Høgni Hoydal (T), 2005-05-18:
Til hr. Niels Helveg Petersen vil jeg sige, at Høgni Hoydal ikke er sur, men han er noget skuffet.
Og det skal jeg komme lidt nærmere ind på.
Hvis man, som måske flere folketingsmedlemmer har prøvet, køber en omgang fish and chips i en lille handel, der ligger lige over for Lagtinget, så spørges der altid: Skal det pakkes ind?
Man kunne få den tanke, at dette lovforslag om de færøske myndigheders overtagelse af sager og sagsområder har været en tur gennem denne udmærkede forretning.
For det er desværre som helhed en ny omgang hjemmestyre i ny indpakning.
Vi har i virkeligheden at gøre med en meget enkel sag.
Det handler om, at færøske myndigheder selvfølgelig skal kunne overtage de områder, som de selv vil forvalte og betale for, og der har været en lang proces i gang over de seneste 6-7 år, der har rummet lange forberedelser i forbindelse med målet om fuld færøsk selvstændighed.
Dette kunne have været afklaret i en enkel aftale mellem den danske regering og de færøske myndigheder.
Vi har hele tiden fra færøsk side – nu siger jeg »vi«, jeg tror, der er enighed om det – sagt, at det her også kunne have været gjort inden for den nuværende hjemmestyrelov, for vi har jo overtaget områder, der ikke nævnes i hjemmestyreloven.
Men den danske regering har så ønsket, at man skulle lave et lovforslag.
Problemet med dette lovforslag er igen, at der også er indsat begrænsninger, afgrænsninger og fastlåsninger, specielt i forhold til den danske stats opfattelse af dansk ret på Færøerne.
Færøerne kan ikke overtage Højesteret, statsforfatningen, statsborgerskab, udenrigs-, sikkerheds-, forsvars- og valutapolitik; det er nævnt direkte i lovforslaget.
Så hvis man skal sige det enkelt, giver man lidt med den ene hånd, men så styrker man samtidig med den anden hånd skallen omkring det danske rige, som det er blevet udtrykt fra dansk side.
Jeg synes, at det er unødvendigt at fastsætte disse begrænsninger.
Men det, jeg har de største problemer med, er egentlig bemærkningerne til lovforslaget og hele det grundlag, som dette lovforslag siges at bygge på.
Vi får hele den gamle historie om, at Danmark er en enhedsstat, at Danmark er ét folkeretssubjekt, at lovgivningsmagten, altså Folketinget, uddelegerer en vis kompetence til andre myndigheder, herunder færøske og grønlandske myndigheder, og at den danske grundlov forhindrer og sætter grænser for, hvad det færøske folk kan gøre.
Jeg vil igen understrege, at dette synspunkt aldrig er blevet accepteret af det færøske folk, ej heller af færøske myndigheder, heller ikke i forbindelse med hjemmestyrelovens indførelse.
Det færøske parlament, Lagtinget, ser det ikke, som at vi får uddelegeret regeludstedende kompetence, som det nævnes i bemærkningerne.
Det færøske Lagting ser det, som at vi har mandat fra det færøske folk, og at vi derfor heller ikke har ret til at afgive beslutningskompetencer på vigtige områder uden en forudgående demokratisk proces og om muligt en folkeaf stemning.
Det er heller ikke sket med dette lovforslag, desværre.
Det, som er blevet sagt i forbindelse med denne sag, er, at regeringen fremsatte det som et ufravigeligt krav, at også det her danske lovforslag skulle igennem Lagtinget, før det blev forelagt Folketinget.
Og der vil jeg gerne spørge statsministeren, om det var et krav fra regeringen, og hvorfor man egentlig krævede det.
Alt dette er sket under et enormt tidspres uden den nødvendige oplysning, uden en folkelig debat, og uden at folket er blevet spurgt.
Det samme sker, når Danmark er i færd med at tilslutte sig EU-grundloven eller forfatningstraktaten, eller hvad man nu vælger at kalde den.
Der er i hvert fald en debat og en behandling af det folkeretlige grundlag.
Det er heller ikke sket her.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om han finder, at den proces, hvor man nu gennemfører grundlæggende lovgivning for Færøerne, har været igennem den nødvendige demokratiske proces sammenlignet med eksempelvis, hvis Danmark skulle gøre det.
Forestil jer, at Danmark skulle indstille til et andet parlament i et andet land, at man skulle vedtage, at Danmark ikke havde beføjelser på sikkerhedsområdet, på forsvarsområdet, i forbindelse med statsborgerskab.
Jeg tror, det er nødvendigt, at man forstår, at det er sådan, i hvert fald en del af det færøske folk ser på tingene.
Jeg vil understrege igen, at vi ikke føler os bundet på nogen måde af den danske grundlovsopfattelse her, og vi kan selvfølgelig ikke støtte et forslag, der bygger på denne opfattelse, og at også andre partier på Færøerne har understreget, at man ikke hermed har accepteret denne grundlæggende opfattelse af den danske enhedsstat eller den danske rigsenhed.
Man kommer jo til at tænke på, hvorfor disse love presses igennem nu.
Vi har endnu ikke fået belyst, hvilke konsekvenser det vil få for Færøerne og Grønland med Danmarks øgede integration i EU, den mulige vedtagelse af EUgrundloven og mulige afskaffelse af forbeholdene.
Vi har endnu ikke fået vedtaget en færøsk grundlov, som ellers er på trapperne.
Vi har endnu ikke fået resultatet af den grønlandske Selvstyrekommission, der arbejder med mange modeller.
Så hvorfor skal vi nu træffe beslutning om en rekapitulering af hjemmestyreordningen, når alle disse udfordringer ligger for os ude i verden og også internt i vore lande?
Den løsning, der ligger på bordet, er som en slags – og det synes jeg er ærligt sagt af statsministeren – modernisering af hjemmestyreloven eller et moderne rigsfællesskab.
Det er ikke det, vi ønsker, eller som jeg og mit parti ønsker.
Jeg synes egentlig, at statsministeren har lavet et meget smart træk her med denne lovgivning.
For egentlig siger man jo bare, at færingerne kan overtage det og betale selv, og færingerne kan med henvisning til den forrige lovgivning optræde på Danmarks vegne.
Specielt synes jeg, det er mærkeligt, at han har fået det krav igennem, at det færøske Lagting også skulle godkende denne danske lovgivning i det færøske parlament.
Man har henvist til hjemmestyrelovens paragraffer for at sige, at det er nødvendigt.
Der står ikke noget i hjemmestyreordningen om, at aftaler mellem Danmark og Færøerne skal forelægges som rigslove i det færøske parlament.
Jeg vil også gerne understrege, at når vi nu hører om denne store respekt, som man siger man har for det færøske folks selvbestemmelse og for de beslutninger, som et flertal træffer på Færøerne, så vil jeg nævne igen, at det ikke er mere end 1½ år siden, måske 2 år siden, at et enigt Lagting protesterede imod, at man satte militærlove i kraft for Færøerne, men dette blev ikke fulgt.
Jeg vil også spørge statsministeren, om han med denne lovgivning betragter situationen sådan, at det kan gentage sig, at den danske regering kan gennemføre og sætte lovgivning i kraft for Færøerne på f.eks. forsvars- og sikkerhedsområdet og på statsborgerskabsområdet, uden at det færøske parlament er konsulteret.
Jeg synes som sagt ikke, der er noget fordækt i, at man ønsker at holde sammen på det danske rige.
Det ville være langt enklere i forhold til Danmarks øgede EU-integration, hvor man nu laver indviklede ordninger, og hvor ingen ved, hvad der vender op og vender ned.
Ingen kender konsekvenserne.
Ingen ved, hvad der sker, hvis EU på udenrigsområdet kræver loyalitet af Danmark på et område, hvor Færøerne og Grønland går imod.
Det har vi ikke fået svar på rent politisk.
Så man er altså i færd med at gennemføre en ny hjemmestyreordning i år 2005, hvor man efter min bedste overbevisning går over åen efter vand, og det vil jeg indtrængende appellere til at man revurderer.