Sandy Brinck (S), 2002-01-31:
Vi vil alle et effektivt værn mod terrorisme.
Socialdemokratiet mener kun, at dette værn kan gøres effektivt i et internationalt samarbejde.
De chokbølger, som gik gennem hele verden den 11. september, skal vi bruge til noget positivt.
Vi kan ikke skrue tiden tilbage.
Vi kan ikke gøre det gjorte ugjort, men vi kan sørge for, at de tragiske hændelser danner baggrund for en ny global dagsorden om retfærdighed, retfærdighed fordelingspolitisk og retfærdighed i opbygningen af et internationalt retssamfund.
Derfor glæder det os også, at dette lovforslag på en række punkter bygger på beslutninger i FN samt rammeafgørelsen i EU. Vi erkender, at dette værn rejser en række dilemmaer, balancer, som skal findes.
Den grundlæggende balance er, at vi vil værne om vores hårdt tilkæmpede frihedsrettigheder og åbne samfund, men modsat vil vi ikke tillade, at nogen udnytter disse frihedsrettigheder og denne åbenhed til at underminere selv samme samfundsform.
Dette dilemma er så at sige ikke nyt, men voldsomt aktualiseret. Dilemmaet er både erkendt og beskrevet af vores grundlovsfædre i grundloven og ligeså i verdenserklæringen om menneskerettigheder fra 1948. I grundlovens § 78 erkendes dette ved, at foreninger, som udnytter foreningsfriheden til at virke ved vold eller andet strafbart forhold, opløses, og i verdenserklæringen om menneskerettigheder ved, at der i den sidste artikel, art. 30, skrives: »Intet i denne erklæring må fortolkes som givende nogen stat, gruppe eller enkeltperson hjemmel til at indlade sig på nogen virksomhed eller foretage nogen handling, der tilsiger at nedbryde nogen af de heri opregnede rettigheder og friheder.« Det er denne balance, som er overskriften på den debat, som er gået forud for denne første behandling, og som givet også vil blive omdrejningspunktet for Folketingets behandling.
Lovforslaget indeholder ganske mange ændringer, hvorfor jeg vil koncentrere mig om de væsentligste.
Lovforslaget ændrer den nuværende terrorparagraf, straffelovens § 114, til ikke alene at omfatte danske forhold, men også internationale forhold.
Formuleringen er en fælles definition mellem EU-landene, hvilket vi i Socialdemokratiet som sagt ser som et gode i sig selv.
Der har været megen diskussion om, hvorvidt definitionen nu er præcis nok, og diskussionerne offentligt har primært taget udgangspunkt i den ordlyd, forhandlingerne i EU startede med.
Socialdemokratiet finder, at den nye definition for så vidt er lige så klar som den, vi hidtil har levet med.
Den tager højde for, at vi lever i et internationalt samfund, og den bygger på en fælles forståelse af terrorisme i EU.
Vi er meget tilfredse med, at man i den EU-beslutning, som ligger til grund, også har beskrevet situationer, som definitionen ikke dækker. Således kan definitionen ikke bruges over for personer, som handler for at bevare eller genskabe demokratiske værdier, altså en mulighed for at gøre oprør mod illegitime stater, uden at dette falder ind under terrorbegrebet.
Vi blev i går på Retsudvalgets høring bekræftet i, at denne sondring godt kan lade sig gøre, under høringens sidste og afsluttende indlæg af professor Henning Koch
Det vil sige, at hvis jeg giver penge til en organisation, som herefter bruger pengene til en terroraktion, har jeg medvirket og kan straffes for det.
Det afgørende punkt for, at jeg kan straffes, er, at jeg ved, at den organisation, jeg giver penge til, finansierer terror.
Giver jeg penge til noget, som angiveligt er et humanitært formål, men senere viser sig at være et dække for en indsamling til terror, var jeg ikke vidende om indsamlingens egentlige formål og kan ikke straffes for det.
Socialdemokratiet synes, at det er ret og rimeligt at gøre alt for at stoppe pengetilstrømningen til disse grove forbrydelser, og vi er trygge ved, at helt almindelige retssikkerhedsprincipper indgår, nemlig det, der på jurasprog hedder forsæt.
Med hensyn til medvirken har der også været en del diskussion i den offentlige debat omkring deltagelse i organisationer, som udøver terror.
Hvis vi har forstået lovforslaget korrekt, så foreslår regeringen ikke at kriminalisere deltagelse i udenlandske terrororganisationer, men henviser samtidig til, at det allerede er kriminelt at deltage i danske terrororganisationer eller terrororganisationer, som har danske interesser som mål.
Så det forstår vi ikke helt.
Vi ved selvfølgelig godt, at deltagelse blev taget af forhandlingsbordet under EU-forhandlingerne, og at dette er justitsministerens argument for ikke at have det med i lovforslaget; men det forekommer ikke logisk, at man tilpasser definitionen af terror til en international verden, mens man ikke tilpasser medvirkenbegreberne til samme paragraf.
Man kunne have forstået, hvis regeringen havde henvist til organisationsfrihed eller det, at det er svært at afgøre, hvornår nogle deltager i en organisation, men dette synes jo ikke at være et problem, når regeringen taler om danske anliggender.
Vi vil godt bede justitsministeren om at give os en politisk begrundelse for den sondring, der er lagt ind her mellem danske og internationale forhold.
Vi har dog et par kommentarer til registrering af datatrafik, den såkaldte logning.
For det første drages der i nogle høringssvar tvivl
om, hvorvidt det rent teknisk kan lade sig gøre alene at registrere datatrafikken og ikke indholdet af kommunikationen.
For Socialdemokratiet er det afgørende, at der alene bliver tale om at registrere hvem, der er i kontakt med hvem, ganske som det i dag er med almindelige telefoner, mens det ikke registreres, hvad der tales om.
Derfor vil vi også have afklaret under udvalgsarbejdet, om f.eks. emnerubrikken i en mail indgår i registreringen, lige så vel som vi også i går på høringen blev overbevist om, at vi i forhold til udmøntningen og den bemyndigelse, der ligger til ministeren her, bør kigge på, om vi skal opstille nogle sikkerhedsparametre, ud fra hvad man gør på andre områder, i forhold til de folk, der rent faktisk skal sidde med disse oplysninger.
For det andet finder vi det rigtigt i forhold til logningen at erkende også her fra Folketingets talerstol, at registrering har sine begrænsninger, fordi internettet er internationalt baseret.
Derfor vil vi også godt spørge justitsministeren, om der er internationale initiativer på dette felt og bede om regeringens holdning hertil.
Lovforslaget giver ydermere mulighed for, at man foretager flere hemmelige ransagninger under samme dommerkendelse.
Dette har Socialdemokratiet ikke nogen problemer med, dels fordi det er en domstolsafgørelse, dels fordi vi godt kan forstå behovet.
Eksempel: Politiet ved, at et våben skal afleveres på Anemonevej 10 kl. 15.00.
De ransager hemmeligt, men finder ikke noget.
En time senere kommer våbenleverancen, og ved at ransage igen kan politiet bevise, at hr. Olsen er kurer og i øvrigt følge våbnene til deres bestemmelsessted.
Behovet er der, og domstolene er inddraget.
Afslutningsvis skal jeg gentage, at vi med lovforslaget her skal finde nogle svære balancer - balancer, som er svære, ja, men ikke ny.
Det er velsagtens naturligt, at også disse balancer revideres i takt med samfundsudviklingen og ikke mindst kriminalitetsudviklingen.
Socialdemokratiet går positivt og aktivt ind i det arbejde.
Det er en fælles opgave, og vi deltager meget gerne.