Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Det er meget afgørende for Det Radikale Venstre, at hele spørgsmålet om reformer af FN kommer allerhøjest op på Danmarks dagsorden i forhold til den internationale indsats.
Det er afgørende, fordi det, som er hjørnestenen og grundlaget for en international retsorden, er FN og FN's evne til at fungere.
FN må have legitimitet, Sikkerhedsrådet må udtrykke global legitimitet, og det må være fuldstændig klart, at denne legitimitet underbygges af den handlekraft, man har i FN, ligesom det selvfølgelig underbygges af det værdigrundlag, man har i FN.
Dermed er jo også sagt, at en FN-reform selvfølgelig er et spørgsmål om effektivitet og evnen til at gøre tingene på den bedste og billigste måde, men det er i sandhed i langt højere grad et spørgsmål om at kunne nå FN's mål på en mere hensigtsmæssig måde.
I Det Radikale Venstre har vi arbejdet længe med spørgsmålet om FN-reformer, og vi har lavet vores eget forslag, som kan findes på vores hjemmeside.
Men jeg tror ikke, at det i forhold til at fremme formålet, nemlig at sikre en FN-reform, som er effektiv, er hensigtsmæssigt at lægge nødvendigvis Det Radikale Venstres forslag til grund eller Venstres forslag til grund eller et hvilket som helst partis forslag til grund.
Tværtimod tror jeg, det er helt afgørende, at vi har en fælles tilgang til det for at give den danske dagsorden den stærkest mulige stemme.
Det, som er meget afgørende som værdigrundlag, er, at menneskerettigheder står helt centralt som grundlag for reformerne.
Dermed er også sagt, at vi varmt støtter omdannelsen af komiteen til et egentligt menneskerettighedsråd med deraf følgende langt stærkere placering.
Ligeså anser vi det for helt afgørende, at man sørger for, at menneskerettigheder er grundlaget for de ting, man gør for at bekæmpe terrorisme og for at opbygge fred.
Vi fandt, at den både var vidtrækkende og ordentlig i sin prioritering og i sin gennemgang af det, der er afgørende.
Dermed er også sagt, at vi finder, at det vil være meget ærgerligt, hvis ikke vi kan samles om en fælles dagsorden.
Jeg skal dog nævne nogle få ting.
En ting er, at det er helt afgørende for os at fastholde, at forbuddet mod magtanvendelse er en hjørnesten i FN.
Kun selvforsvar kan forsvare magtanvendelse uden Sikkerhedsrådets accept.
Derfor er det helt afgørende i lyset af de sidste 10-20 års diskussioner om netop magtanvendelse, at der sker en direkte og fokuseret diskussion af, hvad det egentlig er, der skal til, for at Sikkerhedsrådet vil autorisere, at man bruger magt, altså at der foreligger en accept.
Dermed er også sagt, at det Sikkerhedsråd, som bør tage beslutninger efter de retningslinjer, må være et reformeret Sikkerhedsråd, som bringer FN ind i det 21. århundrede og i overensstemmelse med den globale kontekst, som man er i.
For hvis man vil have en global legitimitet, kræver det også en global repræsentativitet, at man faktisk repræsenterer dem, man taler for.
Derfor må Sikkerhedsrådets medlemskreds udvides, og der må være flere permanente medlemmer.
Et reelt EU-medlemskab er måske nok urealistisk i dag, men det er helt afgørende, at EU sikres en stærkere rolle i FN, ligesom det er afgørende, at vi i EU tager et stærkere medansvar for det, der foregår i vores region, men naturligvis også på globalt plan.
Når det er afgørende, er det jo, fordi sikkerhed og udvikling er to sider af den samme sag.
Når sikkerhed og udvikling går hånd i hånd, og når man ser kampen mod terror og spredning af masseødelæggelsesvåben også i lyset af menneskerettighederne, får man muligheden for at danne en alliance mellem Syd og Nord, som kan skabe en mere sikker og mere retfærdig verden.
Det er bestemt ikke noget, som er gjort hurtigt; det er bestemt ikke noget, som er enkelt.
Men Nords krav om reformer af Sikkerhedsrådet og styrket samarbejde mod terror og spredning af masseødelæggelsesvåben må nødvendigvis kombineres med øget udviklingsbistand og nemmere adgang til markederne i Nord for produkter fra Syd.
Når det er så afgørende, er det, fordi det dels har værdi i sig selv, dels fordi det samlet set kan gøre, at vi får en fremdrift.
Både Nord og Syd bør tage ansvar for at nå målene, og man kan vise det ved at sikre en egentlig FN-reform, der tager ejerskab for udviklingen og sørger for, at hver yder sit.
Vi vil gerne bidrage til den konstruktive diskussion her i dag ved i hvert fald at fjerne en af de barrierer, der har været for en samlet vedtagelse.
Derfor kan jeg på vegne af forslagsstillerne trække vores første forslag til vedtagelse tilbage og i stedet fremsætte følgende
: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til i forbindelse med FN's topmøde at arbejde for – at videreudvikle sammentænkningen af sikkerhedstrusler i FN, så eksempelvis fattigdom, hiv/aids m.v., konflikter, herunder om naturressourcer, samt terrorisme og spredning af masseødelæggelsesvåben effektivt bekæmpes i en ny global forståelse mellem Nord og Syd, – at opgradere FN's fredsopbygningskapacitet.
En fredsopbygningskommission vil være central for at fremme sammenhængen mellem politiske, militære, humanitære og bistandsmæssige indsatser i konfliktområder, – at styrke FN's samlede indsats mod terrorisme, der bygger på respekten for menneskerettigheder og fundamentale frihedsrettigheder, – at styrke den internationale retsorden og at støtte Kofi Annans forslag om, at FN's Sikkerhedsråd vedtager en resolution, der behandler principperne for brug af magt, – en effektivisering af menneskerettighedsområdet, herunder især opgradere Menneskerettighedskommissionen til et menneskerettighedsråd, – en reform af Sikkerhedsrådet, således at dets sammensætning bedre reflekterer verden af i dag, – at eventuelle fortsatte uenigheder om Sikkerhedsrådet ikke blokerer for andre lige så væsentlige reformtiltag, – at styrke FN-Sekretariatets interne ledelsesog kontrolmekanismer.«