runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-06:
Nu havde jeg ikke tænkt mig at gå i detaljer, men hr. Klaus
Hækkerup taler selv om forsvarsforlig i denne sammenhæng, som reelt intet har med et forsvarsforlig at gøre, for her lægger man nogle rammer.
Men det mest fantastiske bevis på, hvor galt det kan gå, er, at fødevareministerens Fiskeridirektorat lægger Nordsøen øde 10 dage om måneden.
Så må vi da lave et lovforslag om, at der ikke må ske ulykker i de 10 dage, vil jeg tro.
Samtidig flytter man en helikopter og en række andre ting, og man har ikke talt med Redningsrådet, som findes, men aldrig har været indkaldt, og når forsvarsministeren bliver spurgt, om han har hørt, at Nordsøen er lagt øde i 10 dage, og det ligger i hans ressort at give assistance, når det går galt, har han kun det svar: Ingen kommentarer!
Alle styrelser og alle deres forgreninger i staten undlader fuldkommen at tale sammen, og det er jo dét, der er humlen i det.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-06:
Ja, forløbet i forhandlinger om vedtagelse kan jeg også kun beklage.
Hr. Klaus Hækkerup nævnte i sin ordførertale eksempler på alle regeringens gode gerninger, bl.a. hvor mange penge man har pumpet i et projekt eller to på Bornholm.
Nu er Bornholm jo netop et skoleeksempel på de fejl, man har lavet, og det er derfor, denne debat er så vigtig i erkendelse af, at vi skal gøre tingene og overveje konsekvenserne på en anden måde.
På Bornholm nedagde man kasernen, og forsvarsministeren sagde i forbindelse med forsvarsforliget for 2-3 år siden, at ved beslutning om, hvilke kaserner der skal nedlægges, kan der ikke tages lokale beskæftigelsesmæssige hensyn.
Det er noget af det værste sludder, der er sagt i hele den debatten.
Man nedlægger noget, som havde en naturlig grobund, og som lige så godt kunne ligge på Bornholm som et andet sted
Nogle af dem skal nok lykkes på sigt, og nogle kunne lykkes, hvis man havde lidt mere tålmodighed.
Men det var da lidt bedre at plante nogle ting, inden man rykker de planter op, som er godt rodfæstet.
Det er netop derfor, vi trænger sådan til denne debat for at nå til den erkendelse, som jeg synes er rigtig godt på vej.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-06:
Det, der bringer mig herop, er, at jeg noterede et par ting ned fra hr. Klaus Hækkerups tale, som egentlig forundrede mig lidt.
Én ting var i hvert fald rigtig, og det var, at problemerne skal løses via lokalt engagement.
Men det er jo ikke alene gjort ved lokalt engagement, og det er derfor, vi her i dag i Folketinget drøfter de problemer for at se, hvad staten kan bidrage med, så vi får en ligelig regionalpolitisk udvikling. Jeg noterede ned, at der blev nævnt faldende befolkningstal.
Det hænger jo sammen med manglende arbejdspladser, og de arbejdspladser skal vi så bidrage til at skaffe derud, så befolkningstallet kan komme op igen.
Men det var ligesom kun nogle konstateringer, der kom ligesom ikke nogen løsninger, og hr. Klaus Hækkerup skulle vel sætte ord på, hvad han rent faktisk vil gøre for at bringe befolkningstallet op i de områder, hvor befolkningstallet falder. Vedrørende udligningsordningerne mener jeg ikke, det er dem, der skal løse de regionalpolitiske problemer.
De må ordnes på en helt anden måde, men det lader jeg ligge for i dag eller tager det måske op ved en senere lejlighed i debatten.
Harald Kjøller (V), 2001-04-06:
Hr. Klaus Hækkerup nævnte, at de regionale forskelle var blevet mindre i perioden, men det er ikke rigtigt. Hr. Klaus Hækkerup nævnte også udligningssystemet: om der var brug for det eller ej.
Men skal lige huske, at i den årrække, der er gået, hvor det kommunale tilskudsbeløb er steget fra 15 mia. kr., er de svage områder blevet ringere og ringere stillet på grund af udligningssystemet, og så skal man også tage højde for hovedstadsudligningen, der følger bagefter.
Det er derfor, nogle føler, der bliver en skævhed.
Men de svage områder er blevet ringere stillet, jo større det kommunale tilskud er blevet.
Det skal man lige have for øje, for her trænges der til en reform.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-06:
Jeg vil kommentere en bemærkning af hr. Klaus Hækkerup, som kom i en kort bemærkning til hr. Kristen Touborg om forhandlingsforløbet omkring vedtagelsen.
Det er fuldstændig rigtigt, at hr. Klaus Hækkerup og jeg havde en korrespondance om et forslag til vedtagelse.
Det kom sig af, at nu har regeringen tre gange på 2 år ved en debat om disse emner måttet konstatere, at der kunne samles et flertal uden om regeringen, og så tilsluttede regeringen sig nødtvungent de forslag til vedtagelse, som vi fremsatte.
Jeg kan godt forstå, at en regering ikke synes, det er behageligt, og ikke kan blive ved med det, og derfor var hr. Klaus Hækkerup på forkant denne gang og kom med et forslag til vedtagelse.
Jeg trak den et par dage med at melde tilbage af den enkle grund, at jeg nu tre gange har haft tilslutning fra hele den borgerlige fløj plus SF, og derfor følte jeg selvfølgelig en forpligtelse til at kommunikere med de partier, som plejer at bakke mig op i de sager, inden jeg meldte tilbage til hr. Klaus Hækkerup, og det har hr. Klaus Hækkerup så opfattet negativt.
Men det er forløbet, som det er, så der er ikke noget forkert i det.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-06:
Det, der bringer mig herop, er indledningen til den socialdemokratiske ordførers tale, som fokuserede meget på de sidste 8 års gunstige økonomiske udvikling, som jeg i øvrigt er enig i.
Jeg er også enig i, at udgangspunktet var vanskeligt, da man startede, men det ville klæde en lille smule med en erkendelse af, at man lidt for længe har glemt at få koordineret arbejdet og udviklingen med de ting, vi drøfter i dag.
Der har manglet overordnet koordination mellem ministerier og styrelser osv., så det er gået galt gang på gang, og uden at bryde reglerne tror jeg godt, jeg kan sige, at i et samråd med statsministeren var det også statsministerens klare erkendelse.
Jeg synes, det ville være klædeligt at erkende, at der er sket nogle kiks i koordineringen, når problemerne skulle løses, men at man nu er i gang med at rette det op sammen med et bredt flertal i Folketinget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-06:
Ja, hr. Touborgs eksempel med Cheminova er jo fuldstændig rigtigt og godt, men det er bare alt for gammelt.
Det kan ikke lade sig gøre i dag, det er vi da heldigvis blevet for kloge til.
Dengang var man så knap så kloge og måske nok så sultne, som man er i dag, og derfor lod det sig gøre.
Det er på det område, hvor vi i Kristeligt Folkeparti måske støtter regeringspartierne og venstre side af Folketinget mest.
Man kan formulere det på den måde, at her ønsker vi at løsrive den økonomiske udvikling fra en stadig øget belastning, hvor der på andre politikområder typisk kræves sammenhæng mellem de to udviklinger.
Men det er jo netop på andre områder, vi skal beskæftige os med det, det hører ikke hjemme her.
Kristen Touborg (SF), 2001-04-06:
Først til hr. Ebbe Kalnæs: Jeg mener sådan set, jeg har svaret på hr. Ebbe Kalnæs' spørgsmål én gang. Der er mange forhold, der indgår i det at være økologisk bæredygtig.
Det er bl.a. også at være socialt bæredygtig, så i virkeligheden finder jeg, at eksemplerne, som hr. Ebbe Kalnæs trækker op, er meget fint dækket af det.
Når hr. Ole M. Nielsen finder, at mit eksempel med Cheminova er for gammelt, kan jeg meddele hr. Ole M. Nielsen, at det jo ikke er ældre, end at vi i går fik indført fiskeforbud på grund af Cheminova.
Konsekvenserne af beslutningen er i hvert fald ikke blevet for gamle endnu, så den ende er der i hvert fald.
Men jeg må lige sige, at skal vi have nyere eksempler, kunne det være kæmpemæssige industrier og svinefarme, der dominerer et helt område.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-06:
Men der er to ting, som jeg godt vil have svar på af hr. Kristen Touborg.
For det første: Når vi begynder at tale om bæredygtighed, er det så ikke en lidt indsnævret, dansk opfattelse af bæredygtighed sammenlignet med den egentlige definition på bæredygtighed, nemlig at den ud over miljø indebærer økonomi og sociale forhold, altså den egentlige FN-definition?
Er den virkelig ikke i regionaldebatten noget af essensen, nemlig at bæredygtighed består i økonomi og dermed beskæftigelse?
Det er den ene del af bæredygtigheden, som nok er den, vi i virkeligheden først og fremmest skal drøfte her. Så en anden ting: Er hr. Touborg ikke bekymret over, at det forslag ikke i den grad fokuserer på det samlede ansvar og koordinering af de her statslige tiltag?
Er det ikke det, der i virkeligheden er humlen i det og det allerstørste problem?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-06:
Jeg kan konstatere, at det eneste, hr. Touborg kunne oplyse om den formulering i forslaget til vedtagelse, var, at der ikke ville blive stillet krav om, at beboerne i det pågældende område skulle have ring i næsen.
Tak for den oplysning.
Så er vi da så kloge.
Men spøg til side, vil jeg sige til hr. Kristen Touborg.
Det, jeg frygter, er, at de udsatte områder, efter det, som hr. Touborg her har lagt op til, får nogle projekter, der ikke rigtig er nogen økonomisk kraft i, og som der ikke er
nogen økonomisk udvikling i, der kan løfte regionen ud af den stagnation, som nogle regioner eller områder er i eller kan komme i
Det er min virkelige frygt ved den formulering.
Hvordan vil hr. Touborg overbevise mig og andre om, at det ikke er dét, lige præcis dét, der vil ske som følge af den formulering?
Klaus Hækkerup (S), 2001-04-06:
Jeg vil sige, at jeg synes, at hr. Knud Erik Kirkegaard læser det fremsatte forslag til vedtagelse, som Fanden læser Bibelen.
Der står i pinden, »at fremlægge forslag, der kan gavne en social og økologisk bæredygtig udvikling af de udsatte områder«, og det betyder selvfølgelig, at hvis man står med forskellige projekter, så skal det, der kan gavne den sociale og økologiske udvikling, have en førsteprioritet frem for andre muligheder.
Det synes jeg ikke der kan være problemer i.
Lad mig så sige om det med at få det koordineret med et andet forslag til vedtagelse, at det da er helt klart, at Kristeligt Folkeparti ikke ønskede at forhandle med regeringspartierne om det her, før Kristeligt Folkeparti havde lavet en aftale med et flertal af partier i Folketinget og dermed i virkeligheden ville overflødiggøre forhandlingerne med regeringspartierne. Det er rigtigt, at jeg sendte et tidligt udkast til forslag til vedtagelse til Kristeligt Folkeparti.
Jeg bad dem om at forholde sig til det.
Jeg bad om, at vi sammen tog en drøftelse af det.
Det ønskede Kristeligt Folkeparti ikke.
De ønskede at gå uden om regeringspartierne.
Kristen Touborg (SF), 2001-04-06:
To spørgere har været inde omkring det, at jeg siger, at vi gerne ser, at de regionalpolitiske hensyn og ansvaret er i ét ministerium.
Til det skal jeg sige, at det er SF's holdning.
Men vi kommer et stykke ad vejen
her, og det var det, det var politisk opnåeligt.
Det er vel nok sådan juridisk set, at det ikke er noget, Folketinget kan pålægge en regering, sådan som jeg har forstået det, men vi kan jo drøfte hen ad vejen, hvordan det er. Omkring det bæredygtige: For mig at se er det altså meget indlysende, hvad der står i forslaget til vedtagelse. Det burde ikke være særlig svært at se, hvad det er, så der behøves ikke mange konkretiseringer af dét.
Der er mange ting, der indgår i det at være økologisk bæredygtig.
Det indgår der mange ting i, også økonomi.
Hvorvidt jeg kan overbevise den konservative ordfører om det, vil jeg tvivle på.
Der kan jo være uoverkommelige opgaver.
Først vil jeg give hr. Knud Erik Kirkegaard en konkretisering
af, hvad økologisk bæredygtighed er.
Det er i al fald for mig ikke en forudsætning, at folk i sådan et område skal have ring i næsen.
Det kan jeg med hundrede procents sikkerhed stå inde for.
Både Kristeligt Folkepartis og Dansk Folkepartis ordførere spørger til, hvorfor vi ikke kunne lave et fælles forslag til vedtagelse, og hvad forskellen er mellem dem.
Der er jo ikke stort andet at sige til det, end at der har været forhandlinger mellem partierne, og det er der en del partier, der er gået ind i, men man kunne åbenbart ikke finde sammen om at lave det samme forslag til vedtagelse.
Derfor ender det med, at vi kommer med to.
Det er vel den mest logiske forklaring, der kan gives på det.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-06:
Jeg synes selvfølgelig, det et glædeligt, at det, der tilsyneladende er forskellen på linjen, netop koncentrerer sig om formuleringerne om bæredygtighed.
Men jeg kan ikke helt forstå synspunktet, for udgangspunktet er jo, at der er nogle regionale uligheder, og en måde at komme ud over regionale uligheder på er jo at skabe bæredygtige lokalsamfund.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-06:
Jeg er ikke i tvivl om, at hr. Kristen Touborg mener, at vi skal have en bæredygtig og økologisk udvikling i hele landet, men hvorfor skal det stå specielt i en vedtagelse om den regionale udvikling?
Jeg ønsker i høj grad en bæredygtig udvikling i hele landet, også selv om den vil give - og det tror jeg den vil, hvis vi tager konsekvenserne af den - en svagere økonomisk udvikling.
Men hvorfor skal det så specielt være de samfund, de områder af landet, som i forvejen har en svag økonomisk udvikling, der først og fremmest også skal bære ansvaret for at lave en bæredygtig økologisk udvikling?
Det er det, jeg ikke forstår.
Jeg mener i høj grad, at vi kunne foreslå en vedtagelse, som sikrer en bæredygtig udvikling i hele landet, og det vil regeringspartierne i øvrigt gerne, ved jeg.
Men at det specielt skal være i de svage områder, forstår jeg ikke.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-06:
Jeg kan såmænd godt forstå, at Folketingets medlemmer koncentrerer deres bemærkninger om det væsentligste indlæg,
nemlig det, jeg kom med
Men vi bliver nødt til at overholde forretningsordenen, det tror jeg formanden vil sætte meget stor pris på.
Jeg synes, hr. Ole M. Nielsen var inde på det helt principielle i det spørgsmål, som jeg rejste i min første korte bemærkning.
Jeg tror, det er 19 projekter i forbindelse
Kristen Touborg (SF), 2001-04-06:
Jeg vil gerne svare både Kristeligt Folkepartis og De Konservatives ordfører under ét.
Spørgsmålet går på det at være bæredygtig: Indebærer en økologisk bæredygtig udvikling en begrænsning?
Ja, det tror jeg godt kan lade sig gøre, og jeg vil gerne give Folketinget et eksempel på det, som er utrolig indlysende.
Det viser, at det ikke kun handler om økonomi, at det ikke handler om, at uanset hvad konsekvenserne er, så er det ligegyldigt, hvordan økologien har det, bare der er økonomi i tingene. Mit eksempel er såmænd hjemme fra nabokommunen.
I 1950'erne blev der givet egnsudviklingsstøtte til et ganske bestemt projekt i et udkantsområde, hvor der var
stor arbejdsløshed og stor social nød, men hvor økologien havde det meget godt indtil det tidspunkt.
Det er Cheminova, jeg snakker om.
Det har vi faktisk bøvlet med lige siden.
Pengene var der, men der kom også nogle økologiske konsekvenser af det egnsudviklingsprojekt, og det er sådanne ting, jeg i hvert fald ikke har lyst til at få gentaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-06:
Ja, det er der jo ikke nogen af os, der har lyst til at gentage.
Men det, jeg spurgte om tidligere og ikke fik et klart svar på, var, om begrebet bæredygtighed ikke trænger til en udvidelse i forhold til den snævre danske forståelse af bæredygtighed og den måde, det anvendes på.
Bæredygtighed går i egentlig forstand ifølge FN-definitionen på miljø, økonomi og sociale forhold, herunder beskæftigelse, og det er i den brede sammenhæng, det skal ses.
Indsnævringen kan være farlig for yderområderne.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Det glæder mig, at hr. Karsten Nonbo bekræfter, at man gerne også i Retsudvalget vil gøre det, man har gjort i Socialudvalget, nemlig sikre en efterværnsbestemmelse, således at man kommer op på 23 år i de her situationer, hvor dét skulle være nødvendigt.
Karsten Nonbo (V), 2001-04-17:
Ja, selvfølgelig.
Det er jo som sådan en forudsætning, og jeg mener også, at det sådan set står i lovforslaget her, at der skal afsluttes med en ambulant behandling.
Sådan læser jeg i hvert fald lovforslaget, så det regner jeg med er en selvfølge.
Jeg vil godt være med i den sidste ende, hvis SF også vil være med i den første ende, for tingene hænger sammen.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Nu er hr. Karsten Nonbo tilsyneladende meget konstruktiv i dag, så jeg vil godt høre, om hr. Karsten Nonbo er enig med de medlemmer af Venstre, som sidder i Folketingets Socialudvalg, hvor man netop har lagt megen vægt på efterværnsbestemmelserne, som vi har fået ind i serviceloven.
Vil hr. Karsten Nonbo være indstillet på, at vi flytter noget a la efterværnsbestemmelserne fra serviceloven over i den her lovgivning på en eller anden måde, således at uanset om man kommer ud af den her særlige sanktion som 17-årig, har man også retten til at have en voksen personlig støtte- og kontaktperson eller en familie, man kan bo hos, i den dér udslusningsfase, som ifølge serviceloven jo kan vare helt op til det 23. år?
Sandy Brinck (S), 2001-04-17:
Det er for os at se helt væsentligt, at ungdomssanktionen netop indeholder fleksibiliteten
Derfor vil jeg umiddelbart være skeptisk over for sådan et ændringsforslag, men lad os diskutere det under udvalgsarbejdet.
Det er faktisk meningen, at kommunerne og amterne skal leve op til deres ansvar.
Lad os diskutere det under udvalgsarbejdet.
Men som sagt: Vi er umiddelbart skeptiske.
Jeg synes, hvis man skal følge fru Anne Baastrups argumentation, at det jo nærmere er kommunerne og amterne, vi skal have fat i nakken på.
Udgangspunktet for det, vi laver herinde, må jo være, at det kommunale selvstyre lever op til dets forpligtelser og dets ansvar.
Det er stadig væk vores udgangspunkt.
Men jeg synes, at det er dér, hunden ligger begravet, sådan som jeg hører fru Anne Baastrup.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Hovedproblemet er jo i virkeligheden, at vi kan komme til at stå i en situation, hvor kommunerne spekulerer i kassetænkning.
Den situation kan opstå, i og med at der er en bestemmelse, hvor man kan placere de unge i op til 12 måneder.
Man må betænke, hvilke store problemer vi har med at få de unge, der i dag sidder på sikrede afdelinger, ud på nogle institutioner, der rent faktisk kan håndtere dem.
Kommunerne kan sige: Vi kan anbringe ham på den der institution, vel vidende at den overhovedet ikke duer til den pågældende unge, og så, fordi han ikke opfylder betingelserne, lander han tilbage i den sikrede afdeling.
vores bord, det er en objektiv finansiering.
Man må samtidig tænke på, at grundtakstmodellen, der formentlig bliver vedtaget her, betyder, at det kommer til at koste en kommune 392.000 kr., hvis de finder en institution, der kan håndtere ham.
Men hvis det er sådan, at de finder en institution, der ikke kan håndtere ham, så er det gratis.
Nu har vi jo ganske dårlige erfaringer med de ungdomsfængsler, de lukkede institutioner i Sverige, eller hvad man kalder dem.
Jeg vil derfor spørge fru Sandy Brinck, om hun synes, det er en god idé, at man giver domstolene mulighed for at spærre de unge inde i op til 12 måneder.
Finder fru Sandy Brinck ikke, at det er meget lang tid, når man i øvrigt betænker de problemer, der er forbundet med, at amterne og kommunerne efterfølgende stiller ordentlige og rigtige institutioner til rådighed?
Jeg vil derfor spørge fru Sandy Brinck, hvad hun vil sige til et ændringsforslag, hvorefter man højst kan sidde i 2 måneder i en sikret afdeling og kun under helt særlige omstændigheder op til 4 måneder?
Sandy Brinck (S), 2001-04-17:
Nu er der jo ingen, der kan være uenig med hr. Helge Adam Møller i, at alt, hvad der kan gøres tidligt, så unge mennesker ikke kommer ud i denne situation, er at foretrække.
Men jeg vil sige til hr. Helge Adam Møller, at den rapport, som lovforslaget bygger på, gennemgår jo fra ende til anden de mange instrumenter, som vi har, inden vi kommer ud til den målgruppe, som lovforslaget retter sig mod.
Det er klart, at det er ønskeligt, at de indsatser bliver brugt, og derfor vil jeg også godt gentage, hvad jeg sagde i mit ordførerindlæg: det er altså ikke kun Socialdemokratiet, der mener, at kommunerne har de instrumenter, der skal til over for børn under 15 år.
Det er faktisk en ekspertgruppe, som er sammensat af kyndige folk fra både den sociale side og retssiden.
Kommunerne har instrumenterne.
De skal bruge dem, og vi kan have gode forhåbninger om, at de bliver brugt bedre, end vi har set hidtil, fordi der netop er kommet en lovændring, som trådte i kraft den 1. januar.
Det er den tidlige indsats, som gavner allerallermest, det kan ingen være uenig i.
Jacob Buksti (S), 2001-04-17:
Jeg er fuldt bekendt med, at hr. Arne Melchior er de faste forbindelsers mand.
Jeg er også helt bekendt med, at den pågældende faste forbindelse er lidt usikker, forstået på den måde, at den er blevet angrebet af hårdt vejr.
Det har jeg haft flere møder med Sønderjyllands amtsborgmester om, senest den 20. november, og det, vi er enige om, er, at der skal forhandles om, at dæmningen skal overgå til Sønderjyllands Amt, så vi ikke har den diskussion om, hvem der har ansvaret for vedligeholdelse af dæmningen.
Det er sådan, at aftalen er så aparte, at staten har ansvaret for den nederste, altså den underste, del af dæmningen, mens amtet har ansvaret for den øverste.
Og det er normalt den øverste, der bliver skadet, hvis vandet stiger hurtigt nok, så derfor: I stedet for, at vi skal fortsætte den diskussion, så er vi enige om, at dæmningen skal overgå til amtet, hvor man så indregner de eventuelle vedligeholdelsesudgifter og aktiver, som i øvrigt indgår i en sådan handel, og den forventer jeg afsluttet ret hurtigt.
Sandy Brinck (S), 2001-04-17:
Fru Anne Baastrup spørger, hvorfor § 49, stk. 2, ikke kan anvendes.
Mig bekendt kræver anvendelsen af lige nøjagtig den bestemmelse, at den unge allerede er motiveret, og at den unge indvilliger.
Kan fru Anne Baastrup følge en argumentation om, at det nogle gange kan være nødvendigt at bruge behandlingen netop som motiverende for at omlægge sit liv?
Som jeg sagde i mit ordførerindlæg, mener jeg faktisk, at erkendelsen af, at man skal omlægge sit liv, er en del af behandlingen, og det glæder mig også.
Men fru Anne Baastrup kan måske erklære sig enig eller uenig med formanden for Socialpædagogernes Landsforening, Kirsten Nissen, som i Amtsrådsforeningens blad netop har sagt, at deres opgave som ansatte fagpersoner ude på institutionerne faktisk er at medvirke til at motivere den unge til omlægning af sin livsførelse.
Karsten Nonbo (V), 2001-04-17:
Når jeg sagde, at jeg var enig med SF's ordfører i den sidste halvdel, sagde jeg samtidig, at jeg forventede, at SF var enig med mig i den første halvdel, nemlig sanktionen.
Og når så SF's ordfører siger, at der er et tilsagn, kan jeg vel også betragte det sådan, at SF er enig i den første del af forslaget, nemlig den sanktion, der sker i den lukkede institution.