Poul Erik Dyrlund (S), 1997-12-10:
Det lovforslag, vi her skal behandle, er en opfølgning af en lille del af de finanslovaftaler, der er indgået imellem regeringen og en række partier.
Forslaget handler i bund og grund om at få mere styr på daghøjskolerne, ikke skolerne som sådan, men mere den måde, skolerne agerer på i hverdagen.
I Socialdemokratiet er vi ikke så meget optaget af, om daghøjskolerne har 8.000, 9.800 eller 11.000 årselever.
Det, der interesserer os, er, hvad det er for en ydelse, som staten betaler for.
Som sagt er det ikke årselevtallet, der interesserer os mest, men når årselevtallet i 1997 havner et godt stykke over 12.000 årselever, er det på sin plads, at vi interesserer os for, hvorfor det er sådan, og om der er behov for justeringer.
Der er efter vores opfattelse behov for at justere.
Alt for mange daghøjskoler har haft svært ved at holde sig inden for den nugældende lovs forhåndsparagraf og anvendelsesområde.
Der er udbudt kurser som engelsk, tysk, edb, edb på Internettet, bogføring, markedsføring, stil og design, blomsterbinding og livskvalitet, ejendomsfunktionærer, sund krop og sjæl, sommerkursus med boldspil, svømning m.m., syning, slankekurser osv.
Det er alt sammen aktiviteter, som efter vores opfattelse hører hjemme enten under lov om arbejdsmarkedsuddannelser eller folkeoplysningsloven.
Der er her tale om en lang række folkeoplysningsaktiviteter, som vi i den socialdemokratiske gruppe ikke vil betale over 52.000 kr. pr. årselev for. Lovforslaget lægger op til, at der nu skal styr på og kontrol med, hvad der fremover udbydes, og det er vi meget tilfredse med. I dag er der etableret ca. 200 daghøjskoler.
Når man ser på udviklingen i antallet af daghøjskoler, tyder alt på, at det er alt for nemt at starte en daghøjskole.
De minimumskrav, der er til en skoles aktiviteter, er ganske enkelt for lempelige.
Derfor er vi enige i, at kravene nu strammes op.
Vi finder, at det er rimeligt, at en skole skal have mindst 20 årselever, og at totredjedele af lærerne skal være fastansatte, samt at der skal gennemføres undervisning i mindst 30 uger på et år.
Disse krav vil sikre et minimum af skolemiljø, både fysisk og pædagogisk, og vil være med til at sikre et kvalitativt tilbud.
Hvad vi betaler for, er som sagt dét, der interesserer os i denne sag.
Staten betaler i dag de fulde omkostninger, når en kommune sender en kontanthjælpsmodtager på et 24 ugers daghøjskoleophold.
Sagt med andre ord: Det koster ikke kommunen fem flade øre at indfri aktiveringsforpligtelsen over for kontanthjælpsmodtagerne i den periode.
Frem til den 1. januar 1997 betalte kommunen 20 pct. af taxameteret.
I Socialdemokratiet er vi af den opfattelse, at den væsentligste årsag til eksplosionen i årselevtallet er, at det i 1997 har været gratis for kommunerne at sende elever på daghøjskolerne.
At dette lovforslag er begrænset til at udmønte de aftaler, der er indgået i forbindelse med finansloven, finder vi i den socialdemokratiske gruppe helt i orden.
Når det er sagt, vil jeg godt påpege, at der er behov for andre ændringer i den nugældende daghøjskolelov, hvilket undervisningsministeren da også tidligere har lagt op til.
Vi finder, der er behov for at se nærmere på kommunernes mere generelle rolle i forhold til daghøjskolerne, der er efter vores opfattelse behov for at se nærmere på den såkaldte 8-regel, der er behov for at se nærmere på bestyrelsens habilitet og kompetence, der er spørgsmålet om grundtilskuddet, og endelig skal det vurderes, om reglerne vedrørende produktionsskolerne er helt up to date.
Derfor forventer vi, at regeringen efter nytår fremsætter et lovforslag, så vi også får de her nævnte ting på plads, for det er der behov for.
Der er enkelte elementer i det lovforslag, vi nu behandler, vi er lidt usikre på, bl.a. hvordan man vil håndtere det nye stk. 4 i § 6, men det får vi afklaret under udvalgsarbejdet, og jeg skal hermed give den socialdemokratiske gruppes tilslutning til forslaget.