Marianne Jelved (RV), 1998-11-03:
Også ved dette lovforslag er der grundlag for at takke for den overvejende positive modtagelse.
Først til spørgsmålene vedrørende afgiftsfritagelse, som jeg har forstået, at ikke alle ordførere umiddelbart vil, jeg havde nær sagt skibe sig ind i.
Dér vil jeg gerne gøre opmærksom på, at indekslån jo var en særlig lånetype, som passede til et tidspunkt med en relativt høj inflation.
Det har jo vist sig i dag, at det, hvis man ser
samfundsøkonomisk på det, er en for dyr finansiering af den almennyttige boligsektor
Derfor har regeringen fremsat forslag om at ophæve afgiftsfritagelsen for indekslån.
Det betyder ikke, at man ikke kan få indekslån fremover, men at der ikke skal være en særlig præference dér.
Det får så som konsekvens, at der skal findes en anden mulighed for at løse finansieringen af de almennyttige boliger, og by- og boligministeren har et lovforslag, som behandles om lidt her i Folketingssalen, som er svar på det.
Så har det også konsekvenser for den kollektive energiforsyning, finansiering af kollektive energiforsyningsanlæg.
Til de to spørgsmål kan jeg svare, at der ikke dags dato er skabt en model til løsning af det problem, som den del af vor samfundsudvikling repræsenterer, nemlig de kollektive energiforsyningsanlæg, men at der selvfølgelig arbejdes med det i regeringen, og det forhandles med energiministeren.
Det finder vi selvfølgelig også en løsning på, for det er jo ikke meningen, at det her lovforslag skal ændre, kan man sige, den samfundsinteresse, der er i udbygningen af den type energiforsyningsanlæg.
Så er der rejst temmelig mange spørgsmål omkring DLR.
Først vil jeg sige, at det ikke er mit indtryk - det er fru Kirsten Jacobsen, jeg henviser til her - at DLR på nogen måde har misbrugt sit monopol.
Man kan selvfølgelig have forskellige holdninger til, hvad der ligger i ordet misbrug
, men i hvert fald er det ikke regeringens opfattelse, at det er sket, og lovforslaget har ingen baggrund i den type opfattelser.
Det, der sker, er jo, at man kan sige, det er lidt vanskeligt at forklare, hvorfor visse realkreditinstitutter, som det er tilfældet i dag, fremover kun skal have mulighed for at finansiere op til 45 pct. af landbrugserhvervet.
Det er baggrunden for, man kan sige en tilnærmelse imellem de almindelige realkreditinstitutters og så DLR's muligheder.
Men lovforslaget skal ikke forstås på den måde, at DLR maksimum kan give lån på de 10 pct., der ligger mellem 60 og 70 pct. Jeg har ved teknisk gennemgang af lovforslagene i Erhvervsudvalget oplyst, at høringssvarene først ville komme omkring det her tidspunkt, fordi vi ikke kunne sende lovforslagene ud til høring af hensyn til fondsbørsreglementet, hvis man kan sige det på den måde.
Derfor er lovforslaget fremsat, samtidig med at det er sendt ud til høring, samtidig med at der er givet meddelelse til Fondsbørsen om karakteren af lovforslaget.
om, at der selvfølgelig kommer en kommentar til høringssvarene fra Økonomiministeriet som i alle andre tilfælde, og at jeg synes, det er fair, at jeg - og jeg vil meget gerne tilbyde det her fra Folketingets talerstol - tager en drøftelse med Erhvervsudvalget, med partierne om løsning af eventuelle problemer, som er blevet påvist under høringsprocessen, også når det gælder i forhold til DLR og hele det koncept. I den sammenhæng tror jeg, det vil være relevant, at Økonomiministeriet udarbejder en slags statuspapir om gældende retstilstande.
Det er hr. Flemming Hansen, der gav mig den idé i sin ordførertale, for sådan som jeg hørte det, mente hr. Flemming Hansen, at landbruget ville få mindre relevante finansieringsmuligheder, end resten af erhvervslivet har.
Det er jeg ikke enig i, men jeg tror, det vil være på sin plads at beskrive de tilstande, der gælder i dag.
Faktisk kan landbruget jo i dag finansiere næsten og i nogle tilfælde over 100 pct. af den værdimængde, der er i en landbrugsbedrift.
Men herfra et tilsagn om, at høringssvarene selvfølgelig også får en kommentar med fra ministeriet, og at vi tager en drøftelse i Erhvervsudvalgets regi af disse spørgsmål.
Derfor vil jeg til hr. Flemming Kofod-Svendsens
spørgsmål om muligheden for, at alle kreditinstitutter skulle kunne belåne op til 70 pct. af en landbrugsejendom, sige, at det er lidt for tidligt, at jeg lægger mig fast på det.
Jeg har tidligere - det er et par år siden - tilkendegivet, at jeg egentlig synes, at det kræver i hvert fald en særlig forklaring, hvorfor en del af erhvervslivet skal have særlige muligheder for belåning i forhold til andre dele af erhvervslivet.
Det kan også være, at man kan finde en sådan forklaring; det vil jeg slet ikke afvise.
Jeg synes ikke, at det er i dag, vi skal forhandle det, men tage udvalgsarbejdet som udgangspunkt for det.
Til sidst vil jeg gerne til fru Kirsten Jacobsens indlæg sige, at jeg og regeringen også interesserer os for udviklingen af koncerner, og regeringen har ikke den opfattelse, at vi skal give mulighed for større og større koncerner.
Det er ikke det, der ligger bag de lovændringer, der er sket igennem årene.
Det er derimod den internationale konkurrence og mulighederne for, at vi kan have danske investeringsfinansielle institutter, og det kræver tilsyneladende af og til en større volumen, end vi har været vant til.
Det ser vi jo i den måde, som tingene udvikler sig på.
Jeg mener, at det kræver meget store overvejelser fra Folketingets side, hvis man skulle forhindre en udvikling, som gør, at danske finansielle institutter kan klare sig i den internationale konkurrence.
Dernæst vil jeg gerne give tilsagn om at drøfte, hvordan vi forholder os til holdingselskaber; det har jeg også udtrykt ved andre lejligheder, som fru Kirsten Jacobsen husker det.
Jeg synes, det er relevant, at vi prøver at belyse, hvad der kan være brug for af lovgivning, der forholder sig til holdingselskaber, og den udvikling, der ligger i brugen af holdingselskaber, er ikke nødvendigvis knyttet til det her lovforslag, men gerne ved siden af lovgivningsarbejdet i øvrigt.