Henriette Kjær (KF), 2004-04-20:
Først vil jeg sige, at hvis vi nu bare gav los og kommunerne fik en hel masse penge, tror fru Sandy Brinck så, at man så ville opretholde alle dagtilbud, på trods af at børnene forsvinder over i folkeskolen og årgangene bliver mindre?
Selvfølgelig vil man ikke det.
Man lukker dagtilbud nu, fordi der kommer nogle mindre årgange, og det er jo sådan set meget fornuftigt.
Det, jeg mener, er så, at forældrene i højere grad skal have lov til at bestemme, hvilke institutioner der skal lukkes.
Det skal være dem, der er dårlige, og som der ikke er stor forældresøgning til, men sådan er det ikke i dag.
Så vil jeg sige, at en selvejende institution har da ikke nogen interesse i at hæve prisen voldsomt for at kunne tjene en masse penge; det har de ingen interesse i, for så mister de da de forældre, de har, som de er glade for samarbejdet med, og hvor de er glade for børnene.
Dette er deres eksistensgrundlag.
De har ikke tjent penge før, hvorfor skulle de pludselig få lyst til det nu?
Altså det er en utopi.
Forslagsstillerne vil sikre en mere effektiv hjælp til unge, der har et stofmisbrugsproblem, og mener, at det bedst kan sikres ved, at den garanti for behandling, som gælder for voksne i amternes behandlingstilbud, også skal gælde for de under 18-årige.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at der skal gribes hurtigt og effektivt ind over for unge, der er havnet i alvorlige misbrugsproblemer.
Det var alle satspuljepartierne også enige om, da vi indgik satspuljeaftalen om fordelingen af satspuljen for 2004.
Det blev også aftalt, hvordan denne øgede og styrkede indsats skulle udmøntes.
Lad mig derfor erindre om, hvad vi aftalte på dette punkt, og følgende fremgår af forligsteksten: Partierne vil indføre en pligt for kommunerne til at udarbejde handleplaner for unge under 18 år med misbrugsproblemer, ligesom der etableres en pulje i år 2004 på 10 mio. kr. til en øget behandlingsindsats. Inden satspuljeforhandlingerne for 2005 opgøres søgningen til puljen med henblik på en vurdering af den fremtidige indsats.
Det skrev vi, for vi ingen idé havde om, hvor mange der ville komme strømmende hertil.
Vi havde ingen idé om, hvorvidt det var et helt forkert tal, vi havde skudt på, og hvordan og hvorledes.
I Socialministeriet er vi for længst gået i gang med opfølgningen af den aftale.
Den aftalte ændring af serviceloven om indførelse af en pligt for kommuner til at udarbejde handleplaner for unge misbrugere under 18 år vil blive sat på lovprogrammet for 2004-2005.
Med hensyn til den afsatte pulje er den udmeldt, og Socialministeriet behandler i øjeblikket ansøgningerne. Jeg ser derfor med den største undren på, at forslagsstillerne nu kommer og siger: Det er meget godt, at vi indgik en aftale, men det mente vi slet ikke.
Vi vil noget andet.
For så var det jo lidt på et forkert grundlag, man sagde ja til det første.
Vi var jo netop meget famlende alle sammen, fordi vi simpelt hen ikke vidste, hvad der var behov for, og det er det, vi er ved at undersøge.
Ganske vist fremgår det af bemærkningerne, at forslagsstillerne ser den indgåede aftale som positiv, men i næste omgang siger de så, at de ikke kunne komme igennem med deres krav.
Derfor fremsætter de så beslutningsforslaget, der i øvrigt går i en helt anden retning, end den indgåede satspuljeaftale går ud på.
For det fremgår jo, at forslagsstillerne vil have behandlingen af unge misbrugere under 18 år henlagt til voksensystemet, og det skal ske ved ændring af den indsats, som amterne i dag har ansvaret for efter servicelovens § 85.
De vil have ansvaret placeret hos amtskommunen, fordi det, som de argumenterer, giver mulighed for at udnytte den viden på området, man har, og vil styrke den samlede indsats. Bortset fra det besynderlige i, at vi som sagt på nuværende tidspunkt overhovedet skal diskutere det her, så kan jeg sige, at jeg er uenig i forslaget.
Det er hverken behandlingsmæssigt eller pædagogisk hensigtsmæssigt at tilbyde unge og ældre misbrugere den samme behandling, fordi deres problemer er så forskelligartede.
Med hensyn til myndighedsansvaret vil jeg sige, at uanset indsatsen hos kommune eller amt, så forudsætter dette område, at kommune og amtskommune samarbejder.
Hensigtsmæssigheden i det skal vi så diskutere i en anden sammenhæng, når vi skal diskutere struktur.
Men inddragelsen af den viden, der findes på misbrugsområdet i amterne, kan efter min mening tilrettelægges på en langt bedre måde, så kommunernes indsats i arbejdet med de unge bliver styrket.
Det er jo også det, vi aftalte omkring en øget behandlingsindsats i forbindelse med satspuljeforliget, og det arbejder jeg videre på i forbindelse med forberedelse af lovforslaget om en handlepligt.
Derfor kan vi altså ikke støtte beslutningsforslaget.