Kamal Qureshi (SF), 2003-02-07:
Vi er selvfølgelig fra SF's side meget glade for, at det EU-direktiv, som har pålagt Danmark at lave en bedre
beskyttelse
mod forskelsbehandling
, nu endelig er udmøntet i en lovforslag.
Det er ærgerligt, at det ikke blev lavet, mens der endnu var et andet regeringsgrundlag og en anden politik på området efter så mange år med en socialdemokratisk regering, men lad det nu ligge.
Man kan sige, at det jo er tydeligt at se, at det er noget, som regeringen modstræbende er blevet slæbt til at lave.
Der er absolut ikke ét eneste komma, som på nogen måde kan være andet end det, der er strengt nødvendigt for overhovedet at gennemføre direktivet, og oven i købet er der mange jurister rundtomkring, som har set på lovforslaget og mener, at det ikke engang lever op til direktivet.
Spørgsmålet er: Hvor meget hjerte ligger der overhovedet bag det her?
Ønsker man virkelig at skabe en bedre beskyttelse mod forskelsbehandling, eller er det bare, fordi man nu er tvunget til at lave noget?
Jeg synes i hvert fald, det er meget tydeligt at se, at det er det sidste, der gør sig gældende.
Vi fra SF's side havde gerne set, at der blev oprettet
et uafhængigt klageorgan, som LO også foreslår i sit høringssvar, hvor man fremhæver, at der burde være et uafhængigt klageorgan.
Vi er selvfølgelig klar over, at det kan regeringen ikke gennemføre, for den har jo indgået en finanslovaftale med Dansk Folkeparti, hvor man har nedlagt de klageorganer, der kunne behandle etnisk diskrimination, og derfor vil det være i strid med finanslovaftalen, hvis man opretter et andet klageorgan.
Det er ikke korrekt, når der under debatten bliver fremført, at forslaget kun handler om etnisk ligebehandling og ikke om noget som helst andet.
Der er jo en række andre europæiske lande, som har indført en bedre beskyttelse mod f.eks. forskelsbehandling på grund af seksuel orientering.
Svenskerne har en markant bedre beskyttelse, og de har reelt set også en klageinstans, som er i stand til at behandle sager om forskelsbehandling af homoseksuelle.
Det har man fra regeringens side ikke ønsket at medtage i forslaget her, og desværre er der tilsyneladende andre partier her i Folketinget, Socialdemokratiet og De Radikale, som er villige til at levere stemmer til, at regeringen kan få nærværende lovforslag gennemført.
Jeg så meget gerne, at vi fik forhandlet os frem til, at også forskelsbehandling på grund af homoseksualitet skulle dækkes af forslaget.
Jeg så også gerne, at vi havde religion med, men det er klart, at hvis ministeren allerede har et flertal for det fremsatte lovforslag, har ministeren selvfølgelig ikke noget behov for at imødekomme mere end det, som ministeren strengt taget er presset til.
Problemet er rent faktisk, at hvis man eksempelvis bliver forskelsbehandlet som kvinde, altså på grund af sit køn, kan man få sagen behandlet i Ligestillingsnævnet, som oven i købet er i stand til at tilkende godtgørelser og underkende afskedigelser, som det også står i integrationsministerens bemærkninger til lovforslaget.
Men bliver man forskelsbehandlet, ikke fordi man er kvinde, men fordi man er lesbisk, har man kun domstolene at gå til.
Man har ingen muligheder for at få hjælp af nogen som helst klageinstanser, og der er heller ikke nogen, der vil kunne rejse sagerne for én.
Man er ikke alene pålagt at rejse sagerne, skaffe advokater og andet, men også pålagt at løfte hele bevisbyrden, hvilket nær sagt er næsten umuligt i hovedparten af sagerne.
Det er også det, der ligger bag, når EU-direktivet lægger op til, at der skal være delt bevisbyrde.
Derfor mener jeg, at den sikring, de rettigheder og den beskyttelse, som EU kræver indført på etnisk ligestillingsområdet, burde nogle af partierne her i Folketinget gå ind for også burde gælde ved forskelsbehandling på grund af seksuel orientering og på grund af tro.
Men jeg kan forstå, at det er der ikke noget ønske om at få med i det nuværende lovforslag, og at der i hvert fald ikke er et ønske om at tvinge regeringen til at gøre det, vel vidende at Socialdemokratiet og De Radikale og oppositionen næsten har vetoret i denne sammenhæng, fordi lovforslaget skal gennemføres med oppositionens stemmer.
Jeg synes, det er et meget dårligt køb, man har gjort her.
Man kunne godt have fået mere med, end lovforslaget lægger op til, og jeg tror også, man kunne få mere med,
hvis man havde ønsket at forhandle skarpere.
Vi kan ikke støtte dette lovforslag, sådan som det foreligger.
Vi synes ikke, at de minoriteter, som er udsatte i dag, er sikret i tilstrækkeligt omfang.
Vi mener i forlængelse af den tidligere debat heller ikke, at menneskerettighedscenteret er et uafhængigt klageorgan, noget som LO også anfører, så derfor mener vi, at mange af de centrale elementer i direktivet ikke er imødekommet - jo, måske i bogstav, men ikke i ånd.
Jeg vil tro, at hvis fru Sophie Hæstorp Andersen også handler på denne måde, når hun er ude at rejse, kommer hun hjem med mange ubrugelige souvenirs fra de forskellige basarer rundtomkring i verden.
Fru Sophie Hæstorp Andersen siger fra starten: Jamen vi stemmer for lovforslaget, uanset hvilke ændringer der i øvrigt bliver gennemført, fordi vi synes, det er en forbedring.
Men det er jo en forbedring, som regeringen er blevet pålagt at lave.
Det er jo ikke på regeringens eget initiativ, den laver den, så hvis man vil have en forhandling, bliver man nødt til at sige, hvad der sker, hvis man ikke får det, man beder om, for ellers ender man altså med mere end 10 marokkopuder derhjemme, og jeg ved ikke hvad.
Derfor vil jeg gerne spørge helt præcist, ikke alene om tro og religion, men også om seksuel orientering; Vil fru Sophie Hæstorp Andersen tilkendegive fra Socialdemokratiets side
, om man vil støtte et ændringsforslag om at få forskelsbehandling på grund af tro og religion og seksuel orientering med i forslaget, og om man i tilfælde af, at det ikke kommer med, ikke vil støtte forslaget?
Vi står faktisk i en ret fordelagtig forhandlingsmæssig situation, for ministeren har jo brug for Socialdemokratiets stemmer for at få lovforslaget gennemført.