runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-05:
Helt overordnet ser vi meget positivt på regeringens initiativer på området.
Styrkelsen af erhvervsskolerne i form af erhvervsakademier ser vi som et væsentligt element i at fastholde det regionale.
Troen på, at alle får lov til at være med i en eller anden konkurrence, vil give en skæv udvikling, hvor de stærkeste regionale områder vil løbe med det hele.
Fri konkurrence og fri kamp om kunderne ville blive den direkte årsag til, at det spredte, regionale skoleudbud forsvandt.
Det er meget vigtigt, at man netop i en stærk region med et stærkt erhvervsliv og et tæt samarbejde i stærke brancheområder bygger på det fællesskab, der kan opstå dér. For os er det væsentligt at sige, at det overordnede ledelsesmæssige og koordinerende samarbejde i et område er måden, der sikrer, at der er et ordentligt og tilstrækkelig spredt udbud de steder, hvor uddannelserne skal ligge, så det også får den regionalpolitiske virkning, at man ikke udtynder området.
Netop ved at lave det samarbejde og lave den koordinering kan man samtidig opnå kvalitet, og det lægger vi som andre også vægt på.
Hvis man forvalter tingene rigtigt og ikke søger ind til store byer, men netop søger til bestemte områder med helt specielle ekspertiser og helt specielle egentlige kvaliteter, skabes der muligheder, som man kan bygge på, og vi ser gerne, at det arbejde udbygges.
Men vi vil også gøre opmærksom på, som mange andre har gjort, at erhvervsskolerne har en række rent praktiske vanskeligheder, og at der helt oplagt også er problemer i finansieringsmodellerne, som ikke altid giver de helt rigtige tilskyndelser.
Nogle organisationer, bl.a. Dansk Arbejdsgiverforening, peger på de vanskeligheder, der kan være, fordi man også i erhvervsskolesammenhæng anvender aktivering og andre opkvalificerende ting.
Vi har ikke noget imod det, og man kan godt bestræbe sig på at bruge netop erhvervsskoleområdet til det, men man skal være meget bevidst om, hvad det betyder for dagligdagen, og hvilke konsekvenser det har.
Der er ingen tvivl om, at de sidste mange års finansieringsmodeller, som mere er gået på stor vægt på taxameter, ikke nødvendigvis giver en øget kvalitet og en bedre styring.
I enkelte tilfælde vil man måske næsten kunne se eksempler på, at taxametermodellen generelt kan give en faldende kvalitet, kan give nogle forkerte indgange og motivationer til tingene, og at uddannelsesinstitutionerne måske er nødt til at tænke mere på at tilkæmpe sig elever, fordi det giver bevillinger, end for alvor lægge op til det, der egentlig gerne skulle være det gennemgående tema, nemlig motivation og kvalitet. Erhvervsskolerne skal selvfølgelig bruges og har en forpligtelse til at løse opgaver, som ikke på forhånd er helt målrettede.
Men det er meget vigtigt, at alle vi, der er med i forligene, gør os klart, at når nogle peger på, at der er økonomiske og håndteringsmæssige vanskeligheder i et bredt erhvervsskoleområde, skal vi have kigget nærmere på det.
Men som sagt: Overordnet set kan CD fuldt og helt støtte de initiativer, der ligger i regeringens redegørelse.
Marianne Stentebjerg (RV), 2001-04-05:
Det Radikale Venstre finder redegørelsen yderst relevant for det videre forløb.
Det er yderst befordrende, at regionerne har et særkende, og at samspillet mellem erhvervslivet, skolerne og også gerne forskningen kan gro lokalt og regionalt.
Dog bør der være et vist volumen for at få betegnelsen erhvervsakademi.
Erhvervsakademierne kan give hele området en ny profil, som forhåbentlig kan imødekomme et større antal elever, som ser et stort fremtidigt potentiale i uddannelsesområdet.
Tove Videbæk (KRF), 2001-04-05:
Tak for en god redegørelse.
Kristeligt Folkeparti er enig i, at uanset hvor i Danmark man bor, skal man have mulighed for at få sit ønske opfyldt, i det mindste om en kort videregående uddannelse.
Der skal sikres en rimelig og fair regional fordeling af uddannelsesmulighederne.
Uddannelsesinstitutioner i yderkantområderne har stor betydning for den erhvervsmæssige struktur i de enkelte regioner og i den forbindelse også kulturel og social betydning, hvis vi tænker langsigtet.
I mange sammenhænge bliver der ved festlige lejligheder udtrykt ønske om, at folk skal flytte til tyndt befolkede områder, og at der skal være liv i landsbyerne.
Men hvad i alverden skal de folk gøre, som bor der, hvis de ønsker videreuddannelse, f.eks. KVU? De kan naturligvis flytte til de større byer, og i denne forbindelse tænker jeg på Esbjerg og Herning.
De kan også blive boende og benytte kollektiv trafik frem og tilbage, men hvad nu, hvis man bor ude i en landsby, hvor kollektiv trafik består af en bus, der går 2-3 gange om dagen og ikke i weekenden?
Så er der kun tilbage, at de studerende må køre i egen bil frem tilbage hver dag, måske 50-100 km hver vej.
Det vil de sikkert også gerne, men det koster jo altså penge, og dem har de studerende ikke ret mange af.
Nu er det jo nemlig sådan, som vi ved, at man kan få tilskud til kollektiv trafik.
Man kan faktisk få 65 pct. rabat på billetterne til kollektiv trafik.
Men hvad hjælper det, hvis man skal afsted kl. 23.30 om aftenen, altså før midnat, for at kunne være fremme på uddannelsesinstitutionen næste dag kl. 8?
Sådan er det i nogle områder: De studerende spørger DSB, hvordan det kan lade sig gøre at være fremme på uddannelsesinstitutionen kl. 8 om morgenen, og så siger DSB: Det kan kun lade sig gøre, hvis du tager af sted før midnat.
Det kan ikke være rimeligt, at vi siger til de unge, at de ikke kan få tilskud til egentransport eller fradrag i skatten på nogen måde.
Det er ikke rimeligt, det er et grotesk problem, vi placerer studerende i yderområderne i, og det er ikke befordrende for at motivere de unge for at søge
f.eks. en KVU.
Redegørelsen taler om kvalitet og regionale hensyn som målsætninger i nævnte rækkefølge, men det er stadig ikke en selvfølge, at kvalitet og størrelse på uddannelsesinstitutioner hænger sammen.
Erfaringer viser, at gennemførelsesprocenten for studerende generelt er højere på de mindre uddannelsessteder, så størst er ikke nødvendigvis bedst.
Det er en god redegørelse, men der skal, som også jeg har peget på, findes løsninger for de studerende i yderområderne og for dem, der bor i landsbyerne: Enten ved at der lægges flere KVU'er ud i de hvide områder på landkortet, eller ved at der gives hjælp til de studerende til transporten, for det er et reelt problem.
I øjeblikket har de ingen mulighed for at få råd til transporten, hvis der ikke er nogen i deres bagland, der hjælper dem med det.
Thomas Adelskov (S), 2001-04-05:
Man fristes næsten til at sige tak for redegørelsen, men så tak til ministeren for de vise ord.
Denne debat ligger jo i forlængelse af debatten om bl.a. udflytningen af statslige institutioner, som Folketinget netop er enedes om.
Den ligger også i forlængelse af diskussionerne om den regionalpolitiske redegørelse, som finder sted i morgen.
Endelig ligger den jo også i forlængelse af debatten om erhvervsakademierne, som netop er overstået her i salen.
I Socialdemokratiet kan vi godt tilslutte os ideen om at styrke den regionale uddannelses- og forskningsindsats.
Derfor har vi også været med til at gennemføre en række lovinitiativer om bl.a. CVU, KVU og MVU, der netop har haft til hensigt at styrke de videregående uddannelser på regionalt plan.
De nye uddannelsesinstitutioner er desuden rettet mod nogle af vidensamfundets nye udfordringer såsom IT og internationaliseringen.
Derfor skal institutioner, der udbyder mellemlange uddannelser, frivilligt kunne gå sammen og danne slagkraftige centre for videregående uddannelser.
Der skal sikres stærke regionale uddannelsesinitiativer, som kan modsvare de store universitetsbyer.
Det har da også allerede vist sig at gavne den regionale uddannelsesindsats.
Endelig har målet med VU-reformen jo været at bidrage til det regionale uddannelsesløft.
Det er vores opfattelse, at beslutningsforslagets indhold i vid udstrækning tilgodeses af de tiltag, som vi allerede har sat i gang.
Vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslag nr. B 80, men deltager gerne i dialog om at give regionerne bedre uddannelses- og erhvervsløft.
Christian H. Hansen (DF), 2001-04-05:
Adgangen til uddannelserne er et af de allervigtigste parametre, og adgangen til en veluddannet arbejdsstyrke har betydning for, hvor nye virksomheder vælger at placere sig.
Jeg tror, vi var inde på det lidt tidligere i dag i Folketingssalen under undervisningsministerens og erhvervsministerens redegørelse.
Er kompetencerne ikke at finde i de enkelte områder, bliver det jo meget mindre interessant at slå sig ned dér, særlig for videnstunge virksomheder og brancher.
På den ene side skal der sikres bedre adgang til uddannelserne for flere mennesker uanset bopæl, og på den anden side skal de stærke faglige miljøer opretholdes, og den oplagte metode vil være specialisering.
Sygehusområdet har jo i vid udstrækning indrettet sig netop efter dette princip og dermed sikret såvel den geografiske spredning som stærke og specialiserede faglige miljøer ved at lade enkelte hospitaler dyrke afgrænsede områder i særlig grad.
Endvidere bør det overvejes, hvordan koblingen mellem de regionale uddannelsesinstitutioner, altså KVU-erne og MVU-erne på niveau, og de regionale forskningsbaserede og udviklings- og undervisningsmiljøer konkret skal kunne styrkes.
Det er af stor betydning, at man selvstændigt ser på adgangen til voksen-, videre- og efteruddannelserne, særlig for de grupper, der som før nævnt finder ansættelse i videnstunge brancher og i dag oplever et alt for ringe regionalt udbud.
Muligheden for opkvalificering af ingeniører, DJØF'erne og IT-uddannede bør prioriteres lige så højt som den efteruddannelse, der foregår på de tekniske skoler og på vores AMU-centre. Dansk Folkeparti mener altså, at der er behov for at formulere en tværgående og helhedsorienteret national strategi, som sikrer,
at den uddannelsesmæssige prioritering sker på det overordnede plan og ikke blot sker områdespecifikt, en strategi, som kvalificeret tager den udfordring op, som det er at understøtte og stimulere udviklingen i alle landets regioner. Man kan sige, at forslaget her godt kan hænge lidt i halen på den redegørelse, som vi har fået fra undervisningsministeren og erhvervsministeren, og måske kan der også i udmøntningen indgå nogle af de elementer, som vi kommer med her i beslutningsforslaget.
Marianne Stentebjerg (RV), 2001-04-05:
Ifølge forslagsstillerne findes der her i Danmark regioner, der har besvær med at tiltrække erhverv, ikke mindst de mere videnstunge, fordi disse regioner i stort omfang mangler de uddannelsesinstitutioner og den uddannede arbejdskraft, sådanne virksomheder søger.
Forslagsstillerne ønsker, at dette problem løses ved en såkaldt national strategi, der bl.a. skal sikre, at videnskompetence spredes ud over det ganske land, at randområderne også får deres andel af veluddannet arbejdskraft og dermed deres andel af den videnstunge erhvervssektor.
Ingen kan jo i princippet være uenig i forslagsstillernes gode intention om, at svage regioner i landet bør støttes i udviklingen af såvel uddannelses- som erhvervskompetencer.
Endelig er det vel også få, der kan være uenige i, at Folketinget har et overordnet ansvar for at ændre på denne tingenes tilstand.
Vi i Det Radikale Venstre anser det i hvert fald for et område, hvor Folketinget har et stort medansvar, og vi er afgjort med på at påtage os vores del af ansvaret.
Jeg mener, at vi faktisk er godt i gang og har været det et godt stykke tid.
Også inden for KVU-området har man tilstræbt en bred fordeling af uddannelsernes geografiske placering, og jeg vil også nævne den lokalt forankrede mulighed for, at uddannelsesinstitutionerne kan gå sammen om at danne centre for videregående uddannelser, der netop kan sikre den regionale videnskompetence, forslagsstillerne efterspørger.
Listen er ikke udtømmende, men understreger efter Det Radikale Venstres opfattelse, at der er igangsat initiativer, der vil modarbejde skævvridningen af Danmark.
Det Radikale Venstre mener derfor ikke, at der i øjeblikket er grund til at fylde mere lovgivning på området, og kan altså derfor ikke støtte forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-05:
Lad mig straks sige, at jeg synes, det er et spøjst forslag, den borgerlige forsamling her i dag har fremsat.
Det er jo ikke spøjst, at man siger, vi ønsker en lige udvikling i hele landet.
Det er vigtigt, der er ordentlige uddannelsestilbud
til alle, også i de tyndt befolkede egne, og det er da selvfølgelig herligt at vide, at de borgerlige nu med fynd og klem virkelig vil sætte lighedstanken i fokus, i hvert fald hvad angår det regionale.
Man skal aldrig kritisere folk for at være nået til ny erkendelse, og det er man åbenbart i de borgerlige partier.
Velkommen i den klub, der vil kæmpe for regional lighed i det her samfund.
Når det så er sagt, synes jeg godt, man kan undre sig over, at de borgerlige har så grænseløs en tro på, at embedsmændene og ministeren som en almoder kan granske den borgerlige sjæl, tolke den og så fremlægge en handlingsplan.
Det var dog et minimum at forlange, at de borgerlige sagde, hvor de ønsker disse uddannelsesinstitutioner.
Er det Tønder, er det Sæby, der skal geares op?
Jeg ved f.eks., at de borgerlige har mange kærlige tanker om Tønder, men det var jo vigtigt at få præciseret også på et generelt plan: Hvordan skal ministeren gribe den her sag an og med hvilke instrumenter?
Enhedslisten kan altså tilslutte sig intentionerne, men man kan jo ikke stemme for noget, hvor der ikke er angivet midler, og midler er nu engang den måde, hvorpå man når frem til målet, og i sidste instans er det jo midlerne, der tæller.
Så det er et såre spøjst indlæg i debatten.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-05:
Jeg har ikke noget imod den planøkonomiske tænkning, som ligger i forslaget.
Det, som Venstre lægger op til, er jo klart udtryk for planøkonomi omkring uddannelsespolitikken, og det er selvfølgelig helt anderledes, end da Venstre havde Undervisningsministeriet i 1980'erne, for da var det markedsøkonomien, der skulle drive det. Det, jeg har meget imod, er, at jeg ikke ved, hvad det er for noget, man forestiller sig.
Jeg synes altså ikke, at man kan bede regeringen om at komme med en handlingsplan, medmindre man har selv har en forestilling om, hvad det kunne være, det gik ud på.
Jeg mener også, at der skal lægges uddannelser ud i forskellige områder, men nu kan der jo ikke ligge universiteter alle steder, og når der f.eks. står forskning, så må det vel betyde, at det er forskningsinstitutioner eller forskningsbaseret undervisning eller forskningstilknyttet undervisning.
Det vil sige, at det også er de mellemlange og de lange videregående uddannelser.
Og så kan jeg ikke lade være med at minde
Venstres ordfører
om, at det er godt 10 år siden, at en undervisningsminister fik Folketinget til at vedtage at nedlægge seminarier i bl.a. Tønder, Esbjerg, Herning, i øvrigt også i Kolding og så to på Sjælland, og det var da udtryk for en planøkonomi i den modsatte retning.
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-05:
Ja, Venstres ordfører har ret i, at der har været en række Enhedslistefolk i Sønderjylland, der har været optaget af at få tilført en ny uddannelse til Tønder.
Jeg kan meddele Venstre, at jeg under en lang række forudsætninger også vil være med til at støtte den tanke, og vi vil gerne være med til at klinke nogle af de skår, som er opstået efter Venstres, som hr. Aage Frandsen jo var inde på, brutale angreb på en lang række regioner i Danmark.
Men jeg skal nok vende tilbage til naturforvalteruddannelsen.
Helga Moos (V), 2001-04-05:
Jamen jeg glæder mig over hr. Søren Kolstrups melding, så jeg tror, vi kan få en god dialog om naturforvalteruddannelsen nede i Tønder.
Når det handler om, hvad vi gerne vil, så er det en helhedsplan, og det er det, vi beder om.
Hvis vi selv havde villet lave helhedsplanen, så havde vi bare kunnet gøre det.
Vi har lavet et beslutningsforslag, hvor vi beder regeringen om at lave en helhedsplan, hvor vi indtænker de ting, der dels er redegjort for i bemærkningerne til beslutningsforslaget og dels de ting, jeg har lagt vægt på her fra talerstolen.
Når det gælder den planøkonomiske tænkning, må vi bare indrømme, at der er gået planøkonomi i uddannelsessystemet, og så kan vi lige så godt gå ind og sige, at når det er planøkonomi, kan vi så ikke være med til at planlægge - vi, som oplever, at planerne ikke rigtig kører, fra den vinkel, hvor vi ser dem?
Margrethe Vestager (RV), 2001-04-05:
Først og fremmest vil jeg gerne have lejlighed til at ramme en pæl igennem den mytedannelse, som forslagsstillerne er årsag til, nemlig at det skulle være på baggrund af forslagsstillernes ihærdige indsats, at der foretages regionalpolitiske overvejelser.
Det må stå Venstre fuldstændig lysende klart, at udgangspunktet for de mange, mange, mange, mange timers forhandlinger, vi havde om CVU-lovgivningen, netop var, at vi ønskede at give institutionerne mulighed for at gå ind i en institutionsstruktur, som kunne sikre deres fysiske placering, samtidig med at de fik fællesskabets styrke til at løfte kvaliteten.
Og det er, fordi den flyttenrundt, som forslagsstillernes ordfører lægger meget vægt på, ikke eksisterer i dag.
Der er en flyttenind.
Der er en flyttenind til store universitetsbyer, som en række af de andre ordførere også har bemærket.
Hvis vi ikke på det tidspunkt havde taget det politiske ansvar at give institutionerne mulighed for en faglig profil, for en faglig styrkelse, for et stadig bedre studiemiljø, så er det desværre sådan, at de studerende flytter sig og de flytter sig til de større byer.
Det andet er, at den påståede centralisering, som regeringen har stået for, ikke har været en centralisering, men en meget stærk regional fokusering, samtidig med at der er taget kvalitetshensyn - kvalitetshensyn, som forslagsstillerne i enhver anden sammenhæng betoner.
Det er sådan, at der er godkendt KVU-uddannelser, akademiuddannelser på 53 institutioner i 27 byer.
Kun 5 skoler, som tidligere udbød KVU-uddannelserne, udbyder i dag ikke korte videregående uddannelser.
De 5 institutioner er meget stærke erhvervsskoler, som har et fremragende erhvervsskolemiljø og derfor er til stede som uddannelsesinstitutioner.
Det sidste, jeg vil sige, er, at jo, vi har en ambition om, at alle unge kan få sig en uddannelse, men ikke en videregående uddannelse, for videregående uddannelse kan vi ikke løfte på kvalificeret niveau i alle landsbyer, men vi kan sikre, at man kan tage en erhvervsuddannelse eller en gymnasial uddannelse inden for en rimelig afstand i forhold til det sted, hvor man faktisk bor. Jeg er meget enig med dem, som har sagt, det er vigtigt at tage politisk ansvar, men det er også vigtigt at holde sig fri af planøkonomien og basere sig på det samarbejde og den udveksling mellem institutioner og erhvervsliv, som netop meget kraftigt blev betonet af samtlige ordførere i debatten om redegørelsen om erhvervsakademier.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-04-05:
Det er jo lidt udbredt i dansk politik i øjeblikket at henholde sig til historien og lidt mindre til fremtiden.
Jeg hører denne debat og har hørt den længe i en lang række sammenhænge: masser af initiativer, stort set det samme
og den samme tone i et meget bredt flertal i Folketinget
Derfor tror jeg, det er vigtigt, at vi erkender, at der er en fokus i øjeblikket, som er skabt af en lang række initiativer.
Derfor tror jeg også, at et beslutningsforslag som det her faktisk vil have gode muligheder for, at der laves en fælles beretning som et supplement til en lang række af de andre ting, der sker. Jeg tror, det vil være fornuftigt, for diskussionen om, hvilke regeringer der for tiden bruger den ene eller den anden styremodel, historien om, hvorvidt det er liberalisme eller planøkonomi eller noget andet, handler i den her sammenhæng i og for sig mere om retorik.
Det, det drejer sig om, er, at vi gerne ser det her løst, og jeg ser et meget bredt flertal.
Helga Moos (V), 2001-04-05:
Jeg synes, at ministerens bemærkninger kun bekræfter billedet af, at der er to historier, og jeg kan tilslutte mig hr. Ebbe Kalnæs' tanker om, at der bliver lavet en beretning om det her.
Og jeg er godt klar over, at nogle af de historier, som man ser i regionerne, til dels kan være baseret på en fortid, men jeg synes stadig væk ikke, at der bliver lyttet nok til, hvad det er for historier, der bliver fortalt fra regionerne.
Vores unge flytter stadig væk.
De flytter ikke rundt.
Der kommer ikke nok til.
Og det er forbundet med nogle gamle vaner.
Det er også en af de opgaver, som man kunne få skrevet ind i en beretning: Hvordan får vi brudt de gamle vaner?
De unge er vant til, at hvis man skal blive til noget, så skal man ind til de store byer.
Det kunne jo være, at vi skulle have fortalt de unge noget andet og give de unge muligheder for at få nogle virkelig spændende kvalitetsuddannelser rundtomkring i de regionale forskningsmiljøer; at der bliver nogle helt nye muligheder, og at vi får fortalt historien grundigt nok.
Christian H. Hansen (DF), 2001-04-05:
Jeg skal kort sige, at da vores ordfører på området ikke kan være til stede, vil jeg komme med et par korte bemærkninger.
Jeg har bemærket mig, at man siger, at forslaget er indholdsløst.
Jamen jeg synes da, at jeg nogle gange fra regeringen ser lige så mange forslag, som på mig virker indholdsløse, så det kan jeg nu ikke forstå at man lige drager frem.
Der har også været talt meget om, hvordan man kunne se, om der blev valg, om man kunne se det på, hvor mange artikler der er blevet skrevet i forskellige aviser.
Jeg kan sige, at jeg flyver meget på ruten Karup-København, og der har jeg set, at statsministeren tager flere gange over til sin valgkreds, end han plejer at gøre.
Skulle det så også være et tegn på, at der nu snart kommer valg?
Jeg tror det næppe.
Men forslagsstillerne ønsker, at Folketinget får større indflydelse på, hvad midlerne inden for Miljø- og Energiministeriets budget bliver brugt til.
Der er ca. en tredjedel af midlerne, som bliver anvendt på miljøområdet i Danmark, der bevilges som en ramme, hvorfra der kan søges til projekter.
Det er jo sådan det, som det meste i forslaget går ud på.
Når der så har været talt lidt om et afløbsproblem, altså nogle penge, man har liggende - så vidt jeg er orienteret, er det omkring 300 mio. kr., man har liggende her - så er det vel meget naturligt, at man, hvis man har 300 mio. kr. i overskud, så bruger dem på nogle andre ting.
Det er jo med det her beslutningsforslag, som det er med så mange andre beslutningsforslag, at ordføreren for forslagsstillerne til sidst redegør for, hvad det nøjagtig er, man vil her, og det kommer inden så længe.
Tove Videbæk (KRF), 2001-04-05:
Ministeren nævnte, at regeringen gerne vil sikre, at man kan få en uddannelse inden for en rimelig afstand.
Nu kan afstand jo både tolkes som kilometer og som transporttid.
Og det er klart, at en afstand på 50-100 km er en rimelig afstand.
Men mener ministeren, at det er rimeligt, at man skal bruge 8½ time med kollektiv trafik for at nå frem til et uddannelsessted? Er det rimeligt?