Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Fra Enhedslistens side kan jeg sige, at vi umiddelbart støtter dette forslag, og det er der nogle forskellige årsager til.
For det første er vi jo tilhængere af at tilføre nye midler til et solidarisk internationalt engagement i bred forstand, og i den sammenhæng må det siges, at regeringens og Dansk Folkepartis nedskæringer har været pinlige.
Vi mener, at Danmark som et af verdens rigeste lande har et ansvar for at bidrage til at bekæmpe den globale fattigdom, og derfor er det også vigtigt for os, at forslaget taler om nye bevillinger og altså vil øge den samlede danske indsats.
Det ligger fint i tråd med det, Enhedslisten plejer at foreslå hvert eneste år, når vi fremlægger vores forslag til finanslov, hvor vi vil sætte ulandsbistanden op til 1,5 pct. af bruttonationalindkomsten.
Hvis man lægger 0,5 pct. oven i det, regeringen giver i øjeblikket, altså omkring 0,8 pct., mangler der stadig i hvert fald 0,2 pct. for at komme op på det, Enhedslisten gerne vil give som en start og i øvrigt med henblik på at øge ulandsbistanden endnu mere.
For det andet er det at adskille den fattigdomsorienterede bistand fra andre typer indsatser også en god idé.
Vi har set – og det er også dokumenteret af den undersøgelse, som blev nævnt – at mellem 18 og 26 pct. af de penge, som burde gå til at hjælpe de fattige, går til alt muligt andet, som hvert fald ikke kan siges at have noget med fattigdomsorientering at gøre.
Der er sket en voldsom underminering af bistanden, og det skete faktisk desværre også under de forudgående regeringer.
Det er altså ikke kun den nuværende regering, der skal kritiseres, også den tidligere SR-regering burde måske i højere grad have lyttet til et parti som Enhedslisten, når det handlede om at målrette bistanden til de fattige.
Men der er ingen tvivl om, at under denne regering bliver flere og flere penge brugt til skjult erhvervsstøtte og andre programmer, som har en anden og mere egoistisk dagsorden end ønsket om at støtte udvikling og bekæmpe fattigdom.
Forslaget tydeliggør denne forskel, og som vi læser forslaget, vil det også betyde, at der bliver flere penge til direkte fattigdomsbekæmpelse, og det er jo godt.
Det er et begreb, som det virkelig er interessant at bruge, og forslagets definition af globale goder er vi i Enhedslisten også rigtig begejstrede for.
De kendetegnes af, at man ikke kan udelukke folk fra at bruge dem, og at der ikke er nogen konkurrence.
Det er vigtigt at erkende, at store dele af menneskers sociale samkvem netop ikke er underordnet markedshensyn eller profithensyn, så jeg kan kun komplimentere Det Radikale Venstre for at inddrage dette punkt i diskussionen.
Når vi anerkender, at disse »global commons« findes, kan vi også bedre forsvare dem, styrke dem og skabe nye globale offentlige goder.
Sandheden er jo, at i øjeblikket er der et konstant angreb på de globale offentlige goder, der eksisterer.
Diskussionen om softwarepatenter er et glimrende eksempel på det.
Her vil man lade noget, der tidligere var et fælles gode, nemlig ideer inden for software, regulere som privat ejendom.
Et andet eksempel er det bio-pirateri, som specielt ulandene oplever, når store multinationale selskaber patenterer såsæd og dyrkningsmetoder og alle mulige andre ting, som er århundreder gamle og har tilhørt befolkningerne i ulandene i århundreder.
At offentlig betalt forskning i højere og højere grad bliver patenteret er endnu et eksempel på, at tidligere globale goder nu bliver privat ejendom og f.eks. kommer til at tilhøre folk, som vil skabe profit.
Privatisering af vandforsyning og anden offentlig service er også et eksempel på det, så hele diskussionen om globale offentlige goder er virkelig god og nødvendig.
En ny global ramme til fordel for globale offentlige goder skal efter Enhedslistens mening bruges til at styrke og understøtte de eksisterende strukturer og til at fravriste markedet nogle af de aktiviteter og områder, som er blevet stjålet fra offentligheden de seneste år.
Vi vil f.eks. have en grundig undersøgelse af de demokratiske konsekvenser af WTO-aftalerne, når det gælder ulandenes muligheder for at komme på banen og sælge deres produkter uden at blive udkonkurreret af store selskaber fra den vestlige verden.
Vi vil have støtte til udvikling af open source-software, trådløs teknologi osv., og vi vil have støtte til offentlig forskning inden for medicin, bioteknik osv., så de absurde situationer, hvor tusindvis af mennesker dør af aids og andre sygdomme, fordi der simpelt hen enten ikke er blevet forsket i medicinen, eller der ikke er penge nok til at fattige mennesker kan få adgang til livsvigtig medicin eller teknik, kan undgås.
Det er en lille, navlebeskuende tilgang.
Man kigger på, hvordan man kan gøre det bedre for sig selv, og man har ikke det globale perspektiv, der kunne sikre en mere retfærdig verden.
Til allersidst skal jeg sige, som også hr. Jeppe Kofod nævnte, at hvis forslaget skal vedtages, skal der nok en anden regering på banen.
Det tror jeg nok også vil være tilfældet, og i den situation må vi konstatere, at Enhedslistens mandater vil være afgørende for at få forslaget vedtaget.
Man skal jo tælle til 90 her i Folketinget.
Jeg har fundet en lille skønhedsfejl, som jeg ikke bryder mig så meget om.
tilvejebringe andre globale offentlige goder som f.eks. medvirke til udbygning af de internationale handelsregler via WTO.«
Jeg må sige, at jeg ikke opfatter de handelsregler som værende specielt til gavn for ulandene.
Jeg mener, de i høj grad tilgodeser de store selskaber, som udkonkurrerer ulandene og på den måde faktisk skader de udviklingsbestræbelser, ulandene står for, og de er også udgangspunktet for meget af ulandenes kritik af WTO.
Men får vi de 90 mandater, der skal til for at føre en fornuftig ulandspolitik og for at gøre et fornuftigt tiltag som det her, er Enhedslisten med, og så er jeg sikker på, at vi kan få ryddet ud i skønhedsfejlene.