runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Det er ikke korrekt, når fru Pernille Blach Hansen her påstår, at regeringen har afskaffet skolepraktikken; så jeg må bede fru Pernille Blach Hansen sætte sig ind i, hvad den aftale, som blev indgået sidste år imellem regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre, rent faktisk går ud på.
Vi har på otte uddannelser indført adgangsbegrænsning til skolepraktik.
Det skal ses i lyset af, at der på en række af de uddannelser er virksomheder, som så at sige har håndplukket elever fra skolepraktikken og taget dem ind virksomhederne, uden at de selv samme virksomheder har påtaget sig uddannelsesforpligtelsen og lavet en uddannelsesaftale.
Det lukker vi for, sådan at virksomhederne bliver tvunget til at lave en uddannelsesaftale i stedet for på den måde at have, hvad jeg vil tillade mig at kalde en billig arbejdskraft.
Det lukker vi for.
Derudover har vi indført adgangsbegrænsning til skolepraktik på en række uddannelser, hvor vi ved, at der efterfølgende er meget dårlige beskæftigelsesmuligheder.
Regeringen er meget optaget af at sikre, at så mange unge som overhovedet muligt får en kompetencegivende ungdomsuddannelse, det være sig en erhvervskompetencegivende ungdomsuddannelse eller en studiekompetencegivende uddannelse, og derfor har vi rent faktisk lavet en række reformer.
Det, vi drøfter her, er en række incitamenter i erhvervsuddannelsessystemet, som sikrer, at de unge får mulighed for at gennemføre en erhvervsuddannelse ud fra vekseluddannelsesprincippet, som er det bærende i vores erhvervsuddannelsessystem, så de unge får mulighed for at gennemføre deres uddannelse i en virksomhed i stedet for i skolepraktik.
Jeg så gerne, at endnu flere fik mulighed for at gennemføre en erhvervsuddannelse i en virksomhed.
Vi arbejder på at sikre, at de incitamenter, som vi har gennemført, også medvirker til, at det kommer til at ske.
Vi sidder ikke med hænderne i skødet, sådan som den tidligere regering rent faktisk gjorde, hvor man fik lavet nogle incitamenter, som faktisk havde den modsatrettede effekt.
Vi har taget fat om nældens rod og fået ændret incitamenterne, og jeg er helt sikker på, hvis ellers hr. Carsten Hansen havde tålmodighed til at lade de mange incitamenter få mulighed for at virke, at de også får et positivt resultat.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-11-24:
Jeg troede ellers, det var fuldstændig klarlagt, at den myndighed, der kommer til at ligge tilbage i kommunerne, ikke kan foretage sig noget vedrørende selvangivelser.
Det er et spørgsmål om – det troede jeg ministeren var på det rene med – at udlevere blanketter, at ændre forskudsregistreringer, at oplyse folk om, hvad de skylder i skat, men der bliver ikke tillagt kommunerne nogen myndighed.
Det synes jeg vi burde kunne være enige om, da det ligger fuldstændig klart.
Vi har i spørgsmål 77 i Skatteudvalget spurgt ministeren om antallet af borgere, og der er også kommet et svar.
Det, vi spørger om, er, om man kan forvente, at det antal, der ligger nu, på omkring 2 millioner, halveres til 1 million.
Det har skatteministeren ikke afvist, og derfor er det ikke usandsynligt.
Men uanset om det er 1 million eller 800.000, eller hvad det er, så er det stadig væk fru Petersen, der f.eks. bor i Sønderborg og skal have sin dødsboskat gjort op, der skal tage bussen til Tønder, hvis ikke hun har bil.
Det er jo virkeligheden med det, der ligger her, og det synes jeg sådan set at skatteministeren må forholde sige til.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Det, som hr. Jens Peter Vernersen forestiller sig, er absolut ikke virkeligheden.
Det, hr. Jens Peter Vernersen forestiller sig og stiller op, er en vrangopfattelse af virkeligheden.
Først og fremmest er det sådan, at en lang række sager – vi har endnu ikke præcis afgrænset hvilke sager – vil kunne afklares i de kommende borgerservicecentre eller de andre borgerkontakter, som kommunerne måtte oprette.
Dernæst skal man ikke afvise, at vi i den overgang fra skatteministerium til serviceministerium, som Skatteministeriet er inde i, også vil foreslå nye og andre måder at kunne servicere borgerne på.
Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt love det, men jeg vil ikke afvise, at der også kan tænkes muligheder, hvor vi vil henvende os og komme ud og besøge borgerne der, hvor borgerne er, i stedet for at de altid skal komme til os.
Det kunne f.eks. være ved at møde op på plejehjem og lignende.
Så der vil ske en løbende udvikling, en løbende tilpasning, og derfor er det ikke muligt at lave en oversigt ud fra en statisk betragtning.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-11-24:
Det virker, som om skatteministeren slet ikke er klar over, at det er borgere, der har brug for at henvende sig for at få klaret nogle ganske specifikke problemer.
Hvis nu skatteministeren havde adgang til Skatteudvalget, når der kommer borgere i deputation, som vi f.eks. havde det her forleden onsdag, så ville skatteministeren måske have fået et andet syn end det, der bliver fremlagt her.
Der blev udtrykt meget, meget stor bekymring fra kommunale folk i Sønderborg, kommunale folk i Silkeborg for disse afstande.
Det er da velkendt, at skal man køre fra Nordborg eller Sønderborg eller andre steder på Als til Tønder, så er det altså en strækning på omkring 90 km. Og der er altså nogle folk, der har brug for den service.
Det virker, som om ministeren fuldstændig ser bort fra det, og det indgår jo som sagt heller ikke i de fem kriterier, der er lagt til grund for placering af skattecenteret.
Jeg synes, at skatteministeren skulle have lyttet lidt efter, hvad statsministeren sagde tidligere på dagen, og måske trække lidt i land i forhold til sin meget rigide holdning i det her spørgsmål og så gå ind og overveje placeringen af centeret.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Nu er vi trods alt kommet så langt, at vi er enige om én ting, nemlig at der er ca. 90 km fra den nordlige del af Als til Tønder.
Men det, der er sagen, er, at jeg har været i Sønderborg og drøftet den her sag med de ansatte i skattevæsenet, og jeg ved udmærket godt, hvilke afstandsmæssige forhold der kan være i enkelte områder.
Derfor er det helt forkert, når spørgeren lægger op til, at vi bare er ligeglade med det.
Det, vi forsøger at fortælle, og som er gået op for langt de fleste bortset fra spørgeren, er, at vi faktisk også lægger op til en lang række serviceforbedringer og nye måder at komme i kontakt på mellem borgerne og skattemyndighederne.
Og det er det, jeg er nødt til at fortælle spørgeren en gang til.
Vi lægger op til at blive et serviceministerium, hvor vi i langt højere grad kontakter borgeren på borgerens præmisser i stedet for bare at forvente, at borgeren altid skal kontakte os.
Ole Stavad (S), 2004-11-24:
Det er sådan set for at støtte ham i en sag, som jeg nægter at tro på at skatteministeren ikke også mener er fornuftig.
Hvis ikke skatteministeren har hørt det, så har statsministeren, som det sig hør og bør, bakket sin skatteminister op.
Men statsministeren har også på en helt anden måde end den, vi har set både sidste onsdag og i dag fra skatteministerens side, udvist en åbenhed, erklæret, at man var parat til at lytte, erklæret tillid til skatteministeren – det må glæde ham – og derfor vil jeg spørge skatteministeren, om ikke han ville være indstillet på at se lidt mere åbent og fordomsfrit på, om det nu også er klogt, at borgerne skal transportere sig så urimelig langt for at få løst et skatteproblem.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Allerførst vil jeg sige, at jeg står fuldt og helhjertet bag placeringen af de 30 skattecentre, som vi fra Skatteministeriets side har lagt op til.
Jeg synes, det er en meget, meget fin placering og en rigtig placering.
Når man tager alle de fem kriterier for et effektivt skattesystem – brug af de eksisterende lokaler, sikring af en geografisk spredning, at tilgodese de tidligere amtsrådssteder, og man deler skattecentrene og skatteankenævnene – med ind, så mener jeg, at den fordeling, vi har på de 30 skattecentre, er helt rigtig, og det glæder mig, at jeg kan få oplyst, at statsministeren har bakket mig op i den sag.
Vi er indstillet på at lytte til de bekymringer, der kommer.
Vi er indstillet på at tage vidtstrakte hensyn til de afstande, der bliver, og det er faktisk også det, jeg har sagt i dag.
Men det er, som om det ikke bliver hørt, når jeg siger, at vi løbende overvejer, hvilke tiltag der kan være, eventuelt at vi kommer til borgere, der har problemer, i stedet for at borgerne hele tiden skal komme til skattemyndighederne.
Det sidste spørgsmål undrer mig dobbelt, fordi hr. Ole Stavad er tidligere skatteminister og derfor ved, at nogle skattesager er tungere og mere vanskelige end andre, og at man derfor er nødt til at have flere kræfter til at løse de skattesager.
Den anden grund til, at det undrer mig, er, at hr. Ole Stavad stillede præcis det samme spørgsmål sidste onsdag og fik præcis det samme svar.
Jeg har tillid til hr. Ole Stavads hukommelse og dermed også til, at han kan huske tilbage til sidste onsdag og ved, hvad jeg svarede ham.
Det, der er at sige til sagen her, er, at vi forsøger ikke at beholde et stift skattesystem, et stift Skatteministerium, som der måske var under tidligere skatteministre.
Vi forsøger at køre et dynamisk, aktivt Skatteministerium, der gerne skal være serviceorienteret og borgerrettet, og vi forsøger løbende at bruge nye tiltag.
Lad mig bare nævne, at en meget, meget stor del af de danskere, som kommer til at benytte sig af skattecentre, vil have et skattecenter i den kommune, de kommer til at bo i efter strukturreformen.
Det vil sige, at de ikke vil have længere til et skattecenter i det tilfælde, de måtte have brug for at komme der, end de vil have til øvrige kommunale anliggender og forvaltninger.
Jeg tror, at fru Inger Bierbaum ikke har hørt helt efter.
Jeg har ikke sagt, at der vil være ansat skattemedarbejdere i kommunerne.
Jeg har sagt, at det vil være muligt for folk at få løst deres skattesager i kommunerne.
Vi vil fra skattemyndighedernes side sikre, at uanset om det er den ene eller den anden gruppe, der er der, så vil de have en skattemæssig og skattefaglig baggrund til at kunne klare langt de fleste af de henvendelser, der måtte komme, sådan at det antal mennesker, der måtte have brug for at skulle helt til et skattecenter, vil være meget, meget lille.
Jeg vil sige, at i en række af de sager, hvor man måske ikke direkte kan få svar på stedet, kan man så aflevere sit anliggende i et sådant borgerservicecenter, og så vil borgerservicecenteret sørge for, at det bliver bragt videre til rette sted.
Inger Bierbaum (S), 2004-11-24:
Jeg kan forstå, at man også tænker på, at man vil sende medarbejdere ud til borgerne.
Vil det så sige, at man vil ansætte en hel flok ekstra skattemedarbejdere for at tage ud til alle disse virksomheder og borgere?
Jeg er lidt bange for, at hvis man ikke snart sikrer de skattemedarbejdere, der er, så vil de flygte fra vores område, og så vil man få svært ved at få besat pladserne derude med dygtige skattemedarbejdere.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Nu håber jeg, at der bliver lyttet rigtig godt efter.
Vi har ikke taget stilling til, hvorvidt der bliver ansat nogle til at køre ud og opsøge borgerne og hjælpe dem i deres hjem.
Jeg har nævnt det som værende en af flere arbejdshypoteser, muligheder, der undersøges.
Jeg kan ikke sige, om det bliver til noget eller det ikke bliver til noget.
Det har jeg heller ikke sagt definitivt; jeg har sagt, at det er noget af det, vi arbejder med.
Med hensyn til, hvor mange medarbejdere der er, så er det vores klare opfattelse, at vi skal tage de dygtige medarbejdere, der er i skatteforvaltningerne, og de dygtige medarbejdere, der er i den statslige forvaltning, med over i den nye fusionerede enhed.
Dermed vil vi have arbejdskraft og ressourcer til at løse de opgaver, der også i fremtiden vil være, på et ganske glimrende niveau.
Vi har lagt op til, at en række områder i højere grad skal overgå til, at vi vil være serviceminded, at vi skal være aktive og rådgivende i stedet for bare at være kontrollerende, når tingene er foregået.
Det ligger i hele konceptet, at Skatteministeriet skal være et serviceministerium.
Jacob Buksti (S), 2004-11-24:
På Skattechefforeningens årsmøde for nylig havde man besøg af chefen for det svenske skatteværk, som gennemgik en række af de svenske erfaringer med at centralisere skatteforvaltning, -kontrol og -ligning i nogle statslige centre.
Af det, han sagde, fremgik bl.a., at jo mere man centraliserer, jo færre individuelle personlige henvendelser fik man, og når man så på, hvorvidt det så skyldtes, at folk havde brugt andre metoder for at komme i forbindelse med myndighederne, så mente han at kunne konstatere et fald alene, fordi det var geografisk sværere at komme i kontakt med myndighederne.
Jeg vil gerne høre, om det er en problemstilling, man overhovedet har diskuteret, om man i givet fald allerede har indregnet det, når man siger, at man kan klare sig for færre ressourcer.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Det lykkedes endnu en gang at hidse statsministeren så meget op, at statsministeren fuldstændig mistede besindelsen.
Det, jeg spurgte statsministeren om, glemte han derfor at svare på, nemlig om man kunne forestille sig Danmark gå enegang i forhold til USA.
Det tror jeg at statsministeren glemte med vilje, for svaret er, at med den nuværende danske statsminister kan man ikke forestille sig med det næsten helt tætte forhold mellem statsministeren og den amerikanske præsident, at den danske regering ikke følger USA i tykt og tyndt.
Så må jeg bare sige til alt det der med, at det skulle være hr. Villy Søvndal, der er årsag til terroren i Irak: Altså meget har jeg – synes jeg – taget på min syndige krop i de år, jeg har levet, men det har jeg dog aldrig prøvet før!
Men jeg forstår på statsministeren, at når et land, som Ungarn siger, at de trækker sig ud, når et land, som Polen siger, at de trækker sig ud, et land, som Holland siger, at de trækker sig ud, et land, som Norge trak sig ud, men lod fem mand blive, fordi amerikanerne bad dem om, om de ikke godt ville lade fem blive, så de stadig stod på listen, så har de lande været med til aktivt at fremme terroristernes mod på sagen dernede.
Det må være konklusionen, og det betyder nok så meget mere, end hvad hr. Villy Søvndal siger.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Jeg hørte ikke indlægget på Skattechefforeningens årsmøde; jeg kom desværre først senere.
Derfor kan jeg ikke kommentere præcis, hvad der er blevet sagt.
Det, vi har lagt op til, er, at der skal være personale til rådighed til at løse de opgaver, som skattemyndighederne har, på mindst samme høje faglige niveau, som de løses på i dag.
Når jeg siger, at der vil være nogle muligheder for at gøre ting mere effektive, er det bl.a., fordi noget af det dobbeltarbejde, der ligger, nogle af de tilsyn, der ligger i dag, ikke længere vil skulle være der, når vi får en fusioneret enhedsforvaltning.
Jeg må også understrege, at jeg tror, at man skal passe meget på med at sammenligne udviklingen i Sverige og Danmark, hvad angår henvendelser, fordi vi fra dansk side har været meget langt fremme med at introducere selvbetjeningsløsninger.
Må jeg ikke bare sige, at med hensyn til benyttelse af internetbaserede løsninger har der fra 2003 til 2004 været en 80 pct.s stigning i antallet af borgere, der vælger at bruge internetbaserede løsninger, og dermed en meget positiv og eksplosiv udvikling, hvor danskerne vælger at bruge andre løsninger end de traditionelle.
Inger Bierbaum (S), 2004-11-24:
Siden sidste onsdag har jeg fået at vide, at der kommer endnu flere deputationer til Skatteudvalget, og at der kommer endnu flere deputationer til Kommunaludvalget fra området i Sønderborg og specielt fra området Nordborg.
Man er dybt, dybt bekymret i det område.
Man ønsker ikke at genere hverken Tønder eller Haderslev.
Når nu skatteministeren i dag siger, at vi vil have skattemedarbejdere i servicebutikkerne på rådhusene, vil det så sige, at ministeren vil tvinge kommunerne til at ansætte skattemedarbejdere, og har vi i øvrigt nok af dem?
Sidste gang blev det oplyst, at vi havde meget få dygtige mennesker, som blev i jobbet på skatteområdet, og at det var dyrt at have uddannede skatterevisorer.
Kristian Jensen (V), 2004-11-24:
Allerførst vil jeg sige, at jeg simpelt hen ikke accepterer den præmis, som spørgeren lægger til grund.
Jeg er ikke enig i, at det nødvendigvis vil være 1 million borgere, der fremover og i al fremtid vil skulle henvende sig på et af de 30 skattecentre, som der vil blive oprettet.
Det er rigtigt, at der i dag er en række personer, som vælger at kontakte deres skattecenter personligt med en række spørgsmål, men først og fremmest er vi nødt til at konstatere, at det, vi lever i, altså er en dynamisk verden, hvor ting udvikler sig, hvor skatteforvaltningen udvikler sig, hvor borgernes adfærd udvikler sig.
Først og fremmest bliver der en række muligheder for at kontakte den lokale kommune bl.a. gennem de kommende borgerservicecentre, hvor man så kan få handlet de spørgsmål, der måtte være, af.
Dernæst er det sådan, at vi fra skattemyndighedernes side får mulighed for at tilbyde endnu flere initiativer gennem internettet.
Og endelig er det vigtigt at holde fast i, at det, vi lægger op til nu, er, at man som borger kan henvende sig til et hvilket som helst skattecenter og få den samme gode service og den samme effektive behandling.
Det betyder f.eks., at hvis man arbejder i en anden kommune end den, man bor i, behøver man ikke at tage tilbage til kommunen, men kan vælge at gå ind på det skattecenter, der ligger i nærheden af ens arbejde, og derved nemmere få betjening.
Jeg mener altså, at spørgsmålet er stillet ud fra en meget statisk tilgang til verden; man er nødt til at erkende, at verden er dynamisk og udvikler sig, og at sagen dermed ikke kan belyses sådan, som der i spørgsmålet er lagt op til.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-11-24:
Jeg har bedt ministeren belyse de tidsmæssige og økonomiske konsekvenser, men også andre konsekvenser, for borgerne, når de nu får op til 90 km til et ligningscenter eller til et skatteankenævnscenter.
Når jeg har bedt om at få det belyst, hænger det jo sammen med, at der er mange borgere, som skal rejse til et ligningscenter.
Det er jo sådan, at ligningscentrene har besøg af ca. 7 millioner borgere om året, og antallet af borgere, som fremover skal besøge ligningscentrene, uanset at man internetbaserer osv., vil være over 1 million.
Det er et spørgsmål, som skatteministeren jo ikke har brugt meget tid på.
Det fremgår fuldstændig klart af de forskellige kriterier, som der er stillet op for placering af ligningscentre, at netop borgerne ikke er nævnt og medarbejderne i øvrigt heller ikke, så derfor synes jeg egentlig, at det bør frem i lyset, hvordan status er.
»Vil ministeren belyse de tidsmæssige, økonomiske og andre konsekvenser for borgerne, når de får op til 90 kilometers afstand til et af de 30 ligningscentre og 30 skatteankenævnscentre, der etableres efter regeringens strukturforslag, idet der tages udgangspunkt i, at en million borgere årligt møder op i disse centre, herunder belyse det samlede timetal, borgerne vil skulle anvende som følge af de lange afstande?«
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
»Vil ministeren redegøre for, hvordan hun vil sikre, at de målsætninger, der ligger i EUD-aftalen mellem regeringen, Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti om 2.000 flere praktikaftaler, opnås?«
Skriftlig begrundelse
I den såkaldte EUD fase 2-aftale er der en målsætning om at skaffe 2000 ekstra praktikpladser, men foreløbige beregninger fra dagspressen viser, at der indtil videre kun er skaffet 479 ordinære praktikpladser.
Vi plejer at sige, at det passer som en knyttet næve til et blåt øje i forhold til de udfordringer, som også statsministeren uden manuskript, forstår jeg, i fem kvarter har underholdt Venstre med på deres nyligt afholdte landsmøde.
Vi står altså nu med en situation, hvor tilgangen til skolepraktik er stort set lige så stor, som den hele tiden har været.
Tilgangen til skolepraktikken er næsten fire gange så stor som antallet af de ordinære praktikpladsaftaler, der er indgået.
Derfor er det helt afgørende at vide: Hvad skal vi gøre i forhold til de mange, mange unge mennesker, der fremadrettet ikke kan komme i gang med en uddannelse?
Hvad er ministerens og regeringens plan for dette?
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Der er jo lidt overlap imellem de to spørgsmål her.
Jeg synes, det er for tidligt at skulle komme med et bud på, hvordan jeg vil sikre, at aftalens mål nås.
Flere af de centrale initiativer er som nævnt ikke trådt i kraft endnu, og målene skal først nås i løbet af 2005.
Jeg mener, at aftalens elementer giver skoler, faglige udvalg, virksomheder og elever de rette rammer for og incitamenter til, at der fremover bliver indgået flere uddannelsesaftaler.
Det har jeg som sagt allerede redegjort for i mit skriftlige svar til Folketinget på spørgsmål stillet af hr. Carsten Hansen.
Jeg hæfter mig da også ved, at vi nu for første gang i flere år ser en stigning i antallet af uddannelsesaftaler og ser et fald i antallet af elever, der begynder i skolepraktik.
Det er præcis den udvikling, som regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har ønsket at sætte i gang med indgåelsen af fase 2-aftalen.
Hr. Carsten Hansen anfører i begrundelsen for spørgsmålet, at der er indgået 479 flere ordinære uddannelsesaftaler i år end sidste år.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at der faktisk er indgået over 1.000 flere aftaler.
At en del af disse aftaler er indgået med elever, der kommer fra skolepraktik, synes jeg kun er positivt.
Helt i overensstemmelse med aftalen følger partierne udviklingen tæt, og vi vil gribe ind, hvis den gunstige udvikling viser sig ikke at fortsætte.
Carsten Hansen (S), 2004-11-24:
Nu måtte vi igen høre på, at ministeren havde fået en tale med og så ikke havde fået rettet den i forhold til den diskussion, vi havde før.
Det er da imponerende, at den samme skolepraktik, som ministeren vil barbere ned til en fjerdedel af, hvad den er i dag, er den, der skal tages til indtægt for, at tallet i virkeligheden er over 1.000.
Kan ministeren ikke bare for en gangs skyld erkende tallet på de 479?
Lad os nu lade være med at tage en diskussion om tal, dem kan vi være uenige om, men er ministeren ikke enig i, at der har været en tilgang til skolepraktikken i 2004 på 4.464 elever?
I forhold til et måltal på 1.200 er det næsten fire gange så mange som dem, der kan komme i skolepraktik efter den nye aftale.
Hvad vil ministeren gøre med de overskydende 3.200 elever?
Hvor skal de være henne?
De korte uddannelser tager jo 5 år om at blive implementeret.
Skal de på kontanthjælp, og hvor skal de hen?
Hvad er det, regeringen agter at gøre for alle de elever, der ikke kan komme i gang med en uddannelse?
Det er det, der er vigtigt.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-24:
Hr. Carsten Hansen gør sig skyldig i en helt principiel misforståelse, og det er, at hr. Carsten Hansen gang på gang nu har beskrevet det, som om der bliver tale om dimensionering af skolepraktik på 1.200 skolepraktikpladser.
Det, som vi i aftalen har lagt vægt på, er, at de incitamenter, som vi indfører, skal medføre, at effekten bliver, at vi får en årlig tilgang på 1.200 elever til skolepraktik.
Det er ikke det samme som en dimensionering, sådan som hr. Carsten Hansen gang på gang har beskrevet det her i spørgetiden, men i for sig også i andre situationer.
Hvad skal vi så gøre ved de unge, som ikke har fået en uddannelsesaftale?
Hvis hr. Carsten Hansen nu gjorde sig den anstrengelse at prøve at se på, hvordan aftalen er bygget op,
så ville hr. Carsten Hansen finde svaret på sit spørgsmål.
Hr. Carsten Hansen nævner de korte uddannelser, som netop er blevet godkendt, og som også er blevet udbudsplaceret.
Der kommer 28 nye uddannelser, derudover er der 10 erhvervsuddannelser, der er blevet trindelt – jeg beklager formand, det forudsætter næsten en grundig gennemgang ...