Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-07:
Kristeligt Folkeparti støtter forslaget her om ophævelse af servicejob.
Vi har i hvert fald aldrig støttet ideen i den udformning, den fik.
Vi var egentlig med på ideen, da vi begyndte at forhandle den i 1999, var det vel, men på et eller andet tidspunkt, da vi så, at det endte med, at man kunne indtræde i servicejob helt fra 48-års-alderen - det er det, som bl.a. fru Meldgaard nu snakker om som »det grå guld« - stod vi af.
Jeg må nok indrømme, at jeg synes, det er en fejlfortolkning
Jeg mener ikke selv, at jeg er guld værd, jeg mener faktisk kun, at jeg er grå, men det er så, fordi jeg røg ud i den anden ende.
Jeg må nok indrømme, at min største indvending i sin tid mod ordningen var, at man faktisk kan gå 17 år i den ordning her.
Og derfor er man altså, uanset hvad det koster her og nu, om det kan betale sig for staten eller ikke kan, med til at forvride et marked på den måde.
Så det er vores væsentligste begrundelse.
Så kunne vi jo selvfølgelig, kan man sige, til det forslag her stille et ændringsforslag om at opretholde ordningen og så med et optag fra f.eks. 55 år.
Men nu kan jeg forstå, at der er indgået et finanslovforlig, og at der ikke er sat penge af til det heller, så det vil ikke kunne opnå et flertal, selv om det kunne have været fornuftigt, for det synes jeg måske egentlig, at det kunne.
Hvis det virkelig er rigtigt, at vi har brug for arbejdskraft, så er der altså ikke brug for at samle folk op i servicejob fra 48-års-alderen, det mener jeg er en misforståelse.
I øvrigt er jeg fuldstændig socialliberal på det område her.
Den argumentation, som hr. Anders Samuelsen kørte, kunne jeg ikke have fremført så godt, den var fremragende.
Så den behøver man heller ikke genprøve på mig, det er helt unødvendigt.
Jeg er helt tilfreds med den måde, hr. Anders Samuelsen gjorde det på.
Bl.a. den socialdemokratiske ordfører argumenterer for, at det her er gratis.
Det er noget underligt noget, at man med sådan en ordning som den her kan modregne indtægterne, fordelen ved den.
Det kan vi f.eks. ikke, når vi snakker barselsorlov.
Der regner man bruttoprisen ud, det koster så og så mange penge, lige nøjagtig den pris, som bruttonationalproduktet udgør pr. beskæftiget i landet.
Man modregner ikke, at der kommer andre i job, at de betaler skat eller at de, der kommer på barselsorlov, stadig væk har et forbrug, som de betaler afgifter og moms af osv.
Nej, der regner man bare bruttoprisen, så det må man jo også kunne her.
Det gør man i det socialdemokratiske parti, og det gjorde man i den tidligere regering, og det har man i øvrigt fortsat med i den nuværende regering, nemlig at lave den der bruttobetragtning.
Det er den, der skal ind på budgettet.
Man kan ikke tillade sig at modregne nogen som helst fordele.
Så det kan man altså heller ikke her, hvis man skal være konsistent.
Den anden side af, at det koster noget at ophæve ordningen, kan man så for den sags skyld undre sig lige så meget over, men den betragtning mener jeg sådan set ikke, man kan tillade sig.
Det væsentlige i den sag er, at man kan gå i et støttet job i op til 17 år, og det er fuldstændig umuligt at vide, hvad det betyder af forvridning.
Offentlige arbejdspladser vænner sig til at have folk i støttede job, og det mener jeg ikke, man skal over så lang tid.
Ikke noget med 17 år.
Det er altså med til, at man vænner sig til et støttesystem, og det kan vi ikke bidrage til. Så vi må jo nok stemme for forslaget her, da vi ikke tror, der er meget fremtid i at lave et ændringsforslag om at ændre alderen til 55 år.