Svend Auken (S), 2000-04-25:
Jeg skal sige tak til ordførerne for de mange gode indlæg, vi har hørt i dag, og også de mange, jeg havde nær sagt lidt uforudsete og i hvert fald uforudsigelige synspunkter, der er blevet givet udtryk for undervejs i debatten.
Jeg tror, at hvis nogen var havnet i tilhørerlogen under denne her debat uden at kende forudsætningerne og uden at vide, at der var indgået et bredt forlig mellem de politiske partier, så havde det måske været lidt svært at høre det på dele af diskussionen. Man kan roligt sige, at vi er nået til det samme resultat fra meget, meget forskellige destinationer.
Altså vi har virkelig bevæget os fra nogle yderpunkter ind mod hinanden, og det er måske meget godt, at man en gang imellem trækker tingene klart frem, selv om jeg må indrømme, at hvis jeg havde de holdninger, hr. Hansen-Nord har givet udtryk for i dag, hvis jeg virkelig havde de holdninger, han har givet udtryk for om a-kraft og om klimaproblemer osv. - og der var mange andre, man kunne drage frem - så ville jeg nok betragte det som lidt af en personlig overvindelse at indgå aftaler med de nuværende regeringspartier og partierne i midten osv. i dansk politik.
Men det har hr. Hansen-Nord og hans parti gjort, og så skal jeg ikke skælde ud over, at han har nogle holdninger, der ligger langt fra den politik, vi er fælles om at gennemføre, selv om man må beundre den skrædder, der kan konstruere det par benklæder, der kan spænde så vidt, som hr. Hansen-Nord øjensynlig er i stand til at gøre med sine indlæg i dag.
Men jeg respekterer, at han har sine holdninger og sine synspunkter.
Det er jo med til at give farve og bredde i vores energipolitik, at man kan være så uenig i udgangspunktet og alligevel have styrke til at nå et fælles resultat.
Må jeg sige til hr. Martin Glerup - jeg var selvfølgelig enig i alt, hvad han sagde - at jeg synes, at han og fru Anni Svanholt og hr. Ebbe Kalnæs og fru Dorit Myltoft og andre, som har peget på de økonomiske fordele ved den aktive danske energi- og miljøpolitik, har fuldstændig ret. Det har ikke kostet konkurrenceevne, og det har ikke kostet arbejdspladser, at vi har ligget i front, når det drejer sig om miljø- og energipolitikken.
Tværtimod har det givet arbejdspladser, det har givet teknologispring, det har givet afsætning, det har givet arbejdspladser.
Vi har gjort det af miljømæssige grunde, og vi har gjort det for at forbedre forsyningssikkerheden i den danske energipolitik
, men vi har haft som en sideeffekt en meget betydelig gevinst for dansk erhvervsliv og danske virksomheder.
Hr. Martin Glerup spurgte mig konkret om de gamle møller.
Flere var inde på det samme.
Hr. Martin Glerup nævnte, om ikke det var en god idé at lave en egentlig samlet kampagne, et samlet fremstød for at få skiftet de gamle ineffektive møller ud med færre og mere effektive møller.
Jeg er hundrede procent enig med ham.
Det ligger også i vores fælles aftale.
Vi skal have ryddet alle barriererne af vejen, og så skal vi lave en ordentlig og solid oplysningsindsats på det her område.
Hr. Hansen-Nord var inde på en række konkrete spørgsmål vedrørende vores aftaler og nævnte, at vi i fællesskab burde løse dem.
Jeg håber, at vi i de kommende dage finder en løsning.
Men jeg tror ikke, hr. Hansen-Nord skal gøre sig forestillinger om, at det er muligt at finde en løsning, uden at man tager alle værktøjer i brug.
Så kan man altid diskutere doseringen af, hvor meget man vil bruge det enkelte instrument.
Men vi bliver nødt til, tror jeg, som vi også var inde på i vores aftale, at tage alle instrumenter i anvendelse.
Hr. Hansen-Nord har imidlertid ret i, at man ikke må bruge PSO-begrebet som en slags skjult skattekilde i finansieringen.
Man kan ikke bare, fordi en pris, om jeg så må sige, bliver pålagt alle, frit anvende den til ethvert tænkeligt formål.
Det skal være en gennemtænkt prioritering og fra et økonomisk synspunkt naturligvis også så lavt et tal som muligt, vi skal arbejde med.
Det er jeg helt enig med ham i.
Jeg vil ikke gå ind i alt dette med klima og atomkraft osv., som hr. Hansen-Nord gjorde sig klog på, bare sige, at jeg beundrer kollegaer med så stor indsigt som hr. Hansen-Nord, det gør jeg.
Jeg beundrer dem, selv om jeg altså ikke er nået til det samme resultat.
Tænk, at her kan der sidde tusindvis af forskere over hele verden og komme til et andet resultat, et helt andet resultat, og så er man selv i stand til at gennemskue det og nedgøre det og endda inden for den i Folketingets forretningsordens kort tilmålte taletid! Det synes jeg i sandhed er imponerende.
Fru Gitte Seeberg var inde på, at vi har indgået denne aftale, og inde på, at det vigtigste naturligvis er, hvordan vi udmønter aftalen, og det er jeg enig med hende i.
Der knytter sig jo stor spænding til, hvad Det Konservative
Folkeparti gør, når det drejer sig om den fælles indsats for at hjælpe varmekunderne i de decentrale kraftvarmeområder og i barmarksprojekterne, og dér venter vi jo stadig væk på en melding fra Det Konservative Folkeparti.
Jeg ved, at fru Seeberg har en saglig indstilling til det her problems løsning.
Man skal nu imidlertid heller ikke se bort fra den politiske realitet ved, at hvis man ikke løser det og man blokerer for den fælles enighed, så påtager man sig et meget betydeligt ansvar for mennesker, der har fået en kæmpe varmeregning udskrevet.
Og hvis det er det, fru Gitte Seeberg agter at sige til sin gruppe, synes jeg godt, at hun kan få Folketingets samlede opbakning til at gøre det - med eftertryk. Fru Svanholt kom med en række meget venlige bemærkninger om klimastrategien.
Dem kvitterer jeg for, og jeg kvitterer også for det gode samarbejde.
Det ærgrer mig, at vi ikke er enige om vedtagelsen i dag.
Der er intet i den vedtagelse, fru Svanholt lægger frem, som jeg i hvert fald personligt er uenig i, og det ærgrer mig, at vi har haft påske og ikke har kunnet forhandle os på plads.
Men jeg glæder mig til gengæld over, at Socialistisk Folkeparti har været en fast del af vores aftalemønster.
Det har været, synes jeg, lidt fascinerende at prøve at lave aftaler, hvor vi får et friskt input fra Venstre og De Konservative og midterpartierne, regeringspartierne og Socialistisk Folkeparti, og vi har kunnet håndtere dette at lave en fælles linje.
Fru Anni Svanholt har som flere andre kritiseret transportafsnittet i vores samlede strategi.
Jeg vil gerne betone, at Danmark ikke har gjort det ringere på transportområdet, end andre lande har.
Det er altså en myte at tro, at vi har et større problem end andre lande.
Vi har bare ikke været i stand til at leve op til vores mål, og det er der mange forklaringer på.
Det, jeg imidlertid synes er vigtigt, er, at regeringen har sat sig et nyt mål, som er nok så ambitiøst, nemlig at knække kurven, når det drejer sig om drivhusgasudledningerne, altså først og fremmest CO2-udledningerne fra transportsektoren.
Men jeg vil altså gerne - uanset uenigheden i dag - lægge op til et fortsat godt samarbejde med Socialistisk Folkeparti.
Fru Aase D. Madsen kan ikke lide vindmøller.
Jeg tror, at uanset om man kan vise, at skyggeprisen for fjernelse af CO2 ved hjælp af vindenergi nærmest er negativ, så vil fru Aase D. Madsen ikke bryde sig om dem; det tror jeg ikke.
Jeg tror, man retfærdigt kan sige, at hendes forhold til vindmøller er som Store Klaus' forhold til seminarieuddannede lærere.
Jeg tror, man må erkende, at hun bryder sig ikke om dem.
Og jeg tror, at uanset hvilke tal og hvilke svar jeg kommer med, kan jeg ikke på noget tidspunkt overbevise fru Aase D. Madsen om, at vedvarende energi, herunder især vindmøller, er en god idé, så det vil jeg helt undlade.
Det samarbejde, vi har haft ikke bare med Østrig, men med en række lande, har været om at sætte spørgsmålet om bæredygtig udvikling på FN-dagsordenen til det næste møde i Kommissionen for Bæredygtig Udvikling til næste år, altså CSD 9, og det er det arbejde, vi selvfølgelig fortsætter, og som fru Aase D. Madsen ved, så har vi jo samarbejde med alle lande, når det drejer sig om FN-spørgsmål. Hr. Ebbe Kalnæs er meget optaget af, at vi er nogle gode miljømæssige købmænd, og jeg er sådan set enig med ham i, at det jo faktisk er en prisværdig tankegang i en verden, hvor der er for få ressourcer, at man skal bruge dem, så man får det bedst mulige resultat, men jeg tror ikke, han har ret, når han siger, at vi bruger pengene helt skævt.
Det eneste sted, hvor man kan sætte et spørgsmålstegn, er naturligvis ved spørgsmålet om f.eks. solenergi.
Skal vi fortsætte, eller skal vi ikke fortsætte med solenergi?
For dér er skyggeprisen meget høj, altså dér koster det virkelig mange penge at fjerne en ton CO2. Skal vi satse alene på de modne teknologier, som f.eks. findes på vindområdet?
Skal vi opgive solen?
Dér er det min opfattelse, at det godt kan være langsigtet fornuftigt købmandskab at satse på noget, der i dag er dyrt, men som måske kan vise sig at være meget fornuftigt og have globale perspektiver i et internationalt perspektiv, men jeg mener bestemt ikke, at vi har ruttet med pengene i den danske miljøpolitik og energipolitik, og hr. Kalnæs har jo også selv været en af de mest overbeviste tilhængere af den.
Fru Myltoft var inde på en karakteristik af den danske politik internationalt på energiområdet og sagde, at Danmark er et foregangsland, og det er jeg selvfølgelig glad for at fru Myltoft siger.
Vi er meget aktive på det internationale område.
Vi bruger kolossalt mange ressourcer på det, og forudsætningen for, at vi har gennemslagskraft alle de steder, er naturligvis, at vi selv gør en indsats for at leve op til målsætningerne.
Vi gør noget i vores eget land, og jeg lover for, at et af de allerstærkeste argumenter, vi har, er, når vi taler om, hvor mange arbejdspladser vi har skabt i Danmark takket være en aktiv energi- og miljøpolitik, som jo internationalt er blevet anerkendt.
Fru Myltoft var inde på spørgsmålet, om vi kan bruge Internettet i højere grad i den aktive globale indsats.
Jeg tror, hun har ret i, at der ved anvendelsen af den nye teknologi både på informationsområdet og på energiområdet er muligheder for at nå nogle resultater, som vi i dag næsten ikke kan have fantasi til at forestille os.
Jeg er faktisk enig med fru Svanholt, når hun siger, at det er en skam, at hr. Kolstrup har sat sig selv uden for samarbejdet på energiområdet, fordi han blokerer, hver gang han eller hans parti hører ord som EU eller bioforgasning osv.
Og det er klart, at hvis man har fobier og får det lige som dem, der, når de går på fortovet, ikke tør træde på striberne mellem fliserne, så får man det svært, hvis man skal samarbejde med andre partier.
Men jeg glæder mig jo over, at vi normalt har det sådan med hr. Kolstrup og hans parti, at vi kan lave et praktisk samarbejde, men på energiområdet har det været umuligt, og det er ærgerligt, for jeg er sikker på, at hr. Kolstrup har masser af gode idéer, som vi andre kan have glæde af.
Hr. Sjursen var inde på spørgsmålet om transporten som det, jeg tror han kaldte det sorte punkt i den danske energipolitik.
Jeg vil bare sige, at det er den største uløste udfordring, vi har på området her, og jeg synes, at det er at reducere problemets omfang at sige, at det er regeringen, der har svigtet.
Sandheden er, at her har vi at gøre med et område, hvor der findes 3-4 millioner aktører i det danske samfund, som har deres holdninger og deres viden, og som har en situation menneskeligt osv., hvor transporten er en integreret del af deres arbejdsliv, og hvor de altså ikke helt har de holdninger, som vi andre kunne ønske os eller i hvert fald jeg kunne ønske mig de havde.
Derfor er det et folkeligt problem, og jeg tror ikke, vi får overbevist befolkningen, før den kan se, at der er gode tilgængelige alternativer til den form for privatbilisme, som i disse år er i vækst.
Derfor tror jeg, fru Svanholt har ret i, at det, vi skal forklare, det er om alternativerne.
Det er, om jeg så må sige, den folkelige diskussion, i stedet for at reducere det til et spørgsmål om, hvorvidt vi har en god eller en dårlig regering.
Ja, det er også en interessant diskussion, men den løser jo ikke det her problem.
Det var kun det, der var min bemærkning.
Hr. Behnke har jo en overraskende saglig indstilling til energipolitik, og jeg kan kvittere for næsten alt, hvad han har sagt, herunder også det synspunkt, at uanset om man er for eller imod klimaforandringsteorien, og uanset om man er for eller imod, at man skal gøre noget for at afbøde klimaforandringsteorien, så giver det i sig selv sund fornuft at udvise generationssolidaritet, og det er jo det, der ligger i bæredygtighedsbegrebet.
Så giver det fornuft at gøre dette for at sikre, at der er den samme tilgang til ressourcer, herunder på energiområdet, for de kommende generationer som den, vores generation har haft, og det synes jeg faktisk er en god måde
at udtrykke det på. Hertil kan man også lægge, at det også giver økonomisk fornuft, og der er store gevinster med hensyn til luftforurening osv., man også må tage til sig.
Jeg er nu imidlertid overbevist om, at klimaforandringsproblemet er et reelt problem, og at det, der gør det svært, er, at vi intet fortilfælde har for, at menneskeskabte aktiviteter har udøvet en direkte skelnelig indflydelse på klimaet, for nu at bruge Klimapanelets sprog.
Ja, vil nogle vel sige, hvis nu hr. Hansen-Nord har ret og der ikke er et problem og det er stærkt overdrevet osv. osv., hvad er så egentlig skaden ved, at vi har sparet på energien?
Vi har udviklet den vedvarende energi, vi har gjort en masse fornuftige ting, vi har nedbragt luftforureningen i almindelighed.
Men hvis hr. Hansen-Nord ikke har ret i sin kritik, hvis han har uret og klimahypotesen altså holder stik, så står vi jo med det problem om 100 år, at så er der måske sket uoprettelig skade.
Det er derfor, tror jeg, at landene i verden er nået til den fælles konklusion, at verden ikke skal deltage i et eksperiment, i et forsøg, som kan føre direkte ud i en katastrofe.
Og det er derfor, skiftende regeringer ikke bare i Danmark, men i alle de lande, vi normalt samarbejder med, er kommet til den samme konklusion, nemlig at der skal gøres en indsats, og det er det, vi arbejder på.
Må jeg slutte med at sige tak til alle ordførerne.
Jeg synes, at vi har fået en masse gode indlæg, og jeg er ked af, hvis der er spørgsmål, jeg ikke har besvaret. Men det er jo egentlig vidunderligt, at vi har en så bred vifte af holdninger og vurderinger og saglig indsigt, som debatten i dag har afdækket, og at vi så alligevel er i stand til ud af hele dette brogede billede at drage nogle fælles konklusioner. Det vil jeg gerne kvittere for på regeringens vegne og sige tak for og sige, at vi glæder os til det fortsatte samarbejde.