Anders Samuelsen (RV), 2002-11-18:
For Det Radikale Venstre er udgangspunktet en kæmpemæssig udfordring, som ingen partier i Folketinget kan tillade sig at ignorere og slet ikke, hvis man vil have bare noget, der minder om en anstændig social profil.
Den udfordring består i, at vi står og kommer til at mangle arbejdskraft på det danske arbejdsmarked inden for de næste 10 år af hidtil usete dimensioner.
Den opgave skal vi løse.
Hvis vi ikke løser den opgave, så vil al form for socialpolitik, som vi fører herinde i de kommende år, komme til at virke som at tisse i bukserne: Det kan virke rigtig rart til at starte med, men det bliver ubehageligt.
Det billede passer i den her situation.
Derfor er det den opgave, som vi skal løse.
Der er en række håndtag, man kan skrue på, der er en række reformer, man kan tage fat på, og den tidligere regering tog fat på en række af de reformer.
Efterlønsreformen er et eksempel, førtidspensionsreformen er et eksempel.
De første arbejdsmarkedsreformer er eksempler på det.
Denne arbejdsmarkedsreform følger op på det arbejde, som blev lavet af den tidligere regering.
Man kan også sige det på den måde, at langt de fleste af de elementer, som ligger i denne her arbejdsmarkedsreform, var elementer, som den tidligere regering,
hvis den havde fået lov til at fortsætte, også havde været nødt til at tage fat på.
Udfordringen består i at skaffe, hvad der svarer til ca. 85.000 ekstra i arbejde inden år 2010.
Hvis man tror på de forudsigelser, der ligger til grund for efterlønsreformer og førtidspensionsreformer og tidligere arbejdsmarkedsreformer, så er udfordringen måske nede omkring 55.000, men det er stadig væk et meget højt tal.
Og hvis vi ikke løser opgaven, så er der ikke hænder nok, og så er der ikke skatteindtægter nok til også at have et velfærdssamfund i 2010.
Den her reform tager fat på nogle af de elementer, som Det Radikale Venstre lagde frem ved sommergruppemødet for 2 år siden i forhold til, hvad vi mente skulle være et yderligere bidrag til en god og konstruktiv arbejdsmarkedspolitik.
Nogle af de elementer, som vi pegede på, var en mere målrettet aktivering, en mere virksomhedsrettet aktivering, og det skulle bl.a. ske ved at inddrage eksterne aktører, andre aktører, som det også kaldes.
Det element er med i den her arbejdsmarkedsreform, og vi mener, at det er et af de vigtigste elementer og en af de største styrker set fra den lediges side, at vi får det her ind og for alvor får taget hul på problemstillingen: Hvordan får vi andre aktører på banen?
Et vigtigt element i den sammenhæng er, at den ledige får en ret til at vælge.
Såfremt der er flere relevante aktører at vælge imellem, får den ledige en ret til selv at vælge aktør.
Man kan sige, at vi fremover i højere grad deler ansvaret ud fra det offentlige og over til, at den ledige har et medansvar og dermed også medindflydelse på, hvem der skal være med til at formidle.
Et andet element er, at vi får gjort op med 75-pct.-kravet, som egentlig i udgangspunktet var godt tænkt.
Jeg tror godt, at vi kan vedstå os fra Det Radikale Venstres side, at vi var medforfattere til 75-pct.-kravet, at vi faktisk troede på, at det var et godt element, ikke som en pisk over for de ledige, men som en pisk over for den offentlige sektor eller over for det arbejdsmarkedssystem, som skulle forsøge at hjælpe den ledige tilbage på arbejdsmarkedet.
Problemstillingen var, at der var masser af tal, som viste, at i det omfang det lykkedes at få en målrettet aktivering i gang, få aktiveret folk, inden arbejdsløshedsperioden satte ind, og det gjorde det som regel specielt i det sidste år, kunne det se ud til, at det i samme omfang lykkedes at få folk tilbage på arbejdsmarkedet. Det var sådan set værd at tage ved lære af, og derfor indførte vi et 75 pct.s-krav, som skulle sikre den ledige en ret til ikke at blive ignoreret, men samtidig også en pligt til at tage imod tilbuddene.
Desværre blev 75 pct.s-kravet i al for høj grad et kvantitativt mål frem for et kvalitativt mål.
Og man må jo som politiker tage til efterretning, når det ikke går, sådan som man havde håbet, når man ender et helt andet sted, og når man på en række felter næsten opnåede det modsatte, nemlig at aktiveringsindsatsen blev ringere, fordi folk blev så forhippet på at skulle leve op til de her fastlagte mål. Derfor tror vi på, at det er rigtigt at gå den anden vej, der lægges op til her: i højere grad at give den ledige en ret til at vælge aktører og på den måde også lægge et pres på de offentlige aktører på området.
Samtidig gøres der også op med en del af de samspilsproblemer, som vi kender til i vores system i dag, og der tænker jeg specielt på gifte kontanthjælpsmodtagere.
Problemstillingen er egentlig ganske enkel set fra Det Radikale Venstres side.
Vi mener, at vi skal tilstræbe, at der er en naturlig trappe i vores system, som hedder, at det bedst kan svare sig at være i arbejde, næstbedst at være ledig forsikret og tredjebedst at være på kontanthjælp.
Den trappe kommer vi nærmere ved det indgreb, som vi laver her, og det går vi ind for.
Man kan sige det på den måde, at der har været mange redskaber, som man har kunnet benytte sig af, og de bliver nu samlet til nogle få redskaber.
Det var måske ikke så meget et udtryk for et ønske om bevidst at ville komplicere systemet, at det var sådan tidligere.
Det var mere et udtryk for, at hver gang, der kom en god idé ude fra virkeligheden om, hvad man også kunne gøre, hvilke redskaber man også kunne tage i brug, var vi faktisk villige til i den tidligere regering og med opbakning fra et flertal i Folketinget at lade også dette redskab blive et element i arbejdsmarkedspolitikken. Nu forsøger vi med en forenkling, og det er forhåbentlig med til at skabe et overblik, som gør, at vi får endnu flere i beskæftigelse hurtigere og mere målrettet, end vi har kendt til hidtil.
Som et sidste element, som jeg selvfølgelig ikke skal undlade at komme ind på i forbindelse med denne her arbejdsmarkedsreform,
Vi har nemlig sikret, at de midler, som vi sparer på den her arbejdsmarkedsreform, går til at sætte skatten ned på arbejde.
Hvad ville alternativet være til en sådan tekst?
Ja, fra vores side er det helt oplagt, at alternativet til en sådan tekst ikke er, at midlerne blev ført tilbage til dem, som man nu fra venstrefløjens side vil påstå at vi stjæler dem fra.
Det kan man sige at vi gør, vi tager i hvert fald pengene fra den gruppe, som vi med baggrund i den trappe, som jeg henviste til, i Det Radikale Venstre mener det er rimeligt at tage pengene fra.
Hvis vi ikke havde indført den tekst, ville alternativet have været, at pengene ville være blevet brugt til at finansiere regeringens skattestop. Det er dog alt andet lige bedre, at pengene går til, at vi generelt får sat skatten ned på arbejde, frem for at de går til at finansiere skattestoppet og dermed primært går til at finansiere de skattelettelser på privat ejendom, hvor det primært er til glæde for dem i det nordsjællandske område - det skattestop, som regeringen benytter som sit primære element i den økonomiske politik.
Derfor er vi glade for, at vi har fået hentet et beløb.
Beløbet er ikke ret stort, det skal vi med det samme anerkende fra Det Radikale Venstres side. Vi tror faktisk på, at det godt kan vise sig at blive noget større, og derfor har vi også fået nogle formuleringer ind, som sikrer, at vi kan sammenligne med, hvordan situationen er i dag.
Men det er ikke så meget beløbets størrelse, der er det afgørende.
Det afgørende er selvfølgelig, at vi har fundet de første penge, som er reserveret til at sætte skatten ned på arbejde.
Og vi har fået både beskæftigelsesministerens og finansministerens ord på, at det er det, pengene skal gå til, hvad enten Venstres finanspolitiske ordfører eller Venstres politiske ordfører er helt sikre på, om det er sådan, det skal opfattes.
Det har vi beskæftigelsesministerens og finansministerens ord for, og det takker vi for.
Hvis beløbet ikke er stort nok i forhold til, hvad regeringen rigtig kan lide i forhold til at sætte skatten ned på arbejde, har regeringen bare at komme i arbejdstøjet.
Vi skal gerne deltage og også trække i arbejdstøjet for at finde yderligere midler, så vi ikke ender i en situation, hvor vi giver en meget, meget marginal skattelettelse på arbejde, for der skal ikke være tvivl om, at Det Radikale Venstre går efter nogle markante lettelser i skatten på arbejde. Vi har lagt vores eget skatteudspil frem, vi har fået det gennemtæsket, gennemarbejdet af diverse ministerier op til flere gange, og hver gang er man kommet til samme resultat: at skatteudspillet er fuldt finansieret.
Der er nettolettelser, og det giver et markant bidrag til den opgave, som vi skal have løst, og som var starten på den her ordførertale, nemlig hvordan vi skaffer de hænder på arbejdsmarkedet, som vi har brug for.
Vores udspil giver en effekt på et sted mellem 25.000 og 50.000 på arbejdsmarkedet.
Den her arbejdsmarkedsreform giver et bidrag, der varierer, afhængig af hvor optimistisk man er, et sted mellem 10.000 og 14.000.
Der er stadig langt.
Vi kan ikke nøjes med denne her arbejdsmarkedsreform.
Vi skal have fat i redskabet omkring skattepolitikken, og derfor er vi glade for, at vi også ved hjælp af denne her reform har fået sikret de første penge, så vi for alvor kommer på banen også på det område.
Med de ord skal jeg sige, at Det Radikale Venstre klart kan støtte de forslag, som er til behandling her.