runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1997-11-06:
Enhedslisten er enig i, at der er brug for at udvide det kommunale demokrati, for at vitalisere det og for at bruge nogle nye instrumenter til at sikre en sådan vitalisering.
Enhedslisten har selv i en anden sammenhæng, nemlig i lovforslag nr. L 34, foreslået at gennemføre muligheden for at stemme om skolenedlæggelser, men vi støtter selvfølgelig også dette forslag med en mere generel adgang til bindende lokale folkeafstemninger, og vi støtter i den forbindelse de foreslåede begrænsninger i, hvad der kan stemmes om.
Der skal ikke laves afstemninger, der er rettet mod mindretal, eller som begrænser menneskerettighederne.
Desuden følger det også, at når det er bindende afstemninger, skal afstemningstemaet selvfølgelig holde sig inden for de opgaver, som kommunen skal eller kan varetage.
Der må naturligvis være en sådan sammenhæng.
Der kan altid rejses tekniske spørgsmål til et forslag som dette.
Det er i givet fald i høj grad op til regeringen at løse nogle af de tekniske spørgsmål, da det er et beslutningsforslag om at pålægge regeringen at lave et lovforslag, men jeg vil godt lige nævne et par spørgsmål, som måske skulle have en afklaring under udvalgsarbejdet.
Der er f.eks. spørgsmålet om, hvordan man trækker en afstemning tilbage.
Der er jo ikke nogen, der kan have bemyndigelse til at trække folks underskrifter tilbage, og man kan heller ikke spørge alle, der har skrevet under.
Jeg ved ikke, hvordan noget sådant skulle gennemføres i praksis, selv om jeg godt kan forstå problemstillingen, der er nævnt i forslaget.
Sådan som jeg læser forslaget, kan jeg i hvert fald ikke se, at det er en
mulighed.
Vi tilslutter os selvfølgelig også forslagets del om at give mulighed for, at borgere kan kræve, at en kommunalbestyrelse tager et bestemt spørgsmål på dagsordenen.
Det er et godt redskab, hvis en kommunalbestyrelse synes, at det er nemmest at lade være med at tage spørgsmålet op.
Med disse ord er Enhedslisten positiv over for dette beslutningsforslag.
Thorkild Simonsen (S), 1997-11-06:
Her skal jeg ikke gøre så forfærdelig mange bemærkninger, selv om der i bemærkningerne til dette beslutningsforslag er noget, der sådan set godt kunne tale for en lidt mere venlig holdning end den, jeg nu giver udtryk for.
Jeg kan godt sige, hvad jeg tænker på, og det er valget i Fakse.
Ellers må jeg nok sige, at jeg synes, det foreliggende forslag ligger nært op ad det forslag, som vi lige drøftede, og som jeg i øvrigt ikke vil kommentere mere denne gang.
Jeg mener, at der er så mange begrundelser for, at man ikke skal kunne bryde ind i et valg, som én gang er aftalt at skulle gælde de næste fire år.
At man så kan opleve det beklagelige, at folk, der er valgt ud fra en bestemt forudsætning og et bestemt løfte til vælgerne, eller hvad ved jeg, fraviger det på en så alvorlig vis, som det er set, kan jeg godt se kan røre lidt ved det.
Men alligevel tror jeg, det i al almindelighed ville være klogere at have den holdning, at når man stiller op til et valg, må man regne med, og det er da heldigvis også i langt de fleste tilfælde sådan, at de valgte følger det, som de har lovet vælgerne.
Nu er der også det andet hensyn, at der ingen steder står, at man skal tage hensyn til sit eget parti, hvad mange selvfølgelig gør.
Men det står ingen steder, og herinde er man slet ikke bundet af andet end sin egen samvittighed.
Så mit indlæg skal ganske kort slutte med, at regeringen faktisk ikke kan tiltræde dette beslutningsforslag.
Frederik Nørgaard (S), 1997-11-06:
Med beslutningsforslaget lægger forslagsstillerne op til at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, der skal give vælgerne mulighed for at bestemme, at der ekstraordinært skal kunne afholdes nyvalg til kommunalbestyrelser, amtsråd og bydelsråd.
Efter et sådant lovforslag skal der kunne afholdes nyvalg, hvis over 50 pct. af vælgerne anmoder herom ved deres underskrift.
Man nævner så i bemærkningerne til beslutningsforslaget en sag fra Fakse, som fandt sted umiddelbart efter sidste kommunalvalg, og det er selvfølgelig et eksempel, som dengang vakte stor opmærksomhed og var med til, at befolkningen i stor udstrækning deltog i møder og protestaktioner.
Men vi tror, at man skal være varsom med at lovgive ud fra et enkelt eksempel.
Grundlæggende tror vi på det danske kommunalstyre, som bygger på det repræsentative demokrati, og hvor ansvaret ligger hos de folkevalgte i en 4-årig periode.
Det sker jo i hver valgperiode, at valgte på en liste skifter parti eller bliver løsgængere.
Det sker også, at det politiske flertal kan skifte ved en sådan lejlighed, men det har også vist sig, at systemet er så robust, at kommunen kan fungere videre.
Lad mig blot nævne arbejdet med lokal- og kommuneplaner, spørgetid, borgermøder og borgernes mulighed for at kontakte de lokalvalgte.
Generelt tror jeg på, at de folkevalgte i amter og kommuner gør sig store anstrengelser for at være i overensstemmelse med deres vælgergrundlag, og det er jo også en forudsætning for at kunne blive genvalgt.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Mariann Fischer Boel (V), 1997-11-06:
Det var faktisk med stor fornøjelse, jeg første gang læste SF's forslag om muligheden for at afholde ekstraordinære kommunale valg.
Dramaet i Fakse Kommune efter sidste valg stod nærmest lyslevende for mig.
Men er det nu ikke lige lovlig meget stads at gøre af Faksesagen at fremsætte et beslutningsforslag, der skal give vælgerne mulighed for at bestemme, at der ekstraordinært skal kunne afholdes valg til kommunale bestyrelser, amtsråd og bydelsråd efter nogle nærmere fastsatte regler?
Forslagsstillerne hævder, at deres forslag vil revitalisere det danske kommunestyre.
Vitalitet, det betyder jo liv.
Og for mig at se er der næppe tvivl om, at dette forslag vil skabe farve og strid i diskussionerne i de forskellige byrådslokaler rundt omkring i landet
, så hvis det er, hvad forslagsstillerne forstår ved liv, har de ret.
Så kunne det måske også være, at det blev lidt mere underholdende at overvære et byrådsmøde.
Men forslaget vil efter Venstres mening skabe så meget ustabilitet i det lokale folkestyre, at man måske kunne fristes til at tro, at man ville forsømme de nødvendige og undertiden vanskelige beslutninger. Forslaget vil efter Venstres mening ikke vitalisere det danske kommunestyre.
Det vil skabe kævl, og det vil skabe strid, hvor der i dag er forhandlinger, og så vil det vanskeliggøre det daglige arbejde.
Det vil intet gavne, tværtimod.
Det er selvfølgelig beklageligt, hvis et parti handler illoyalt i forhold til den officielle politik eller til de løfter, det har givet, men det er jo stadig væk ikke ulovligt.
Derfor synes jeg, man kun kan opfordre vælgerne til at huske, og er vælgerne utilfredse med de politikere, de har valgt, ja, så må de jo vælge nogle nye ved næste valg.
Med disse bemærkninger kan Venstre ikke støtte forslaget.
John Vinther (KF), 1997-11-06:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører på området, hr. Christian O. Aagaard,
ikke kan være til stede ved denne førstebehandling, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: I Det Konservative Folkeparti ser vi dette forslag som en fortsættelse af beslutningsforslag nr. B 8, som vi lige har haft til førstebehandling, og jeg skal med det samme meddele, at vi kan afvise dette forslag med stort set samme begrundelse som netop anført under behandlingen af B 8.
Vi hører ikke til dem, der er betænkelige ved det kommunale selvstyre.
Tværtimod er vi varme tilhængere af, at beslutninger træffes så tæt på borgerne som overhovedet muligt, og brugerindflydelsen på lokalt niveau er i en rivende udvikling med hensyn til decentralisering både på skoler, i institutioner og i de forældrevalgte bestyrelser.
Borgerne i almindelighed inddrages i stor udstrækning i lokale beslutningsprocesser.
Endelig kan man også sige, at interessen for at stille op til såvel byrådsvalg som amtsrådsvalg fortsat er meget stor.
Det er vores opfattelse, at en indførelse af muligheden for ekstraordinære valg vil kunne hindre mulighederne for en langsigtet og fornuftig planlægning af kommunens udvikling.
Med disse korte bemærkninger skal jeg som nævnt indledningsvis afvise forslaget.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-06:
Det Radikale Venstre vil gerne styrke vælgernes indflydelse, men vi mener, at dette forslag er både overflødigt og uhensigtsmæssigt.
Overflødigt, fordi de lejligheder, hvor det ville være aktuelt, heldigvis er meget sjældne, og fordi vælgerne såmænd nok skal vide at straffe den folkevalgte, der skulle finde på totalt at svigte sine valgløfter.
Jeg mener altså, at sagen fra Fakse er så atypisk, at den ikke i sig selv berettiger til at ændre den kommunale valglov.
Desuden tvivler jeg på, at 50 pct. af en kommunes vælgere vil kunne enes om at omstøde et valg eller kræve et nyvalg.
En så udpræget mistillid mellem de valgte og borgerne forekommer simpelt hen så sjældent, om overhovedet, at det ville være helt overflødigt at tage højde for den situation i valgloven.
Desuden er forslaget uhensigtsmæssigt.
Forslagsstillerne drager en parallel mellem på den ene side Folketingets mulighed for at stille et mistillidsvotum til regeringen eller en minister og på den anden side vælgernes mulighed for at kræve nyvalg til kommunalbestyrelsen.
Vælgerne skal altså ligesom Folketinget have mulighed for at kræve valg.
At de to ting skulle være et og samme, er en misforståelse.
Det gør altså en forskel, om det er vælgerne eller de folkevalgte, der har ret til at kræve nyvalg.
Tænk, hvis vælgerne havde mulighed for at kræve nyvalg til Folketinget, når betalingsbalancen skrider, arbejdsløsheden stiger og skatteskruen strammes.
Hvilke arbejdsvilkår ville vi så ikke få?
Og igen, vil det overhovedet kunne forekomme, at 50 pct.
af vælgerne kunne blive enige om at ønske en afstemning?
Det tror vi ikke.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Frank Aaen (EL), 1997-11-06:
Enhedslisten støtter varmt muligheden for at kunne afsætte byrådet, hvis der er flertal for det, og derfor er forslaget også med som et punkt i det næste forslag om demokratisering af kommunerne, som vi skal behandle om lidt, og som Enhedslisten har fremsat.
Jeg er ikke spor i tvivl om, at bare det, at der er en sådan mulighed i loven, vil få byrådet til at tænke sig godt om, for så vil man ikke kunne have denne automatiske tankegang, der er i dag: Nå, men der er fire år til valget, så lad os bare lave en masse nu, det er nok glemt, når vi kommer frem til valgdatoen.
Jeg vil også sige, at det, at en gruppe kan gå i gang med at indsamle underskrifter for at fremtvinge et nyvalg, er en aktivitetsmulighed, som helt givet vil være befordrende for et folkeligt engagement i byrådets arbejde.
I dag hører vi tit: Vi kan alligevel ikke ændre på vedtagelsen, der er jo et fast flertal, og de har bundet sig til hinanden i fire år, og de lytter alligevel ikke til os, og vi kan ikke gøre noget. Her er der, hvis man vedtager et sådant forslag, mulighed for at gøre noget.
Alene det, at man kan sige:
Her har I muligheden for at gøre noget, vil i sig selv være med til at befordre aktiviteter, og det er i virkeligheden det, det drejer sig om.
Det er at få et bedre grundlag for udfoldelse af det lokale demokrati også i form af bevægelser, hvor folk engagerer sig i det kommunalpolitiske arbejde, ikke kun hvert fjerde år, men løbende, og at de også har muligheden for at kunne blande sig på en måde, som har konsekvenser.
Vi støtter altså forslaget, men vi vil godt diskutere, om grænsen på de 50 pct. er for høj, for det er ganske mange mennesker.
Lad os forestille os at skulle samle 50 pct. af borgerne i Københavns Kommune på en underskriftsliste.
Vi kommer tilbage til forslaget om lidt.
Muligvis kan man finde nogle procenter midt imellem.
Muligvis skulle man finde forskellige procenter for en stor kommune og en mindre kommune, for det er jo oplagt, at opgaven er procentvis sværere at løfte i en meget stor kommune, end den er i en mindre kommune, så måske skulle man tænke lidt i den slags baner.
I hvert fald vil jeg sige, at 50 pct. i København Kommune næsten er det samme som ikke at have nogen mulighed.
Sonja Albrink (CD), 1997-11-06:
Kernen i det, som denne debat har drejet sig om, er, at langt de fleste forældre befinder sig på arbejdsmarkedet.
Deres børn kan ikke gå derhjemme.
Uanset hvordan vi vender og drejer argumenterne, kan vi ikke komme uden om, at hvis vi ikke vil tvinge den ene af forældrene til at blive hjemme hos børnene, er der brug for pasningstilbud af en rimelig kvalitet.
I CD mener vi, at det er i samfundets interesse, at forældrene kan uddanne sig og gå på arbejde.
Det er på arbejdsmarkedet, de værdier, der finansierer den danske velfærdsstat, skabes, og derfor er det i alles interesse, at vi sørger for ordentlige pasningsmuligheder.
Hvis kvantiteten ikke er i orden, får vi problemer på arbejdsmarkedet, men kvaliteten er mindst lige så vigtig.
Hvis ikke vi kan tilbyde vores børn ordentlig omsorg og pasning og give dem et godt pædagogisk indhold i pasningsordningerne, vil vi komme til at høre meget mere om helt uacceptable forhold ude i skolerne, end vi allerede gør i denne tid.
Hvis folkeskolen skal have en rimelig chance for at yde en anstændig præstation, er det afgørende, at de børn, som starter i folkeskolen, ikke halter bagefter hverken socialt, sprogligt eller motorisk.
Vi har imidlertid kommunalt selvstyre, og kommunerne bestemmer selv serviceniveauet.
Derfor kan man ikke både lade kommunerne styre daginstitutioner og børnepasning og så diktere fra centralt hold, præcis hvornår og hvordan pasningsgarantien skal realiseres, og hvordan pasningstilbud skal udformes.
Derfor synes jeg ikke, det er helt rimeligt at klandre regeringen for at gøre for lidt.
Regeringen kan fremsætte hensigter og henstillinger og sørge for, at de økonomiske forudsætninger er til stede, når man indgår økonomiaftaler
med kommunerne, men herefter er det op til kommunerne at træffe beslutninger om, hvordan de vil bære sig ad. Dermed har jeg så også sagt, at vi tror, at det er kommunerne selv, der har nøglen til forbedringerne.
Det er jo sådan, at nogle kommuner kunne bruge lidt mere energi på at holde serviceniveauet oppe i stedet for at holde skatten kunstigt nede; man får sjældent mere, end man betaler for. Andre kommuner anskuer stadig væk problemet igennem gamle ideologiske briller: Børnepasning skal foregå på en bestemt måde, siger de.
Men i realiteten er det jo fuldstændig ligegyldigt, hvem der står for opgaven, bare den bliver udført ordentligt.
Kommunerne har et stort ansvar i den sag.
Det må regeringen opfordre dem til at løfte.
Til sidst vil jeg gerne minde om, at kvaliteten og mængden af pasningstilbud i høj grad også er et mellemværende mellem borgerne og de kommunale politikere.
Jeg skal til slut meddele, at vi ikke stemmer for de to fremsatte forslag til vedtagelse.
Kim Behnke (FP), 1997-11-06:
Vi har før formuleret et ønske om, at hvis der undervejs i en fireårig valgperiode viser sig at være et flertal i byrådet mod en borgmester, skal dette flertal have lov til at vælge en ny borgmester.
Man kan sige, at det ikke er nogen særlig revolutionær tankegang, for det er sådan set bare en idé, som vi fuldstændig har kopieret fra Norge, hvor det er sådan, at en borgmester til enhver tid kan afsættes, hvis der er et nyt politisk flertal; det skal eksistere først.
Går man ind og lader befolkningen - oven i købet 50 pct. - kræve et nyt
byråd, mener vi ikke, at det løser nogen af de problemer, som det gamle byråd måtte have etableret.
Derimod kan der være behov for, at man vælger en ny borgmester, simpelt hen fordi den borgmester, som ved en eller anden mere eller mindre tilfældig konstitueringsaftale havner i sædet, ikke kan løfte opgaven.
Så kan byrådet have brug for muligheden for at afsætte borgmesteren.
Vi har haft sager, hvor borgmestre har været involveret i både politiske og økonomiske skandaler, og så langt behøver det jo ikke at gå, før et byrådsflertal kan bede om, at det er en anden, der bliver borgmester.
Men byrådet som sådan mener vi skal være på valg hvert fjerde år. Vi har også på et tidspunkt haft den tanke, at man fra byrådets side kunne vælge en kortere valgperiode.
På samme måde som statsministeren har en ret til at opløse Folketinget, kunne et flertal i byrådet gå sammen og sige, at det her går ikke, vi er nødt til at spørge vælgerne, og så bliver der et ekstraordinært byrådsvalg i den pågældende kommune.
Det giver den praktiske hindring, at vi ikke længere har en fælles kommunal valgdato, al den stund at man efterhånden ville få kommunevalg på 275 forskellige tidspunkter.
Der kan selvfølgelig være nogle praktiske forhold, der gør, at det ikke er hensigtsmæssigt.
Men disse to ting, at byrådet kan kræve nyvalg i kommunen, og at et flertal kan afsætte borgmesteren, er det længste, Fremskridtspartiet kan gå, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget fra SF om, at borgerne skal kunne kræve, at der bliver valgt et nyt byråd.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-06:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at jeg synes, argumentationen halter en hel del, for nu går hr. Villy Søvndal fra at kigge direkte i principprogrammet og citere fra det over til at komme med nogle tolkninger ud fra farerne, som hr. Villy Søvndal ser dem, ved en liberalisering af boligmarkedet.
Faktisk kan vi se tendenser til det modsatte andre steder end dér, hvor hr. Villy Søvndal kigger, men han henholder sig jo alene til én rapport, kan jeg forstå.
Det tror vi ikke på.
Så derfor er der et andet syn
på, hvordan boligmarkedet bør se ud, hos os end hos hr. Villy Søvndal.
Og så vil jeg sige til fru Grete Schødts, at vi ønsker
Det er klart, at det på sigt selvfølgelig vil kunne medføre, at man skal omlægge ydelser, så de i højere grad målrettes direkte til pensionisten, så det er pensionisten selv, der træffer nogle valg og får større valgfrihed.
Derudover ønsker vi at finansiere en del af stigningen med Den Sociale Pensionsfond.
Vi mener, at Den Sociale Pensionsfonds midler, i stedet for, som regeringen gør, at hive dem ind over finansloven, rent faktisk bør udbetales gradvist til landets folkepensionister.
Villy Søvndal (SF), 1997-11-06:
Nu er jeg ikke ansat som konsulent for Dansk Folkeparti, men jeg vil alligevel foreslå, at Dansk Folkeparti laver følgende tilføjelse til deres principprogram, en helt generel en, hvor der står: Det her skal ikke læses sådan, som det står med bogstaver.
Det skal læses, som det efter Dansk Folkepartis opfattelse skal forstås.
Hvis man indledte med sådan en generel sætning, så var vi måske helt ude over diskussionen, for jeg kan godt forstå, at det er ubehageligt for Dansk Folkeparti at blive taget, om man så må sige med bukserne nede, på et område, hvor man helt oplagt ikke er i samklang med at ville det bedre for de ældre.
Når man piller ved de ting, som man gør i principprogrammet på boligområdet, så rammer det mere end noget andet blytungt ned på de ældre.
Det ved enhver, der har været i nærheden af ældreområdet.
Så forstår jeg, at hr. Thulesen Dahl ikke tror på Lejelovskommissionen.
Til det er der vel kun at sige, at der er trosfrihed i det her land, men jeg synes alligevel, der skal en vis styrke til at ophæve enhver type af sandsynlighedsberegning.
De, der har forsøgt det før hr. Thulesen Dahl, er faldet ned, når de har forsøgt at flyve i modstrid med naturlovene.
Så vil jeg sige til hr. Thulesen Dahl, som vil give det
SF er et parti, der er tilhænger af fordelingspolitik.
Det, vi vil give det på, er pensionstillægget, hvilket betyder, at de ældre, der kun har den nøgne folkepension, er dem, der får
den store hjælp fra SF.
Så lader vi gerne Dansk Folkeparti hjælpe dem, der har meget i forvejen.
Det trækker en tydelig skillelinje op i dansk politik, som jeg synes er nyttig for forståelsen.
Ulla Solvang (RV), 1997-11-06:
Det Radikale Venstre prioriterer hjælpen til de svage ældre meget højt, og ministeren har netop nævnt en række af de tiltag og masser af initiativer, som den nuværende regering har iværksat i de senere år for at forbedre de ældres vilkår.
De ældre i samfundet er jo en meget uensartet gruppe med store forskelle på fysisk og økonomisk formåen.
Vi skal derfor koncentrere os om at hjælpe dem, der ikke kan selv, hjælpe på de områder, hvor det kniber, og så i øvrigt give udstrakt frihed for den enkelte til selv at klare tilværelsen.
Det forudsætter så til gengæld, at der bydes på muligheder.
I den kommune, hvor jeg kommer fra, har der i de sidste 10-12 år været konstant omstrukturering på ældreområdet.
Dette har også være tilfældet i de fleste af landets kommuner.
Og omstruktureringen er foretaget med forhåbentlig klare målsætninger, og dér må et af målene jo være til stadighed at respektere de ældre medborgeres behov for støtte i dagligdagen mest muligt, altså at hjælpe de ældre med støtte på deres egne betingelser og at respektere deres ret til så vidt muligt frit at vælge bolig.
Der er nedlagt en del plejehjemspladser i de senere år, men de er så blevet erstattet af gode ældreboliger, og disse ældreboliger kan man til gengæld flytte ind i på et tidligere tidspunkt, altså i starten af den tredje alder.
Vel må man sige, at hjemmeplejen og ældreomsorgen er et kommunalt anliggende, og at udbygningen af faciliteterne bestemmes af det kommunale selvstyre, men sådan skal det også være.
Det Radikale Venstre vil fortsætte arbejdet for gode betingelser for de svage ældre i Danmark.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-11-06:
Jeg skal vende tilbage til fru Grete Schødts, og jeg vil bl.a. tage det meget pinlige spørgsmål op, som har verseret i dagspressen, om forskelsbehandling af pensionister i forhold til udlændinge.
Jeg synes også, vi skal have den debat i dag, og jeg vil godt høre socialministerens svar på det, men senere, når jeg stiller et konkret spørgsmål.
Og fru Grete Schødts skal også blive svaret.
Men den, jeg tog ordet til i første omgang, var hr. Villy Søvndal.
Hr. Villy Søvndal hørte forkert.
Hr. Villy Søvndal må lytte bedre efter.
Hr. Villy Søvndal må læse
Dansk Folkepartis principprogram sådan, som det skal forstås.
Jeg ved ikke, hvad det er for nogle papirer, hr. Villy Søvndal sidder med dernede, men det her er principprogrammet, og det, jeg sagde i min tale inden hr. Villy Søvndals, var netop, at jeg klandrede SF for at gøre forskel.
Der er faktisk mange pensionister, der er økonomisk dårligt stillet.
Det, det drejer sig om for Dansk Folkeparti, er, at alle, når de bliver folkepensionister, bliver behandlet ens af staten.
Det er et meget, meget værdifuldt mål, som vi vil prøve at nå.
Og det skal være bedre, end tilfældet er i dag.
Det er simpelt hen for sølle, også det, SF har medvirket til.