Tom Behnke (FP), 1998-06-03:
Der er ingen tvivl om, at forslaget er ganske kompliceret, og jeg vil sige, det er ikke bare kompliceret, det er også ganske uforståeligt.
Det er jo egentlig utroligt, at en minister, der ønsker et forslag vedtaget i Folketinget, fremsætter et forslag, som end ikke Folketingets medlemmer er i stand til at læse og forstå.
Det fremmer jo ikke ligefrem lysten til at stemme for forslaget.
Det kunne være hensigtsmæssigt, hvis det var sådan, at ministeren fik skrevet et forslag, som var til at forstå, og som var til at håndtere ikke bare for Folketinget, men også for dem, der skal arbejde med forslaget i dagligdagen.
Det er ganske uoverskueligt, hvor mange og hvem der egentlig er omfattet, men alene ud fra den række af personer, som jeg kan læse mig til er omfattet af forslaget, er der ganske, ganske mange borgere i dette land, som skal forholde sig til den her lov, som skal overholde den lov, og hvis ikke de gør det, ja, så kan de straffes, endda med frihedsberøvelse. Og derfor er det jo ret væsentligt, at loven er skrevet på en sådan måde, at borgerne er i stand til at overholde den lovgivning, som Folketinget vedtager. Det er også noget usikkert, hvem det er, der ikke er omfattet, synes jeg nok.
Det fremgår heller ikke ganske klart
og tydeligt, hvordan den opremsning af personer og myndigheder osv., som ikke er omfattet af forskellige dele af loven, hænger sammen.
Som jeg tolker det i hvert fald, er der tale om en væsentlig udvidelse af, hvad der må registreres, og også af, hvem der må foretage disse registreringer.
Jeg vil sige, at rent overordnet er det klart en fordel, at vi nu får én samlet lov.
Det er der ingen tvivl om.
Det støtter vi, det princip, at man nu skriver det sammen, sådan at både offentlige og private er med i den samme lov, og at det er det samme, vi forholder os til.
Der er heller ingen tvivl om, at vi i Danmark skal have en registerlov, og der skal selvfølgelig være nogle spilleregler for registrering af personer her i landet.
Jeg har også undret mig lidt over, hvis man skal prøve at dykke lidt ned i det, at det f.eks. af § 14 fremgår, at hvis oplysningerne arkiveres, skal man kigge under arkivlovgivningen for at finde ud af, hvordan man så skal forholde sig.
Og så er det egentlig, at jeg godt kunne tænke mig at spørge ministeren, hvad forskellen er på en arkivering og en registrering.
Hvornår er der tale om arkivering, og hvornår er der tale om registrering?
Og kan man overhovedet edb-behandle nogen oplysninger, uden at man kommer til enten at registrere dem eller arkivere dem?
Og hvad er forskellen?
, om det er den ene eller den anden lovgivning, man skal forholde sig til, fremgår ikke særlig tydeligt af forslaget.
Det fremgår også af forslagets § 23, stk. 2, at det vil være muligt for f.eks. kreditoplysningsbureauer at lave egentlige publikationer over de mennesker, som ikke er kreditværdige.
Der må godt nok ikke være personnumre - og dér må man så sige o.k. - men ellers må der være navn, stilling, adresse, telefonnummer osv. på personer, som man ikke finder er kreditværdige.
Disse meget lange lister kan så ligge ved enhver detailhandler og flyde på et skrivebord.
Det er jo heller ikke hensigtsmæssigt, at man på den måde har lemfældig omgang med tingene, men det fremgår rent faktisk, at man kan abonnere på sådanne lister, og så kan man i øvrigt have dem til at ligge og flyde rundtomkring. Så har jeg også undret mig over, at der flere steder i forslaget henvises til § 7, stk. 1, at de ting, der står dér, ikke må videregives.
De må ikke behandles.
Men hvis man ser på § 7, stk. 1, ja, så siger den, at der ikke må behandles oplysninger om racemæssig eller etnisk baggrund, politisk, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssige tilhørsforhold og oplysninger om helbredsmæssige og seksuelle forhold.
Altså § 7, stk. 1, siger netop, at disse oplysninger ikke må behandles, og efterfølgende er der så fire eller fem steder i lovgivningen, hvor man siger, at i øvrigt må den slags oplysninger ikke videregives.
Nej, hvis de ikke må behandles, må de selvfølgelig heller ikke videregives.
Dermed er loven også selvmodsigende, og det er heller ikke hensigtsmæssigt.
Det, jeg kunne forstå på den socialdemokratiske ordfører,
var, at lovens konsekvenser nu skal ud til en bred offentlig debat.
Jeg vil nok sige, at når ikke engang Folketingets partier og politikere forstår, hvad konsekvenserne er af denne her lov, så tvivler jeg på, at vi får en bred offentlig debat om konsekvenserne.
Det kan godt være, der er nogle juraeksperter, som er i stand til at dissekere denne her lov, og at de så kan have en festlig diskussion om det, men en bred offentlig debat kan man ikke få på det her grundlag.
Så sagde den socialdemokratiske ordfører også, at det, der er vigtigt, er, at retssikkerheden bliver styrket, og det er jeg enig i, når vi taler om muligheden for aktindsigt, muligheden for at få rettet informationer, som er forkerte, eller måske endda helt få dem slettet.
Det er jeg meget, meget enig i.
Men et væsentligt kriterium for, at retssikkerheden er på plads, er, at folk er i stand til at forstå loven.
Hvis man ikke kan forstå den lov, man står over for, hvor er retssikkerheden så henne?
Det allervigtigste element, når vi taler om retssikkerhed, er, at Folketinget laver en lovgivning, som er forståelig, som man kan forholde sig til, og som man er i stand til at overholde, for ellers bliver man jo straffet, som der står i den.