Jacob Buksti (S), 1998-01-29:
Debatten om afvikling af det toldfri salg mellem EU-landene har nu bølget frem og tilbage gennem snart mange år.
Også her i Folketinget har vi diskuteret det i snart mange sammenhænge: i Europaudvalget, i samråd, i Skatteudvalget og i flere spørgsmål her i salen.
Holdningen fra et bredt flertal af partier har hele tiden været klar.
Man har stået fast på den trufne beslutning om ophævelse af det toldfri salg pr. 1. juli 1999.
Ikke desto mindre har debatten fra flere sider kunnet efterlade det indtryk, at beslutningen ikke bare bør, men også kan laves om, og at det i givet fald afhænger af en beslutning i det danske Folketing og et udspil fra den danske regering.
Men sådan er det jo ikke, og de pågældende påtager sig derfor et stort ansvar, dels ved at opbygge nogle forventninger, der ikke har rod i virkeligheden, og dels ved at legitimere, at de berørte interesser ikke har noget incitament til i tide at tilpasse sig den nye situation uden det toldfri salg. Socialdemokratiet vedstår den holdning, som allerede blev fastlagt under den tidligere borgerlige regering, og som kom til udtryk gennem den enstemmige beslutning i EU's Ministerråd i 1991 om afvikling af det toldfri salg efter en ekstraordinær, meget lang tilpasningsperiode frem til midten af 1999, således at den danske særordning for spiritus og tobak kunne bibeholdes, en særordning, der senere er blevet forlænget og ændret, således at vi kan fastholde vores særlige rejsegodsbestemmelser om en 24-timers-regel frem til år 2003, men hvor det er en forudsætning, at det toldfri salg er afskaffet.
Regeringen og Socialdemokratiet arbejder derfor ud fra den forudsætning, at det toldfri salg ophører fra midten af 1999.
Vi har særdeles svært ved at se, hvorledes beslutningen skal kunne ændres.
Dels har kommissær Montis talsmand for nylig endnu en gang understreget, at Kommissionen ikke ser noget grundlag for at forlænge ordningen og derfor ikke har tænkt sig at komme med et nyt forslag.
Desuden er der efter de oplysninger, der foreligger for os og den danske EU-repræsentation, endnu ingen medlemslande, der officielt har fremsat ønske om en forlængelse, og det har således ikke været drøftet på økofinmøder, men naturligvis foregår der diskussioner i en række lande.
Men en ændret beslutning forudsætter altså et forslag fra Kommissionen og en enstemmig beslutning i EU's Ministerråd.
Det engelske formandskab har for nylig tilkendegivet, at man ikke af egen drift vil bringe spørgsmålet om det afgiftsfri salg op under det britiske formandskab.
Det synes måske at være lidt usikkert, hvad den tyske holdning er, men eventuelle ændringer er i hvert fald så sent som for en uge siden nået til den tyske EU-repræsentation i Bruxelles, hvor det oplyses, at den tyske regering ikke har ændret holdning og slet ikke officielt, og at finansminister Waigel fortsat er fortaler for en ophævelse.
Socialdemokratiet er naturligvis opmærksom på, at den nye situation vil kræve dels tilpasninger i de berørte områder og dels mulige tilpasninger af den danske afgiftsstruktur.
Der er lavet mange beregninger af forskellig lødighed af konsekvenserne, men problemet i mange af disse beregninger er, at der ikke er taget højde for de eventuelle tilpasninger på de to områder.
Det er således bemærkelsesværdigt, at stærke lobbyinteresser ofrer store millionbeløb på at skabe indtryk af, at beslutningen kan ændres, samtidig med at faciliteterne for det afgiftsfri salg udbygges.
Det ville være mere interessant, hvis man tog fat på den nødvendige tilpasning.
Argumenterne om konsekvenserne for beskæftigelsen i det berørte område gør naturligvis indtryk på Socialdemokratiet, men vi tror grundlæggende, at den samlede virkning vil være positiv, samtidig med at vi er modstandere af en skattesubsidieret transport, der ikke har rod i et egentligt transportbehov.
Det er ulogisk og ofte til skade for miljøet.
Socialdemokratiet mener derfor ikke, at der er fremført argumenter, der skulle tilsige en ændring af den hidtidige danske holdning, og vi mener, at den store energi, der udfoldes for at opretholde denne unormale tilstand, mere fornuftigt kunne bruges til at sikre andre udviklingsmuligheder i de berørte områder.
Endelig skal jeg til slut sige, at Socialdemokratiet ikke kan støtte forslaget til vedtagelse fra hr. Kim Behnke.