runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at i den forsøgsordning, som jeg refererede til, har Egvad Kommune fået en forsøgsgodkendelse, som også dækker en køkkenmedarbejder 12 timer om ugen, så de udgifter er altså indregnet i prisen.
Det kan være, det vil være 200 kr. eller 250 kr. andre steder, det kan jo variere fra sted til sted, men det er bare lige for at sætte et prisniveau for, hvad en sådan ordning eventuelt kunne koste.
Så vil jeg gerne sige, at når man f.eks. tager ansvar i institutionerne for, at de, som måske ikke bliver stimuleret ret meget derhjemme, får læst en historie og får en tur ud i naturen for at sikre dem en bedre hverdag, kan jeg altså ikke se noget forkert i det.
Man skal også huske, at forældrene i meget, meget høj grad er involveret i, hvordan det skal udmøntes i praksis, men at man tager hånd om de svageste, kan jeg altså ikke se noget galt i.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Nu er det jo sådan med det, man laver her, at man åbner mulighed for også at betale personaleudgifter og ikke kun udgifterne til råvarerne til madordningen, og det gør vel en væsentlig forskel.
Det går jeg ud fra at den konservative ordfører er enig i.
Men det, jeg egentlig gerne vil spørge om, er: Ordføreren talte meget om, at forældrene selv skal betale og selv har ansvaret osv., men hvordan hænger det sammen med, at en konservativ familie- og forbrugerminister har indført læreplaner i børnehaverne, og at en minister sidder og bestemmer, hvad børnene skal lege med i samtlige landets vuggestuer og børnehaver, i stedet for at overlade det til pædagogerne og forældrene selv at finde ud af, hvad det er, børnene skal lege med?
Jeg kan simpelt hen ikke se sammenhængen mellem, at der skal være ministerielt fastsatte planer for, hvad der skal leges med, og at man ikke vil sikre en god og sund kost til alle børn.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi, at forældrene lever op til ansvaret som forsørgere for deres børn.
Vi vil ikke blande os i, om det er med en madpakke under armen, eller om børnene deltager i en fælles forældrebetalt madordning i institutionen, det må den enkelte familie selv tage vare på.
Efter ønske fra både forældre, institutioner og kommuner giver dette lovforslag mulighed for, at lønomkostningerne kan indregnes i prisen for madordningen.
I den forbindelse synes jeg, det er interessant at rette opmærksomheden mod de forsøg, der er blevet gjort.
Jeg tænker bl.a. på Egvad Kommune i Ringkøbing Amt, hvor man har haft et forsøg med en madordning, hvor både udgiften til selve maden og udgiften til en køkkenmedarbejder i 12 timer om ugen er dækket.
Her betaler forældrene 175 kr. om måneden i 11 måneder, og det burde de fleste kunne klare.
Jeg vil gerne uddybe ordningen.
Formiddagsbørn betaler 110 kr. pr. måned, eftermiddagsbørn betaler 65 kr. om måneden, og børnene kan få morgenmad og eftermiddagsmad hver dag samt en lun ret to gange og frokost tre gange ugentligt, og det er sund og varieret kost.
Nu ved jeg ikke, om det er, fordi det er i Vestjylland, at prisen ligger i det niveau, men det kan altså lade sig gøre, og det er vel nogenlunde de samme omkostninger, man har til madpakker.
Vi Konservative mener, det er helt naturligt, at også de helt små børn i alderen fra 0 til 2 år kan tilbydes en løsning, hvis forældrene ønsker det.
Vi bidrager gerne til at skabe bedre vilkår for børnefamilierne, og dette forslag fra den konservative minister vil medføre både mindre stress og bedre sundhed for børnefamilierne, så vi støtter det naturligvis med stor fornøjelse.
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Når fru Line Barfod taler om, at Dansk Folkeparti har været med til nedskæringer, går jeg ud fra, at fru Line Barfod henviser til den rapport, som Enhedslisten selv har lavet om det, men som jeg mener er udtryk for propaganda.
Det er da rigtigt, at Dansk Folkeparti i visse tilfælde har været med i budgetforhandlingerne i kommunerne, men når vi kun sidder med et enkelt mandat i en kommunalbestyrelse, kan man jo ikke sige, at Dansk Folkeparti har hovedansvaret, for i mange tilfælde vil budgettet være vedtaget i forvejen.
Det, Dansk Folkeparti gør, er, at vi sørger for, at vi får nogle ting med, i og med at vi støtter det budget, der foreligger.
Hvis vi står i en situation, hvor budgettet vil blive vedtaget, uanset om vi går med eller ej, skal vi naturligvis forsøge at få de forbedringer, som vi synes er rimelige, med på budgettet.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Vil Dansk Folkeparti ude i kommunerne også stemme for nedskæringer, hvis man kan rette op nogle andre steder, eller hvad der nu ellers kan være af begrundelser fra Dansk Folkepartis side, også hvis det betyder, at man afskaffer madordninger i nogle vuggestuer, som har dem i dag, og vi dermed risikerer, at forældrene skal til at betale, også selv om de egentlig ikke har råd, fordi de har friplads?
Vil en sådan brugerbetaling ikke medføre en social slagside?
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Som jeg sagde i min ordførertale, kan jeg ikke se, at det vil have en social slagside.
Vi har netop bemærket, at det faktisk er et ønske fra forældrene, at der kommer denne madordning, og jeg tror, at de godt ved, hvad de taler om, når det er deres børn, det handler om.
Man skal altid være villig til at lave forbedringer, hvis det er det, det kommer an på.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Ordføreren fra Dansk Folkeparti sagde, at han ikke tror, at forslaget vil have social slagside.
Jeg skal bare spørge: Hvis det nu mod ordførerens forventning viser sig, at kommunerne faktisk nedlægger madordninger i vuggestuer, fordi de skal spare, og det er et sted, der kan spares, så forældrene skal betale for madordninger, som de hidtil ikke har skullet betale særskilt for, og også de forældre, der har fuld friplads, skal til at betale for maden – vil forslaget så efter ordførerens opfattelse have social slagside, eller vil det ikke have social slagside, hvis det er den udvikling, der kommer til at ske?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis den udvikling kommer til at ske, vil Dansk Folkeparti så ændre reglerne igen, eller hvad forestiller man sig?
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Lovforslag nr. L 26, der bl.a. omhandler oprettelse af madordninger i vuggestuer, er fremsat på foranledning af forældre, institutioner og kommuner.
De har ønsket en udvidelse af den nuværende ordning, og det er hovedårsagen til, at Dansk Folkeparti kan støtte forslaget.
Jeg er bekendt med de bekymringer, der har været over lovforslaget, men jeg vurderer, at forslaget ikke vil ramme socialt skævt.
Det er også positivt, at vuggestuer nu bliver omfattet af loven, hvilket de ikke var før, så forældrene kan oprette en medordning, hvis de ønsker det, og der ikke er et kommunalt tilbud i forvejen.
Formålet er derimod at sikre en bred vifte af tilbud til børnene og deres forældre.
Påstanden om, at kommunerne vil nedlægge offentlige madordninger og i stedet oprette private, er efter min mening overdrevet.
Lovforslaget er et supplement til det nuværende system, og set fra Dansk Folkepartis side er der tale om en klar forbedring.
At kommunerne skal sætte et loft over betalingen til ordningen er en forbedring, og at løn og andre omkostninger bliver regnet med ind i prisen er ligeledes et godt initiativ.
Det gør, at forældre, der ikke ønsker en madordning til deres børn og i stedet vil smøre madpakker, fritages for de udgifter, der er i forbindelse med en sådan ordning.
Dansk Folkeparti er lydhør over for alle initiativer, der kan forbedre vilkårene for børn og unge.
Vi ser det som en styrkelse af samfundet, at sund og rigtig kost bliver en valgmulighed for danske forældre og deres børn, og med udgangspunkt i forældrenes og institutionernes ønske om flere madordninger og i, at de nødvendige ændringer er blevet indarbejdet i lovforslaget, kan vi støtte det, som det foreligger.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
I Det Konservative Folkeparti mener vi jo helt klart, at det er forældrenes ansvar, at børnene får mad, at de får en madpakke med, eller at de bliver tilknyttet en god madordning i skolen.
Men jeg kan forstå, at Socialdemokraterne ønsker, at det faktisk fremover skal være en offentlig opgave, siden man vil stille et sådant ændringsforslag, og det er nok der, hvor vandene skiller.
Det må da trods alt være os som forældre, der har ansvaret for, at vores børn får mad.
Er det ikke korrekt forstået, at det trods alt er forældrenes ansvar, at deres børn får mad?
Og er der nogen af de forsøgsordninger, der har været, når vi snakker madordninger, der indikerer, at det vil blive ekstremt dyrt i forhold til at smøre en madpakke til sit barn, at man vil få en større omkostning ved sådan en madordning, end hvis man laver en madpakke derhjemme?
Pia Kristensen (DF), 2005-03-10:
Jeg vil godt lige sige, at vi aldeles ikke er stolte over, at der er skåret så meget ned på hjemmehjælpen, at der er mange ældre, der får så ringe en hjælp.
Det er vi bestemt ikke.
Men som jeg sagde før til hr. Villy Søvndal, så er den dårlige hjemmehjælp altså ikke blevet indført sammen med det frie leverandørvalg.
Hr. Villy Søvndal har siddet i Folketinget i så mange år og må jo have fulgt hele den debat, der kørte – var det i sommeren 1999? – om, hvor det stod elendigt til ude i kommunerne.
Så vil jeg igen sige, at det frie valg ikke har noget at gøre med, hvor mange hjemmehjælpere der er ansat.
Det, der skal til på det område, for at vi kan få nogle flere hjemmehjælpere, er flere penge.
Som jeg siger: Vi skal både have det frie valg, og der skal også sættes flere midler af, så vi kan ansætte nogle flere hjemmehjælpere, så der bliver mere tid til den ældre.
Selvfølgelig bøjer vi os for, hvad de siger.
Vi bestiller faktisk ikke andet, kan jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Jeg tror, at kommunerne gerne vil være utrolig aktive.
Jeg tror, at kommunerne ville ønske, at vi havde en regering, der ville stille midler til rådighed, der gjorde, at man kunne investere i de her områder og give dem et løft, og ikke fjerne midlerne, som man har gjort.
Jeg tror, at kommunerne vil være interesserede i at få bragt kontanthjælpsmodtagerne i arbejde og ikke, at der på grund af de vilkår, som regeringen har skabt, bliver flere og flere uden arbejde.
Men jeg tror også, at virkeligheden er, at der er nogle boligforeninger – også almennyttige boligforeninger – som ikke ønsker at få problemerne inden for murene.
Der siger vi, at det vil være en hjælp til kommunen, hvis vi kom herfra og sagde: Det er vi simpelt hen nødt til, alle må tage et socialt ansvar i det her!
Det er sådan set det, vi foreslår.
Michael Aastrup Jensen (V), 2005-03-10:
Det er igen i forbindelse med den her mistro til, at kommunerne ikke selv har en interesse i at modarbejde ghettodannelse.
Da vil jeg stille et spørgsmål til hr. Morten Østergård: Tror hr. Morten Østergård ikke, at kommunerne ikke selv har en interesse i at modarbejde ghettodannelse, så de på den måde får en bredere befolkningssammensætning i kommunen?
Tror hr. Morten Østergård ikke, kommunerne også selv gerne vil være aktive i det arbejde?
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Jeg tror egentlig også, at jeg hele vejen igennem har sagt, at vi deler intentionerne.
Vi tænker over de her ting, og det er et problem, der heldigvis er bred opbakning til at vi skal prøve at løse.
Det, der er problemet her, er, at netop den del, som hr. Michael Aastrup Jensen nævner, jo ikke påbyder kommunerne, at når de udnytter kombineret udlejning, som er en ret, de får, så samtidig gør noget aktivt for at nedbryde de mure, der er omkring de velfungerende afdelinger.
Det er derfor, vi siger, at vi der er nødt til at sætte massivt ind og tage fat.
Er man villig til at give ret, må man også være villig til at give pligt.
Det plejer egentlig også at være den sang, regeringen synger.
Michael Aastrup Jensen (V), 2005-03-10:
Er det ikke korrekt, som vi jo kommer ind på i hele spørgsmålet omkring anvisningsbehov og dem, der så bliver afvist, at der i tredje afsnit i lovforslaget står, at for at imødekomme det heraf følgende anvisningsbehov, kan socialministeren godkende, at kommunens anvisningsret til kommunens øvrige almene boligafdelinger samlet set forhøjes med et antal boliger, der svarer til en tredjedel af antallet af udlejninger i afdelinger osv.?
Har man ikke allerede i det her lovforslag taget højde for at sikre, at kommunerne får en større mulighed for at anvise, og at vi dermed så faktisk allerede har tænkt på mange af de ting, som den radikale ordfører var betænkelig ved, og det må jo kun være positivt.
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Nej, tværtimod.
Det var jo netop derfor, vi satte midler af til boligsocial indsats.
Det var jo netop derfor, vi satte midler af til kvarterløftsprojekter.
Det er nogle af de ting, som der er blevet færre for ikke at sige slet ingen penge til under den nuværende regering.
Det er derfor, vi siger, at det her ikke kan stå alene, og da slet ikke i den udformning, det har, hvor det – sympatisk som intentionerne er – næppe får den store effekt, som vi også hører over en bred kam i dag fra ordførerne fra de andre partier.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Jeg kan altså tage hr. Morten Østergårds svar som udtryk for, at man ikke så noget ghettoiseringsproblem i perioden 1993-2001?
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Jeg takker for denne lejlighed til at præsentere Det Radikale Venstres boligpolitik, men hvad angår det konkrete lovforslag, som jeg tror jeg vil holde mig til i den her omgang – så kan vi tage det andet ved en anden lejlighed – vil jeg sig: Det, vi har lagt frem, er et forslag, som forpligter kommunerne til at anvise i nogle af de velfungerende afdelinger, og som betyder massive investeringer i kvarterløft – det er noget af det, som den nuværende regering har fjernet, og som var under den gamle regering – fordi vi sådan set er interesserede i at lave noget, der virker og ikke bare bliver et sværdslag i luften.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Jeg synes, det er tankevækkende, i og med at der er så stor politisk enighed om det her problems eksistens, at der så også er så meget kritik fra Det Radikale Venstre.
Problemerne eksisterede også i perioden 1993-2001, og hvorfor gjorde Det Radikale Venstre ikke noget ved problemet dengang?
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Til det første vil jeg sige, at det her handler om proportioner.
Det er et temmelig kraftigt indgreb at sige til folk, der på en venteliste har optjent ret til en bolig, at den kan de ikke få, fordi det her område er et belastet område.
Det, vi siger, er, at der skal være rimelighed i de proportioner; det skal modsvares af en tilsvarende pligt.
Så til det med det kommunale selvstyre: Man må sige, at det, der viser sig at være problemet helt konkret ude i virkelighedens verden fjernt fra Slotsholmen, er, at det er utrolig svært at komme ind i boligafdelinger uden for de her belastede områder, hvis man allerede bor i et belastet område.
Det er utrolig svært.
Der er en generel opfattelse af, at der er mure omkring de områder, som populært kaldes ghettoerne, men i virkeligheden handler det om, at de mure ikke er noget, der holder folk ude, men noget, der holder folk inde, fordi man simpelt hen ikke kan komme til andre områder.
Det er derfor, vi siger, at vi er nødt til at sørge for, at hvis der skal ske noget på det her område, så må det betyde, at kommunerne også langt mere offensivt skal bruge deres anvisningspligt til de områder, som i dag slet ikke har kontanthjælpsmodtagere.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-10:
Nu skal vi heller ikke være så bureaukratiske, at vi ikke også kan få det her til at fungere, for jeg vil gerne spørge den radikale ordfører: Hvis man nu forestillede sig, at man skrev ind i lovforslaget, at det skulle være den første ledige bolig,
hvad så hvis vi står med en familie, der har to børn, og den første ledige bolig er en toværelses, altså et soveværelse og en stue, hvordan skal man så komme omkring det?
Det, der er vigtigt i det her lovforslag, er at sikre, at man får en passende bolig.
Der ved vi jo alle sammen, at i dagens Danmark med f.eks. 3 måneders frist, som der jo ofte er i en lejekontrakt, når lejemålet skal opsiges, vil det tage noget tid at skaffe den rigtige bolig.
Her må pointen da være, at man skaffer den rigtige bolig og ikke bare en bolig.
Men noget andet, som jeg kan se man interesserer sig for, er det her med kommunernes selvstyre
Jeg vil gerne have den radikale ordfører til at svare på: Hvorfor tror man ikke fra De Radikales side, at kommunerne har en interesse i at få opløst deres ghettoområder og få folk placeret i de velfungerende områder?
Hvorfor vil man tvinge kommunerne til at bruge deres anvisningsret?
Tror man ikke på, at kommunerne selv har et incitament?
Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Det, jeg vil bekræfte over for fru Inge-Lene Ebdrup, er, at hvis man så vidt muligt inden for 6 måneder skal anvise en bolig, får man her et redskab, som er meget indgribende, men som samtidig ikke giver en tilstrækkelig forpligtelse til ikke at bruge det til bare at skabe en mur omkring sin kommune og holde folk væk i stedet for at sikre, at det rent faktisk betyder noget for en afghettoisering, dvs. en større spredning af kontanthjælpsmodtagerne.
Det er simpelt hen ikke godt nok.
Vi kunne forestille os en formulering, der sagde, at det måske var den første ledige lejlighed eller noget andet, som gav mulighed for det.
Men det her er for løst formuleret, hvad angår 6måneders-fristen – selv om det, fru Inge-Lene Ebdrup taler om og citerer fra lovforslaget, er korrekt nok – fordi det bliver et redskab til at holde folk væk og ikke et redskab til at skabe mindre ghettoisering.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-10:
Der har været meget snak om det her med retskravet.
Når jeg nu står med lovforslaget og ser, at der står, at »afviste boligsøgende skal af kommunalbestyrelsen have anvist en passende bolig«, vil den radikale ordfører så ikke bekræfte over for mig, at det, at der har været tale om »så vidt muligt«, gælder, hvornår man skal have anvist en bolig.
Det skal så vidt muligt være inden for 6 måneder, men det skal ske.
Vil den radikale ordfører ikke bekræfte over for mig, at det er ordet »skal«, der her har betydning, og at der står, man skal have anvist en bolig?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Til hr. Hüseyin Arac – du må rette mig bagefter, hvis jeg udtaler dit navn forkert: Vi er jo enige frem til nu, om at motivationen til at få nogle private ejendomme i spil ikke har fungeret.
Jeg må tage det for pålydende, når du som kommunalbestyrelsesmedlem i Århus Kommune siger, at det ikke har fungeret, selv om man har givet op til 28.000 kr.
Jeg vil anvende det samme svar, som jeg gav til fru Lissa Mathiasen.
Nu kommer der mere fokus på tingene.
Vi taler om det, medierne taler om det.
Derudover er det altså et kommunalpolitisk problem.
Det er noget, kommunalpolitikerne i Århus, i Odense, i Aalborg må gribe fat i – og i hr. Søren Pinds afdeling.
Det vil sige, at der altså skal ydes en indsats ude i kommunerne for at gøre de private udlejere opmærksomme på muligheden, og så må de se, om de kan få de private udlejere til at bide på eller ikke bide på.
Men det er altså ude i kommunerne, at det her skal laves.
Hvis spørgsmålet går på, om det er usmageligt eller ikkeusmageligt, at der gives en privat udlejer 30.000 kr. for at bringe hans lejlighed i spil, er det vores holdning i Det Konservative Folkeparti, at det ikke er usmageligt.
Vi har gjort det i Århus Kommune.
Vi har givet 28.000 kr. plus istandsættelsesgaranti til private boligejere, for at de kan hjælpe os med, at vi får en anden beboersammensætning.
Der var ikke én – det er ikke løgn – der var ikke én privat boligejer, der tog imod tilbuddet i Århus Kommune.
Så vi kan snakke teorier og fremtidsplaner og ideer osv., men der er nogle ting, der er prøvet.
Der kommer ingenting ud af det.
Det kan jeg sige ud fra tiltagene i min kommune, Århus Kommune.
Hvad gør vi så, hvis der heller ikke kommer noget ud af det her tiltag?
Hvordan kan vi komme videre, vil jeg gerne spørge De Konservatives ordfører.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-03-10:
Nu kan jeg jo høre, at Socialdemokraterne mener, det er usmageligt, at der skal penge til for at løse de boligsociale problemer.
Jeg vil gerne bede den konservative ordfører forholde sig til det faktum, at vi fra det offentliges side i dag putter 14 pct. af anskaffelsessummen i en almen bolig, for at det netop kan være til brug for boligsociale formål.
At vi så her og nu vil tilbyde de private 30.000 kr. for at lade deres bolig indgå til det samme formål, har jeg meget svært ved at se er usmageligt.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Jeg er ikke enig i, at beløbet ikke bliver sat op, men lad det nu være.
Det er også en udmærket diskussion.
Vi er enige i, at det ikke fungerede tidligere.
Det er i hvert tilfælde kun 200.000 kr., der er blevet brugt over en længere periode.
Men det, som vi også tror får det her til at fungere, er jo hele det større fokus, der er kommet på problemstillingen.
Det er det, at vi drøfter det herinde, at medierne drøfter det.
Det vil sige, at der kommer opmærksomhed om de muligheder, som måske ikke har været her tidligere.
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-10:
I sig selv er det jo egentlig en lidt usmagelig ting, at der skal penge til – hvis det er det, man tror, for det synes jeg egentlig er usmageligt – for at man vil medvirke til at løse vores boligsociale problemer.
Jeg stiller spørgsmålet
set i forhold til de konkrete facts
Vi er faktisk i den situation, at kommunerne har haft mulighed for at forhøje de 18.000 kr. op over de 30.000 kr.
Man har haft mulighed for at kunne gøre beløbet større.
Det vil sige, at her er intet nyt incitament.
Tværtimod er der nu lagt et loft, der hedder maks. 30.000 kr., og det er staten, der går ind her.
Så er det, jeg spørger: Jamen hvad er det egentlig, man mener er guleroden i det her, eftersom det beløb allerede i dag har kunnet være til rådighed for de private udlejere?
Hvor ligger den nye gulerod?
Tror man fra konservativ side, at det er, fordi det er penge fra statens side, i stedet for at det er kommunen, der fylder pengene i?
Det ændrer vel ikke noget for en privat udlejer?
Hvor skulle incitamentet for en privat udlejer være for at medvirke, eftersom beløbet ikke er sat op?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Nu kan jeg ikke huske de eksakte tal, men det, vi lægger til grund, er penge.
Vi mener, at der kommer flere penge til, og at de flere penge, der måtte komme til, er en motivationsfaktor for at få de private udlejere til at sætte deres lejligheder i spil.
Keep it simple: Det er penge, der er motivationsfaktoren.
Lissa Mathiasen (S), 2005-03-10:
Det er jo rart at høre, at De Konservatives ordfører er mand for at ville diskutere det om 2 år.
Jeg vil egentlig godt vide, hvad man fra konservativ side overhovedet lægger til grund for at sige, at det her skulle komme til at fungere.
Det er korrekt, at der har været en overgrænse på 18.000 kr. på det beløb, som staten lagde til i forhold til den enkelte bolig, når vi taler anvisningsret til private udlejningsboliger.
Men det har jo været sådan, at kommunerne har kunnet lægge et beløb oveni, og det vil sige, at der har været mulighed for at gå op til de 30.000 kr., og det vil sige, at det er status quo.
Tværtimod, nu er der lagt et loft over, så det maksimalt er 30.000 kr.
Hvad vil man gøre, og hvad tror man egentlig der vil ske nu
, eftersom det sådan set er det samme beløb?
Hvad lægger man til grund for den optimisme, som der her bliver givet udtryk for i dag?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-03-10:
Indledningsvis: Det her lovforslag er jo kun en del af en større samlet pakke, som regeringen kommer med for at få løsnet op på de her ghettoiseringer.
For at svare direkte på det stillede spørgsmål: Hvis det viser sig om 2 år, at loven ikke har fungeret, så er vi også i Det Konservative Folkeparti mand for at indrømme det.
Dermed har jeg ikke sagt, at vi skal til at bruge drastiske midler for at få de private udlejningsejendomme i spil, hvis hr. Carsten Hansen dermed mener, at vi skal til at ekspropriere.
Det har jeg ikke sagt.
Men vi er mand for at tage en åben, fordomsfri diskussion for at få løst de her problemer, som vi alle er enige om eksisterer.