Pia Kjærsgaard (DF), 2002-10-03:
Indledningsvis vil jeg over for statsministeren kvittere for en generelt positiv og fremadrettet åbningstale.
Det var bestemt en fornyelse i forhold til det, som vi har været vant til den seneste halve snes år.
Yderligere har det glædet mig meget, at statsministeren i de udtalelser, han kom med til pressen efter sin tale, helt utvetydigt har slået fast, at danskerne i lang tid ikke skal belemres med folkeafstemninger i forbindelse med EU-forbeholdene.
Statsministeren har ret i, som han sagde, at det kun er 2 år siden, at danskerne klart sagde nej til euroen, og der er ikke nogen mening i, at vi igen skal til at stemme.
Det er fornuftigt, hvis regeringen virkelig vil skabe ro på det her område.
Der har været lidt uro igennem de seneste 10 måneder, lidt tvetydige meldinger, og derfor hilser vi det velkomment, hvis der kan skabes ro.
Jeg vil godt have, at statsministeren bekræfter det senere i dag.
En ting undrede mig i forbindelse med statsministerens omtale af EU - vi har været lidt inde på det her i dag - og det var sagen om udvidelsen, hvor han gættede på, hvor utrolig lidt det kostede at få en EU-udvidelse.
Det koster kun en tusindedel af den samlede produktion i EU, hævdede statsministeren.
Det er altså en lidt finurlig måde, en lidt underlig måde at gøre gætteriet op på.
En tusindedel af EU-landenes samlede produktion må faktisk være et meget stort beløb.
Jeg vil godt opfordre statsministeren til for fremtiden at lade være med at anvende sådan noget procentmystik, når han propaganderer for Østudvidelsen.
I stedet for burde statsministeren sige præcis, hvad det koster i kroner og øre; hvad det er, Danmark helt præcist kommer til at betale; hvad det kommer til at koste den enkelte dansker. Jeg vil ligeledes gøre statsministeren opmærksom på, at det er et generelt krav fra danske lønmodtagere, at Danmark efter udvidelsen på linje med Østrig og Tyskland får en 7-årig overgangsordning for at undgå, at østeuropæiske arbejdere strømmer til Danmark.
Og endelig lidt ros til statsministeren vedrørende EU: Det var glædeligt at konstatere, at statsministeren, i modsætning til det, han gav udtryk for i den tale, han holdt på Venstres landsmøde, nu helt er holdt op med at blande sig i Irlands valg og dermed det irske folks affærer.
Tak for det.
Denne erkendelse bør naturligvis betyde - hvilket Dansk Folkeparti mange gange har været inde på - at vi på et tidspunkt får amterne nedlagt. I forbindelse med den strukturkommission, der nu nedsættes, er det dog Dansk Folkeparti meget magtpåliggende,
arbejdet ikke bør føre til forberedelse af tvangsmæssige kommunesammenlægninger.
Vi mener, at mindre kommuner kan nå langt igennem udvikling af faglige samarbejder over kommunegrænserne.
I de tilfælde, hvor samarbejde over kommunegrænserne fører til et stærkt lokalt ønske om sammenlægning, bør denne mulighed kunne benyttes, men hele tiden med respekt for det kommunale selvstyre og på grundlag af en lokal folkeafstemning.
Så vil jeg godt understrege, at netop nedsættelsen af strukturkommissionen må og skal medføre, at amterne nu lægger bånd på sig selv, indtil opgavefordelingen ligger fast.
Til gengæld vil jeg gerne igen forsikre, at Dansk Folkeparti står last og brast med regeringen, når det gælder skattestoppet.
Storm P., som jo har sagt så meget klogt, sagde engang, at der i livet kun var to ting, man kunne være sikker på, skatteforhøjelser og døden, idet han dog tilføjede, at disse ting beklageligvis optræder i omvendt rækkefølge.
Det ville have overrasket og sikkert også glædet Storm
P., at danskerne nu har haft skattestop i næsten et helt år. Det er jo ganske usædvanligt på de her breddegrader, og det synes jeg man skal tage med, når man nu kommer ind på denne her skattediskussion.
Tænk engang, skatter og afgifter er ikke steget i næsten 1 år!
Det er jo epokegørende.
Det pudsige er, at når den socialistiske del af Folketinget omtaler skattestoppet, betragtes det som noget utrolig negativt.
Skattestoppet bliver kaldt en klods om benet og et snærende bånd, mens den reaktion, man møder rundtomkring i landet, er helt modsat.
Derude oplever man faktisk skattestoppet som en utrolig lettelse, noget, som man aldrig nogen sinde havde troet var muligt.
Det koster jo faktisk at lave et skattestop.
Og selvfølgelig skal man også hele tiden, når man omtaler skattelettelser, som der også er behov for, nævne de områder, hvor man vil finde nogle besparelser. Det er hårdt, ingen tvivl om det, men det er sandheden, at skattelettelser naturligvis bør betyde besparelser andre steder og ikke bare omlægninger, sådan som nogle af partierne har været inde på.
Og så skal det vel at mærke sikres, at besparelserne ikke kommer til at ramme de svageste borgergrupper.
Med den megen debat, der har været om dyrevelfærd - og godt for det - bl.a. i forbindelse med de rædselsfulde dyretransporter, var det skuffende for Dansk Folkeparti, at statsministerens åbningstale ikke indeholdt et eneste ord om dyrevelfærd.
Jeg må anerkende, at regeringen i løbet af 2002 har vist sin velvilje over for Dansk Folkepartis krav, men dyretransportområdet er et af de områder, hvor regeringen går alt for meget på listefødder for ikke at genere EU.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, som jeg har gjort det før, at vi er villige til at udnytte det alternative flertal i Folketinget for at få vores krav om dyretransporter gjort til dansk lov.
Dansk Folkeparti anerkender, at regeringen i sin første tid har lagt vægt på at forhøje strafferammerne for vold og voldtægt.
Det var sandelig også på tide.
Jeg konstaterer også fra statsministerens tale, at man vil have mere politi på gaderne, og det kan jo kun glæde.
Det skaber en enorm tryghed for borgerne, når der er politi på gaden, og jeg vil opfordre regeringen til at gøre en indsats for at få flere politifolk skubbet væk fra papirarbejdet og ud på gader og stræder - måske også skubbet væk fra de vogne, hvor de skal sidde og overvåge, om folk nu overholder fartgrænserne.
Det er noget, som selvfølgelig skæpper i regeringens kasse, for det er - som det har været udtrykt, også da regeringen var i opposition - en pengemaskine.
Jeg tror, at politifolk gør langt, langt mere gavn, hvis de er ude på gaderne for at sørge for, at der er lov og orden, og at borgerne kan færdes trygt.
Jeg må også sige, at med hensyn til rockerne synes jeg, at regeringen har været noget spagfærdig.
Det var også et område, som vi manglede lidt i statsministerens åbningstale.
Ikke mindst de seneste dages debat har jo gjort, at det er meget aktuelt.
Ren idyl efter et par somre, hvor HA og Bandidos havde myrdet hinanden rundtomkring på gaderne.
Vi var faktisk nogle stykker, der allerede i samme time advarede om, at det idylliske overfladebillede af to fjender, der rækker hinanden hånden, ikke ville betyde, at det modbydelige gangstervælde, som de to organisationer med deres medløbergrupper havde skabt, ville ophøre.
Rockerfreden betød da også det, vi frygtede: Hells Angels og Bandidos fik delt Danmark imellem sig.
8.000 gange inden for den seneste snes år er danske rygmærkeforbrydere dømt for grov kriminalitet, og kriminaliteten vokser stadig og breder sig med foruroligende hast igennem landet.
Hells Angels og Bandidos har sat deres uappetitlige visitkort på det hele.
I årevis har vi jo i Dansk Folkeparti sådan nærmest ligget på knæ for diverse justitsministre og partier i Folketinget for i overensstemmelse med grundloven at få opløst Hells Angels og Bandidos samt deres medløberbander.
Og så må vi nok sige, at vi faktisk havde forventet, at vi hos en konservativ justitsminister havde mødt mere håndfasthed.
Det gælder også på mange andre områder.
Der har justitsministeren og dermed regeringen naturligvis vist en umådelig svaghed.
Jeg vil spørge statsministeren, om han er tilfreds med indsatsen mod rockerne.
Statsministeren brugte i sin tale den teknik, at han for hvert emne fortalte, hvad man havde lovet, hvad man havde fået gennemført, og hvad der yderligere skulle ske af forbedringer.
Jeg synes sådan set, som jeg har været inde på, at det generelt var en god tale.
Og så vil jeg bare her i al stilfærdighed fra Folketingets talerstol sige til statsministeren, at uden Dansk Folkeparti havde det jo set dårligt ud.
Jeg kan godt forstå, at statsministeren i sin åbningstale bryster sig af, hvad regeringen har gjort.
Jeg forstår sådan set også godt, at statsministeren ikke kan stå og sige i en åbningstale: Det meste er sammen med Dansk Folkeparti.
Men det er jeg jo i min gode ret til at gøre, og det være hermed gjort.
Så er der lige det med udlændingene.
Dér er jo lige den undtagelse i statsministerens tale.
Statsministeren kom som sagt ind på det, man havde lovet, det, der var forbedret, og så hvad der yderligere skulle ske.
Men der manglede noget i forhold til udlændingelovgivningen.
Hvad skal der ske af yderligere forbedringer, altså ud over at en hel masse indvandrere skal i arbejde?
Det lyder godt.
Arbejde er godt, bestemt.
Det aktiverer, og det sætter folk i gang.
Det gør, at man kan tjene nogle penge.
Det gør, at man kan klare sig selv.
Men det kræver, at de indvandrere, der kommer ud på arbejdsmarkedet, også er modtagelige for dansk kultur og dansk mentalitet, og at de frem for alt selv er ivrige efter at komme i gang, men også at de kan noget.
Og der ved regeringen godt, at langt, langt de fleste af de fremmede, der kommer ind over Danmarks grænser, er nogle, der ikke kan ret meget.
I mange tilfælde er de analfabeter, i mange tilfælde er de folk, der har et helt, helt andet syn på tilværelsen.
Og desværre er de i meget, meget få tilfælde folk, der umiddelbart kan gå ud på arbejdsmarkedet.
Jeg synes, det er noget naivt af regeringen - for at sige det ligeud - hvis den bare forventer: Bare ud på arbejdsmarkedet!
Og så lagde jeg godt mærke til det påbud, der næsten lå fra statsministeren, da han senere var i tv om aftenen, for nu var det så erhvervslivet, der skulle træde til.
Nu er det erhvervslivet, der skal være åbent, nu er det erhvervslivet, der bare skal sige: Vi vil også være med til det her.
Det er det da delvis også, men det er os herinde, der har ansvaret.
Antallet er det afgørende, som vi har diskuteret så meget her i de sidste par måneder med god akkord fra et andet parti, Socialdemokratiet, og hvor der slet, slet ikke er nogen tvivl om, at det er antallet, der er afgørende for, hvordan vi får samfundet til at fungere med et kontingent udlændinge, der fortsat kommer til landet.
Det er ikke den enkelte, det må jeg understrege, men det er alene antallet.
Statsministeren sagde meget kort i sin tale: Før valget lovede vi at stramme udlændingeloven, det er nu gennemført, slut.
Men sådan mener vi ikke klaveret spiller.
Vi er naturligvis tilfredse med, at det efter 20 års katastrofeudvikling på dette område i foråret endelig - bestemt ikke mindst som følge af presset fra Dansk Folkeparti og fra tusindvis af danskere - lykkedes at få bremset op. Men vi er altså kun lige begyndt.
Der kommer fortsat mange flygtninge til Danmark, og der bliver fortsat sendt alt for få hjem.
Da vi lavede udlændingeaftalen med regeringen, var det en del af aftalen, at aftalepartierne skulle evaluere udviklingen, således at vi ville kunne stramme yderligere op.
Disse nye forhandlinger med regeringen skal vi også i gang med.
Det står der udtrykkeligt i aftalen, og det er en god ting.
Man skal ikke hvile på laurbærrene.
Vi ser fortsat frem til, at vi kan tage endnu et skridt frem mod at normalisere forholdene i Danmark, og dét er værd at understrege.
Det er faktisk det normale, vi skal tilbage til, når det gælder udlændingepolitikken i det her land.
Det er det unormale, det abnorme, der har været gældende herhjemme siden den katastrofale ændring af udlændingeloven i 1983.
Man kan godt sige - det er vi meget, meget tilfredse med og lykkelige for i Dansk Folkeparti - at landet nu så småt er
ved at blive normaliseret.
Først og fremmest skal vi altså nu i gang med at hjælpe flygtningene - dem der kan - tilbage til deres hjemland.
Det har været meget inde i debatten, og der er ved at komme en løsning for afghanerne, men det drejer sig også om bosniere, om somaliere og i næste ombæring om irakere og om de palæstinensiske arabere.
Hjemsendelserne skal i gang, og det skal de nu.
Jeg synes, vi mangler en bekræftelse fra Folketingets talerstol på, at det også indgår i regeringens overvejelser, at det ikke alene bare er at modtage og integrere og få ud på arbejdsmarkedet, men at de, der ikke længere har behov for at være her, så skal vende hjem igen, hvis der er nogen som helst mulighed for det.
Jeg vil godt sige, som det er sagt så mange gange fra denne talerstol: Flygtninge skal ikke gøres til indvandrere, og jeg må advare regeringen meget imod, at det sker.
At man synes, at i samme øjeblik der kommer en flygtning over grænsen, så går hele apparatet i gang for at gøre vedkommende til indvandrer.
Så udhuler man totalt det, der hedder flygtningepolitik, flygtningebegrebet.
Man må aldrig nogen sinde vænne sig til, at en flygtning skal blive en indvandrer. Jeg vil i den anledning sluttelig spørge statsministeren eller integrationsministeren: Hvilke planer har regeringen med hensyn til at påbegynde hjemsendelser af flygtninge, der ikke længere har behov for at være i Danmark?
Og hvornår forventes det påbegyndt?
Vi må se, når der kommer et forslag til en skattereform, hvordan regeringen har tænkt sig at finansiere den.
Det fik vi en lovning på fra statsministeren i åbningstalen.
Det var ikke, fordi jeg syntes, der var så meget at hænge det op på, men det var dog en åbning i forhold til det, vi tidligere har hørt. Men der skal slet, slet ikke herske tvivl om, at Dansk Folkeparti støtter skattestoppet, at vi støtter det i den kommende samling, at vi synes, det er fornuftigt.
Og som jeg gjorde rede for i min ordførertale, føler vi, at der er stor succes med skattestoppet.
Alene det, at man, når girokortene på alle de ting, som vi skal betale til, kommer ind ad døren, ikke skal forvente, at nu er afgifterne altså steget igen, tror jeg har været en lise for den almindelige borger.
Jeg skal også understrege kraftigt, at for Dansk Folkeparti er det meget afgørende, at der er et økonomisk råderum, at vi ikke bare sådan knipser med fingrene og siger, at nu skal der være nogle skattelettelser uden at påvise, hvor der skal være nogle besparelser.
Der skal ikke være en omlægning.
Vi mener, der skal være direkte besparelser, når der skal være en skattereform.
Og det må vi så se, når den tid kommer.