Jann Sjursen (KD), 2004-10-28:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne for deltagelse i debatten.
Når vi har taget spørgsmålet om en børneombudsmand op igen, efter at vi sidste år i maj måned fik behandlet et beslutningsforslag, nr. B 141, om det samme, så skyldes det jo, at vores forslag dengang blev mødt fra regeringens side med, at man ville iværksætte en undersøgelse, som familie- og forbrugerministeren også her refererede, af netop børns og unges klageadgang, og den har vi så fået i begyndelsen af dette år.
Den undersøgelse har så ikke ført til, at man fra regeringens side ser det store behov for ændringer.
Det synes vi altså fortsat der er, for det notat, der blev udarbejdet i den forbindelse, viser jo bl.a., at børns klagemuligheder er yderst begrænsede og ofte afhængige af, at forældrene klager på deres vegne eller f.eks. ikke modsætter sig deres anmodning om aktindsigt.
Derfor er vores konklusion på den undersøgelse, som den daværende justitsminister, var det vel, iværksatte på det tidspunkt, at der fortsat er brug for en børneombudsmandsinstitution, jeg vil sige mere, end der var før, fordi netop undersøgelsen viser, at det ikke er i orden med den klageadgang, som også FN's Børnekomité tidligere har peget på i sin kritik af dansk lovgivning at der skal være.
I den sammenhæng kan det jo godt være, som hr. Per Dalgaard giver udtryk for på Dansk Folkepartis vegne, at det ikke kun var trist at læse Kristendemokraternes beslutningsforslag i denne her sammenhæng, men også FN's kritik.
Lad mig blot sige, at FN's Børnekomité jo beder landene om også selv at afrapportere, hvordan de forskellige forhold er med hensyn til de konventioner, vi har tiltrådt.
Det gør de til alle de lande, der f.eks. har tiltrådt FN's børnekonvention.
Derfor er det kun forventeligt, at vi altså en gang imellem får en afrapportering fra FN's Børnekomité, som, selv om børn langt hen ad vejen, og der er jeg da enig med hr. Per Dalgaard, har gode muligheder i Danmark på alle mulige områder, alligevel sætter fingeren på nogle ømme punkter, og det har de altså lige præcis gjort med hensyn til klageadgangen.
Lad mig i den sammenhæng og måske specielt til benefice fra Dansk Folkeparti sige, at når vi synes, at en børneombudsmandsinstitution er god, så er det, fordi man jo i de andre nordiske lande, og det plejer dog at tælle lidt for Dansk Folkeparti, rent faktisk har en børneombudsmandsinstitution med de klagemuligheder, det giver.
Men det, at man har det i andre lande, skal selvfølgelig ikke være argumentet for, at vi også skal gøre det i Danmark.
Vi skal gøre det, fordi vi har brug for at få nogle forbedringer der.
Jeg skal selvfølgelig ikke ved afslutningen af debatten her sige andet, end at jeg da er klar over, at der ikke er flertal for beslutningsforslaget.
Det kan jeg godt se, uanset at vi jo altså finder, at det fortsat er relevant ikke mindst på baggrund af den undersøgelse, som familie- og forbrugerministeren, eller den daværende socialminister var det, har lagt frem.
Vi vil selvfølgelig som et sekundært ønske godt drøfte, om man skal lave en særlig afdeling, som Socialdemokraterne foreslår, under Folketingets Ombudsmand, som kunne se på de her sager.
Nok kan man klage til Folketingets Ombudsmand i dag, selv om man er barn, som ministeren var inde på, og hr. Helge Adam Møller fejede sådan let og elegant, jeg kan ikke huske, hvem det var, af banen med det argument, og det er jo rigtigt, men hvis man ser på netop socialministerens undersøgelser af børns klageadgang, hvor Folketingets Ombudsmand også har svaret tilbage, så ser man jo altså meget sjældent en klage fra børn.
Man kan selvfølgelig sige, at det er, fordi der ikke er noget at klage over.
Det tvivler jeg meget på med det kendskab, jeg har til børn,
havde jeg nær sagt.
Men man kan jo også have det synspunkt, og det mener jeg er det rigtige, at det er, fordi institutionen slet ikke er gearet til det, og at man ikke af egen drift f.eks. tager sager op, der vedrører børn.
Hvis man ikke vil have en egentlig børneombudsmandsinstitution, fordi man vil beskytte selve ombudsmandsbegrebet, så kunne man da i det mindste lave en særlig afdeling hos Ombudsmanden, eller man kunne selvfølgelig også, hvis man slet ikke vil noget med ombudsmandsinstitutionen, give Børnerådet nogle nye kompetencer.
Det er da selvfølgelig også en mulighed.
Jeg synes sådan set bare, at det egentlig var ærgerligt, hvis det var Børnerådet, må jeg sige, ikke fordi jeg tror, de ikke kan varetage det, men fordi Børnerådet for mig at se har en ganske særlig rolle herhjemme også i forhold til den politiske debat, og den udfylder de på fortrinlig vis, og den tror jeg ikke at de ville kunne udfylde på helt samme måde, hvis de også fik tillagt den her klagefunktion, skulle være mere uafhængig osv., selv om de skal være uafhængige.
Men nuvel, det er da selvfølgelig aktuelt at drøfte det, ikke mindst når man må se på, at der ikke er flertal for det forslag, som Kristendemokraterne har til behandling her i dag.
Lad mig så slutte af med en ting, som jeg er enig med hr. Helge Adam Møller om, men som jeg ikke drager de samme konsekvenser af i forhold til en børneombudsmandsinstitution, og det er selvfølgelig, at vi ikke skal gøre børn til voksne.
Det er jo en rigtig bemærkning, som jeg ser det, og det synes jeg jo så at regeringen på mange måder skulle skrive sig bag øret i sin børnepolitik i øvrigt.
Hvis den helt generelt vil leve op til det motto, så vil jeg sidde og klappe i mine hænder, for jeg synes, at regeringen faktisk på mange måder gør det; men det er en anden diskussion.
Når jeg tager det op i denne her sammenhæng, så er det, fordi jeg synes, at hr. Helge Adam Møller peger på det rigtige, at det selvfølgelig er vigtigt, at børn har voksne personer, som de har tillid til, og som de kan gå til med deres klage.
Det er faktisk det ønskelige, altså at det ikke bare bliver en klagemaskine – det er jo lidt af den frygt, der ligger hos hr. Helge Adam Møller, som jeg hører det – men at de vælger at gå til en voksen, som de har tillid til, hvad enten det er far, mor, andre nære slægtninge, venner, en lærer, eller hvad det måtte være.
Det er det bedste, hvis det lykkes, men jeg synes ikke, at det skal føre til, at man ikke, om jeg så må sige, har institutioner, der er gode til at behandle klager, sådan som vi også kender det fra vores nordiske søstre og brødre.
Min pointe er sådan set bare: Jeg er helt enig i det her sigte og den klare idémæssige markering, som hr. Helge Adam Møller gav, men jeg synes ikke, at det må blive et argument for definitivt at sige, at så skal der vel stort set næsten ikke være nogen klageadgang, og det kan hr. Helge Adam Møller vel til syvende og sidst heller ikke mene.
Det var i hvert fald ikke, hvad hans partifælle, ministeren, mente med det, der blev givet udtryk for tidligere.
Tak for debatten.
Afstemning