Anni Svanholt (SF), 1998-02-17:
Tak til ministeren for en meget grundig besvarelse med forslag til en række konkrete initiativer.
En affaldspolitik, der skal række ind i det 21. århundrede, må naturligvis bygge på en langsigtet strategi, hvor ressourcetankegangen er det bærende.
Vi kan også sige det på en anden måde: at der skal økonomiseres med ressourcerne og energien.
Fremtidens produkter skal simpelt hen produceres med 10 gange mindre ressourcer og energi, det, man kalder faktor 10.
Økonomisk vækst er stadig ensbetydende med vækst i affaldsmængderne.
Det er helt afgørende, som det påpeges af regeringen, og som ministeren her har understreget, at få brudt den sammenhæng for at få reduceret affaldsmængderne.
Derfor er det jo udmærket, at regeringen har startet et projekt, som skal afdække, hvordan denne bevidstløse sammenhæng afkobles, og det er også fint, at regeringen finder det afgørende, at det sker.
Det støtter SF fuldt ud og jo tidligere jo bedre.
Resultatet fra det projekt kan forhåbentlig også bruges, når finansloven skal miljøvurderes.
Men der er behov for at tage en lang række initiativer for reelt og effektivt at få forbrugersamfundets affaldsdynger skåret ned.
Der skal sættes konkrete mål for, hvor meget affaldsmængderne skal nedsættes.
Det hørte jeg ikke i ministerens besvarelse, men det kan vi forhåbentlig diskutere nærmere senere, når regeringen vil komme med yderligere planer.
En mere produktorienteret miljøpolitik med langlivede produkter og minimering af kortlivede produkter som emballager er selvfølgelig vejen frem.
Det vil sige, at der skal stilles krav til produkterne ved tilblivelsen, så miljøvenlige produkter og renere teknologi fremmes, altså en livscyklustankegang.
Her er der brug for en forstærket indsats.
Regeringen er på vej, men der skal gøres mere.
I den proces skal der først og fremmest tages fat på de miljøfremmede stoffer og de mest farlige stoffer for miljøet.
Ministeren nævnte også i sin besvarelse en række virkemidler, der skal tages i anvendelse, såsom grønne regnskaber, energi- og miljøstyring og inddragelse af miljøgodkendelser.
Det er vi meget enige i, og vi mener, at det er meget nødvendigt, at der er sådan nogle konkrete virkemidler.
Og affaldsafgifterne, som jo allerede har vist sig at være et effektivt styringsinstrument, skal tages yderligere i anvendelse ligesom den affaldsafgift, som er besluttet indført, og som skal sikre, at mængderne reduceres og de problematiske emballager afvikles.
Et område, som skaber meget store mængder stærkt miljøbelastende affald - som ministeren i besvarelsen ikke direkte var inde på, men som fremgår af redegørelsen - er
kulkraftværkerne.
Erfaringerne fra både Esbjerg og Århus viser, at flyveaske og affaldsslagger er næsten umulige at deponere miljømæssigt forsvarligt, og der er folkelige protester i forbindelse med det.
Her ville det virkelig nytte noget, hvis der blev iværksat en systematisk afvikling af kulkraft, og man kunne jo bare begynde med overkapaciteten.
Det kunne være dejligt, hvis vi i dag også fra ministeren kunne høre, om der var nogle helt aktuelle planer om at tage fat dér, hvor vi faktisk kan gøre noget.
Nedbringelse af affaldsmængderne og livscyklustankegangen skal Danmark også arbejde for bliver gennemført på EU-plan og internationalt, for vi importerer jo en række varer, og selv om vi her i Danmark går i gang med at minimere ressourceforbruget og få de farlige stoffer ud, så må vi også fremføre de synspunkter i de internationale fora og kæmpe for, at det bliver kravene til fremtidens produkter.
Det håber jeg ministeren vil tage med i de sammenhænge på EU-plan.
Det er meget vigtigt for, at vi for alvor kan gøre noget ved de stigende mængder af affald.
Det er naturligvis et arbejde på lang sigt, men det må også være strategien at arbejde på lang sigt og samtidig arbejde med de aktuelle problemer og have konkrete bud på, hvordan vi løser dem.
Den danske befolkning vil meget gerne gøre en indsats
for miljøet.
Det oplever man i hvert fald, når man afleverer aviser og flasker i genbrugscontainere, eller når man er på en genbrugsstation, som ministeren også fremhævede.
Det er faktisk en stærk oplevelse.
Selv om det er besværligt mange gange, så støtter folk altså, at man gerne vil genanvende, og kommer med alle mulige affaldsprodukter til genanvendelse.
Jeg vil gerne takke ministeren for, at man vil gå videre
ad den vej, men man kan nok bruge det engagement meget stærkere, end der faktisk er lagt op til både i redegørelsen og i besvarelsen.
Der skal satses på flere og bedre retursystemer og pantordninger og reel information om produkters genanvendelsesmuligheder.
Regeringens erklærede politik er at reducere affaldsmængderne, at øge genanvendelsen og at forbedre kvaliteten i affaldsbehandlingen.
Det er godt, at regeringen vil satse på at få en langt højere genanvendelse af papir og glas.
Men desværre er det, som om ambitionerne ikke rækker ret meget længere.
Hvorfor ikke bruge det folkelige engagement aktivt til at få sat skub i genanvendelsen af organisk affald gennem kildesortering, bruge de gode erfaringer rundt omkring i kommunerne og understøtte de gode erfaringer?
Der er et stort potentiale for genanvendelse både i husholdningerne, i erhvervsaffald og inden for handel og kontor.
Det er lige netop dér, potentialet er, og vi skal tage fat dér for at undgå, at der skal bygges flere affaldsforbrændingsanlæg.
For affaldsforbrænding er, som ministeren var inde på, hverken en løsning på affaldsproblemet eller en ønskelig energiforsyning.
Hvor er tilskyndelsen til genanvendelse og energibesparelser, hvis affaldet bare kan brændes af?
Derfor mener vi, at der skal gøres en forstærket indsats for at genanvende, udsortere og foretage midlertidig oplagring med henblik på senere afbrænding for at undgå at bygge nye affaldsforbrændingsanlæg.
Nye affaldsforbrændingsanlæg vil binde affalds- og energipolitikken de næste 20-30 år og dermed blokere for genanvendelse.
Jeg vil gerne sige til ministeren, at det for os er meget vigtigt, at der gøres en kraftanstrengelse for at få fat i det potentiale, der, som det også er fremhævet af ministeren, er for genanvendelse, før man overhovedet overvejer at gå i gang med at udbygge affaldsforbrændingen; det er ingen løsning.
Også kvaliteten i affaldsbehandlingen er meget central.
SF er enig med regeringen i, som det her er understreget, at der skal være en langt bedre kvalitet i affaldsbehandlingen. Der skal sættes fokus på de problematiske affaldsstrømme, men vi skal også stille krav til produkternes kvalitet. Produkterne skal ganske enkelt afgiftes, gøres langlivede og genbrugelige.
Problemerne med PVC er velkendte.
Der er i regeringens oplæg om erhvervsaffald også peget på imprægneret træ, bilskrot og elektronikskrot som særlige problemer, og det er vi meget glade for at regeringen vil tage fat på, som ministeren også understregede i besvarelsen.
Jeg skal på vegne af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Enhedslisten og SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
På baggrund af den fremlagte redegørelse pålægges regeringen inden den 1. april 1998 at fremlægge en samlet plan for de kommende års indsats på affaldsområdet med det sigte at nedbringe affaldsmængderne, øge genanvendelsen og dermed reducere forbrændings- og deponeringsbehovet samt styrke indsatsen for at reducere og eliminere problematiske stoffer og materialer i affaldet - herunder belyse fordele og ulemper ved kompostering og bioforgasning som et middel til at tilbageføre det organiske affald fra husholdninger og rensningsanlæg til landbruget.
Befolkningens engagement inddrages i gennemførelse af planen.
Planen skal tjene som grundlag for regeringens udmelding for de kommende års kommunale affaldsplanlægning.«