runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Jeg skal bare stille et enkelt spørgsmål, nemlig bede fru Line Barfod om at bekræfte, at der ligger ingen privatiseringstanker i det forslag, vi behandler lige nu.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-03-25:
I Det Konservative Folkeparti er vi utrolig glade for det lovforslag, vi nu tredjebehandler.
Vi ved nemlig, at børn jo har en helt naturlig nysgerrighed.
De fleste børn, som nærmer sig skolealderen, glæder sig også til at komme i skole, de glæder sig til at lære at læse og skrive og alle de andre spændende ting, de skal opleve i skolen.
Læreplanerne skal sikre, at vi nu tager stilling til fagligheden, at vi sikrer os, at alle børn kommer med fra starten, at de børn, der ikke naturligt hjemmefra får den stimulans, som så mange børn naturligt får, får hjælp også i daginstitutionen.
Det er forældrene og pædagogerne, der selv tilrettelægger, hvordan man gør.
Det er rigtigt, som det har været påpeget, at der er eksempler beskrevet i lovforslaget, men det er netop det, det er: eksempler. Vi skylder børnene og særlig de børn, der er de svageste, at vi ruster dem til at klare sig lige så godt som deres kammerater, som har det så meget nemmere derhjemme med forældre, der har det store overskud.
Det er det enkelte dagtilbud, der ud fra temaerne og de overordnede mål udarbejder den pædagogiske læreplan, der matcher netop dets børne- og forældregruppe, fysiske muligheder og geografiske tilhørsforhold.«
For sandheden er jo den, at der er meget stor forskel fra dagtilbud til dagtilbud både på børnegruppen, forældregruppen og på de geografiske muligheder, de rum, der er tilgængelige for den enkelte børnehave eller vuggestue.
Derfor er det så utrolig vigtigt, at man netop tilpasser de pædagogiske læreplaner til de rammer, man rent faktisk har, og til, hvor meget børnene har brug for stimulans.
For det vi ved jo også alle sammen at der er utrolig stor forskel på, ligesom der er utrolig stor forskel på, hvor stærk en forældregruppe der er til at bidrage til den forældrebestyrelse, der skal være med til at engagere sig i børnenes dagligdag.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Som fru Margrethe Vestager sikkert erindrer, fremhævede vi faktisk også den økonomiske side af den her sag under førstebehandlingen.
Det er fuldstændig korrekt, at der kun er penge med til administrationsarbejdet, skrivebordsarbejdet, om man så må sige, og det har vi også været ganske kritiske over for.
Vi har lavet den vurdering, at det, at der ikke er yderligere penge med til det pædagogiske indhold, er kritisabelt, ja, men at planerne her ikke kan gøre skade dér, hvor det er sådan, at man faktisk har pengene til det.
Derudover er det jo værd at erindre sig, at Socialdemokratiet faktisk i vores finanslovforslag har sat ganske betragtelige kroner og øre af til netop at kunne hæve den pædagogiske standard i vores daginstitutioner. Men det er korrekt, at hvis det her vitterlig skulle rykke fra dag et, så skulle der være langt flere penge med.
Det har vi påpeget adskillige gange, også over for ministeren.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
Derfor synes jeg, det er ganske interessant, at Socialdemokratiet lovgiver om en indholdsmæssig styring og overlader det til den faggruppe, som man siger man har tillid til, at tage det økonomiske slagsmål med kommunerne om at få de ressourcer og den tid, der skal til, for at virkeliggøre de planer, som Socialdemokratiet er med til at sørge for at de skal lave på et overordentlig detaljeret niveau i forhold til hele barnets udvikling.
Det sætter altså en ny standard, og jeg forstår ikke, hvorfor Socialdemokratiet ikke som minimum har rejst krav om, at regeringen sørger for, at der bliver en ordentlig DUT-kompensation til, at kommunerne kan virkeliggøre det her.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Vi har fuld tillid til det personale, der er ude i institutionerne, men vi har også bidt mærke i, at flere repræsentanter fra BUPL, som jo er fagforening for det personale, faktisk flere gange har udtrykt ønske om at få denne her større fokus på den pædagogiske del af pasningstilbuddet.
Vi tror faktisk også, at det ønske kan bunde i - vi mener det i hvert fald - at læreplanerne kan bruges til at være med til at presse på for at have nogle ordentlige økonomiske vilkår for daginstitutionerne.
Jeg kan ikke nævne navne på institutioner, men vi får jo ret ofte både via pressen og via henvendelser eksempler på, at indholdet i en daginstitution ofte kan blive ren opbevaring eller noget, som i hvert fald ikke kommer hele vejen rundt om barnet.
Derfor er det nogle gange vigtigt, at vi herindefra siger, at når vi har sat en formålsparagraf op, så er det faktisk, fordi man skal opstille nogle mål og nogle rammer, og det skal være nogle mål og nogle rammer, som kommer hele vejen rundt.
Så jeg har fuld tillid til det personale, der er derude, og også til, at de kan bruge det her til at presse deres kommunalpolitikere, hvis det er det, der skal til.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Lige netop så er det Venstres politik.
Det er også det, der er i den her beslutning.
Der overføres penge fra de direkte støtteordninger, og fra de afkoblede midler overføres der penge til landdistriktsmidlerne.
Vi er endda indstillet på, at der skal
national medfinansiering, så der er penge til udvikling af både landdistrikterne, af kvalitetsprodukterne, af fødevaresikkerheden og af miljøet osv. Der er penge til denne udvikling.
Så til det med, at dansk landbrug får lov til at grave sin egen grav: Der er en utrolig god udvikling generelt i dansk landbrug, og de kan godt klare sig.
De får meget store fordele ved at få den her frie konkurrenceevne, når vi fjerner produktionsstøtteordningerne.
Det er det, vi gør.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
Først skal jeg beklage, at jeg tager korte bemærkninger, for jeg registrerede tidligere, at fru Sandy Brinck ikke er ordfører på forslaget, og derfor ønsker jeg også kun at rejse
en ganske principiel ting.
Én ting er, at man ønsker en øget grad af statsstyring - det gør Socialdemokratiet jo i videre udstrækning end Venstre i forbindelse med deres ideologiske grundlag, så det er sådan set forudsigeligt nok - men det, som undrer, er, at Socialdemokratiet plejer at have en god dialog og kontakt med dem, som er medarbejdere i landets dagtilbud, pædagoger, socialpædagoger og andre, men hvor er Socialdemokratiets tillid til, at de udfolder deres faglighed til børnenes bedste og i forhold til de mål, som bliver sat op for dagtilbuddene?
Det undrer i meget, meget vid udstrækning, at Socialdemokratiet finder det nødvendigt at lovgive i en sådan detalje om, hvilke mål det faglige arbejde skal have. Havde
det så bare været at binde snørebånd, for det er til at forholde sig til.
Men det er det ikke.
Det gælder hele barnets, hele dette væsens udvikling - som fru Sandy Brinck jo ganske rigtigt sagde, drejer det sig om sprog, sociale kompetencer, personlige kompetencer, kendskab til naturen, kroppen og bevægelsen - det er hele barnet.
Hvad er det, som pædagogerne i landets dagtilbud gør dårligt i dag, siden det er nødvendigt, at vi i Folketinget vedtager den her type lovgivning?
Jan Petersen (S), 2004-03-25:
Da Socialdemokratiets ordfører, fru Anne-Marie Meldgaard, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne gøre nogle bemærkninger her under andenbehandlingen og først sige, at vi glæder os over, at et flertal ganske vist på baggrund af et EU-direktiv nu kan vedtage, at der skal være delt bevisbyrde i forbindelse med forskelsbehandling af mennesker på baggrund af etnisk oprindelse.
Dermed udvider vi mulighederne for at bekæmpe forskelsbehandling på samme måde, som vi har gjort tidligere i Folketinget over for seksuel chikane.
For det andet vil jeg også rette en tak til regeringen for, at vi har kunnet skabe enighed om måden, vi implementerer det her på, og det fremgår af betænkningen, at vi også er enige om, at arbejdsmarkedsspørgsmål kan omfattes af det, der var gældende.
Vi vil godt tilkendegive en tilfredshed med, at det har kunnet lade sig gøre, at regeringen her har været imødekommende, og vi dermed kan løse problemet.
Fra Socialdemokratiets side trækker vi dermed også som angivet i betænkningen lovforslag nr. L 37 tilbage.
Det får mig dog til at føje til, at vi i Socialdemokratiet også er enige med SF og Enhedslisten, der i deres betænkningsbidrag angiver et ønske om fortsat at arbejde for, at vi også lader det her omfatte hudfarve, religion, tro, politisk anskuelse, seksuel orientering og national eller social oprindelse.
Socialdemokratiet er enig i den målsætning, de to partier angiver der, og vi vil selvfølgelig i fremtiden også søge flertal for det. Om det sker på denne eller den anden side af et folketingsvalg, ja, der kunne vi håbe, at det sker inden, men i hvert fald efter et folketingsvalg kunne vi håbe at have flertal for det.
Men vi har altså valgt at lave mellemløsningen med regeringen for at kunne komme videre med sagen, og så må de mange, der har en berettiget forventning om, at vi skulle gå videre, så bidrage til, at vi får et andet flertal for at kunne realisere den idé.
Søren Krarup (DF), 2004-03-25:
Ja, selvfølgelig fortjener hr. Villy Søvndal et svar.
Jeg bliver altid så bevæget, når jeg diskuterer med hr. Søvndal, for han har en virkelig inderlig måde at tale til mig på.
Jeg husker fra vores valgkamp i Sønderjylland, at jeg var ganske bevæget over den inderlige stemmeføring, hvormed han tog vare på mit sjæleliv og min samvittighed, og jeg kan kun gratulere ham med den omhu.
Jeg kan svare meget klart: Jeg har ikke fået vredet
nogen arm om, men jeg har sagt til ministeren, at dette forslag, som jeg vil stemme ja til, rummer tendenser, der er ubehagelige, og derfor vil jeg meget bede om, at ministeren toner dem ned, så man ikke skal udvikle børns kompetencer, men respektere børn som det, de er, nemlig deres forældres børn. KL. 11.20
Ja, jeg har jo selv været ude om det, og jeg synes, det er udmærket, at debatten ikke er så strømlinet og ligegyldig, som en debat ofte er.
Jeg vil sige til fru Sandy Brinck, at selve begrebet negativ social arv rummer, som jeg også tidligere var inde på i behandlingen af lovforslaget, netop tendenser i retning af en behandling af børnene, som jeg er ubetinget modstander af.
Jeg har ikke talt om, at omsorgssvigt, og hvad man ellers kalder disse ubehagelige begreber, er noget, som blot skal accepteres, for selvfølgelig skal man tage sig af børn, der har behov for det.
Men man skal ikke uden videre overtage børnene fra forældrene og sige, at det er samfundet, der skal bestemme, hvad der er behov for, og man skal ikke opstille love om negativ social arv, som lægger op til, at samfundet som sådan skal være den store opdrager. Det, det har været interessant for mig at sige heroppefra, er: Jeg beder om, at ministeren fastholder det, der bør være en konservativ, borgerlig og for så vidt også liberal regerings formål, nemlig at understrege, at børnene hører hjemme i familien og ikke er et samfundsanliggende.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-25:
Vi vil efter sommerferien, hvor de her læreplaner er trådt i kraft, se mangfoldigheden blomstre som aldrig før, for nu har vi bedt dem om at tænke nyt, lave et rigtig godt stykke arbejde i forhold til børnene, og de har metodefrihed til at gribe det her an, præcis som de har lyst til ude i den enkelte daginstitution.
Men der skal foregå en masse spændende aktiviteter, og det vil virkelig være noget, der giver et gevaldigt løft, og forældrene skal inddrages, så det bliver de tvunget til, hvilket jeg også synes er godt og positivt.
Så jeg har heldigvis ikke samme pessimistiske livssyn og forventninger til det her forslag, som fru Margrethe Vestager har.
Jeg har store forventninger til det, og jeg mener bestemt, at vi har ramt den rette balance.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
Jeg vil gentage min opfordring til, at folk, som interesserer sig for forholdet mellem staten og kommunerne og borgernes muligheder for at præge det, som foregår, læser den forhandling, vi har i dag.
Ministeren siger jo netop, at det her skal gennemføres, for at det er mere præcist, det, der foregår, for at sikre, at man i dagtilbuddene kommer hele paletten rundt, samtidig med at ministeren siger, at der er gode dagtilbud med højt pædagogisk indhold.
Det vil sige, at det gode ikke er godt nok, nej, det skal være ens, for at det er godt nok.
Det skal være præcist, det skal være målrettet, det skal hele paletten rundt. Derfor kan vi konstatere, at det, som man gør, og det, som man gerne vil, og som vil blomstre, og som vil give mangfoldighed, men som ikke vil give en læreplan, der præcist kan skrives af efter det, ministeren måtte forestille sig, ikke er godt nok.
Jeg synes, det er meget tankevækkende, at vi er nået dertil, at de, som gør det på en mangfoldighed af måder, skal bortdømmes, fordi de ikke gør det mere præcist, fordi de ikke kommer hele paletten rundt, som man skal ifølge ministeren.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-25:
Det er at lægge mig ord i munden at sige, at der er ca. 260 kommuner, der ikke lever op til lovens rammer.
Jeg tror, man kan finde et BUPL-blad, hvor jeg er citeret for at sige, at jeg ikke ønsker at lovgive om pædagogiske læreplaner.
Det var i foråret 2002, hvor BUPL selv havde vedtaget på deres kongres, at det med læreplaner kunne være en god idé.
Det syntes jeg ikke umiddelbart jeg ville lovgive om, hvis det kunne blomstre rundtomkring.
Men så får vi vidensopsamlingen om negativ social arv og kan direkte se, at der, hvor der har været indhold i dagtilbuddene, kommer børnene også op på et højere niveau, får flere kompetencer og kan klare sig bedre senere i livet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
Jeg er ked af at forlænge debatten over for kollegerne, men jeg synes, det er væsentligt at sige, at når ministeren siger, at det er 260 kommuner, der giver anledning til det her, så bliver der altså samtidig sagt, at der er 260 kommuner, der ikke lever op til serviceloven i dag.
Der står i serviceloven, at kommunen skal sørge for, at der bliver sat mål og rammer for, hvordan dagtilbuddene varetager deres opgave.
Dermed er jo også sagt, at det her ikke er en smagssag, det er en principsag.
Det er et spørgsmål om principper for, på hvilken måde man synes, staten skal regulere, hvad kommunerne kan eller ikke kan gøre.
Det er derfor, ministeren synes, det er en god dag i dag.
Det er et meget vidtgående forslag.
Det er også rigtigt, at det er meget vidtgående, at staten så detaljeret forholder sig til barnets udvikling, sådan at det sikres fra statslig side, at barnet er i evig fremdrift.
Negativ social arv og det at bryde den bliver efterhånden brugt til at legitimere endog særdeles vidtgående statslig regulering af det almene, af det almindelige, af det, som gælder os alle.
Derfor vil jeg sige, at det, som i hvert fald er vores konklusion, er, at når regeringen senere kommer og vil give kommunerne videregående kompetencer i forhold til det specielle, i forhold til mindretallet, i forhold til der, hvor vi ikke har alle forældres og alle borgeres opmærksomhed, vil vi være endog særdeles skeptiske.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-25:
Jeg må jo sige, at jeg er lidt uenig i præmissen, hvorpå vi diskuterer det her, for jeg synes dybest set, at vi har nogle gode daginstitutioner og nogle gode normeringer rundtomkring.
Det kan vi også se, for der er faktisk nogle, der har været så gode og haft så meget overskud, at de er begyndt at udarbejde pædagogiske læreplaner helt af sig selv uden at bruge ekstra penge på det, uden at synes, at det er voldsomt besværligt, men fordi de synes, at det er sjovt og udviklende for børnene.
Fru Margrethe Vestager spurgte tidligere i debatten, om man kunne sige, hvilke kommuner der var den direkte anledning til det her, hvem der ikke havde gjort det godt nok.
Jeg vil næsten sige, at det sådan cirka er 260 af dem
, i og med at der stort set kun er to håndfulde eller sådan noget, der har indført pædagogiske læreplaner, og de har altså gjort det med stor begejstring og stor succes og uden ekstra økonomi, så derfor synes jeg, billedet er fortegnet.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Det kunne vi så spare nogle dagpenge på, vi fik flere penge i skat og moms, og vi sparede udgifterne til meningsløs aktivering.
Så er det klart, at vi helst vil have, at der kommer uddannet personale, som bliver uddannet efterhånden.
Til at starte med kunne man være i en nødsituation, hvor man er nødt til at sætte nogle pædagogmedhjælpere ind, som man jo også allerede gør i vid udstrækning i dag, men så med mulighed for at få uddannet flere og flere pædagoger.
Det er klart, at det koster lidt.
Til gengæld ville vi spare meget på den nedslidning af de offentligt ansatte, der sker i dag, fordi folk skal løbe alt for hurtigt, har alt for lidt tid til at tage sig af det, de skal tage sig af.
Samlet set
ville vi altså kunne tjene på det i samfundet, så det er et rent politisk spørgsmål. Hvis vi havde flere voksne i børnehaverne, ville vi også langt bedre kunne få opfyldt de mål, som ministeren ønsker at få opfyldt, i stedet for at gøre det ved hjælp af detailstyring fra ministerens side.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-25:
Nu er vi efterhånden vant til at få det her spørgsmål fra fru Line Barfod.
Jeg hører, at hun spurgte beskæftigelsesministeren i spørgetiden i tirsdags, og jeg fik det samme spørgsmål på ældreområdet i forgårs, og i dag får vi det så i forbindelse med personale i dagtilbud; men nu er det jo sådan, at så nemme er tingene ikke.
Personalet skal jo være uddannet.
Det lægger fru Line Barfod da også meget vægt
på at det er, og det vil koste mange penge.
Sådan er strukturen ikke på arbejdsmarkedet, at man kan tage de arbejdsløse og placere dem i ældresektoren og i daginstitutionerne, eller hvor det ellers var, fru Line Barfod ville have dem placeret.
I øvrigt kan man ikke lave det regnestykke, fru Line Barfod stiller op.
Det koster penge
at have offentligt ansatte, også uagtet at de ellers skulle have en dagpengesats.
Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Ministeren mente ikke, jeg kunne læse lovteksten, når jeg kunne udlægge den sådan, at det var ministeren, der fastsatte regler, hvorefter ministeren selv læste op af lovteksten, at ministeren fastsætter de mål, der skal indgå i læreplanerne i samtlige landets vuggestuer, børnehaver, dagplejer, og hvad der ellers er af dagtilbud.
Så jeg mener, at det ligger meget klart i lovteksten, men den enkelte kan jo selv slå efter, hvis man er i tvivl om, hvem man vil stole på. Så er der spørgsmålet om at sikre, at børnene får den nødvendige omsorg,
og ministeren sagde, at det er der ikke penge til; det kan man så undre sig lidt over med alle de milliarder, man nu hælder ud til forbrugsfest for de rigeste.
Men kan ministeren ikke bekræfte, at hvis man, i stedet for at lade folk gå arbejdsløse uden at måtte lave noget, ansatte dem i børnehaver og vuggestuer og brugte dagpengene aktivt, så ville det ikke koste penge?
Så ville vi samlet set måske endda få et lille overskud på de offentlige kasser.
Derfor er det en rent politisk beslutning, om man vil lade børnene have alt for få voksne omkring sig og lade nogle gå arbejdsløse, eller om man vil bruge dagpengene aktivt til at få nogle flere voksne til at tage sig af børnene.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Det er jo en noget besynderlig situation, at et folketingsmedlem tager ordet som privatist for derefter at erkende, at han vil stemme imod sin overbevisning.
Jeg skal blot bede om at få bekræftet, at hr. Søren Krarup faktisk helt bundærligt mener, at vi bare skal sige til de børn, som lider under omsorgssvigt og på forskellig vis ikke får en fair chance fra starten af deres liv: Nå, det var ærgerligt!
Kan det virkelig være hr. Søren Krarups holdning?
Så skal jeg blot lykønske SF og Enhedslisten med deres nye alliancepartner.
Henriette Kjær (KF), 2004-03-25:
Jeg er enig med hr. Søren Krarup i, at børnene er forældrenes ansvar, og jeg har også en klar forventning om, at forældrene opdrager deres børn.
Det har jeg også tænkt mig at de skal blive ved med i fremtiden.
Det er ikke det, der er dagtilbuddenes rolle.
Men det har intet at gøre med, at man putter noget indhold i de dagtilbud, børnene er i, og at man forsøger at give børnene nogle kompetencer, så de f.eks. ved noget om naturen.
Hvorfor skulle man ikke bruge tiden på det, når barnet alligevel er i dagtilbuddet?
Hvorfor skal man ikke give børnene nogle sproglige kompetencer, så de bliver bedre til at tale, uagtet at man også taler og læser for sine børn derhjemme?
Jeg har svært ved at se, hvordan vi fratager forældrene ansvaret for opdragelsen, for det er i hjemmet, at værdierne skal fastlægges og opdragelsen skal foregå.
Det kan vi ikke være uenige i, men jeg mener ikke, at læreplanerne er i modstrid med det forhold.
Det er rigtigt, at jeg skal skrive en bekendtgørelse, det er vi i fuld gang med.
Det er jo en hjælp til, hvordan man fører det her ud i livet i den enkelte kommune og i den enkelte daginstitution, så det er også svært at skrue op og ned for styrken af det.
Så vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at det da er rigtigt, at der er blevet skåret ned, men det er jo, fordi det er fornuftigt, da børnene forsvinder fra dagtilbuddene over i folkeskolen.
Så vi kan da godt blive enige om, at der er skåret ned, hvis det kan glæde hr. Villy Søvndal, at jeg skal bekræfte det fra talerstolen.
Men det er da sund fornuft.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-25:
Socialministeren synes, jeg kom lidt underligt af sted med et svar, der byggede på, at der ikke var skåret på daginstitutionsområdet.
Det er dog en ekstrem form for virkelighedsbenægtelse.
BUPL har lavet en undersøgelse, der viser, at 70 pct. af alle kommuner har skåret på dagtilbuddet fra sidste år til i år, hvilket betyder kortere åbningstid, lavere normering, altså færre voksne pr. barn.
Det er da beskæringer ude i det virkelige liv, må jeg sige til socialministeren.
Det er meningsløst at have en debat, hvor regeringen bliver ved med at benægte de ting, der foregår i virkeligheden.
Så vil jeg sige med risiko for at røre hr. Søren Krarup til tårer, at socialministeren jo var inde på et interessant forløb.
Hr. Søren Krarup siger, at det her forslag er ubehageligt, det er med til i helt urimelig grad at bestemme et barns dagligdag, og beder så ministeren, om hun ikke godt vil tone op eller tone ned på de ubehagelige ting.
Og ministeren svarer: Det vil jeg ikke.
Jeg vil så spørge ministeren: Kan ministeren det, selv om hun havde villet?
vedtager en lov, så kan hr. Søren Krarup og andre mene, hvad de vil?
Men ministeren kan da ikke gå rundt og tone op og tone ned, vel?
For så er det jo meningsløst at vedtage love.
Søren Krarup (DF), 2004-03-25:
Jeg svarer med stor fornøjelse.
Fru Tove Videbæk har fuldstændig ret.
Det er post festum ved en tredje behandling, hvis man får lyst til omsider at få munden på gled, men jeg har ikke tidligere haft anledning til rigtig at beskæftige mig med forslaget.
Jeg vil sige, at når jeg taler om at tone ned, ligger der det i det, at en minister jo ikke bare er et gummistempel.
Det er ministeren, der administrerer loven, og ministeren kan også i sin administration af denne lov sørge for, at den ikke kammer over til de ubehagelige tendenser, som jeg synes ligger i den.
Jeg stoler fuldstændig på, at ministeren vil vise den respekt for familien, som en minister i et borgerligt ministerium selvfølgelig er prædestineret til at vise.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-25:
Jeg synes virkelig, det er positivt, at det bliver gjort også her fra Folketingets talerstol igen og igen, for der er nogle familieværdier, som nemt kan gå til i juristeri og bureaukrati, og som hr. Søren Krarup sagde, er det også vigtigt, at vi taler ud fra vores samvittighed, ud fra det, vi vil.
Til sidst dette spørgsmål: Hr. Søren Krarup siger, at han håber, at socialministeren vil tone nogle ting ned.
Hvad er det, hr. Søren Krarup mener, socialministeren kan gøre?
Det er jo tredje behandling, og det er et færdigt forslag, som bliver vedtaget.
Socialministeren har vel ikke mange muligheder for at gøre noget som helst ved det.