Carsten Bo Jensen (S), 2002-03-22:
To elementer i dette lovforslag drejer sig om så vigtige spørgsmål, der samtidig betyder meget for mange mennesker, at den politiske behandling fortjener den størst mulige grad af omhu.
En opsplitning er derfor den eneste rigtige måde at behandle forslaget på.
Det er ikke egnet, synes vi i Socialdemokratiet, til politisk bunkebryllup.
Derfor finder vi det rigtigt allerede nu at tilkendegive, at vi ønsker dette forslag opsplittet i mindst to dele.
Jeg vil gerne understrege, at det er vores opfattelse, at frit valg med omtanke er godt.
Det kan give en større grad
af tilfredshed for den enkelte bruger, og det er vel i grunden det, vi alle sammen mener at det bør dreje sig om.
Det er en god ting.
Det er det, vi er optaget af også i Socialdemokratiet.
I Socialdemokratiet er vi også af den opfattelse, at ingen par skal skilles ad, hvis de ikke ønsker det, selv om det kun er den ene, der er visiteret til en egnet bolig. Tilsvarende er det helt i tråd med vores opfattelse, at det skal være muligt at fastholde sit hjem, sin bopæl, selv om ægtefællen falder bort.
Vi er også af den opfattelse, at det er rimeligt, at det bliver nemmere at kunne flytte til en ny kommune.
Så set i forhold til vores udgangspunkt synes der ikke at være de store uoverensstemmelser med det fremsatte forslag, i hvert fald ikke på dette punkt og i hvert fald ikke i teorien.
Der, hvor der for os at se er problemer i dette forslag, er der, hvor vi spørger, om det reelt giver handicappede og ældre større valgfrihed, end tilfældet er i dag.
Tilflytterkommunen kan sige nej til disse nye borgere, og tilflytterkommunen kan i givet fald nægte optagelse på venteliste for disse borgere.
For os rækker det ikke langt, hvis det frie valg kun er et teoretisk frit valg.
Det gør ingen mennesker mere glade eller mere tilfredse, og det må vel være meningen med det hele.
Vi er positive over for et reelt friere valg, men der er mange uafklarede spørgsmål, som vi må forsøge at få klarhed over under det udvalgsarbejde, der skal iværksættes inden endelig stillingtagen.
En vigtig forudsætning for et godt liv er et godt hjem.
Tilsvarende er det også nødvendigt at sikre et ordentligt arbejdsmiljø for de ansatte.
Det betyder, at vi i Socialdemokratiet ønsker, at utidssvarende boliger bliver renoveret, eller at der bliver foretaget det nødvendige nybyggeri.
Derfor er vi naturligvis heller ikke imod hensigten om, at også selvejende institutioner bliver renoveret, men vi er ikke enige med regeringen i den skitserede model.
Jeg vil gerne understrege, at vi finder det helt naturligt, at hvor der gives offentlig støtte, må der altid tilsvarende følge en anvisningsret med til kommunen
, ligesom vi finder det helt naturligt, at det altid sikres, at den person med størst behov også først får anvist en bolig.
Alt andet ville være ganske urimeligt.
Derudover deler vi den bekymring, som Kommunernes Landsforening har givet udtryk for i deres høringssvar.
Her finder man det beklageligt, at forslaget i visse tilfælde gør det billigere at bygge selvejende institutioner end alment byggeri.
Således kan finansieringsmulighederne komme til at afgøre, hvorvidt der opføres private eller kommunale boliger til ældre eller handicappede medborgere.
Det vil altså sige, at kommunerne reelt fratages deres mulighed for planlægning, ligesom det forekommer uhensigtsmæssigt ikke at kunne foretage en vurdering af, hvorvidt det reelt kan betale sig at bruge penge på renovering frem for at bygge nyt.
Tilsvarende bliver det ikke mindre kompliceret for kommunerne at skulle håndtere to finansieringsmodeller, ligesom kommunerne udtrykker usikkerhed om, hvilke type boliger forslaget egentlig omfatter.
Hvad angår forlængelsen af særordningen for 4. Maj Kollegierne støtter vi med glæde forslaget, da det svarer til Socialdemokratiets lovforslag nr. L 20.
Det er vores håb med dette, at ministeren og regeringen i det hele taget vil være åben over for de her rejste problemstillinger i de kommende drøftelser.