runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian H. Hansen (DF), 1999-02-03:
Nogle få friskoler har rettet et uanstændigt slag mod vores gode friskoletankegang herhjemme.
Derfor er det på sin plads, at vi her i dag får en debat.
En fordomsfri debat og ikke en debat, der retter et uanstændigt angreb mod alle friskoler, og som sætter alle under et dårligt lys, men en debat, der præciserer klart og tydeligt, hvad der er gået galt.
Det, at nogle få muslimske friskoler bare har kørt friløb, er i sig selv slemt nok.
Mere slemt er det, at disse skoler skaber tvivl om, hvad der fremover kan findes på.
Jeg husker stadig den debat, der var om Tvindskolerne, ja, det var helt utroligt, hvad de kunne finde på, og jeg tror desværre ikke, at ideerne fra deres side er ophørt.
I Dansk Folkeparti er vi af den overbevisning, at vi som før nævnt har et enestående friskolesystem herhjemme.
Nogle få skoler er skyld i, at man efter Dansk Folkepartis opfattelse er nødt til at stramme lovgivningen op.
Det vil for de fleste skoler ikke få nogen betydning, men skabe tro og sikkerhed på området igen.
Besvarelse
Søren Kolstrup (EL), 1999-02-03:
Enhedslisten finder denne debat overflødig; den gældende lovgivning fungerer.
Undervisningsministeriet har gennemført en undersøgelse af fem muslimske friskoler.
De sidste to skoler var der intet at udsætte på.
Ministeriets undersøgelse har altså således virket.
Enhedslisten må på denne baggrund klart afvise de fremsatte forslag til vedtagelse.
Hans Peter Baadsgaard (S), 1999-02-03:
Dermed burde vi jo så slutte denne sag; jeg finder, at de to forespørgsler her er inderlig overflødige.
De aktuelle sager med de muslimske friskoler har ministeren håndteret tilfredsstillende, så vidt jeg kan forstå efter alle partiers opfattelse og også efter vores, sådan som vi nu kan vurdere det forløb, der har været, og de afgørelser, der er truffet rent administrativt. Forløbet har vist, at der ikke på dette grundlag er behov for ændringer af friskoleloven.
Der har været det fornødne tilsyn; det har virket, og loven har virket, som lovens formuleringer var tiltænkt.
Jeg skal derfor på Socialdemokratiets vegne afvise de fremsatte forslag til vedtagelse.
Anders Mølgaard (V), 1999-02-03:
I Venstre hilser vi med tilfredshed, at ministeriet har udvist den nødvendige konsekvens i relation til de kritikpunkter, der er rejst mod flere muslimske friskoler.
Der er nu slået en streg i sandet, og det er slået fast, at spillereglerne skal overholdes, ellers falder hammeren.
Og vi vil selvfølgelig heller ikke tolerere misbrug.
Med afgørelsen ser vi nu et meget konkret resultat og de praktiske konsekvenser af de nye redskaber, der fulgte i kølvandet af opstramningen efter Tvind-loven.
I Venstre finder vi ikke, der aktuelt er behov for flere opstramninger af friskoleloven.
I dag findes der som bekendt allerede tre grader af tilsyn, og som bekendt vedtog vi jo her i Folketinget så sent som i juni 1998 det tredje lag af tilsyn.
Inden vi nu farer ud med bål og brand, må det være rimeligt at afvente effekten af det sidste tiltag.
På den baggrund kan vi i Venstre ikke støtte de to fremsatte forslag til vedtagelse.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-02-03:
Det Konservative Folkeparti synes, at denne forespørgsel var særdeles aktuel og var særdeles vedkommende for nogle måneder siden.
Det var på høje tid, at der for alvor kom gang i debatten.
Det misbrug, som fandt sted, viste jo, at vi fra statens side var til grin for vores egne penge, og det skulle der selvfølgelig skrides ind over for.
Jeg må komplimentere ministeren for, at der blev skredet ind, hårdt og konsekvent, og også på et retfærdigt grundlag. Vi har jo fremsat et beslutningsforslag, som betyder, at vi vil have skærpet tilsynet med de offentlige skoler - og den debat havde vi jo for et par uger siden - ikke for at ramme de 99,99 pct. af skolerne, som opfører sig anstændigt, og som gør det eksemplarisk og på en fornuftig måde, men for at prævenere, at der skulle opstå noget, som der nu opstår her.
Den debat har vi kørende i forbindelse med det beslutningsforslag.
Vi synes, at den rapport, der blev lavet, og de konklusioner, som blev draget i forbindelse med rapporten, er tilfredsstillende for os. Vi vil også se, om det nu får konsekvenser, om det har en præventiv virkning.
Så vi må også afvise de to forslag til vedtagelse, der er fremsat.
Vi stiller os tilfreds med rapporten fra ministeren og de konklusioner, der blev draget på baggrund af rapporten.
Aage Frandsen (SF), 1999-02-03:
Forløbet af denne sag viser efter SF's opfattelse, at lovgivningen, at reglerne, der følger af lovgivningen, er gode nok.
Det viser, at ministeriet har mulighed for at gribe ind, og det viser, at ministeren evner at gribe ind.
Derfor er der ikke brug for stramninger efter vores opfattelse; derfor mener vi også, som tidligere ordførere har sagt, at denne forespørgsel er overflødig.
Folketinget har ingen grund til at tage affære i den her sag, det er ministerens ansvar.
Derfor skal jeg på SF's vegne afvise de to fremsatte forslag til vedtagelse.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-02-03:
Vi har en unik skolelovgivning i Danmark.
I forbindelse med Jerntæppets fald fik vi i Danmark besøg af mange skolefolk
fra det tidligere Østeuropa, og de prøvede at undersøge, hvordan den danske skolelovgivning var.
Noget af det, de studsede over, det var, at vi i Danmark betaler konkurrenten til den offentlige skole, nemlig ved at give statstilskud til frie skoler.
Det er i sandhed et meget rummeligt system, som giver stor frihed for den forældrekreds, der ifølge grundlovens § 76 altid har ansvaret for, at deres børn bliver undervist.
Vi har jo som bekendt ikke skolepligt i Danmark, men undervisningspligt, og derfor lægger det et ansvar på forældrene, som disse også meget ofte benytter sig aktivt af ved at danne forskellige friskoler.
Disse unikke statsstøtteregler, disse unikke friskoleregler findes ikke i ret mange lande, og i hvert fald kan jeg sige til Fremskridtspartiets ordfører, som nævnte Scientology som eksempel, at i Tyskland har man ikke den slags regler for friskoler, og derfor har tyske forældre søgt at udnytte den danske friskolelovgivning for at få mulighed for at få deres børn undervist på den måde, de selv ønskede.
Danske forældre har den mulighed, det har tyske ikke.
Det er synd for tyskerne, jeg synes, det er godt, at de danske forældre har de muligheder.
Reglerne for friskoledrift i Danmark er meget enkle.
Derudover skal børnene modtage undervisning på folkeskoleniveau, det vil sige, at det skal være på et niveau, som kan sammenlignes med folkeskolen; metoden og den pædagogik, der anvendes, er sagen uvedkommende, det må forældrene selv bestemme.
Hvis disse bindinger er opfyldt, er der i øvrigt plads til at oprette skoler på det grundlag, man måtte ønske, og det er såmænd ikke en speciel kristen tradition; der er også jødiske friskoler i Danmark og har været det til alle tider.
Uanset hvilke politiske synspunkter der ligger bag en friskole, hvilken nationalitet, hvilken religion der ligger bag, så hilser vi det fra radikal side velkommen, hvis en kreds af forældre ønsker at oprette en friskole.
Den aktuelle sag her viser, at de gældende friskoleregler, vi har, er fuldt tilstrækkelige.
Der er muligheder for at føre tilsyn i forskellige grader, der er muligheder for, at tilskud kan mistes, hvis man ikke opfylder de regler, der er givet, og ministeren kan udøve et skøn over, hvorvidt tilskuddene skal kunne tages fra skolerne.
Dette er sket i varierende grad ved de skoler, der har været tale om her, og derfor viser disse forhold netop, at vores regler fungerer efter hensigten.
Der kan være tilsyn, og hvis betingelserne ikke opfyldes, kan tilskuddet også mistes, lige så vel som man kan miste et kørekort.
Det Radikale Venstre kan under ingen omstændigheder tilslutte sig de to forslag til vedtagelse.
Marianne Jelved (RV), 1999-02-03:
Jeg havde nær sagt: Hvis jeg kunne få fri ved at erkende det, kunne jeg jo gøre det, men jeg synes faktisk ikke, det er rigtigt.
Læg mærke til, at i den nuværende bekendtgørelse er det eneste krav om et bestemt sideantal kravet om 60 sider svensk tekst!
Alt andet i danskfaget er åbent for, hvordan den enkelte lærer prioriterer omfanget.
F.eks. er der ikke i dag en bestemmelse om, at man skal læse 50 sider H.C. Andersen, eller at man skal læse et eller andet bestemt antal salmer.
Jeg er tilhænger af det mere åbent ligestillede.
Nu taler jeg desværre også lidt med en faglig baggrund - fristelsen er for stor - og derfor vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard, at det, der er det obligatoriske, er to ting: Svensk og norsk er stadig væk obligatorisk i danskfaget.
Det eneste, der er ændret dér, er antallet af sider på svensk, der skal læses.
Det andet, der er obligatorisk, er, at det indgår i eksamensstoffet.
Eleverne kunne ved den nuværende eksamen ikke være sikre på at trække et spørgsmål med en svensk eller norsk tekst, men det var der mulighed for at de gjorde, og det er stadig væk muligt at de gør det, for det skal også være en del af pensummet.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-03:
Den går ikke på ministeren personligt, som jeg i hvert fald selv har oplevet måske er der længere ved disse sammenkomster end nogen af de andre, men regeringen består jo af andre end af ministeren for nordiske anliggender.
Det er sådan i dag til studentereksamen i danskfaget, at når der ligger spørgsmål på bordet, der skal trækkes, så er mindst ét af de spørgsmål en svensk eller en norsk tekst. I fremtiden, hvis man virkelig vedtager denne slankede bekendtgørelse, er der ikke længere sikkerhed for, at der vil ligge et sådant spørgsmål.
Ministeren må da erkende, at det er en svækkelse af den nordiske sprogforståelse, at det er et signal om, at svensk og norsk ikke er så vigtigt.
Tove Videbæk (KRF), 1999-02-03:
Undervisningsministeren har siden redegjort for de grundige og langvarige undersøgelser, som Undervisningsministeriet har foretaget på de pågældende friskoler.
På baggrund af disse undersøgelser har undervisningsministeren straffet skolerne via de redskaber, der findes til dette brug i friskoleloven.
Ligeledes holder undervisningsministeren nu fortsat og løbende øje med disse skoler via et skærpet tilsyn. Undervisningsministeren har således gjort, hvad der kan forventes og forlanges af ministeren i denne sag, og det vil vi i Kristeligt Folkeparti gerne kvittere for.
Ligeledes vil jeg kvittere for, at ministeren har modstået presset og fristelsen til at stramme grebet om og øge tilsynet med de øvrige friskoler.
Det ville også have været proportionsforvrængning at straffe 437 andre friskoler for, hvad tre muslimske friskoler har bedrevet. Tilsynsbestemmelserne er jo i de senere år blevet strammet betydeligt, senest i maj 1998, og alene af den grund synes vi, det er en god idé, at man afventer og vurderer virkningerne af disse stramninger, inden der tages initiativ til nye. Kristeligt Folkeparti afviser både Fremskridtspartiets og Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse.
Birthe Skaarup (DF), 1999-02-03:
Jeg vil godt spørge ministeren, om trafikministeren har fået forelagt det nye forslag, der er kommet fra en række borgere i Silkeborg Kommune, der indebærer, at en motorvej skal gå ned i en nedgravet tunnel under Silkeborg.
Jeg ved, det er et helt nyt projekt, og jeg synes, det lyder meget spændende.
Derfor synes jeg, det var fint, hvis ministeren i dag ville fortælle lidt om, hvorvidt det er blevet forelagt, eller om ministeren i øvrigt har en kommentar til det projekt.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-02-03:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om hun i forlængelse af den diskussion, der netop har været med hr. Keld Albrechtsen om følelser eller ej for naturen, kan bekræfte, at når der er en fredning i området, så er det, fordi samfundsinteresser generelt har måttet indse, at her er et område, som vi skal beskytte, som vi skal værne om, som vi derfor har valgt at frede, og som det derfor ikke vil være muligt at skamfere med store trafikanlæg.
Sonja Mikkelsen (S), 1999-02-03:
Først om tidsperspektivet for den videre proces for beslutningen om en vej forbi Silkeborg.
Jeg kan ikke helt forstå spørgsmålet fra hr. Keld
Albrechtsen
Det er jo et statsligt anlæg, så derfor er det ikke Århus Amt, der beslutter tidsplanen på det her område.
Men jeg kan oplyse, at jeg har den forventning, at når der er
truffet beslutning om, hvilke linieføringer der skal arbejdes videre med i en VVM-analyse, så vil de analyser blive iværksat.
Derefter vil der ske en forberedelse til en anlægslov; det vil bl.a. også indebære en høringsfase i forbindelse med VVM-analyserne som en del af forberedelsen til et forslag til en anlægslov, som så vil blive forelagt Folketinget med det konkrete forslag til linjevalg, som derefter foreligger.
Med de tidsrammer, der ligger i bl.a. VVM-analyserne, må vi nok forvente, at der går det meste af 2 år, før den anlægslov kan være færdig her fra Folketingets side.
Med hensyn til spørgsmålet om alternative løsninger, så kan jeg bekræfte over for fru Birthe Skaarup, at jeg er blevet præsenteret for forslaget om en tunnel i Silkeborg. Jeg deltog i et borgermøde i Silkeborg, hvor det forslag blev præsenteret, og det er også modtaget i forbindelse med høringen.
Derfor bliver det også analyseret af Vejdirektoratet i forbindelse med den indstilling, de fremsender til mig, og dermed indgår det selvfølgelig på helt lige fod med de øvrige forslag, der er kommet fra myndigheder, fra organisationer i og omkring Silkeborg.
Med hensyn til det sidste er det klart, at når der er etableret en fredning, er det et udtryk for en særlig interesse for at beskytte et naturområde.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-03:
Det, der fremgår af Ritzautelegrammet, er, at Århus Amtsråd med et stort flertal har besluttet, at man nu vil undersøge tre mulige linjeføringer, desværre også dem gennem de fredede områder.
Men inden man så går i gang med det, så vil man have en nærmere analyse af det tunnelforslag, som blev omtalt for lidt siden.
Er det en beslutningsproces, som foregår i amtsrådet fuldstændig uafhængig af Trafikministeriet?
Jeg kunne forstå, at ministeren ikke var helt rigtig bekendt med, hvad der åbenbart foregår i Århus Amtsråd.
Vil ministeren måske prøve at få udredt, hvad forskellige offentlige myndigheder har af parallelle beslutningsprocesser i dette her, så vi i det mindste ved, hvad der foregår?
Sonja Mikkelsen (S), 1999-02-03:
Ja, jeg går altså ud fra, at det måske er Århus Amtsråd, der er lidt sent på den.
Vi havde faktisk høringsfrist den 29. januar, og jeg kan forestille mig, at det, Århus Amtsråd har besluttet for nylig, det er Århus Amts indstilling til trafikministeren om, hvad det er trafikministeren bør beslutte i den her anledning.
Jeg ved, at vi ikke har modtaget Århus Amtsråds indstilling endnu, så jeg kan forestille mig, at det er den, der er refereret i et Ritzautelegram, og måske er der lidt misforstået lagt op til, at det er noget, som amtet selv kan beslutte.
Men det er altså noget, der bliver besluttet i Trafikministeriets regi.
Jeg går ud fra, at det er amtsrådets høringssvar til mig.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-03:
»Hvorledes vil ministeren sikre, at kommende generationer af unge og voksne danskere kan forstå de øvrige skandinaviske sprog i et sådant omfang, at det undgås, at danskere, svenskere og nordmænd begynder at kommunikere på engelsk?«
Skriftlig begrundelse
Svensk og norsk er udsat for en snigende nedprioritering i det danske skolesystem.
Således fjernede man sidste år på hf-området kravet om, at der til mundtlig hf-eksamen i faget dansk skal være svenske og norske tekster på originalsproget.
Nu senest er man i Undervisningsministeriet i færd med at justere bekendtgørelsen for gymnasiet, således at det fremover ikke mere vil være et krav, at der til mundtlig studentereksamen i faget dansk skal indgå tekster på svensk og norsk.
I sit svar på spørgsmål nr. S 832 hævder ministeren for nordisk samarbejde i samklang med Undervisningsministeriet, at udkastet til den nye gymnasiebekendtgørelse ikke er udtryk for et ønske om at nedprioritere svensk og norsk sprog og litteratur.
Som en gymnasielærer udtrykker situationen: »I dag ved eleverne i gymnasiet, at de til eksamen kan »risikere« at komme op i en svensk eller norsk tekst, og så er de selvfølgelig interesserede i at få en god introduktion til svensk og norsk - og at læse en hel del på svensk og norsk.
Og læreren lader sig let overtale af samme årsag.
Virkeligheden er nu engang den, at det er eksamenskravene, der i høj grad styrer indsatsen i svensk og norsk.«
Ja, baggrunden for spørgsmålet er jo, at der er en ændring af gymnasiebekendtgørelsen ude til høring, en ændring, som indebærer, at det ikke længere skal være pligtigt, at man til dansk studentereksamen kommer til eksamen i norsk eller i svensk.
Det er af gymnasielærere blevet betegnet i den offentlige debat som en klar nedprioritering, og derfor er
spørgsmålet, hvad ministeren for nordiske anliggender - og spørgsmålet er bevidst stillet til ministeren for nordiske anliggender - vil gøre for at forhindre, at det ender med, at de kommende generationer af nordmænd, svenskere og danskere skal tale engelsk med hinanden for at kunne blive forstået af hinanden.
Marianne Jelved (RV), 1999-02-03:
Altså jeg synes, at det i og for sig er en meget interessant diskussion, det kan i hvert fald blive en meget interessant fagpolitisk diskussion. Jeg kan ikke vide det, men jeg tror, at når de gymnasielærere har ytret sig, som hr. Frank Dahlgaard refererer, er det i virkeligheden et led i en fagpolitisk diskussion, som også foregår om danskfagets indhold i det hele taget.
Jeg vil godt understrege, at det fortsat er obligatorisk, at der skal være undervisning i norsk og svensk i gymnasiet, at der skal læses norske og svenske tekster.
Det, der er det nye, er, at disse tekster nu indgår i danskfaget på lige fod med alle andre tekster, på lige fod med Kingos salmer og H.C. Andersen og romantikken og barokken osv.
Pointen er, at eleverne, når den bekendtgørelse træder i kraft, aldrig kan vide sig sikre på ikke at trække et eksamensspørgsmål med norske og/eller svenske tekster.
De indgår også som et led i eksamensspørgsmål.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-03:
Det er selvfølgelig ikke en stor sag i sig selv, at man ændrer og slanker en gymnasiebekendtgørelse og blandt mange ting siger, at nu er det ikke længere obligatorisk, at eleverne, når de går op til studentereksamen i et dansk gymnasium, skal kunne risikere at komme op i en svensk eller norsk tekst - det er altså ikke alle, der efter de hidtidige regler er kommet op i det til studentereksamen, men en eller flere i en klasse er kommet det indtil nu, og fremover er det slet ikke sikkert, at de kommer op i det - når det er interessant, er det, fordi det er led i en udvikling, hvor der er flere forskellige elementer på mange forskellige planer, som viser, at den danske regering og det danske samfund vender ryggen til det nordiske og nedprioriterer det.
Det her er bare et lille skridt i den retning, men man må jo tage fat i det enkelte skridt, for det bliver efterhånden til mange skridt, og derfor spørger jeg: Hvorfor har det været nødvendigt at gøre det her?
Kunne man ikke have bibeholdt de eksisterende regler?
For som en lektor, der henvendte sig til mig, sagde, er virkeligheden nu engang, at det i høj grad er eksamenskravene, der styrer indsatsen og altså også spørgsmålet om svensk og norsk.
Og når det ikke længere er helt sikkert, at man risikerer at komme op i det, vil indsatsen blive nedprioriteret.
Vil ministeren derfor ikke erkende, at det her er et lille skridt i den forkerte retning?
Ja, det er jo næsten rigtigt fremstillet af ministeren.
Vi er da enige om, at der i øjeblikket, efter den nuværende bekendtgørelse, er nogle særregler til fordel for det skandinaviske, til fordel for, at der * skal være eksamensspørgsmål i de skandinaviske sprog, og at det derved på en anden måde er reserveret i forhold til resten, som er en masse dansk og forskellige typer af dansk og forskellig litteratur fra forskellige tider i historien. Der har været den særregel indtil nu, hvor man vil ændre den, og hvor det hele så skal være frit.
Og det at gå væk fra at prioritere de skandinaviske sprog med en særregel og over til at fjerne den særregel er da at tage et skridt væk fra at prioritere det nordiske samarbejde og forståelsen mellem de nordiske folk.
Og den sproglige forståelse er jo hovednøglen til det kulturelle samarbejde og til hele det nordiske samarbejde, og derfor beder jeg, ja, næsten tigger ministeren for nordisk samarbejde om at have forståelse for, at dette er et skridt i den forkerte retning, hvis man vil det nordiske samarbejde vel.
Aase D. Madsen (DF), 1999-02-03:
Med hensyn til det nordiske samarbejde og en eventuel nedprioritering vil jeg da gerne høre ministeren, om det er korrekt, at der planlægges en nedskæring fra to til én udsendt dansk medarbejder på ambassaden i Island, således at der fra september kun er selve ambassadøren tilbage og så noget lokalt islandsk personale. Den hidtidige danske kulturattaché går på pension, og hans stilling genbesættes ikke - stillingsnummeret overføres paradoksalt nok til Bruxelles - og den danske ambassade vil herefter være den mindste på Island.
Jeg lader lige den sidste bemærkning hænge lidt i luften til eftertanke.
Hvad vil den nordiske samarbejdsminister gøre ved dét?
Marianne Jelved (RV), 1999-02-03:
Jeg kan ikke stå for fristelsen til at starte med at svare fru Aase Madsen: Jeg takker for den meget udstrakte tillid til min person, at jeg skal kunne svare uforberedt på det spørgsmål, og jeg opfordrer fru Aase Madsen til at stille det som et skriftligt spørgsmål.
Det er ikke frit, om man vil undervise i norske og svenske tekster i gymnasiet.
Der skal undervises i norske og svenske tekster.
Efter min opfattelse gør man med denne ændring det, at man siger, at norsk og svensk ikke er noget specielt, som eleverne skal have en bestemt mængde af, at norsk og svensk er noget, der naturligt indgår i danskfaget.
Og jeg ser det faktisk som en mulighed for at liste norske og svenske tekster ind på en bedre måde, end når de er kanoniseret med 60 sider.
Det er sådan, jeg ser det.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-03:
Jamen der må jo være en grund til, at man ændrer denne bekendtgørelse.
Den skal slankes, og så kommer det dér ind, og det er selvfølgelig, fordi der er mange dansklærere, der hellere vil undervise i dansk, fordi de synes, svensk og norsk er svært, og så smitter det selvfølgeligt af på eleverne.
Men det er nu engang sådan, at når der som nu er eksamenskrav om det og derfor er større er sandsynlighed for, at man kan komme op i det til mundtlig studentereksamen, fordi det er et krav, at der skal være svenske og norske tekster til eksamen, så vil der fra gymnasiasternes side være en større indsats for at gøre noget ved det.
Og denne særregel, som sikrer en bedre nordisk sprogforståelse, skal altså ikke være der længere. Og så vil jeg sige, at jeg har hørt det samme som fru Ase Madsen, nemlig at den islandske ambassade deroppe bliver halveret, og det er også et skridt i retningen væk fra det nordiske samarbejde.
Og det er efterhånden også almindeligt kendt i det nordiske samarbejde, at de danske ministre er dem, som der er færrest af og i kortest tid, når der er nordisk session og andre sammenkomster i nordisk sammenhæng.
Er det sådan, at Danmark efterhånden er det af de nordiske lande, der prioriterer det nordiske samarbejde lavest?
Det her er en lille brik i det mønster, som jeg begynder at ane at der findes.