort samfund, og det gælder selvfølgelig også for dem, vi vil have i beskæftigelse.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg kan forstå, at Venstre synes, at hvis man har været så uheldig at komme på kontanthjælp, fordi man f.eks. er blevet syg eller arbejdsskadet og ikke har kunnet få anerkendt sin ansøgning om arbejdsskadeserstatning, ikke kan få førtidspension eller af andre grunde, er man jaget vildt, og så skal man ikke have rettigheder.
Man skal ikke have ret til ferie, man skal ikke have ret til overenskomstmæssig løn, og man skal også kunne trækkes i selv den minimale overlevelsesydelse, som kontanthjælpen er.
Lad mig give et konkret eksempel fra den undersøgelse, der blev lavet i Ribe Amt, mere præcist Fanø Kommune.
Vi har en kontanthjælpsmodtager, og kommunen har selv noteret i journalen for den pågældende, at han har haft lidt maveproblemer og taber sig en del.
Han er gået til undersøgelser, men har endnu ikke fået noget resultat af undersøgelserne.
Det fremgår desuden af journalen, at han har mistet sin lejlighed på grund af manglende huslejebetaling, og kommunen ved ikke, hvor han opholder sig.
Han møder ikke op til sin aktivering, og derfor trækker man i hans kontanthjælp.
Synes Venstre virkelig, at det er rimeligt, vi behandler mennesker på den måde?
Enhedslisten synes hellere, vi skulle behandle dem som mennesker og prøve at give dem et indhold i livet.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Enhedslisten lever på en anden planet, men har alligevel adgang til det danske Folketing, hvor partiet i dag foreslår, at udebliver man fra aktivering, skal man have den samme ydelse, som hvis man var i aktivering.
Hvis man f.eks. ikke kommer til sin sprogundervisning, fordi man ikke vil lære dansk, siger Enhedslisten, at det er helt o.k.; så skal man stadig have hele sin ydelse udbetalt.
Og vil man hellere spille skomagerpot nede på værtshuset i stedet for at blive arbejdsprøvet, skal det offentlige bare udbetale ved kasse 1, siger Enhedslisten.
Venstre kan ikke tilstrækkelig stærkt tage afstand fra dette afskyelige beslutningsforslag, og jeg tror, jeg gør det på vegne af langt hovedparten af kontanthjælpsmodtagerne.
Gennemføres dette forslag, er det et signal om, at man ikke ønsker at tage kontanthjælpsmodtagerne seriøst.
De skal bare have en ydelse, siger Enhedslisten, og så kan de passe sig selv, sidde derhjemme og hugge i væggen, og det har ingen konsekvenser.
Noget for noget er ikke noget, der eksisterer på Enhedslistens planet.
Venstre har en anden politik.
For det første: Kommunerne skal trække i ydelsen, hvis man udebliver fra sin aktivering.
Der skal være en konsekvens, for det er aftalt i programmet »Flere i arbejde«.
For det andet: Vi ønsker
, at den offentlige aktiveringsindsats' kravside i så høj grad som muligt ligner det, der sker på en almindelig arbejdsplads.
Det er da en katastrofe for en arbejdsplads, hvis den, der skal åbne porten eller styre samlebåndet, bare bliver væk uden at give besked.
Det har på normale virksomheder en konsekvens, det er da ikke bare noget, man siger, at det er man ligeglad med.
Det offentlige skal også have den slags konsekvenser med i en professionel aktiveringsindsats.
For det tredje: Vi ønsker, at man bliver aktiveret med det mål, at man hurtigt får et job på en almindelig arbejdsplads til en løn, som skal overstige den offentlige forsørgelsesydelse.
Alt i alt: Selv med den bedste vilje kan jeg roligt sige, at Venstre vil stemme imod dette forslag fra Enhedslistens side, når vi kommer dertil.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
De skubber dem bare endnu længere ud af systemet.
klart behov for at blive hjulpet, og det er dét, man f.eks. gør i Københavns Kommune med det glimrende Projekt Spydspidsen.
Man sørger for, at de kommer ud i arbejde hos en lille håndværksmester, hvor der er nogle kolleger, der holder fast i dem.
De kommer i arbejde, og de kan mærke den anerkendelse, der ligger i, at de får løn for deres arbejde, og at der er
Det er den allerbedste måde at lære dem at komme op om morgenen på, i stedet for at de oplever, at de bare bliver trukket i hjælpen og får det værre og værre.
Jeg har mødt mange mennesker, hvor alene det, at de fik orden på deres liv og fik penge nok til husleje og mad, gjorde, at de kunne klare sig selv og kunne komme i gang med uddannelse eller arbejde.
Det værste, man kan gøre mod folk, er at tage deres penge, for så skubber man dem længere og længere ud, indtil de ligger helt nede på gaden; men så har
man selvfølgelig også nogle mennesker, man kan dele almisser ud til
Jeg synes ikke, det er noget rart menneskesyn, denne regering har.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er menneskesynet til forskel.
Der er det til forskel, at Enhedslisten bare vil betale nogle mennesker, og så kan de sejle deres egen sø på en god måde efter Enhedslistens opfattelse.
Vi andre, der ikke opgiver mennesker, vil gerne prøve at stille nogle krav, ligesom vi gør i øvrigt i samfundet, for at de kan blive hjulpet til at klare sig selv og tjene en indtægt.
Jeg var i samråd i Socialudvalget for et par måneder siden vedrørende en ung mand i en kommune i Jylland.
Han blev trukket i kontanthjælpen, fordi han ikke kunne stå op om morgenen, og det var hans store problem.
Jeg tror faktisk, det er et rimelig fornuftigt og effektivt virkemiddel fra kommunens side, at når man har lidt svært ved at komme ud af fjerene om morgenen, sker der et fradrag i kontanthjælpen.
Jeg kan ikke se nogen begrundelse for, at den unge mand skulle opleve, at det var fuldstændig konsekvensløst, at han fandt behag i at ligge og sove om morgenen.
Så jeg er enig med fru Barfod: Der er menneskesynet til forskel.
Nej, vi vil gerne hjælpe mennesker, og det her er en af mulighederne.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Ministeren kan ikke forstå, hvad Enhedslisten vil opnå med de her forslag.
Det er nok, fordi vi har så grundlæggende forskelligt et menneskesyn i Venstre og i Enhedslisten.
I Enhedslisten ønsker vi, at mennesker skal behandles som mennesker.
Uanset i hvilken situation de er i livet, har de krav på at blive behandlet med respekt og blive behandlet menneskeligt.
Vi synes, at det, vi har set rundtomkring i landet, hvor kommunerne går ind og trækker i kontanthjælpen eller helt stopper kontanthjælpen, er fuldstændig umenneskeligt.
Selvfølgelig skal folk, hvis de går på arbejde, også komme til tiden, men så giv dem et arbejde med overenskomstmæssig løn, og så kan man trække i lønnen.
Det er ikke det, vi snakker om; vi snakker om dem, der bliver sendt ud i fuldstændig tåbelige aktiveringsprojekter, som der ikke er noget indhold i.
Det er jo det, vi har set rundtomkring.
Det, vi ser, er, at folk, der er meget syge og har svært ved at komme på arbejde, eller folk, der er hjemløse og derfor har svært ved at komme til tiden, får stoppet kontanthjælpen.
Det er det, vi mener er helt umenneskeligt, og det vil vi have ændret på.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Jeg synes, det er et meget naturligt og rimeligt krav, man stiller, at de mennesker, der er på kontanthjælp, en midlertidig ydelse, står til rådighed, og at de møder frem til de aktiveringsprojekter, de job eller andet, de måtte få tilbudt.
Jeg kan ikke se, vi gør nogen en tjeneste ved at friholde dem fra de pligter, som i øvrigt gælder for alle andre, nemlig at kommer man ikke til tiden på sin arbejdsplads, ja, så medfører det naturligvis, at man ikke får løn for den time eller den dag eller andet, hvor man uden gyldig grund udebliver fra sit arbejde.
Det er en mærkelig indstilling til mennesker, at man vil prøve at beskytte dem mod at blive indlevet i og tilpasset de regler, som gælder for det her samfund i øvrigt, og jeg har meget vanskeligt ved at se, hvad det er, Enhedslisten prøver at opnå med de her ting.
For så vidt angår de projekter, som folk skal ud i, skal der jo, som jeg sagde under en tidligere debat under et af de mange forslag, være et perspektiv i den aktivering, som mennesker skal ud i, der skal være et formål med det, og der er selvfølgelig ikke noget formål i at tvinge et menneske, der har været 30 år på arbejdsmarkedet og har haft sin egen virksomhed og formentlig har arbejdet 14 timer hver eneste dag, til at skulle lære at stå op om morgenen.
Det er jo totalt latterligt, og det er jo ikke sådan nogle ting, vi går ind for. Men det ændrer jo ikke ved, at der kan stilles betingelser, bl.a. at man opfylder de almindelige krav om at stå til rådighed.
Så jeg må afvise Enhedslistens forslag, for det vil berøre hele vores indsats for at få mennesker tilbage på arbejdsmarkedet.
Det berøver os nogle af de virkemidler, som er helt nødvendige.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg havde på et tidspunkt en klient, der havde været selvstændig i 30 år, og så var hans virksomhed gået konkurs, fordi de, han leverede til, ikke havde betalt.
Han blev sendt i aktivering, hvis eneste indhold var, at han skulle lære at stå op om morgenen og blive klar til arbejdslivet.
Er det dét, ministeren mener, når han siger, at det er meget vigtigt, at folk møder på arbejdet hver dag?
Jeg kan altså godt forstå, hvis nogle aktiverede har meget svært ved at se meningen med det. Det andet er så, at der jo er en del, som bliver aktiveret, fordi man ikke vil give dem pension, og som skal igennem den ene aktivering og arbejdsprøvning efter den anden, selv om de reelt er så nedslidte, at de ikke kan klare det.
Nogle af dem kan næsten ikke slæbe sig på arbejde. Mener ministeren så, at de hver morgen skal sørge for at slæbe sig op og hen til deres læge og få en lægeerklæring på, at de er syge, for ikke at risikere at blive trukket i kontanthjælpen?
Er det det, ministeren mener, vi skal have som system, som det er i dag?
Eller skulle man behandle folk lidt mere anstændigt?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Beslutningsforslaget går ud på, at Folketinget pålægger regeringen at fremsætte lovforslag, der afskaffer kommunernes ret til at nedsætte eller fratage kontanthjælpen for personer, der udebliver fra et aktiveringsforløb.
Det fremgår af bemærkningerne, at kommunerne har ret til at nedsætte kontanthjælpen for aktiverede kontanthjælpsmodtagere, der udebliver fra aktivering, jf. §§ 39 og 40 i lov om aktiv socialpolitik.
Kommunerne reducerer således hjælpen forholdsmæssigt svarende til det antal timer, som den pågældende er udeblevet, og kan i særlige tilfælde helt fratage modtageren kontanthjælpen.
Det skal understreges, at det fravær, der medfører reduktion af hjælpen, alene omfatter fravær uden rimelig grund.
Fravær på grund af sygdom betyder ikke reduktion af hjælpen.
Forslaget vil ud fra forslagsstillernes betragtning om, at kontanthjælpen er at betragte som et mindste forsørgelsesgrundlag, ophæve kommunernes ret til at trække i ydelsen, således at en kontanthjælpsmodtager får det samme, uanset om han dukker op i beskæftigelsesfremmende tilbud eller ej. Der ligger flere ting i begrebet beskæftigelsesfremmende foranstaltninger og aktivering.
F.eks. er det tilstræbt, at sådanne foranstaltninger oftest tilrettelægges, så de ligner et almindeligt arbejde, og ganske som på almindelige arbejdspladser betyder det, at det naturligvis ikke kan være lige meget, om man møder op eller ej.
Det skal afprøves, om de pågældende er stabile, eller om de er så ustabile, at de ikke kan siges at stå til rådighed for et almindeligt arbejde.
Endelig ligger der i sådanne foranstaltninger, at de skal gøre kontanthjælpsmodtagere klar til arbejdslivet, og i arbejdslivet præmieres ustabilitet ikke.
Endelig kan det nævnes, at den, der ikke selv kan ernære sig eller sine, og hvis forsørgelse ikke påhviler nogen anden, i medfør af grundlovens § 75, stk. 2, er berettiget til hjælp af det offentlige, dog mod at underkaste sig de forpligtelser, som loven herom påbyder.
Og det er helt i overensstemmelse med grundloven, at personer, der ikke overholder pligten til aktivering m.v., får reduceret deres ydelser.
Jeg er ikke gået nærmere ind i det talmateriale, som forslagsstillerne præsenterer i bemærkningerne til forslaget.
Det er ikke alene, fordi det er svært at se, hvad tallene dækker over, men jeg mener, det er uden betydning, når kontanthjælpsmodtagere jo netop kan forhindre en nedgang i ydelsen ved at passe deres ting, som de skal.
Jeg bemærker dog, at det niveau, som forslagsstillerne fra Enhedslisten betragter som mindste leveniveau, inkluderer en bil og hermed månedlige transportudgifter på 2.900 kr. til en parfamilie med et barn og i øvrigt ligger langt over de rådighedsbeløb, som mange, der er i arbejde, har.
Regeringen skal derfor indstille, at forslaget forkastes.
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-31:
Fra Det Radikale Venstres side er vi principielt positivt indstillet over for forslaget.
Vi kan godt se argumentationen, og der er en vis logik i de pointer, som fremdrages.
Så langt, så godt, kan man sige.
Men der er stadig væk den anden halvdel, som der ikke rigtig er svaret på, og det er: Hvor er det lige, vi skal finde alle de penge henne, som det her koster?
Der mangler vi altså et svar.
Og det er jo nok noget, som desværre er lidt kendetegnende for nogle af de forslag, også de gode forslag, som kommer fra Enhedslisten: Hvor er det, vi skal skaffe pengene henne?
Vi deler altså ikke troen på, at vi lige kan hente dem ude i Nordsøen, som jeg kunne forestille mig kunne være det hurtige svar fra Enhedslistens side.
Det gør, at vi egentlig godt vil gå lidt mere ind i det under udvalgsarbejdet og kigge på, om der er noget, som er relevant at tage op.
Og så må vi så samtidig have en diskussion af, hvordan vi finder penge til at finansiere sådan en idé som den her, hvis det viser sig, at den egentlig er god.
Men lad os vende tilbage til det under udvalgsarbejdet.
Lars Barfoed (KF), 2003-01-31:
Kontanthjælp må nødvendigvis forudsætte, at man er til rådighed for arbejdsmarkedet og hurtigt kan påtage sig et arbejde.
Det er jeg helt sikker på at den enkelte kontanthjælpsmodtager som den altovervejende hovedregel også selv er indstillet på.
Det siger sig selv.
Derfor siger det også sig selv, at det at opholde sig i udlandet på ferie ikke kan være i overensstemmelse med at være på kontanthjælp.
Sådan må tingene nu engang hænge sammen.
Det er jo på ingen måde tilfældet.
Tværtimod har kontanthjælpsmodtagerne jo alle muligheder for at nyde børnenes ferie sammen med børnene enten hjemme eller ved ophold i sommerhus eller andre steder inden for landets grænser.
Og så vil jeg tilføje, at hvis det er magtpåliggende at tage til udlandet, når man er på kontanthjælp, så må man affinde sig med at give afkald på kontanthjælpen i den periode, hvor man opholder sig i udlandet; det siger også sig selv.
Så vi kan ikke støtte forslaget.
Og jeg skal hilse fra Kristeligt Folkepartis ordfører, som ikke kan være til stede, og meddele, at Kristeligt Folkeparti ikke kan støtte forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2003-01-31:
Vi har efterhånden fået belyst dette område ret så kraftigt, så jeg skal blot sige, at Dansk Folkeparti kan tilslutte sig de tidligere ordføreres synspunkter.