runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Tak til SF for at bringe en svær og vigtig problemstilling op i Folketinget.
Jeg må sige, at jeg tror ikke, SF var de eneste, der fik krydderen galt i halsen, da vi pludselig kunne læse om ansættelsen af Jens Kramer Mikkelsen.
Det siger jeg ikke, fordi jeg i og for sig på nogen måde vil beklikke Kramer Mikkelsens kompetence, og jeg siger det egentlig heller ikke, fordi jeg nødvendigvis tror, han er den forkerte mand i stillingen.
Jeg siger det selvfølgelig, fordi jeg synes, at man ved at køre den procedure, man valgte at køre i forbindelse med ansættelsen, i og for sig udsatte både Kramer Mikkelsen og Ørestadsselskabet for en helt unødvendig mistænkeliggørelse og usikkerhed.
Det er jo ikke i nogens interesse, at man gør det, og derfor har jeg også meget lidt forståelse for, at man valgte at gøre det på den måde.
Spørgsmålet er så: Hvad kan man gøre for at undgå lignende situationer i fremtiden?
Ja, man kan selvfølgelig håbe, at folk bliver klogere, og at bestyrelsen i offentlige selskaber og ministre, som måtte have et medansvar, også gør det, fordi de kan se, at det her går ud over de offentlige selskaber og personernes renommé.
Det er jeg ikke sikker på.
Jeg tror, det er vigtigt at gøre det, som SF er inde på, nemlig at fastholde bestyrelsens ansvar, og at bestyrelsen skal inddrages reelt og have det reelle ansvar.
Men om man f.eks. i alle tilfælde skal opslå stillingen offentligt, er jeg måske lidt mere i tvivl om.
Jeg har tænkt lidt på: Har vi nogle aktuelle sager i øjeblikket?
Vi har f.eks. et mindre statsligt selskab, der hedder DONG, som jeg går ud fra skal finde en ny direktør inden for en overskuelig fremtid, og skal den opslås offentligt?
Det kunne blive muntert, men er det den rigtige måde at gøre det på?
Det skal jeg ikke komme ind på.
Da DSB fik ny generaldirektør for nogle år siden, var jeg dårligt klar over, hvilken procedure man brugte, men jeg tror egentlig, at vicedirektøren blev forfremmet til generaldirektør, og så vidt jeg husker, besluttede bestyrelsen det rent internt.
Jeg kan jo tage fejl, men sådan erindrer
jeg det rent umiddelbart, og det kan jo være i orden og på sin plads i nogle tilfælde.
Jeg synes, det er fint, at ministeren har givet tilsagn om at gå ind i en drøftelse af spørgsmålet, for jeg synes, der er brug for det.
Vi vil i de drøftelser have megen fokus på bestyrelsesansvar, vi vil have fokus på klarhed og åbenhed, og så vil vi i øvrigt lade os overbevise af gode argumenter for andre procedurer.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
Jeg synes i virkeligheden ikke, det er særlig svært, og jeg synes i virkeligheden, det kan siges meget kort.
De regler, som gælder for offentlige stillingsopslag, skal selvfølgelig også gælde for statslige aktieselskaber.
Man kan næsten spørge sig selv retorisk: Hvor svært kan det være?
Hvor svært kan det være at forstå, at der skal være lige muligheder for alle kvalificerede ansøgere?
Og hvor svært kan det være at lave nogle regler, som sikrer, at der aldrig nogen sinde er tvivl om, hvorvidt der har været kammerateri i forbindelse med besættelsen af den slags stillinger?
Det, at man opslår en stilling offentligt, betyder jo ikke, at man ikke kan benytte sig af f.eks. et headhunterbureau for at få nogle folk til at søge denne stilling på lige vilkår med alle mulige andre, så for at undgå dårlige forløb og snak om, hvorvidt tingene er gået skidt til, eller om de er gået forkert til, eller om de er gået rigtigt til, er det da bare helt fint at foreslå, at stillingerne skal opslås offentligt.
En del af diskussionen i dag er gået på, at når man skal ansætte folk i sådanne stillinger, ved man godt i forvejen, hvem der kunne finde på at søge dem og den slags ting.
Jamen sådan er det jo også i dag, når man opslår job i private virksomheder eller i et ministerium.
Enhedslistens holdning er: Hvor svært kan det være?
Lad os dog stemme for dette beslutningsforslag, og det gør Enhedslisten selvfølgelig.
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Jeg er meget enig med fru Anne Grete Holmsgaard i hendes betragtninger om, hvordan man får den bedste ledelse i en virksomhed.
Jeg kunne heller aldrig selv drømme om at besætte en så betydningsfuld stilling uden at opslå den eller uden at lave en stillingsbeskrivelse osv.
Men grunden til, at jeg har en lille betænkelighed, er selvfølgelig, at jeg tager det som en forudsætning, at når man laver et offentligt selskab og nedsætter en professionel bestyrelse, bliver der taget hånd om den side af sagen.
Det irriterer mig et eller andet sted grusomt, at vi skal ned på det niveau i Folketinget, når man sådan set har lavet et offentligt selskab med en bestyrelse til præcis at varetage de ting, desuagtet jeg overhovedet ikke er uenig med fru Anne Grete Holmsgaard i hendes betragtninger.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-06-08:
Jeg må sige, at egentlig generer det også mig, at vi skal ned på det niveau, for jeg tager det også som givet, at man laver opslag, at man er ansvarlig i en bestyrelse, og at man formulerer kravene til den direktør, der skal stå i spidsen for et selskab.
Egentlig synes jeg også, at det er ærgerligt.
Årsagen til, at vi alligevel har fremsat beslutningsforslaget, er, at nu kunne det simpelt hen være nok.
Vi så først en sag for et par år siden, og så kom denne sag, som var helt grotesk, så nu måtte det altså være nok.
Nu måtte der sendes et klart signal om, at sådan kan man ikke gøre, hvis man vil have respekt om offentlige selskaber, og jeg synes, det er uhyre vigtigt, at der er respekt om offentlige selskaber.
I denne sag har jeg overhovedet ikke diskuteret Jens Kramer Mikkelsens kvalifikationer eller kompetencer, for det synes jeg for så vidt ikke er relevant for sagen.
Det er simpelt hen det principielle spørgsmål om at gøre det, men jeg havde også helst været beslutningsforslaget foruden.
Det enkleste ville sådan set have været, hvis finansministeren allerede dengang havde udformet et venligt hyrdebrev til alle offentlige selskaber om, at det her vil vi altså ikke se en anden gang.
Jeg kan forstå, at man har en vis tradition i regeringen for at sende hyrdebreve ud.
Walter Christophersen (DF), 2005-06-08:
Jeg vil da gerne lige replicere til fru Anne Grete Holmsgaard, at hvad jeg mente med, at den her sag er kompleks, var den kendsgerning, at man jo ikke er klar over, som også hr. Martin Lidegaard var inde på, hvilke bevæggrunde en bestyrelse har for at udnævne en administrerende direktør.
Og i det her tilfælde vil jeg da sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at hr. Jens Johansen, som er medlem af Københavns Borgerrepræsentation, og som sidder i Ørestadsselskabets bestyrelse, jo stemte for hr. Jens Kramer Mikkelsen.
Så det er lidt komplekst.
Det var det, jeg mente.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-06-08:
Jeg tænker på, hvad det betyder i forhold til målet.
Er det sådan, at det er et fast mål?
Eller betyder det der »godt nok ambitiøse«, at der kan fires på det?
Jørn Dohrmann (DF), 2005-06-08:
Jeg vil gerne forholde mig til det første, som man spørger om, omkring det med vandindvindingsboringer. Så vidt jeg er orienteret, siger jeg så, er det sådan, at man allerede i dag har en hjemmel til at indføre de her zoner omkring de her vandindvindingsboringer, og den synes jeg jo selvfølgelig man skal bruge, hvor man ved, at man altså har et sårbart område.
Og der er det så, jeg siger, om man så bruger dem til økologisk brug, eller der er nogen, der planter træer, eller hvad de nu ønsker at bruge det areal til, så synes jeg, de skal tage en dialog med kommunen, at de skal tage en dialog med vandværket.
I dag er det jo også sådan, at man har nogle gode støtteordninger, som man netop kan bruge til at få rejst nogle træer på de her områder.
Det bliver jo mange, man skal ud og give hjælp til her, kan man kalde det.
Jeg synes, det er godt, at man beskytter grundvandet så godt som overhovedet muligt.
Lad os koncentrere os om det de næste mange år frem i tiden, så vi ikke spiller hasard med drikkevandet, som er utrolig vigtigt for de kommende generationer.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-06-08:
Det er stadig væk tro.
Men har ordføreren også en vilje til, at det skal overholdes?
Har ordføreren virkelig en vilje til, at det skal overholdes, og ikke bare en tro på, at det, selv om det er meget ambitiøst, måske bliver overholdt?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-08:
Ja, men hvad er det, hr. Martin Lidegaard synes er så perspektivløst?
Sådan som jeg hører hr. Martin Lidegaards argumentation, gennemgår han alle elementerne i den politik, der er lagt på det her område, men kommer til den stik modsatte konklusion af den, som jeg selv ville komme frem til, nemlig at der er lavet en ambitiøs og langsigtet politik.
Vi taler om bl.a., at pesticidhandlingsplanen foreskriver, at vi skal ned på 1,7 i behandlingshyppighed i 2009.
Er det ikke både et langsigtet og et ambitiøst mål?
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Det er muligvis langsigtet, men ambitiøst er det ikke.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi fra radikal side gerne så, at vi havde et 10-årigt perspektiv på det her, og at vi lagde os på et reduktionsmål på mellem 50 og 100 pct.
Det kan man jo kun, hvis man samtidig er klar til at investere nok i forskning i bl.a. nye økologiske metoder og for vores skyld også gerne forskning i gmo til erstatning af pesticider osv.
Man kan selvfølgelig ikke bare rive tæppet væk under landbruget, men netop hvis man laver nogle langsigtede planer, som virkelig er ambitiøse, ikke bare noget med at nedsætte behandlingshyppigheden med en decimal, men tværtimod gå ind og virkelig lave noget, der batter noget, så får man altså også et skub i både forskning og teknologiudviklingen.
Så der er en diskussion om målsætningen, men der er altså også en diskussion om midlerne.
For hvis jeg bare kunne få en garanti for, at den målsætning, man så har lavet i pesticidplanen, vil man med sikkerhed stå inde for.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-08:
Nu kommer vi jo lidt ind på det, som fremgik af ordførerindlægget, nemlig: Hvordan skal vi skære kagen?
Jeg kan forstå på hr. Martin Lidegaard, at vi skal reducere forbruget af pesticider, gerne med 100 pct., og så kan man jo spørge, om det er et realistisk mål, om det overhovedet kan lade sig gøre, og om det ligger inden for den økonomiske ramme for det erhverv, vi her skal regulere, hvis det bliver bedt om at reducere med 100 pct.
Et lille tillægsspørgsmål: Hvad mener ordføreren med, at gmo indgår som en del af den miljøteknologi, man skal anvende?
Er det sådan, at vi kan tage fat på en debat om brugen af gmo?
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
For min skyld kan vi meget vel tage fat på en debat om brugen af gmo.
Jeg sagde udtrykkeligt, at i et 10-års-perspektiv skal vi have en målsætning om mellem 50 og 100 pct., mens udfasning skal være målet på lang sigt.
Det er jo sådan ...
Undskyld, skal jeg måske begynde forfra?
Jeg takker formanden mange gange.
Nu blev jeg til gengæld hylet ud af det, så det går nogenlunde lige op.
Tak til formanden.
Spørgsmålet var, om vi kunne begynde at diskutere gmo, og mit svar var, at selvfølgelig skal vi gøre det.
Jeg sagde udtrykkeligt, at det var en reduktionsmålsætning på mellem 50 og 100 pct. over en 10-årig periode og på lang sigt udfasning.
Der er jo meget stor forskel på afgrøderne.
Når det gælder kartofler, bliver det meget svært at nå så langt ned, men på andre områder er det meget lettere, og derfor må vi have nogle præcise, differentierede mål, som også må være langsigtede, og så må vi til gengæld også have teknologisk forskning på gmo-området.
Det er ikke urealistisk, og man kan sige, at alt andet end at lægge sig fast på nogle ambitiøse målsætninger er urealistisk, for vi kommer til at forholde os til spørgsmålet.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-06-08:
Jeg skal starte med at sige, at da SF’s ordfører, hr. Steen Gade, ikke kunne være til stede, er det mig, der skal kommentere Enhedslistens to forslag.
Man kan sige, at forslaget om sprøjtefri randzoner omkring beskyttelsesområder for drikkevand kun vedrører et hjørne af vores pesticidforbrug, og de løser selvfølgelig ikke alle problemer.
Men det er et vigtigt sted at tage fat, fordi det er toppen, vi snakker om, og hvis vi gennemfører det, er der andre indlysende steder, hvor vi kan tage fat.
Det er små og store naturområder, private haver, vandløb, åer og søer.
Angående det andet forslag og risikoen for nedsivning til drikkevandsressourcerne kan man sige, efter at vi har set den handlingsplan, der er lagt frem af regeringen støttet af Dansk Folkeparti, at der er sket et tilbageskridt.
Vi har fået at vide mange gange, at det er en meget ambitiøs plan, men den er startet med et tilbageskridt.
Vi har søgt meget efter svar på spørgsmålet, om vi kan få nogle garantier, men de har næsten blæst i vinden, og så er det farligt bare at sætte sig og kigge og sige: Jamen det kan godt være.
Hvis der nu også er tilbageskridt i 2005, skal vi så også sige: Jamen det kan godt være, at det bliver hentet ind?
Nej, det tror jeg ikke.
Der bliver sagt, at planen er ambitiøs, men jeg tror ikke, den er ambitiøs nok, og jeg er bange for, at målsætningen for overholdelse af den såkaldt ambitiøse plan heller ikke er ambitiøs nok.
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Da De Radikales ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne holde en kort tale, for det ville han også have gjort, og sige, at vi er sympatisk indstillet over for begge Enhedslistens beslutningsforslag.
Det er, som om der går en linje ned igennem dansk miljøpolitik i de her år, når det drejer sig om landbrugsdelen.
Den ene halvdel af salen tror, at det, der er fremtiden for dansk landbrug og fremtiden for dansk miljøpolitik, er at udskyde problemerne.
Det er ikke at se dem i øjnene, det er at lave ad hoc-løsninger i stedet for at lægge nogle langsigtede, ambitiøse planer, der giver landbruget og i øvrigt vores følgeteknologier og følgeindustri mulighed for at indrette sig på de nye vilkår, mulighed for at være forrest i udviklingen af ny teknologi, herunder gmo’er, mulighed for i det hele taget at være på forkant med udviklingen i stedet for at komme halsende bagefter.
I Det Radikale Venstre finder vi den politik perspektivløs og skadelig, både for landbruget, for Danmark, for miljøet.
Jeg er ikke hundrede procent sikker på, at Enhedslisten har fundet de vises sten med lige præcis de to beslutningsforslag her.
Der har været nogle røster fremme om, at man kan få nogle utilsigtede virkninger, men jeg er helt sikker på, at vi ikke kommer uden om nogle bindende regler, og vi kommer heller ikke uden om at kigge på randzoner i begge tilfælde.
Det kan også være, at det viser sig at være mere omkostningseffektivt at indføre højere afgifter på pesticider som et middel til at nedbringe pesticidforbruget eller – det mest sandsynlige – begge dele.
Og derfor vil vi gå ind i denne her udvalgsbehandling med et åbent og positivt sind.
Vi tror, at det er i alles interesse.
Det bliver ikke sjovt for landbruget, når de om 3-4 år pludselig skal leve op til EU’s vandrammedirektiv og hverken er nået langt med hensyn til pesticider eller kvælstof og i løbet af ganske få år skal til at indhente ganske alvorlige mængder på begge områder.
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Jeg håber, hr. Per Clausen vil tilgive mig spørgsmålet.
Vi havde, da vi behandlede forslaget sidste gang, en fantastisk spændende diskussion med Enhedslistens daværende ordfører.
Sagen er jo, at vi deler nogle synspunkter, men der er i hvert fald ét middel, vi ikke er enige om, og det er gmo’erne, som jeg tror bliver et helt afgørende middel i fremtiden.
Hvad er det, Enhedslisten har imod, at man påbegynder en forskning i offentligt regi med henblik på at udvikle nogle afgrøder, som ikke har brug for pesticider, og som ikke er patenteret af amerikanske multinationale selskaber, men som tværtimod kan bruges til at udfase pesticiderne?
Per Clausen (EL), 2005-06-08:
Nu har jeg ikke noget imod, at man forsker i ting, men jeg tror bare, at med de risici for naturen, der under alle omstændigheder vil være forbundet med anvendelsen af gmo-planter, er det en forkert vej at gå, og at det er et forkert forskningsområde at bruge sine ressourcer på.
Man skal jo være klar over, og det ved den radikale ordfører jo udmærket godt, at ressourcerne i denne verden og i dette samfund ikke er uendelige.
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-08:
Det er næsten som at høre Bjørn Lomborg tale om de begrænsede ressourcer og prioriteringerne.
Jeg tror ikke, at gmo kan løse alle problemerne, slet ikke, for det ville være en naiv forestilling.
Men det, jeg har så svært ved at forstå, er venstrefløjens principielle modstand mod at forsøge at tage ejerskabet af denne nye teknologi ud af hånden på de multinationale selskaber og forsøge at lave et offentligt ejerskab, der fokuserer på at bruge teknologien til at begrænse miljøskadelige stoffer og hjælpe ulandene osv.
Det kræver nogen forskning, og det kræver nogle ressourcer, hvis man skal bruge den nye teknologi og ikke lade industrien løbe med det hele, og er det ikke lidt i retning af helt at opgive ævred og overlade hele udviklingen til en lille håndfuld virksomheder?
Per Clausen (EL), 2005-06-08:
Jeg har ikke afvist, at der skal være offentlig forskning i gmo, og det har Enhedslisten formentlig heller ikke gjort.
Jeg siger bare, at jeg ikke kan se noget formål med, at man i særlig stor udstrækning prioriterer forskning på området, fordi jeg ikke tror, at det er en fornuftig og rigtig løsning på de udfordringer, vi står over for, hverken når vi snakker om sulten i den tredje verden, eller når vi snakker om at løse de miljøproblemer, vi har i Danmark.
Jeg mener faktisk, at det at satse på andre, miljørigtige produktionsformer og en helt anden organisering af produktionen af fødevarer, både lokalt i Danmark og på nationalt og globalt plan, er løsningen.
Her tror jeg desværre, at Det Radikale Venstre lider af den misforståelse, at man kan komme ud over problemerne ved hjælp af nogle teknologiske fif, og så spiller det selvfølgelig også en rolle for os, at det, vi indtil nu har set i realiteternes verden og i praksis, når vi snakker gmo, jo ikke har været noget at skrive hjem om.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-08:
Jeg vil tilslutte mig Det Radikale Venstres syn på gmo som en af fremtidens muligheder, og jeg mener også, at man i offentligt regi bør arbejde med at udvikle nye gmo-teknologier.
Jeg tror også, hr. Per Clausen drømmer, når han ønsker en anden sammensætning af Folketinget.
Vi arbejder jo energisk hver dag, og der er forhåbentlig stadig tilslutning til den borgerlige regering.
Man kan kalde stofferne pesticider, men de hedder jo også plantebeskyttelsesmidler og anvendes jo netop, for at planterne ikke skal blive angrebet af svamp, eller der skal udvikle sig enorme mængder ukrudt osv.
Jeg vil spørge med hensyn til zoner omkring drikkevandsboringer: Er det ikke rigtigt, at en konkret vurdering er det bedste middel, når der skal udlægges zoner?
Ifølge de oplysninger vi får, er der jo reelt set ikke noget problem, hvis der ikke er tale om det, man kan kalde en punktforurening, men hvis den er elimineret, er der jo ikke noget problem.
Per Clausen (EL), 2005-06-08:
Så vidt jeg har forstået, er problemet i forbindelse med nedsivning til grundvandet en ganske kompliceret sag, hvor det er svært at sige noget entydigt om, præcis hvordan det foregår.
Det er derfor, jeg mener, at det er rigtigt, at der skal foretages en konkret vurdering, og det fremgår også af vores beslutningsforslag, så det er jo ikke her, uenigheden opstår.
Vores synspunkt er, at vi faktisk mener, at udgangspunktet skal være et større område end det, man bruger i dag, og at udgangspunktet skal være den holdning, at en risikovurdering kan anskues på mange måder.
Man kan anskue den på den måde, at der skal være en risiko, før man gør noget, men man kan også have det synspunkt, at der skal gøres noget, medmindre man er sikker på eller i hvert fald i meget høj grad kan sandsynliggøre, at der ikke er en risiko, og jeg tror, at vores udgangspunkt helt klart er langt mere forsigtigt end det, ministeren gav udtryk for.
Så skal jeg bare sige, at jeg er fuldstændig sikker på, at jeg ikke drømmer, når jeg snakker om, at Folketinget kommer til at se anderledes ud i fremtiden.
Der er historisk belæg for at sige, at det forandrer sig hele tiden.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-08:
Jeg har tænkt over, om det nu er den rigtige prioritering.
Hr. Per Clausen har jo et ganske godt overblik over miljøområdet og anvendelsen af de sparsomme ressourcer, og man kan sige, at vi ikke kan løse alle problemer på en gang, så er det virkelig den rigtige prioritering at anvende midlerne til disse randzoner, sådan som det ligger i forslaget?
Per Clausen (EL), 2005-06-08:
Det er det første.
Jeg er selvfølgelig ked af at komme til at lyde som en kloning af Lomborg, for det er næppe godt for min politiske fremtid, men når der nu er lavet de undersøgelser, og de faktisk viser, at noget, der er miljømæssigt godt, også er samfundsøkonomisk godt, synes jeg da, at det taler for at gøre det.
Det taler i hvert fald ikke imod.
Derfor vil jeg nok sige, at de to ting lagt sammen gør, at jeg synes, at meget tyder på, at det er en rigtig prioritering at gøre det her.
Hvis der er en samfundsøkonomisk gevinst i det på længere sigt, handler det jo i virkeligheden om, hvordan vi sikrer de fornødne investeringer i at gøre det nu, for det er altid godt at investere i ting, der på lang sigt viser sig at være både miljømæssigt og økonomisk fornuftige.
Afstemning
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-06-08:
Jeg er naturligvis glad for, at hr. Walter Christophersen imødeser udvalgsarbejdet med interesse, men jeg synes faktisk ikke, jeg kunne høre, om Dansk Folkeparti går ind for forslaget eller ikke gør det.
Det kan være, at jeg ikke hørte ordentligt efter, og det er jo så min fejl, men jeg vil meget gerne have at vide: Går Dansk Folkeparti ind for vores forslag, eller kniber det med tilslutningen?
Inger Støjberg (V), 2005-06-08:
Der er dage, hvor man er mere glad for, at man er Venstremand, end andre dage.
Jeg kan sige, at det her er en af de dage, jeg er rigtig glad for, at jeg er Venstremand, for jeg kan da se
Når man taler om fremtiden, så er det svært.
Nu må jeg så tilstå, at jeg ikke har evner til at se ind i fremtiden, og så kan man stort set ikke andet end tro, eller man kan formode.
Men så vil jeg sige, at jeg både tror og formoder, at man når de her mål.
Er det så sådan, at jeg mit lyse sind til trods må sige, at målene ikke er blevet nået, så må vi i forligspartierne jo sætte os omkring bordet og se, hvad vi så gør.
Men jeg vil ikke stå her i dag, inden vi har nogen tal, og sige, i hvilken form vi eventuelt måtte gribe ind på et senere tidspunkt.