runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
Jeg vil sådan set helst undgå en polemik med statsministeren om det her, for jeg synes jo, at den katastrofe, der er sket, burde være en fælles anledning til, at vi alle sammen reflekterede over vores forpligtelser i forhold til resten af verM039S33213397subh.fm Page 3352
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
den, hvad vi har bidraget med, og hvordan vi kan gøre nogle ting bedre.
Jeg bemærkede et tal, som statsministeren gav, nemlig at vi sidste år, i 2004, havde givet 100 mio. kr. til Congo og Darfur.
Jeg tror, det er rigtigt, at det var 100 mio. kr., statsministeren nævnte.
Det er altså herunder til en konflikt i Congo, hvor der med FN’s ord foregår en katastrofe af samme omfang som flodbølgen hver femte måned.
Flodbølgekatastrofen i Asien har vi mødt ved at give 420 mio. kr.
Flot, god ting, altså hvis det er rigtige penge, så er det godt.
Men det giver jo et misforhold i forhold til, at vi har givet under en fjerdedel af det til Congo og Darfur, når man tager den katastrofes omfang i betragtning.
Kunne vi ikke, vil jeg gerne spørge statsministeren om, bruge det her som en anledning til at tænke, om der ikke var et behov for at intensivere vores indsats til lige præcis Congo og Darfur ...
... så det kunne komme op på niveau med det, vi har givet til flodbølgekatastrofen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Det sidste tør jeg da ikke udelukke.
Der bliver jo noget bedre vilkår for at yde en langsigtet positiv genopbygningsindsats, hvis der bliver skabt fredelige tilstande.
Det er jo en del af regeringens politik, at vi i det hele taget skal opprioritere vores indsats i Afrika, som det også fremgår af de udenrigspolitiske prioriteter, som regeringen tidligere har fremlagt.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
Jeg skal ikke hænge mig i formuleringer og gøre det her til en udtryksdiskussion, for vi udtrykker os alle sammen forskelligt, men når statsministeren siger, at statsministeren ikke vil udelukke, at der bliver gjort noget mere, så er det i forhold til min ambition lidt for lavt.
Jeg synes, vi må sige, at det bør være en målsætning, at vi til f.eks. Congo, hvor der er en flodbølgekatastrofe af samme omfang som den i Asien hver femte måned, bidrager med lige så meget, som vi har bidraget med til flodbølgen i Asien.
Jeg synes, det må være en målsætning for os, og det samme i forhold til Darfur – en målsætning.
Så kan der komme ting i vejen, der forhindrer, at vi når den målsætning, men jeg synes, det skal formuleres klart, at vi ikke har en opfattelse af, at flodbølgekatastrofen i Asien fik særlig meget, bl.a. fordi den var i tv, hvorimod Darfur og Congo på en eller anden måde er underprioriteret.
Så jeg synes, vi skal have det som en fælles målsætning for hele Folketinget at sørge for, at ofrene i Darfur og Congo får den samme hjælp fra Danmark, som flodbølgeofrene i Asien har fået.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Vi ønsker at være aktivt med til at skabe bedre udviklingsmuligheder, til at bevare fred og skabe fred.
Jeg kan oplyse, at ved fastlæggelsen af de udviklingspolitiske prioriteter for 2005-2009 har vi afsat 500 mio. kr. til at støtte fredsprocessen i Sudan.
En del af den indsats vil gå til den langsigtede indsats med genopbygning af f.eks. skoler, hospitaler, veje og anden infrastruktur.
Det er afgørende forudsætninger for, at der også på lang sigt kan skabes vækst og fremgang i det sydlige Sudan.
Keld Albrechtsen (EL), 2005-01-12:
Jeg må minde statsministeren om, at når vi ser på Afrika og dansk bistand, så er vi endnu ikke kommet tilbage på det niveau, hvor den her regering startede, for den startede med at skære voldsomt ned på hjælpen til Afrika, og vi er altså stadig væk ikke nået op på niveau igen.
Men hvis det, statsministeren siger, skal forstås sådan, at der nu virkelig skal sættes ind for at hjælpe det fattige Afrika og afhjælpe de katastrofer, der er i Afrika, så er jeg glad for det.
Og så må man sige, at så er det stadig væk ikke godt nok; det er det virkelig ikke.
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål, om ikke tiden er inde til, at statsministeren og udenrigsministeren skulle indbyde os andre, alle partierne, til et møde, så vi fik sat konkrete tal på: Hvad er det for penge, man har lånt i forbindelse med flodbølgebistanden, hvem er de taget fra, og hvad er det for nye penge, som skal til for at hjælpe på katastroferne i Afrika?
Det synes jeg vi har brug for sådan et møde om, og det håber jeg statsministeren kan give tilsagn om, for de svar, han har givet i dag, er ikke gode og konkrete nok.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Nej, men hr. Keld Albrechtsen ved jo godt, at det er ligegyldigt, hvor mange gange vi prøver at svare, så vil hr. Keld Albrechtsen aldrig synes, at svarene er gode nok.
Jeg må afvise påstanden om, at vi skulle have skåret brutalt ned på bistanden til Afrika.
Regeringen har lagt en strategi frem, hvor vi vil give høj prioritet til Afrika, og jeg tror, hvis ikke jeg husker meget galt, at vi nu er oppe på, at omkring to tredjedele af den samlede bilaterale udviklingsbistand går til Afrika.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
»Hvilke initiativer vil regeringen tage for at få de fattige landes gældsbyrde fjernet og dermed forbedre disse landes muligheder for at kunne imødegå kommende naturkatastrofer?«
Jeg vil ikke undlade at sige, at når afrikabistanden i regeringens plan topper i 2008, så når den i programsamarbejdslandene op på et niveau, der er 0,5 mia. kr. lavere, end da regeringen overtog magten, så det, statsministeren sagde, var altså faktuelt forkert.
Men det spørgsmål, der rejser sig nu, er spørgsmålet om gældsslettelse, fordi et af problemerne for mange af de fattige lande, der kan blive ramt af den her slags katastrofer, er jo, at deres økonomi er dårlig og de er utrolig hårdt spændt for, sådan at de ikke har mulighed for at opbygge en infrastruktur, en hospitalssektor, et varslingssystem osv., der gør, at de, når flodbølgerne, orkanerne, oversvømmelserne eller jordskælvene kommer, ikke bliver hårdt ramt.
De bliver altså ekstra hårdt ramt, fordi der er tale om fattigere lande.
En af de ting, der holder mange af disse lande i fattigdom, er netop den meget store gæld.
Derfor synes jeg, at det i forhold til det møde, der foregår i dag i den såkaldte Parisklub, hvor altså de lande, der har penge til gode, mødes, ville være godt, hvis vi kunne få et tilsagn fra regeringen om, at man vil arbejde for at eftergive gælden til de fattige lande.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Som hr. Søren Søndergaard siger, bliver spørgsmålet om gældsproblemerne drøftet i den såkaldte Parisklub.
Det er muligt, at der vil blive enighed om en midlertidig pause for betaling af afdrag på landenes gæld, og Danmark vil i så fald støtte et sådant forslag, som kan være velbegrundet i denne helt ekstraordinære situation.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
Jeg forstår bare ikke, hvorfor der skal være tale om et midlertidigt stop for betalingen af gælden; der er jo netop tale om en meget langsigtet opgave.
Jeg forstår sådan set heller ikke, hvorfor det kun er de berørte lande.
Der er jo mange andre lande i verden, fattige lande, der udsættes for naturkatastrofer, og der er jo ikke nogen grund til, at vi sidder tilbagelænet og venter på, at naturkatastrofen rammer, og så kommer vi rendende med nødhjælp.
Det var dog meget bedre, hvis vi fik gjort det på den måde, at de lande var i stand til at opbygge et naturkatastrofeberedskab, der gjorde, at når naturkatastrofen rammer dem, hvad enten det er oversvømmelser, orkaner, flodbølger, jordskælv, jordskred eller nogle af de andre ting, så er deres infrastruktur og deres modstandskraft af en sådan karakter, at færre bliver slået ihjel, færre af dem, der bor der og også færre turister, danskere, der tilfældigvis er i området.
M039S33213397subh.fm Page 3354
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
Det handler jo om generelt at øge beredskabet, og det er derfor, spørgsmålet er stillet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Jeg tror, at der, hvor gældslettelse især kan have en positiv virkning, er for de allerfattigste udviklingslande, hvis det så samtidig bliver kombineret med en langsigtet økonomisk politik fra landets regering, som er sund og fornuftig.
Og Danmark deltager jævnt hen i gældslettelser for de fattigste udviklingslande.
Men jeg må så også sige, at selv om vi altså godt kan støtte et sådant forslag, også i den aktuelle situation for de katastroferamte lande, så må man jo retfærdigvis føje til, at det at lave gældslettelse ikke nødvendigvis er det mest effektive middel til at hjælpe målrettet i katastrofeområder, for det at lette rentebetalingerne eller afdragene for et helt land giver jo ingen garanti for, at det pågældende lands regering så bruger den lettelse målrettet til at hjælpe de steder, hvor der er sket en naturkatastrofe.
Det er derfor, at når det gælder at hjælpe ved naturkatastrofer, så foretrækker vi direkte nødhjælp og genopbygningsbistand til de pågældende områder.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
Statsministeren har da ret i, at vi har deltaget i gældssaneringsinitiativer, de har bare ikke hjulpet særlig meget.
Det, Bolivia bruger til tilbagebetalinger, svarer til alt det, de bruger på deres uddannelsessystem.
Det samme gælder Sri Lanka; der er det faktisk endnu værre: Det, man betaler tilbage i Sri Lanka, svarer til alt det, som staten bruger på uddannelse og sundhed.
Det viser jo, hvilken katastrofal løkke det er om halsen på de lande, og det forklarer jo godt, hvorfor de lande ikke har mulighed for at gå ind og forberede beredskab i forhold til kommende naturkatastrofer.
Det, jeg derfor spørger statsministeren om, er det langsigtede, det at kigge fremad, de kommende katastrofer, og hvordan vi undgår de værste effekter af dem.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Det var hr. Søren Søndergaards spørgsmål nr. S 1812?
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
»Hvad kan statsministeren oplyse om tidsrammen for udarbejdelse af regeringens evaluering af sin håndtering af problemerne i forbindelse med flodbølgekatastrofen i Asien?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Nu tror jeg rolig, man kan sige, at der er andre lande, som har flere penge i klemme i forhold til Indonesien, end Danmark har, og det er vel naturligt nok, at de, der har flest penge på højkant, også er dem, der er mest optagede af, hvordan sådan en ordning bliver lavet.
Jeg kender ikke de pågældende landes overvejelser, det vil jeg slet ikke gå ind i, men fuldstændig uden sammenhæng med det her vil jeg bare sige, at det, jeg selv kunne tænke mig til, er jo, at hvis man sådan generelt siger, at nu går man bare ud sådan og sletter gæld, så kan det jo M039S33213397subh.fm Page 3356
Monday, February 14, 2005 12:24 PM efterhånden blive svært at få ydet lån til landene, for hvis långiver hele tiden går rundt med en frygt for, at på et eller andet tidspunkt så sletter man bare gælden og man får ikke pengene betalt tilbage, så kan det til syvende og sidst ramme udviklingslande og andre, for så kan det aldrig lade sig gøre for dem at få kreditter.
Jeg nævner bare en betragtning, som man måske kunne høre blive ført frem i debatten, jeg ved ikke, om det er sådan nogle synspunkter, der gør sig gældende.
Jeg vil bare fastslå, at fra dansk side er vi parate til at støtte det forslag, der er lagt på bordet, hvis det i øvrigt kan opnå bred enighed.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2005-01-12:
Når tingene bevæger sig i ring, kan det jo være, fordi folk, der får gode svar, bliver ved med at stille de samme spørgsmål; der kan jo også være en anden årsag: at folk, der stiller spørgsmål, ikke får nogle særlig gode svar og derfor bliver nødt til at gentage spørgsmålene.
Lad os nu f.eks. tage spørgsmålet om Indonesien, som er et af de lande, der er berørt.
25 pct. af Indonesiens eksportindtægter, det, Indonesien får ved at sælge til udlandet, går til at afdrage på gælden.
Det svarer til syv gange så meget, som Indonesien samlet bruger på sin uddannelsessektor.
Det er jo helt åbenlyst, at for det land, er det en møllesten om halsen.
Derfor handler det jo ikke om at sige, at i et år eller to eller tre skal de ikke betale afdrag på gælden; det er måske fint nok i forhold til den aktuelle katastrofe, men i forhold til at gøre landet i stand til at imødegå kommende katastrofer er der jo behov for en permanent ordning.
Jeg tror ikke, man kan karakterisere Indonesien som et af de allerfattigste ulande.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Nu er det jo heldigvis ikke ret tit, og vi har ikke oplevet det i vores levetid, at vi kommer ud for en så omfattende naturkatastrofe som den, vi netop har set, og det er jo klart, at det er det, der gør, at der så bliver sådan et ekstraordinært engangstræk på katastrofekassen her ved begyndelsen af året.
Jeg må medgive, at sandsynligheden da taler for, at når der er brugt så mange penge så tidligt på året, vil man være nødt til at forhøje beløbet til katastrofekassen i løbet af 2005.
Men lad os nu lige holde fast ved, hvad der er systemet, og det er, at man har en katastrofekasse, og det er den, man først dykker ned i, for det er det, man har den til, og så fylder man den op igen, hvis der viser sig et behov senere på året.
Der er jeg da enig med hr. Jørn Jespersen i, at hvis man tager udgangspunkt i hidtidige erfaringer, så taler sandsynligheden vel for, at den må fyldes op med friske penge.
Jo, men det, mødet drejer sig om, er jo altså: Hvad kan man gøre i forhold til de lande, der er blevet ramt af naturkatastrofen?
Og det er jo derfor, det er det, der bliver diskuteret.
Og som sagt kan vi støtte forslaget.
Hvis der i øvrigt kan blive bred enighed om det, så er vi med på det.
Når det gælder gældslettelser generelt, er regeringens holdning den, som jeg nu har redegjort for i flere omgange, at der kan være fornuft i at gå ind med egentlige gældslettelser for de fattigste udviklingslande, hvis man kombinerer det med en fornuftig økonomisk politik i de pågældende lande; så er der et langsigtet perspektiv i det.
Og det deltager Danmark jævnt hen i.
Det ved hr. Keld Albrechtsen også.
Så tror jeg i tillæg til det også, at det er fornuftigt, at sådan nogle ting foregår efter et internationalt regelsæt, sådan at det er de samme principper, der så vidt muligt bliver fulgt hele vejen rundt.
Som jeg sagde før, er Danmark af den opfattelse, at den bedste måde, vi kan hjælpe de katastroferamte lande på, er med direkte nødhjælp og genopbygningsindsats i de direkte berørte naturområder.
Det tror vi er den mest målrettede indsats.
Så er der fra en kreds af lande rejst det forslag, at man kunne lave en sådan midlertidig pause for betaling af afdrag på landenes gæld.
Så hr. Keld Albrechtsen må rette sit spørgsmål til de lande, der har stillet forslaget.
Jeg har bare tilkendegivet her, at kommer det op og kan der blive bred enighed om det, så vil Danmark støtte sådan et forslag.
Men det er altså andre, der er kommet med det.
Keld Albrechtsen (EL), 2005-01-12:
Jeg vil gerne bede statsministeren forklare, hvorfor det kun skal være en midlertidig hjælp til de lande, og hvorfor det kun skal være de lande, som i den her omgang har været berørt af den her katastrofe.
Ville det ikke være rigtigere, at man nu benytter den situation og den debat, der er opstået internationalt, til at sige, at nu må vi se på, hvilke lande der simpelt hen ikke kan bære den gæld, hvor der er tale om en møllesten om halsen på dem?
M039S33213397subh.fm Page 3355
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Ja, og det kører også i ring; der er ikke noget nyt.
Det gælder hovedsagelig de allerfattigste udviklingslande og i kombination med, at det pågældende land så lægger et program for en fornuftig økonomisk politik – da er der perspektiv i det.
Man kan så også sige, at det indirekte kan hjælpe katastroferamte lande, men jeg tror, at direkte katastrofehjælp er at foretrække til de områder, der er berørt.
Keld Albrechtsen (EL), 2005-01-12:
Men nu er jeg jo nødt til at rette spørgsmålet til den statsminister, som jeg har adgang til at stille spørgsmål til.
Sådan er det.
Og vi kan jo have gensidig glæde og fornøjelse af, at det er sådan.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Glæder det i virkeligheden ikke statsministeren, at den diskussion nu er fremkommet på den internationale scene, således at Danmark kan få mulighed for at gå ind og påvirke den diskussion og præge den i retning af at få slettet gælden for de fattigste lande?
For nu er det, som om statsministeren lægger lidt afstand til det og siger, at det er nogle andre lande, der har stillet et forslag.
Jeg ville meget hellere have, hvis vi havde en statsminister, der sagde: Det er et rigtig godt forslag at bygge videre på, men det skal gøres bedre, det skal være en gældssletning, og det skal også være for de andre fattige lande.
Glæder det ikke statsministeren, at den diskussion er kommet op, og at vi får mulighed for at komme ind på banen internationalt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
I spørgsmål nr. S 1812 spørger hr. Søren Søndergaard om tidsrammen for udarbejdelse af regeringens evaluering af håndteringen af problemerne i forbindelse med flodbølgekatastrofen i Asien.
Det, jeg kan oplyse, er, at evalueringen vil blive ledet af Udenrigsministeriet, og den vil blive iværksat, så snart løsningen af de akutte opgaver tillader det, og det er forventningen fra Udenrigsministeriets side, at evalueringsarbejdet kan gennemføres inden for en tidsramme af 4-5 måneder.
Jørn Jespersen (SF), 2005-01-12:
Men er denne katastrofekasse blevet fyldt op de foregående år, når behovet har meldt sig?
Det må statsministeren jo kunne dokumentere at den er blevet, hvis der skal være bare en antydning af begrundelse for at stole på statsministerens løfte.
Ifølge mine oplysninger er det sådan, at Danmark har modtaget langt, langt, langt flere ansøgninger i forbindelse med katastrofer rundtomkring i verden, end vi har sat penge af til at imødekomme.
Sådan vil det formentlig være under alle omstændigheder.
Nu er sagen bare, at nu tager vi på forhånd en meget stor del af kassen til én katastrofe, som statsministeren har udtalt sin medfølelse og offervilje i forhold til, og så er pengene ikke længere til rådighed til alle de andre katastrofer, og det vil sige, at vi kan yde endnu mindre, end vi plejer at gøre.
Derfor spørger jeg statsministeren: Har det været sådan, at Danmark tidligere har fyldt op i denne kasse, når den er blevet tømt og vi ikke længere har kunnet imødekomme ansøgningerne?
Har vi fyldt op tidligere, når der ikke har været flere penge, eller har vi bare sagt: Nu er der lukket, vi har ikke flere penge?
Statsministeren siger, at der vil være penge til alle de formål, der skal dækkes, også i Afrika, og jeg forstår, at det i høj grad gælder den såkaldte katastrofekasse, altså bevillingen til nødhjælp i forbindelse med både menneskeskabte og naturskabte katastrofer.
Men for at sige det ligeud: Jeg tror ikke på statsministeren; det gør jeg bare ikke.
Derfor bliver vi nødt til at spørge: Er der noget belæg for statsministerens påstand?
Er det sådan historisk, at man i de foregående år har fyldt op i nødhjælpskassen, i katastrofekassen, når der ikke længere var penge nok?
Kan statsministeren her i Folketinget sige: Vi har haft penge nok i katastrofe- og nødhjælpskassen de foregående år til at dække de ansøgninger, der er kommet?
Eller er det omvendt sådan, at vi har svømmet i ansøgninger fra nødstedte områder, som vi ikke har kunnet dække?
Villy Søvndal (SF), 2005-01-12:
Den største del af den irakiske befolkning tror jeg – jeg er ikke ekspert, jeg orienterer mig sådan almindeligt i den irakiske debat ved at samtale med forskellige irakere og andre, der kender området –
mener to ting.
Den ene er, at de var meget glade for at slippe for Saddam Hussein, det er jeg ikke et øjeblik i tvivl om, og de er derfor også noget forbitrede over, at hr. Jens Hald Madsen sammen med andre var med til at forlænge de sanktioner, der gav Saddam Hussein så stærk en basis, som tilfældet er.
Det andet, de ville sige, er, at de ikke ønsker at være besat, også fordi de har nogle erfaringer fra tidligere med at være besat udefra.
De ønsker at afgøre deres skæbne selv.
Og der vil jeg så synes, at det er lidt underligt, hvis man efter at have lavet en tur, hvor man besøger et meget lille område, der er kendt som et af de områder, der indeholder de færreste konflikter, vender tilbage med den tro, at nu er man fuldstændig i stand til at ændre det billede, som indtil nu er blevet tegnet af situationen i Irak.
Nu tilkommer det jo ikke mig at stille spørgsmål, men mener hr. Jens Hald Madsen virkelig, at det er et fortegnet billede, at Irak synker længere og længere ned i kaos, synker længere og længere ned i modsætninger, i mord, synker længere og længere ned i en social situation, hvor arbejdsløsheden stiger osv.?
Keld Albrechtsen (EL), 2005-01-12:
»Er statsministeren enig i, at katastrofebistanden er en ekstra indsats, og at midlerne hertil skal fremkomme ved nye bevillinger og ikke gennem omprioriteringer af eller nedskæringer i ulandsbistand eller miljøbistand?«
Jeg vil gerne indlede med at byde statsministeren velkommen tilbage til spørgetiden, som statsministeren givetvis har savnet, og så understrege, at det her spørgsmål tager udgangspunkt i det, statsministeren sagde efter den forfærdelige katastrofe, nemlig at vi, hvis der blev brug for flere penge til katastrofebistand, ville forhøje rammen.
Så ville vi altså ikke tage pengene fra nogle andre, der er i nød, eller fra mennesker, som er fattige, gennem yderligere nedskæringer i eller omprioriteringer af ulandsbistanden.
Det her spørgsmål er meget aktuelt, for det viser sig desværre, når man går tallene nærmere efter i sømmene med hensyn til regeringens aktuelle bevillinger på 420 mio. kr., at det er penge, der i vidt omfang er taget fra andre mennesker, som enten er i nød eller er fattige, og det er jo meget uheldigt, især set i lyset af det løfte, statsministeren selv gav.
Så det håber jeg meget statsministeren kan give en tilfredsstillende forklaring på her i spørgetiden.
M039S33213397subh.fm Page 3346
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-01-12:
Penge til den danske indsats til katastrofeofrene i Sydøstasien vil ikke blive taget fra nødlidende i Afrika eller andre steder.
Det er der ikke tale om på den måde, vi har grebet det an.
Vi har som bekendt bevilget 420 mio. kr. til nødhjælp og genopbygningsarbejde.
De 200 mio. kr. tages fra en katastrofekasse, der er afsat til det formål.
De tages altså heller ikke fra nogen; det er penge, som simpelt hen ikke er blevet brugt tidligere.
Så er der 120 mio. kr., som i forståelse med de involverede regeringer er blevet fremrykket til en særlig indsats for at skaffe rent vand og bedre sanitet.
Det er nogle miljøpenge, og man må da sige, at det i høj grad netop er et miljøformål at sikre rent vand og bedre sanitet.
Så der tages ikke fra nogen nødlidende.
Keld Albrechtsen (EL), 2005-01-12:
Nu er jeg altså bange for, at vi står i den situation, at statsministeren må være blevet ført bag lyset af udenrigsministeren.
Jeg går ud fra, at det er der, han har fået sine oplysninger fra.
De er i hvert fald ikke korrekte, og det synes jeg er et meget stort problem i den her alvorlige situation.
For hvad er der så med de 100 mio. kr., der ikke var brugt?
Er det ikke korrekt, at det var nogle penge, som skulle have været brugt bl.a. i Irak, i Palæstina og i Bolivia?
Jeg ved ikke, hvilke forsømmelser der har bevirket, at de ikke er blevet brugt, men statsministeren kan da ikke have den opfattelse, at det ikke var nødvendigt at bruge dem.
Jeg troede, at netop genopbygning i Irak var noget, statsministeren mente der skulle gøres meget ved, og at irakerne var fattige og nødlidende mennesker, men de skal så åbenbart ikke have de penge.
Statsministeren henviser til lande, der har accepteret, at man har taget bistanden og overført den, Malaysia f.eks. Jo, men Malaysia fik et tilbud, som man ikke kunne afslå.
Man bliver spurgt af Danmark: Vil I ikke godt acceptere, at vi i den her katastrofesituation overflytter 20 mio. kr.?
Malaysia kunne dårligt sige andet end ja, men det var da at tage penge fra mennesker i Malaysia, som er både fattige og nødlidende.