Morten Helveg Petersen (RV), 2003-09-09:
Lad mig starte med at opsummere Det Radikale Venstres principielle holdning til regeringens forslag til finanslov: Regeringen er i færd med at solde et solidt overskud på statsfinanserne op.
Hvor Danmark for bare 2 år siden havde overskud i størrelsesordenen 30-40 mia. kr., er vi nu nede på 16 mia. kr.
Det er mere end en halvering.
Pengene fosser ud
af statskassen.
Afviklingen af gæld er gået i stå.
Til næste år er statsoverskuddet reduceret til 5 mia. kr.
Det betyder i realiteten, at gælden ikke længere falder.
Regeringen holder dermed ikke kursen fra 2010-planen til skade for kommende generationer, der kommer til at betale prisen med renter og renters rente.
Det er derfor, at vi har brugt vendingen, at enhver dansker under 40 år burde protestere højlydt, for det er dem, der kommer til at betale gælden tilbage.
Hele Danmark burde faktisk protestere over den skatteaftale, som regeringen nu har indgået med Dansk Folkeparti, og som nu bliver en del af finansloven.
Det Radikale Venstre vil en anden vej.
Vi vil bryde skattestoppet; vi vil sænke skatten på arbejde uden at kræve flere penge op, end vi gør i dag.
Og det medfører ifølge vores beregninger, at vi kan sænke marginalskatten helt ned til 42 pct.
Regeringen holder heller ikke kursen i forhold til at investere i forskning og udvikling.
De såkaldte Barcelonamålsætninger om, at det danske samfund skal bruge 3 pct. af bruttonationalindkomsten på forskning og udvikling, kan ikke indfries.
Det skader os på langt sigt.
På det internationale område udhules ulandsbistanden igen i år.
Det bliver sværere at overholde
FN's 1000-års-målsætninger.
Regeringen taler om aktivistisk udenrigspolitik og skærer derefter i alle udgifter på området.
Regeringen bryder forlig.
Den såkaldte Miljø-, Freds- og Stabilitetsramme bliver begravet med dette års forslag til finanslov, hvor regeringen løber fra en tidligere indgået aftale.
Igen i år kører grønthøsteren flittigt hen over vigtige udgiftsområder såsom uddannelse, miljø og kultur, der alle er vigtige områder for Det Radikale Venstre, men hvor der lægges op til besparelser.
Selv om udgangspunktet er ringe, møder Det Radikale Venstre gerne op til forhandlinger.
Vi håber på reelle forhandlinger, men vi har da vores tvivl, for alt synes lagt til rette til Dansk Folkeparti og har vel været det, siden regeringen lavede det smalle skatteforlig.
Derfor har vi svært ved at tro på regeringens pæne ord om brede forlig.
Faktum er jo, at regeringen har brugt pengene til at betale for Dansk Folkepartis stemmer.
Det Radikale Venstre har derfor atter i år fremlagt vores eget udspil til finanslov fuld af reformer, fuldt finansieret.
Vi viser, at det kan lade sig gøre at reformere skat, arbejdsmarked, det internationale område, miljø og meget mere.
Hvis regeringen havde viljen, var der også muligheder, men det virker, som om regeringen er gået i stå
blot 2 år efter sin tiltræden.
Overordnet set er det mest karakteristiske ved denne finanslov, at regeringen er i færd med at solde overskuddene på de offentlige finanser op.
Vi har tilladt os at genbruge formuleringen fra den nuværende statsminister, der blev berømt på mantraet om, at pengene fosser ud af statskassen.
På bare 2 år har regeringen halveret det offentlig overskud.
På bare 2 år er overskuddet på de samlede offentlige finanser reduceret fra over 30 mia. kr. til 16 mia. kr.
Vi har altså en situation, hvor det er en borgerlig regering, der ikke udviser rettidig omhu, men tværtimod skubber gæld foran sig, som kommende generationer skal betale.
Det virker indimellem, som om regeringen er begyndt at betragte statsgælden som et afdragsfrit lån.
Men det er ikke ansvarligt; det er heller ikke fremadrettet; det er laden stå til.
Jeg skal henlede opmærksomheden på, at vi i vores udspil i øvrigt finder penge også til at høvle yderligere af på gælden.
Som en nyskabelse forsøger regeringen sig med, at det er den såkaldte strukturelle saldo, der nu skal til at udvise overskud.
Men det er jo elastik i metermål.
Det er da netop en regerings ansvar at tilpasse den økonomiske politik
, når verden ændrer sig.
Det svarer lidt til en afskediget eksportmedarbejder, der har mistet sit job og går ned i banken og beder sin bankrådgiver om henstand på sit lån i huset, ja, måske ligefrem om flere penge under henvisning til, at konjunkturerne snart vender, og at han regner med at få et job snart, og den strukturelle saldo må derfor være i orden.
Pointen her er altså, at det må være den faktiske gældsafvikling, som er i fokus.
Regeringen spænder sin økonomiske politik hårdere og hårdere op på, at opsvinget angiveligt er lige om hjørnet.
Regeringen siger, at den fortsat holder kursen i forhold til dansk økonomi frem mod år 2010, men på stort set alle områder er på vi på forkert spor.
Det offentlige forbrug antager regeringen skal falde med 0,2 pct. i år, til trods for at der allerede er konstateret en vækst i årets første kvartal.
Jeg tror ikke, at det holder.
Regeringen mener fortsat at kunne skaffe 60.000 flere ud på arbejdsmarkedet inden år 2010.
Men der er ikke lagt op til konkrete forslag og ideer ud over skattepakken, som angiveligt står for 10.000 arbejdspladser.
Det vil sige, at der mangler konkrete bud på de sidste 50.000.
Igen: Det skatteudspil, som vi har begået fra radikal side, har i henhold til flere gennemregninger en effekt på arbejdsudbuddet, som er nærmest drastisk i forhold til de beskedne forslag fra regeringens side.
Igen i år skærer og udhuler regeringen dansk ulandsbistand.
Bistandsprocenten er stadig faldende, og regeringen bryder forlig på området.
Regeringen siger, at den vil overholde forlig, men løber fra den såkaldte Miljø-, Freds- og Stabilitetsramme.
Regeringen taler om aktivistisk udenrigspolitik og skærer derefter økonomisk i alt, hvad der har med det internationale at gøre: på ulandsbistanden, på miljøbistanden, på driften af udenrigstjeneste.
Det er alt sammen forkerte prioriteringer, som Det Radikale Venstre er uenige i. Vi vil forfølge en 1 pct.s målsætning, hvad angår ulandsbistand, og vi sætter også midler af til etablering af en såkaldt global ramme.
Vi indfaser gradvis flere midler, så vi kan forfølge denne målsætning.
På uddannelsesområdet sparer regeringen på de frie grundskoler og efterskoler.
Derudover ryger der 100 mio. kr.
fra udviklingsprojekter i folkeskolen, hvorfor det er noget af en tilsnigelse, når regeringen sælger en nyhed om flere midler til it i folkeskolen.
For Det Radikale Venstre er det afgørende, at flere får en kompetencegivende uddannelse, og vi ønsker en opprioritering af vejledningsindsatsen i folkeskolen.
Vi finder det vigtigt at opfølge de såkaldte Barcelonamålsætninger, hvor de offentlige forskningsmidler skal op på 1 pct. af bruttonationalindkomsten.
I øjeblikket fjerner vi os fra denne målsætning, og jeg henleder opmærksomheden på vores finanslovudspil, hvor vi også finder midler til at rette op på dette.
På arbejdsmarkedsområdet har regeringen lagt op til besparelser i størrelsesordenen 800 mio. kr.
Vi er skeptiske over for, om der overhovedet kan findes midler i den størrelsesorden med de initiativer, som regeringen har beskrevet hidtil, men vi møder gerne op til forhandlinger for at få uddybet og præciseret, hvad det er, regeringen egentlig har forestillet sig. Regeringen lægger op til besparelser på støtteordninger.
Det er vi enige i, og vi vil gerne være med til at udpege oplagte områder, hvor offentlig støtte kan trækkes tilbage til fordel for mere langsigtede investeringer i forskning og i viden.
Men vi afviser regeringens forslag til besparelse på byfornyelse, en ændret regulering af SU, børnecheck og boligstøtte.
Regeringen kommer igen med ældrechecken, der skal vedtages med Dansk Folkeparti.
Vi finder det perspektivløst, og vi vil hellere finde en langsigtet løsning på de problemer, som de dårligst stillede ældre har i dag.
Derfor ville det også være mere konstruktivt og fremadrettet, hvis vi tog et opgør med de såkaldte aldersbetingede ydelser og i stedet omfordelte til pensionister, der har størst behov.
Det er jo sådan i dag, at en række ydelser kan udløses alene af den grund, at man fylder 65 år.
Men Det Radikale Venstre betragter det ikke som en social begivenhed at fylde 65 år.
Vi må vænne os til i langt højere grad at tage udgangspunkt i individets ressourcer og evner i vores diskussioner om fremtidens velfærdssamfund.
Derfor må vi også tage et opgør med den vaneforestilling, at alle, der er 65 år, nødvendigvis skulle have behov for hjælp.
Det Radikale Venstre er enig i regeringens forslag om at sætte en pulje af til politi og fængsler.
Vi hæfter os ved, at på retsområdet tøver regeringen med at gennemføre politikredsreformen, der ellers blev foreslået af Politikommissionen.
Politikommissionens rapport anslår, at der skulle være stordriftsbesparelse i størrelsesordenen 160-170 mio. kr.
På miljøområdet fortsætter regeringen med grønthøsteren og generelle besparelser særlig på den internationale mijøbistand.
Det er en forkert vej at gå.
Det Radikale Venstre foreslår midler sat af til et ambitiøst naturudspil, hvor vi tager hul på en genopretning af dansk natur.
I regeringens udspil afsættes en pulje til anlægsinvesteringer, og vi så gerne, at naturen havde høj prioritet heri.
På kulturområdet gør regeringen intet.
Der er behov for mere kultur, ikke mindre.
Regeringen bruger mest energi på at kalde til kulturkamp, og det koster jo heller ingen penge.
På sundhedsområdet tilføres midler i form af aftalerne med amterne, men vi tror, at regeringen går for langt i forhold til, at der er andre vigtige områder i sundhedsvæsenet end ventelister.
Det, vi oplever nu, er, at de enkelte amter har langt sværere ved at planlægge, samt at det kan føre til spild af penge, jf. i øvrigt Mandag Morgens gennemgang af området - meget interessant læsning.
Derfor foreslår vi også midler flyttet fra regeringens puljer og over til forebyggelser.
Der tror vi faktisk, at vi kan få mere sundhed for pengene, ikke mindst på længere sigt.
Sidste år genbrugte jeg et citat fra den nuværende
finansminister, og jeg synes næsten, det bliver bedre med tiden.
Hør her: »Regeringens finanslovforslag er et skuffende produkt fra en uambitiøs regering, der tydeligvis har dekreteret reformpause og nu blot sidder for at sidde.
Det er overordentlig småt med de fremadrettede forslag.« Sådan sagde den nuværende finansminister tilbage i 1999, og jeg synes, at ordene bliver mere og mere sande med årene, der går, så dem vil jeg gerne gøre til mine.
Vi møder gerne op til forhandlinger.
Realistisk set er vores forventninger, at regeringen også i år foretrækker at lave en aftale med Dansk Folkeparti, og vi har regeringen mistænkt for, at det er nemmere at lave et dårligt forlig med Dansk Folkeparti end at skulle gøre sig umage med at få andre partier med.
Det er lige på kanten af parlamentarisk dovenskab, men det tror jeg er en meget nøgtern vurdering og analyse af det, der sker i øjeblikket.
Vi vil gerne sænke skatten på arbejde.
Vi tror, det er en helt afgørende forudsætning for at skaffe flere hænder på arbejdsmarkedet.
Derfor har vi begået et detaljeret forslag, som er blevet regnet igennem på kryds og tværs.
Vi har fremlagt vores eget udspil til finanslov.
Vi kalder udspillet for »Vilje til reform«, fordi vi byder på en stribe reformer i det udspil.
Vi kan tvivle på det, men jeg vil godt slutte af med at sige, at vi lader os gerne overbevise om det modsatte i en forhandling.