runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2000-03-28:
Forslagsstillerne sætter fokus på et par områder i det forløb, der handler om at få syge borgere sikkert nok og hurtigt nok frem til behandling på sygehus, nemlig ambulancepersonalets kompetence og responstiden for hjælp.
Med udgangspunkt i, at sygehusbehandlingen starter, når der foretages et opkald efter en ambulance, ønsker forslagsstillerne, at borgernes retssikkerhed skal være omfattet af klageret og erstatningsret allerede fra skadestedet. Som bekendt har vi rapporter og oplæg liggende til drøftelse af strukturen ved akutopkald, alarmering m.m.
Og ministeren har svaret på spørgsmål vedrørende ambulancepersonalets eventuelle større uddannelsesniveau og dermed accept af dem som sundhedspersonale og dermed også mulighed for at få dem ind under den retssikkerhed, som beslutningsforslaget her lægger op til, i forhold til borgerne.
Så den del kommer vi tilbage til senere på året.
Det er den del, som forslagsstillerne i deres egen del af bemærkningerne beskriver som for smal.
Men den socialdemokratiske gruppe er faktisk tilfreds med den opdeling, der ligger i det, vi kan se ude i fremtiden med hensyn til uddannelsesniveauet for ambulancepersonalet.
Så vi venter på, at den løsning kommer, og finder så heller ikke, at vi behøver beslutningsforslag nr. B 105 til den løsning.
Vedrørende opkaldsforholdene kommer regeringen også med et oplæg til en samlet løsning, når vi er færdig med de sidste udvalgsarbejder dér.
Vedrørende responstiderne generelt, om de skal være omfattet af retsstilling, finder Socialdemokraterne, at den nuværende lovgivning ser ud til at være tilstrækkelig, idet det skal være amtskommunerne, der lokalt fastsætter disse forhold i deres aftaler.
En central fastsat responstid vil kun give borgerne falske forventninger, for der kan være mange lokale og akutte forhold, der spiller ind på den konkrete responstid i det enkelte tilfælde.
Det dilemma, der er mellem responstid og alarmering set fra brugernes synspunkt,
er jo ikke et dilemma, der kun er dansk.
Men selv her kunne hver ambulanceopgave ikke løses ens hverken med hensyn til tidsfaktoren eller i forhold til den behandlingskompetence, der kunne ledsage til skadestedet. Heller ikke i Frankrig er det en sundhedsfaglig person, der tager telefonen.
Så alt andet lige synes vi, vi er godt på vej til at finde nogle løsninger, der passer til de danske forhold, og vi kan ikke anbefale B 105 i sin helhed, men ser opgaverne løst delvis.
Vi ser heller ikke mulighed for at øge retssikkerheden på visse dele af det, som beslutningsforslaget ellers lægger op til.
Dorte Bennedsen (S), 2000-03-28:
Da mit partis ordfører, fru Hanne Andersen, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre hendes indlæg.
Det lovforslag, vi behandler her, er en konsekvens af finanslovaftalen for år 2000, og forslaget går ud på, at det forbud mod at yde apotekere rabat eller andre økonomiske fordele, som hidtil har eksisteret, ophæves.
Virkningen af og forventningen til ophævelsen af denne regel og indførelse af muligheder for rabat betyder også en omkostningsbevidsthed hos apotekerne, når der bestilles varer hos grossister, producenter og importører.
Den nye regel betyder altså, at leverandører må give apotekerne en omkostningsbestemt rabat, mens salgsfremmende rabatter fortsat ikke vil være tilladt.
De rabatter, der opnås, vil være en fordel for kunderne, hvis apotekerne som forventet ændrer bestillings- og leveringsrutiner, så de betyder lettelser og besparelser for grossister og leverandører. For at sikre den ønskede ændrede adfærd, og at denne adfærd og rabatten kommer forbrugerne og det offentlige til gode, reduceres apotekernes bruttoavance, der er grundlaget for deres indtjening, kun med halvdelen af de forventede rabatter i aftaleperioden i år og næste år.
Apotekerne skal selvsagt indberette rabatterne til Lægemiddelstyrelsen, ligesom der selvfølgelig også vil blive et regelsæt for leverandørernes eller indkøbssammenslutningernes oplysninger om de ydede rabatter. De forventede reduktioner af priserne vil fordele sig med ca. 45 pct., som kommer forbrugerne til gode, og 55 pct., som kommer den offentlige sygesikring og kommunerne til gode.
Så skal jeg for god ordens skyld også understrege, at de udgifter, der er forbundet med dette forslag, nemlig øgede udgifter i Lægemiddelstyrelsen, er der allerede taget højde for i finansloven for indeværende år.
Alt i alt finder vi, at dette er et godt og et fornuftigt forslag, som vi kan støtte.
Preben Rudiengaard (V), 2000-03-28:
Denne lovændring har til formål, at vi skal opnå en reduktion af omkostningerne ved distribution af lægemidler, og det opnås ved, at apotekerne i modsætning til, hvad der gælder nu, kan opnå rabatter hos grossister, producenter og importører, men jeg vil gerne præcisere, at det kun drejer sig om omkostningsrelaterede rabatter, og det er da vigtigt, at disse rabatter så kan komme det offentlige og ikke mindst patienterne og apotekerne til gode.
Hvis dette lovforslag kommer igennem, vil det give mulighed for, at vi får omkostningsrelaterede rabatter, som skal kunne give en besparelse på 65 mio. kr. om året.
Halvdelen, der svarer til 32,5 mio. kr., skal komme apotekerne til gode, men jeg synes også, det er meget vigtigt, at sygesikringen opnår en besparelse på 20 mio. kr., at vores primærkommuner får en besparelse på 2,4 mio. kr., og ikke mindst at vores borgere får en besparelse på 18 mio. kr. Der er indgået en aftale om en besparelse på finansloven, og den tiltrådte Venstre også.
Det er Venstres opfattelse, at vi kan opnå en mere rationel administration i apoteksindkøbet ved, at vi laver denne omkostningslettelse på rabatgiversiden, således at rabatgiveren også, og det har vi jo læst i kommentarerne til loven, kan blive holdt skadesløse, selv om de måske mere eller mindre siger noget andet.
Men jeg vil gerne præcisere, at for os er det yderst vigtigt - og det kan jeg også se i lovforslaget - at det er omkostningsrelaterede rabatter, vi snakker om, og på ingen måde salgsfremmende rabatter.
Derfor mener vi heller ikke, at denne lovændring er i strid med EF-direktivet på området.
Det er vor opfattelse, at grossister, producenter og importører i samarbejde med apotekerne nu kan medvirke til, at medicinpriserne reduceres, uden at det går ud over kvalitet og sikkerhed i medicinforsyningen.
Det drejer sig således om en modernisering og øget konkurrence på området, hvilket vi i Venstre er fortalere for.
Imidlertid skal jeg ikke undlade at bemærke, at dette lovforslag viser, hvor komplekst og sammenfiltret hele det her medicindistibutionssystem er i Danmark.
Hele lægemiddelforsyningsområdet er bundet op af indviklede systemer og stive administrationsregler og organisationsformer.
Vi ser derfor frem til i Venstre, at hele apotekssektoren undergår en modernisering med afmonopolisering og liberalisering af systemet.
Lovforslaget er kun et spædt skridt på vejen, og vi ser frem til regeringens oplæg og forhandling om den i finansloven aftalte liberalisering af apotekervæsenet.
Med visse forbehold kan vi godt i store træk tilslutte os lovforslaget.
Anni Svanholt (SF), 2000-03-28:
Lovforslaget her er et af forslagene fra betænkningen om organisering af salget af medicin fra 1999, og det er også en opfølgning af finansloven for år 2000 på sundhedsområdet, som SF er med i.
Her bliver forbudet mod at give apotekerne rabat ophævet, og det bliver muligt for apotekernes leverandører at yde apotekerne rabat ved netop rationelle indkøb.
Så bliver der jo hermed skabt en egentlig incitamentsstruktur, som både kan give en fordel for apotekerne, forbrugerne og det offentlige.
Det ser jo ud til, at alle kan få en fordel her.
For os er det jo så vigtigt også at præcisere, at det altså er med hensyn til at foretage et fornuftigt indkøb.
Der er altså overhovedet ikke tale om, at man får den rabat, hvis man er rigtig god til at sælge medicin.
Det skal vi jo ikke have noget af, for vi skulle jo gerne begrænse forbruget af medicin.
må da gerne give en fordel.
Og apotekerne får halvdelen, og den anden halvdel går til befolkningen og det offentlige.
Det er den fordel, der kan komme ud af det, og det er jo ganske godt.
Det vil sige, at der altså er en pæn fordel for apotekere til virkelig at gå ind i arbejdet her for at opnå rabat gennem de rationelle indkøb. Og kan det lade sig gøre?
Jamen vi har jo gode erfaringer på feltet, hvor amterne oprettede sygehusapoteker og det såkaldte Amgros, som jo er en indkøbsforening for amterne.
Dér har man jo fået rigtig gode rabatter.
Vi håber, at det på tilsvarende vis kan lade sig gøre her, og at vi senere vil konstatere, at alle de parter, som håber på at få nogle fordele, i realiteten også får dem.
Så vi støtter forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-03-28:
Lovforslaget, som Dansk Folkeparti ser det, går i sin enkelhed ud på at gøre apotekerne mere prisbevidste til gavn for patienterne og øvrige, der køber lægemidler hos apotekerne.
Dette er selvfølgelig med henblik på, at forbrugerne får mulighed for at købe billigere medicinpræparater.
Som loven er i dag, er det ikke muligt for apotekerne at modtage rabatter fra deres leverandører.
Når apotekerlovens § 3 b ophæves, åbnes denne mulighed for apotekerne for at modtage de omkostningsrelaterede rabatter, blot ikke de salgsfremmende, som også andre har været inde på.
Spørgsmålet er så, om der klart kan trækkes en skillelinje for, hvornår rabatterne er omkostningsbestemte eller markedsføringsrelaterede.
For at holde snor i det, så rabatterne kommer forbrugerne til gode, er der fastsat en bruttoavance ifølge aftale mellem Apotekerforeningen og Sundhedsministeriet.
Det synes vi i Dansk Folkeparti er udmærket, selv om vi ikke er en del af forliget om finanslovaftalen.
Men vi sætter alligevel nogle spørgsmålstegn ved, om de besparelser, som er opført i forslaget, er helt realistiske.
Får apotekerne øgede omkostninger med forslaget her?
Det vil vise sig.
Når reglerne er fastsat, kan apotekerne så efterfølgende kigges over skulderen, idet der er oplysningspligt fra leverandørside?
Fra hvem, hvornår og hvor store skal rabatterne være?
Ud fra lovforslaget vil der som sagt kunne skabes en bedre indkøbspolitik.
Apotekerne vil uden tvivl købe direkte ind hos producent, importør eller grossist.
Vi håber så, at denne omkostningslettelse vil ske.
Efter de beregninger, der er opridset i forslaget,
bliver det omkring 60 mio. kr. i år 2000 i grossistledet samt ca. 5 mio. kr., begge beløb plus moms, hos apotekerne.
Disse besparelser sætter vi som sagt spørgsmålstegn ved.
Kun tiden vil vise, om de er realistiske, for det svarer faktisk til, at lægemiddelpriserne kan reduceres med ca. 40,6 mio. kr., hvoraf så procentvis cirka halvdelen tilfalder forbrugerne og den anden halvdel sygesikringen, og så får kommunerne 6 pct., som så efterfølgende bliver udlignet over DUT-princippet for de to sidstnævntes vedkommende.
Det er sådan, at ændrede indkøbsvaner ikke slår igennem lige med det samme, og der er da også sat et par forskellige datoer i forslaget.
Vi ser positivt på forslaget, men der er nogle økonomiske beregninger og nogle ændrede forretningsgange, som Dansk Folkeparti mener ikke holder helt stik.
Der er også en lille hage ved det her, synes jeg, og det er, at lovforslaget måske skulle have været behandlet sammen med den fremtidige struktur inden for apotekervæsenet.
Men vi kan forstå, at det kommer senere på året.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-28:
Der står jo under medicin i finansloven på side 32 i det lille hæfte om aftaler, hvori CD også er med, flere forskellige ting.
Nu har der været to ordførere oppe og sige, at det ville have været godt for overblikket, hvis man havde fået det hele samlet i en pakke, men da havde det måske ikke været praktisk muligt at gøre det på den måde.
Og man skal ikke tillægge det andet end almindelig tvivl, det, som jeg så siger siden
hen, for
jeg kan jo læse tilbage, at argumenterne for at tage rabatterne væk sådan stort set var de samme.
Man lænede sig også op ad det samme direktiv.
Men jeg kan godt se, at der kan blive problemer med at gennemføre det her rent administrativt.
Skulle det ske, vil jeg sige til ministeren, at så står CD selvfølgelig bag at finde de millioner kroner, vi så kommer til at mangle.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-03-28:
I dag er der et forbud mod at yde
Lovforslaget her fremsættes for at fremme en rationel indkøbsadfærd hos apotekere og dermed medvirke til at reducere omkostningerne ved distribution af lægemidler.
Den herved opnåede omkostningslettelse kommer såvel apotekerne som det offentlige til gode, og det er jo godt.
Det skønnes, at apotekerne samlet kan opnå årlige rabatter på ca. 65 mio. kr., og det er halvdelen, der kommer apotekerne til gode, mens den andel halvdel kommer sygesikringen og forbrugerne til gode i form af lavere priser.
Ikke mindst det sidste er vigtigt.
De gældende krav om ens forbrugerpriser og reguleret adgang til at forhandle lægemidler kan begrænse apotekernes incitament til at udvise omkostningsbevidsthed i forhold til grossister, producenter og importører.
Det er sådan set det, der har været drivkraften for nu at komme med det her ændringslovforslag.
På den baggrund har udvalget om organisering af salg af medicin anbefalet, at apotekernes leverandører får mulighed for at yde rabatter til apotekerne.
Det er Det Radikale Venstres opfattelse, at leverandørernes mulighed for at yde omkostningsrelateret rabat vil medvirke til at fremme rationelle indkøb i apotekersektoren.
Det Radikale Venstre lægger som sagt vægt på, at de rabatter, som apotekerne opnår, ud over apotekerne også kommer patienterne og det offentlige til gode.
Vi mener, at lovforslaget er et skridt på vejen til lavere medicinpriser, og Det Radikale Venstre ser frem til en hurtig udvalgsbehandling.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-03-28:
Jeg vil gerne takke for den velvillige modtagelse, som forslaget har fået her i salen.
Det var vel også til en vis grad forventet, eftersom der på det her område jo i hvert fald ligger en finanslovaftale, og den fik jo også
flot opbakning.
Jeg er meget tilfreds med, at der er en klar tilkendegivelse af, at vi har en fælles interesse i at sikre, at kunderne, patienterne, de, der har brug for medicin, får medicinen til så lave priser som muligt, og at det så også har en betydning for de offentlige kasser, gør jo ikke noget i den her sammenhæng.
Så jeg er glad for at konstatere, at det er en fælles bestræbelse, som er tilkendegivet her fra partierne.
Jeg er nu ikke i tvivl om, at det kan lade sig gøre, men jeg noterede også tilsagnet om, at under alle omstændigheder stod man ved, at pengene skulle findes, og det er jeg selvfølgelig meget tilfreds med.
Alt i alt vil jeg gerne kvittere for modtagelsen og tilsige min medvirken til en hurtig udvalgsbehandling.
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-28:
Jeg vil gerne spørge om det, som også er blevet rejst fra anden side, nemlig problemerne i at skelne mellem en omkostningsrelateret rabat og en salgsfremmende rabat.
Det hænger naturligvis sammen med, at Enhedslisten faktisk ikke tror, at man kan skelne mellem de ting, og vi tror i hvert fald, det er meget muligt at omgå de ting.
Det er sådan set grunden til, at vi meget godt kunne tænke os at advare aftalepartierne ganske grundigt om, at der kan opstå meget store problemer i forbindelse med forslaget.
Vi synes, at sagen med dyrlægerne og grossisterne og apotekerne, der har kørt meget i de sidste par dage, sådan set antyder, hvad det er for nogle problemer, man kan komme ud for.
Vi synes selvfølgelig, det er meget ædelt at forsøge at presse apoteker og leverandører til at spare på omkostningerne - det vil vi gerne være med til at presse dem til - men vi er altså ret bange for den metode, der er lagt op til.
Preben Rudiengaard (V), 2000-03-28:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om rabatordningerne i det her lovforslag, som jo kører meget på den humane medicin - det, vi får udskrevet som patienter osv. - også berører den veterinære medicin, for det synes jeg er meget vigtigt for det udvalgsarbejde, vi skal indgå i, idet dyr jo i princippet også kan være patienter.
Jeg har ikke kunnet se i dette lovforslag, om der er en selektion her eller det hele er
under ét.
Dorte Bennedsen (S), 2000-03-28:
Hensigten med lovforslaget her er at give ministeren en mulighed for at dispensere fra loven om apoteksvirksomhed, og denne dispensation skal føre til, som også ministeren var inde på, at sygehusapoteker kan påtage sig opgaver for private virksomheder, når det gælder kontrol og analyse og rådgivning, hvis og når disse firmaer fremstiller varer til brug på sygehusene og vel at mærke varer, der ikke kan leveres af andre.
I bemærkningerne gøres der så opmærksom på, at det især gælder beholdere til væsker, så det sikres, at disse beholdere kan fremstilles og leveres uden pvc.
Man må jo sandelig sige, at det er ændrede signaler fra Venstre, som under tidligere debatter har været totalt afvisende over for at give sådanne muligheder til sygehusapotekerne og i det hele taget har givet udtryk for, at sådanne muligheder ikke skulle gives overhovedet til offentlige virksomheder.
Det var sådan en principiel og generel holdning.
Jeg må gå ud fra, at det forslag, vi her har til behandling, har set dagens lys, fordi det netop gennem den konkrete sag på Fyn er gået op for Venstre, hvad konsekvensen af dets hidtidige holdning til sygehusapoteker kan medføre.
Nu er det jo enhvers ret at blive klogere, og Venstre skal da heller ikke have utak for at have fået et nyt syn på sygehusapoteker.
Imidlertid hænger hensigten med og argumenterne for ønsket om en dispensationsmulighed ikke rigtig sammen, og den mulighed løser ikke det reelle problem, som vel nærmest handler om danske virksomheders mulighed for at eksportere disse materialer, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Vi ser derimod frem til det forslag, som ministeren just har orienteret om at hun vil fremsætte - et forslag, der vil kunne give mulighed for et nyttigt samarbejde mellem sygehusapotekerne og private virksomheder.
Og vi går da også ud fra efter det foreliggende forslag her, at sådan et forslag fra ministeren vil få Venstres fulde støtte.
Henriette Kjær (KF), 2000-03-28:
Dette lille lovforslag, som er fremsat af Venstre på baggrund af en helt konkret problemstilling,
Det burde måske være formuleret som et beslutningsforslag, hvis det er korrekt, at der ligger de problemer i det, som sundhedsministeren her har skitseret, men så finder vi nok også ud af det.
Vi er selvfølgelig ikke glade for at udvide offentlig virksomhed
, men vi kan også godt se det praktiske i, at et sygehusapotek her påtager sig en analyseopgave for at fremme et miljøvenligt produkt til brug for sygehuse.
Det er der meget fornuft i, og vi skal jo ikke være så ideologiske, så det går ud over fornuften.
Da lovændringen er formuleret som en dispensationsmulighed, hvor sundhedsministeren direkte skal ind og sige god for dispensationen, så mener vi, der burde være sikret mod misbrug af loven, og vi forventer selvfølgelig også, at det lovforslag, som sundhedsministeren har været så flink at ville fremsætte, også gør det.
Anni Svanholt (SF), 2000-03-28:
Af den pressemeddelelse, som Venstre har udsendt, har jeg forstået, at baggrunden for forslaget her om ændring af lov om apoteksvirksomhed er et ønske om at sikre en produktion af pvc-fri beholdere til en infusionsvæske til medicinsk brug, som er udviklet i samarbejde mellem en fynsk virksomhed og Fyns Amts centralapotek.
I dag er det ikke tilladt for sygehusapoteker at indgå sådanne udviklingskontrakter.
I SF er vi tilhængere af udviklingskontrakter mellem det offentlige og private virksomheder.
Der er masser af viden og kompetence i den offentlige sektor, som i langt højere grad burde udnyttes gennem udviklingskontrakter.
Sådanne samarbejder kan både være med til at udvikle den offentlige sektor og samtidig skabe beskæftigelse og nye produkter.
I dette tilfælde er der netop tale om, at der er udviklet en miljøvenlig beholder til infusionsvæske, som Fyns Amts centralapotek har medvirket til, og hvis loven ikke ændres, skal projektet standses, og det ville være meget uheldigt at standse samarbejdet lige netop nu med vidtrækkende konsekvenser for miljø, sundhed og beskæftigelsen på virksomheden.
Så denne sag har også optaget os i SF.
Efter en henvendelse fra SF'erne i Fyns Amtsråd skrev jeg et brev den 11. februar i år til den tidligere sundhedsminister, Carsten Koch, for netop at få spørgsmålet om sygehusapotekernes aktiviteter taget op i forbindelse med den ændring af loven om apoteksvirksomhed, som blev aftalt i finansloven for år 2000.
Vi ønsker nemlig en ændring af loven
om apoteksvirksomhed, der giver sygehusapotekerne mulighed for at indgå udviklingskontrakter, og samtidig vil vi gerne medvirke til at løse det akutte problem for Fyns Amts centralapotek og virksomheden. Men Venstres forslag her bærer jo stærkt præg af, at partiet ikke er tilhænger af, at det offentlige kan indgå udviklingskontrakter.
Forslaget giver udelukkende mulighed
for, at sundhedsministeren kan give en dispensation i ganske særlige tilfælde og med en række forbehold.
Der ligger altså i forslaget, at en tilladelse absolut er en undtagelse.
Derfor synes vi, det er alt for begrænsende, og vi håber, der vil vise sig et flertal for en mere generel løsning.
Det virker jo nærmest, som om Venstre kun vil tilgodese en bestemt virksomhed på Fyn.
SF kan ikke umiddelbart, som lovforslaget er fremsat her, støtte det, men vi er meget glade for at høre de tilkendegivelser, der er kommet fra sundhedsministeren i dag, og tilsagnet om at fremsætte et forslag på området, sådan at man dels får en generel løsning og dels får løst det problem, der er aktuelt på Fyn. Jeg hørte også, at ordføreren for Socialdemokratiet bakkede det op, så jeg håber naturligvis, at det, inden debatten er omme, vil vise sig, at der vil være et flertal i dag for den mere vidtgående løsning, for det er det, vi bakker op, og det er det, vi ser frem til at vi kan få en hurtig behandling af.