Frank Jensen (S), 2000-04-06:
Jeg synes, det til tider har været en ret spændende debat.
Jeg synes også, at vi på lange strækninger har et fælles syn på tingene i Folketinget.
Det er jo godt, at der er bred parlamentarisk tilslutning til, at vi skal have offentlighed i den hjemlige forvaltning, og at vi også skal virke internationalt for større offentlighed, når det drejer sig om bl.a. EU's institutioner.
Så langt, så godt.
Hr. Albrechtsen siger, at vi ikke er foregangsland, at Danmark ikke har noget at prale af, og at vi ikke kan gå ud internationalt og vise noget frem.
Jeg synes, det er ærgerligt, at hr. Albrechtsen ser sådan på det.
Den danske lov om offentlighed i forvaltningen, offentlighedsloven, er jo fra 1970, og efter et grundigt forarbejde fik vi den revideret i 1985, og det er vel stort set den, der stadig gælder, med nogle enkelte undtagelser, bl.a. for personalemapperne.
Jeg synes faktisk, at når man ser på vores lovgivning om offentlighed i forvaltningen, har vi meget at vise frem, også internationalt.
Jeg synes også, vi har god grund til at gøre det i den konkrete, praktiske administration af loven.
Det er jo ikke mindst det, som er af afgørende betydning for det, fru Anne Baastrup var inde på, nemlig at der også skal være offentlighed de steder, hvor der kan afsløres forhold i den offentlige forvaltning.
Man må sige, at det er lykkedes, og jeg tror, at hvis fru Anne Baastrup talte med de seriøse dagbladsjournalister - dem findes der også nogle stykker af - der bruger lov om offentlighed i forvaltningen som deres arbejdsredskab, ville de også sige det.
Prøv at tale med dem om, hvor stor pris de sætter på vores lovgivning om offentlighed i forvaltningen og ikke mindst på den seriøsitet, hvormed administrationen forvalter loven!
Der er lande, som har flotte paragraffer, men hvor administrationen af lovgivningen halter bagefter, og her må man sige, at den danske administration har meget at vise frem i sin praksis på dette vigtige område.
Jeg tror, fru Birthe Rønn Hornbech er enig med mig i, at dér, hvor der er et samspil, er det i forbindelse med forvaltningsloven, og her har vi også tidligere stillet fru Birthe Rønn Hornbech i udsigt, at når vi har loven om personoplysninger på plads - jeg appellerer stærkt om, og fru Birthe Rønn kan jo bidrage kraftigt til, at det kan ske i denne samling - vil vi straks tage fat på at sikre det, som fru Birthe Rønn Hornbech også trak frem her i dag, nemlig at der er behov for sammenhæng i forholdet mellem manuel og elektronisk behandling i den offentlige forvaltning.
Med hensyn til samspillet mellem personoplysningsloven og offentlighedsloven
tror jeg, vi har afgivet ganske mange skriftlige svar på spørgsmål i forbindelse med behandlingen af personoplysningsloven.
Der har været mange, der har taget ordet om de problemer, som udlicitering og privatisering kan medføre set i forhold til lov om offentlighed i forvaltningen.
Jeg har redegjort konkret for, at det er Folketinget, der tager stilling, når det drejer sig om lovgivning, der medfører overdragelse af et forvaltningsområde under den offentlige forvaltning til en selskabsdannelse.
Der er eksempler på, at Folketinget har vedtaget lovgivning, hvor det fastholdes, at der er offentlighed i forvaltningen, og at både forvaltningsloven, offentlighedsloven og Ombudsmanden fortsat har kompetence inden for det pågældende forvaltningsområde, selv om det overgår til selskabsdannelse.
Der er også eksempler på det modsatte, og her må man tage stilling fra sag til sag.
Hr. Keld Albrechtsen appellerer om, at vi får en handlingsplan på dette felt, men her må jeg skuffe hr. Albrechtsen.
Det vil regeringen ikke lægge op til.
Vi vil behandle sagerne, efterhånden som de kommer til Folketinget, på baggrund af den vejledning om lovkvalitet, vi nu om kort tid vil sende rundt til ministerierne, og som vi vil offentliggøre i samme forbindelse.
I den vejledning er det fastslået, at hver minister, der fremsætter lovgivning, hvor man undtager et område fra lov om offentlighed, skal redegøre præcist for baggrunden for det, så Folketinget er bevidst om, hvad man lovgiver om på det pågældende felt, og hvorved retstillingen adskiller sig fra den retstilstand, der er gældende efter offentlighedsloven.
Jeg tror, det er den rigtige måde at gøre det på, altså at gøre det helt konkret i den lovgivning, som forelægges for Folketinget.
Når det drejer sig om udlicitering, er der også eksempler på, at Folketinget via lovgivning har bestemt, at selv om et område udliciteres, gælder lov om offentlighed i forvaltningen fortsat.
I lov om retssikkerhed og om administrationen på det sociale område er der faste bestemmelser herom, så det er altså også inden for Folketingets kompetence at fastlægge beslutning herom.
Men der er også eksempler på, at der kan være områder i den kommunale forvaltning, som udliciteres helt lovligt, hvor det er uklart, hvordan retstilstanden er, og her medgiver jeg gerne, at der er noget, vi kan drøfte nærmere - det var fru Birthe Rønn Hornbech også inde på - når det ikke er på myndighedsområdet, men på et driftsområde.
Det er noget, vi fra regeringens side vil gå i dialog med Folketingets partier om i den videre drøftelse om den offentlige forvaltning.
Alt dette er jo ikke et område, der bliver dækket med én lov.
Det er noget, der skal praktiseres i virkeligheden, og det er vi parate til i regeringen med vores principielle indstilling om størst mulig åbenhed, størst mulig offentlighed.
Det er også den tilgang, vi vil have til de konkrete sager.