runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Jeg har B 118, det beslutningsforslag, statsministeren nævner, som sendte Danmark i krig, liggende i skuffen.
Jeg har gjort mig den umage at strege under med gult, hver gang ordet masseødelæggelsesvåben nævnes på de to første sider.
Jeg vil bare bede statsministeren bekræfte, at han kommer til at strege gult ni gange - ni gange! - på de to første sider.
Så dominerende en rolle spiller det ikke alene i beslutningsforslaget, men så sandelig også i Folketingets debat.
Men mit spørgsmål var: Mener statsministeren, at mennesker som Rolf Ekeus, Scott Ritter og Blix er utroværdige, når man vælger at se væk fra deres udsagn, der helt entydigt går på, at vi ikke kan bruge de argumenter, der er blevet forelagt, til at påstå, at Irak i dag har masseødelæggelsesvåben?
Det er summen af deres udsagn.
Jeg er sikker på, at statsministeren også husker, at Hans Blix nævnte det i søndagsavisen, hvor statsministeren jo selv deltog, og hvor Blix meget klart sagde, at man ikke kunne bruge hans udsagn til at påstå, at våbeninspektørerne havde påvist, at Irak havde masseødelæggelsesvåben.
Mit spørgsmål er igen: Hvorfor vælger statsministeren i hele sin argumentation, i hele sin fremstilling at se væk fra alle de helt centrale FN-personer ...
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Det må jeg sige.
For det, det her drejer sig om, er jo, at Vesten støttede Saddam Hussein i 1980'erne.
Så kommer der et spørgsmål om, hvorvidt Danmark gjorde det samme.
Det kan statsministeren ikke svare på i dag, og det ved han ikke noget om.
Men man kunne jo spørge: Var det så ikke en idé, om han satte sig ind i det i stedet for den der arrogante afvisning af relevansen af det her spørgsmål?
For det er jo ganske, ganske relevant at få afklaret, i hvilket omfang Danmark var med til at opbygge Saddam Hussein.
Man kan tænke på det billede, der er af Saddam Hussein, og den tyran, han var, for der er vi jo fuldstændig enige.
Vi var så ikke enige i den konsekvens, det skulle have.
Det mener vi ikke man kunne gå i krig på grundlag af.
Men vi er enige om, at han var en tyran.
Han var på mange måder
Men i det omfang vi selv har været med til at bygge ham op, har vi så ikke et problem i det her land, og bør det ikke undersøges?
Det vil jeg spørge statsministeren om.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Nej, det har statsministeren jo netop ikke svaret på, statsministeren har jo tværtimod undladt at svare på det.
Mener statsministeren, eller vil statsministeren da sige, at de vurderinger var ukvalificerede, at det var forkerte påstande, der kom om Niger?
At det var forkerte påstande, der kom om aluminiumsrør.
Vil statsministeren sige det?
At det ikke var sandt, hvad der stod i rapporterne fra Udenrigsministeriets Sikkerhedskontor, som var en fuldstændig videregivelse af det, man fik fra amerikanerne og englænderne.
Vil statsministeren sige det?
Så er vi ved at nå
et fremskridt, hvis statsministeren vil det. Hvis statsministeren vil erkende det, hvad var så grunden til, at statsministeren, når selv IAEA kom til statsministeren og sagde, at de oplysninger ikke passede, så blev ved med at bruge oplysningerne for at føre den danske befolkning bag lyset?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg er ikke i stand til at føje mere til, end hvad jeg allerede har sagt.
Det spørgsmål her er: »Hvad mener statsministeren i dag om de vurderinger af Iraks masseødelæggelsesvåben, som Danmark modtog fra allierede før krigen?« Det har jeg svaret på, og jeg har ikke mere at tilføje.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Ja, vi kommer vidt omkring, og vi kan jo konstatere, at statsministeren fortsætter sin spørgelinje og også sin konstateringslinje over for venstrefløjen, men desværre jo bare med noget frygteligt sludder.
Statsministeren er vel vidende om, at venstrefløjen i Folketinget har fremsat forslag om at hæve sanktionerne, men at statsministeren dengang i opposition ønskede at fastholde positionerne, dvs. fastholde det irakiske folk i nød og elendighed, hvor de ikke engang kunne blive vaccineret med det resultat, at de ikke kunne gøre oprør mod Saddam Hussein.
Det er statsministerens ansvar, det er ikke venstrefløjens ansvar.
Vi fremsatte forslag om at ophæve dem.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren, hvordan det kan være, at når statsministeren i hvert fald senest den 5. marts af IAEA, Det Internationale Atomenergiagentur, fik klarhed over, at oplysningerne om aluminiumsrør og urankøb var forkerte, når statsministeren fik de oplysninger fra en så pålidelig kilde, at statsministerens regering så fortsatte med at bruge argumentet i offentlige debatter her i Danmark.
Hvad er begrundelsen for det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg synes, jeg har svaret på det her.
Det var altså en almindelig opfattelse - også i FN's Sikkerhedsråd, hvor det var enstemmigt fastslået - at Saddam Hussein udgjorde en sikkerhedsrisiko bl.a. som følge af risikoen for spredning af masseødelæggelsesvåben.
Det står i en resolution fra november
Det må vi konstatere, men i forhold til den danske debat og den danske beslutning må jeg altså bare sige, at det ikke ændrer på det beslutningsforslag, som den danske regering lagde herned i Folketinget, for det beslutningsforslag bygger ikke på spørgsmålet om masseødelæggelsesvåben.
Det bygger på Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det er derfor, at hele den her debat ændrer ikke på det grundlag, vi meget åbent lagde frem i Folketinget i sin tid.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Statsministeren svarede ikke på mit spørgsmål.
Det kan være, statsministeren har brug for en pause for at få lidt ro og sådan noget for lige at overveje, så vi igen får svar på vores spørgsmål.
Jeg spurgte faktisk ikke om det, statsministeren nævnte.
Jeg spurgte, om det gjorde indtryk på statsministeren, at den polske præsident Kwasniewski, som har sendt soldater til Irak, siger, at han er blevet ført bag lyset.
Det er et meget stærkt udtryk i diskussionen om masseødelæggelsesvåben.
Det er Kwasniewskis opfattelse, det er Howards opfattelse.
Der spørger jeg så statsministeren i al stilfærdighed: Vil det ikke være tegn på storhed, hvis statsministeren ville sige det samme?
At vi blev vildledt, vi fik forkerte oplysninger, at vi var lidt godtroende, vi troede på dem, det beklager vi.
Det her har jo også interesse med hensyn til næste gang, nogen forsøger at bilde regeringen noget ind, der er lige så lidt hold i som de her argumenter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Regeringens grundlag er lagt fuldstændig åbent frem her i Folketinget, nemlig at Saddam Hussein havde nægtet at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Jeg ved godt, at venstrefløjen ikke kan lide at høre det, men ikke desto mindre er det altså kendsgerningen, at det var det, som var begrundelsen for den danske regering og
for det flertal her i Folketinget, som besluttede at gå med i den militære aktion i Irak.
Men jeg vil da gerne sige, at når det gælder sådan noget som efterretningsoplysninger, så er vi jo som dem, der skal træffe de politiske beslutninger, altid afhængige af de informationer, vi får.
Jeg er bare nødt til at gentage, at det, der var vores grundlag for at deltage i krigen, var, at Saddam Hussein nægtede at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Vi synes, at det må have en konsekvens, for ellers sender man et farligt signal til alverdens tyranner.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Det mest påfaldende ved statsministerens svar er jo, med hvilken ihærdighed statsministeren forsøger at undgå at svare på de stillede spørgsmål og i stedet for retter en byge af angreb på venstrefløjen. Jeg vil godt vende tilbage til masseødelæggelsesvåbnene.
Det er tydeligt for enhver, der har fulgt debatten, at argumentet om masseødelæggelsesvåben ikke holdt, heller ikke statsministerens.
Den australske regeringsleder siger, og jeg citerer fra et klip fra ABC i september, at Irakkrigen ikke kunne begrundes, hvis det viste sig, at Irak var afvæbnet.
Hvis man oven i det lægger Kwasniewskis, den polske præsidents, udtalelser om, at Polen blev ført bag lyset også med masseødelæggelsesargumentet, er der så i virkeligheden i den her verden kun en ensom mand tilbage, der tror på argumentet, nemlig den danske statsminister.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jo, men som jeg sagde før, er den danske regerings begrundelse jo ikke faldet fra hinanden, for vores begrundelse var Saddam Husseins manglende samarbejde med FN. Alle ved, at han ikke samarbejdede med FN, og det må selvfølgelig have en konsekvens.
Så siger hr. Holger K. Nielsen, at det er plat, når man anfører, at hvis vi havde lyttet til venstrefløjens råd, så sad Saddam Hussein stadig ved magten ved Bagdad.
Jamen det er da ikke.
Det er da ikke andet end at konstatere en kendsgerning, nemlig at hvis hr. Holger K. Nielsens råd til regeringen var blevet fulgt, så var der ingenting sket.
Saddam Hussein ville så stadig være ved magten i Bagdad.
Der synes jeg da, hr. Holger K. Nielsen burde glæde sig over, at der nu er kommet en befrielse af den irakiske befolkning, og at der bl.a. er iværksat et vaccinationsprogram, som betyder, at, jeg tror, omkring 3 millioner irakiske børn under 5 år nu bliver vaccineret mod sygdomme, hvor man kan forebygge. Jeg synes, hr. Holger K. Nielsen skulle glæde sig over den slags praktiske fremskridt for den irakiske befolkning i stedet for at trampe rundt i noget, som for den almindelige iraker i hvert fald ikke har nogen daglig relevans.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Jeg synes, at hele påstanden om, at vi bare ville have Saddam Hussein til at fortsætte, er så plat, og at statsministeren udmærket godt ved, den ingen steder holder.
Det, det her handler om, er, at FN's våbeninspektører kom tilbage og sagde til FN's Sikkerhedsråd, at de gerne ville have længere tid til at fortsætte deres inspektioner.
Det her har at gøre med, at krigsbeslutningen ikke havde et flertal i FN's Sikkerhedsråd.
Det er sandheden i det.
Der var intet flertal i FN's Sikkerhedsråd for denne her krigsbeslutning.
Alligevel går USA, Storbritannien og Danmark i krig på trods af folkeretten, på trods af at der ikke tale om noget FN-mandat til denne her krig.
Så er det, jeg spørger: Er det ikke rimelig nok, at mennesker uden for det her hus nærmere får klarlagt, når nu begrundelserne falder fra hinanden, om det så var rimeligt, at man gik med i denne folkeretsstridige krig, som man gjorde?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg er bare nødt til at gentage over for hr. Holger K. Nielsen, at den danske regerings grundlag for at gå ind i krigen holder, for alle kan se åbent, at Saddam Hussein ikke samarbejdede med FN's Sikkerhedsråd.
Mener hr. Holger K. Nielsen virkelig, at det kan være sådan, at en skruppelløs militærdiktator som Saddam Hussein f.eks. bare skal have lov til gang på gang, år efter år at tilsidesætte det, FN's Sikkerhedsråd beslutter, uden at der er nogen, der på et eller andet tidspunkt siger: Nu må det have en konsekvens?
Hvis man bare lader fem og syv være lige og lader sådan en som Saddam Hussein spille sit eget spil uden hensyn til det internationale samfund, så sender man jo et farligt signal til alverdens tyranner og terrorister om, at de bare kan gøre, akkurat som de vil, for der er ingen, der gør noget. Det var vores opfattelse, at det måtte have en konsekvens, det måtte have en ende.
Derfor er og var begrundelsen altså, at Saddam Hussein ikke ville samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Og den begrundelse holder, og det gør den også den dag i dag.
Der er ikke noget at komme efter.
Det hele er lagt åbent frem.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Det er en smule monotont at høre på de sætninger, som statsministeren utvivlsomt har lært udenad af sin spindoktor oppe i Statsministeriet, at det ikke handler om masseødelæggelsesvåben; det handler ikke om masseødelæggelsesvåben.
Det gør det jo også, det indrømmede statsministeren også før, at det gjorde.
Så vil jeg bede ham om at besvare mit spørgsmål, som er, om ikke det gør indtryk, at de argumenter, der blev brugt fra koalitionens side, herunder også Danmarks side, før krigen om, at Irak skulle besidde masseødelæggelsesvåben, har vist sig at være falske oplysninger.
Gør det ikke indtryk overhovedet?
Det tror jeg befolkningen meget gerne vil have
et svar på fra den danske regering.
De kan se, at der har været en krig i Irak på et bestemt grundlag, og det viser sig, at grundlaget ikke holder.
Jeg synes da, at det er rimeligt, at den danske statsminister giver en kommentar til det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg er blot nødt til at gentage, jeg ved ikke for hvilken gang, at når den danske regering og folketingsflertallet traf beslutning om at deltage i den internationale koalition til befrielse af den irakiske befolkning, så var det på grund af Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Selv om hr. Holger K. Nielsen ikke kan lide at høre det, så var det det, der var begrundelsen, og ikke noget som helst andet.
Det kan hr. Holger K. Nielsen se ved at læse beslutningsforslaget, hvor der er anført 13 elementer, der indgår i beslutningen, hvoraf det første - og det er det eneste - punkt handler om masseødelæggelsesvåben, men hvor det fastslår det, som alle ved, nemlig at Irak i flere tilfælde har anvendt masseødelæggelsesvåben så vel mod militære mål som civile.
Resten handler om Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Han vil hellere snakke masseødelæggelsesvåben.
Lad os da endelig også snakke om det, men det har bare ikke noget at gøre med den danske regerings beslutning om at deltage, for den var baseret på Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Men det, der står tilbage, er igen, at venstrefløjen ikke har anvist noget alternativ.
Hvis man havde lyttet til venstrefløjens råd, sad Saddam Hussein i dag stadig ved magten i Bagdad, undertrykte folket, som også var pint og plaget af internationale økonomiske sanktioner.
Jeg synes altså, man burde tænke på, at krigen er ovre, Saddam er væk, den irakiske befolkning er optimistisk med hensyn til fremtiden.
Hvad med at glæde sig over det?
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Vi kører lidt videre i den her diskussion, for Sikkerhedsrådet var jo på det tidspunkt uenige om, hvorvidt man skulle gå i krig, netop fordi våbeninspektørerne var kommet tilbage i starten af marts og havde sagt, at der var et samarbejde i gang med Saddam Hussein, man behøvede mere tid for at få de her inspektioner færdiggjort.
En række af de påstande, der blev fremdraget fra allieret side før krigen, ikke mindst omkring Iraks muligheder for at have atomvåben, viser sig at være falske, falsummer hele vejen igennem.
Der har været historier om, at man var i gang med at købe uran i Niger.
Det viste sig, at det ikke holdt stik.
Der har været forskellige rør, man skulle kunne bruge til at fremstille atomvåben.
Det holdt ikke stik.
Der har været adskillige påstande om kemiske våben.
Gør det ikke indtryk på statsministeren, at det her falder fra hinanden?
»Hvad mener statsministeren i dag om de vurderinger af Iraks masseødelæggelsesvåben, som Danmark modtog fra allierede før krigen?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Selvfølgelig handler det da om masseødelæggelsesvåben i den forstand, at når alle dengang var af den opfattelse, at Saddam Hussein var en sikkerhedsrisiko, og at det derfor var et problem, at han ikke ville samarbejde med FN, så var det, fordi der var en antagelse om, at han havde masseødelæggelsesvåben, for det første fordi man vidste, at han havde haft dem, for det andet, fordi man vidste, at han havde brugt dem, for det tredje, fordi han ikke havde villet afregne over for FN, hvad der var blevet gjort af dem.
Det var jo grunden til, at FN's Sikkerhedsråd i november 2002 sagde, at Iraks krænkelse af sikkerhedsrådsresolutioner og spredning af masseødelæggelsesvåben og langtrækkende missiler udgør en trussel mod international fred og sikkerhed.
Men hr. Holger K. Nielsen kan da ikke komme og anklage mig for at sige det her.
Ja, det kan han godt, men så anklager han også FN's Sikkerhedsråd, for det, jeg lige har læst op her, er den beslutning, FN's Sikkerhedsråd enstemmigt har truffet.
Jeg synes ikke, at hr. Holger K. Nielsen kan bebrejde mig, at jeg baserer mig på, hvad FN's Sikkerhedsråd i enstemmighed beslutter.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Det er jo det, der ikke passer.
Ellers bliver det jo fuldstændig meningsløst, og det kan ethvert fornuftigt menneske sige sig selv.
Man går da ikke i krig mod et andet land, fordi det ikke arbejder sammen med FN.
Det handler da om, hvad man skal arbejde sammen om.
Det handler da om, at man anser Saddam Hussein for at være en potentiel fare, fordi han måske besidder masseødelæggelsesvåben, og det er derfor, der skal være et samarbejde.
Det er jo fuldstændig meningsløst, fuldstændig surrealistisk at påstå, at det her bare handler om manglende samarbejde.
Ethvert menneske uden for det her hus kan da se, at det ikke holder nogen steder.
Det er ikke noget, man går i krig for.
Selvfølgelig er det et problem, at et land ikke samarbejder, men man går da ikke i krig mod et andet land, bare fordi det ikke arbejder sammen med nogle våbeninspektører.
Det ved statsministeren udmærket godt, og det ved folk uden for det her hus også udmærket godt.
Derfor vil jeg da opfordre til, at man begynder at tage alvorligt, at det her også handler om masseødelæggelsesvåben, og at der ligger et problem i, at de ikke er fundet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jo, men al offentlig debat gør da indtryk og bør gøre indtryk på politikere.
Jeg er bare nødt til at sige, at vi har lagt grundlaget helt åbent frem.
Folketinget.
Vi har lagt et beslutningsforslag frem i sin tid, det indeholder 13 punkter, som er de punkter, regeringen har lagt til grund for dansk deltagelse.
Så der er ikke noget
at komme efter, det er lagt fuldstændig åbent frem.
Det er jo en ærlig sag, at hr. Holger K. Nielsen er uenig i den beslutning, der er truffet.
Men der er ikke noget, der er holdt skjult, alt er lagt åbent frem.
Beslutningen er baseret på åbne kilder, og derfor er det fuldstændig urimeligt, når hr. Holger K. Nielsen prøver at fremstille det, som om der er noget fordækt ved det her, som om der er noget, der ikke må komme frem.
Vi har været meget åbne om det. Den danske regering har netop ikke brugt diskussionen om masseødelæggelsesvåben, selv om der var en livlig diskussion.
Det er ikke den, vi har brugt som begrundelse for at deltage i krigen mod Saddam Hussein.
Det var Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det er jo fastslået af FN's Sikkerhedsråd selv.
Så også det er lagt helt åbent frem.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-03-24:
Nu vil jeg godt lige stille statsministeren et spørgsmål
gør det ikke indtryk på statsministeren, at befolkningerne i en række andre lande, Australien, Spanien - hvor det her afgjorde det spanske valg - Storbritannien, USA, vedvarende bliver ved med at stille de her spørgsmål?
Gør det ikke indtryk, at der er færre og færre statsministre, der kommer godt af sted med de bortforklaringer, vi hører her i dag fra den danske statsminister?
Det er meget det, den australske debat handler om.
Med andre ord: Det her kommer også til Danmark.
Den nuværende regering går tilbage i meningsmålingerne ganske meget i øjeblikket.
En af årsagerne er, at man har den arrogance over for grundlaget for Irakkrigen, hvor især mange kvindelige vælgere ikke kan udstå den der machostil, den arrogante stil, som især statsministeren kører.
Gør det ikke indtryk, at man ikke vedvarende kan køre den form for bortforklaringer, at man på et tidspunkt bliver nødt til at spytte ud med, hvad det her handler om?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det sidste er jo aldeles forkert.
Det er, hvad der står om masseødelæggelsesvåben.
De 12 andre punkter handler i hovedsagen om Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Det er jo netop her, hr. Ole Sohn har beviset på, at det, regeringen og folketingsflertallet brugte som argument for deltagelse i krigen mod Saddam Hussein, var hans manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Så jeg synes, det var godt, at hr. Ole Sohn netop tog det frem.
Lad mig så bare sige: Vi bruger ikke meningsmålinger som argument for at bryde en international retsorden.
Den beslutning, vi traf, er i overensstemmelse med international retsorden, er forankret i FN.
Ole Sohn (SF), 2004-03-24:
Og Danmark følger så bare trop.
Når man så bliver konfronteret med, at de argumenter, man brugte for at bryde enigheden i FN's Sikkerhedsråd, ikke holder vand, så forsøger man at sige: Jamen det har vi aldrig sagt, og det var slet ikke det, der var begrundelsen. I det beslutningsforslag med de 13 punkter, som dannede grundlag, ja, der har de 12 relation til de masseødelæggelsesvåben, man påstod, der var i Irak.
Mere eller mindre direkte.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg løber ikke på nogen som helst måde hverken fra, hvad jeg har sagt, eller de argumenter, jeg har brugt.
Men så skal man jo også citere mig korrekt.
Det har jeg redegjort for flere gange i dag.
Lad mig så fastslå igen.
Det er jo FN's Sikkerhedsråd, som enstemmigt i november 2002 fastslår, at Iraks krænkelse af sikkerhedsrådsresolutioner og spredning af masseødelæggelsesvåben og langtrækkende missiler udgør en trussel mod international fred og sikkerhed.
Det er ikke bare noget, jeg har stået og sagt.
Jeg må sige, at jeg overhovedet ikke synes, at venstrefløjen forholder sig til det, der er den praktiske virkelighed, nemlig at ifølge en meningsmåling offentliggjort for nylig, foretaget af BBC, mener et flertal af den irakiske befolkning, at invasionen var rigtig.
Det mener 48 pct., 39 pct. var imod.
57 pct. er af den opfattelse, at deres tilværelse er bedre nu end før krigen, og 71 pct. er af den opfattelse, at om et år vil situationen være endnu bedre.
Jeg synes ærlig talt, at venstrefløjen skulle interessere sig lidt mere for almindelige irakeres skæbne her og nu.
Ole Sohn (SF), 2004-03-24:
Det er fantastisk, at statsministeren kommer med en anklage
mod FN's Sikkerhedsråd, for FN's Sikkerhedsråd var jo netop ikke enig i, at der skulle gribes ind militært, sådan som USA med støtte fra Danmark gjorde.
Jeg synes da, at det er meget interessant, når man bruger den samme form for argumentation hele vejen rundt, og man også i det australske parlament har diskuteret spørgsmålet om masseødelæggelsesvåben, at statsministeren så nu forsøger at løbe fra de argumenter, som statsministeren er kommet med undervejs.
TV-avisen søndag på DR1 viste jo klippet med statsministeren, hvor man ikke alene henviste til fortiden, men faktisk også til statsministerens svar på spørgsmålet om, hvorvidt Irak har masseødelæggelsesvåben.
Hertil svarede statsministeren: Det er ikke noget, vi tror, det er noget, vi ved.
Det var nøjagtig det samme, der skete for den australske premierminister, så der er jo en påfaldende sammenhæng i argumenterne, også i et forsøg på at løbe fra de argumenter, der er brugt for at bryde FN's Sikkerhedsråds resolutioner.