Svend Auken (S), 1999-05-04:
Jeg er helt enig med hr. Gade i, at det var en enestående beslutning, Danmark tog, da vi i 1993 oveni folketingsvedtagelsen fra slutningen af 1992 satte handling bag de flotte ord fra Rio og vedtog at yde miljø- og katastrofehjælp.
I den gennemgang af dansk miljøpolitik, som OECD for nylig foretog med eksterne eksperter, var det et af de punkter, der blev fremhævet fra OECD's side som begrundelse for at give Danmark topkarakterer for den miljøpolitik, vi fører.
De evalueringer, der er gennemført, tyder også på, at der er opnået smukke resultater, hvilket jeg skal komme tilbage til.
Støtten til Østeuropa har en betydelig effekt på modtagerlandenes miljøinvesteringer, og en række forslag til forbedringer i miljøstøtten til Østeuropa er under gennemførelse.
Især dette, at vi bevæger os væk fra konkret projektanmodningsstøtte og over til en mere langsigtet planlægning sammen med modtagerlandene, tror jeg vil have meget betydelige, positive effekter på lang sigt.
Evalueringen af Danced viser en betydelig effekt på øget miljøbevidsthed i et stort antal organisationer og institutioner i de lande, vi samarbejder med, men peger samtidig på en række forslag til forbedringer.
Det er vi meget opmærksom på, og det er derfor, at vi allerede har igangsat en række initiativer for at rette op på de påpegede mangler i Danced's bistand.
Især vil bistanden blive styrket på følgende områder: For det første arbejder Danced på at styrke den danske ressourcebase i et overordentligt spændende samarbejde med universiteterne, NGO'erne og erhvervsorganisationerne.
Jeg tror en gang imellem, vi har været lidt tilbøjelige til at overdrive, hvor stor en base vi egentlig havde.
Erfaringerne har vist med det projektomfang, den hjælpeindsats, vi har i øjeblikket, at der er det nødvendigt
at udvide den ressourcebase, og det er, synes jeg, meget fint, at vores initiativ på det område har fået så positiv en modtagelse både fra læreanstalterne, NGO'erne og virksomhedernes side. Det er naturligvis også et formål for os at få styrket ressourcebasen i de lande, vi samarbejder med.
Hvis jeg et øjeblik kan nævne eksemplet fra Central- og Østeuropa, så er der et meget betydeligt antal højt uddannede mennesker i disse lande, hvis ekspertise vi kan udnytte og benytte os af. Samspillet mellem styrkelse af den danske ressourcebase og ressourcebasen i modtagerlandene er et overordentlig spændende perspektiv.
For det andet skal bæredygtig energi i langt højere grad end hidtil indgå som et gennemgående element i bistanden.
Det er en afgørende forudsætning for en bæredygtig udvikling globalt, at udviklingslandene satser på at udnytte energien mere effektivt, at bruge vedvarende energi og ikke gentager de fejl, som vi i den rige del af verden allerede har begået i vores udvikling.
For det tredje skal vi styrke det regionale aspekt i bistanden.
ikke alene inden for de enkelte samarbejdslande, men også regionalt.
For det fjerde skal samarbejdet og udvekslingen af erfaringerne mellem Danida og Danced øges.
Rygterne om et dårligt samarbejdsklima er stærkt overdrevne, men vi må fremover blive bedre til at trække på hinandens gode og dårlige erfaringer.
Det vil nemlig ikke alene bidrage til at styrke det regionale aspekt, men også sikre en bedre sammenhæng mellem miljøbistanden og den fattigdomsorienterede udviklingsbistand.
Endelig kan der, som det fremgik af regeringens redegørelse, som udenrigsministeren sendte til Folketinget
Der er ingen tvivl om, at vi, både når det gælder udviklingslandene og Central- og Østeuropa, har været i stand til at målrette vores støtte, så samarbejdslandene i højere grad bliver i stand til at efterleve indgåede regionale og globale miljøaftaler.
Denne dimension i miljøstøtten vil blive styrket fremover.
Øststøtten er således de seneste år i stigende grad blevet rettet imod at forberede ansøgerlande på at opfylde EU's miljøregler.
Dermed bidrager vi til at give disse lande et godt udgangspunkt for en aktiv og en positiv medvirken i den fremtidige miljøpolitik i EU.
På baggrund af de gode erfaringer hidtil vil indsatsen i Østeuropa fortsætte i samme spor med særlig vægt på landene i regionen omkring os, altså i Østersøregionen.
Dels gennemføres en betydelig miljøstøtte til de traditionelle forureningsområder som luft, vand og affald samt naturligvis også til det grønne område, dels gennemføres en betydelig hjælp til samfundenes hovedsektorer, energi, landbrug, industri og transport, for at fremme en miljøvenlig udvikling af disse.
Miljøstøtten anvendes også til at fastholde alle østeuropæiske lande i et fælles miljøpolitisk samarbejde gennem den såkaldte Environment for Europe-proces.
I dette forum blev den nye Århuskonvention om borgernes miljørettigheder vedtaget.
Danmark har lovet at hjælpe den tidligere østblok med at gennemføre disse miljørettigheder, som også vil fastholde og fremme den demokratiske udvikling i hele regionen.
Mens miljøindsatsen i EU-ansøgerlandene virkelig accelererer, så er jeg - det skal ikke være nogen hemmelighed - langt mere bekymret over udviklingen i de østlande, der ikke står over for optagelse i EU.
Disse lande - f.eks. en række lande på Balkan og de tidligere Sovjetrepublikker - står over for enorme miljøproblemer, men de har ikke det samme incitament som EU-ansøgerne eller de samme økonomiske støttemuligheder til at prioritere miljøindsatsen i deres hjemlige økonomiske politik.
Selv om nogle af de her lande ligger længere væk fra Danmark, så påvirker deres forurening i visse tilfælde også Danmark; men nok så vigtigt er det, at deres miljøproblemer truer folkesundheden og dermed landenes økonomi og indre stabilitet.
Derfor vil vi også gerne yde en begrænset støtte
til disse landes miljøindsats via Øststøttemidlerne.
Det har vi allerede gjort på Balkanområdet med meget fine resultater.
Det tredje og sidste ben i miljøbistanden, nemlig støtten til Arktis, bygger på et tæt samarbejde mellem de 8 arktiske lande og en tæt inddragelse af de oprindelige folk.
Hidtil har indsatsen især rettet sig imod at kortlægge miljøproblemerne, og vi har fået en viden om miljøet i Arktis, som er en værdifuld indikator for miljøets tilstand globalt, og som vi naturligvis skal forstå at udnytte også i internationale forhandlinger, f.eks. forhandlingerne om forbud mod POP'erne - POP-konventionen.
POP'erne: de persistente og organiske forureningsstoffer.
Vi ser, hvordan opkoncentrationen i fødekæden og havstrømmenes bevægelser betyder, at de oprindelige folk på toppen af kloden i Grønland og de øvrige arktiske lande er hårdest ramt af denne forurening, som er meget alvorlig.
Det er selvfølgelig vigtigt at blive ved at øge
dette vidensgrundlag, men der vil fremover ske en drejning af miljøstøtten, så den i højere grad bliver rettet imod at støtte projekter, der forbedrer det lokale miljø i den danske del af Arktis, altså i Grønland.
Det kan f.eks. dreje sig om projekter til sikring af rent drikkevand, til sikring af affaldshåndtering, miljørigtig energiproduktion og energibesparelser.
Der er ingen tvivl om, at kan vi vise, hvordan denne slags ofte meget decentrale projekter under arktiske forhold lykkes, så er der et betydeligt spredningspotentiale i forhold til de andre lande rundt om Nordpolen.
Vi skal også bistå de oprindelige folk i den arktiske del af Rusland i bestræbelserne på at få tålelige miljøforhold, ligesom vi gennem internationale konventioner og aftaler vil styrke indsatsen for at begrænse den globale grænseoverskridende forurening af Arktis.
Med de midler, vi nu vil afsætte til miljøbistanden i Øst, i Syd og i Nord, kan Danmark fremover spille en fremtrædende rolle som global miljøhjælper og samarbejdspart.