runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2003-11-05:
Det korte svar ville jo være: Ja.
Men jeg vil nu gerne uddybe det.
Den 1. oktober 2003 fremsendte jeg en orientering til Folketingets Retsudvalg om ophævelse af forelæggelsesordningen vedrørende våbentilladelse til pistoler.
I redegørelsen stod der bl.a. oplysninger om, at der havde været 708 ansøgninger om tilladelse til pistoler, som Justitsministeriet havde behandlet i perioden fra 1. januar 2002 til 13. maj 2003.
Det blev i den forbindelse oplyst, at der blandt disse 708 ansøgninger alene blev givet 27 afslag.
I min besvarelse af spørgsmål nr. S 191-193 har jeg oplyst, at det vil være en meget ressource- og tidkrævende opgave at indhente detaljerede statistiske oplysninger om samtlige ca. 1.700 sager om våbentilladelse, som Justitsministeriet har behandlet siden etableringen af forelæggelsesordningen i 2000.
Fremskaffelsen af oplysninger om, bl.a. hvor mange personer tilladelserne fordeler sig på, forudsætter en manuel gennemgang af samtlige 1.700 sager.
Jeg har stor forståelse for ønsket om at få tilvejebragt oplysninger om tilladelser og afslag på ansøgninger om våbentilladelser under forelæggelsesordningen.
Det er også begrundelsen for og baggrunden for, at der i redegørelsen er oplyst antallet af tilladelser og afslag i perioden fra den 1. januar 2002 til den 13. maj 2003.
Derimod har Justitsministeriet ikke indarbejdet statistik over, hvor mange personer disse tilladelser fordeler sig på. Som nævnt blev der ud af 708 forelagte sager fra den 1. januar 2002 til den 13. maj 2003 alene givet 27 afslag.
Afslagene var navnlig begrundet i, at ansøgerne ikke opfyldte kravet om, at man skal have være aktivt skydende medlem af en anerkendt skytteforening i mindst 2 år, eller at ansøgeren ikke havde haft den fornødne erfaring med grovpistolskydning.
Kun ét afslag var begrundet i, at ansøgeren ved imødekommelse af ansøgningen ville have fået flere våben, end der tillades efter den gældende praksis.
Den langt overvejende del af våbentilladelser til pistoler gives til medlemmer af skytteforeninger.
Fem personer er registreret med syv grovkalibrede pistoler, mens der ikke er nogen, der har tilladelse til mere end syv af disse store pistoler.
Til sammenligning kan jeg oplyse, at registeret indeholder oplysninger om tilladelser til ca. 13.500 pistoler fordelt på ca. 7.000 personer.
Line Barfod (EL), 2003-11-05:
Skal jeg forstå ministerens svar sådan, at skytteforeningerne kan komme med en række oplysninger, men ministeriet er ikke selv i stand til i de sager, som ministeriet selv har behandlet, at finde disse oplysninger?
Er sagsgangen i ministeriet fuldstændig uden brug af edb, så man har en mulighed for at se, hvor mange personer der er tale om?
Hvordan gør man, når man skal ind og vurdere, om en person skal have tilladelse eller ej, og skal se, om den person tidligere har fået tilladelse til disse meget store våben, hvis ikke man har en registrering af, hvad det er for nogle personer, og dermed, hvor mange personer der er tale om?
Baggrunden for, at vi lavede denne her ordning, var jo, at vi ønskede at begrænse antallet af våben, at vi ønskede at få bedre styr på antallet af våben, hvem der fik våben osv., og så kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvordan det kan være, at man ikke er i stand til at komme med disse oplysninger relativt simpelt fra Justitsministeriets side.
Lene Espersen (KF), 2003-11-05:
Det er korrekt, vil jeg gerne sige til fru Line Barfod, at man må skelne imellem de oplysninger, man kan få ved at se i Skytteforeningernes Våbenregistrering, som jo altså registrerer alle skytters brug af og indehavelse af våben
, og det er korrekt, at den registrering, der finder sted hos Skytteforeningernes Våbenregistrering, er en registrering, hvor man kan udtrække nogle statistiske oplysninger - det har jeg også nævnt noget om i dag i min besvarelse til fru Line Barfod - hvorimod den forelæggelsesordning, som man indførte i forhold til Justitsministeriet, jo indebar, at når en person ønsker erhvervelse af skydevåben til brug i en skytteforening, går vedkommende ned i den lokale skytteforening, udfærdiger en ansøgning og får skytteforeningens accept af det; ansøgningen bliver så sendt til det lokale politi, det lokale politi sender ansøgningen videre til Justitsministeriet; vedlagt er der fra skytteforeningen et udtræk fra registeret på, hvor mange våben den pågældende har i forvejen, og hvilken type våben det er, hvor der jo er et maksimum på to for de forskellige våbentyper - det har noget at gøre med, om det er til terrænskydning eller baneskydning osv. - og så bliver det forelagt Justitsministeriet, der så manuelt behandler sagen.
Men det er fuldt korrekt forstået af fru Line Barfod, at der ingen mulighed er for, at man i Justitsministeriet bare kan trykke på en knap og få de tal ud, som fru Line Barfod ønsker skal udfærdiges, for så havde vi naturligvis gjort det.
Det kræver, at der er en medarbejder, der skal sidde og gå 1.700 sager manuelt igennem og foretage optælling og fordeling på personer, og det synes jeg faktisk er en ganske stor opgave, hvis det, man forsøger at få belyst, er, om der er mange mennesker i Danmark, der er i besiddelse af mange våben.
Jeg har dog så den glædelige nyhed, eller hvad man nu skal kalde det, men i hvert fald information, at oplysningerne fra Skytteforeningernes Våbenregistrering
inden længe og muligvis inden udgangen af 2003 vil blive optaget i politiets centrale våbenregister, og det vil altså sige, at så får man et samlet billede af området.
Men det er altså ikke sådan, at der ikke bliver givet tilladelse i den konkrete sag, som fru Line Barfod spurgte til.
Når det bliver forelagt Justitsministeriet er der foretaget en udskrift fra våbenregisteret, og det vil altså sige, at før man tager stilling til, om en person skal have tilladelse til anskaffelse af et våben på kaliber .32 eller derover, jamen så ved man, hvilke våben den pågældende person allerede er i besiddelse af til brug i skytteforeningen.
Line Barfod (EL), 2003-11-05:
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstår, hvordan det kan gå til, når man nu har lavet den her ordning med central forelæggelse, fordi man ønskede bedre kontrol med det.
Som jeg forstår ministerens svar, ligger kontrollen reelt stadig ude i skytteforeningerne.
Det er skytteforeningerne, der kommer med alle oplysningerne, så Justitsministeriet nærmest bare har været ekspeditionskontor for skytteforeningerne
, som jeg forstår justitsministerens gennemgang af, hvad der foregår. Hvis det er sådan, så forstår jeg lidt bedre, at man har kunnet sige: Jamen så kan vi lige så godt lægge det ud til politiet, hvis det bare er sådan et rent ekspeditionskontor. Men hvis man reelt ønskede at have en kontrol, så forstår jeg ikke, hvordan man uden at have nogen oplysninger om, hvad disse sager i Justitsministeriet går ud på, kan vurdere, at der ikke er noget problem i at lægge det ud til politikredsene.
Og det er jo det, der ligesom har rejst sagen, at ministeren ønsker at lægge det her arbejde ud til politikredsene.
Lene Espersen (KF), 2003-11-05:
Det, man skal skelne imellem, vil jeg gerne sige til fru Line
I det her tilfælde er det skytteforeningerne, der foretager registreringen, men det er politiet henholdsvis Justitsministeriet via forelæggelsesordningen, der foretager kontrollen af, om der overhovedet skal gives tilladelse, og der er der jo en lang række kriterier, der skal være opfyldt, for at der kan gives tilladelse til, at den pågældende person kan få lov at erhverve sig et skydevåben og benytte det i den lokale skytteforening.
De spørgsmål, fru Line Barfod stillede, har jo ikke gået på kontrollen eller på de kriterier, der skal være opfyldt.
De spørgsmål, fru Line Barfod stillede, er jo gået på registrering, og hvilken type statistik man kan få ud af det.
Og der er det altså den lokale skytteforening, der via Skytteforeningernes Våbenregistrering sikrer sig, at de personer, der ønsker at erhverve sig et skydevåben, så også er registrerede, så man ved, hvilket antal våben den pågældende person har.
Så jeg kan faktisk ikke se, at der er noget problem, for det, fru Line Barfod her efterlyser, er jo lige præcis: Hvem er det, der udfører kontrollen?
Den kontrol udføres ikke lokalt hos skytteforeningen, den udføres lokalt hos politiet og indtil videre via forelæggelsesordningen altså også i Justitsministeriet, som har skullet ind og vurdere, om der var grundlag for at give afslag til nogle af dem, der har ønsket at erhverve sig våben.
Så der har faktisk været en ganske klar opgavefordeling, og man kan sige, at det eneste, fru Line Barfod så har efterlyst, har været, hvorfor der så ikke i princippet blev foretaget en dobbeltregistrering, hvorfor man i Justitsministeriet ikke ville begynde at oparbejde sin egen registrering af de sager, der blev behandlet. Der har man altså valgt at sige, at da der allerede er en god registrering via Skytteforeningernes Våbenregistrering, så kan man lige så godt benytte sig af den og bruge den til at danne grundlag for de beslutninger, der skulle træffes.
Line Barfod (EL), 2003-11-05:
Jeg må tilstå, at jeg var så naiv, at jeg troede, at sagsbehandlingen i Justitsministeriet foregik på edb, og at det derfor var rimelig enkelt at se, hvor mange personer der var tale om, og at der var en mulighed for at se, når en person via sin skytteforening søgte om et våben, om den person tidligere havde fået våbentilladelse via Justitsministeriet.
Jeg kan forstå, at det har været meget naivt at tro, at man havde en sådan sagsgang i Justitsministeriet.
Og vi må jo så tage stilling til, om vi synes, at der er grundlag for, at man faktisk får en mulighed for at efterprøve skytteforeningernes registre og oplysninger.
Men der er så også noget andet, jeg undrer mig over.
Jeg havde også spurgt om i et af mine spørgsmål: Hvor mange våben vil man maksimalt kunne få tilladelse til?
Og her taler vi altså ikke om, at man skal gennemgå, hvor mange våben der er givet tilladelse til eller noget i den retning, men simpelt hen bare helt enkelt: Hvor mange våben kan man maksimalt få tilladelse til?
For igen: Formålet med at indføre de her regler, at indføre den her ordning, var, at vi ønskede at begrænse antallet og udbredelsen af våben i samfundet.
Lene Espersen (KF), 2003-11-05:
Såfremt man er medlem af en skytteforening - og jeg begiver mig nu ud i et område, ja, det er vel en sport, som jeg ikke selv har det store personlige kendskab til - er det sådan, at man skelner mellem to forskellige typer skydning: henholdsvis terrænskydning og baneskydning.
Og når man øver sig i terrænskydning og baneskydning, så kan man benytte sig af henholdsvis en revolver eller en pistol.
Det er altså, om man så må sige, de krydsmuligheder der er, altså to forskellige typer våben: revolver og pistol, og to forskellige typer disciplin: terræn- og baneskydning, og der må man maks. have
Så jeg vil sige til fru Line Barfod, at det sådan kort fortalt er de muligheder, der er.
Igen skal man ind at søge, hvis man ønsker at erhverve sig et våben til brug for disse øvelser.
Hvis det er sådan, at fru Line Barfod ønsker sådan en mere detaljeret gennemgang af dette område og af sporten,
så vil jeg nok foreslå et skriftligt spørgsmål, da jeg ikke sådan helt her på stående fod kan give den store forklaring på, hvad forskellen er på terræn- og baneskydning, men alene sige, at der i hvert fald er de to forskellige typer discipliner, og at der er to forskellige typer våben, der kan bruges til de to forskellige discipliner.
Line Barfod (EL), 2003-11-05:
Jeg vil så gerne høre, om jeg skal forstå ministerens svar sådan, at ministeren nu er i stand til at oplyse, at man maksimalt vil kunne få tilladelse til fire af de meget store våben, altså to gange to, således at ministeren altså her uden de store ressourcer er i stand til at svare på den del af spørgsmålet.
Og så skal jeg høre, hvorfor man i den redegørelse, vi har fået, hvor ministeriet altså uden at have været i stand til at gennemgå sagerne alligevel mener, at der ikke er noget problem i at sende sagerne ud til politikredsene, kun har kigget på perioden fra 1. januar 2002 til 1. maj 2003, men
ikke tilbage fra 2000, da man indførte ordningen
Hvad er baggrunden for, at man ikke har hele perioden med?
Og har man heller ikke i denne her periode nogen som helst mulighed for at få oplysning om, hvordan ordningen egentlig har fungeret?
Lene Espersen (KF), 2003-11-05:
For at tage det sidste først, så synes jeg faktisk, at der allerede er redegjort ganske godt for den også ganske lange periode i sidste omgang, hvor man har behandlet tingene efter forelæggelsesordningen, og jeg må altså sige, at jeg ikke deler fru Line Barfods opfattelse af, om der har været overblik over tingene eller ej.
Der har været et fuldstændigt overblik over de ansøgninger, der er kommet ind.
Man har benyttet sig af udtræk fra et våbenregister, hvor samtlige af disse skytter har registreret deres våben.
Det, der ene og alene er tale om, er, at man ikke er begyndt, om man så må sige at etablere sit eget registreringssystem i Justitsministeriet; man har fulgt de retningslinjer, som man har udmeldt.
Så jeg må blot konstatere, at der kan være en forskellig opfattelse af tingene, men altså fastholde, at der har været fuldt ud kontrol og overblik over de ansøgninger, der er blevet stillet ind, og at det har hvilet på den statistik, som måtte ligge til grund, før man har vurderet, om der kunne gives tilladelse til flere skydevåben til den pågældende person.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvor mange våben en person så kan erhverve sig, så forholder det sig altså sådan, at f.eks. når det gælder terrænskydning, så kan man både have revolver og pistol, og når man kan have to af hver, så er det sådan set ikke fire, der er det rigtige svar, vil jeg gerne sige til fru Line Barfod, så er det sådan set, at man kan have to revolvere og to pistoler til terrænskydning, og for så vidt angår baneskydning er der jo i princippet også åbnet op for, at man både kan have revolver og pistoler til den disciplin.
Så det er et større antal end det, fru Line Barfod var inde på.
Det er selvfølgelig også klart, som jeg sagde i min første besvarelse - nu ved jeg jo ikke, om fru Line Barfod lyttede efter - at der faktisk i Skytteforeningernes Våbenregistrering var 15 personer, der var registreret med seks grovkalibrede pistoler, og at der var fem personer, der var registreret med syv grovkalibrede pistoler.
Det er også forklaringen på, at det har været muligt for nogle personer at kommer over antallet på fire, som fru Line Barfod spurgte til. Jeg håber i hvert fald, at det gør besvarelsen mere klar, at der er en mulighed for at erhverve sig mere end fire våben, hvis man har en interesse for denne her sport.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
»Hvordan vil ministeren sikre, at kommunerne lever op til intentionerne i folkeskoleaftalen med bl.a. flere timer i dansk, matematik og engelsk, når foreløbige undersøgelser viser, at over 40 pct. af kommunerne skærer i antallet af timer i folkeskolen samt på specialundervisningen, vedligeholdelse af bygninger og efteruddannelse?«
Skriftlig begrundelse
Finansministeren sagde ved indgåelse af kommuneaftalen, at børnene i folkeskolen »ville blive glade ved at få
flere kammerater i klassen« og dermed, at der ville blive besparelser i folkeskolen
Samtidig med at regeringen har indgået en folkeskoleaftale, der indebærer et stort økonomisk løft på ca. 300 mio kr. om året til en forbedret situation,
er det derfor vigtigt at vide, hvad regeringen vil gøre, hvis det skulle vise sig, at det generelle niveau på timetallet i folkeskolen falder i modsætning til den aftale, der er indgået på området.
Vi oplevede i forrige uge, at der igen var fokus på folkeskolen.
Vi har jo lavet en aftale med regeringen og Dansk Folkeparti på det område, men det viser sig, at kommunerne har haft den helt store sparekniv fremme ifølge Bjørn Dahl, der er formand for Kommunernes Landsforenings Børne- og kulturudvalg.
Han siger, at der er ingen anden udvej.
Derfor er vi jo bekymrede, når en undersøgelse viser, at 43 pct. af kommunerne siger, at serviceniveauet næste år vil blive forringet, og samtidig har vi oplevet en finansminister, der siger, at børnene skal have flere kammerater i klassen.
Så er det, vi spørger os selv: Hvordan vil regeringen sikre, at det løft, vi forhandlede hjem med regeringen på ca. 300 mio. kr., vil udmønte sig, og hvad vil ministeren gøre, hvis det viser sig i modsætning til intentionerne, at antallet af timer faktisk vil gå ned?
Ulla Tørnæs (V), 2003-11-05:
Fornyelsen af folkeskoleloven medførte bl.a. et øget timetal til dansk og matematik på 1.-3. klassetrin.
dvs. 30 årlige klokketimer mere end det indtil da gældende vejledende ugentlige lektionstimetal på disse klassetrin
Der blev også indført andre minimumstimetal.
F.eks. blev der indført minimumstimetal for fagblokke for 1.-3. klasse, 4.-6. og 7.-9. klassetrin.
Herudover blev det vejledende timetal for visse fag forøget, og kommunerne blev økonomisk kompenseret herfor.
Kommunerne har dog fortsat mulighed for at fastlægge deres eget serviceniveau, blot lovens minimumstimetal overholdes.
Det øgede antal timer i dansk og matematik bliver indfaset over 3 skoleår.
Effekten i 2004 er derfor marginal i forhold til den samlede reform og i forhold til den samlede budgetlægning for folkeskoleområdet.
Den kompensation, kommunerne har fået som følge af det øgede timetal, udgør fuldt indfaset ca. 300 mio. kr., og i 2004 er der tale om 100 mio. kr.
Til sammenligning er kommunernes samlede udgifter til folkeskolen i størrelsesordenen 30 mia. kr. Med hensyn til udviklingen i minimumstimetallet følger Undervisningsministeriet naturligvis denne udvikling meget nøje, og jeg kan oplyse, at kommunerne p.t. er i færd med at indberette timetildelingen til de enkelte fag for skoleåret 2003-2004.
Der er formodentlig tale om en undersøgelse iværksat af Danmarks Lærerforening her i efteråret.
I hvert fald har foreningen på sin hjemmeside offentliggjort en undersøgelse
af den kommunale budgetlægning for 2004.
Foreningen iværksatte også sidste år en lignende undersøgelse.
De forventede nedskæringer blev altså til udgiftsforøgelser.
I den forbindelse kan jeg oplyse, at ifølge dataoplysninger i Danmarks Statistiks statistikbank ligger budgetteringsniveauet i 2003 på landsbasis ca. 1,9 mia. kr. over niveauet i 2001.
Der findes endnu ikke et samlet overblik over kommunernes budgetter for 2004 - det forventes først at foreligge i løbet af november - men indtil videre er der god grund til at tage resultaterne af Danmarks Lærerforenings undersøgelse med et gran salt.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Ja, det var jo en lang smøre, vi fik her.
Jeg vil spørge: Er ministeren ikke bekymret, når selv formanden for KL's Børne- og kulturudvalg giver udtryk for, at nu har kommunerne den store sparekniv fremme, og at det især er folkeskoleområdet, der må holde for?
Jeg medgiver, at der sidste år også var en undersøgelse på det her område.
Men det er jo det modsatte af, hvad vi egentlig sad og forhandlede, hvor vi skulle give det et løft i bunden.
Og så spørger jeg mig selv: Ministeren nævnte, at kommunerne var blevet kompenseret for den hævning, der er sket af det vejledende timetal, og i virkeligheden er de kun forpligtet på minimumstimetallet, men et eller andet sted synes jeg, at hvis det passer, hvad ministeren sagde, at det er det vejledende timetal, kommunerne er blevet kompenseret over, så burde der jo også være en mulighed for at sige til kommunerne: Kære venner, I er altså nødt til at leve op til den aftale, vi har. Jeg kan godt forstå, det er svært, når finansministeren samtidig går ud og laver en aftale med kommunerne, hvor han siger, at der skal flere børn, flere kammerater ind i de enkelte klasser, samtidig med at vi løfter det her.
Men er ministeren ikke bekymret?
Og er der ikke nogen muligheder for at komme efter kommunerne, således at vi i hvert fald for de penge, vi har givet i vores fælles aftale, kan sikre det faglige løft, vi vel er enige om?
Ulla Tørnæs (V), 2003-11-05:
Som jeg nævnte før, har vi endnu ikke det samlede overblik over kommunernes budgetter for 2004, men det er naturligvis indlysende, at vi vil følge udviklingen meget nøje, og vi vil naturligvis også følge meget nøje, at kommunerne lever op til de forpligtelser, som de skal leve op til i henhold til folkeskoleloven.
Det gør vi bl.a. gennem timeindmeldingen, som de skal melde til Undervisningsministeriet.
Jeg kan forsikre hr. Carsten Hansen om, at jeg er nøjagtig lige så interesseret som hr. Carsten Hansen og Socialdemokraterne i, at den aftale, vi lavede sidste år, og som handler om at styrke fagligheden i folkeskolen, hvor vi netop har rettet fokus på en række af skolens kernefag, bliver efterlevet af kommunerne, og jeg vil også holde fast i, at kommunerne har fået økonomisk kompensation for de ekstra timer, som vi har bedt dem om at indføre i folkeskolen. Men det ændrer jo ikke ved det forhold, som jeg går ud fra at hr. Carsten Hansen er enig i, at kommunerne fortsat har friheden til selv at fastsætte serviceniveauet, forudsat at de efterlever minimumsbestemmelserne i folkeskoleloven.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Jeg er glad for, at ministeren vil følge det nøje, og jeg regner med, at Folketinget også får oversendt de meldinger, ministeren nu når frem til.
Men det er jo lidt paradoksalt.
Vi oplevede for ikke ret længe siden en statsminister, der talte om at øge fagligheden.
Hvis jeg må have lov til at citere statsministeren, kunne man næsten spørge undervisningsministeren om, hvad undervisningsministeren selv synes, når vi giver 300 mio. kr og er enige om at hæve fagligheden - en god aftale, vi har lavet - og samtidig skærer den anden hånd i regeringen, altså finansministeren, benhårdt ned og siger: Flere kammerater i klasserne.
I den kommune, jeg kommer fra, planlægger man faktisk at afskedige 100 lærere.
Det er sådan de meldinger, vi kan se rundtomkring i landet.
Men det er i virkeligheden det modsatte, der er brug for.
Jeg vil spørge: Hvad vil ministeren gøre for også at få regeringen til at leve op til den folkeskoleaftale, vi har, så tallene ikke går den modsatte vej?
Vi skulle have givet et løft, men det er det modsatte, vi ser.
Ulla Tørnæs (V), 2003-11-05:
Jeg synes, det går rigtig godt.
Jeg synes, vi fik lavet en rigtig god aftale sidste år.
Det er en aftale, som blev vedtaget af et bredt flertal her i Folketinget, som styrker fagligheden i folkeskolen.
Vi var enige om en række meget, meget vigtige punkter, som skulle ændres i folkeskoleloven.
Og jeg er meget glad for, at Socialdemokraterne fortsat er interesseret i, at de bliver implementeret ude i skolen.
Så jo, vil jeg sige til hr. Carsten Hansen, jeg synes faktisk, det går rigtig, rigtig godt.
Og jeg kan forsikre hr. Carsten Hansen om, at jeg nok skal holde Folketinget og dermed også Socialdemokraterne underrettet om status.
Og såfremt vi kender tallene for kommunernes budgetter, vil jeg gerne allerede her give et tilsagn om at give dem til hr. Carsten Hansen på det møde, som vi allerede har aftalt.
Carsten Hansen (S), 2003-11-05:
Ministeren må jo medgive, at den styrkelse af fagligheden, som vi var enige om, og som statsministeren her fra talerstolen talte så smukt om, ikke kommer til at ske, når kommunerne reelt skærer i timetallet.
Nu kender vi selvfølgelig ikke det endelige tal, men de foreløbige udmeldinger viser, at det kun er 14 pct., der hæver timetallet, mens 43 pct. faktisk skærer i timetallet.
Vi kan herinde, inden for de tykke mure,
tale om alle de smukke ting, vi er ved at lave, og om alle de fine aftaler, men hvis det i virkelighedens verden viser sig, at regeringens benhårde politik over for kommunerne betyder, at man afskediger lærere, at man skærer på vedligeholdelse af bygninger og ikke mindst skærer ned på undervisningen og i forhold til eleverne, er det lige meget. Derfor er vi selvfølgelig meget bekymret for, at den generelle økonomiske politik ødelægger vores fælles målsætninger.
Og ministeren må altså medgive, at det ikke er
at styrke fagligheden, når der kommer færre timer, eller mener ministeren det?