Jytte Andersen (S), 2006-05-17:
Jeg takker for svaret og for den åbne dør, men jeg synes nu godt, at der hos ministeren kunne være en lidt stærkere aktivitet for at bevare sektoren.
Der er ikke nogen, der betvivler, at en privat forening kan gøre det ene og det andet, og der kan være forskellige motiver til det, bl.a. at man ikke vil gå ind i bestyrelsesarbejdet, eller at man vil score kassen for nu at sige det lige ud ad landevejen.
På det her område synes jeg, at der er så meget kreativitet også af negativ art fra diverse ejendomsmæglere, at det ville tjene sagen godt, hvis ministeren ikke bare havde en åben dør, men faktisk også tog initiativ til at invitere nogle mennesker, som måtte formodes at have nogle ideer til, hvordan man kan bevare sektoren intakt sammen med den tilvækst, der kommer af nye andelsformer.
Det er jo en privat forening.
Det er faktisk en privat forening, der laver sine egne vedtægter.
Og så kan foreningen skrive i vedtægterne, at den ønsker, at så og så mange skal stemme for, inden det her kan overgå til at blive til noget.
Det er et spørgsmål om vedtægtsændringer i den enkelte forening.
Men spørgsmålet er, om staten skal bestemme, hvordan man ønsker at lede en privat forening.
Det er her, jeg siger, at der måske er lidt forskel på det, man mener i oppositionen, og det, man mener i regeringen.
Vi mener ikke, at staten skal bestemme, hvornår en privat forening vil opløse sig selv.
Det er rigtigt, at man kunne lægge en højere skat på fortjenesten af salg af en andelsbolig, hvis det var det, man ville.
Regeringen har et skattestop, og vi ønsker ikke at lægge skat på bolig.
Det er forskellighederne, og det er der, bolden ligger i øjeblikket.
Nu er det sådan, at der har været en tilvækst på andelsboligmarkedet på 3.000 lejligheder, der er betydelig dyrere end mange af dem, der er blevet nedlagt, men det kan vi måske få nogle tal på.
Jeg betvivler sådan set ikke ministerens oprigtige ønske om, at der fortsat skal være en tilvækst, og at der skal være andelsboliger.
Derfor har jeg lidt svært ved at forstå den der passivitet, der ligger i ministerens svar med hensyn til, om man ikke kunne gøre noget for at modvirke tendensen, som hr. René Skau Björnsson pegede på, ved bl.a. – det er så mit spørgsmål – at man kunne, hvis man mangler ideer, prøve at tage en drøftelse med andelsboligforeningernes organisationer og spørge, om de måske har nogle muligheder og nogle bidrag til, hvordan man kan holde andelsboligsektoren intakt plus skabe den tilvækst, der kommer af nye boliger.
For det er dybest set den situation, vi gerne vil have.
Kunne ministeren ikke godt i sin overvågningsiver skærpe overvågningen lidt?
Kunne ministeren ikke tage initiativer over for de organisationer, som måske kunne have nogle ideer til, hvordan man bevarer sektoren intakt?
Det udmønter sig i, at der er nogle, der vælger at afhænde deres bolig af den ene, den anden eller den tredje årsag.
Og så er det korrekt, at man får flere penge hjem, end man havde regnet med for måske 8 eller 10 år siden, fordi værdien er steget.
Jeg har sagt, at vi holder den her sag under observation og holder Boligudvalget informeret om, hvor mange boliger der er tale om.
Men holdningen hos regeringen er klar, nemlig at vi ikke ønsker at forhindre folk i at opløse en privat forening.
Det betyder jo ikke, at døren ikke står åben hos ministeren, hvis der er nogen i andelsboligsektoren, der henvender sig.
Min dør vil altid stå åben.