Aage Frandsen (SF), 1997-10-28:
Man kan nok i dag undre sig en smule over, at de problemer, som man ved kan opstå omkring år 2000, og som i hvert fald opstår, hvis man ikke gør noget ved det, ikke allerede for lang tid siden ude i virksomhederne har givet anledning til, at man forbereder sig på situationen.
Man har også i en række tilfælde haft systemer og lavet systemer ret sent og så tæt på, at man i hvert fald burde vide, at det ikke vil vare så mange år, inden problemet vil opstå.
Men uanset dette må man sige, at det, der er regeringens synspunkt, nemlig at det er regeringen, der har ansvaret, når det drejer sig om statens virksomheder, og at det er kommunernes og amternes, når det drejer sig om deres virksomheder, som udgangspunkt er det rigtige.
Det er regeringens ansvar, og det er de enkelte styrelsers ansvar. Når det drejer sig om det private, er jeg også enig i den holdning, der ligger hos regeringen - jeg er ikke helt klar over, om den adskiller sig fra forespørgerens opfattelse - nemlig at det er de private, der har ansvaret.
Det, regeringen kan gøre, og som ministeren gør, er, at man oplyser om, hvilke problemer der kan opstå, sådan at man i hvert fald ikke bagefter kan sige: Vi vidste ikke bedre.
Det er jo under alle omstændigheder i de private virksomheder, at man har viden om de her ting, og det er også dem, der ved, hvilke problemer der vil opstå. Vi har også fra SF's side interesseret os for problemet, bl.a. fordi vi som andre har fået henvendelser fra forskellige mennesker, som var bekymrede for, om man nu var opmærksom på de her ting.
Det gav anledning til, at jeg så sent som i sommer stillede et spørgsmål til forskningsministeren, og jeg vil sige, at jeg i den forbindelse egentlig blev rimelig beroliget i forhold til, hvad Forskningsministeriet havde tænkt sig at gøre på det tidspunkt, og man kunne ud af det, vi fik at vide, læse, at de også havde nogenlunde styr på, hvad der ville ske i de enkelte ministerier.
Hvis det så viser sig, at de får udgifter senere hen, som man måske ikke helt har taget højde for, må man jo sige, at det må de enkelte ministerier klare inden for budgetterne, hvis de altså ikke har bedt om, at det sker på anden vis. Vi er også glade for, at regeringen og forskningsministeren så sent som i sidste uge har fået bevilget penge.
Om det så er tilstrækkeligt til at løse de her oplysningsopgaver, ja, dér må man sige, at det er regeringens ansvar at sørge for, at pengene er til rådighed.
Vi bevilger pengene, men det er regeringen, der skal sikre, at de kan udnyttes på tilfredsstillende vis.
Derfor går vi ud fra også med den redegørelse, som vi har fået fra ministeren i dag, og med de tidligere svar, der er givet, samt med den bevilling, der er i Finansudvalget, at man fra regeringens side har styr på de her ting.
Jeg ser ingen grund til, at vi fra Folketingets side følger det mere nøje, end at regeringen løbende orienterer Folketingets Forskningsudvalg om problemerne i det omfang, man støder på nye ting.
Vi regner også med, at det, i det omfang det koster mere med hensyn til oplysningsvirksomhed, er regeringen, der sikrer, at pengene er til rådighed.
Viser det sig, at der er brug for flere penge, end der blev bevilget i sidste uge, så er det altså partierne i Folketinget, som har ansvaret for, at pengene er der.
Vi kan ikke på den ene side sige, at man skal løse problemerne, og på den anden side ikke komme med pengene.