runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-01-15:
Jeg synes, det er vældig fornuftigt, at der er lavet regler for, at man skal diskutere ude i institutionerne, og det regelsæt har vi allerede.
Jeg synes, det er væsentligt i min yngste søns børnehave at være med til at diskutere, hvad det er, de vil arbejde med i de kommende år, hvilke områder de vil fokusere på osv.
Men jeg vil ikke stå i Folketinget og diskutere, at nu skal samtlige børnehavebørn i Danmark lege med ler.
Eller hvis ler pludselig bliver dømt ude af de pædagogiske eksperter, som man så lytter til det år, skal vi til at stå og diskutere, at nu skal alle børn lege med papmache, eller hvad det nu ellers kunne være at vi fandt på.
Jeg vil absolut heller ikke stå i Folketinget og beslutte, at nu skal alle børn lære at sidde stille.
Jeg tror faktisk, at det for nogle børn er et frygtelig indgreb, hvis de skal lære at sidde stille.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-15:
Jeg er nu begyndt at glæde mig meget til udvalgsarbejdet, for jeg begynder at forstå gennem fru Line Barfods ordførertale, at når vi får forklaret fru Line Barfod, hvad det her forslag egentlig går ud på,
Fru Line Barfod siger jo selv, at det handler om at give dem ude i institutionerne de bedst mulige rammer for selv at diskutere, hvordan de skal gøre de her ting, og det er jo lige præcis det, lovforslaget går ud på.
Det er jo også sådan noget, der f.eks. kan være med til at dæmpe støjniveauet i den enkelte institution; at barnet altså lærer at tage hensyn til, at det ikke er rart for de andre børn, hvis det råber og skriger hele tiden.
Det er jo netop et spørgsmål om at sikre de bedste rammer for, at de ude i institutionen kan sørge for at tilpasse sig nogle læreplaner, som passer godt til de børn, de har med at gøre, og til de fysiske rammer, der er i den enkelte institution.
Så jeg glæder mig meget til, at fru Line Barfod også vil stemme for forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Nu har jeg tilfældigvis ikke noget imod ler, men jeg har den principielle holdning, at Folketinget ikke på nogen måde behøver at bruge så meget som et sekund på at forholde sig til, om man vælger ler, papmache, fimo, ruller sig på gulvet eller på andre måder udfolder sig kreativt og kropsligt.
Pia Kristensen (DF), 2004-01-15:
Mit spørgsmål går også på bemyndigelsen til bekendtgørelsen, hvor jeg kunne godt tænke mig at få at vide, hvilken betydning det har, men fru Sandy Brinck var hurtigere på banen.
Men jeg har et lille tillægsspørgsmål, for det med leret er som sagt blevet nævnt mange gange i debatten.
Det er lige før, at det er blevet et af stridens kernepunkter, siden det bliver nævnt så specifikt. Hvad er der egentlig galt med ler?
Kunne det ikke tænkes, at mange børn synes, det er herligt at sidde og arbejde med ler, være kreative, modellere og blive møgbeskidte?
Kunne det ikke tænkes, at mange børn synes, det er meget sjovere end at bevæge sig hen til legetøjshylden og tage den røde bil eller dukken med det lange hår?
fru Margrethe Vestager egentlig imod ler?
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Hvis der var mange flere penge på området, ville jeg måske synes, at forslagsstillerne havde lidt mere at have bemærkningerne i.
Der er så stor en diskrepans mellem det, man vil investere, og det, man forventer at få ud af det.
Så ville jeg synes, at tingene ville hænge sammen.
Det er måske for stort et krav at stille, men det er nu den forventning, jeg har til en regering, nemlig at den arbejder kompetent og sammenhængende, men jeg skal nok skrue forventningerne ned til næste gang. Det andet er, at jeg tror, fru Eva Kjer Hansen vil se, når hun læser referatet af vores forhandlinger i dag, at jeg på ingen måde har sagt, at der står i det her lovforslag, at der lægges op til testning af børn.
Jeg siger bare, at hvis man ser på De Konservatives politik, Venstres regeringspartner, har de nogle forestillinger om, at det også f.eks. i folkeskolen vil være hensigtsmæssigt at teste børnene en gang om året. Det kan godt være, at man ikke skal have fantasi som politiker, men jeg synes, det er en meget god egenskab, fordi det gør, at man kan forestille sig, leve sig ind i, hvordan fremtiden måske kan forme sig ud fra den politik, vi fører.
Jeg synes ikke, der skal megen fantasi til at forestille sig, hvordan man kunne udbygge det her forslag.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-15:
Jeg er da af den opfattelse, at man allerede nu i børnehaver og vuggestuer osv. går ture med børn, man læser op for dem
Alle de her ting synes jeg bestemt de skal have lov til, og det gør de jo allerede. Jeg har selv både haft børn, og nu har jeg børnebørn, som er i daginstitutioner, og disse daginstitutioner har jeg været rigtig glad for, og de har gået mange ture og læst mange bøger osv., men det behøver altså ikke at være fra centralt hold, man bestemmer, hvordan det skal være.
Det, vi har noget imod, er, at man skriver, at der skal fastsættes nærmere regler for indhold af og overordnede mål for det.
Altså alle de her ting gør man jo ude lokalt.
Dér, hvor vi mener, at vi virkelig kunne gøre en indsats for at hjælpe i børnenes hverdag og give dem bedre kvalitet, var ved at gå ind på det fysiske område, de fysiske ting, som er i deres børnehave, med støjen og med pladsen og med, at der skal være nogle flere voksne osv.; der kunne vi helt konkret træde til, men de andre ting sker jo i forvejen.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg vil gerne spørge fru Margrethe Vestager, hvilket belæg hun har for at lægge op til, at det næste skridt bliver, at man skal teste børn, og at man vil gå langt videre i forhold til det, der ligger inden for det her lovforslags rammer.
Jeg vil gerne vide, om det udsagn bare bygger på nogle fornemmelser og et behov for at finde argumenter for at stemme imod, eller om fru Margrethe Vestager har noget konkret at henvise til.
Fremgår det på nogen måde af lovforslagets bemærkninger, at det er meningen, at man skal ind og teste børn og føre børn til eksamen i, om de her kompetencer nu er blevet bibragt dem eller ej?
Så skal jeg gøre fru Margrethe Vestager opmærksom på, at det fremgår af lovforslagets bemærkninger, at der rent faktisk er afsat 70 mio. kr. til implementeringen af lovforslaget for derefter at fortsætte med 5,5 mio. kr. om året.
Men er det det økonomiske spørgsmål, der er afgørende for fru Margrethe Vestager?
Hvis der var mange flere penge på området, ville fru Margrethe Vestager så synes, at det var en god idé at indføre læreplaner?
Jeg kan forstå, at for Kristendemokraterne er det vigtigt med de fysiske rammer.
Der skal være nogle minimumsregler for miljøet i dagtilbuddet, og der skal være nogle minimumsregler for de fysiske rammer, men man mener overhovedet ikke, det er relevant at tage stilling til, hvordan den pædagogiske indsats fungerer.
Vil fru Tove Videbæk afvise, at med læreplanerne får bl.a. forældrebestyrelserne et rigtig godt grundlag for at tage stilling til kvaliteten og indholdet af dagtilbuddet?
Jeg vil også gerne spørge fru Tove Videbæk, om hun vil afvise, at det, at man synliggør og bliver bevidst om barnets kompetencer og har taget stilling til, hvilke kompetencer et barn bør bibringes, mens det er i dagtilbuddet, kan være med til at afdække flere børn, der måtte have problemer og måske netop har problemer på grund af, at de ikke får opbakning og støtte hjemmefra, fordi der er det ene eller det andet problem, f.eks. et misbrugsproblem, i hjemmet. Er fru Tove Videbæk overbevist om, at alle dagtilbud i dag gør deres ypperste for at få afdækket, om der er børn, der har problemer?
Eller er der en mulighed for, at netop gennem bevidstgørelsen og synliggørelsen kan læreplaner faktisk være med til i langt højere grad at få taget hånd om de børn, der har problemer, på et tidligt tidspunkt?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-01-15:
På baggrund af de alligevel lidt usikre formuleringer bliver jeg nødt til at spørge fru Elisabeth Arnold: Er det den radikale ordførers opfattelse, at regeringen burde tilsidesætte de råd, som den har fået fra de juridiske eksperter, blæse på dem og sige: Vi kan jo bare prøve?
Jeg er selvfølgelig fuldstændig klar over, at den lov, der blev underkendt af Højesteret for nogle år siden, var fremsat af en radikal minister, men jeg har da altid haft den opfattelse, at De Radikale lagde stor vægt på, at man skulle være omhyggelig i sin omgang med grundloven.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Jeg vil ikke kalde det bindende mål.
Man opsætter selvfølgelig nogle mål for, hvad et barn skal kunne gøre på de forskellige alderstrin, og det skal man udarbejde sin læreplan efter.
Men bindende mål kan man jo ikke kalde det, for det er jo ikke som i folkeskolen, hvor man måler eleverne op på det og netop har sagt, at man skal have nogle bindende mål, fordi man skal kunne flytte fra Hanstholm til Hørsholm uden problemer.
Det er jo slet ikke den samme problematik eller nødvendighed, der er tale om her, så derfor vil jeg bestemt ikke kalde det bindende mål.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Så vil jeg sige, at der måske kunne være kommuner, som ville få det, som nogle har det i dag.
Jeg har fået mail fra nogle pædagoger, meget progressive pædagoger, der oplyser, at det er opslidende bare at nå de mål, som kommunen ønsker ved en evaluering.
Det er opslidende for pædagogerne.
Det er opslidende eller stressende for børnene.
Ja eller nej.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
og deres arbejde, at vi sætter et formål ind i loven med hensyn til, hvad skal der foregå i dagtilbud.
Man siger, vi forventer noget af jer, vi vil meget gerne have jer til at hjælpe os med denne her opgave.
Jeg tror også, at forældrene vil være begejstrede for, at de ved, hvad der skal foregå.
At man ved, hvad ens barn bliver udsat for i daginstitutionen, og med hvilke metoder man vil arbejde osv. Så jeg er slet ikke bange for, at den situation skulle opstå, som hr. Villy Søvndal skitserer.
Men hr. Villy Søvndal ved jo også godt, at det er som med alle andre love, at lov er lov, og lov skal holdes.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
Jeg forstår det stadig væk ikke, men det kan vi jo så få afklaret med skriftlige spørgsmål undervejs.
Men jeg vil godt spørge om en supplerende ting.
Der er stadig væk mennesker i det her land, der er tilhængere af den form for kommunalt selvstyre, at man synes, at der er forhold, som det er bedst at staten blander sig uden om.
Jeg synes selv som en af dem, der er enig i og tilhænger af, at staten går ind og styrer, at det her er et af områderne, hvor man ikke skal.
Hvis nu der er mange kommuner, der deler den opfattelse, at det her tror de ikke på, så tør jeg næsten ikke spørge om det, for det er næsten at opfordre til civil ulydighed, men hvad vil socialministeren gøre ved de kommuner - jeg tror, der bliver en del af dem - der siger, at det her kan de måske ikke helt se nytten af? Vil de blive mødt af sanktioner, eller vil man sige: O.k., det er så det?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Nu synes jeg snart, at jeg har svaret på det mange gange, men jeg svarer meget gerne igen.
Der skal være nogle overordnede mål, og så skal der være nogle eksempler på, hvad det kan være inden for de her forskellige seks kategorier, og man skal tilrettelægge de pædagogiske læreplaner, så man kan nå de mål.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
Jeg er også lidt mystificeret af præcis det samme.
Ministeren sagde i en tale, der havde til hensigt at berolige kritikere af det her, at der ikke skulle være, og jeg citerer efter, hvad jeg har noteret ned: mål for, hvad børn skal kunne, men eksempler. Når jeg så læser bemærkningerne til lovforslaget side 4, næstsidste afsnit, så står der: »Det er vigtigt, at der også er fokus på de mindre børns behov for stimulering og udfordring, og derfor foreslås det, at der opstilles læringsmål både i forhold til de mindre børn og de større børn.«
Ministeren siger i sit mundtlige svar for at berolige forsamlingen, at der ikke skal være mål for, hvad børnene skal lave, og bemærkningerne siger faktisk det modsatte.
Hvad skal jeg tro på?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Ja, det vil jeg mene det er, for det, jeg kunne frygte, det, som vi jo tit frygter, er, at når man deler penge ud ved bloktilskuddet, så bliver de ikke altid brugt, som vi havde regnet med herinde.
Derfor synes jeg netop med hensyn til efteruddannelsen, at det er vigtigt, at vi tilrettelægger den, så den bliver meget åbenlys, og der bliver et godt udbud, og at det faglige indhold er i orden.
Det var måske en overformulering fra min side, når jeg sagde - nu kan jeg ikke helt huske, hvad fru Margrethe Vestager citerede mig for at sige - at vi godt vil være med til at bestemme indholdet.
Men indholdet skal selvfølgelig dreje sig om de seks hovedtemaer og om, hvordan man kan blive bedre til at motivere børnene i den retning.
Men metodefriheden vil jo ikke blive fastlagt, så man vil jo netop blive præsenteret for forskellige metoder, man kan bruge, når man skal føre det her ud i livet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Det synes jeg er meget klart, og det er jeg meget glad for, for det gør, at vi bliver meget sikre i vores principielle afvisning af, at staten skal regulere i forhold til de lokale.
Det andet er, at når man så har fastsat de her mål, som læreplanerne skal arbejde hen imod, så synes jeg, det bliver en lille smule hult, når man siger, at der er metodefrihed, når man samtidig siger, at man holder en stor del af midlerne centralt, fordi man gerne vil være med til at sikre, at det bliver gennemført, fordi man gerne vil være med til at beslutte indholdet af efteruddannelsen.
om, at man gerne vil have en meget, meget kraftig mulighed for at præge, hvad det er for en metode, man vælger at bruge for at opfylde målene
Eller er det forkert?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Jo, det er fuldstændig rigtigt, at man skal have nogle overordnede mål for, hvad børnene skal kunne, nogle eksempler på hvad man skal kunne, når man er 1 år og 2 år osv., og det skal man tilrettelægge de pædagogiske læreplaner efter.
Men hvis børnene så ikke kan de her ting, skal børnene jo ikke gå om eller måles på det eller andet. Men det er rigtigt, at man som udgangspunkt skal lave læreplanerne, så de lever op til, at børnene kan de her forskellige ting på de forskellige alderstrin.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Jeg er meget, meget forvirret, og det er helt min egen skyld - jeg tager det på mig.
Jeg glæder mig meget over, at man har nedsat den her ekspertgruppe, selv om jeg synes, det er lidt mærkeligt, at man ikke har gjort sig mere konkrete forestillinger om, hvad bekendtgørelsen skal indeholde inden.
Men jeg synes, ministeren må bestemme sig for, om det her er vigtigt, eller om det ikke er vigtigt.
Ministeren sagde i indledningen til sit indlæg, at det er en vigtig forandring i daginstitutionernes rolle.
Samtidig får vi at vide, at ekspertgruppens arbejde med bekendtgørelsen ikke vil resultere i noget, der er fyldestgørende, det vil være eksempler, at bekendtgørelsen vil have vejledningens karakter, og den er ment som en hjælp.
Det synes jeg er mærkeligt, for der står altså i bemærkningerne, og det er det, vi går efter, at det vil være overordnede mål for, hvilke kompetencer et barn på henholdsvis knap 3 år og ved overgangen til skolen skal have mulighed for at tilegne sig.
Hvis det bliver fastsat i en bekendtgørelse, er det så ikke rigtigt, at de læreplaner, man lokalt laver, skal give mulighed for, at børnene faktisk kan det og det og det?
Line Barfod (EL), 2004-01-15:
Ministeren siger på den ene side nu, at det, der ligger, ikke skal være bindende, men på den anden side er det heller ikke frit - man skal have de her ting.
Det kan ikke både være ikkebindende og så være noget, man skal have.
Når ministeren siger, at det ikke er bindende, så er det, fordi man skal have metodefrihed.
Det har lærerne sådan set også i folkeskolen.
De har også metodefrihed, men der er nogle fastsatte mål, som er blevet strammet op med det sidste folkeskoleforlig, som flertallet indgik med regeringen.
Men det er jo helt afgørende, hvorvidt ministeren med det her lovforslag får bemyndigelse til at fastsætte, at man skal arbejde med de her områder i samtlige landets børnehaver, vuggestuer og dagtilbud, når jeg f.eks. kan forstå, at ministeren mener, det er nødvendigt, at vi skal lovgive for at sikre, at man gør noget, for at børn skal have venner.
Jeg synes, det er helt afgørende for børn, at de kan få venner, men jeg tror simpelt hen ikke på, at det er noget, vi kan opnå ved lov herfra.
Vi kan gøre meget for at skabe de nødvendige rammer både fysisk og med uddannet personale osv., men vi kan ikke med en lovgivning sikre, at børn får venner.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Det siger jo sig selv, at jeg ønsker en bekendtgørelse, men
ikke med bindende mål.
Jeg synes, det er manipulerende.
Jeg har lige forklaret over for den socialdemokratiske ordfører, at vi selvfølgelig skal have en bekendtgørelse netop for at have de seks overordnede temaer, for de er ikke frie.
Det ligger fast.
Metoden er derimod fuldstændig fri.
Så vil der til hjælp være beskrevet nogle milepæle i børnenes liv, men det er en bekendtgørelse, og det er ikke en vejledning, jeg ønsker mig.
Line Barfod (EL), 2004-01-15:
Jeg synes, det bliver mere og mere rodet, hvad det her egentlig er, for der bliver rodet rundt både fra ministerens side og fra nogle af ordførernes.
Er det vejledende, er det eksempler, som man kan bruge eller ikke kan bruge, eller er det bekendtgørelse, eller hvad er det, der foregår? Det er væsentligt, for hele vores principielle modstand handler jo om, hvorvidt der fra statslig side bliver fastsat, hvad det er for nogle mål, der skal ligge.
Derfor er det fuldstændig afgørende, om det, ministeren ønsker sig med den bemyndigelse, er at få en bemyndigelse til, at ministeren helt præcist fastsætter, hvad det er for nogle mål, der skal være i alle læreplaner, eller om det, der i virkeligheden skulle stå i lovteksten, bare var, at ministeren udarbejder en vejledning med eksempler på, hvad det kunne være, man fastsatte i en lokal læreplan.
For det er jo den fundamentale forskel, der ligger i spørgsmålet om, hvorvidt man mener, at det er staten, der skal styre, hvad der er i de enkelte læreplaner, eller om man mener, det er noget, man allerbedst afgør lokalt.
Derfor håber jeg, at ministeren kan opklare, om det, ministeren egentlig ønsker sig, er en vejledning eller en bekendtgørelse med bindende mål.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Nu er det jo sådan, at de seks temaer, vi har taget op, står i bemærkningerne til loven.
Jeg synes, det er vigtigt, at det bliver fastsat i en bekendtgørelse, men det siger jo selvfølgelig sig selv, at de her eksempler, som ikke vil være udtømmende, vil være nogle gode markeringer for, hvad børn på forskellige alderstrin kan, og de bliver listet op der, så man har noget at gå efter.
Igen skal man jo altid passe på med også her at komme med eksempler på, hvad der kan stå i en bekendtgørelse.
Men det er jo simpelt hen for at slå fast, at de seks overordnede mål er bindende, hvis man kan sige det på den måde.
skal man have med i sin pædagogiske læreplan.
Man kan så have alt muligt andet med også, hvis man synes, der er behov for det, det sted man er.
Men det er jo for netop at slå det fast.
Sandy Brinck (S), 2004-01-15:
Det, at man skal lave læreplanerne, er jo det, der er skrevet i loven.
Jeg bliver sådan lidt forvirret, for jeg synes
faktisk, at ministeren meget tydeligt under sit forrige indlæg sagde, at det, som ville komme i bekendtgørelsen, var nogle eksempler på, hvordan man kunne opstille mål.
Det, der jo netop er forskellen på, om det ligger i bekendtgørelsen, eller det står i en vejledning, er, hvorvidt de mål så er bindende og netop ikke bare er eksempler til vejledning.
Så jeg må sige, at jeg nu bliver endnu mere forvirret, hvis det er sådan, at ministeren mener, at det er bekendtgørelsen, som skal binde dem til at lave læreplanerne.
Det ligger sådan set, sådan som jeg læser lovforslaget, i lovforslaget.
Vi ville være meget mere trygge ved, hvis det var sådan, at målene rent faktisk var vejledende beskrivelser, eksempler på, hvordan man kunne gøre, og dermed lå i en vejledning frem for at ligge i en bekendtgørelse, hvor de, sådan som jeg forstår ministeren nu, er bindende.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Jeg regner med, at bekendtgørelsen bliver færdig i løbet af foråret, og at vi kan holde det store møde med alle høringsparterne, når man har fået udformet selve bekendtgørelsen en gang i april måned eller deromkring.
Når det er en bekendtgørelse, så er det selvfølgelig, fordi det skal være bindende. Man skal lave de pædagogiske læreplaner, og det vil jo selvfølgelig også være indeholdt i bekendtgørelsen.
Jeg synes bare, det er vigtigt at få slået fast med henblik på de gætterier, der har været om, hvorvidt man ligesom ville opstille nogle centrale mål for, hvad dem på ½ år skal kunne, hvad de 1-årige skal kunne - der vil jo ikke være sådan en kryds af-liste - og hvis børnene så ikke kan det, så har man store problemer, og børnene skal blive længere tid i vuggestuen, inden de kommer op i børnehaven osv.
Det er jo selvfølgelig, fordi vi også mener det alvorligt.
Det er ikke bare en pæn henstilling om at lave pædagogiske læreplaner.
De skal formuleres.
Sandy Brinck (S), 2004-01-15:
Det drejer sig om bemyndigelsen, som jo også har været temmelig central i diskussionen.
Ministeren siger, at der vil blive nedsat en ekspertgruppe, som skal være behjælpelig med at få formuleret sådan en bekendtgørelse.
Hvornår regner ministeren med at have sådan et forholdsvis klart billede af, hvad det er, der kommer til at stå i bekendtgørelsen?
Hvornår regner ministeren med, at den kan komme i høring?
Jeg er selvfølgelig fuldt ud klar over, at bekendtgørelser er ministerens ansvar ene og alene, men jeg håber, at ministeren har forståelse for, at det faktisk er temmelig centralt, ikke kun i vurderingen af det faglige indhold, men også i vurderingen af, hvor den reelle kompetence ligger, af hele diskussionen om centralt kontra lokalt.
Så bed jeg mærke i, at ministeren sagde, at det kun skal fungere som vejledende.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, hvorfor ministeren så har valgt, at det skal være en bekendtgørelse, frem for at det står i det, der hedder en vejledning.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-15:
Der er alt for få voksne til at tage sig af problemerne, der er alt for få voksne til at være sammen med og lege med børnene, og alt for meget af de voksnes arbejdstid foregår inde på kontoret bag lukkede døre.
Jeg så meget hellere, at vi besluttede, at der skal være nogle flere pædagoger sammen med børnene, for pædagoger vælger jo deres arbejde, fordi de elsker at være sammen med børn, og de vil elske at være med til at gøre det bedre for børnene.
Men jeg vil ikke være med til at lave centrale planer for det.
Jeg mener bestemt også, det er relevant, at man ser på den pædagogiske indsats, hvordan den fungerer osv., men det har jeg indtryk af at man også i allerhøjeste grad gør lokalt udeomkring.
Jeg har selv siddet i en forældrebestyrelse i børnehaven, hvor mine egne børn gik.
Vi diskuterede det meget, vi lagde planer, og vi snakkede om, hvordan det ene og det andet skulle være.
Jeg synes, det er meget, meget nyttigt og gavnligt.
Der er jo ingen, der er så optaget af, hvordan børnene klarer sig, og hvordan de udvikler sig og bliver stimuleret, som forældrene, og derfor er der jo nogle meget aktive forældrebestyrelser rundtomkring.
Men det, jeg er imod, er, at vi fra centralt hold, fra statens side, skal fastlægge mål og rammer og formål og indhold.
Det er det, vi er imod, men det er jo helt klart, at det pædagogiske skal fungere godt.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Når jeg læser det her lovforslag, er jeg ikke et øjeblik i tvivl om den statsstyring, der ligger i det, men jeg er i tvivl om, hvilke skjulte dagsordener der er, og jeg er i tvivl om, hvad de næste skridt er.
Når jeg ser på traditionerne hos De Konservative, når jeg ser på traditionerne hos Venstre, når jeg ser på det folkeskoleforlig, der er indgået, er det klart, at man ikke skal være særlig fantasifuld for at forestille sig, at det næste er, at det skal testes, om børnene har opnået disse kompetencer.
Det næste er, at vi på en langt mere bindende måde forholder os til, hvordan det faktisk foregår.
Eller også kunne man forholde sig lidt mere nøgternt til, hvad man kan få for 25 mio. kr. i engangsinvestering og for 5,5 mio. kr. om året, for bryde den negative sociale arv kan man altså ikke.