Ole Sohn (SF), 2001-04-19:
Jeg vil gerne indledningsvis takke regeringen - og herunder primært selvfølgelig statsministeren, arbejdsministeren og erhvervsministeren - for, synes jeg, særdeles konstruktive og fremadrettede besvarelser, som vidner om, at det ikke bare er en nytårstale.
Man kan komme med gode ord om, hvad man gerne vil, men man har faktisk også været indstillet på at sætte handling bag en række af kravene.
Og i den forbindelse vil jeg da ikke undlade at gøre opmærksom på, at SF har været, er og vil vedblive med at være inspirator for regeringen på arbejdsmiljøområdet, og som følge deraf er vi selvfølgelig også med bag den arbejdsmiljøpolitik, som er fremlagt og er under behandling her i Tinget.
Jeg synes, at når man diskuterer spørgsmål om udlicitering og arbejdsmiljø, har der ofte været en tendens til, at man får en debat for eller imod udlicitering.
Der har været nævnt nogle af dem allerede nu, og flere vil blive nævnt senere under debatten. Men omvendt kan tilhængere af udliciteringer også komme med mange graverende eksempler på elendig offentlig ledelse og elendige forhold for offentligt ansatte.
Vi kender alle eksemplerne med rengøringsassistenterne, med buschaufførerne, som bliver trukket meget frem, og det gør de naturligvis, fordi det er de områder, som først er blevet udliciteret.
Men vi ved også, hvad konsekvensen er: Ud over at arbejdsmiljøet er blevet elendigt for de ansatte, er hospitalerne, plejehjemmene og skolerne blevet mere og mere grisede.
Det er simpelt hen ikke en rimelig måde, vi forvalter de midler på, vi har i samfundet, hverken over for brugerne eller over for medarbejderne. Omvendt er der også behov for, når vi diskuterer hele spørgsmålet om arbejdsmiljø, også det psykiske arbejdsmiljø, at man også ser på det offentlige.
Forleden havde Rapporten på DR-TV en redegørelse omkring hjemmehjælperne, hvor man fik
et indblik i, hvordan hjemmehjælpen blev organiseret i Københavns Kommune, og det er bestemt ikke anbefalelsesværdigt.
Jeg siger det ikke, fordi man skal bruge det som et argument for, at så må det udliciteres, men netop for at sige: Jamen her er det også vigtigt og afgørende, at man sætter ind for at forbedre organiseringen af de offentligt ansattes arbejdsvilkår, sådan at man kan forbedre arbejdsmiljøet også for dem, som er ansat i det offentlige.
Det er afgørende, at vi også får taget hul på den debat.
Når man begynder at stille konstruktive krav i forbindelse med udlicitering, får man jo også sat meget mere fokus på, hvilken måde man får opgaverne udført på.
For hvis man skal stille krav i forbindelse med udbud, som der nu ligger forslag i Tinget om, kommer man jo netop til at diskutere: Jamen er det rimeligt, når vi eksempelvis har lavet en arbejdspladsvurdering for en offentlig arbejdsplads, at den så ikke skal følge med, når det udliciteres?
Eller skal man ved en privat ansættelse kunne arbejde endnu hårdere og i et værre arbejdsmiljø eller under værre arbejdsbetingelser?
Så bliver det en politisk debat, hvor politikerne må stå til ansvar for handlingerne.
Dermed har borgerne også fået mulighed for at få indflydelse på, hvordan et efterfølgende byråd, Folketing skal sammensættes.
Og her får vi netop den meget konstruktive debat om, hvordan vi reelt får forbedret arbejdsmiljøet via konkrete handlinger, hvor vi sætter ind med at få lovgivning til at styrke arbejdsmiljøet, specielt i forbindelse med udliciteringer, hvor det stort set har været fraværende, men også inden for den offentlige omsorg.
Til sidst vil jeg sige: Der er ét kerneproblem mere, som vi ikke har taget fat på, og som jeg også mener spiller ind.
Det er, at vi har brugt meget tid på at diskutere også ved udlicitering: Hvordan kan den ting gøres bedre, hvor meget tid kan man sætte af til det?
Det, vi har glemt i debatten, er, at al offentlig service, om det er drevet af det offentlige selv eller udliciteret, oftest drejer sig om mennesker.
Vi har haft for lidt fokus på tiden til omsorg.
Og spørgsmålet er, om det ikke er mere gavnligt for samfundet, at vi har rengøringsassistenter, som ikke skal lave 28 parcelhuse rene om dagen, men måske kun 14, og at vi så ansætter det dobbelte antal og halverer eller minimerer arbejdsløshedskøen.
For det er jo samfundets ressourcer, vi bruger, uanset hvordan vi vender og drejer det.
Så derfor har vi nogle muligheder også for at sætte vægt og handling bag kravet om at få mere tid til omsorg og dermed også få flere hænder i arbejde med de offentlige serviceopgaver.