runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Nu har jeg kendskab til nogen, der egentlig har været i den situation, som fru Margrethe Vestager fortæller om her, hvor de gerne ville have hjælp.
De gik til deres bank, og banken lavede et budget for dem og sagde: I kan bruge så og så meget om måneden for at klare jer ud af den gæld, så kan I afdrage 300 eller 400 eller 500 kr. om måneden, og så har I så og så meget tilbage at leve af.
Det er også helt fint, de får hjælp, men personerne gik så bagefter hen og fik lavet en købskonto i f.eks. Bilka,
efter at banken havde opstillet det budget for dem, og så er vi lige vidt, for så lytter de jo alligevel ikke til de råd, de får.
Fru Margrethe Vestager er velkommen til at tale med fru Pia Kristensen i udvalget.
Det er jeg nødt til at sige.
Jeg tror ikke, at jeg kommer videre med det.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-29:
Jeg er fuldstændig med på det med ordførerskaberne, og jeg er lidt ærgerlig over, at fru Pia Kristensen er opholdt af andre og vigtigere ting, for vi havde en rigtig god studietur til Sverige.
Derfor er det bare et spørgsmål til noget af det, hr. Bent Bøgsted har sagt her i dag.
Jeg tror, det ville være en stor hjælp, hvis vi kunne blive enige om, at man kun kan hjælpe dem, der vil hjælpes og søger hjælp.
Det er dem, vi taler om her.
Vi taler ikke om dem, der i virkeligheden er fuldstændig ligeglade både med banker, socialrådgivere og frivillige, og hvem der ellers måtte have et godt råd til dem i ærmerne.
De vil ikke høre, og så må de jo selv køre turen ned ad slisken.
Men der kan godt være mennesker, som faktisk søger hjælp, som gerne vil have hjælp, og som har slået ørerne ud og sagt: Jeg vil gerne sætte en stopper for det, men når jeg henvender mig til banken, så siger de, at jeg skal betale banken først, men jeg er ikke helt kommet dertil, at jeg gerne vil være et journalnummer nede hos kommunen. Dem kunne vi måske forholdsvis enkelt gøre noget for, og det er lige præcis dem, der er målgruppe for det her forslag.
Vi anmoder sådan set bare om, at vi laver et forsøg med det.
Så kan det være, at vi tager helt fejl, men så har vi trods alt gjort vores bedste for at få det bevist.
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Det kan jeg såmænd nok, men jeg har også svært ved at se de personer, der ikke ønsker, at andre blander sig i deres økonomi, gå hen et sted og få rådgivning.
Når de ikke vil bruge den kvalificerede rådgivning, der er i en bank,
hvordan skal man så kunne forestille sig, at de vil bruge en anden offentlig rådgivning?
Men som sagt før, jeg er altså ikke ordfører på det her område, og jeg ved, at fru Pia Kristensen gerne vil stille sig til rådighed under udvalgsarbejdet.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Jeg vil nu være ked at være henvist til udvalgsarbejdet, men bortset fra det, vil jeg godt have hr. Bent Bøgsted til at forholde sig til, om jeg er fuldstændig galt afmarcheret i forhold til en virkelighed, hvor jeg tror, at banker og finansieringsselskaber gerne vil have mig til at låne nogle penge.
De vil gerne have mig til at låne nogle penge, fordi de får en ret stor fortjeneste, når jeg skal betale dem tilbage.
Det er en god forretning for dem, og det er også udmærket, når det er sådan, at det fungerer, og jeg ikke sætter mig i mere gæld, end jeg kan klare.
Men hvis det er sådan, at man kommer ind i den negative spiral, at man går til det næste finansieringsselskab for at få penge til at betale den tidligere gæld - hr. Bent Bøgsted gav selv det mest glimrende eksempel på, hvordan spiralen fungerer - kunne det godt være, at det var smart at få rådgivning af en, der ikke sad og havde lyst til at låne mig en masse penge med henblik på at tjene en masse penge på det. Kan Dansk Folkeparti ikke se billedet for sig?
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Selvfølgelig har bankerne da en egeninteresse, de vil da gerne have deres penge igen, og de finansieringsinstitutter, der låner penge ud, vil også gerne have deres penge igen.
Det er der, forskellen er.
Derfor er det også mest fornuftigt at gå hen
og spørge sin bankrådgiver frem for at spørge en anden rådgiver.
Som jeg hører de forskellige indlæg, der har været, og de spørgsmål, der har været, har de gået på, at når man var kommet i den situation, at man var blevet sat ud af sin lejlighed, skulle man have en rådgivning om, hvordan man kunne komme af med den gæld.
Det er det, der har været snak om her.
Jeg må henvise fru Sandy Brinck til udvalgsarbejdet.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Nu er der sådan set ikke så meget overraskende i, at Dansk Folkeparti ændrer holdning fra avisspalterne til debatterne her i Folketingssalen.
Jeg tror, at hr. Bent Bøgsted og jeg læser det her forslag vældig forskelligt, for jeg læser forslaget som noget, hvor man kan komme hen, hvis man har lyst til at få råd.
Man går vel ikke hen og får et råd et sted, hvis det er sådan, at man ikke har lyst til at bruge det.
Jeg synes, det er noget kategorisk at afvise, at folk vil tage imod råd.
Hr. Bent Bøgsted påstår nemlig, at de ikke bruger den rådgivning, de kan få i bankerne.
Kan Dansk Folkeparti ikke være enig med Socialdemokratiet i, at bankerne altså giver en anden rådgivning, fordi bankerne er en forretning og dermed også har en egeninteresse, ikke nødvendigvis min interesse som kunde, men en egeninteresse?
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Det kan man måske nok sige.
Hvis folk så bare ville bruge den rådgivning, der er, og hvis vi opretter et rådgivningsinstitut, ville bruge den rådgivning, før de gik hen og fik lavet et lån i et eller andet finansieringsinstitut!
Jeg tror bare ikke på, at de vil bruge den rådgivning, når de ikke vil bruge den rådgivning, der er i bankerne i forvejen.
Det har jeg svært ved at se.
Men hr. Morten Homann må afklare det under udvalgsarbejdet.
Morten Homann (SF), 2004-01-29:
Er det ikke korrekt, at når hr. Peter Skaarup for få måneder siden udtalte, at rådgivningen var helt utilstrækkelig, var det netop på baggrund af en undersøgelse, der viste, at den rådgivning, som man bl.a. havde krav på at få fra pantefogederne, ikke blev leveret i tilstrækkeligt omfang; at folk faktisk gerne ville have rådgivning, men at den ikke blev leveret?
Det var på den baggrund, Dansk Folkeparti på det tidspunkt udtalte, at der var behov for en bedre rådgivning.
Så er det bare, jeg undrer mig over, at man så her ganske få måneder senere siger det stik modsatte.
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Som jeg opfatter det, er problemet netop, at rådgivningen er helt utilstrækkelig, fordi de, der kommer i gæld, ikke bruger den rådgivning, de kan få.
Det er den opfattelse, jeg har.
Så er det klart, at den, der kommer i klemme, jo føler, at rådgivningen er helt utilstrækkelig.
Jeg vil ikke stå og sige for og imod det, hr. Peter Skaarup har sagt, og det, fru Pia Kristensen har sagt.
Det må man altså afklare med fru Pia Kristensen under udvalgsarbejdet.
Morten Homann (SF), 2004-01-29:
Nu skal jeg selvfølgelig undskylde med, at jeg ligesom hr. Bent Bøgsted ikke er født ordfører på dette område, men lige nu lyder det grangivelig, som om hr. Bent Bøgsted siger nøjagtig det stik modsatte af det, man kan læse at hr. Peter Skaarup har udtalt til Jyllands-Posten.
Hr. Peter Skaarup understreger jo over for Jyllands-Posten, at rådgivningen i dag er helt utilstrækkelig.
I dag siger hr. Bent Bøgsted, at rådgivningen sådan set er god nok, problemet er, at folk ikke bruger den.
Vi må kunne gå ud fra, at hr. Bent Bøgsted som Dansk Folkepartis ordfører må være sikker på, hvad partiets holdning er. Kan vi ikke få det helt på det rene: Er det det, hr. Bent Bøgsted siger her i dag, der er partiets holdning, eller er det det, hr. Peter Skaarup har sagt til Jyllands-Posten for ganske få måneder siden?
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Det glæder mig, at hr. Bent Bøgsted siger, at Dansk Folkeparti står ved det, hr. Peter Skaarup har udtalt til Jyllands-Posten i oktober, for det betyder, at der skulle være mulighed for, at vi under udvalgsarbejdet kunne nå frem til et flertal for det her forslag og finde en måde at skrue en ordning sammen på, så de mennesker, der kommer ud i gæld, kan få mulighed for at få noget rådgivning, inden de kommer helt derud, hvor det går galt.
Jeg går ud fra, at hr. Bent Bøgsted også indimellem møder folk, der måske ikke lige kan finde ud af at gå til en advokat eller revisor eller ikke har råd til at betale advokat eller revisor til at rådgive sig om, hvordan de skal klare sig, hvis de f.eks. er blevet arbejdsløse eller blevet syge og derfor ikke har råd til at betale de udgifter, de har.
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Jeg er sikker på, at vi stadig væk står ved det, hr. Peter Skaarup har sagt der, men problemet med dem, der kommer i gæld, er netop, at mange gange får det offentlige ikke noget at vide om, at de har en stor gæld, før det er for sent, og så er de i den situation, at de ikke kan betale noget som helst.
Hvis bare folk benyttede sig af at få den rådgivning, de kunne få, i stedet for at gå uden om en rådgiver i banken.
Der er mange, der ikke vil gå i banken.
De siger: Bankerne skal ikke blande sig i, hvad vi vil låne penge til, for de siger bare, at vi ikke har råd til det.
Jamen det er også det, en rådgiver skal sige, hvis man ikke har råd til det, skal man da frarådes det.
Det kan ikke hjælpe noget at sige, at så går man bare uden om bankrådgiveren og tager en eller anden privat finansieringsrådgiver, for så får det offentlige aldrig nogen sinde at vide, hvor stor gælden ender med at være, for når den ene ikke vil give mere kredit, prøver man den næste.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Jeg har fuld forståelse for, at hr. Bent Bøgsted ikke er ordfører og derfor ikke er inde i detaljerne, men det, der undrer mig, er, at Dansk Folkepartis næstformand, hr. Peter Skaarup, i oktober udtalte til Jyllands-Posten
: »Borgerne er i dag for svagt stillede i forhold til det offentlige og den vejledning, de får dér.
... Der er behov for en bedre rådgivning af borgerne.
Bent Bøgsted (DF), 2004-01-29:
Jeg skal allerførst beklage, at vores ordfører, fru Pia Kristensen, desværre ikke kunne være her i dag - hun sidder i panelet i en konference - men jeg har lovet at læse talen op:
Forslaget, vi behandler i dag, er en genfremsættelse af B 152, som vi behandlede i foråret 2003.
Forslagsstillerne valgte at trække forslaget tilbage efter førstebehandlingen med den begrundelse, at man ønskede en grundigere debat.
Folketingets Socialudvalg har efterfølgende været på studiebesøg i Sverige, hvor udvalget fik indblik i den svenske lovgivning på området.
I Sverige er budget- og gældsrådgivning en fast institution, hvor gældsramte tilbydes gratis hjælp til at komme ud af deres gæld.
Spørgsmålet er så, om vi i Danmark skal indføre en lignende lovgivning.
I DF har vi naturligvis stor forståelse for de mennesker, der af den ene eller anden grund havner i en social deroute, men grundlæggende mener vi ikke, at det skal være en offentlig opgave at udrede privates gældsproblemer.
Det offentlige skal selvfølgelig være med til at sikre, at forbrugerne får tilstrækkelige oplysninger til at træffe et bevidst valg.
Dette er allerede sikret i lovgivningens oplysningskrav og den offentlige information fra bl.a. Forbrugerinformationen.
I Danmark har vi allerede en gældspolitik.
Lad mig nævne kreditaftaleloven, prismærkningsloven, konkurrenceloven.
Vi har de private gældsrådgivninger, og endelig er bankerne behjælpelige med at opstille budgetter i forbindelse med lånemuligheder.
DF mener, at det er vigtigt at forebygge gældsætning.
Det er vigtigt med informationsmæssige tiltag, og her må man sige, at Forbrugernes Hus er langt fremme, når det drejer sig om informationsindsatsen.
Der er udarbejdet informationsmateriale, som er målrettet til de helt unge.
Materialet er blevet brugt i undervisningen i grundskolen.
I DF mener vi, at vi allerede har en bred vifte af tilbud til gældsramte, og vi mener også, at informations- og oplysningsindsatsen er tilfredsstillende, så vi mener ikke, at der er grund til at oprette et statsligt organ.
Vi forudser, at der vil blive tale om et meget kostbart projekt.
Alene i Sverige er der ansat 225 årsværk inden for budget- og gældsrådgivning.
Hvis vi indfører en statslig rådgivning i Danmark, er der andre områder, der skal nedprioriteres, hvis budgettet skal balancere, så det handler om prioriteringer.
DF mener, at der er andre områder, der er vigtige at opprioritere, derfor afviser vi dette forslag.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
Jeg mener også, at bankerne skal give sandfærdige oplysninger om de ting, der indgår i handelsforholdet.
Så jeg genkender ikke det billede, som forslagsstillerne fra tid til anden har luftet, om, at bankerne er sådan nogle pengepushere, der bare er ude på at presse på.
Jeg mener, at de skal give saglig oplysning, og jeg mener også, at den saglige oplysning er grundlaget for, at vi måske i virkeligheden har et meget godt system i Danmark på det her punkt, der gør, at vi ikke behøver at bruge sådan nogle gældsrådgivningskontorer som i Sverige.
Sandy Brinck (S), 2004-01-29:
Det glæder mig da at høre, at hr. Flemming Oppfeldt nu, når vi er kommet ned på virkelighedsniveau, erkender, at det offentlige faktisk har et ansvar i dag, sådan som lovgivningen er.
Det kan bare undre mig, at Venstre synes, at det er rigtig sjovt at smide pengene efter gældssanering frem for at sørge for, at folk rent faktisk kan tilbagebetale deres gæld.
Så skurrer det i mine ører, hver gang hr. Flemming Oppfeldt og ministeren for den sags skyld hele tiden henviser til bankerne som sådan nogle, der uden at have nogen egeninteresser bare sidder og rådgiver ud fra, hvad folk helt på deres præmisser har mest behov for.
Kunne vi ikke godt få bare en anelse erkendelse af det, vi alle sammen ved og oplever i hverdagen, nemlig at banker altså også har deres egne interesser, som de selvfølgelig indarbejder i den måde, de agerer på over for os som kunder?
Flemming Oppfeldt (V), 2004-01-29:
Jeg tror også, jeg i min tale gav udtryk for, at vi jo har informationskanaler i dag, og noget af det er også offentligt betalt, og gældssaneringen er også offentligt styret og betalt.
Så Venstre vedkender, at der er et ansvar her, og at der også er et ansvar for, hvordan undervisningen foregår i skolerne og renters rente og alt det der.
Men vi synes bare, at vi har fundet den rigtige balance, og at oprette et stort, nyt offentligt kontor, hvor man ligesom kan lægge ansvaret hen og måske ikke tage den direkte dialog med ens pengeinstitut, når man i virkeligheden skal tage en sparerunde, synes vi er forkert.
Jeg har to spørgsmål.
Det ene er: Når nu dette rådgivningskontor er etableret, hvad gør man så med de borgere, som ikke vil gå ind på kontoret, som altså er på vej ned i denne her afgrund, men som ikke vil gå ind på kontoret?
Det andet spørgsmål: Når Det Radikale Venstre siger, at der kan være mange forskellige finansieringsmodeller til dette kontor, der nu skal oprettes, vil jeg bare gerne vide, om skatterne skal sættes op, eller skal der spares penge et andet sted?
Ole Sohn (SF), 2004-01-29:
Jeg vil altså gerne slå fast, at der ikke, heller ikke i forslaget til vedtagelse, ligger nogen idé om, at private fonde ikke skal bidrage til dansk kunst eller kulturliv.
På ingen måde.
Hvis det var sådan, og man havde brug for midler, skulle man i hvert fald begynde at beskatte fondene, så vi fik flere skattekroner ind og brugte dem ad den vej, men det
er der slet ikke tale om, og der er heller ikke nogen, der har rejst det spørgsmål.
Så er jeg i øvrigt enig med fru Ester Larsen i, at en kunstner, som får støtte fra en fond, som hovedregel har sikret sin kunstneriske frihed.
Men det, der er problemet, er, at jo færre offentlige midler, der er til rådighed, desto færre midler er der til at udvikle de nye talenter, altså folk, der ikke er anerkendt.
De har ulige sværere ved at få fondsdonationer.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-29:
Jeg synes, at det allerede forløber meget bedre nu.
Hvis vi kan blive enige om, at der skal opkræves et bidrag hos samtlige, der er långivere - det er en meget bred kreds; det er fagforbund, det er GE Capital, det er de almindelige banker, det er mange forskellige folk; en promille af en promille tror jeg ville kunne gøre det - og vi så med den sum til rådighed udliciterer opgaven og sikrer, at der kan gives uafhængig økonomisk rådgivning, så den enkelte tager ansvar, så er vi der.
Det synes jeg er en fremragende løsning, og jeg takker hr. Flemming Oppfeldt for tilsagnet om, at vi kan arbejde videre ad denne vej.
Jeg synes, det var meget kreativt udviklet.
Ole Sohn (SF), 2004-01-29:
Jeg har altid haft det sådan, at tal behøver man ikke skændes om.
Men det var faktisk en meget bevidst politik, ikke mindst på grund af pres fra SF, at kulturbudgetterne steg og steg og steg under den forrige regering, og hvorfor gjorde de det?
Det gjorde de, fordi kulturen og kunsten i samfundet betyder så uendelig meget, og fordi den ekstra dimension, man kan få med det foreliggende kulturerhvervspolitiske udviklingspotentiale, skulle understøttes.
Derfor mærker kunstnerne det ulige hårdere, når regeringen foretager den massive nedskæring, og fondene mærker det også, fordi de kommer til at overtage nogle af de opgaver, som tidligere var offentlige og ikke har været tiltænkt fondene.
Deres opgave har bl.a. været at købe kunst, og jeg tror ikke, jeg har hørt nogen kritisere, at private og almennyttige fonde har indkøbt kunst.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
For så vidt angår det første spørgsmål, har vi allerede kommenteret det i den kommenterede høringsoversigt, og udgangspunktet er, at vi mener, at de rammer, der er der i dag, er tilstrækkelige, men vi må jo så spørge videre til det under udvalgsbehandlingen, såfremt der er nogle ting, der skal afklares på det punkt.
For så vidt angår det andet spørgsmål - og det er jo ikke et spørgsmål, der alene hører under mit område, det ved fru Line Barfod også udmærket godt - så har jeg i hvert fald en forventning om, at det er et af den type problemer, som under alle omstændigheder skal løses, så der bliver lavet nogle fornuftige rammer også på det område.
For der har været noget uklarhed om, hvordan regelsættet egentlig skulle forstås i dag, sådan som jeg kunne forstå på øvrige ressortministre.
Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Jeg var glad for at høre, at ministeren lagde op til, at vi kunne se på ressourcetildeling til kriminalforsorgen i frihed under udvalgsarbejdet.
Det tror jeg der vil være behov for.
Men jeg vil godt høre om den anden del af ressourcerne, nemlig mens folk stadig sidder i fængsel.
Med hensyn til muligheden for at få betalt f.eks. studieudgifter, bøger, studieafgifter på de mange uddannelser, der efterhånden har brugerbetaling, osv., vil ministeren også gå ind og løse det problem, så folk rent faktisk kan komme til at tage den uddannelse, der er betingelsen for, at de kan leve op til regeringens noget for noget-princip? Under kriminalforsorgsforligsforhandlingerne talte vi også om det problem, som vi har diskuteret i årevis, nemlig samarbejdet mellem kriminalforsorg og kommuner, og hvordan vi sikrer, at der er nogle ude i kommunerne, der stadig væk holder fast i, at her er en, som de har ansvaret for, så der er bolig osv., når folk kommer ud.
Vil ministeren også se på, om vi kan få løst det problem, som jo også har stor betydning for muligheden for prøveløsladelse?
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
Man kan sige, at nu er det her jo et forslag, der har det modsatte sigte af det, som strafskærpelsespakkerne har måttet rette op på, og derfor synes jeg måske ikke, at det er det, vi skal ind og diskutere i dybden i dag.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det, der for regeringen har været afgørende, er, at i et land, hvor vi hylder den personlige frihed, den seksuelle frihed, kvindernes ligeberettigelse og i det hele taget friheden for individet til at gøre, som man har lyst til, synes jeg, at samfundet ved forbrydelser mod den integritet med vold, voldtægt, mord, skal straffe de personer, der begår forbrydelserne, hårdt.
Det synes jeg er en del af et moderne retssamfund.
Men det betyder jo ikke, at alle, der sidder i kriminalforsorgens institutioner og modtager en dom, ikke skal have en mulighed for at starte på en frisk.
Som jeg sagde, er folk meget, meget forskellige, og derfor skal der også være tilbud til dem, som er egnede til det.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-29:
Jeg vil gerne kvittere for svaret og for intentionen, som vi deler fuldt og helt, og jeg er sikker på, at den positive stemning vil indfinde sig ganske hurtigt.
Det sidste var vist en fortalelse.
Jeg går ud fra, at lovforslaget lægger op til, at alle skal behandles lige, netop ikke ens.
Lene Espersen (KF), 2004-01-29:
De eksempler, der har været brugt oftest, har været eksempler, hvor man har at gøre med f.eks. en stofmisbruger, der frivilligt går i behandling, bliver motiveret til det og bliver afgiftet, og som måske starter et uddannelsesforløb.
Det er præcis i den type tilfælde, hvor man kan sige, at der kommer en person ind i kriminalforsorgens institutioner, der måske ikke har det særlig godt, og som måske heller ikke har den store respekt for samfundet, men som ved lidt fælles hjælp får mandet sig op og gør sig selv egnet til at komme ud i samfundet igen.
Der synes jeg, det er rigtigt af samfundet at vende den anden kind til og sige: Så får du en chance til, og så får du lov at komme ud på et tidligere tidspunkt.
Jeg synes, det er et rigtigt princip.
Hvis det alene var et spørgsmål om at skabe flere fængselspladser, skulle man jo bare lave en tidlig prøveløsladelse - halv tid, punktum - og så havde man mange pladser ledige.
Det lægger vi ikke op til.
Vi lægger kun op til, at det her er et tilbud til dem, der gør en ekstra indsats.
Lovforslaget lægger op til, at alle kan behandles ens.
Dog skal hensynet til retsfølelsen naturligvis veje tungt, før man går ind og giver tilladelse til prøveløsladelse på halv tid.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-29:
Det er en præcisering.
For os er det afgørende jo ikke, at alle behandles ens, det siger sig selv.
Det, der er det afgørende, er, at alle behandles lige, og der er i juridisk forstand en væsentlig forskel.
Jeg er sikker på, at justitsministeren vil være enig i, at lighed for loven bestemt også i den her sammenhæng er vigtig at varetage.
I den sammenhæng synes jeg, at det kunne være interessant her ved førstebehandlingen at få præciseret med justitsministerens egne ord, hvad det egentlig er, man ønsker at opnå med forslaget.
Her tænker jeg ikke så meget på det materielle indhold, men derimod mere forslagets rolle som en brik i justitsministerens kriminalpræventive puslespil.
Er det nedbringelse af recidiv og resocialisering af de kriminelle, der er hovedformålet, eller er det i virkeligheden nedbringelsen af de pinligt lange ventelister til afsoning?
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-01-29:
Da Kristendemokraternes ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Kristendemokraterne finder det velgørende, at der med dette lovforslag kommer et initiativ fra regeringen, der i forhold til strafafsonere ikke blot betyder, at de skal sidde inde længere, men at der også er tænkt på, hvad der skal ske i forbindelse med prøveløsladelse og endt strafafsoning.
At lovforslaget så udspringer af de kapacitetsproblemer, der er i kriminalforsorgen og fængslerne, skal blot være noteret ved denne lejlighed.
Kristendemokraterne er altså positive over for intentionerne i lovforslaget om i højere grad at give mulighed for at anvende prøveløsladelse på visse betingelser.
I særdeleshed er vi positive over for at kombinere tidligere prøveløsladelse med, at der i stedet aftales vilkår for samfundstjeneste.
Som det fremgår af flere høringssvar, er der imidlertid god grund til i forbindelse med behandlingen af lovforslaget mere generelt at vurdere noget for noget-politikken over for de indsatte i fængslerne samt forholdet mellem skøn og objektive kriterier, når det gælder vurderingen af en eventuel prøveløsladelse.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-29:
Nej, vi afviser ikke hele forslaget.
Igen er det udmærket, hvis vi blot kan få nogle få rehabiliteret, helt sikkert, det går vi bestemt ind for.
Vi vil selvfølgelig gerne i udvalget være med til at få afklaret nogle af de her problematikker og måske give en anden form for gulerod, eller hvad ved jeg, et eller andet vi kan finde ud af, som kan få tingene til at glide bedre.
Selvfølgelig vil vi det.