Jann Sjursen (KRF), 1998-05-05:
Jeg vil godt sige tak for den positive modtagelse, denne forespørgselsdebat har fået fra både regeringens og Folketingets politiske partiers side.
Jeg er glad for, at vi på trods af de forskelligheder, der er partierne imellem med hensyn til indstillingen til temaet for den grundlæggende debat - for eller imod fri abort - kan blive enige om, at der skal gøres en forstærket indsats for at begrænse aborttallet som sådan, også gennem den vedtagelse, som jeg regner med, Tinget vil gøre om lidt.
Jeg synes, der har været rejst mange gode spørgsmål og draget mange emner frem i debatten, som bør indgå i regeringens videre overvejelser.
Spørgsmålet om præventionsklinikker har været rejst, også i hvilket regi de skal ligge, spørgsmålet om hjælpen til enlige mødre, som jeg synes er en vigtig problemstilling, har været rejst, og spørgsmålet om bortadoption har været fremme, for blot at nævne nogle af de hovedproblemstillinger, der har været nævnt i debatten.
For Kristeligt Folkeparti er det vigtigt at understrege, at vores mening om, hvordan man skal gribe sagen an for at få bragt det høje aborttal ned, består af en trebenet strategi.
For det første at forebygge uønskede graviditeter - det er nok det, de fleste af talerne i dag har lagt hovedvægten på, og det er også vigtigt.
For det andet at forbedre rådgivningen af de abortsøgende kvinder
, og her vil jeg godt en sidste gang - spørgsmålet har også været rejst undervejs på det punkt - understrege, at der i loven om svangerskabsafbrydelses § 8, stk. 2, står, at lægen ud over at vejlede om abortindgrebets beskaffenhed, følger og risici skal gøre kvinden opmærksom på, at hun ved henvendelse til amtskommunen kan få vejledning om de foreliggende muligheder for at få støtte til gennemførelse af svangerskabet og efter barnets fødsel.
Her mener vi, også på baggrund af de projekter, jeg har henvist til tidligere, at man forsømmer rådgivningen i dag, og endelig synes jeg for det tredje, det er vigtigt også at se hele dette område i en større familiepolitisk sammenhæng. Lad mig til sidst blot nævne, at det er jo rent faktisk, som et par talere også har været inde på, i denne måned 25 år siden, at loven om svangerskabsafbrydelse, som giver kvinden ret til selvbestemt abort inden den 12. svangerskabsuge, blev vedtaget.
Jeg oplever det faktisk som lidt af et sporskifte, også det at regeringen nu skal komme med en egentlig handlingsplan.
Man kan diskutere, om regeringen ikke selv ville have taget en del initiativer uden denne forespørgselsdebat.
Det er klart, at regeringen har nogle initiativer på vej, men jeg tror alligevel, at det, at vi får en samlet handlingsplan og dermed også fra Folketingets side mulighed for at følge den op, vil give en forstærket indsats for at få reduceret det høje aborttal.
Så vil jeg blot sige, at jeg er enig med fru Ester Larsen fra Venstre i, at der er et klart hængeparti af mere principiel art, når det gælder de sene aborter.
Det viser også, at uanset at vi nu har levet med den såkaldte frie abort i 25 år, bliver vi aldrig nogen sinde færdige med at diskutere, hvornår et menneske har ret til livet: Skal det være fra den 22. svangerskabsuge, skal det være fra den 12. svangerskabsuge, eller det skal være fra befrugtningstidspunktet, som vi mener i Kristeligt Folkeparti?
Den debat vil vi til stadighed skulle føre, også fordi de problemer, de traumer, som flere har påpeget opstår i forbindelse med abort, bl.a. skyldes, at holdningen til abort er en meget, meget væsentlig etisk problemstilling ved siden af det, man kan have af sociale holdninger og andre ting.
Jeg vil afslutte med at sige tak for støtten til Kristeligt Folkepartis forslag her i dag, og vi ser frem til at følge op på den handlingsplan, sundhedsministeren kommer med på regeringens vegne til efteråret.