runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Ja, man kan jo af politiske grunde mene, at det er fornuftigt at fjerne enstemmigheden om mandatet, så de andre lande altså kan vedtage et mandat til Kommissionen, og Danmark ikke kan blokere det.
Efterfølgende kan Kommissionen så lave internationale aftaler om handelspolitik, som gælder for Danmark, men som Folketinget ikke kan blokere for.
Det kan man mene er fornuftigt, og hvis man f.eks. gerne vil fremskynde privatisering og udlicitering, er det vejen frem, ingen tvivl om det.
Man kan godt have en politisk interesse i at få gennemført en sådan hurtig maskine for at drive globaliseringen fremad.
Men det, jeg bare spørger om, er: Er det forsvarligt at gennemføre et sådant voldsomt magtafkald uden at spørge befolkningen?
Jeg tror, der er mange mennesker, der føler, at globaliseringen er noget, vi har mistet kontrollen over, og det her betyder bare, at vi mister den i et endnu højere tempo.
Er det klogt og forsvarligt ud fra et demokratisk synspunkt?
Susanne Clemensen (CD), 2001-03-21:
Hr. Keld Albrechtsen får det altså til at lyde, som om embedsmændene bare agerer på egen hånd.
Men embedsmændene har jo et mandat, der er givet fra politikerne i de enkelte medlemslande om, at de skal forhandle inden for de og de rammer, og på den baggrund synes jeg, det er ganske fornuftigt, at Europa-Kommissionen forhandler et eller andet givet resultat på plads, naturligvis inden for rammerne af det mandat, som er givet af medlemslandene selv, dvs. politikerne.
Det kan være, jeg bliver nødt til at komme tilbage til det sidste spørgsmål.
Det glippede, hvad det var der blev spurgt om.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Ja, det er jo et klart politisk synspunkt, som man kan have, at det er bedre, at det er embedsmænd end regeringer, der fører forhandlingerne, og så kan man altså med et flertal i EU's Ministerråd give disse embedsmænd ret til at indgå aftaler, f.eks. om tjenesteydelser inden for det offentlige område, og de kommer så til at binde Danmark, hvor den nuværende situation er, at vi sidder med ved bordet i disse forhandlinger.
Vi kan rent faktisk blokere disse forhandlinger.
Det kræve ratifikation her i Folketinget, hvis det griber ind i dansk lovgivning.
Er det rimeligt, at vi flytter denne meget store klump af magt væk fra de folkevalgte over til embedsmændene, uden at spørge befolkningen?
Susanne Clemensen (CD), 2001-03-21:
Nu er det jo ikke sådan, at Europa-Kommissionen kommer til at sidde og forhandle på Danmarks eller de andre medlemslandes vegne, uden at den har et klart mandat, som den skal forhandle ud fra.
Jeg synes faktisk, at det er ganske fornuftigt.
Derfor er det en fornuftig procedure efter min mening, at medlemslandene først bliver enige om det mandat, som de så skal give Europa-Kommissionen, og så skal Europa-Kommissionen forhandle på medlemslandenes vegne.
Det er jeg ganske tryg ved.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Nu mener fru Susanne Clemensen, at det er så godt med de her flertalsafgørelser og afskaffelse af vetoret.
Hvis vi f.eks. ser på handelspolitikken, så giver Nicetraktaten jo Europa-Kommissionen voldsomt udvidede beføjelser.
Så kan et flertal vedtage, at det er Europa-Kommissionen, der leder de kommende TRIPS-forhandlinger og GATT-forhandlinger i WTO om såkaldte intellektuelle ejendomsrettigheder, om tjenesteydelser, altså f.eks. alt fra vandværker til fængsler, som så skal udliciteres og privatiseres og sådan nogle ting
Der har Danmark jo siddet med ved bordet, og jeg forstod, da vi havde diskussionen om euroen, at det var utrolig vigtigt, at Danmark skulle sidde med ved bordet.
Nicetraktaten betyder, at så sidder Danmark ikke længere med ved bordet, så er det bare Kommissionen, så er det flertalsafgørelser i Ministerrådet, og så er vi bundet af det, der bliver aftalt i WTO efterfølgende, også hvis det f.eks. er udliciteringer på offentlige områder og sådan nogle ting. Det synes jeg sådan set ikke er særlig fornuftigt.
Derfor vil jeg godt spørge, om CD synes, at f.eks. på det punkt er det faktisk fornuftigt.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Til det første spørgsmål vil jeg sige, at tanken om et konvent ikke er Det Radikale Venstre fremmed.
Der er jo ikke fastlagt nogen køreplan for, hvordan det arbejde skal foregå, men jeg vil ikke udelukke, at en sådan konstruktion kan tages i anvendelse.
Om folkeafstemning mener jeg i lighed med de tidligere ordførere, der har beskæftiget sig med det spørgsmål, at det vil være fuldstændig halsløs gerning på nuværende tidspunkt - hvor man end ikke kender hverken konstruktionen eller indholdet eller køreplanen for en sådan traktat - at tage stilling til, hvorvidt den skal til folkeafstemning eller ej.
Men vi har vores grundlov, og den sætter nogle ganske bestemte rammer for, hvornår ting skal til folkeafstemning.
Anne Baastrup (SF), 2001-03-21:
Jeg har lidt svært ved at forstå hr. Keld Albrechtsens logik.
Skal jeg forstå det sådan, at Enhedslisten anbefaler et nej til Nicetraktaten for at forhindre, at den polske befolkning får lov til selv at bestemme, om de vil sige ja eller nej ved en folkeafstemning om optagelse i EU, eller hvad er det egentlig, hr. Keld Albrechtsens projekt er?
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Det er jo lidt svært, for Enhedslisten siger ét og gør noget andet.
Det, der står i forslaget her, er, at Danmark skal stemme imod, medmindre det sikres...
- så kommer den lange remse med alle de ting, Enhedslisten skal have med.
Så det er det sædvanlige med, at vi skal nedlægge veto hele tiden og hver gang, der er noget, der rører sig i EU.
Men det synes jeg i øvrigt ville være en god idé at vi gjorde.
Så lad os tage en drøftelse med udgangspunkt i dét i stedet for med udgangspunkt i Enhedslistens diktat.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jeg må sige, at det er, som om fru Charlotte Antonsen ikke har hørt den foregående debat.
For der var vi begyndt at tale om, hvad det er for konkrete ønsker, som Danmark skal fremføre.
Enhedslisten har så fremlagt sine ønsker.
Men vi har ikke sagt, at vi er kompromisløse, og at vi ikke ønsker at drøfte med Folketingets øvrige partier og med regeringen, hvad der skal være dansk forhandlingsoplæg.
Det har vi ikke sagt.
Det er en underlig misforståelse, som jeg troede var kommet ud af debatten.
Men nu bringer fru Charlotte Antonsen den så ind igen.
Jeg synes, vi skulle tage de ønsker, Enhedslisten har fremlagt her, og de ønsker, som Venstre måtte have om øget åbenhed - det kunne jo også være, at der var punkter, hvor Venstre faktisk ønskede en øget åbenhed - samt de andre partiers ønsker og så diskutere dem sammen, således at regeringen kan komme til Folketingets Europaudvalg med et godt forhandlingsoplæg.
Det er faktisk det, der er hensigten med at rejse den her debat.
Jeg tror, der er nogle, der måske har misforstået den.
Jeg ved ikke, om det kan have været min skyld i udformningen af bemærkningerne eller et eller andet.
I så fald beklager jeg det.
Men sigtet er i hvert fald at få den diskussion, så vi får et så godt forhandlingsoplæg som muligt, og som er en reel forbedring.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Venstre kan heller ikke sige ja til beslutningsforslaget her
fra Enhedslisten.
Vi er faktisk tilfredse med, at man i EU hele tiden arbejder på at skabe større åbenhed, så der vil være mulighed for at følge beslutningerne og beslutningsprocessen, for naturligvis er det da vigtige sager, der træffes beslutninger om i EU.
Men vi har altså ikke den samme trang til som Enhedslisten at føre en alt eller intet-politik, der jo reelt betyder, at man ikke kommer ud af stedet.
For hvis man ikke er indstillet på at gå på kompromis, så vil man jo heller aldrig i den virkelige verden kunne forbedre de eksisterende regler.
Det er jo der, kæden hopper af hos Enhedslisten.
Man ønsker at stå ovre i det ene hjørne, have de rigtige synspunkter, aldrig tage ansvar, aldrig gå på kompromis.
Den holdning har Venstre ikke.
Et af de punkter, hvor vi mener, at det er rimeligt, at man ikke har aktindsigt, er netop forsvarsområdet.
For det er jo klart, at hvis man er i en krisesituation, så er det måske ikke så smart, at man blotlægger hele sin taktik for fjenden og for hr. Keld Albrechtsen, og hvem der nu ellers kigger ind i forbindelse med en sådan aktindsigt.
Meget af det stammer jo i virkeligheden fra NATO.
Der er man altså nødt til af hensyn til rigets sikkerhed at acceptere en vis form for lukkethed.
Det er vi indstillet på fra Venstres side.
Men ellers mener vi faktisk, at vi skal kæmpe hårdt fra dansk side for at sikre så stor en åbenhed som muligt. Spørgsmålet om uvildige eller uafhængige embedsmænd har vi allerede været inde på i de to forrige debatter.
Vi ser gerne, der laves så mange undersøgelser som muligt af, hvad der sker i EU, altså åbenhed i EU og Nicetraktaten.
Som jeg sagde i starten: Venstre kan ikke støtte forslaget.
Jeg skulle hilse fra fru Susanne Clemensen fra CD og sige, at CD heller ikke kan støtte dette forslag.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Jeg vil sige, at vi gerne går ind i substansen af det her,
også i det konkrete forslag.
Så kan vi så se, hvor langt det rækker i den sidste ende, når vi skal hakke det her af.
Vi har jo også en diskussion i forhold til åbenheden:
Hvor dybt og hvor langt og hvor vidt rækker den?
Er det enhver tanke skrevet på en computer, der aldrig har været andet end en enkelt tanke hos den enkelte medarbejder, interne dokumenter, der er omfattet af det, og i hvilket omfang gælder det?
Eller er der tale om egentlige officielle arbejdspapirer i forhold til de her ting?
Der er nogle snitflader her, der skal findes, som skal være rimelige også i forhold til de regler, vi i øvrigt kender på nationalt plan.
Det er den del af det, vi skal se at afklare i forhold til det regeringsmandat, der skal gives til sidste forhandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Nu synes jeg, at vi kommer i gang med en fornuftig diskussion, for det har ikke været Enhedslistens ønske og er ikke Enhedslistens ønske, at der skal være klassificerede dokumenter.
Men jeg opfatter hr. Claus Larsen-Jensens svar sådan, at når det gælder resten af dokumenterne i f.eks. Europa-Kommissionen, så skal de ikke klassificeres.
Og nu nævnte ministeren, at der er dette her, man kalder Ministerrådets sikkerhedsregler, som er noget underligt noget, som vi har fået at vide i Europaudvalget at man forhandler om, og dér sniger sig altså noget klassifikation ind.
Jamen lad os så være enige om, at det skal vi ikke have ind, og så lad os få det noteret.
Så kan vi jo lave en liste.
Hvis der er andre ønsker, end dem, Enhedslisten har opregnet i det her forslag, så synes jeg bestemt også, at vi skal tage dem ind.
Men det vil jo være en parodi, hvis man behandlede et forslag om åbenhed og offentlighed alene bag lukkede døre.
Derfor har jeg ønsket, at vi skulle have debatten her i Folketingssalen.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg er glad for den sådan blide reaktion i forhold til mit oplæg, nemlig at det i virkeligheden er et forsøg på at trække i samme retning.
Hr. Keld Albrechtsen ved jo godt, at i det samarbejde, vi bl.a. skal have med NATO, og hvor der jo findes klassificerede dokumenter, kan man altså ikke slippe uden om i givet fald at have nogle klassificerede dokumenter.
Men vores udgangspunkt er, at vi skal have så meget åbenhed som overhovedet muligt i forhold til de her ting.
Derfor er beslutningsforslag i den form her et problem.
Jeg vil derfor foreslå at lade det her gå ind i forhold til de diskussioner, der skal være om det forhandlingsmandat, der skal gives, frem for at være et egentligt beslutningsforslag.
For der kan jo være elementer, som faktisk ikke er indeholdt i det her forslag, så det i virkeligheden blev for indskrænket, underforstået i omfang, og at vi derfor ikke fik det, vi skulle.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl er det måske lidt det samme.
Jeg har sådan set
også svaret på det punkt, som i hvert fald er en hovedårsag til, at vi siger, at vi altså ikke kan støtte det i den form, for vi kan ikke få et så rent snit, som hr. Keld Albrechtsen i det her forslag lægger op til, altså at vi faktisk slet ikke kunne have nogen form for klassifikation.
Så det er grunden til argumentationen imod det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jeg havde også meget svært ved forstå det udgangspunkt, som hr. Claus Larsen-Jensen tager til det her forslag.
Det går jo ikke ud på, at vi under alle omstændigheder fra dansk side skal stemme nej.
Det går ud på, at der skal stemmes nej, medmindre en række ting er opfyldt.
Den naturlige måde at tage det her forslag på vil være at forholde sig til de enkelte punkter og sige, om man er enig i, at det er udgangspunktet for et eventuelt dansk ja, eller om man ikke er enig.
Men at afvise det bare med nogle flotte bemærkninger, det synes jeg ikke man kan.
Vi står jo i den mærkelige situation, at når jeg havde den tvivlsomme ære i går at repræsentere Folketinget ved en konference i Europa-Parlamentet, fik jeg at vide af folk, der følger arbejdet tæt, at der forhandles intenst i de her dage om at finde et resultat på det her område, alt imens vi i Folketingets Europaudvalg ikke har haft en regering inde, der har søgt mandat til det her.
Derfor er jeg i hvert fald meget i tvivl om, hvad regeringen egentlig går rundt og laver, og jeg føler ikke, at Folketinget er blevet inddraget.
Nu har vi en chance for her i fuld offentlighed at tage diskussionen, og den synes jeg da vi skal benytte os af.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jeg tager ordet på nuværende tidspunkt bare for at rette en misforståelse.
Hr. Claus Larsen-Jensen får det fremstillet, som om det er Enhedslistens målsætning, at Danmark under alle omstændigheder skal stemme nej. Næh, det, der har været formålet med at få en debat her i Folketingssalen, har også været at få belyst vilkårene for et kommende forhandlingsmandat.
Hvad er mindstebetingelserne for, at Danmark kan tilslutte sig et forslag?
Det må selvfølgelig være, at det, der kommer igennem, er bedre end den praksis, der er i dag.
Det har vi så forsøgt at udtrykke i nogle punkter.
Det vil også være det, ministeren får som opgave, når han skal komme til Folketingets Europaudvalg: at komme med et forhandlingsoplæg i nogle punkter.
Og det er den debat, vi har ønsket at få i gang med det her beslutningsforslag.
Det håber jeg, man vil gå konstruktivt ind i, så vi kan arbejde videre med det i udvalget, for jeg går ud fra, hr. Claus Larsen-Jensen er enig i, at Danmark ikke kan acceptere hvad som helst og da især ikke forringelser på det her område.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Det er fuldstændig rigtigt, at de ikke har kunnet stille betingelserne for, hvordan medlemskabet skal være.
De må tage det hele eller lade være - take it or leave it.
Det er da en forbandet situation, som jeg godt kunne ønske kunne have været noget anderledes.
Det er den altså ikke; nu står vi dér.
Stemmer man nej, er man med til - som en lille brik -
Selv om situationen er forbandet, selv om jeg kunne ønske en anden situation, så er vi altså nu dér fremme, hvor vi skal beslutte: Skal vi sige ja til det her, eller skal vi sige nej?
Og jeg vil ikke være med til at forhindre, at de østeuropæiske lande, hvis folkevalgte ledere ønsker at komme med på de her betingelser, som de ikke selv har valgt, kommer med.
Det ønsker de, det vil jeg ikke forhindre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Det er bare lige for at sige til hr. Frank Dahlgaard, at det jo er således, og det har jeg også forsøgt at sige tidligere, at EU, som Danmark jo er medlem af i dag, jo ikke har givet de øst- og centraleuropæiske lande muligheden for bare at have de samme ordninger, som Danmark har haft.
Udgangspunktet har jo været, at de skulle tilslutte sig det hele, og der har jo netop ikke været valgfrihed.
Det er jo derfor, de øst- og centraleuropæiske lande vel i virkeligheden ikke har været stillet over for noget valg.
Når man så endda oplever, at nogle af de øst- og centraleuropæiske lande nu skal til at opbygge nye toldrestriktioner, nye statsstøtteordninger for at få lov til at komme med, altså for at opfylde EU's krav, så er det jo altså, at det kan virke lidt barokt.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Jo, det, jeg har læst i medierne af meningsmålinger, viser, at der i en række af de østeuropæiske lande og baltiske lande er en befolkningsmæssig modstand.
Jeg tror ikke, at der nogen steder er flertal for det.
Men lad det nu være op til de lande selv, på samme måde som det i Danmark var op til Danmark selv, om vi ville være med i euroen eller ikke.
Der bestemte vi så i Danmark, at det skulle være ved en folkeafstemning. Andre steder har man ikke gjort det.
De må jo selv finde ud af, om man vil have det repræsentative demokrati eller det mere direkte.
Det synes jeg ikke jeg skal fortælle andre lande om.
Men de vil alle sammen - de politisk valgte repræsentanter - fortsat gerne med, og hvis befolkningsønsket om det modsatte er meget kraftigt, er det klart, at man så vælger nogle andre, men det har de ikke gjort.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Det har været en tese fra flere og nu også fra hr. Frank Dahlgaard, at de jo så gerne vil med.
Ja, det er jo korrekt, at de politiske repræsentanter meget, meget gerne vil med i det fine selskab, på de bonede gulve.
Men kan hr. Frank Dahlgaard ikke også bekræfte, at der i mange af de øst- og centraleuropæiske lande er en betydelig skepsis over for unionsprojektet, og at meget af den skepsis faktisk har sin baggrund i nøjagtig de samme betænkeligheder ved unionsudviklingen som den, hr. Frank Dahlgaard og jeg deler, nemlig at samarbejdet tømmer nationerne for reelt indhold, og at det derfor er et spørgsmål om, at der nok er stor tilslutning til det, vi stemte om til og med 1986, men over for det, der fra 1992 med Maastrichttraktaten og med unionsdannelsen og den udvikling har fundet sted siden, er der betydelig skepsis?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Jeg vil ikke gøre mig klog på andre landes vegne med hensyn til, hvorvidt de vil ind eller ej, og hvordan det jo ikke er nogen fordel for dem, og kan jeg ikke se det?
Altså jeg kan se mange fordele. Jeg hører til dem, der stemte ja i 1972, og jeg stemte faktisk også ja i 1986 til det indre marked, dengang De Radikale og Socialdemokratiet - jeg ved ikke, om det var den nuværende udenrigsminister også - stemte nej, men dér stemte jeg ja.
Det synes jeg er meget godt; jeg er tilhænger af frihandel; jeg er grundlæggende borgerlig og liberal, men det kan også gå for langt.
Det indre marked og alle disse fordele får de jo.
Men i øvrigt er det de pågældende østeuropæiske landes egne politisk valgte repræsentanter, som ønsker at komme med.
Så skal de også med.
Jeg håber, at vi så bagefter i fællesskab kan få ryddet op i nogle af alle de der ting.
Når f.eks. Schweiz ikke vil med - de står jo udenfor; det har de lige bekræftet, de står helt udenfor; 80 pct. af befolkningen vil ikke med - så vil jeg da ikke presse dem ind; det må de selv om.
Det betyder jo ikke, at Schweiz er isoleret, eller at de er fattige, eller at de er ufrie.
Men jeg håber sandelig af hensyn til historien og den fremtidige udvikling, at de østeuropæiske lande kommer med.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jeg vil sige to ting.
For det første, vil jeg gerne sige til hr. Frank
, at når man nu har hørt mange af hr. Frank Dahlgaards taler om EU i almindelighed - og det er jo taler, hvis indhold jeg stort set deler med hensyn til det, der er kommet til udtryk omkring EU, om det her uhyre, som tiltager sig mere og mere magt på bekostning af de nationale, selvstændige lande - hvordan kan hr. Frank Dahlgaard så så fuldstændig ukritisk synes, at det vil være en fordel for de øst- og centraleuropæiske lande at komme ind i det samarbejde?
Det har jeg altså svært ved at se.
Hr. Frank Dahlgaard må jo også være bevidst om, at de her lande ikke har haft noget reelt valg.
De har f.eks. ikke kunnet få fuld markedsadgang uden at blive medlemmer.
Det er jo ikke en reel valgmulighed at give de lande.
Den anden ting, jeg vil spørge hr. Frank Dahlgaard om, er, om ikke det er rigtigt, at der er lande i Øst- og Centraleuropa, som efter Sovjetunionens kollaps var dereguleret i en grad, så de slet ikke havde de her støtteordninger og toldsatser osv., som de nu har måttet genindføre for at få lov til at blive medlem af EU.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
I hele mit liv har Europa været delt.
I Vest var der fremgang og frihed og velstand, og i Østeuropa var der ufrihed, diktatur og fattigdom.
Nu har de fået friheden ovre i Øst, men der er stadig fattigdom, og Europa er ikke helt endnu, selv om det snart er 12 år siden, Muren faldt.
Det begynder at ligne en skandale.
Hvis ikke de østeuropæiske lande meget hurtigt og meget snart kommer med i den europæiske klub, så vi kan få helet Europa - for i virkelighedens verden er det jo dér, det kommer til at ske - er det en historisk skandale.
Så kan det godt være - og der er jeg meget enig i, hvad der har været sagt fra nogle ordføreres side her i dag - at Polen, Ungarn, de østeuropæiske lande, ikke selv har haft mulighed for at sætte dagsordenen for, hvad det er for en klub, de skal ind i.
De er nødt til at æde alle reglerne, og de må også sige ja til euroen, når de engang opfylder betingelserne osv., men de vil stadig væk ind, de politiske valgte repræsentanter vil stadig væk. Jeg husker stadig væk for godt et år siden, da vi var med Europaudvalget nede i Bruxelles, hvor der sad en repræsentant, den ungarske ambassadør i Bruxelles, som på diplomatisk vis - men forbitrelsen var der alligevel - talte om, at Ungarn havde været parat længe, og alligevel trak man tingene ud.
De østeuropæiske lande vil med, og så skal vi ikke komme og definere for dem.
Der ligger jo også en hel masse sikkerhedspolitisk bagved: Hvis nu NATO bryder ned og der er en europæisk sikkerhed i stedet for, så er det meget smart at være med.
Så lad os hele Europa.
Virkeligheden er den, at bliver Nicetraktaten ikke vedtaget, er der lande, også store lande inden for EU, der benytter anledningen til at forhale eller umuliggøre, at Østeuropa kommer med; på den måde regner de med at kunne få flere penge fra Bruxelles, ellers ryger de jo over østpå.
Det må ikke ske.
Derfor kan jeg ikke stemme imod denne traktat og lovforslaget.
På den anden side indebærer Nicetraktaten på en lang række områder mere union.
Der bliver flere flertalsafgørelser, og i øvrigt vil Nicetraktaten jo være en blåstempling af alle de andre traktater inklusive præamblen om at videreføre processen om en stadig snævrere sammenslutning af landene.
Det er ikke min kop te.
Der bliver også problemer med kommissærerne, og engang i fremtiden har Danmark ikke hele tiden en kommissær i Europa-Kommssionen.
Det synes jeg også er skidt.
Der er mange andre ting, jeg kunne nævne: EU-charteret, som glider ind, og som på sigt skal ind i EU-traktaten med frihedsrettigheder, sådan at det bliver en opbyggelse af en ny stormagt.
Det er jeg imod.
Det er mere union.
Det vil jeg ikke stemme for.
Og når man hverken kan stemme for eller imod, stemmer man blankt, og det er det, som jeg agter at gøre ved det her lovforslag.