runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Nedsættelsen af arbejdsgruppen skal bl.a. ses på baggrund af et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti og Kristeligt Folkeparti om kompensation for 2-meter-bræmmer.
I forbindelse med nedsættelsen udtaler miljøministeren, ...«, og så kommer der en udtalelse om, at jeg er glad for den dialog, der har været med Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti.
Det er sådan set deres beslutningsforslag, det er korrekt, der har ført frem til, at vi har nedsat det her udvalg.
Det er der ikke noget hemmeligt i, det er jo også noget, som er blevet meddelt alle steder.
Arbejdsgruppen skal i den forbindelse bl.a. inddrage følgende reguleringer: Bræmmer, randzoner og lign. omkring vandløb, søer, sårbar natur og vandboringer osv., restriktioner i landbrugets arealmæssige drift, f.eks.
gødningsanvendelse, arealregulering af landbruget i øvrigt, og arbejdsgruppen skal endvidere vurdere, i hvor stort et omfang EU's landdistriktsordninger kan finansiere kompensationerne«.
Jamen det er da nemt.
Det kan godt være, at man er uenig i det, men det er da ikke sådan, at man ikke her kan få en fornemmelse af, hvad det i grunden går ud på.
Det er, fordi nogle har fremsat et beslutningsforslag, hvorefter vi havde en drøftelse og fandt ud af, at vi syntes, det kunne være en god idé at prøve at nedsætte sådan en gruppe. I forbindelse med andre ting sidder Dansk Industri og diskuterer med nogle embedsmænd, fordi de har noget med miljøtilsyn at gøre, og det er de interesseret i.
Jeg synes da altid, at det er godt, at man i en arbejdsgruppe prøver at lytte til hinandens synspunkter og se, om man i fællesskab kan løse nogle ting.
Det synes jeg er den bedste vej.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
Jeg vil godt spørge miljøministeren, om han er klar over, at vi nu er ved at indføre et nyt princip i den danske miljøpolitik, nemlig princippet om at forureneren betales.
Det må være nyt.
Jo mere man forurener, jo større gaver skal man have af den nye miljøminister.
Det her er måske kun første eksempel.
Derfor vil jeg gerne høre, hvilke dyberegående overvejelser der ligger bag ministerens nye princip om, at forureneren skal betales.
I Danmark plejer det at være omvendt, der plejer det at være forureneren, der skal betale, sådan at den, der forurener, også betaler gildet.
Men det er åbenbart lavet om.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Jeg vil bare konstatere, at fra at svare udenom er ministeren nu begyndt at bruge en taktik med bare at blive siddende, når der er stillet uhyre relevante spørgsmål, fuldstændig uden at prøve at svare.
Det synes jeg er interessant og også lidt bemærkelsesværdigt i forhold til, hvordan Folketingets forretningsorden og ministeransvar og sådan noget er.
Men nu får jeg så at vide omkring det her udvalg, at det kun er omkring arealanvendelsen.
Hvorfor er det kun det?
Hvorfor er der et specielt erhverv, som skal have kompensation for at overholde landets miljøregler?
Hvorfor skal industrien ikke, hvis der kommer skærpede miljøkrav et eller andet sted, have kompensation for at overholde det?
Hvorfor skal husholdningerne ikke have kompensation for merarbejdet ved at kildesortere affald?
Hvorfor er det kun landbruget, der skal have kompensation? Næste spørgsmål er: Hvis man så tager præmissen, at det skal landbruget åbenbart have under denne her regering, hvorfor er det så kun landbruget, der skal være med til at lave reglerne?
Det er da en højst besynderlig fremgangsmåde, at et bestemt erhverv alene skal indgå i forhandlinger om, hvordan det samme erhverv skal have kompensationer for at overholde landets love.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Den 3. april 2002 offentliggjorde jeg et kommissorium for en arbejdsgruppe om rådighedsindskrænkning af arealanvendelsen på landbrugsejendomme, som regeringen og landbruget har besluttet at nedsætte.
Det fremgår af kommissoriet, at arbejdsgruppen skal opstille kriterier for, hvornår fremtidige reguleringer, der medfører rådighedsindskrænkning af arealanvendelsen på landbrugsejendomme, skal udløse økonomisk kompensation.
Arbejdsgruppen skal lave et teknisk oplæg som grundlag for en videre politisk drøftelse, og jeg har derfor valgt at nedsætte en snæver arbejdsgruppe.
Hr. Jørn Jespersen har en rigtig dårlig sag.
Det er hr. Jørn Jespersen nok ved at indse, da vi pludselig kom til at tænke
Jeg vil i hvert fald opfordre til, at vi lader være med det.
Vi ved godt, at somme tider går vi ind og giver kompensation.
Det interessante ved dette er imidlertid, at dette udvalg ikke engang er kommet med reglerne endnu. Alligevel forsøger man her i Folketingssalen at diskutere, hvad det mon ender med, og hvad det så er for en ny linje, der bliver lagt, når nu det engang ender med noget.
Det er da en mærkværdig diskussion.
Men jeg tager gerne en diskussion, når sagen ligger klar.
Men skal vi ikke lige vente at se, hvad der i grunden ligger foran os?
Så får man rig mulighed for at sige, om man synes det er ringe, eller det skulle have været bedre.
Men i dag ved vi ikke, hvordan det kommer til at se ud.
Vi tror bare, at det ender med et eller andet.
Alligevel vil jeg sige, at det er kendt stof, fordi vi ved godt selv, at vi f.eks. i Vandmiljøplan II gik ind og gav kompensation.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
»Hvorfor vil ministeren udforme regler for at kompensere specielt landbruget for at skulle overholde kommende miljøregler og hensyntagen til naturen, har ministeren tilsvarende planer for kompensation til industri og almindelige borgere, og hvorfor har ministeren kun inddraget landbruget og ikke de grønne organisationer i det udvalg, som skal udforme de konkrete regler?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Det er en interessant debat, vi har her i dag.
Når Hr. Jørn Jespersen får at vide, hvad miljøministeren vil, er det ikke det, han skal gøre, så er det ikke godt nok, eller også skal han gøre noget andet.
Det er ikke nemt at stille hr. Jørn
Jespersen tilfreds i dag.
Hr. Jørn Jespersen kan jo sige, og det står ham jo frit for: Jeg synes ikke, at det, miljøministeren gør, er godt
Hr. Jørn Jespersen bliver ved med at sige, at miljøministeren må mene noget andet end det, han mener.
Det er store veksler, der trækkes i dag.
Jeg vil bare have lov at sige: Det er det, jeg har fortalt hr. Jørn Jespersen, så kan hr. Jørn Jespersen lide det eller lade være.
Jeg har bare sagt, at sådan er det.
Og jeg må sige, at det er det, som jeg synes vi først skal gå i gang med. Man kunne godt sige, at vi skulle opsætte nogle målsætninger eller et eller andet.
Jeg vil nu hellere have, at der sker noget.
Nu laver man en sådan vejledning.
Jeg må jo sige, at det er det, for jeg tror, at det, der skal til, er vejledning.
Så kan man godt sige en masse andre ting om årstal osv., men jeg tror, at det er vejledning, der skal til.
Det tror jeg faktisk godt at hr. Jørn Jespersen vil kunne give mig ret i.
Der bliver spurgt, om de her ting ikke optager miljøministeren.
Jo, det gør det.
Jeg deltog faktisk i sidste uge i biodiversitetskonventionens partskonference i Haag, hvor vi bl.a. opstillede en række målsætninger på skovområdet.
En af disse er at forhindre tab, det vil sige tab af såvel skovarealer som biodiversitet, på grund af skovhugst, som ikke finder sted på et bæredygtigt grundlag.
Udarbejdelsen af en vejledning for indkøb af tropisk træ vil derfor være et vigtigt bidrag i denne sammenhæng, og jeg ser frem til, at vi nu kommer igang med dette arbejde.
Jeg vil desuden henvise til, at vi også gennem vores internationale bistand gør en indsats for tropeskoven.
Det er derfor min opfattelse, at vi her har en god opfølgning på biodiversitetskonventionen.
Og ja, det betyder meget, også for miljøministeren, men jeg har nu valgt at sige, at nu prøver vi med en vejledning.
Jeg tror, at det er det rigtige.
Jeg tror faktisk godt, at hvis bare indkøbere ved noget om, hvordan og hvorledes de skal gøre det, vil de gerne.
Det er i hvert fald det, miljøministeren har besluttet sig for.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Ja, det var ikke svært, det var det ikke.
Det var uendeligt nemt at få det hele med, fordi der var så lidt, for der var stort set ikke nogen initiativer ud over at udarbejde en vejledning.
Synes ministeren ikke, at det er et problem med en regnskov, som forsvinder med faretruende hast og dermed truer den biologiske mangfoldighed?
Der er dyr, planter, arter, der uddør med foruroligende hast.
Synes ministeren ikke, at det er problem, hvor ministeren måske skulle skrue en lille smule op for ambitionsniveauet?
Kunne man ikke, som alle moderne virksomheder gør, sige, at det her problem er så alvorligt, at man bliver nødt til at have nogle retningsgivende mål og tidsterminer?
Vil miljøministeren ikke overveje i det mindste at anskaffe sig en præcis målsætning og en tidsplan?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg kommer sådan set ikke med nogen årstal om et eller andet.
Jeg siger her faktuelt, at det gør vi, og jeg er da glad for, at hr. Jørn Jespersen fik det hele med.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Det synes jeg er et helt utroligt svar det her.
Det er simpelt hen i modsætning til sagen om Øststøtten, der jo er dyb tragisk, fordi den svækker Danmarks indflydelse og fører til dårligere miljø.
Dette her er på trods af sagens alvorlige baggrund jo decideret morsomt.
Jeg vil gøre noget på fem punkter, siger ministeren:
Punkt 1: Jeg vil lave en vejledning.
Punkt 2: Vejledningen vil gennemgå mulighederne for at købe bæredygtigt ind.
Punkt 3: Jeg vil invitere nogle til at være med til at lave vejledningen.
Punkt 4: Jeg er sikker på, at vejledningen vil blive til gennem et godt samarbejde.
Det er ikke imponerende.
Kunne vi komme lidt tættere på, hvordan regeringens ambitionsniveau er?
Hvornår skal vi, som den tidligere borgerlige regering sagde, nå 100 pct. bæredygtigt indkøb af tropisk træ?
Hvornår agter regeringen at leve op til det?
I 1992 kunne man sige, at 8 år senere, nemlig i 2000, ville man nå det.
Hvad mener den nuværende borgerlige regering?
Er der tale om, at man slækker ambitionsniveauet, hver gang man kommer til?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Der er ingen tvivl om, at netop de her synspunkter optager regeringen utrolig meget, og derfor vil jeg lade det være i fem punkter, når vi ser på, hvad ministeren agter at gøre:
Det er i virkeligheden det, der kan være et problem, altså hvornår man er sikker på, at man har købt bæredygtigt produceret tropisk træ.
Punkt 2: Vejledningen skal gennemgå de muligheder, der er for at købe bæredygtigt tropisk træ, så indkøbere får en reel mulighed for at vælge.
Vejledningen skal først og fremmest være beregnet til de offentlige indkøbere, men den skal også kunne bruges af private.
Punkt 3: Jeg vil invitere de grønne organisationer og trælastbranchen med til at udarbejde vejledningen.
Det er netop dem, der har et godt kendskab til tingene.
Og jeg tror, at med alle omkring bordet, kan vi være sikre på at få alle relevante problemstillinger belyst.
Punkt 4: Jeg er sikker på, at det bliver et fint samarbejde om vejledningen med et godt medspil for trælastbranchen, der jo i stigende grad inddrager miljøspørgsmål, herunder bæredygtigt skovbrug, i deres firmapolitikker.
Og som punkt 5 kan jeg i øvrigt oplyse, at jeg snarest vil orientere Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg om regeringens opfølgning på B 197 om bæredygtigt tropisk træ.
Og jeg vil tro, at nogle gerne vil vide, hvornår jeg kan sige noget, og efter det, jeg har fået at vide på nuværende tidspunkt, vil det ske inden for den næste uge.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Som en helt generel kommentar vil jeg sige, at for et par dage siden kunne man læse en kronik i Politiken af en professor på retorikstudiet i København, der gennemgik regeringens forsøg på at manipulere og snyde med kendsgerninger.
Den meget opmuntrende konklusion på kronikken var, at det godt kunne være, at man kunne føre en del mennesker bag lyset i kort tid, men på lang sigt holdt ens troværdighed ikke til det.
Det synes jeg er den mest opmuntrende kommentar til miljøministerens præstation her i dag - indtil videre.
Her havde den tidligere borgerlige regering tilbage i 1992 en målsætning om, at alt tropisk træ, der blev indkøbt af den offentlige sektor i år 2000, skulle være certificeret og bæredygtigt.
Hvad er den nuværende regerings målsætning her 10 år efter, at man vedtog beslutningen, og 2 år efter, at 100 pct. burde være bæredygtigt?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg skal gerne sige nok en gang, at den Øststøttepolitik, regeringen fører her, er en flot politik.
Vi bruger 300 mio. kr. i indeværende år og 400 mio. kr. næste år.
Vi er det land, der bruger mest.
Jeg hører godt, at der er nogen, der begynder at tale det ned til, at det er dårligt osv., men det synes jeg ikke.
Vi går stadig væk ud og bruger 1 mia. kr. til projekter, der kører i år.
Vi vil reducere med yderligere 5 mio. t CO2.
Det betyder, at vi skal ud og lave endnu større investeringer, noget, der ligner for måske 0,5 mia. kr. om året i 2008.
Det vil i høj grad også kunne gøres i Østeuropa.
Jeg tror, at mange, når de først får alle tallene lagt frem, når vi ser på de næste 8-10 år, vil komme til det resultat, at ingen sådan set helt vidste, hvor det ville lande der.
Det er jo klart.
Derfor kan man heller ikke, som fru Elsebeth Gerner Nielsen, gå op og sige, at det må være et eller andet med et system, man kigger på, for det er jo afgørende, hvor mange penge man bruger hvert år, og ikke et spørgsmål om, hvornår man får dem.
Det er et spørgsmål om, hvor mange der bliver brugt på direkte miljøprojekter.
Det er det, miljøet har brug for.
At snakke om, at man gør det ene eller man gør det andet, får man jo ingen miljøproblemer løst ved.
Det gør man derimod ved, at man bruger pengene.
Og dér er det bare, at jeg siger: Her går vi ind og bruger pengene i 2002.
Det er jeg i hvert fald i det mindste glad for. Jeg er også helt sikker på, at når vi kigger på de tal, som generelt vil blive anvendt på de her områder, vil vi opleve, at vi kommer langt højere op, fordi det netop er sådan, at der nu bliver et langt større investeringsbehov i Østeuropa, og her vil Danmark være blandt dem, der skal med, måske bare i forbindelse med, at vi laver, som jeg har sagt, Joint Implementation osv.
Men det gør ingenting, for det bliver til gavn for miljøet.
Det er jeg sikker på at vi alle vil ende med at blive tilfredse med. Jeg håber det i hvert fald.
Sådan kan jeg sige det.
Hermed sluttede spørgsmål.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
Jeg gentager, og mit spørgsmål er jo meget kort: Hvad hedder det princip, hvor man tager værdien af årets aktiviteter og lægger det sammen med årets bevilling?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
Ministeren sagde før noget i retning af: Det er jo ikke sådan, at jeg skjuler, hvad vi har gjort.
Vi kan spørge gang på gang på gang, og så kommer ministeren med en sludder for en sladder om, hvad han nu hellere vil snakke om.
Jeg vil gerne have et konkret svar, og hvis jeg ikke får et svar, må jeg jo betragte det som en bekræftelse på, at de tal, jeg står og læser op her, holder.
Sådan er det bare.
Så er det et faktum.
Det kan man vel tillade sig efter at have spurgt en 5-7 gange.
Er det ikke rigtigt, at der er så massive nedskæringer, at de 1,4 mia. kr., den tidligere regering havde afsat i år til nye Øststøtteprojekter, nu er blevet reduceret til 1,1 mia. kr. de næste 2 år?
Det vil sige en meget, meget markant reduktion.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg har den 15. marts i år svaret skriftligt på spørgsmål nr.
S 1202 fra folketingsmedlem hr. Christian H. Hansen fra Dansk Folkeparti, og jeg er glad for at få lejlighed til at gentage de oplysninger, jeg gav ved den lejlighed.
Regeringen har i forbindelse med finanslovforslaget for 2002 foretaget en række omprioriteringer.
F.eks. startede Skov- og Naturstyrelsen sidste år i samarbejde med Dyrenes Beskyttelse, Falck og Danmarks Jægerforbund en kampagne for at få bilisterne til at tage mere hensyn til og være mere opmærksomme på dyr, der passerer vejene.
Den indsats vil fortsætte fremover.
Denne systematiske overvågning vil blive videreført.
Der har endvidere igennem en årrække været et godt samarbejde mellem Vejdirektoratet og Skov- og Naturstyrelsen om i forbindelse med anlæggelsen af nye statsveje at sikre bedst mulig faunapassage, således at dyrene kan krydse vejene uden at risikere at blive kørt ned.
Den indsats vil fortsætte.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Der er jo en dyb selvmodsigelse i miljøministerens svar.
Det ene øjeblik siger ministeren: Jeg vil ikke have noget med procenter som målsætning, og jeg vil ikke have tidsplaner, jeg vil hellere have, at der sker noget.
Og et øjeblik efter roser ministeren sig af at have deltaget i en international konference, hvor man har lavet målsætninger.
Jamen betyder det så, at det er miljøministerens opfattelse, at den konference ingen handling skaber, fordi man sad og lavede målsætninger?
Men det synes ministeren altså ikke, nu vil han bare lave en vejledning, og så må vi se, hvad der sker.
Hvad hvis den vejledning ikke bliver fulgt?
Hvordan vil ministeren sætte dem i stand til at handle mere bæredygtigt og ansvarligt?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kan miljøministeren ikke bekræfte, at der i bemærkningerne til hans eget forslag står: »De foreslåede ændringer i reglerne om planlægning ... forventes at føre til, at der opføres flere butikker i de 20-30 største byer.«
Og at der endvidere står: »En vækst i butiksarealet i de største byer og muligheden for store udsalgsvarebutikker kan resultere i et behov for flere aflastningsområder uden for bymidterne i de største byer.
Der må forventes en vis vækst i antallet af butikker i udkanten af de største byer.«
Er det ikke rigtigt, at der står sådan i bemærkningerne
til ministerens eget forslag?
Og er ministeren enig i de bemærkninger?
Det må jeg jo gå ud fra at han er.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
»Vil ministeren forklare den markante svækkelse af de miljømæssige målsætninger for landbruget i regeringens nye udkast til national strategi for bæredygtig udvikling?« Skriftlig begrundelse De miljømæssige krav til landbruget i SR-regeringens nationale bæredygtighedsstrategi svækkes markant i VK-regeringens revision af denne.
Eksempelvis stilles der ikke længere noget klart krav om, at landbrugsproduktionen skal foregå bæredygtigt, ligesom man har slettet tilkendegivelsen af, at princippet om, at forureneren betaler, også skal gælde for landbruget.
Disse ændringer begrundes intetsteds.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Lad mig starte med at sige, at jeg ikke er enig i synspunktet om, at de miljømæssige målsætninger for landbruget står svagt i regeringens udkast til national strategi for bæredygtig udvikling.
Nu er den sendt i høring, og så hører vi de synspunkter, der kommer ind, og forholder os til dem.
Men lad mig understrege, at landbruget, ligesom alle andre dele af samfundet, skal medvirke til en bæredygtig udvikling i økonomisk, social og miljømæssig forstand.
Af strategien fremgår det, at landbruget skal medvirke til en bæredygtig udvikling.
Det er i overensstemmelse med det overordnede princip om, at hensynet til miljø og bæredygtig udvikling skal integreres i alle politikområder.
Det er et af de bærende principper i regeringens politik på bæredygtighedsområdet.
Regeringen lægger stor vægt på, at vi får inddraget de enkelte aktører, også landmændene, i arbejdet med en bæredygtig udvikling.
Det er min opfattelse, at landmændene tager deres rolle som miljø- og naturforvaltere alvorligt, og dette engagement
skal vi drage nytte af i den videre proces i at nå de miljømål for landbruget, som fremgår af strategien.
Her tænker jeg bl.a. på målene i vandmiljø- og pesticidhandlingsplanerne og regeringens initiativ om at indlede forhandlinger om en vandmiljøplan III.
Strategien for bæredygtig udvikling opregner indledningsvis i kapitel 1 en række centrale mål og principper, som gælder for alle indsatsområderne i strategien.
Forureneren betaler-princippet indgår her som et af de centrale principper for indsatsen for bedre miljø og bæredygtig udvikling.
Det gælder derfor også for landbruget.
Det drejer sig om at indrette landbrugsproduktionen, så der er basis for at kunne opretholde en fornuftig levestandard som landmand, naturligvis samtidig med at naturressourcegrundlaget bevares.
Det er i landmandens og resten af samfundets interesse, at landbrugsproduktionen foregår i balance med natur og miljø.
Fødevaresikkerhed, dyrevelfærd og arbejdsmiljø skal også tilgodeses.
Vi må jo ikke glemme, at en betingelse for at bevare et dynamisk liv på landet er, at forudsætningerne for at drive en fornuftig landbrugsforretning er til stede.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
Nu kunne det aldrig falde mig ind at give ministeren ansvaret for, hvad forbrugerne gør, han repræsenterer dog trods alt kun en enkelt, men det var heller ikke det, jeg spurgte om.
For det første er der jo ikke svaret ganske klart på selve spørgsmålet til i dag, nemlig om ministeren ville garantere, at de ændringer, vi forhandler nu, nemlig ændringerne i planloven, ikke vil være skyld i yderligere butiksdød.
Det har ministeren ikke svaret på.
Han har bare sagt, at det tror han ikke, men der er ikke nogen analyser, der ligger til grund for det.
Det må vi så tage
ministerens ord for.
Men det er netop derfor, jeg spørger: Hvis det nu viser sig, at de her lempelser i planloven, som mange små kommuner frygter, fører til, at der bliver yderligere koncentrationer i de store byer og følgende butiksdød på landet og i landsbyerne, er ministeren så villig til at se på det igen?
Det burde være rimelig simpelt at svare på, og det vil glæde mig enormt meget, hvis det så skulle være det eneste spørgsmål, jeg i dag reelt får et svar på fra miljøministeren.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Det er jo sådan set præcis det, jeg sagde.
Jeg har altså været ude at besøge alle kommunerne i deres kommuneforeninger, og det har været spændende.
Ved alle de lejligheder har jeg jo lagt det
her frem, planloven, de nye ting, at nu skulle kommunerne til at lave de her ting.
Så det har jeg stået og gjort, og der har alle borgmestrene og kommunalbestyrelsesmedlemmerne været til rådighed.
Så vil jeg bare sige, at det da er tankevækkende, at de ikke dér har sagt: Minister, vi vil ikke have, at vi nu får landzonekompetencen, minister, vi vil ikke have, at vi nu kommer til at bestemme inde i vores egne byer.
Jeg har været der, og det har været velbesøgte møder, og det har været interessant.
Men jeg har ikke hørt synspunkter om, at kommunerne ikke selv gerne vil have rettigheder og råderum over deres egne kommune.
Jeg har altså hørt det modsatte, og det er hr. Keld Albrechtsen nødt til at tro på.
Sådan er det.
Så tror jeg, hr. Keld Albrechtsen sagde noget om dét, at ministeren er begyndt at skrive i en vejledning, hvordan man skulle forstå ordet bycentrum.
Men det er ikke af hensyn til brugerne, det er ikke af hensyn til kommunerne, det er ikke af hensyn til dem, der skal bruge denne her.
Det er af hensyn til dem, der er bekymrede over det.
Min bekymring går meget mere på, om kommunerne nu vil acceptere og synes, at det er rimeligt, at miljøministeren går ud og begynder at fortælle dem, hvordan en bymidte skal se ud, når de med rette kan sige, at de jo ikke har gjort andet end at finde ud af sammen med deres regionplanmyndigheder, hvordan bymidter skal afgrænses. Nu gør vi det altså, men det er mest for, at vi ligesom kan være sikre på, at det, som er den måde, man har gjort det på udeomkring, også er den måde, man vil fortsætte med.
Jeg tror, det var fru Pernille Blach Hansen, der sagde noget om, hvorvidt jeg kunne stå inde for, at der så ikke ville ske noget ude i landdistrikterne, at der ikke ville blive nedlagt nogle butikker.
Jamen jeg har lige læst det op her, og der mener jeg det faktisk helt nøjagtigt, når jeg i min tale siger, at jeg har bemærket, at Butiksstrukturkommissionen i sin betænkning fra 1998 siger: Vi forudser, at forbrugernes adfærd og detailhandelens adfærd vil føre til yderligere koncentration af detailhandelen.
Den har jeg jo ingen mulighed for at gøre noget ved.
Kommunerne har nu muligheden for at gøre det.
Nu får de redskabet til at sætte fokus på og ændre det adfærdsmønster.
Men jeg er nødt til at sige, at Butiksstrukturkommissionen klart siger, at forbrugernes og detailhandelens adfærd vil kunne påvirke det.