runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-23:
Fremskridtspartiet er jo ikke betænkningsbidragsberettiget i udvalget; det er vi desværre ikke medlemmer nok til.
Men jeg kan redegøre for, hvordan Fremskridtspartiet vil stemme for de ændringsforslag, der er stillet.
Fremskridtspartiet kan stemme for alle de ændringsforslag, der er stillet af trafikministeren og tiltrådt af udvalget.
Endvidere kan Fremskridtspartiet stemme for de ændringsforslag, der er fremsat af Venstre og De Konservative og tiltrådt af Dansk Folkeparti.
Ændringsforslag nr. 8, stillet af Dansk Folkeparti og tiltrådt af både Venstre og De Konservative, er et ændringsforslag, vi også vil stemme for.
Allerede under førstebehandlingen påpegede jeg præcis, hvilke problemer det ville give, hvis vi ikke fik ændret selve paragraffen omkring overtrædelserne af maksimumgrænserne.
I forslaget til ændring af loven opereres der med, at allerede ved 40 pct. overskridelse af maksimumhastigheden kan en fører miste sit førerbevis.
Der var det, jeg påpegede allerede ved førstebehandlingen: Det er alt for restriktivt; vi må fastholde det, der er gældende nu, nemlig at der skal overskrides med 70 pct., inden der kan gribes ind.
Noget, som der ikke er tænkt på i det oprindelige lovforslag, er: F.eks. på et havneområde, hvor man kun må køre 30 km/t, vil det så sige, at føreren af en lastbil, der kommer til at køre 42 km/t, kan risikere at miste sit førerbevis.
Det kan ikke være rigtigt.
Ligeledes på en omfartsvej uden om en by, hvor trafikken kører glidende, og hvor maksimumgrænsen er 50 km/t, vil det sige, at hvis en lastbil kommer til at køre 70 km/t, ja, så risikerer vedkommende at miste førerbeviset.
Det er alt for restriktivt, og derfor støtter vi det ændringsforslag, der er stillet af Dansk Folkeparti og tiltrådt af Venstre og De Konservative. Derimod kan Fremskridtspartiet ikke støtte det ændringsforslag, der er stillet af Dansk Folkeparti vedrørende kravet om dansk indfødsret som betingelse for tilladelse til erhvervsmæssig godskørsel.
Vi mener, at det fortsat i et frit samfund skal være således, at hvis f.eks. en tysker, en svensker, eller hvem det nu er, opfylder betingelserne, ja, så skal han selvfølgelig have lov til at drive erhverv som vognmand her i Danmark.
Men det var en redegørelse for, hvordan vi vil stemme til ændringsforslagene.
Erik Larsen (V), 1999-03-23:
Jeg vil gerne allerførst starte med at sige, at vi fra Venstres side er utrolig godt tilfreds med det lovforslag, som der ligger her til første behandling i dag.
Det er jo sådan, at vi mange gange her i Folketingssalen har haft drøftelser af mulighederne for f.eks. at anvende alarmsystemer i forbindelse med senildementes ophold på plejehjem m.v.
De diskussioner har vi jo typisk haft, når der har været sager om personer, der har forladt deres bopæl og enten er forulykket eller har været stærkt forkomne, når de er blevet fundet.
Det, der har været det vanskelige i den her sag, har jo været balancen imellem den sikkerhed, vi gerne vil give de pågældende, som ikke altid er i stand til at tage vare på sig selv, og så den respekt, som vi gerne vil have for det enkelte menneske og de rettigheder, som vi forventer at de enkelte personer i vores samfund skal have.
Jeg synes, at balancen i lovforslaget er ramt utrolig godt.
Man har forsøgt at lave den svære balance mellem at sikre retten til magtanvendelse og til at indføre alarmsystemer, når det er påkrævet, men aldrig nogen sinde vil sætte spørgsmålstegn ved det offentliges pligt til at drage omsorg for de pågældende. Jeg har faktisk lyst til at læse formålsparagraffen til det her lovforslag op, for jeg synes, at den er så utrolig vigtig i den debat, der har været og skal være om lovforslaget: »Formålet med bestemmelserne i dette afsnit er at begrænse magtanvendelse og andre indgreb i selvbestemmelsesretten til det absolut nødvendige.
Jeg synes, at det lige nøjagtig er det, det handler om.
Det handler om, at alarmsystemer og andre tekniske hjælpemidler ikke må gå hen og blive en del af omsorg og pleje eller erstatte omsorg og pleje.
Så kan man se på lovforslagets enkelte bestemmelser og konstatere, at retssikkerheden for de mennesker, det omhandler, og hvor man ønsker at have mulighed for magtanvendelse også mod de pågældendes vilje, ikke alene er sikret ved, at det ikke kun er kommuner og amter, der kan sætte forslagene i værk, men at man også sikrer, at det sociale nævn er inde i behandlingen af de sager, hvor et indgreb sker imod de pågældendes vilje.
Det synes jeg er flot.
Derudover er der sikret mulighed for advokatbistand og bisiddere for dem, der måtte blive involveret i det.
Og det handler jo selvfølgelig både om de pågældende og også om de pågældendes nærmeste familie, så de også kan inddrages i disse beslutninger.
Alt i alt synes vi som sagt, at forslaget her er et godt gennemarbejdet forslag, som tager de hensyn til det enkelte menneske, som jeg her har fremhævet.
Vi har ikke nogen bemærkninger til den anden del af lovforslaget om ændringerne af koordinationsudvalgenes sammensætning.
Det synes vi falder udmærket i tråd med den udvikling, der er på området i øjeblikket.
Så en meget positiv indstilling fra Venstres side.
Arne Melchior (CD), 1999-03-23:
På grund af endog usædvanlig travlhed har CD's medlem af Trafikudvalget, nemlig undertegnede,
måttet vente med at give sine meldinger; det er lovet i betænkningen, at det ville ske ved anden behandling, og det skal jeg hermed gøre ganske kort.
CD kan tilslutte sig de betænkningsbidrag, der findes på betænkningens side 1 under overskriften »Vedrørende chaufførvikarbureauer«, ligeledes det næste punkt »Vedrørende etablering af en havarikommission«.
På side 2 kan vi tilslutte os betænkningsbidragene
vedrørende udmåling af skærpet bøde ved totalvægtoverskridelser.
Og hvad indstillingerne angår, kan jeg oplyse, at CD vil stemme for de ændringsforslag, der er stillet af ministeren med tilslutning fra det meste af udvalget, og også de ændringsforslag, der er stillet af Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Jeg beder derfor formanden inkludere CD, når disse ændringsforslag nu kommer til afstemning om en lille stund.
Samtidig kan jeg oplyse, at CD stemmer for lovforslaget
Karen Jespersen (V), 1999-03-23:
Da vi i foråret 1997 indgik et forlig eller en aftale om revision af bistandsloven og de fire nye lovforslag, der skulle erstatte bistandsloven,
havde vi nogle enkelte uløste områder.
Og et af de allervigtigste områder, vi ikke havde fået løst på det tidspunkt, var reglerne for magtanvendelse over for mennesker, der ikke kan tage vare på sig selv og deres retsbeskyttelse i den forbindelse. Derfor blev det område udskudt under henvisning til, at der allerede på det tidspunkt sad et større udvalg, der havde fået i opdrag at komme med et forslag til, hvordan vi kunne løse de problemer, der var.
Når der eksisterede uløste problemer, hang det jo sammen med, som det også er blevet sagt, at man kun havde en bekendtgørelse til at regulere området, og den bekendtgørelse var ufuldstændig.
Den blev så endnu mere ufuldstændig, i og med de nye lovforslag blev vedtaget, fordi det åbnede for en ny kombination af bolig og service og pleje.
Så vi har godt vidst, at der var problemer både med retssikkerheden og klare retningslinjer for de ansatte, der skal arbejde med de mennesker, vi har med at gøre.
Det har været fuldt begrundet, at det har taget så lang tid, og det er der da heller ingen, der har sat spørgsmålstegn ved, fordi det er meget vanskelige retssikkerhedsspørgsmål, vi har med at gøre.
Men det glæder mig selvfølgelig meget, at alle ordførere så også har vurderet, at det er et meget gennemarbejdet forslag, der kommer rundt i alle hjørner, som det er blevet sagt, og tager hensyn til en række forhold.
Det er jo selvfølgelig nærliggende, at flere af ordførerne har efterlyst et grundigt udvalgsarbejde, hvor de får sikkerhed for, hvad baggrunden er for, at der lige præcis står, som der står, og kan det se anderledes ud, eller
er den formulering, der er valgt, så den helt rigtige formulering.
Det er jeg selvfølgelig fuld af forståelse for, men kan sige, at de formuleringer, der står, virkelig har været endevendt på alle leder og kanter, og der har været arbejdet meget med det.
Det er rigtigt, som hr. Tom Behnke siger, at der har været beslutningsforslag omkring de dementes retstilstand, men det er ikke rigtigt at sige, at partierne afviste.
Det gjorde regeringen ikke.
Så vidt jeg husker, sad udvalget omkring retssikkerhed allerede på det tidspunkt, og det var det, der blev henvist til, da vi sagde, at vi ikke kunne støtte Fremskridtspartiets forslag, men at vi var enige i hensigten.
Men jeg synes, vi skal glæde os over, at vi er så enige, som vi nu er, om at sørge for, at der kommer klare regler, når det gælder sikring af omsorgen for de grupper, vi snakker om, og også klare retningslinjer for de mennesker, der skal arbejde med det.
Jette Gottlieb (EL), 1999-03-23:
Enhedslisten er glad for, at der endelig langt om længe ligger et forslag til regler om magtanvendelse. Det har været nødvendigt at bruge meget tid på det, for det er selvfølgelig et meget sårbart område.
Men det har været specielt savnet som følge af hele afinstitutionaliseringen.
Det er vigtigt at sikre, at der er mulighed for at gribe ind i forhold til de borgere, der har allersværest ved at tage vare på egne interesser.
Der har jo desværre været meget kort tid til at gennemgå forslaget i detaljer, og derfor kan jeg ikke komme med en fuldstændig tilkendegivelse nu, men umiddelbart ser forslaget fornuftigt ud på de allerfleste punkter.
Tilsyneladende giver loven sikkerhed for, at magtanvendelse, som f.eks. alarmer og pejlesystemer, aldrig må erstatte den personlige tætte kontakt, som alle ved er nødvendig for de borgere, forslaget retter sig mod.
Det er i hvert fald den måde, vi læser forslaget på, men det er klart, at der er andre fortolkningsmuligheder. Vi havde gerne set, at forslaget havde sikret værgemål til de borgere, hvor der er berettiget tvivl om, hvorvidt der foreligger samtykke eller der ikke gør.
Vi synes, det ville være en god idé, og vi mener også, at det er nødvendigt at sende lovforslaget til høring hos de patienter og faglige organisationer, der har en særlig viden om det her problemfelt.
Vi tror, at der bliver et langvarigt udvalgsarbejde, for der vil være mange delspørgsmål at afklare, men vi er parate til at gå ind i det.
Enhedslisten støtter forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 1999-03-23:
Det er et utrolig vigtigt lovforslag, vi her er i færd med at behandle.
Regelgrundlaget på det sociale område i forhold til psykisk handicappede har alt for længe været mangelfuldt.
Det har skabt en stor usikkerhed hos både pårørende til psykisk handicappede og hos plejepersonale, som har haft det daglige ansvar for disse mennesker, samt hos de politisk ansvarlige myndigheder.
Blandt de mange uafklarede spørgsmål, som plejepersonalet dagligt har stået over for, er f.eks., om det er lovligt at forhindre en senildement i at forlade plejehjemmet, eller om det er lovligt at fastspænde en person for at forhindre, at vedkommende falder og kommer alvorligt til skade.
For Det Radikale Venstre er det helt afgørende, at der med dette forslag sker en afgrænsning af, hvilke foranstaltninger det er lovligt at anvende over for mennesker
med psykiske handicap, og at der nu gives retsgarantier i de tilfælde, hvor foranstaltningerne anvendes
om på landets plejehjem og i de forskellige boformer
Det bliver nu lovligt at tvangstilbageholde beboere på plejehjem og i ældreboliger, selv om de ønsker at forlade boligen, og at føre dem tilbage til boligen mod deres vilje, hvis det skønnes rigtigt. For det andet bliver det lovligt at benytte alarm- og pejlesystemer og beskyttelsesmidler, som f.eks. fastspænding, for at forhindre personskade.
Alarmsystemer er en nyskabelse, som efter Det Radikale Venstres mening i mange tilfælde vil forbedre forholdene for især de senildemente og sikre, at de får en forsvarlig støtte og pleje. Med hensyn til anvendelsen af beskyttelsesmidler er det jo en kendsgerning, at de i praksis oftest benyttes på plejehjem.
Derfor er det vigtigt, at dette område nu også bliver reguleret.
For det tredje præciserer forslaget også, at magtanvendelse og indgreb i selvbestemmelsesretten skal begrænses mest muligt, og at den aldrig må erstatte omsorg og socialpædagogisk bistand.
Det er en pointe, som nok virker banal, men som ikke kan gentages for mange gange.
Og sidst, men ikke mindst, vil det fremover ikke længere være tilladt at fiksere personer med hjemmel i den sociale lovgivning.
På det område har der faktisk aldrig været en klar lovhjemmel, men nu fastslås det helt klart, at fiksering kun må finde sted i det psykiatriske behandlingssystem.
Det er selvfølgelig altid svært at finde en balance mellem hensynet til den enkeltes integritet og hensynet til at kunne give den nødvendige støtte til personer med betydelige psykiske handicap.
Og man kan vel altid diskutere, hvad der er, og hvad der ikke er i den enkeltes bedste interesse.
I Det Radikale Venstre finder vi imidlertid, at der med dette lovforslag er fundet den rette balance mellem disse hensyn.
Lovændringen vil styrke retssikkerheden i forhold til mennesker med et psykisk handicap og vil samtidig fjerne usikkerheden hos de personer, som har ansvaret for disse mennesker.
Jeg skal derfor på denne baggrund meddele, at Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-03-23:
Lovforslaget her giver en bedre retssikkerhed i forhold til selvbestemmelsesretten for mennesker, der grundet nedsat psykisk funktionsevne er ude at stand til at tage egne beslutninger om deres liv.
Det giver ligeledes bedre retningslinjer for magtanvendelse fra personalet, der yder omsorgen.
Der gives retsgaranti i form af de krav, der stilles for at iværksætte fiksering, tilbageholdelse i boligen, brug af diverse beskyttelsesmidler - såsom pejlesystemer m.v. - til psykisk
syge og demente personer og ligeledes retsbeskyttelse ved anbringelse i særlige boformer
, hvis dette skal ske uden samtykke fra eventuel værge.
Her kunne vi i Dansk Folkeparti, når vi nu snakker om værger, godt tænke os at vide, om værgemålsloven er skruet sådan sammen, at der eventuelt kan sidde en advokat og være værge for flere klienter samtidig.
I et enkelt tilfælde har vi hørt om en advokat, der skulle være værge for omkring 160 personer samtidig.
Er dette tilfældet, finder vi det yderst betænkeligt, hvis man skal varetage klientens interesser fuldt ud.
Loven kan få betydning for f.eks. plejehjemsbeboere, der udtrykker ønske om at forlade plejehjemmet, men som ikke er i stand til at klare sig selv på grund af demens.
Som det er i dag, er der ikke lovhjemmel til at tilbageholde en person, der vil væk fra plejehjemmet, uanset hvor dement personen er.
Lovforslaget giver helt nøje instrukser om, hvilke foranstaltninger det er lovligt at iværksætte over for disse mennesker med svær demens, hjerneskade, sindssyge eller psykisk meget uligevægtige personer, som er ude af stand til at klare sig selv.
Loven giver således en beskyttelse af den syge person.
Jeg har dog lige et spørgsmål til ministeren omkring tvangsfiksering.
Hvis dette er nødvendigt, er der så sørget for, at den fikserede overvåges konstant under fikseringen?
Her har vi jo desværre en gang imellem hørt horrible beretninger.
Jeg ved, at ude i amterne skal magtanvendelse og fiksering indberettes.
Men i det store og hele er vi meget positive over for dette lovforslag. Den anden del af lovforslaget åbner op for en mere bred sammensætning af koordinationsudvalgene, så de tilpasses de lokale interesser.
Dansk Folkeparti går positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Frank Aaen (EL), 1999-03-23:
Nu skal jeg lade være med læse op af, hvad man regner med, at det kommer til at koste.
Ministeren har vist glemt et papir på talerstolen.
Jeg vil gerne have en kopi bagefter.
Det, der bringer mig herop, er, at jeg anerkender, at regeringen i forhold til nogle af de forslag, der har verseret på skatteområdet, har begrænset skaden med det, der ligger her.
Jeg syntes nærmest, jeg hørte kulturministeren udtrykke det sådan, at det ikke var glæde, man overhovedet gået med til det, og derfor kunne det naturlige spørgsmål være: Når man er gået ind for det her, er det så ikke udelukkende, fordi man frygtede, at der uden om regeringen kunne skabes et flertal for noget, der var endnu værre?
I den forbindelse kan jeg jo ikke lade være med at sige, at uden om regeringen altså er SF plus højresiden i Folketingssalen.
Hr. Ole Sohn taler om at udvide Kulturministeriets budget.
Vi er enige.
Men hvorfor skal den eneste måde, hvorpå man helt sikkert udvider budgettet, være i form af en skattefidus?
Alle og enhver, der har deltaget bare i en halv finanslovforhandling, ved, at når der forhandles om det her næste gang, så siger man: Kulturministeriets budget?
Nå ja, men der er også en indirekte udgift, der afholdes over Skatteministeriet i form af manglende indtægter.
De første penge, som man lægger beslag på i forhold til en udvidelse af Kulturministeriets budget, er en afskrivningsfidus til Thorsen og Novo og PFA.
I dag har vi det sådan, at når man køber kunst - det kan alle gøre - så bestemmer man selv, hvad der er kunst, men når det offentlige går ind og vil støtte kunst, så bruger man en kvalitetsvurdering, som i dag ligger i Statens Kunstfond.
Hvorfor skal det nu overlades til virksomhedsejere og skattemyndighederne at vurdere, hvilken kunst der skal støttes?
Jeg forstår ikke principperne i SF's politik.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-03-23:
Nu er det jo svært at spå især om fremtiden og om mulige flertal.
Det, der har været afgørende for regeringen, er at komme med et forslag, som kan sikre en større efterspørgsel
af dansk billedkunst og billedkunst i det hele taget.
Regeringen er ikke enig med Enhedslisten i, at den bedste måde at gøre det på er ved at lave sociale sikringsordninger for kunstnerne
Vi mener, at det, der er det helt afgørende, er, at efterspørgslen styrkes, og jeg mener, at med det forslag, der her er lagt frem, er der et væsentligt incitament til at sikre, at private investorer bliver mere optaget af kunsten og billedkunstnerne, end de tidligere har været.
Det, at det så kombineres med, at vi opretter lokale billedkunstråd, der kan bidrage til en udvikling af området og bidrage til at sikre den kunstneriske kvalitet, tror jeg kan give anledning til nogle nye, fornuftige partnerskaber mellem det offentlige og det private.
Søren Hansen (S), 1999-03-23:
Et uluftigt ja!
Frank Aaen (EL), 1999-03-23:
Nå, det er såmænd bare for at gøre opmærksom på, at mæcener og alle mulige fonde, der støtter, kan lave udmærket arbejde.
De kan også lave skidt arbejde; det har vi jo hørt nogle eksempler på på det seneste med deres indkøbspolitik, men o.k., selvfølgelig kan de lave udmærket arbejde.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at de penge for en stor del også er en skat, der aldrig er blevet betalt, altså i virkeligheden offentlige midler, der på den måde sendes via private kanaler.
Det er offentlige midler, vi har overgivet til nogle private at forvalte.
Men jeg vil bare lige sige, at jeg synes, det lyder lidt luftigt, og derfor kunne jeg godt tænke mig, om vi kunne få
et mere præcist tilsagn fra Socialdemokratiet i dag: Er der rigtige penge i det her ud over det skattetab, som Skatteministeriet formentlig vil få?
Søren Hansen (S), 1999-03-23:
Jeg er som bekendt stor tilhænger af Statens Kunstfonds udskiftning og i princippet det, der kan ydes på den facon.
Det er en overordentlig kvalificeret måde at støtte kunsten på.
Men når det er sagt, må jeg sige, at den indsats, som såvel Carlsbergfondet og Louisiana som en række private sponsorer og mæcener har ydet dansk kunstliv gennem tiderne på musikområdet, på billedkunstområdet, ikke er at foragte.
Så den dér meget skarpe skillelinje med, at alt, hvad der kommer fra det private og fra virksomheder, er af det onde, og det skal undgås, og det skal hæmmes, og det skal fjernes, holder ikke for en nærmere prøvelse.
Det var det ene. Det andet er, at Socialdemokratiet naturligvis er indstillet på at honorere det forslag til vedtagelse, som vi selv er forslagsstiller til.
Frank Aaen (EL), 1999-03-23:
Lige for det første: Jeg har ikke noget imod, at man giver penge til kunst, der irriterer nogen.
Jeg synes sådan set, det er en mægtig god idé.
Det er en del af kunstens formål.
Hvad angår det økonomiske: Jeg kan godt høre i forslaget
til vedtagelse, at der er flere muligheder for at bruge flere penge for at opfylde dens tekst.
Det, jeg spørger om, er: Er det fra Socialdemokratiets side, når de har støttet og vil stemme for det her forslag til vedtagelse, så et tilsagn om cool cash til kunsten, som ligger ud over det skatteprovenu, der går tabt ved afskrivningsfidusen?
Søren Hansen (S), 1999-03-23:
I dette forslag ligger der flere udvidelsesmuligheder.
Den ene procent bliver til 1,2 pct. på det statslige område.
Der kastes nu opmærksomhed omkring dette her gennem denne debat og forhåbentligt med det resultat, at den så vil blive udnyttet, både den ene procent og forhøjelsen til 1,2 pct. Så ligger der udvidelsen til det private erhvervsbyggeri.
Vi kan håbe, at det giver masser af beskæftigelse til masser af kunstnere, og så må vi altså risikere, at der ryger en finke af panden, og at der også indimellem kommer kunst, som ikke behager enhver, eller som ikke har tilstrækkelig høj kvalitet, men det er så risikoen, der ligger i det.
Derudover ligger der en udvidelse i forbindelse med de regionale billedkunstråd, som jo sandsynligvis vil få en konstruktion, der hedder lokale kroner suppleret af statslige kroner. Så der er altså på flere områder en opfølgning af de udgiftsforøgelser, der allerede har fundet sted på det sidste, og som jeg omtalte i min tale.
Frank Aaen (EL), 1999-03-23:
Det er bare et afklarende spørgsmål.
I det forslag til vedtagelse, vi lige hørte, ligger der heri andre udvidelser af den økonomiske ramme for kunsten end den, der fremgår af, at man udvider indkøbet i den offentlige sektor, og at man muligvis indfører muligheden for en afskrivning og dermed tabt skatteprovenu?
Frank Aaen (EL), 1999-03-23:
Hr. Ole Sohn, SF's ordfører, taler jo uden om det principielle.
Jeg troede faktisk engang, at SF og Enhedslisten var enige om, at vi skulle begrænse erhvervslivets fradragsfiduser.
Vi har faktisk gennem pinsepakken og en lang række andre ting fjernet skattefiduser, mulige spekulationselementer for det private erhvervsliv, og så kommer man så lige pludselig her og går den anden vej og vil udvide det.
til alkoholafvænning, i stedet for at arbejdsgiveren selvfølgelig selv skulle betale, eller at man skulle lade det offentlige betale
Altså igen en fradragsfidus.
Jeg synes, det er en glidebane, SF er ude på.
For det andet kommer man ikke uden om, at de penge, der bruges, hvis man følger det forslag til vedtagelse, som SF's ordfører har læst op, om at åbne for en fradragsmulighed, bliver i Skatteministeriets og Finansministeriets regnskab henført til Kulturministeriets budget.
Dermed siger man, at der er sket en udvidelse, og dermed begrænser man muligheden for andre udvidelser, og det vil sige, at det her begrænser muligheden for andre og mere fornuftige anvendelser af penge inden for billedkunsten.
Henrik Svane (RV), 1999-03-23:
Der er meget sympati i Det Radikale Venstre for, at vi gør noget for billedkunstnere i dette land.
Det vil jeg komme ind på i min ordførertale lidt senere.
Jeg vil godt spørge SF's ordfører om, hvordan de tilsagn, man giver fra SF, egentlig skal finansieres.
Det er jo let at sige, at det ordner vi lige i de kommende finanslovforhandlinger. Afskrivningsspørgsmålet er nævnt som en mulighed for at give en kickstart, og det kan godt være, det kan være en vej at gå, men det provenu, som vi så mangler et sted, skal jo betales andre steder fra.
Derfor vil jeg spørge konkret til SF's idé, når vi skal snakke eventuelt kommende billedkunstlov: