runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-04-09:
Ja, når nu hr. Keld Albrechtsen er ved at bevæge sig ind i kunstretninger, synes jeg, hans indlæg nærmer sig dadaisme.
Men jeg vil bare sige til hr. Keld Albrechtsen: Jeg er immun over for drøftelser af forslag, som jeg ikke mener er gode, og det hele handler jo om, at hr. Keld Albrechtsen ikke har den samme opfattelse af, hvad gode forslag er, som jeg har.
Er det simpelt hen ikke at ophæve Den Europæiske Union?
Er det ikke at lave det til et rent mellemstatsligt samarbejde, eller er det sådan, at Ministerrådet skal have en overordnet kompetence?
Og hvad sker der så, når Danmark bliver stemt ned dér?
Hvor bliver Danmark af?
Er det virkelig det perspektiv, hr. Keld Albrechtsen går ind for, eller er det ikke det, jeg startede med at sige, nemlig at vi dermed får ophævet EU som system?
Til fru Susanne Clemensen blot det, at drejer sig jo om at præcisere kommissionspræsidentens kompetence og magt til at fyre og afskedige de enkelte kommissærer.
Det er det, det går ud på i den diskussion, man nu skal have med Prodi, dvs. det er at gøre opmærksom på, at han også har et ansvar.
Det er til enhver tid hans opgave at kunne fyre de pågældende.
Derudover er det jo sådan, at der allerede ligger regler, som man - hvis man vil bruge dem - kan bruge til at anklage, og det kan Kommissionen f.eks. også selv.
Det er jo f.eks. for nylig gået op for den nuværende danske kommissær, at man også dér kan indklage de pågældende kommissærer for Domstolen, så der er masser af kompetence, som man i givet fald kan henholde sig til.
Så skal jeg medgive fru Pernille Frahm, at jeg har læst en del af analysen i Ritzau fra den 16. marts, og det er rigtigt, at der står: »Vi skal have taget noget af magten fra Kommissionen og lagt den over i Ministerrådet og ud til de nationale parlamenter«.
Jeg siger bare, at når man laver den operation, fremmer man en udvikling i retning af en føderation, og det eneste, der er spørgsmålet, er så, om det skal være én, der ser ud som USA, eller én, der ser ud som Tyskland.
Hvis man gør det, sker der det, som hr. Keld Albrechtsen siger, at så ophæver man EU.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-09:
Nu kan man jo vælge at tage en lang diskussion om, hvad føderalisme egentlig er, men man kunne også prøve at behandle det lidt jordnært og spørge: Hvis initiativretten flyttes fra Kommissionen til Ministerrådet, ville det så styrke de nationale parlamenters mulighed for at udøve kontrol og forhindre misbrug og korruption?
Svaret er et suverænt klart ja.
Man kan sige, at hvis de enkelte landes parlamenter, herunder det danske Europaudvalg, ville tage deres egne opgaver alvorligt allerede i dag, havde man faktisk også i højere grad mulighed for at slå ned på det misbrug, der har fundet sted.
Når nu hr. Buksti taler meget om, hvor snavset nu ligger placeret, må jeg altså sige, at hr. Buksti ikke kan sige sig helt fri selv.
Den 12. marts - 3 dage før den famøse rapport fra vismændene, som fælder EU-Kommissionen, skal udkomme -
sidder vi i Europaudvalget og diskuterer, om man fra Ministerrådets side skal meddele sin anerkendelse af, at Parlamentet giver decharge til Kommissionen for 1997-regnskabet - et regnskab, som ifølge Revisionsrettens rapport bestemt ikke er mere flatterende end 1996-regnskabet.
Alligevel sidder der et politisk flertal - og tillad mig at sige det: Efter min opfattelse også hr. Buksti - og synes, det er en god idé at give decharge til Kommissionen for 1997.
Hvor er det så, ansvaret i virkeligheden er placeret, og hvor er det, det ikke bliver forvaltet på tilstrækkelig vis?
Charlotte Antonsen (V), 1999-04-09:
Jeg vil gerne igen tage fat på det, fru Susanne Clemensen var inde på.
Jeg er fuldstændig enig i, at Parlamentet burde kunne afsætte enkelte kommissærer, og derfor vil jeg gerne spørge hr. Jacob Buksti, om hr. Jacob Buksti ikke er meget bagstræberisk.
Er det ikke i virkeligheden det, der lige er sket?
Var det ikke det, der skete?
Var det ikke netop Santer, der måtte gå, efter at der var kommet kritik, og er det derfor ikke lidt passé at sige, at det vil man ikke være med til?
Hvorfor lytter hr. Jacob Buksti ikke til to fremtrædende socialdemokrater som kommissær Ritt Bjerregaard og en, som er højt placeret på den socialdemokratiske liste, nemlig hr. John Iversen, der begge to inden for den sidste uge har foreslået, at man fremover skal kunne afsætte de enkelte kommissærer?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Hr. Jacob Buksti spørger, om det, Enhedslisten foreslår, i virkeligheden ikke vil føre til et mellemstatsligt samarbejde.
Det er meget enkelt.
Men dermed anerkender hr. Jacob Buksti jo tilsyneladende også, at det rent faktisk er sådan, at hvis man tager beføjelser fra Kommissionen og fører dem tilbage til dér, hvor magten kom fra, er det altså ikke noget, der svækker de små lande.
Så er det noget, der styrker de små lande, for så styrker det nemlig den mellemstatslige model og svækker unionsmodellen.
Så spørger hr. Jacob Buksti: Jamen hvad så i Ministerrådet, når de små lande bliver stemt ned?
Jamen hr. Jacob Buksti har fuldstændig ret i, at det er da vitterlig et kæmpestort problem.
Det er bare et helt andet problem, end debatten her i dag har drejet sig om, og det vil ikke blive påvirket af, hvorvidt man tager beføjelser fra Kommissionen eller ej.
Så kommer vi endnu længere i retning af den mellemstatslige model, og så vil vi endnu mere styrke de nationale parlamenter og komme endnu længere i den rigtige retning, så hvis det skulle forstås som et signal i den retning, vil jeg være meget glad.
Det håber jeg hr. Jacob Buksti kan bekræfte mig i.
Jacob Buksti (S), 1999-04-09:
Til det sidste bare dette: Jeg må altså skuffe hr. Keld Albrechtsen med, at det kan jeg desværre ikke, men det skal jeg vende tilbage til.
Dér, hvor at jeg mener, at man begår en afgørende fejl -
er, når man bilder sig ind, at hvis det er sådan, at man lægger magten til Ministerrådet alene, styrker man de små lande og de nationale parlamenter.
Men som hr. Keld Albrechtsen nu også siger, drejer det sig jo om, at man skal ændre hele samarbejdet til noget helt andet.
Men problemstillingen er bare den, at Danmark som et lille land faktisk har den største interesse i et forpligtende samarbejde. Vi kan jo ikke lave om på geografien, vi kan heller ikke lave om på, at de store lande altså er større, og derfor vil det være sådan - og det har hr. Kristian Thulesen Dahl fuldstændig ret i - at hver gang det er Ministerrådet, er de nationale parlamenter stærkere inde i spillet. Men hvad skal vi så gøre, når det er sådan, at vi ikke er med alligevel?
Skal vi så ændre stemmereglerne?
Så kan vi være sikre på, at det slet ikke kommer til at fungere, og så kan vi lige så godt lade være, og derfor er det, man arbejder med fra henholdsvis hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Keld Albrechtsens side, ikke gennemtænkt.
Jeg er til gengæld enig med hr. Thulesen Dahl i, at Ministerrådet ikke er ansvarsfrit her; det mener jeg virkelig ikke det er.
Men jeg synes, det på en eller anden måde er selvmodsigende, at på den ene side vil man have mere magt lagt over til Ministerrådet og samtidig siger man, at det er Rådet, der er overskurken, fordi det altså netop ikke har været sit ansvar bevidst.
Og så til fru Charlotte Antonsen: Når det er sådan, at jeg er principiel modstander af, at Parlamentet direkte skal kunne afsætte den enkelte kommissær, er det, fordi man jo kan tillægge Parlamentet mange, mange motiver.
Hvis man nu forestiller sig, at der var en miljøkommissær, som havde gennemført en miljøpolitik, der faktisk var efter vores hoved - i hvert fald ud fra en socialdemokratisk synsvinkel - er det jo ikke sikkert, at den var populær alt for mange steder i de store lande i Sydeuropa.
Jeg kunne i hvert fald godt forestille mig, at der så kunne findes et flertal, som kunne afsætte vedkommende af en eller anden årsag, og derfor mener vi, at det faktisk er en smule farligt.
Hr. Keld Albrechtsens bemærkninger har jeg været inde på, og jeg kan bare konstatere, at jeg havde ret.
Hr. Keld Albrechtsen ønsker at diskutere noget helt andet, nemlig et helt andet samarbejde.
Fint nok, men så er det bare ikke det samme, vi diskuterer, og de små lande har faktisk interesse i det forpligtende samarbejde, mens de store bedre kan klare sig uden.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-09:
Jeg hører nogle ord som »mere« og »bedre« og »større«, men jeg hører altså ikke ét eneste præcist, offensivt krav fra hr. Jacob Buksti med hensyn til, hvordan Kommissionen skal arbejde fremover.
Jeg mangler også helt at høre kritik af Rådet, for i modsætning til Kommissionen og kommissærerne har hr. Jacob Buksti jo som medlem af et regeringsparti direkte indflydelse på, hvad vore ministre gør i Rådet.
Rådet har ikke påtaget sig sin del af ansvaret, hvilket jo er fremgået meget klart.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Det bedrøver mig, at hr. Jacob Buksti ligefrem bekræfter, at han er immun over for at drøfte gode forslag til, hvordan vi kan komme videre med det her.
Så må jeg sige, at hr. Jacob Buksti nu er meget tæt på at bevæge sig over i det, som salig Viggo Hørup i sin tid betegnede som det vitterlige vås.
Det vil jeg godt lige bede hr. Jacob Buksti forklare én gang til, for det er i hvert fald en teori, som ud fra almindelig dansk sund fornuft er ganske vanskelig at forstå.
Hvordan kan hr. Jacob Buksti komme til den konklusion?
Hvis man flytter magt til Kommissionen og til Europa-Parlamentet, er det da indlysende, at så fjerner man magt fra de små lande og fra Folketinget.
Det er jo meget enkelt. Hvis man tager af den magt, som allerede er overdraget til EU-Kommissionen, og fører den tilbage til Ministerrådet, styrker man Folketingets kontrol med og indflydelse på tingene.
Det er da krystalklart og fuldstændig utrolig enkelt.
Jeg synes, for nu at citere hr. Jacob Buksti, at hr. Jacob Buksti er på vej ud i noget surrealistisk.
Ministeren er på vej til at rode sig ud i et kæmpeproblem.
Hvis den danske regering nu udpeger og genudnævner Ritt Bjerregaard og kommer til topmødet med dette signal om, at det bare skal køre videre som hidtil - man har jo støttet Prodi som formand, og det er det, man så har at komme med - jamen så står man jo i en elendig situation, ikke mindst i betragtning af, at vi jo alle ved, at der snart kommer en ny regeringskonference, hvor folk som Prodi og de store stater vil kræve forandringer på bekostning af de små landes indflydelse i Kommissionen og i Ministerrådet med stemmevægte, på alle mulige leder og kanter en centralisering af magten.
Nu spiller man bare Prodis spil, og det gør man altså dobbelt, hvis man genudnævner Ritt Bjerregaard, som vil styrke EU-Parlamentet.
Det er et af hendes forslag, at man skal styrke EU-Parlamentet, fremskynde føderalismen.
Jeg synes, ministeren kommer til at stå i en utroværdig og svag position på det kommende topmøde.
Hvis man derimod fremlagde nogle af de forslag, som vi har skitseret: fratagelse af kommissærernes magtbeføjelser, fratagelse af initiativret, nedlæggelse af selve kommissærposterne, så ville man have noget at komme med til den kommende regeringskonference; noget med virkeligt indhold og noget, som også kunne styrke de mindre lande, styrke demokratisk kontrol, styrke parlamenternes indflydelse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-09:
Men så kunne udenrigsministeren, før han kom med et angreb her fra Folketingets talerstol, gøre sig den ulejlighed at gå ned til Socialdemokratiets ordfører og spørge, hvad der så var blevet sagt, mens udenrigsministeren var uden for den dør.
For da gik jeg på Dansk Folkepartis vegne op og sagde præcis, at de tiltag, som ministeren har redegjort for, som trækker i den rigtige retning af, at vi i højere grad får en nordisk forvaltningskultur i Kommissionen, støtter vi helhjertet.
Vi tror bare ikke, det er nok, og derfor har vi en række forslag til, hvordan man så mere grundlæggende kan komme videre.
Så bare lige en lille henstilling til udenrigsministeren om, at det måske engang imellem lige kunne være nyttigt at høre, hvad der er blevet sagt under en debat, mens man selv har været fraværende.
Så vil jeg sige, at vi som sagt skal støtte de bestræbelser, og så skal vi selvfølgelig mere grundlæggende diskutere, hvordan man så kan komme videre.
Der er det jo pudsigt at høre, at udenrigsministeren siger, at en traktatændring tager en 4-5 år.
Da vi diskuterede de institutionelle ændringer, som fremgår af den nuværende traktat i forhold til udvidelsen, sagde udenrigsministeren, at det kunne foregå over en frokost i Bruxelles.
Når man alligevel lige er forsamlet, så ændrer man lige på institutionernes rolle, så det hænger sammen i forhold til udvidelsen.
Det er det svar, udenrigsministeren har givet, når vi har sagt, at det fremgår af Amsterdamtraktaten, at der skal traktatændring til for at kunne foretage denne udvidelse, som er ønsket.
Det bliver bagatelliseret.
Når det så drejer sig om Kommissionens virke, når det drejer sig om noget, regeringen gerne vil have pakket væk fra debatten,
så er det lige pludselig noget, der tager en 4-5 år.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Når vi har stillet den her forespørgsel, er det naturligvis, fordi vi mener, at EU-Kommissionens fald skal have konsekvenser, og fordi det er uacceptabelt, at det nu ser ud til, at den faldne Kommission bare får lov til at køre videre, som om ingenting var hændt, i månedsvis.
Det kan ikke være rigtigt, at tingene efter en kort opstandelse bare skal have lov til at falde tilbage i den samme gamle slendrian med fortsat svindel og nepotisme.
Det er unægtelig det billede, der tegner sig som en mulighed i disse dage.
Efter Enhedslistens opfattelse er to ting nu påkrævet,
dels en fuldstændig oprydning i Kommissionen, dels et mere grundlæggende opgør med embedsmandsvældet i Bruxelles og hele den måde, Kommissionen er opbygget på.
Disse kommissærposter er i virkeligheden et levn fra den franske enevælde, og når der hele tiden opstår nye sager om svindel og nepotisme, skyldes det ikke bare, at der er nogle enkelte brodne kar, men så skyldes det selve den grundlæggende konstruktion, hvor en masse mennesker har en masse magt, men ingen har noget ansvar.
Derfor ønsker vi et markant dansk udspil om oprydning i Kommissionens magt.
Derfor er selvfølgelig også spørgsmålet om udnævnelse af en dansk kommissær et utrolig vigtigt spørgsmål.
Det vil være et helt forkert signal, hvis man fra dansk side genudnævner kommissær Ritt Bjerregaard til posten.
Det vil være et signal om, at det hele bare kører videre, business as usual, et signal om, at man i virkeligheden ikke mener kravet om en oprydning alvorligt.
En genudnævnelse af Ritt Bjerregaard kan ikke være et troværdigt signal om, at nu skal skeen i den anden hånd.
Jeg vil gerne her ved indledningen citere en bemærkning
af Socialdemokratiets tidligere EU-ordfører, Ove Fich,
Han skriver, at man efterlades med en følelse af, at der nu i over 4 år har været en Kommission, som ikke har evnet at skabe ordentlige procedurer for sig selv og ikke har evnet at tage fat om problematiske sager og kommissærer.
Først nu, da det er for sent, ser erkendelsen ud til at vise sig.
Og det er altså Ritt Bjerregaards erkendelse, Ove Fich omtaler.
Den kommer for sent, og den er ikke troværdig, og jeg håber, at regeringen i dag som svar på den her forespørgsel kan meddele, at det ikke er Ritt Bjerregaard, man vil udpege som dansk kommissær.
Besvarelse
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-09:
Jamen der er én ting, som hr. Keld Albrechtsen gør sig til talsmand for heroppefra, som jeg synes er særlig interessant
at hæfte sig ved her ved indgangen af debatten, også i forhold til det, udenrigsministeren var inde på, og det er, om alle de tiltag, som udenrigsministeren har nævnt, man nu vil tage i forhold til Kommissionen, med i højere grad at prøve at få en forvaltningsskik ind i EU-Kommissionens regi og alle de andre gøremål, som selvfølgelig er fornuftige og får Dansk Folkepartis fulde støtte, i virkeligheden er tilstrækkelige. Det er jo det, der er hele essensen. Er det virkelig således, at vi skal fortsætte med det mantra, at EU-Kommissionen i alle henseender bliver nødt til at bevare den fuldstændige uafhængighed og den fuldstændige enevældige kompetence til at fremsætte forslag, at vi ikke vil røre ved det
Eller sagt på en anden måde: Er det ikke nødvendigt at gå væk fra den holdning for at få ryddet op i Kommissionen?
Jeg synes egentlig, regeringen bliver nødt til at gøre sig nogle overvejelser om, at hvis man virkelig skal være sikker på, at der bliver ryddet op, så man ikke fortsat har korruption og svindel i Kommissionens regi, jamen så er det jo selvfølgelig nødvendigt at fratage Kommissionen initiativretten og dermed reelt mindske Kommissionens beføjelser.
Susanne Clemensen (CD), 1999-04-09:
Det, der får mig på talerstolen, er Enhedslistens forespørgsel her i dag, hvor man netop skriver »med henblik på at sikre Ministerrådets kontrol med den udøvende magt«.
Er det, fordi der ligger en eller anden skjult dagsorden i det her?
Jacob Buksti (S), 1999-04-09:
Jeg synes bare lidt i forlængelse af det sidste, der blev sagt, at det måske er meget betegnende for EU-debatten i Danmark og for Enhedslistens debatniveau, at under en forespørgsel, som handler om, hvad man kan oplyse om planerne for oprydning i EU-Kommissionen og en ændring af EU's institutioner med henblik på at sikre Ministerrådet kontrol med den udøvende magt, at der er det åbenbart et spørgsmål om, hvorvidt man skal genudpege Ritt Bjerregaard som kommissær eller ej.
Det synes jeg simpelt hen er for lavt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Jeg må sige til hr. Jacob Buksti, at jeg synes, det er af helt afgørende og central betydning, hvilket signal og hvilken indsats Danmark vil gøre med hensyn til at udpege en kommissær, for det er jo en beslutning, én af de få beslutninger, der er tilbage i et EU-system, som Danmark virkelig har indflydelse på, som Danmark faktisk selv bestemmer over, nemlig: Hvem skal besætte den kommissærpost?
Skal det være én, som står for den Kommission, som faldt?
Eller skal det være én, som på et troværdigt grundlag kan gå ind og være med i oprydningen?
Derfor vil jeg opfordre hr. Jacob Buksti til i stedet for at snakke udenom at komme til sagen og komme op og meddele, hvad holdningen er til det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat.
Det er den slags diskussion, vi skal have i gang, hvis det hele skal nytte noget, det er jeg meget enig i.
Det er faktisk en af de ting, vi vil gøre meget for at undgå.
Jacob Buksti (S), 1999-04-09:
Jeg synes stadig væk, det er for svagt, at hr. Keld Albrechtsen alene kan komme i tanker om, at det mest fundamentale oprydningsarbejde, der skal foregå i Kommissionen, er, at man skal lade være med at genudpege Ritt Bjerregaard.
Jeg synes simpelt hen, at det er for lidt.
Jeg synes, det var sjovere, hvis det var sådan, at hr. Keld Albrechtsen ud over at sige, at Kommissionens magt skal begrænses, på en eller anden måde kunne have forholdt sig til, hvad det overhovedet handler om, det her.
Hvordan og hvorledes
Jeg synes ikke, det hænger sammen, og bare for at berolige hr. Keld Albrechtsen, som åbenbart er i tvivl om, hvad Socialdemokratiet skulle mene om Enhedslistens forslag til vedtagelse, skal jeg gerne meddele, at vi ikke kan støtte det.
Vi mener for det første ikke, det er noget, som er til vedtagelse i Folketinget, og for det andet, at det må afhænge af de overvejelser, som foregår og som skal foregå med henblik på at få en stærk Kommission, som vi mener der skal være.
Bjerregaard
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-09:
Jeg vil gerne spørge hr. Albrechtsen, om ikke det er således, at hvis regeringen nu i dag sagde, at Kommissionens beføjelser generelt var til diskussion, altså en diskussion om, hvor initiativretten skulle placeres, en diskussion om, om Kommissionen grundlæggende stadig væk skal foregå med den her herrementalitet i forhold til de andre institutioner og i forhold til befolkningerne; hvis den diskussion stadig var i spil fra regeringens side, og hvis der var åbenhed omkring den diskussion, så var behovet for at diskutere, præcis hvilken kommissær der i givet fald blev udnævnt, unægtelig også meget mindre.
Men i og med at regeringen på forhånd lukker af for den diskussion, bliver det langt mere væsentligt og langt mere grundlæggende for, om der så bliver ryddet op i fremtiden, hvilken dansk kommissær og hvilke øvrige kommissærer der kommer til at sidde.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Det synes jeg hr. Kristian Thulesen Dahl har fuldstændig ret i.
Jeg synes, at hr. Jacob Bukstis bemærkninger jo afspejler, at regeringen her, hvad jeg ikke havde forestillet mig i virkeligheden, åbenbart er ved at rode sig ud i et kæmpestort problem, og det har hr. Jacob Buksti så ikke lyst til at inddrage Folketinget og befolkningen i en diskussion om.
Det er jo i virkeligheden det, det handler om.
Men Socialdemokratiet har åbenbart rodet sig ind i det problem, at statsministeren åbenbart seriøst overvejer rent faktisk at genudnævne Ritt Bjerregaard til posten.
Jeg vil gerne sige til hr. Jacob Buksti, at hvis Socialdemokratiet gerne vil være med til at fremsætte og få vedtaget et forslag til vedtagelse her under debatten i dag, om at man f.eks. nedlægger disse enevældige kommissærposter uden ansvar og så indretter EU's administration på samme måde som andre internationale organisationer, som et sekretariat, der står under de folkevalgtes ledelse, under Ministerrådet, så ville vi meget gerne være med til at vedtage det sammen med hr. Jacob Buksti, hvis det var det, der lå i hr. Jacob Bukstis argumentation.
Det vil jeg gerne spørge om.
Eller det forslag, hr. Kristian Thulesen Dahl stillede.
Jamen så lad os se det forslag. Det er sådan nogle ting, Enhedslisten gerne vil have med.
Og det kan vi nå, hvis der er interesse for det; vi medvirker gerne til det.
For så er vi andre naturligvis lykkelige, så sætter vi os ned og laver et forslag til vedtagelse sammen hr. Buksti.
Susanne Clemensen (CD), 1999-04-09:
Jeg vil gerne sige til hr. Jacob Buksti, at det ansvar, jeg talte om, netop var et retligt og et administrativt ansvar, ikke et politisk ansvar.
Jeg kunne forstå, at hr. Jacob Buksti i sit svar til fru Charlotte Antonsen netop fremhævede et politisk ansvar, og det er rigtigt, at så er det jo en føderation, og det er er et mere vidtgående skridt og ikke noget, vi kan forestille os på nuværende tidspunkt, sådan som EU-institutionerne fungerer indbyrdes.
Men efter den bestemmelse, man har i den nuværende traktat, og som bevares, når Amsterdamtraktaten træder i kraft, er det Rådet eller Kommissionen, der kan indbringe en enkelt kommissær for Domstolen, hvis vedkommende har begået en alvorlig forseelse.
Det er da ligesom at sige til kommissærerne, at de skal kontrollere sig selv, og det er derfor, CD mener, at Europa-Parlamentet skal kunne afsætte kommissærer enkeltvis.
Men det er et retligt ansvar, og det vil jeg gerne præcisere.