Ulla Tørnæs (V), 2004-05-04:
Både videnskabsministeren og jeg er utrolig glade for redegørelsen om styrket internationalisering af uddannelserne.
Mange tak for debatten og også mange tak for de pæne og anerkendende ord om, at vi for første gang har lavet en samlet strategi for internationalisering af hele uddannelsessystemet.
Globaliseringen foregår uafhængigt af landegrænser.
På det globale plan oplever vi en forstærket økonomisk, politisk og kulturel integration.
Globaliseringen er med andre ord en proces, som vi kan forholde os mere eller mindre hensigtsmæssigt til.
Den strategi, der skal til for at fastholde de centrale værdier, som vi står for her i Danmark, indebærer også en internationalisering af vores uddannelser.
Hertil kommer, at mobiliteten på det internationale arbejds- og uddannelsesmarked allerede er steget markant, og den vil fortsat stige i de kommende år.
I år 2000 var der således registreret lidt over halvanden million udenlandske studerende i OECD's medlemslande, og udviklingen er gået meget stærkt siden. Og vel skal vore uddannelser først og fremmest tilgodese det danske arbejdsmarkeds behov, men det skal også have værdi som en god platform for at arbejde og læse videre i udlandet.
Det skyldes ikke mindst, at danske virksomheder i stigende grad organiserer sig transnationalt.
Virksomhedens opgave kan principielt løses, hvor på kloden det skal være, afhængigt af hvor det er mest hensigtsmæssigt, og hvor det er billigst.
Derfor vil virksomhederne trække kompetente udenlandske medarbejdere til Danmark, og de vil sende danskere til udlandet for at løse opgaver dér.
Væksten i Danmark afhænger af, om vi kan tiltrække kvalificerede medarbejdere, studerende og forskere på de områder, hvor der er brug for det.
Det må der tages højde for i uddannelsessektoren.
Hvis vi skal fastholde de grundlæggende værdier i vores uddannelsessystem, og hvis vi skal give skoler og institutioner en realistisk chance for at leve op til de ambitiøse mål, som vi har med vores uddannelsessystem,
ja, så må vi se de ændringer, som vi løbende foretager, i lyset af lige præcis de udfordringer, vi står over for. Der er mange aspekter at tage fat på i selve redegørelsen her, men et af de mest iøjnefaldende og fremadrettede temaer er, at vi nu lægger op til, at vi tager den politiske debat om, hvorvidt Danmark kan og bør betale for, at andre landes studerende kan studere gratis i Danmark.
Det skal ses i lyset af, at udenlandske studerende nu skal betale for at studere i langt de fleste andre europæiske og oversøiske lande, og det skal også ses i lyset af, at der også i andre lande, som vi samarbejder med, herunder nordiske lande som f.eks. Sverige, er overvejelser om at indføre betaling for studerende, der kommer fra lande uden for EU og EØS.
Betalingsordningen står ikke i kontrast til det faktum, at vi også er særdeles interesserede i at deltage i konkurrencen om at tiltrække andre landes dygtige studerende.
Den interesse vil vi tilgodese ved at etablere en stipendieordning med friplads og dækning af leveomkostninger.
Stipendierne skal være målrettet til studerende, der i særlig grad kan tilføre danske uddannelser en højere kvalitet til gavn både for de danske studerende og for dansk erhvervsliv.
Det skønner vi i første omgang bliver på områder som f.eks. naturvidenskab, it og ingeniøruddannelserne.
Det er en dynamisk model, som vi lægger frem, og det vil være muligt at styre udgifterne derhen, hvor vi skønner, at behovet er størst.
Det samlede resultat af de nye ordninger vil blive, at danske institutioner får mulighed for og incitament til at placere sig på det internationale uddannelsesmarked. Initiativerne giver grundlag for, at vi kan føre
Vi ser i det hele taget globaliseringen som et kæmpe vækstpotentiale, men for at dette potentiale kan indfries, må der etableres et konstruktivt samarbejde mellem de politiske beslutningstagere, uddannelsesinstitutionerne og erhvervslivet.
Danmark har hidtil haft tradition for, at det offentlige finansierede den allerstørste part af uddannelserne, således at dansk erhvervsliv kunne vælge den bedst kvalificerede arbejdskraft inden for landets grænser.
Der har desuden været tradition for et tæt samarbejde mellem uddannelsessektoren og erhvervslivet om afklaring af kompetencebehov og om tilrettelæggelse og udvikling af uddannelserne, så de svarer til behovet.
På den måde sikrer vi os, at uddannelserne medvirker til at opretholde det økonomiske grundlag for vores velfærd.
Og samtidig skal uddannelserne udgøre en samlende og integrerende kraft i vores demokrati.
Mellemfolkelig forståelse og indsigt i Danmarks relationer til udlandet har længe været temaer i de danske uddannelser.
Men vi ønsker som regering at forholde os konstruktivt og fremadrettet til de udfordringer, der trænger sig på som konsekvens af globaliseringen.
Og vi skal sikre, at der fra statens side ydes den indsats, der skal til.
Det er den strategi, som vi også ser frem til at debattere de bredere aspekter af, sådan som vi har lagt det frem i dag.
Debatten er dog ikke kun et anliggende med relevans for Videnskabsministeriets og Undervisningsministeriets område, så selv om vores ansvarsområder naturligvis har vejet tungest i selve redegørelsen, så er hele uddannelsesområdet dækket, og f.eks. er Kulturministeriets uddannelser også medtænkt i redegørelsen.
Overordnet set gælder det om at opnå at fastholde en kvalitet i uddannelserne, som er mindst på niveau med de lande, som vi normalt sammenligner os med, dvs. højeste internationale standard.
Det Europæiske Råd vedtog som bekendt i Lissabon i år 2000 en ambitiøs målsætning om at være den mest konkurrencedygtige, videnbaserede økonomi i verden.
Det kræver også en strategi på uddannelsesområdet.
Vi vil sikre, at uddannelserne kvalificerer danskerne til at klare sig i internationale miljøer.
Vi vil tiltrække højt kvalificerede udenlandske studerende, forskere, lærere og arbejdskraft på områder, hvor vi har brug for det.
Vi vil øge mulighederne for, at danske institutioner kan samarbejde internationalt og bliver i stand til at konkurrere på det internationale marked for videregående uddannelser.
Og endelig er det en væsentlig del af strategien, at vi hele tiden følger med i den internationale udvikling, så vi ikke kommer bagud med hensyn til kvalitet og effektivitet.
Derfor skal vi fortsat deltage i internationale sammenligninger, målinger og analyser, og vi skal blive bedre til at udnytte resultaterne af disse undersøgelser.
Det er i klasseværelset, i studiemiljøerne og laboratorierne, at tingene sker, og det er blandt de professionelle her og i det lokale selvstyre, at internationaliseringens hovedaktører er at finde.
Jeg vil ikke opregne alle redegørelsens konkrete initiativer, men jeg vil gerne resumere de hovedgrupper, hvori initiativerne falder.
Uddannelsernes indhold: Det vil ske, hvor det er relevant i forbindelse med ændringer i bekendtgørelser og love, f.eks. i forbindelse med de forestående ændringer i pædagoguddannelsen og i læreruddannelsen.
Elevers, studerendes, læreres og forskeres mobilitet
: Her vil det f.eks. handle om at satse endnu stærkere på EU-programmerne og at indføre internationaliseringstaxametre på de erhvervsrettede uddannelser samt øge brugen af engelsk som undervisningssprog på de videregående uddannelser. For så vidt angår brugen af it, så handler det om at gennemføre den store investering i it på grundskoleområdet, som regeringen har lagt frem. Vores uddannelsers og institutioners integration på det voksende internationale uddannelsesmarked
: Der handler det om, som jeg allerede har omtalt det i indledningen, at vi skal indføre en stipendieordning for højt kvalificerede studerende fra lande uden for EU og EØS og en betalingsordning for de studerende fra de samme lande.
Det internationale uddannelsespolitiske samarbejde er der, hvor vi henter inspiration udefra, lærer af de erfaringer, man gør sig andre steder, deltager i internationale analyser og sammenligninger og medvirker til gensidig anerkendelse af eksamensbeviser. F.eks. skal vi fortsat deltage aktivt i OECD's PISA-undersøgelse og som sagt blive endnu bedre til at udnytte resultaterne af undersøgelserne. Vel er uddannelse specifikt knyttet til det enkelte lands udvikling og kultur, men det er tåbeligt at give afkald på den store fond af erfaringer, der kan bruges på tværs af grænserne.
Og endelig skal initiativerne følges op og evalueres.
Vi skal følge udviklingen nøje, og vi skal vurdere, om vi når vores mål og bevæger os i den rigtige retning.
Til det formål har vi brug for bedre redskaber til at skabe overblik over og til at følge internationaliseringens udvikling.
Vi skal have bedre statistikker, og vi skal gennemføre evalueringer, så vi senest i år 2007 har fuldt overblik over internationaliseringens status.
Lad mig som afslutning på debatten her i dag konstatere, at globaliseringen ikke er kommet som et lyn fra en klar himmel.
Det er tværtimod en proces, der er vokset gradvis frem i løbet af de seneste årtier.
Der er da også allerede på nuværende tidspunkt taget mange gode initiativer lokalt, centralt, på skoler og institutioner.
Vi har et godt potentiale, og vi er godt i gang, men tiden er inde til at se samlet på internationaliseringen og foretage nogle justeringer for at styre udviklingen i den rigtige retning.
Det er regeringens holdning, at staten skal gå foran med hensyn til at styrke og effektivisere indsatsen på sit eget domæne.
Vi vil f.eks. styrke arbejdet med information, rådgivning og administration af uddannelsesprogrammer, ligesom vi vil styrke arbejdet med information om og anerkendelse af udenlandske uddannelser. Undervisningsministeriet har derfor besluttet at samle
en række internationale forvaltningsopgaver på uddannelsesområdet i en ny forvaltningsenhed under navnet Cirius.
Den nye forvaltning skal fra 2005 varetage de opgaver, som hidtil har været placeret i det nuværende Cirius og CVUU, altså Center for Vurdering af Udenlandske Uddannelser.
Statens rolle er at fastsætte rammer for udviklingen, at sætte mål og angive retning og bagefter vurdere, om målene nås, og om vi bevæger os i den rigtige retning.
Men hvad der skal ske inden for de nye rammer, er, som det hidtil har været, op til de professionelle og de lokale miljøer.
På den måde mener vi, at vi bedst sikrer den livgivende mangfoldighed, som er uddannelsessystemets fornemme særkende.
Men endnu en gang tak for debatten her i dag og tak for kvitteringen for, at vi som sagt for første gang har lavet en samlet strategi for internationaliseringen i hele uddannelsessystemet.
Implementeringen af de mange forskellige konkrete initiativer, som vi har nævnt i redegørelsen, vil vi naturligvis vende tilbage til.
Som bekendt fik vi vedtaget en fornyelse af folkeskoleloven i sidste folketingssamling.
Den fornyelse er vi i fuld gang med at implementere.
Den handlede om, som jeg vist skitserede i besvarelsen her, at fokusere på en styrkelse af de faglige færdigheder, hvorfor vi øgede timetallet i dansk og matematik fra 1.-3. klasse.
Det handlede også om at skabe bedre rammer
for selve indskolingen, og derfor fik vi lavet en indholdsbeskrivelse af børnehaveklassen, og endelig fik vi lavet en præcisering af målene med undervisningen, hvorfor vi fik lavet de bindende trin- og slutmål. Endelig blev der givet udvidet adgang til holddannelse for derigennem at sikre, at undervisningen bliver tilrettelagt sådan, at den enkelte elev får mulighed for at nå de mål, som vi har fastsat med de bindende trinmål.
Det er, hvad vi har opstillet og i øvrigt er i fuld gang med at gennemføre af mål for fremtidens folkeskole.
Men det betyder selvfølgelig ikke, at vi slutter her, og så sent som for et par timer siden havde vi anden behandling af et ændringsforslag til folkeskoleloven, som bl.a. handlede om at indføre en afgangsprøve i faget geografi.
Faget biologi blev gjort til et prøvefag med den ændring af folkeskoleloven, som blev vedtaget i sidste samling, og det bliver også fulgt op med faget geografi.
Vi har mange ting på tegnebrættet omkring folkeskolen, men det er lidt vanskeligt med så kort en taletid ...