Rasmus Prehn (S), 2006-03-29:
Jeg vil gerne starte med at sige mange tak for den debat, som vi i dag har haft om vores forslag fra Socialdemokratiets side om internationalisering af universiteterne.
Jeg synes, det er sjældent, at man oplever, at der i Folketingssalen er en debat, hvor der er positive tilkendegivelser fra stort set alle partier.
Det er ualmindelig sjældent, at man hører, at der er så bred enighed om, at der er positive elementer i et forslag.
Det vil jeg meget gerne takke for.
Ja, ministeren, har jeg talt op, er enig med næsten 90 pct. af vores forslag.
Men når det kommer til det konkrete med at sætte penge af, er man forbeholden.
Så det synes jeg sådan set er meget sigende for den debat, vi i det hele taget har.
Man er med på noderne, man vil gerne det rigtige, men når det kommer til at sætte penge af og komme med forslag, der konkret virker, er man ikke så meget for det.
Fra venstrefløjens side, når vi taler om Enhedslisten og SF, er man også meget, meget positiv.
Og jeg er meget glad for den opbakning, der har været, men måske knap så overraskende er der også den sædvanlige retorik om, at det ville have været bedre, hvis man havde gjort endnu mere.
Så er der De Radikale, som også er positive, men som synes, at teknikken godt kunne have været bedre.
Det tror jeg vi finder ud af.
Og så er der Dansk Folkeparti, som siger, at det her er et trendy forslag, og derfor må det være dårligt; at det her handler om internationalisering, og derfor må det være dårligt; at det her handler om globalisering, og derfor må det være dårligt.
Det er jeg selvfølgelig skuffet over.
Jeg synes også, det må være svært for Dansk Folkeparti at være støtteparti til en regering, som netop har lanceret et globaliseringsudspil, og som virkelig vil noget på det her område, når man har den indstilling til, at internationalisering og globalisering er noget negativt, som ikke burde være nødvendigt, hvilket jeg oplevede at hr. Jesper Langballe gav udtryk for.
Jeg vil tage de konkrete forslag punkt for punkt, for jeg synes, der kom mange relevante og vigtige kommentarer til de forskellige punkter.
Vores første forslag handler om at lave en generel gennemgang og vurdering eller en slags kulegravning af den gældende lovgivning på området for at se, om der er love eller regler, der virker som en barriere for at sikre internationalisering af universiteterne, for så skal vi kigge på det.
Jeg har i et spørgsmål til den radikale ordfører sagt, at selv om vi nævner nogle konkrete eksempler på barrierer, er det altså ikke sådan, at vi ikke gerne vil kigge på alle mulige andre barrierer.
Jeg synes så, at vi skal se på, om vi kan lave den lovgivning på en smartere måde, om vi kan lave de regelsæt på en smartere måde, så de ikke virker barriereskabende.
Selvfølgelig skal vi sørge for, at vi ikke får ødelagt noget undervejs og får uhensigtsmæssigheder ind, men lad os nu se på, om ikke vi kan smidiggøre de her ting.
Jeg har konkret hørt fra rektorer, jeg har talt med, at de oplever et problem, når de gerne vil lave parallel- og fællesforløb, altså hvor man udbyder uddannelse, hvor dele af den ligger i udlandet.
Jeg oplever så også, at ministeren her i dag giver udtryk for, at det er man fra regeringens side villig til at kigge på.
Med hensyn til vores tanke om at sætte 100 mio. kr. af til en internationaliseringspulje, som skal knyttes til universiteternes udviklingskontrakter til realisering af internationaliseringstiltag, er jeg også glad for, at der har været så bred en tilkendegivelse af, at der kunne være nogle fornuftige takter i det her.
Det er klart, at regeringen meget gerne vil mange af de her ting, men når det drejer sig om penge, kommer man med nogle tekniske, nogle bureaukratiske argumenter om, at det jo hører til på finansloven.
Og hvis vi vil have universiteterne motiveret til at udbyde flere parallel- og fællesforløb, hvis vi vil have universiteterne til at lave flere udvekslingsaftaler, hvis vi vil have universiteterne til at tage handsken op med hensyn til at lave mere internationalt arbejde, er vi også nødt til at honorere dem for det.
Det er sådan set det, vi foreslår med det her forslag om en pulje, som skal honorere dem.
Vi har været i tæt kontakt med forskellige rektorer, som siger, at det her vil kunne hjælpe noget, at det vil kunne få flere studerende til udlandet, så de der kan få en god oplevelse og lære nogle af de ting, der skal til, for at de kan klare sig i den globale virkelighed.
Så jeg håber altså meget, at vi kan finde en ordning, hvor der bliver sat penge af.
Tanken om, at man kan motivere universiteterne til at sende folk af sted, når de mister penge på det, hvilket jeg sådan set oplever at der ligger i regeringens forslag, tror jeg nemlig ikke har nogen gang på jorden.
Jeg tror, der er mere ræson i vores forslag om at motivere med noget økonomi.
Jeg tror, man kan sige, at uden at der kommer penge, kommer der ikke initiativer, desværre.
Med hensyn til vores forslag 3 om, at der indføres sådan en ny stipendieordning for danske studerende, der finansieres inden for rammerne af det nuværende taxameter, hvilket så skal sikre, at man i samarbejde med sit hjemuniversitet kan benytte det her universitet til at tage et ophold i udlandet, er jeg også glad for, at der generelt er enighed om, at det er et godt initiativ, at man i større grad kan læse i udlandet.
Det er klart, at fra regeringen, som har sit eget forslag, får vi ikke opbakning til det her.
Men jeg vil gerne understrege, at erfaringerne i Norge og Island, hvor man har gennemført den her model, altså viser, at man får udhulet hjemuniversiteternes økonomi.
Den radikale ordfører sagde det meget præcist og kom med en analyse, der ligger helt i forlængelse af det, som jeg også har tænkt på det her område, nemlig at hvis man bare flytter hele taxameteret med, så udhuler man altså hjemuniversiteternes økonomi.
Så kan det være, at vores model heller ikke er hundrede procent optimal, hvilket den radikale ordfører lægger op til i sit indlæg.
jeg er meget ydmyg på det her område, og jeg vil gerne se på det, hvis der er en model, der kan blive bedre.
Lad os kigge på det.
Den model, vi har fundet frem, er en, vi har fundet frem til i samarbejde med forskellige aktører på området.
Det er det bedste, vi har kunnet finde frem til, men dermed ikke sagt, at det er godt nok.
Vi kigger gerne på en model.
Jeg vil dog gerne understrege, at der ikke er tale om, at man fuldstændig går væk fra at knytte taxameteret op på beståelsesprocenten, altså på, i hvilket omfang man gør folk færdige.
Nej, noget af det bliver udleveret up front, altså betalt til universiteterne i starten af forløbet, netop for at motivere dem til og give dem penge til at sende folk til udlandet og for at sikre, at man også motiveres til andre ting end bare at færdiggøre folk, men også at tiltrække folk og at fastholde folk.
Men der er stadig væk dele af taxameteret, der skal kobles op på færdiggørelsen.
Så den kritik, der har været rejst forskellige steder fra, er ikke rimelig, for der står meget udførligt i forslaget, at det er et spørgsmål om bådeog.
Så vil jeg gerne sige, at et andet element, der hører med, jo er hele tanken om indkøbsaftaler.
Når danske universiteter får lejlighed til at købe uddannelsespladser i udlandet, kan de få flere uddannelsespladser for pengene, hvis de køber flere ad gangen.
Det er helt almindelig købmandshandel.
Hvis man køber mange på én gang, så får man mere.
Derfor kan en model, som Venstre og Konservative foreslår, hvor man lader den enkelte studerende tage taxameteret under armen og rejse til udlandet og bruge pengene, jo lyde enormt friskt og sympatisk, men man får altså mindre uddannelse for pengene.
Vi skulle gerne have mest muligt for de penge, vi har, og derfor er vores forslag meget bedre.
Med hensyn til vores forslag om at markedsføre universiteter i udlandet og sætte penge af til stipendiater, så flere udenlandske studerende kan komme til Danmark, vil jeg gerne sige, at der jo ikke er tale om, at det er et eller andet meget bureaukratisk center, der skal ordne det hele.
Hvis vi er kommet til at formulere det på en uheldig måde, så det kan blive opfattet sådan, skal jeg beklage med det samme.
Det er slet ikke tanken.
Tanken er jo, at man skal understøtte den markedsføring, de enkelte universiteter laver.
Det står helt konkret i forslaget.
Jeg har lige siddet og kigget efter, for da jeg hørte de kommentarer, der kom, tænkte jeg: Har jeg nu skrevet forkert?
Jeg er så blevet hvisket i øret, at det med markedsføring måske forslår som en skrædder et vist sted, fordi vi har meget få ressourcer i Danmark i forhold til resten af verden osv., og at man hellere skulle bruge nogle flere penge på scholarships og stipendier, fordi det er det, der gør, at vi får et internationalt miljø i Danmark.
Jamen det er jeg også villig til at kigge på.
Vi er meget åbne, vi er meget imødekommende, vi er meget interesserede i at finde brugbare løsninger på det her område, men en ting er sikker: Hvis vi skal have universiteter, der kan klare sig i den internationale verden, i den globale verden, så har vi brug for, at der er udenlandske studerende på vores universiteter, som kan være med til at skabe et internationalt miljø.
Det er det, der er brug for, og derfor fremsætter vi det her forslag.
Det vil vi gerne være med til, og det synes jeg sådan set også i solidaritetens navn at man skulle overveje.
Jeg er glad for, at der har været interesse for det fra De Radikales og fra venstrefløjens side, men det kunne også godt klæde regeringen at være med på det her med at hjælpe nogle af dem, som ikke har råd til at få sig en uddannelse.
Det er der jo behov for, også for at hjælpe de lande.
Så, tak for ordet, tak for en god debat, tak for de mange positive tilsagn.
Jeg synes i hvert fald, det her er et eksempel på, at Socialdemokratiet også kan fremsætte forslag, der får bred opbakning i hele Folketinget.