Margrethe Vestager (RV), 2004-03-23:
Det Radikale Venstre har med nogen bekymring noteret sig, at SF tilsyneladende er blevet smittet af regeringens ønske om at sikre alt muligt ved at vedtage detaljeret lovgivning.
Det er ellers en kritik, som vi desværre ofte har haft lejlighed til at rette mod regeringen, at man i en bestræbelse på at skaffe sig kontrol over den uordentlige verden, hvor mennesker lever, går mere og mere detaljeret til værks i den lovgivning, som man mener regulerer det.
Vi er sådan set enige i det, som vi læser som ambitionen med beslutningsforslaget, nemlig at man gerne vil have kommunerne til at overholde den eksisterende lovgivning og specielt jo den del af lovgivningen, som SF tidligere selv har været anledning til er blevet ændret på udmærket vis.
Det, som er vores store bekymring, er, at det slet ikke er den her vej, vi skal gå, og at vi, når vi pinder det mere og mere og mere ud, så risikerer to ting: Vi risikerer at udvande selve begreberne rengøring, vask, indkøb og madlavning, så det til slut er ingenting, for de kommuner, der ikke vil, vil garanteret stadig væk ikke, selv om det bliver beskrevet stadig mere præcist, og næste gang kommunerne ikke gør, som de skal, så skal vi ind og definere, hvad rengøring egentlig er for noget, hvad vask egentlig er, hvor beskidt tøjet skal være, før man kan forvente, at det bliver vasket.
Det andet, vi risikerer, er, at den type af kommuner jo kan læne sig tilbage i bevidstheden om, at Folketinget nok skal gribe ind, hvis det bliver slemt nok.
Derfor synes vi, at det gør indhug i en helt grundlæggende ting i forhold til dansk demokratiforståelse, nemlig at det almene må vi kunne overlade meget trygt til det lokale demokrati, hvorimod det specielle i meget vid udstrækning må varetages af folk, som ikke er bundet af den lokale skatteprocent eller andre hensyn.
Det almene, det, at vi nok alle kan blive gamle og svagelige, burde jo være inspiration nok til, at kommunen og dens borgere faktisk definerer et niveau for ældreplejen, som man synes, man kan være bekendt i forhold til den klare forpligtelse, man har i serviceloven - en meget klar forpligtelse.
Jeg synes, det er interessant, at vi har diskussionen netop nu, hvor vi har hele strukturdebatten, hvor kommunerne siger, at de gerne vil overtage stadig større og stadig mere komplicerede opgaver, når en så - i al respekt - relativt enkel opgave som at give mennesker praktisk og personlig hjælp tilsyneladende kun kan varetages med ganske stor vanskelighed, for slet ikke at tale om at registrere elevers fravær i folkeskolen eller at lære børn at begå sig i børnehaverne.
Også her finder regeringen jo, at det er helt afgørende, at man sikrer også i detaljen, på hvilken måde tingene skal foregå.
Vi tror fra radikal side, at det er meget vigtigt, at man på mange måder forsøger at give hjemmehjælpen fri, og det indebærer også en afbureaukratisering, for en del af det højt besungne frie valg er jo med til at give en standardisering og et tyranni i forhold til sammenlignelighed ydelserne imellem og en vareliggørelse, ikke kun af rengøringen og den personlige pleje, men også af relationen mellem den, der giver hjælpen, og den, der modtager den.
Det værste og det, der i videst udstrækning er ødelæggende for vores samfund, er måske, at den relation ikke længere værdsættes som noget centralt.
Vi samarbejder meget gerne med SF om det, der er målsætningen: at kommuner i stadig højere udstrækning - hvilket de fleste dog trods alt jo gør - lever op til lovgivningen, også som den er blevet ændret for nylig, men vi kan ikke støtte beslutningsforslaget på det foreliggende grundlag.