Charlotte Antonsen (V), 1999-05-11:
Hr. Keld Albrechtsen plejer at argumentere med, at man ikke vil løse tingene på EU-plan, fordi det er meget bedre at løse dem internationalt.
Når vi så endelig som i dag diskuterer en international, velfungerende organisation som WTO, så står hr. Keld Albrechtsen skrigende af. Det viser hulheden i Enhedslistens ganske politik på handelsområdet.
I realiteten er Enhedslisten bare imod alt, hvad der rører sig, og det er trist, men ikke nyt.
Til sagen i dag: For Venstre er det fortsat vigtigt at fastslå og fastholde, at WTO's væsentligste formål er at sikre fri handel.
Det er også afgørende, at WTO bliver endnu bedre til så at håndhæve denne frie handel.
Det kan ske ved, at man gør tvistbilæggelsessystemet bedre, mere velfungerende.
Det er et centralt punkt i denne organisation, og derfor er det vigtigt, at netop det punkt er med i det forslag til vedtagelse, vi fik læst op fra SF.
Det er klart, at især ulandene - altså de fattigste lande i denne verden - har behov for at få en fri handel, få mulighed for at afsætte deres produkter til andre lande.
Det er den måde, man som land har en mulighed for at sikre en velstandsfremgang på.
Og lige præcis det, der kendetegner ulandene, er jo, at deres velstand er ringere end andres.
Så i disse år synes jeg, vi skal have øjnene meget stærkt fokuseret på ulandene - også når vi tager yderligere politiske skridt i WTO - så vi hele tiden har for øje, at det ikke må være nogle, der skader ulandenes mulighed for at afsætte deres varer på verdensmarkedet.
Vi skal også respektere WTO's afgørelser, og der har vi jo nogle hængepartier i øjeblikket i EU.
Det er beklageligt, og vi mener i Venstre, at vi skal se at få rettet op på de problemer, vi har.
For det første bananerne: Dér har vi jo hjulpet regeringen til, at man fra dansk side i hvert fald er imod den protektionistiske EU-ordning, der er for bananer, og som er blevet underkendt af WTO.
Det er urimeligt, at vi ikke respekterer WTO på dette punkt, og i det hele taget er det jo urimeligt, at man laver nogle så strengt uliberale ordninger, som ikke gavner nogen.
Den anden sag, vi skal have løst, er hormonbøfsagen, som jo raser i denne tid.
Nogle har allerede været inde på den.
Der er Venstre tilfreds med, at man afventer den undersøgelse, som EU har sat i gang.
Det er klart, at hvis man ikke afventer sine egne undersøgelser i EU, svarer det til, at man ikke respekterer EU's videnskabelige undersøgelse, og det finder vi ville være ejendommeligt.
Så vi mener i lighed med regeringen, at man skal afvente undersøgelsen, men at man så også allerede nu samtidig skal tage en diskussion med amerikanerne om at få lavet en fornuftig mærkningsordning, for det er klart, at hvis vi skal acceptere hormonbøffer i Europa, så skal det være med mærkning på, så forbrugerne får en mulighed for at vælge fra, hvis de af den ene eller den anden grund ikke er interesserede i hormonbøffer.
Til sidst synes vi også, det er vigtigt, at man respekterer WTO og betaler amerikanerne en kompensation, for vi er faktisk blevet dømt i WTO.
Og i den forbindelse ser vi selvfølgelig helst fra Venstres side, at den kompensation bliver i form af, at amerikanerne får mulighed for at afsætte flere af deres produkter på det europæiske marked.
Det er en bedre løsning, end at man skal betale rent pengemæssigt, eller at man skulle lukke af for europæiske produkter.
Men det er vigtigt, at vi respekterer WTO og accepterer en kompensation, indtil vores undersøgelse i EU er færdig, og vi derfor kan få afsluttet den sag. Det sidste store problem, som truer i forhold til WTO, eller som er på dagsordenen, er hele diskussionen om bioteknologi.
Dér mener vi faktisk i Venstre, der er den samme type løsning som med hormonbøfferne: at man må mærke sig ud af problemerne.
Det må være sådan, at man som forbruger har en mulighed for at vælge ikke at få bioteknologi eller gensplejsede produkter, hvis man ikke ønsker det.
Derimod er det ikke nogen holdbar løsning i længden, at man forbyder noget, der er ufarligt, og det er jo det, vi har WTO til at sikre at man ikke gør.
Det er klart, at der skal være tale om meget objektive regler, så man undgår protektionisme.
Og som jeg sagde i indledningen, er det i den forbindelse særlig afgørende, at vi holder øje med ulandene og deres problemer, for det er klart, at ulandene mere end os andre vil have svært ved at leve op til krav om arbejdsmiljø og andre af disse velfærdskrav, fordi de simpelt hen ikke har en økonomi, der tillader det.
Derfor skal vi gå forsigtigt frem, og vi skal hele tiden lytte til ulandenes bekymring og tage hensyn til den.