Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Jamen jeg er da enig i, at når det drejer sig om Finanstilsynet, så skal det være en snæver kreds, og derfor er forslaget jo også at udnævne en snæver kreds, nemlig en fra hvert parti, og at man ikke generelt skal have adgang, men at det skal være i specielle sager af en vis betydning. Så det er ikke noget problem.
Så inddrog ministeren lige pludselig EU-direktivet.
Jeg lagde meget, meget mærke til, at det ikke var med i første indlæg, og det tog jeg som udtryk for, at ministeren anerkendte, at det her forslag ikke er i strid med EU-direktivet.
Jeg vil da godt lige have bekræftet, at det ikke bare er noget, jeg sad og drømte mig til, men at ministeren er enig i det.
Og så til det sidste omkring Rigsrevisionen: Mener ministeren virkelig, at Rigsrevisionen er det redskab, vi skal bruge til at kontrollere, om ministeren opførte sig korrekt i forbindelse med f.eks. Hafniasagen?
Og hvis det er tilfældet, vil jeg da gerne bede ministeren om at tage initiativ til, eventuelt via sine partier, at Rigsrevisionen får undersøgt, hvad tidligere erhvervsminister fru Anne Birgitte Lundholt vidste om Hafniasagen. Enhedslisten har fremsat et lovforslag om nedsættelse af en kontrolgruppe under Folketinget, som kan overvåge Finanstilsynets aktiviteter.
Og som følge deraf skal dette tilsynsudvalg skrives ind i de syv-otte love, som vi behandler for øjeblikket.
Jeg ved det ikke, men modellen er tilsyneladende hentes fra det udvalg, der fører tilsyn med efterretningstjenesterne.
Da dette forslag jo helt klart udspringer af den seneste uro omkring Finanstilsynets virksomhed, vil jeg bare ganske kort redegøre for, hvordan jeg opfatter dét:
Den aktuelle mistro til Finanstilsynet kulminerede i sidste uge under og efter samrådet med økonomiministeren i Folketingets Erhvervsudvalg, hvorefter der tegnede sig et flertal uden om regeringen for en hurtig undersøgelse af Finanstilsynets rolle i sagen om Hafnia.
Påstanden er, at Finanstilsynet populært sagt var i lommen på Den Danske Bank i hele det forløb, der endte med den kortvarige redning af Hafnia og det efterfølgende sammenbrud i 1992.
Det vides med sikkerhed, at Finanstilsynet afveg fra et krav om tilbageførsel af 165 mio. kr. til et af Hafnias underselskaber, og at dette skete, efter at Den Danske Bank havde advaret Finanstilsynet imod dette krav.
I den anledning kan Finanstilsynet have taget fejl, men det er langtfra sikkert.
Dette er indtil for nylig udlagt som den helt store afsløring, men i realiteten bygger det jo på almindeligt tilgængelige oplysninger, som har været fuldt offentlige siden den 7. april 1996, hvor Berlingske Tidende beskæftigede sig med Hafnias sammenbrud.
Stormløbet mod Finanstilsynet bygger på spinkle forudsætninger: Man tror, at der er nye oplysninger, skønt de har været kendt i 2½ år.
Nu vil det jo nok munde ud i en hurtig undersøgelse af i hvert fald Hafniasagen.
Men det er ikke Socialdemokratiets mening, at der er behov for en yderligere overvågning af Finanstilsynet, idet vi mener, at de eksisterende regler er tilfredsstillende.
Og Folketingets medlemmer kan jo allerede nu kræve enhver sag belyst i samråd med økonomiministeren.
Vi kan derfor ikke se en idé i at nedsætte et særligt parlamentarisk tilsynsudvalg vedrørende Finanstilsynet, og vi kan derfor ikke støtte lovforslaget.