runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-01-28:
Lige et par enkelte faktuelle oplysninger.
Det er korrekt, vil jeg sige til hr. Christian Mejdahl, at vi har lavet en en maksimumstøtte.
Det synes jeg er meget fornuftigt, for ellers kunne vi komme i en situation, hvor der var nogle, der ville omlægge udelukkende af hensyn til tilskuddets størrelse, så det vedkender jeg mig meget gerne, men det er så omlægningsperioden, vi taler om.
Og så lige det faktuelle, at når tilskudssatsen i mål 5b-områder er nedsat fra 50 pct. til 25 pct., er det, fordi ordningen har haft en sådan succes.
Til hr. Bent Hindrup Andersen vil jeg sige: Jeg er enig i, at vi hele tiden skal være ambitiøse, og når nu specielt hønseområdet er blevet nævnt to gange, vil jeg sige, at enten er der lige udsendt, eller også vil der hurtigt blive udsendt en bekendtgørelse, som stiller krav i forhold til, hvor meget plads der skal være.
Den anden del er, at vi rent faktisk over en længere periode har haft et forskningsarbejde i gang, hvor det med flokstørrelsen er blevet vurderet.
Det er ved at være et stykke tid siden, vi satte det arbejde i gang.
Der er mange forskellige holdninger til flokstørrelser, og derfor syntes jeg, at jeg godt ville have noget faglig dokumentation for, hvilke typer flokstørrelser der er.
Dette arbejde forventer jeg bliver afsluttet inden for en overskuelig fremtid, og så vil vi også kigge på det ikke kun i forhold til økologien, men generelt i forhold til flokstørrelser.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-28:
For god ordens skyld vil jeg gerne sige til fødevareministeren, at jeg er helt enig i ministerens fremlæggelse af problemerne med kvalitetsmærkning, men det er jo sådan nu og her, at der gives en mulighed for, at ministeren kan gøre det i den ulykkelige situation, at der kommer et spænd, som er uacceptabelt, mellem henholdsvis EU's regler og WTO's regler.
Men jeg synes, det ville være en utrolig uheldig situation, hvis den opstår.
Det er en meget følsom ting, og det er en meget værdifuld ting, vi har i Danmark med det statskontrollerede, entydige Ø-mærke, og derfor skal vi for alt i verden undgå, at vi kommer i den situation.
Til gengæld vil jeg sige, at det så også er en vurdering
af, om mærket bliver ved med at være troværdigt.
F.eks. mener jeg, at der skal rykkes nu, når det drejer sig om opstaldningskravene til fjerkræ, og også når det gælder andre ting.
Der skal rykkes, sådan at man ikke i tv kan se opstaldning i gigantiske flokke, når det drejer sig om høns.
Det kan mærket heller ikke bære, og det er den balance, som jeg synes er meget, meget følsom, og det er derfor, jeg tror, det er vigtigt, at man får nedsat et regeludvalg, som decideret også har brugerorganisationer og andre med, sådan at man virkelig behandler det ordentligt.
Det er jo det, der er hele pointen i støtteordningerne, nemlig at indføre en ligestilling mellem økologer og konventionelle landmænd med hensyn til støtte.
Christian Mejdahl (V), 1998-01-28:
Det var såmænd en konstatering, som jeg brugte for at understrege, at det har været med til at fremme afsætningen.
Med hensyn til tilskuddet må der jo være en årsag til, at ministeren på et tidspunkt har fremsat et lovforslag, som indeholdt en begrænsning i tilskuddets størrelse, nemlig på 5.000 kr. pr. ha, og det får konventionelt landbrug jo da ikke sådan pr. automatik. Endelig er der jo også ud over omlægningstilskuddet mulighed for, at man i visse områder af landet, nemlig mål 5b-områder, kan få et tilskud på 50. pct. til etablering af stalde.
Der er så en overgrænse på beløbet, men det er bare for at understrege, at når jeg nævner tilskud, er det altså ikke grebet ud af luften.
Ole Donner (DF), 1998-01-28:
Det fremgår af fødevareministerens skriftlige fremsættelse, at formålet med lovgivningen på økologiområdet er at fastsætte nogle offentlige regler for økologiske produktionsmetoder og ikke mindst den offentlige kontrol med efterlevelsen af disse regler af hensyn til at sikre forbrugernes tillid.
I Dansk Folkeparti er vi helt enige i, at det er man nødt til at gøre, for der er ingen tvivl om, at økologiske varer efterspørges mere og mere, og det er klart, at der må være en eller anden form for sikkerhed.
Vi må også forsøge med vores internationale samarbejdspartnere at få lavet nogle ensartede regler, selv om det kan være svært, fordi det, man mener er økologi i ét land, ikke absolut nødvendigvis er det i et andet land.
Men vi er positive over for lovgivningen.
Vi er meget spændt på at se de høringssvar, der kommer ind, og vi går ud fra, at der bliver en god debat i udvalget. Ministeren nævnte også, at det er en rammelov, og det er jo noget, der skingrer i ørerne på os.
Vi håber ikke, at disse rammer bliver så vide, at man mister kontrollen her i Folketinget med, hvad der foregår, men jeg kan sige til fødevareministeren, at Dansk Folkeparti vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet.
Addi Andersen (CD), 1998-01-28:
Økologisk landbrug har heldigvis lavet sig en fantastisk nicheproduktion, som jeg håber også snart vil danne basis for en særlig dansk eksport.
CD støtter en langsom og fornuftig tilpasning, hvor der inden for rimelige grænser sker en udvidelse af omlægningen fra traditionelt til økologisk landbrug.
Men ingen forestiller sig vel, at det skal ske hurtigere, end det sker i dag - ja, selv ikke økologerne ønsker en hurtigere omlægning.
For mig at se indeholder loven stort set ikke nogle regler for økologien, men alene en lang række bemyndigelser til fødevareministeren.
Vi må så bare håbe, at vi bliver ved med at have en fornuftig fødevareminister, som følger Folketingets holdninger.
CD er absolut ikke tilhænger af lovgivning gennem rammelove, hvor Folketinget ikke har nogen reel indflydelse på udmøntningen af reglerne.
Men jeg vil se positivt på forslaget i udvalget og blot tilkendegive, at denne lovgivningsform ikke er lige efter vores hoved.
CD vil også se positivt på fødevareministerens lovforslag nr. L 147.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-28:
Det er hr. Niels Højland, der er vores ordfører på området, men han er til et andet møde. Vi kan se, at der tilsyneladende er flere og flere, der ønsker økologiske varer her i landet, og det mener vi selvfølgelig også er helt legalt, og de skal have mulighed for at købe disse varer, men det vil jo altid være udbud og efterspørgsel, der bestemmer - hvad skal vi sige - behovet og prisniveauet.
Men vi er utilfredse med, at der er en masse ministerbeføjelser osv.
Den minister, vi i dag har på området, har vi sådan set fuld tillid til, men der kunne jo komme en Venstreminister eller Enhedslisteminister senere, så derfor er vi generelt altid imod de dér ministerbeføjelser.
Vi vil i hvert fald kigge på det i udvalget; det bliver så gennem hr. Niels Højlands briller, og jeg kan ikke helt nøjagtigt sige, hvordan han vil se på sagen.
Ulla Solvang (RV), 1998-01-28:
Da fru Vibeke Peschardt ikke kan være til stede, skal jeg fremføre hendes ordførertale.
Danmark var det første land i verden, der vedtog en lov om støtte til økologisk landbrug.
Det betyder, at vi fik en statskontrolleret økologisk produktion, og at fødevarerne kunne mærkes med det statsgaranterede Ø-mærke.
Denne statsgaranti har været af uvurderlig betydning for troværdigheden af de økologiske fødevarer og dermed for den positive udvikling af økologisk landbrug her i landet
For Det Radikale Venstre er det derfor afgørende at bevare og udvikle den troværdighed, der ligger i Ø-mærket.
Der må ikke herske den mindste tvivl om, at en vare, der bærer Ø-mærket, nu også er økologisk.
Derfor skal der gøres kort proces over for enhver, der forsøger at svindle, hvad enten det sker i produktions-, forarbejdnings- eller omsætningsleddet.
Det kræver, at kontrollen er effektiv, og at der er hjemmel til at skride ind med passende sanktioner, når der snydes.
Det bidrager dette lovforslag til, og det støtter vi.
Derudover har vi bemærket, at lovforslaget ikke udelukker, at der fastsættes andre økologiregler end dem, der gælder i EU.
Med andre ord: Vi kan gå både længere eller kortere end de fælleseuropæiske regler.
Det betyder, at vi har mulighed for at beskytte Ø-mærket, hvis der f.eks. i EU bliver enighed om at tillade tilsætningsstoffer, som vi ikke synes er forenelige med økologisk produktion, eller om at tillade bekæmpelsesmetoder, som vi ikke betragter som økologiske.
I den slags situationer er det vigtigt, at vi ikke bare effektuerer EU-reglerne, men får en bred drøftelse mellem alle interesserede parter.
Kristen Touborg (SF), 1998-01-28:
SF mener, det er hensigtsmæssigt at samle bestemmelserne om økologisk produktion i en særskilt lov.
Det giver muligheder for at ændre lovgrundlaget for økologien ud fra de erfaringer, vi har høstet, siden den første økologilov så dagens lys i 1987.
Da SF længe har arbejdet for at få afskaffet kontrolafgiften på den økologiske produktion, og da det er sket igennem bl.a. den seneste finanslovaftale, mener vi, der nu er grundlag for også at afskaffe ministerens mulighed for at opkræve disse afgifter.
Der er overvejelser om at ændre det danske Ø-mærke fra et kontrolmærke til et kvalitetsmærke.
SF støtter dette og mener også, at der skal være mulighed for, at et kvalitetsmærke kan indeholde regler, der går ud over EU's økologiregler.
I den forbindelse vil vi gerne se på problemerne med bl.a. kravet om dansk ompakning af kaffe og andre tredje verdens-produkter.
Vi mener, det bør være muligt at finde organisationer i den tredje verden, der på troværdig måde kan garantere, at produkterne er økologiske, således at f.eks. kaffen kan eksporteres færdigpakket til Danmark.
Dernæst ser vi gerne, at der nedsættes et regeludvalg, sådan som det er foreslået af Landsforeningen Økologisk Jordbrug.
Regel- og mærkningsdiskussionen bliver næppe mere enkel i fremtiden, tværtimod.
I den forbindelse mener vi også, at forpligtelsen til at høre det økologiske fødevareråd i sager, der omhandler tilskud til fremme af økologisk produktion, bør tydeliggøres.
Med den nye lov får ministeren mulighed for at fastsætte regler for økologisk primærvirksomhed inden for fiskerisektoren.
Hvad det dækker over, vil vi godt have
lidt nærmere belyst under udvalgsarbejdet.
Økologibegrebet har jo indtil nu været knyttet til den økologiske jordbrugsproduktion med krav om, at der bl.a. ikke måtte anvendes pesticider og kunstgødning.
Disse regler er jo ikke umiddelbart anvendelige på fiskeriområdet.
I bemærkningerne til lovforslaget nævnes aktionsplanen for fremme af den økologiske fødevareproduktion, en plan, der med SF's aktive medvirken nu i al væsentlighed er blevet gennemført.
Derfor vil vi gerne drøfte med regeringen, om tiden ikke er moden til at igangsætte udarbejdelsen af en ny aktionsplan for økologi, der tager fat på de udfordringer, som økologien kommer til at stå over for i det nye årtusinde.
Som det fremgår, er SF positiv over for det fremsatte lovforslag, og vi vil gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-28:
Tak for svaret.
Svaret er jo i realiteten, at ministeren ikke vil garantere, at der ikke kan komme ændringer af Ministerrådets stemmeregler til ugunst for de små lande.
Ministeren påstod ganske vist, at det ikke ville ske, men jeg vil spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at der i Amsterdamtraktaten kun står, at der skal indkaldes til en regeringskonference om disse institutionelle spørgsmål.
Hvis regeringen nu ikke på forhånd vil love, at vi får en folkeafstemning om resultatet af denne regeringskonference, må ministeren da medgive mig, at så kan resultatet blive et kompromis, hvilket jeg i øvrigt så, at hr. Steen Gade gik ind for, nemlig at man skulle ændre stemmevægtene til ugunst for de små lande.
Dette vil regeringen få fri bane til, grønt lys for, hvis Amsterdamtraktaten bliver vedtaget, og ministeren vil nu ikke give tilsagn om en folkeafstemning. Jeg takker for svaret, for hvis jeg har forstået det rigtigt, som jeg her har fremstillet det, ved befolkningen jo, hvad vi stemmer om, nemlig ikke alene det, som man umiddelbart kan læse af Amsterdamtraktaten, men også om en ny traktatændring, som kommer senere, og som ikke skal til folkeafstemning.
Henrik Svane (RV), 1998-01-28:
Jeg synes kun, det er ganske få øjeblikke siden, jeg som højskoleidealist, sådan en golden retriever i fløjlsbukser, sagde, at sådan et credit card skulle jeg aldrig nogensinde have.
Nu tror jeg, jeg har 10 plastickort.
Ting går hurtigt.
Den redegørelse, vi står med i dag, vidner om, at vi bevæger os i et forandringstempo, som er helt uhørt.
Det går stærkt.
Vi synes, den er god og grundig, den er fyldig, og den lægger spørgsmålene frem til debat: Hvad er den bedste model for dette her?
Fra Det Radikale Venstres side er vi meget interesseret i, at vi - regeringen og partierne - i den proces, der så sættes i gang, når lovforslagene begynder at komme, gør en stor indsats for at brede diskussionerne ud til offentligheden, ud i det civile samfund, for de perspektiver, der fremgår af denne redegørelse og de lovforslag, som vi siden hen kommer til at vedtage, trækker lange skygger over enhver danskers hverdag.
Når jeg bruger ordet skygge, er det ikke, fordi skygge er noget dårligt, det kan også være godt at være i skyggen.
Det siger sig selv, at vi med vores grundholdning, og det gælder også de ordførere, vi har hørt allerede nu, skal sikre alt, hvad vi kan om retssikkerheden.
Vi er også glade for, at regeringen godt tør spille lidt højt spil og sige, at den godt vil gå i front på det her område, for vi er enige i regeringens redegørelse, som mere end antyder, at kan vi komme i front her, kan vi måske også på den måde være med til at give dele af erhvervslivet fortrin i andre lande, fordi vi er hurtigt med på det her område. Så vi vil fra radikal side gerne støtte de tiltag, der kommer, og være meget konstruktive i samarbejdet i de udvalgssammenhænge, hvor vi så kommer til at sidde og forhandle om disse ting.
Spørgsmålet om framelding og tilmelding har vi ikke endeligt afklaret, men jeg lytter meget til den socialdemokratiske ordførers bud på det her.
Under alle omstændigheder skal sikkerheden gælde, sådan at arbejdet med de tusindvis af love, bekendtgørelser og cirkulærer, der skal forholde sig til de kommende lovgivninger, bliver gjort grundigt nok, så vi ikke taber noget af sikkerheden omkring disse spørgsmål ved en for hastig gennemgang.
Men der er sat en dagsorden, og vi støtter den alt det, vi kan.
Fremtiden er lige nu og her.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Jeg må gøre opmærksom på, at der i hvert fald er to klare eksempler på, at ting, der var indeholdt i resolutionen sidste år, i mellemtiden har udviklet sig.
Kina har undertegnet konventionen om de økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, og Kina har inviteret FN's menneskerettighedskommissær, Mary Robinson, på besøg for at indlede en dialog med menneskerettighedskommissæren.
Det anser jeg for en positiv udvikling, men det overflødiggør jo ikke, at i den kontakt, som vi til stadighed har med de kinesiske myndigheder, er menneskerettighedssituationen i Kina selvfølgelig på dagsordenen.
Det er indlysende.
Det har den været hele tiden, og det forbliver den.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-28:
Det er absolut kært for Enhedslisten, hver eneste gang der sker fremskridt med menneskerettighederne både i Kina og andre steder.
Der er blot det problem, som jeg stadig væk ikke helt forstår, nemlig hvad der har ændret sig i forhold til sidste år.
Sidste år var det vel også vigtigt med en fælles EU-linje, og det er altså det, der er begrundelsen i år.
Men nuvel, det er udenrigsministerens opfattelse, at det ikke skal tages op i Genève, og det må vi så tage til efterretning.
Men så kunne jeg godt tænke mig, at udenrigsministeren i hvert fald gav os et par stikord om, hvordan Danmark så i den kommende periode f.eks. i forbindelse med ledende kinesiske politikeres og embedsmænds besøg i Danmark vil markere Danmarks holdning til menneskerettighedskrænkelser i Kina.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Jeg kan ikke på nogen måde medgive, at vi nu indtager en mere fodslæbende holdning på menneskerettighedsområdet, heller
ikke i forhold til Kina.
Her diskuterer vi ikke, hvilken positur vi skal have.
Det er min vurdering, at vi i den nuværende situation bedst gør det ved at søge at finde en fælles EU-linje, hvor menneskerettighedsspørgsmålet indgår som en meget væsentlig del.
Og så må jeg altså gøre opmærksom på, selv om jeg ved, at det ikke vil være kært for hr. Søren Søndergaard, at der rent faktisk er sket nogle forbedringer i løbet af det sidste år.
Efter bataljen sidste forår har der været en udvikling i de kinesiske synspunkter, som jeg må hilse velkommen.
Jeg har i morgen mulighed for i Det Udenrigspolitiske Nævn mere udførligt at redegøre for den udvikling, der har fundet sted, og det ser jeg frem til.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-28:
Jeg vil godt komme tilbage til den diskussion, vi lagde ud med om Kina, for jeg tror, at der var mange, der var stolte af det initiativ, som Danmark tog sidste år i FN's Menneskerettighedskomité i Genéve - at Danmark tog initiativet, ganske uanset at der var en risiko for, at det måske kunne skade danske handelsinteresser.
Man prioriterede menneskerettighederne først.
Nu har jeg så forstået på udenrigsministeren, at man muligvis ikke vil gøre det samme i år, at Danmark ikke vil tage initiativ til at rejse sagen ved Menneskerettighedskomité i Genéve.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Jeg vil gerne takke hr. Stavad for spørgsmålet.
Det giver mig ekstra taletid, og det giver mig den behagelige mulighed, at jeg kan bekræfte det, som hr. Ole Stavad her siger, nemlig at Amsterdamtaktaten også efter min opfattelse giver os forbedrede muligheder for at virke for menneskerettighederne.
Man skal jo altså være klar over, at når 15 EU-lande, forhåbentlig snart flere EU-lande, i fællesskab har standpunkter på menneskerettighedsområdet, så har det større gennemslag, end hvis vi står alene.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 1998-01-28:
Da jeg hørte udenrigsministerens besvarelse sådan mest i forhold til fortiden, og da jeg hørte hr. Frank Dahlgaards spørgsmål mest i forhold til, hvad Amsterdamtraktaten betyder på det her område, vil jeg godt i forlængelse af hr. Frank Dahlgaards spørgsmål spørge udenrigsministeren
: Er det misforstået af mig, når jeg oplever, at det, der ligger i Amsterdamtraktaten, giver os nogle nye muligheder for, hvor det nu kan lade sig gøre, at få en større styrke europæisk, ved at vi indtager en fælles holdning, og at vi med den styrke, det betyder, derved kan få en større indflydelse, men at det omvendt ikke kan tvinge nogen nationalstat, heller ikke Danmark, til at indtage et standpunkt, vi ikke ønsker? Sagt lidt populært: Man kan måske lave en cost benefit analyse og sige, at dér, hvor vi mener, at vi når det bedste resultat ved at stå sammen, dér har vi bedre muligheder med Amsterdamtraktaten, men dér, hvor vi mener, at vores egne interesser gås for nær, er der ingen, der tvinger os til at indtage et standpunkt, vi ikke selv ønsker?
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Nu tillader tiden ikke, at jeg gennemgår hele argumentationen forud for folkeafstemningen i 1986.
Det vil jeg lade ligge.
Den er meget mere kompliceret og raffineret, end jeg tror spørgeren er klar over.
Nej, jeg ser ingen som helst problemer for Danmark som nationalstat for at holde en høj profil på menneskerettighedsområdet.
Det har vi jo gjort de sidste 3 år, hvor vi for første gang siden 1970'erne har været medlem af FN's Menneskerettighedskomité.
Vi har også inden for OSCE, inden for Europarådet, en høj profil på menneskerettighedsområdet.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-01-28:
Jeg vil gerne følge op og spørge udenrigsministeren, om han ikke er bekymret over mulighederne for at føre en selvstændig dansk udenrigspolitik - f.eks. med hensyn til at tilkendegive holdninger over for lande, som krænker menneskerettighederne - hvis man vedtager Amsterdamtraktaten, som jo betyder, at der skal ske et intensiveret, forstærket udenrigspolitisk samarbejde, hvor der lægges op til en fælles EU-politik, som jo nødvendigvis må betyde en stækkelse af nationalstaternes muligheder.
Er ministeren ikke bekymret for det ikke mindst i lyset af, at ministeren faktisk stemte nej netop med den begrundelse, da vi havde folkeafstemning om det indre marked i foråret 1986?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-28:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det er korrekt, at det, der i øjeblikket foregår, i virkeligheden er en handel mellem EU og Kina, der går ud på, at EU skal nedtone sin kritik - og her skal Danmark så rette sig ind efter EU - og til gengæld åbnes der for økonomiske muligheder for EU-landene i Kina. Jeg vil også godt spørge, om det er rigtigt, at den danske regering i virkeligheden er lammet af frygt i denne sag.
Det kinesiske udenrigsministerium har ifølge Politiken sendt en erklæring, hvori der står: »Det kinesiske folks vrede vil ramme den danske regerings hoved« - altså hvis vi fremsætter en resolution i Menneskerettighedskomiteen, som vi gjorde sidste år.
Er regeringen blevet bange for, at det vil koste danske erhvervsinteresser i Kina, og at man vil blive straffet fra kinesisk side?
Er det den frygt, der nu får Danmark til at stikke hovedet i busken?
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Den danske målsætning vil være to ting: For det første, at vi har en fælles EU-holdning, finder frem til et fælles standpunkt, hvilket vi ikke kunne sidste år, og for det andet, at dette fælles standpunkt bliver, at EU skal udvikle sit samarbejde med Kina netop på menneskerettighedsområdet for at opnå konkrete resultater.
Det vil være retningslinjerne for den danske regering.
Igen vil jeg indlede med at sige, at jeg ikke står her for at forsvare menneskerettighedssituationen i Kina.
Jeg står her for at give oplysninger.
Jeg mener, at oplysningen om ratifikationen i 1988 er korrekt.
Desværre er det jo sådan, at undertegnelse af konventioner i en række lande og undertegnelser af konventioner om tortur ikke fører til, at torturpraksis ophører.
Det kræver en vedvarende, stærk indsats, herunder en dansk indsats, at begrænse anvendelsen af tortur.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-28:
Et af de punkter, som udenrigsministeren har henvist til som et eksempel på et fremskridt, er, at Kina har underskrevet en international konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder.
Derfor vil jeg bare bede udenrigsministeren om at bekræfte to ting.
For det første, at Kina i 1988 ratificerede FN's konvention mod tortur, og for det andet, at tortursituationen i Kina ikke er blevet væsentligt forbedret i de seneste år.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-28:
Jeg står ikke her som forsvarer for menneskerettighedssituationen i Kina.
Det er ikke min opgave, og det mener jeg ikke er på sin plads.
Jeg står her for at nuancere billedet, og netop når det drejer sig om Tibet, kan jeg oplyse, at den kinesiske regering har givet tilsagn om, at EU-ambassadører fra Beijing, på samme måde som de gjorde det for et par år siden, får adgang til at rejse til Tibet, undersøge forholdene og rapportere om forholdene.
Jeg vil være meget interesseret i at se en sådan rapport
fra EU-ambassadørerne om deres rejse til Tibet.
Det er muligt, at den også bliver det denne gang.
Det vil være interessant at få belæg for deres observationer i Tibet.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-28:
Tak for svaret.
Jeg hæfter mig ved, at ingen af de punkter, som ministeren nævner, berører selve menneskerettighedssituationen i Kina.
De har alle sammen været forskellige høflighedsforanstaltninger i forholdet mellem EU og Kina.
Derfor vil jeg godt spørge helt præcist: Er ministeren enig i, at antallet af politiske fængslinger i Tibet inden for det seneste års tid ikke er faldet, men tværtimod steget?
Er ministeren enig i, at den bølge af massehenrettelser, som finder sted nu - åbenbart til fejring af festlighederne i forbindelse med nytåret i Kina, hvor man så benytter anledningen til at henrette en stribe mennesker forebyggende åbenbart, for at skræmme befolkningen - også udgør en forværring af menneskerettighedssituationen?
Eller har ministeren overhovedet på et eneste konkret punkt, der vedrører almindelige kineseres faktuelle hverdag, belæg for en påstand om, at der skulle være en forbedring af menneskerettighedssituationen i Kina?