Helge Adam Møller (KF), 2004-05-06:
Indimellem kunne jeg såmænd godt ønske mig tilbage i det sidste årtusind, nærmere bestemt tilbage til dengang, jeg startede i Folketinget som suppleant i 1977.
Havde vi dengang haft en debat, som drejede sig om det emne, vi debatterer i dag, nemlig nogle meget, meget væsentlige ting om ytringsfrihed, grundlov og forbud eller ikke forbud mod foreninger, så var der sket det, at Præsidiet havde lagt dette - frem for nogle mere eller mindre tekniske energidebatter - på et
spændende tidspunkt, og i hvert fald halvdelen af Folketingets medlemmer havde siddet og lyttet, og mange, ikke bare ordførerne, havde deltaget aktivt i debatten, fordi det er noget principielt og noget væsentligt for et demokrati og for samfundet - og for pressen for nu også at skyde på dem, når jeg skyder på så mange andre inklusive min egen folketingsgruppe.
Jeg tog lige grundloven op af skuffen, for selv om jeg har læst den mange gange, så indrømmer jeg blankt, at jeg ikke kan alle 89 paragraffer, i hvert fald ikke i den rigtige rækkefølge.
Men det, vi diskuterer her i dag, er jo bl.a. § 77.
Det er den, der siger de væsentlige ting, i hvert fald at enhver er berettiget til på tryk - og jeg understreger: enhver er berettiget til på tryk - i skrift og i tale at offentliggøre sine tanker, og at censur og andre forebyggende forholdsregler ingen sinde på ny kan indføres.
Og så kommer den næste paragraf, som vi også diskuterer, § 78, om, at borgerne kan samles uden varsel, og at foreninger, der virker ved eller søger at opnå deres mål ved vold osv., kan opløses ved, at forskellige ting er opfyldt.
Men det er jo altså en spændende debat og en meget væsentlig debat, og det er også derfor, der kommer mange forskellige nuancer frem, også indimellem lidt forskellige fra medlemmer af samme parti.
Jeg kom til at tænke på et citat og prøvede lige at lede efter det og fandt det ikke, men jeg skal gengive det, som jeg husker det - meningen er i hvert fald god nok.
Det var den franske filosof Voltaire, der for et par hundrede år siden i en diskussion med en politisk modstander, som efter Voltaires og for øvrigt også min opfattelse havde nogle meget outrerede og frygtelige og i og for sig uacceptable holdninger, sagde: Jeg er uenig med min modstander på enhver måde, men jeg vil kæmpe til min dødsdag for hans ret til at fremkomme med disse synspunkter.
Det var jo i virkeligheden flot sagt.
Det er grundreglen, og det synes jeg vi skal holde fast i.
Og jeg bed mærke i, at hr. Peter Skaarup jo udtrykte meget, meget flot i går i Folketingssalen nøjagtig de samme synspunkter, som jeg her har.
Han havde et spørgsmål til statsministeren og sluttede med, at han godt ville spørge, om statsministeren var enig i, at indgreb i ytringsfriheden er bekymrende for demokratiet, uanset hvor i verden de finder sted.
Baggrunden for hr. Peter Skaarups spørgsmål var ikke Pædofilgruppen eller Hizb-ut-Tahrir, det var en belgisk dom over nogle foreninger, der havde udtrykt nogle racistiske holdninger, og det havde de ikke fået lov til ifølge belgisk lov.
Men der giver hr. Peter Skaarup jo udtryk for det, som også er en konservativ grundholdning, at ytringsfriheden skal vi sætte utrolig højt.
Og de steder, hvor vi vil begrænse den af den ene eller den anden grund, skal vi tænke os rigtig godt om.
Der skal ikke herske nogen som helst tvivl om, at jeg som konservativ og den konservative gruppe godt, ja, meget godt, særdeles godt kunne undvære både Pædofilgruppen og Hizb-ut-Tahrir og Bandidos og Hells Angels, og hvad de hedder alle de der mystiske foreninger.
Det er nemlig udemokratiske og menneskefjendske foreninger, som på mange områder optræder på en måde, som efter normale menneskers opfattelse, hvad enten man er fra Dansk Folkeparti eller Det Konservative Folkeparti eller De Radikale, er helt uacceptabel, og som vi ikke på nogen måde kan bakke op om.
Men vi skal vel også respektere og acceptere, at grundloven sætter nogle retlige rammer for foreningsfriheden, og jeg har selv nævnt de to vigtigste paragraffer.
Det er jo netop i sådanne situationer, når vi bliver presset lidt, og hvor vi siger, at her er nogle, der siger noget, der er vederstyggeligt og modbydeligt - det kan også være politiske bemærkninger; bare tænk tilbage på kommunisterne i gamle dage, dem forbød vi jo heldigvis heller ikke bortset fra under besættelsen, hvor vi blev tvunget til det af nazisterne - at retsstaten skal stå sin prøve.
Vi skulle jo nødig udvikle os til at være en, undskyld udtrykket, bananrepublik.
På grund af grundlovens regler om foreningsfrihed har Rigsadvokaten jo i adskillige tilfælde, eller i hvert fald i flere tilfælde, både når det drejer sig om rockere, og når det drejer sig om Hizb-ut-Tahrir, og nu er han i gang med at vurdere Pædofilgruppen, hidtil vurderet - de gange, hvor han er blevet spurgt - at man ikke ville vinde en eventuel retssag.
Der skal ikke være nogen tvivl
om, at hvis hans vurdering vedrørende Pædofilgruppen nu bliver sådan, at han kommer tilbage og siger, at han vurderer, at det er en overtrædelse af grundlovens § 78, at det altså ikke er en lovlig forening, så vil den konservative opfattelse selvfølgelig være, at så skal vi bruge grundloven, og så skal der anlægges den retssag, som grundloven kræver for at få opløst den.
så vil vi også acceptere det, og det vil vi ud fra de argumenter, som justitsministeren kom frem med.
Det er derfor, jeg har det lidt vanskeligt i og for sig både med det her forslag fra Dansk Folkeparti og også med nogle af de bemærkninger, som bl.a. De Radikale har været fremme med de sidste par dage, om, at så skulle man bare lade justitsministeren lave et midlertidigt forbud.
Og så står der jo i grundloven, at så skal der straks rejses en retssag.
Den retssag er det jo altså justitsministeren der skal pålægge Rigsadvokaten at rejse. Der kommer jeg til at tænke på, at det jo ikke er mere end ½ år siden, vi behandlede et forslag fra den radikale folketingsgruppe, der ville fjerne enhver magt hos justitsministeren til at pålægge anklagemyndigheden noget som helst, og i hvert fald så sent som i går ønskede man, at det skulle justitsministeren alligevel gøre, uanset hvilken holdning Rigsadvokaten havde.
Men sådan er der så meget.
Men efter konservativ opfattelse er prisen for demokrati vel, at man også må acceptere dem, man ikke kan lide.
Og mon ikke både De Radikale og Dansk Folkeparti og mange andre partier eller folketingsmedlemmer ved nærmere eftertanke trods alt deler denne opfattelse.
Min opfordring er derfor, at vi i fællesskab på tværs af partigrænser bekæmper de pædofile, at vi bekæmper Hizb-ut-Tahrir, og at vi bekæmper dem med oplysning, med argumenter, med informationer og med hårde domme til de individuelle medlemmer, der overtræder dansk ret.
Det gør vi jo heldigvis også i øjeblikket.
Det er faktisk min klippefaste overbevisning, at oplyste danskere - og det er det kæmpestore flertal - ikke vil bytte grundlovens demokrati og frihed med kvindeforfølgelse, børneforfølgelse, undertrykkelse og ensretning.
Lad os derfor bekæmpe dem på den måde, som grundloven lægger op til.
Vi har ikke forbud mod nazisterne, så de bor nede i Snoldelev, eller hvor det nu er.
Men prøv at lægge mærke til nogle af de lande, der har forbud mod nazisterne.
Har de 77 småfede og snoldede nazister?
Nej, de har 1.000, 2.000 eller 3.000, som er organiserede, selv om det er forbudt, for så bliver det mere spændende, og så går de under jorden, og så er de sværere at bekæmpe.
Så er vi virkelig ikke så stærkt et demokrati, så grundfæstet i vores ytringsfrihed, at vi kan bekæmpe dem på den måde, som vores forfædre lagde op til, da de skrev grundloven?
Det tror jeg, og jeg håber det.
Jeg tror ikke, det fører til noget godt at anlægge en sag om en eller anden forbrydelse, der er begået for 30, 40 eller 50 år siden, for gerningsmanden vil altid blive frifundet på grund af bevisets stilling, og så står det stakkels offer tilbage med en sag, der er meget værre, end det, at man ikke kan rejse sagen.
Så derfor en afvisning af det forslag.