Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Amterne kan indføre tilbud om mammografiscreening for kvinder.
Nogle amter har valgt at gøre det, og det er forslagsstillerne også bekendt med.
At mammografiscreening er en amtsopgave bekræftes også af, at dette tilbud allerede gives i flere amter.
At Sundhedsstyrelsen i 1997 anbefalede, at kvinder mellem 50 og 69 år i hele landet efterhånden bliver omfattet af tilbud om mammografiscreening, understreger yderligere, at dette tilbud bør gives i alle amter.
Anbefalingen svarer helt til beslutningsproceduren i forbindelse med Sundhedsstyrelsens anbefaling af screening for livmoderhalskræft i 1986.
Forslagsstillerne anfører, at et nationalt screeningstilbud ikke skal være et obligatorisk tilbud til alle kvinder mellem 50 og 69 år.
Begrundelsen er, at dette ville være for anmassende over for den enkelte kvinde.
Det er dog en besynderlig begrundelse.
Tilbudet skal altså kun gives til de kvinder, der godt ved, at de via deres praktiserende læge kan henvises til screening, hvis de har mistanke om brystkræft eller er bange og urolige.
Alle kvinder, der anmoder den praktiserende læge om en mammografiscreening, kan få denne undersøgelse, uanset hvilket amt de bor i.
Hvis vedtagelse af landsdækkende mammografiscreening til alle kvinder i denne aldersgruppe skal være realistisk, skal både udstyr og uddannet personale også være klar til undersøgelserne og eventuelle behandlinger. Ved screeninger er det utrolig vigtigt, at udstyret ikke viser falske billeder, og at de, der skal analysere billederne, også kan foretage en præcis analyse. Sundhedsstyrelsen vurderer, at der er behov for uddannelse af flere specialister, før mammografiscreening kan indføres på landsplan.
Der er brug for flere radiografer og flere radiologer.
Uddannelsestiden er henholdsvis 3½ år for en radiograf og 5-6 år for en radiolog.
Samtidig har de nuværende radiografer og radiologer også behov for efteruddannelse.
Vi har desværre stadig væk et uddannelsesefterslæb fra 1980'erne på dette område.
Det er utrolig vigtigt, at vi ikke skaber nogen forventninger, som ingen kan indfri.
Det vil vi gøre, hvis vi følger forslagsstillerne.
I juni måned blev der nedsat en styregruppe vedrørende kræftbehandling.
Brystkræft er en af de sygdomme, hvor de aktuelle tilbud vedrørende undersøgelse og behandling skal kortlægges sammen med bl.a. organiseringen af undersøgelse og behandling i Danmark sammenlignet med andre lande.
Analyserne forventes afsluttet til foråret.
De beregninger, der er lavet over omkostningerne for screening på landsplan, viser, at første screeningsrunde anslås at ville koste 100 mio. kr. pr. år på landsbasis, anden screeningsrunde 65 mio. kr. og herefter 50 mio. kr. pr. år.
Det er fuldstændig uforståeligt, at forslagsstillerne ikke prioriterede dette forslag så højt, at de fremførte kravet og ønsket i de forhandlinger om finanslov for 1999, der netop er afsluttet.
Det var her, alle seks partier kunne være blevet enige om, at dette var et udgiftskrævende forslag, der skulle tages med i finansloven for 1999. Men det blev end ikke nævnt.
Jeg undrer mig.
Vi kan ikke støtte forslaget på nuværende tidspunkt.
Vi ønsker ikke at skabe forventninger, der alligevel ikke kan indfries.
Det er sagen for alvorlig til.
Men vi er meget åbne, og derfor foreslår vi, at vi afventer analysen fra styregruppen vedrørende kræftbehandling, hvor brystkræft er en af de kræftsygdomme, der indgår i analysen. Da Det Radikale Venstre desværre ikke kan være til stede, skal jeg på deres vegne sige, at de kan afvise forslaget med samme begrundelse.