Svend Auken (S), 1998-04-15:
Som jeg gjorde det under behandlingen af den første miljøsag i det nye Folketing, vil jeg også gerne under behandlingen af den første energisag i det nyvalgte Folketing byde velkommen til de nye energiordførere og også til de tidligere, altså dem, der er fortsat i jobbet efter valget, og byde velkommen til medlemmerne af Det Energipolitiske Udvalg og håbe, at vi må kunne fortsætte vores spændende og gode samarbejde. Nu bliver denne sag, så vidt jeg er orienteret, ikke behandlet i Det Energipolitiske Udvalg, men behandlet i det særlige udvalg vedrørende grønlandske love.
Og det drejer sig selvfølgelig om en lov, der først og fremmest er en del af Grønlandspolitikken, men jeg skal ikke skjule, at for os i Miljø- og Energiministeriet er samarbejdet med de grønlandske myndigheder et meget højt prioriteret område.
Og det fremgik af fru Ellen Kristensens opregning af de mange organer, der er inddraget, og som fortsat ønsker at være inddraget i arbejdet, at det stort set er alle institutioner under Miljø- og Energiministeriet, og vi vil fortsat give samarbejdet med Grønland en meget høj prioritet.
Det har været mit ønske, siden jeg også blev ansvarlig for energiområdet, at Grønland skulle have så stærk en placering som overhovedet muligt i forvaltningen af de grønlandske råstofressourcer, og derfor har vi haft en gradvis indkøring.
Vi har ikke gjort det fra den ene dag til den anden, men har haft en gradvis indkøringsperiode, og nu er der altså indgået en aftale mellem landsstyreformanden og mig på vegne af de to samfunds myndigheder, som vi gerne nu skulle have omsat til en lovgivning, der betyder, at selve forvaltningen flyttes til Nuuk.
Det er ikke ensbetydende med, at muligheden for at trække på den enorme ekspertise - og jeg kan godt tillade mig at bruge udtrykket enorm - der findes i Energistyrelsen, i Miljøstyrelsen, i Grønlands og Danmarks Geologiske Undersøgelse og i Danmarks Miljøundersøgelser, så bliver lukket af for Grønland.
Tværtimod lægger vi op til, at man skal kunne trække fuldt ud på den danske ressourcebase.
Jeg betragter problemet om fordelingen af pengene som det mindste problem.
Den store udfordring for os er - som flere ordførere har været inde på - at finde noget, der er kommercielt udnytteligt, for vi har fundet alt det, vi har søgt efter: Der er diamanter i den grønlandske undergrund, der er guld, der er olie; der er alt det, vi leder efter.
Det er bare at finde det de rigtige steder i de rigtige koncentrationer, sådan at vi kan få et godt økonomisk resultat ud af anstrengelserne.
Hvorfor siger jeg det sidste?
Jo, fordi det selvfølgelig må være både i det grønlandske og i det danske samfunds interesse, at det grønlandske samfund så vidt muligt bliver selvhjulpet og selvfinansierende.
Der har aldrig fra Grønlands side været sat spørgsmålstegn ved 50-50-fordelingen af midlerne
Flere ordførere har spurgt mig: Hvad sker der med hensyn til kompetencen?
Der sker ikke nogen ændring med hensyn til kompetencen.
Det er stadig væk en fælles dansk-grønlandsk afgørelse, om der skal gives de fornødne tilladelser og iværksættes de fornødne projekter, men hele den forvaltningsmæssige forberedelse og udførelse af beslutningerne bliver flyttet fra Danmark til Grønland.
Det er det, der sker.
Så er der blevet spurgt med hensyn til olieområdet.
Igen er det en fælles kompetence, og det siger sig selv, at de særlig saglige forudsætninger, vi har i Energistyrelsen, fuldt ud vil stå til rådighed for Grønland på det her område.
Mange har takket regeringen, og det vil jeg gerne kvittere for.
Det er jeg sikker på, de vil være glade for.
Det er i hvert fald en velfortjent tak.
Vi har haft et ualmindelig godt samarbejde på det her felt.
Jeg vil til den lange række af taksigelser også knytte en tak til Råstofforvaltningen i Danmark, som igennem mange år har gjort et fænomenalt godt stykke arbejde med at forberede de konkrete sager, tilrettelægge arbejdet, forberede arbejdet i Fællesrådet.
Det er selvfølgelig smerteligt for de mennesker, der har arbejdet i Råstofforvaltningen, at deres arbejdsplads nu flyttes til Nuuk, og mange af dem har jo ikke mulighed for at flytte med derop. Så jeg vil godt benytte denne lejlighed til at sige tak til Råstofforvaltningen for det meget, meget store arbejde, de har udført, og også forsikre om, at den viden, som medarbejderne har - de bliver jo i vores system - stadig væk vil blive nyttiggjort, så vi ikke får noget tab af kontinuitet.
Grønland skal nu overtage denne opgave.
Jeg er sikker på, at det grønlandske samfund kan klare det.
Det er en velbegrundet, det er en velforberedt, det er en velmotiveret beslutning, og jeg er lykkelig for, at samtlige partier, så vidt jeg kunne høre det, er indstillet på ikke bare at vedtage dette forslag, men gøre det i så god tid, at vi opfylder det, som fru Ellen Kristensen ønskede, og som hr. Hans-Pavia Rosing også ønskede, nemlig at det kan træde i kraft som forudset den 1. juli i år.