runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2003-12-17:
Som sagt synes jeg, det er meget, meget vigtigt, at man ikke bare bruger disse test som det eneste i forhold til, om der skal foretages en anbringelse eller ej.
Der skal foregå en grundig vurdering af de øvrige forhold, og det bør så være det, der lægger grund til en afgørelse.
Så kan der være tvivlstilfælde, hvor man beder en psykolog om hjælp, og et af de redskaber, psykologen kan bruge, er så disse test.
Jeg er også enig i den kritik, der kan være, hvis man ensidigt bruger testene som redskab, for de er simpelt hen ikke dækkende for at kunne træffe en afgørelse.
Men i og med at der ikke har været specielt mange klagesager på området, og der i øvrigt i psykologkredse er bred enighed om, at det er et redskab, man kan bruge, vil jeg ikke som lægmand umiddelbart gå ind og forbyde dem.
Pia Kristensen (DF), 2003-12-17:
Jeg vil sige, at det jo er et redskab, man bruger, og at det er et redskab, som vægter utrolig meget i tvangsanbringelsessager.
Vi taler jo om en uvidenskabelig og pseudovidenskabelig test, hvor børn bliver psykologisk røntgenfotograferet, og det kan desværre blive deres skæbne.
Vi ved, at psykologers afgørelser vægter i et børn og unge-udvalg, at Ankestyrelsen lægger vægt på disse afgørelser fra psykologerne, og at landsretternes dommere kun har den psykologiske erklæring for sig og ikke kerer sig om at gå bag dens påstande for at kunne få et indtryk af dens værd og troværdighed.
Bekymrer det ikke ministeren?
Thor Pedersen (V), 2003-12-17:
Jeg vil sige, at når jeg er tryg ved metroen og projektet, så er det jo på grund af det tilsyn, som fru Margrete Auken udøver.
Jeg tror, det er et fantastisk tilsyn, som nok skal vise sin effekt i den måde, som man tilrettelægger arbejdet på.
De, der skal betale, er jo for så vidt dem, der bruger metroen.
Det er jo rimelig enkelt.
Det er jo rimelig enkelt, at de, der bruger metroen, også kommer til at betale for metroen, at dele af Ørestadsprojektet er med til at finansiere hele metroprojektet, men ellers kan man sige, at bidragene, den fleksible del af indtægtsmassen, også kommer fra dem, der bruger metroen, der kører med toget.
Sådan er det.
Pia Kristensen (DF), 2003-12-17:
Jeg vil slutte af med at sige, at vi altså sådan set har dokumentation nok netop fra de bisiddere, som er med i tvangsfjernelsessager.
De bliver netop udsat for, at det er nedfældet i rapporter og journaler, at der lægges stor vægt på betydningen af de forskellige test, man bruger.
Lad os eksempelvis se på sådan en test som Rorschachtesten, blækklattesten.
Den er mere end 60 år gammel.
Dengang troede man, at man kunne kortlægge et menneskes psyke ud fra reaktionerne på nogle blækklatter.
Men det er fantasi, det er heksekunst, og vi ser det i hvert fald som en gambling med børn og unges fremtid.
Derfor vil vi fra Dansk Folkepartis side opfordre ministeren til, at man ved den kommende anbringelsesreform ser meget alvorligt på, om disse test virkelig skal opretholdes.
Henriette Kjær (KF), 2003-12-17:
Det er klart, at det bekymrer mig, hvis en dommer kun har resultatet af en test at gå ud fra, når han skal afgøre en tvangsfjernelsessag.
Der skal ligge en lang række andre faktorer til grund, inden man foretager en fjernelse af et barn.
Det skal bero på samtaler med barnet, inddragelse af familien, samtaler med eventuel daginstitution, skole, eller hvad der i øvrigt er.
Det er det, der sammenfattende skal være grundlaget for en eventuel fjernelse. Så kan man i tvivlstilfælde eller som supplement bruge en eventuel test, men den må ikke misbruges sådan, at det eneste, der ligger til grund, når man skal træffe en afgørelse, er en test.
Hvis spørgeren har kendskab til familier, der har været udsat for det her, vil jeg kun opfordre til at bringe det frem.
Så vil vi meget gerne se på det, for jeg sluttede mit første spørgsmål af med at sige, at oplysninger bestemt kan få mig til at ændre mening.
Jeg er indstillet på en dialog om det her, så vi får rene linjer.
Ulla Tørnæs (V), 2003-12-17:
Jeg ville da finde det meget mærkværdigt, hvis man som del i et undervisningsforløb planlægger en ekskursion, uden at man har fortalt eleverne og hjemmet om, at en sådan ekskursion vil finde sted, og derfor finder jeg ikke noget som helst behov for at ændre folkeskolens regler på det her punkt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2003-12-17:
Jeg forstår udmærket, hvad ministeren siger, og det lyder da også til en vis grad rimeligt.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvordan kan man bede sig fritaget for noget, som man egentlig ikke rigtig ved man skal fritages for?
Hele humlen ligger jo i, at man på forhånd bør vide, at man skal på det her ekskursionsbesøg.
Nu er lejrskolerne pludselig blevet blandet ind i det, men det kan selvfølgelig også gøres gældende, hvis det skal være langvarige ophold.
Men mit udgangspunkt var som sagt ekskursionsbesøg til religiøse rum, og efter hvad jeg kan forstå på ministeren, vil der altid blive givet besked.
Nu siger ministeren, at man kan blive fritaget for et ekskursionsbesøg, men hvordan skal man kunne få fritagelse for noget, som man måske i forvejen ikke er blevet informeret om?
Det er der, jeg ikke rigtig kan forstå, hvad ministeren egentlig har ment.
Hvor lang tidshorisont mener ministeren så, det vil være rimeligt at give forældrene til at kunne danne sig et indtryk af, hvad det er for en ekskursion eller et ophold, det pågældende barn skal på?
Det, jeg har lidt svært ved at forstå, er differencen i opfattelsen.
Lad mig sige det på den måde, at ministeren formulerer sig på en måde, så der under alle omstændigheder i forvejen skal gives besked til hjemmet, hvad enten det er en ekskursion til et religiøst rum eller et lejrskoleophold.
Ulla Tørnæs (V), 2003-12-17:
Jeg fangede ikke rigtig spørgsmålet i fru Karen Klints bemærkninger og opfatter det mest som en kommentar til min besvarelse, en kommentar, som jeg i og for sig er helt enig i.
Så vil jeg sige til fru Louise Frevert, at jeg tror
sådan set heller ikke, vi er uenige, ud over at jeg hører fru Louise Frevert bede mig om at pålægge skolen en forpligtelse, som jeg ikke ønsker at pålægge skolen, endsige læreren, da jeg ønsker at fastholde, at det er en beslutning, som man træffer decentralt, altså på den enkelte skole, hvor forældrene jo via skolebestyrelsen har indflydelse på, hvad det er for en måde, man tilrettelægger ekskursioner og lejrskoler på
Forældrene har indflydelse på, hvad det er for en måde, man vælger at bruge den del af folkeskolens undervisning på.
Så hvis fru Louise Freverts bemærkninger skal forstås i retning af, at fru Louise Frevert ønsker, at jeg skal ændre folkeskoleloven, så må mit svar være nej, og så er vi altså uenige om den del af besvarelsen af spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2003-12-17:
Jeg vil gerne takke for et meget klogt svar fra ministeren.
Der fremgår af det stillede spørgsmål en direkte henvisning til grundlovens § 4, og det henviser jo i høj grad til vores kristne tro i Danmark.
Der lægges jo heller ikke skjul på, hvad der kan være motivet til at stille spørgsmålet.
Men vi har jo også en anden paragraf i grundloven, § 67, der netop giver trosfrihed i Danmark, og jeg synes jo, det ville være meget kedeligt, hvis man i undervisningsøjemed skal til at vægte den ene grundlovsparagraf mod den anden.
Folkeskolen må jo være den instans, der gør børnene åbne og kritiske, så de selv vælger, hvilken paragraf de senere vægter mest i deres private liv.
Ulla Tørnæs (V), 2003-12-17:
Det forholder sig sådan, at man som forældre jo kan bede om fritagelse i øvrigt også fra den almindelige undervisning, og så beror det på en konkret vurdering, om man får den fritagelse.
Det er bestemmelser i folkeskoleloven, som jeg altså ikke ønsker at ændre.
Derfor er jeg ikke helt sikker på, hvorvidt vi egentlig er uenige, da jeg i og for sig i andre sammenhænge har forstået, at fru Louise Frevert ønsker at fastholde, at der selvfølgelig skal være mødepligt til de aktiviteter, som skolen foretager sig, og vi har jo i andre sammenhænge netop drøftet et fokus på mødepligt i forbindelse med folkeskolens aktiviteter.
Som jeg oplyste i mit brev af 4. december 2003 til fru Louise Frevert, fremgår det af folkeskoleloven, at på skoledage kan dele af undervisningen organiseres og tilrettelægges som ekskursioner uden overnatning eller som lejrskoler med overnatning. Ekskursioner og lejrskoler betragtes som en del
af folkeskolens undervisning
Der er derfor mødepligt til ekskursioner og lejrskoler.
Forældre, som ikke ønsker, at deres barn skal deltage i en ekskursion, kan anmode om, at deres barn bliver fritaget.
Afgørelsen om fritagelse træffes af skolelederen på grundlag af en konkret vurdering af det pågældende barns behov for fritagelse, sammenholdt med det afbræk i undervisningen, som en imødekommelse vil indebære.
Skolelederens afgørelse kan indbringes for de kommunale skolemyndigheder i henhold til folkeskolens almindelige klageregler.
Skolebestyrelsen, og dermed forældrerepræsentanterne, har derfor mulighed for at få en væsentlig indflydelse på skolens ekskursioner.
Jeg har fuld tillid til, at man lokalt administrerer de gældende regler forsvarligt, og jeg har derfor ingen planer om at ændre disse regler med f.eks. krav om forældrenes forhåndsgodkendelse af deres børns deltagelse i ekskursioner.
Louise Frevert (DF), 2003-12-17:
Der har i Danmark været tilfælde, hvor forældre til børn i den danske folkeskole har følt sig spillet af banen, idet man har tvunget børn til at deltage i ekskursionsbesøg til moskeer og der iføre sig hovedtørklæde.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det må være en forældreret at kunne sige fra på sine børns vegne til at tage på ekskursionsbesøg til religiøse rum, hvis det strider imod familiens overbevisning.
Vi mener ikke, at det har noget at gøre med selve kristendomsundervisningen på skolen, idet der i kristendomsundervisningens målsætninger står, at kristendomsundervisning også indebærer, at man skal undervise og indføre barnet i andre kulturer og religioner, for det her drejer sig udelukkende om besøg i religiøse rum uden for folkeskolen.
I Dansk Folkeparti mener vi imidlertid, at i det øjeblik børnene befinder sig uden for skolens område og fysisk betræder et andet religiøst rum, hvor religionen går imod deres overbevisning, skal forældrene være i deres fulde ret til at kunne sige fra.
Nogle vil mene, at vi er på vej imod et multietnisk samfund, men det er absolut ikke Dansk Folkepartis opfattelse.
Vi skal have gensidig respekt for hinanden, men respekt kan også være at fravælge, og så længe et barn er under 18 år, er det stadig væk forældrenes ansvar, og forældrene har dermed også ret til at sige fra på barnets vegne.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-17:
»Hvordan vurderer udenrigsministeren Danmarks sikkerhedspolitiske rolle i alliance med et USA, som nu har afsat penge til udvikling af små atomvåben, og kan ministeren forestille sig, at Danmark i fremtidige alliancer med USA vil bidrage til at legitimere en markant sænkelse af tærsklen for brug af atomvåben?«
Henriette Kjær (KF), 2003-12-17:
Det er jeg meget indstillet på at gå konstruktivt ind i.
Jeg har selvfølgelig problemer med som lægperson at blande mig i de metoder, man bruger som fagperson, men jeg synes, det er en god idé, at vi får gennemgået de forskellige elementer, så det vil jeg gerne give tilsagn om at jeg vil gøre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2003-12-17:
Nu virker det jo ikke, som om ministeren og undertegnede måske i virkeligheden er så langt fra hinanden.
Det er måske mere fortolkningen, og det er måske den, ministeren skal prøve at forklare spørgeren lidt mere direkte. Det, jeg hører ministeren sige, er, at man jo godt kan anmode om en fritagelse for ekskursionsbesøg, hvis det går imod ens overbevisning på den ene eller den anden måde.
Det vil sige, at man kan få tilladelse fra skolelederen til at blive fritaget for det pågældende ekskursionsbesøg.
Så langt har jeg forstået det.
Så det eneste, jeg beder om, er, at man faktisk bare pålægger de pågældende lærere ude på de forskellige skoler, at de skal give besked til børnenes forældre om ekskursionsbesøg.
De skal jo under alle omstændigheder på den ene eller den ande måde have besked om et ekskursionsbesøg eller et lejrskoleophold.
Så jeg kan ikke rigtig forstå, hvor det egentlig er, vore veje skilles.
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-18:
Det er jo næsten blevet jul før tid i hvert fald i den forstand, at finansministeren har lovet mig et signeret eksemplar af regeringens resultatliste, og den kan jeg så bruge juleferien på at læse.
Jeg er rimelig overbevist om, at den resultatliste er så kort, at jeg kan nå den på en enkelt runde rundt om juletræet, og så er det overstået.
Men det værste er bare, at dermed er juleaften jo ikke forbi, for det næste, jeg så skal, er at fortælle mine to drenge, Mikkel og Emil, de kære uskyldige børn, at den julegave, jeg har med til dem fra finansministeren, er en gæld på 50.000 kr., til hver af dem oven i købet, for det er, hvad finansministeren har præsteret i den periode, han har siddet ved magten, jævnfør den redegørelse som hr. Morten Helveg Petersen lige kom med før, fordi regeringen simpelt hen i forhold til den oprindelige plan er bagud med afvikling af gælden.
Det er det, der er faktum.
Hvorfor vil finansministeren ikke indrømme, at det er et kæmpemæssigt problem for regeringen, at den ikke har nogen bud på, hvad det er for nogle reformer, der skal til for at sikre, at vi får en holdbar finanspolitik, så vi får sikret vores velfærdssamfund?
Man kan da blive desperat af at kigge på en borgerlig regering, en liberalt ledet regering, der er så handlingslammet.
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Vi har udgivet fine publikationer om alle resultater, der er nået stort set på den halve tid: velfærdsreformer i bred forstand, afvikling af ventelister på sygehuse, opstramning af retspolitikken.
Jeg går ud fra, at hr. Anders Samuelsen kender hele listen, så den vil jeg altså ikke gennemgå her på de 2 minutter.
Jeg vil give et signeret eksemplar af resultaterne til hr. Anders Samuelsen til læsning i en forhåbentlig velfortjent juleferie.
Men hr. Anders Samuelsen siger, at regeringen har øget gælden pr. barn.
Hr. Anders Samuelsen skylder at fortælle: Hvordan kan man komme frem til det, når gælden i kroner og øre er mindre end den gæld, vi overtog, når gælden som gældsbyrde målt i procent af BNP, det, vi måler for, er mindre end den gæld, vi overtog?
Hvordan kan det, at vi nedbringer gæld, betyde, at gælden vokser?
Det regnestykke skal man være meget radikal, tror jeg, for at komme frem til.
Hr. Søren Søndergaard spørger til den halve fridag.
Jeg synes, det i virkeligheden er ansvarligt og rigtigt, at man som arbejdsgiver selv vurderer, om ikke det er en god idé for ansatte, hvor tjenesten tillader det, at kunne følge den begivenhed, som vi glæder os til, nemlig kronprinsens bryllup.
Det er sådan, at der ikke er flere penge til rådighed.
Det vil sige, at det er de budgetrammer, vi kender, de lønudgifter, vi kender, der er gældende.
Der er altså ikke tale om ekstra bevillinger.
Det er der, hvor tjenesten tillader det, at man kan gøre det, så det er et arbejdsgiveransvar.
Det er også det, der hedder personalepleje.
Sådan må det være, hvis man mener, at der også skal være rimelige vilkår for medarbejdere.
Det er i virkeligheden anerkendt, at hvis det er muligt, kan man få lov at følge med, som jeg går ud fra at mange i Folketinget ønsker.
Jeg ved ikke, hvad Enhedslisten vil, men for os andre er det en glædelig begivenhed, der nok vil gøre, at vi er villige til at bestille endnu mere bagefter efter at have oplevet den lykke, som kronprinseparret udstråler.
Det ansporer til at bestille dobbelt så meget som det, vi ellers ville have gjort.
Så jeg tror såmænd, det bliver på nettolisten, at vi ser en sådan frihedsmulighed.
Marianne Jelved (RV), 2003-12-18:
Jeg skal takke for finansministerens svar til mig.
Det kan være, vi kan nærme os en enighed om, hvad udfordringen er.
Finansministeren siger, at det gennemsnitlige overskud, og nu bruger jeg ikke alle de svære ord, er 1,9 pct. af bruttonationalproduktet frem til 2010.
I år er det 2,1 pct., til næste år er det 1,8 pct., og i 2005 er det 1,6 pct.
Alligevel skal det gennemsnitligt fra i år og til 2010 være 1,9 pct.
Det kan lade sig gøre, siger finansministeren, men finansministeren har jo ikke på nogen måde sandsynliggjort, hvordan regeringen overhovedet vil bedrive den kraftpræstation, når der under et opsving, som jeg tror regeringen får i 2004 og 2005, bliver mindre og mindre overskud - fra 2,1 pct. i 2003 til 1,6 pct. i 2005.
Det forudsætter nemlig, at der skal være en betragtelig stigning i beskæftigelsen.
Og hvad er der sket?
Beskæftigelsen er faldet med 50.000.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-18:
Der blev bare udtrykt glæde over det i morges uden at give den forklaring, som er helt naturlig, nemlig at fordi man betaler 4,2 pct. i renter skattefrit til virksomhederne, så betaler de før tiden.
Det ved alle andre end finansministeren åbenbart.
Jeg vil godt sige, at hen over sommeren var det faktisk noget, man var lidt bekymret over.
Skatteministeren sagde - jeg tror, det var i juni: Vi følger sagen meget tæt.
Det er i øvrigt et af standardudtrykkene.
Det fører som sædvanlig ikke til noget som helst, og derfor synes jeg nu godt, at finansministeren kunne ulejlige sig med at kommentere det, når jeg nu bringer disse faktuelle forhold ind i debatten.
Thor Pedersen (V), 2003-12-18:
Sagt til fru Marianne Jelved: Jeg ved ikke, om vi overhovedet når den større grad af enighed, for det, vi diskuterer, er konjunkturer over for struktur.
Vi er jo enige i - det går
jeg ud fra - at det, der mangler strukturelt, er at få 53.000 flere i beskæftigelse.
Det er det, vi mangler.
Tidligere havde man et mål på 85.000, ikke fordi de to tal er umiddelbart sammenlignelige, men målet er nu 53.000.
Det har altså rykket sig fra 2001 og her til 2003.
Der er altså sket noget.
Vi har vedtaget love.
Det er en skattereform, og det er »Flere i arbejde«, der strukturelt giver ca. 20.000.
Det må fru Marianne Jelved ikke blande sammen med konjunktur.
Hvis der er noget, de er enige i, de, der bedømmer dansk økonomi, er det, at de tal, vi ser for ledighed og beskæftigelse, er en følge af konjunkturer.
Så man kan ikke bruge det som argument for at sige: Vi ser flere ledige, og beskæftigelsen er faldet.
Jamen det er en følge af konjunkturen.
Opgaven er stadig den samme nu, nemlig at få vedtaget reformer eller motivationsfaktorer, der sikrer 53.000 flere i beskæftigelse.
Hr. Jens Peter Vernersen siger, at vi ikke ved, hvor pengene kommer fra.
Det ved vi udmærket godt.
Det kan man se på dem, der er afsendere.
Men hr. Jens Peter Vernersen må erkende, at der i år ingen viden er om, hvor stor en del af de midler af de sidste rater, der kommer ind, der egentlig dækker den forventede skattebetaling eller en for stor skattebetaling.
Den viden har hr. Jens Peter Vernersen ikke.
Så siger hr. Nicolai Wammen, at den sidste redegørelse fra vismændene eller Det Økonomiske Råd er fra den 2. december.
Det er vi da helt enige i.
Det er jo også den, jeg taler om.
De forudsætninger, der også ligger i DREAM-gruppen, er ikke de forudsætninger, der ligger i Danmark-2010, som vi forfølger med vækstgrænsen på 0,5 pct.
Vi bruger de forudsætninger, og vi vil nå de mål i vækstlig beskæftigelse, at vi nok i modsætning til den tidligere regering holder vækstgrænserne, og så når man også målet, hvad enten det er vismænd eller OECD, der beregner det.
Det er nogle andre forudsætninger, man lægger ind, fordi man ikke tror, at vi er i stand til at løse den opgave, som den tidligere regering ikke var i stand til at løse.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-18:
Jeg tror søreme, at finansministeren forsøgte at fortælle Folketinget, at det at give samtlige statsansatte i Danmark fri en halv dag ikke koster en eneste krone.
Det kunne være, at man så skulle overveje at gøre det lidt oftere så.
Det koster simpelt hen ikke én eneste krone at give alle statsansatte fri en halv dag.
Jeg vil sige til finansministeren: Det er der vist ingen der tror på.
Så lad os få beregningerne.
Hvor meget har man beregnet, at det vil koste, og lad os gå beslutningsprocessen igennem.
Var det noget, der blev taget op i finanslovforhandlingerne sammen med hr. Barfoed og hr. Thulesen Dahl, og som de har godkendt?
Er det noget, der er kommet efter initiativ fra kongehuset, eller er det noget, der er kommet via Statsministeriet, efter at statsministeren har været i kontakt med sin tidligere spindoktor, nuværende chefredaktør
Hvordan er den her sag lige pludselig blevet en sag for regeringen i forhold til at dele gaver ud?
Det må vi da vide.
Det er jo trods alt, og det ved alle, noget, der har med finansloven at gøre.
For naturligvis giver man ikke samtlige statsansatte i Danmark en halv fridag, uden at det koster en krone.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-12-18:
Lad mig sige allerførst, at når vi fra Det Radikale Venstres side lægger så megen vægt på vismændene og vismændenes vurderinger, skyldes det jo bl.a., at regeringen har centraliseret alt økonomisk prognosemageri ét sted, nemlig i Finansministeriet.
Det betyder, at hvis man skal have chance for at have en uafhængig vurdering eller en alternativ vurdering, der kommer fra et andet sted end Finansministeriet, så er vismændenes rapport en af de vurderinger, man skal søge.
Finansministeren siger, at man vil følge 2010-planen.
I henhold til den oprindelige 2010-plan skulle ØMU-gælden være på 39,2 pct. af BNP i 2003, det vil sige ved udløbet af 2003.
I henhold til regeringens egen økonomiske redegørelse bliver gælden på 42,8 pct. af BNP.
Det er en difference, der svarer til 50 mia. kr. i forhold til den oprindelige 2010-plan.
Vil finansministeren ikke medgive, at regeringen ikke kan holde 2010-planen i forhold til gældsafviklingen?
Morten Homann (SF), 2003-12-18:
Jeg tror, der er mange af de unge, som måtte have hørt finansministerens opsamling på debatten, som må have fået aftenkaffen galt i halsen, da finansministeren sagde, at der er ikke mange lande, hvor man gør så meget godt for de unge -
ikke mange lande, hvor de unge har det så godt som i Danmark, tror jeg formuleringen var.
Nu skal det så siges til finansministerens undskyldning, at det faktisk lykkedes at undgå, at de bebudede nedskæringer på SU-området blev gennemført.
Til gengæld er det ikke lykkedes at undgå, at f.eks. den boligstøttenedskæring, som regeringen lægger op til, som jo i høj grad vil ramme unge, bliver gennemført.
Så det er en del af regeringens gave til unge.
Men helt galt ser det da ud for de unge på erhversskolerne.
Er det det, finansministeren opfatter som en håndsrækning, og er det et af de bedste samfund at være ung i, når man på den måde river tæppet væk under unge på en erhvervsuddannelse?
Nicolai Wammen (S), 2003-12-18:
Vi oplever noget lidt usædvanligt i disse minutter, nemlig en finansminister, der overhovedet ikke vil diskutere, at vismændene den 2. december, for meget kort tid siden, har været ude at sige, at beregninger fra DREAM bekræfter, at den nuværende finanspolitik ikke er holdbar.
I og med at man er gået bag af dansen, betyder det, at man skubber regningen foran sig som en snebold, som en økonom har sagt.
Det er det, vi angriber, og det er derfor, vi beder finansministeren om at forholde sig til, at landets økonomiske vismænd siger om finansministerens politik: Ikke holdbar.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-18:
Jeg havde sådan set troet, at finansministeren selv var kommet ind på det, men det gjorde han ikke, så derfor må man selv spørge angående beslutningen om at give alle statsansatte en halv fridag i forbindelse med det royale bryllup fredag den 14. maj.
Jeg har bare tre spørgsmål til finansministeren i den anledning.
For det første: Var den beslutning et led i finanslovaftalen med Dansk Folkeparti?
For det andet: Har den beslutning været konsulteret med kongehuset?
Og for det tredje: Vil finansministeren godt oplyse, hvor mange millioner den beslutning koster?