Dorte Bennedsen (S), 2000-11-22:
Offentliggørelse af tilsynsrapporter er en sag, der fra tid til anden får ganske stor opmærksomhed i pressen og i offentligheden, hvor man også diskuterer spørgsmålet om retssikkerhed.
Jeg har forstået på forslagsstillerne, at de ønsker, at der bliver igangsat et udvalgsarbejde, som kan komme med et udspil omkring offentliggørelse af tilsynsrapporter, et udspil, som skal give ensartede regler for hele området, og hvor reglerne inden for de enkelte områder skal være sammenlignelige for derigennem at sikre de pågældendes retssikkerhed.
Umiddelbart kan sådan en tanke måske lyde besnærende, men ved nærmere eftertanke er det næppe nogen god idé.
Som også statsministeren var inde på, er der to hensyn, to vigtige hensyn at tage vare på: hensynet til samfundets og forbrugerens interesser og hensynet til de berørte parter. Tanken bag at offentliggøre tilsynsrapporter er jo ikke at genere virksomheder og butiksindehavere, og hvad der ellers kan være, men at beskytte borgeren, så han får oplysning, hvis f.eks. fødevarefabrikanten ikke opfylder kravene til hygiejne og produkterne derved er sundhedsfarlige, hvis legetøjet, man har købt til sit barn, er farligt for barnets liv og helbred, hvis de elektriske artikler ikke opfylder normerne og derfor er livsfarlige i brug.
Skal hensynet til borgeren på den ene side og hensynet til fabrikanten, virksomheden på den anden side tages seriøst, må der ske en afvejning inden for de konkrete områder og ofte også i den konkrete sag.
På de fleste områder er der klare og gennemskuelige regler, og justitsministeren gennemgik jo i sit svar bl.a. reglerne på Fødevareministeriets område.
Tværtimod, som vi hørte, bliver der givet skriftlige påbud, der er klagemuligheder, osv. osv.
Og hvis en virksomhed inden for fødevareområdet fortsat ikke opfylder de fastsatte normer for hygiejne, finder vi faktisk, at det er rimeligt, at hensynet til forbrugeren kommer til at veje tungest, og at tilsynsrapporten derfor skal offentliggøres. Det materiale fra en række ministerier, som fru Eva Kjer Hansen meget venligt har sørget for at Retsudvalget fik forud for denne debat,
illustrerer bedre end mange ord, hvorfor et ensartet regelsæt for de mange ministerier ikke er en god idé.
Drejer det sig f.eks. om farligt legetøj eller elektriske artikler, kan der være behov for en øjeblikkelig offentliggørelse, hvor både produkt og forhandler nævnes, mens der selvfølgelig på andre områder bør være en procedure, der giver producent eller virksomhedsindehaver mulighed for at rette sine fejl.
Forslagsstillerne mener, at sammenlignelige regler øger retssikkerheden for de berørte virksomheder og fabrikanter.
Det ræsonnement forstår jeg simpelt hen ikke.
Retssikkerheden skal selvsagt være til stede på hvert eneste af de enkelte områder, men hvorledes den skal udformes, må afhænge af en konkret afvejning af samfundshensynet og hensynet til de berørte inden for hvert enkelt område.
At den, der er underlagt regler for brandtilsyn, skulle have en bedre retssikkerhed, fordi han kan sammenligne sig med de regler, som legetøjsfabrikanten eller fødevareproducenten er underlagt, forekommer mig mildt sagt at være en noget udokumenteret påstand, som i værste fald som
før nævnt kan være til skade for hensynet til samfund og forbruger.
Den enkeltes retssikkerhed skal altså ikke sikres gennem ensrettede regler, for så bliver der ikke tale om en retssikkerhed, men derimod gennem differentierede regler på de enkelte områder.
Derved sikrer vi bedst begge de hensyn, der skal tages i dette her.
Og på den baggrund kan det næppe komme bag på forslagsstillerne, at Socialdemokratiet ikke kan støtte det fremsatte forslag til vedtagelse.
Nej, jeg vil ikke generelt svare ja til det spørgsmål.
Så er det en af de situationer, hvor en pressemeddelelse skal ud med meddelelse om, at det er et farligt produkt.
Men fru Eva Kjær Hansens spørgsmål er jo i virkeligheden en god illustration af, at vi ikke kan lave ensartede regler hele vejen rundt, for selvsagt - og det sagde jeg også i mit indlæg - skal der på andre områder være procedurer, hvor der både bliver mulighed for, at producenten, virksomheden, kan rette sine fejl, og hvor klagemulighederne skal være udtømte.
Men det er jo lige præcis en illustration af, at det forslag, der ligger i forslaget til vedtagelse, er håbløst.
Så det er en meget god illustration af, at fru Eva Kjer Hansen nok ikke skulle have fremsat det forslag til vedtagelse.