runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-11:
Jeg skal ikke gå ind i en argumentation, som tidligere har været ført til næsten hudløshed omkring dette forslag, kun sige om det med tryllekunster: Jamen hvordan var det egentlig i den socialdemokratisk ledede regerings tid?
Da gennemførte man den ene skatte- og afgiftsforhøjelse efter den anden uden at - påstod man - det havde større betydning for den enkelte lønmodtager.
Altså pas nu på, pas nu på med den slags!
Til fru Line Barfod om det der med, at vi vælter opgaver og byrder ud på kommunerne: Jeg vil bare i al stilfærdighed gøre opmærksom på, at den vækst, der er foregået i det danske samfund i de sidste 2 år, først og fremmest er sket i kommunerne; antallet af ansatte i kommunerne er steget.
Så jeg synes, man skal passe på ikke at bruge en argumentation, som ikke har hold i virkeligheden.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Jeg vil gerne først over for fru Charlotte Dyremose beklage, hvis jeg kom til at bede fru Charlotte Dyremose om at gå på talerstolen om TDC-sagen; det var ikke min mening.
Jeg ville bare gerne have, at fru Charlotte Dyremose kom på talerstolen for at forsvare Konservatives holdning omkring børnefamilieydelsen og den generelle prioritering om at lave milliardskattelettelser og så tage fra børnefamilier. Til skatteministeren: Uanset hvor meget man kan bebrejde Socialdemokraterne, at der blev åbnet mulighed for at forhøje daginstitutionstaksterne, så kan skatteministeren vel ikke løbe fra, at det er den nuværende regering, der i den grad skærer ned over for kommunerne, og derfor vælger mange kommuner desværre den løsning at hæve daginstitutionstaksterne.
Vi mener, man burde bryde skattestoppet i stedet, burde bryde de snævre økonomiske rammer og sikre en ordentlig velfærd.
Men det er altså regeringen, der laver så stram en økonomi, så der simpelt hen ikke er råd til en ordentlig velfærd ude i kommunerne.
Sandy Brinck (S), 2003-12-11:
Jeg har hæftet mig ved, at skatteministeren sagde, at det her intet havde med skattestoppet at gøre.
bare, at det her lovforslag ligger i Skatteministeriet.
Men hvis vi så tager udgangspunkt i, at skatteministeren er den, der kan definere skattestoppet, så vil jeg spørge skatteministeren, om det så også betyder, at vi kan ændre på reguleringen af topskatten, sådan at de rige kommer til at betale noget mere.
Ville det også være noget, der faldt uden
for skattestoppet?
Jeg skal så bare sige - vi har været inde på det tidligere i debatten - at vi faktisk er stolte over, at vi i vores regeringstid skabte rigtig mange daginstitutionspladser.
Morten Homann (SF), 2003-12-11:
Jeg vil opfordre skatteministeren til at tage kontakt til Venstres ordfører, for jeg tror sådan set, at der kunne komme
et meget godt show ud af det, hvis de to tryllekunstnere rejste rundt sammen, for skatteministeren gentager den samme vildfarelse, som Venstre har prøvet at markedsføre gennem hele det her lovforslags behandling, nemlig at der sådan set ikke bliver taget noget fra nogen.
Skatteministeren siger: Børnefamiliernes økonomi bliver ikke forringet af det her.
Så vil jeg godt spørge: Hvis ingen mister noget, hvordan i alverden får man så lavet den tryllekunst, at man til sidst står i den anden ende med 170 mio. kr. i hånden?
De 170 mio. kr. må komme et sted fra, og kommer de ikke lige præcis fra børnefamilierne?
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-11:
Jeg skal ikke gå ind i en dialog med hr. Buksti om de meget personligt relaterede udsagn, han kommer med, kun stilfærdigt henvise til den debat, der har været omkring hele skattetryksdiskussionen, som hr. Buksti og jeg jo har haft lejlighed til at føre både i Folketingets spørgetid og også i skriftlig form. Jeg tror nok, at det står klart for de fleste, at man under den socialdemokratisk ledede regering selvfølgelig både oplevede ting, der gik den ene vej, og ting, der gik den anden vej, ja.
Det, der gik den anden vej, var specielt de grønne afgifter, og hvem var det, det ramte?
Det var specielt de lavest lønnede, fordi de vendte den tunge ende nedad.
Og lad mig så endelig endnu en gang understrege, at dette lovforslag jo ikke indebærer, at børnefamilieydelsen sættes ned, tværtimod vil børnefamilieydelsen i 2004 være højere, end den var i 2003.
Børnefamilieydelsen bliver ikke mindre i 2004 end i år; den bliver altså større.
Til allersidst til fru Barfod: »Nogle få flere i kommunerne«; jeg tror, det var det udtryk, fru Line Barfod anvendte.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at der er tale om ca. 11.000 flere ansatte de sidste 2 år i den kommunale sektor i Danmark.
Stort set hele væksten i det danske samfund er gået til serviceydelser i den kommunale sektor, afskaffelse af ventelister og en lang række andre ting.
Sandy Brinck (S), 2003-12-11:
Fru Charlotte Dyremose har fuldstændig ret i, at vi er politisk uenige, og vi derfor også havde en lang og grundig debat af det her lovforslag under førstebehandlingen, og vi tager den gerne en gang til.
Jeg synes, diskussionen om, hvorvidt man får mere i kroner og øre, er en halv sandhed at komme med; for det har fru Charlotte Dyremose selvfølgelig ret i, men hvad hjælper det, hvis alt andet bl.a. daginstitutionspriserne stiger med det dobbelte?
Regeringen siger jo netop selv, at nu skal vi til at indrette det her sådan, at det passer til de reelle udgifter, børnefamilierne har, og så vælger man fuldstændig at se bort fra den allerstørste udgiftspost for børnefamilierne.
Fru Charlotte Dyremose kan da ikke komme uden om, at 170 mio. kr. kommer et sted fra.
Det her er ikke hypotekbanken.
De kommer et sted fra, og svaret er naturligvis, at de kommer fra børnefamilierne.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-11:
Vi har jo haft debatten før, så jeg skal undlade at gøre den meget længere, men jeg bryder mig dog ikke helt om, at der nærmest bliver insinueret noget andet end det, der er virkeligheden.
Derfor føler jeg lige, at det er nødvendigt her at slå fast over for fru Sandy Brinck, at politisk uenighed eller ej så må vi være enige om, at børnechecken næste år i kroner og øre bliver større, end den var i år.
Det, der udelukkende er tale om, er, at væksten - altså det, at den bliver større - bliver mindre, end den ville have været uden den ændring, der bliver lavet.
Så der er altså ikke tale om, at der bliver taget noget af børnechecken.
Det er blot et spørgsmål om, at den ikke stiger så meget, som den kunne have gjort.
Det håber jeg, at fru Sandy Brinck trods politiske uenigheder, og det er jo helt ærligt og redeligt, dog vil være så venlig at komme herop og bekræfte er sandheden, og så kan vi diskutere på den baggrund.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-12-11:
Jeg kunne altså ikke stå for den sidste bemærkning: Hvis der er for mange unge, der ikke får det kort, så mister ordningen sin betydning.
Nej, så er der bare en masse unge, der ikke kan købe alkohol og tobak, og det sker der efter min mening strengt taget ikke så meget ved.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-12-11:
Ligesom de foregående partier kan også Det Konservative Folkeparti tilslutte sig lovforslaget.
Derfor er vi meget glade for, at vi nu i fællesskab - lader det til - kan sætte en grænse på 16 år for køb af tobak
i detailhandelen og hæve aldersgrænsen for køb af alkohol fra 15 til 16 år. Det er vigtigt, som der står i fremsættelsestalen og også i bemærkningerne, at der sker en effektiv og konsekvent håndhævelse af aldersgrænsen, og det mener vi passende kan ske ved det legitimationskort, som der er lagt op til at kommunerne skal kunne udstede efter bestemte retningslinjer og med fuld brugerbetaling. At det kan lade sig gøre at håndhæve det, tror jeg at nogle af os har registreret, hvis vi har været så heldige at være i USA.
Min mand og jeg besøgte for 3 år siden
vores dengang 27-årige søn, der var under uddannelse i Florida, og hver gang vi kom ind i et supermarked og skulle købe et par flasker vin til vores fælles middag om aftenen, blev vores 27-årige søn spurgt, om de måtte se hans legitimation, for de ville lige være helt sikre på, at han var over 21 år. Selv i officersmessen på det sted, hvor han var under uddannelse, bad de om at få sikkerhed for det.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-11:
Da vores ordfører, fru Sophie Hæstorp Andersen, ikke kan være her, skal jeg på hendes og partiets vegne give udtryk for partiets holdning, og den er, at tobak, alkohol og børn ikke hører sammen.
Sundhed og livskvalitet afhænger af mange ting: at have det godt i selskab med andre, at klare sig godt i skolen, føle, man slår til osv.
Mange steder kan vi gøre noget for at undgå sygdom og skader.
Når det gælder børns og unges trivsel og livskvalitet, er der mange steder at tage fat.
Der skal skabes sundere rammer i skolen, fritidslivet og i lokalsamfundet.
Når vi får viden, må vi også handle som politikere, som forældre eller som interesserede medborgere.
Vi kan ikke bare læne os tilbage med armene over kors og henvise til forældres ansvar.
Der er for mange forældre, der faktisk mangler viden om sundhed og f.eks. alkohol- og rygevaner hos de helt unge.
Om rygning: Det er en smitsom vane, og det er først og fremmest kammeraternes rygevaner, der har betydning for, hvorvidt et ungt mennesker bliver ryger.
Tager man den viden, og det vil jeg springe over her, men bare nævne, at så viser alle undersøgelser jo, at jo tidligere man begynder at ryge, jo tidligere og jo nemmere ender man som storryger.
Det var derfor, vi fra Socialdemokraternes side fremsatte et beslutningsforslag her i foråret, hvor vi foreslog en aldersgrænse for salg af tobak for børn under 15 år.
Det mener vi ikke kan stå alene, det skal følges op af en række initiativer. Med hensyn til alkohol har vi jo tæsket rundt i det emne i nogle timer nu.
Vi er enige i, at aldersgrænsen var og stadig væk er en del af den forstærkede indsats over for de unges alkoholforbrug.
Derfor kan vi støtte lovforslaget om at hæve aldersgrænsen til de 16 år.
Det har vi også været inde på, og vi har også været inde på bl.a. det med alkoholsodavand osv.
Det drejer sig bl.a. om, at der bør være nogle muligheder, eller at der skal være nogle muligheder, for at unge rygere kan få tilbud om hjælp til et rygestop, der er målrettet deres aldersklasse, og det sidste er nok det vigtige af det.
Vi er glade for, at regeringen nu vil tage initiativ til, at der laves et legitimationskort til de unge, så det bliver nemmere at håndhæve aldersgrænser, men vil gerne spørge lidt ind til, hvordan det skal udføres i praksis.
Det må vi jo gøre i udvalget.
Og så ville vi egentlig blive godt tilfredse, hvis vi i dag kunne opnå tilsagn om, at ministeren vil tilkendegive, at vi kunne evaluere loven om f.eks. 2 år, således at vi kan finde ud af, om vi har grebet indsatsen rigtigt an.
Jens Christian Larsen (V), 2003-12-11:
Som indenrigs- og sundhedsministeren sagde under det foregående punkt, er der en klar sammenhæng til det punkt, som vi nu skal behandle.
Det er jeg meget enig i, og jeg kan efter at have lyttet til debatten ikke forestille mig andet, end at forslaget vil få en meget let gang frem til endelig vedtagelse.
Lovforslaget er efter Venstres opfattelse et initiativ, som vi forventer vil kunne føre til en ændring i hele samfundets holdning til unges debut på alkohol- og tobaksområdet.
Lovforslaget vil derfor også uden tvivl forstærke den allerede konstaterede positive virkning af forbuddet mod butikssalg af alkohol til børn under 15 år, som blev indført i 1998.
Vi finder den fælles aldersgrænse på 16 år velvalgt og passende, idet denne aldersgrænse netop markerer overgangen
mellem folkeskolen og ungdomsuddannelserne
Lovforslagets bestemmelser om muligheden for erhvervelse af et legitimationskort vil forstærke den allerede omtalte virkning af en 16-års-aldersgrænse.
Butikspersonalet får herved et redskab til at kunne leve op til lovens krav på en enkel og effektiv måde.
Det er derfor også en naturlig konsekvens, at loven indfører en skærpelse af det nuværende bødeniveau ved gentagelse af overtrædelser af salgsforbuddet.
Endelig kan Venstre også tilslutte sig, at loven danner grundlag for, at Danmark kan ratificere WHO's rammekonvention om tobakskontrol.
Vi vil derfor anbefale lovforslaget til videre behandling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-11:
Jeg har bestemt ikke noget ønske eller nogen ambition om at undgå at reflektere over det, som hr. Poul Qvist Jørgensen har været inde på; det er alene knappernes blinken, der afgør prioriteringen her.
Jeg er meget enig i, at man skal have en holistisk tilgang til tingene, idet jeg nok tror, at det er et fremmedord, der betyder noget i retning af, at det skal være sådan helhedsorienteret, og hvis jeg har forstået det rigtigt, så er jeg meget enig i det.
Det er sådan set også det, jeg har appelleret til hele vejen igennem: at vi netop får den der bredere debat.
Derfor er det da også i orden altså; der er jo ikke noget forbud mod at diskutere behandling.
Og så siger jeg: Er det nu hensigtsmæssigt at lade det stå i vejen for i øvrigt i enighed at sende de signaler, der er markant enighed om?
Skillepunktet er jo det med proces.
Regeringen har været med til at tage et ansvar for at bruge betydelige summer i forbindelse med udmøntningen af satspuljen til at øge behandlingskapaciteten bl.a. med henblik på at få afdækket: Hvad er det for behandlingsformer, der virker? Hvad er det for en efterspørgsel, der vil være?
Hvad er dermed også den beregnede økonomiske effekt, hvis man vil tage det næste skridt? Det kan godt være, hr. Villy Søvndal synes, det er positivt at give tillægsbevillinger - det medgiver jeg gerne at hr. Villy Søvndal sikkert synes - men vi, der som en del af vores virkelighed har den fordring på os, at tingene skal hænge sammen, er jo altså ikke i stand til at kaste os ud i eksperimenter, hvor vi bare slipper noget løs uden overhovedet at have gjort os en tanke om: Hvad er den økonomiske effekt?
Det er jo derfor, vi i fællesskab har taget et ansvar for at løbe nogle ting i gang, for at se, hvad der virker, og for at se, hvad det er for en økonomisk ramme, det eventuelt skal håndteres inden for.
Det er jo derfor, vi måske synes, det er lidt utidigt, at den politiske enighed, der var i den kreds, nu lige skal have sådan et tryk videre, som i virkeligheden sender forkerte signaler, og som alene tjener det formål at prøve at udstille en uenighed, der ikke er der, sådan at hr. Villy Søvndal fortsat kan gøre det, han er god til, nemlig at tage patent på alt det rigtige, på den rigtige virkelighedsopfattelse, etc.
Det falder vi ikke på halen for.
Derfor en appel, også til Socialdemokraterne, som, hvis man jo ellers med alle de år, man har haft til det, virkelig vidste, hvad der virkede og sådan noget, jo for længst havde løst problemerne.
Jeg tror, at hr. Poul Qvist Jørensen vil være enig med mig i, at tingene er mere komplekse end som så, og derfor er det jo altså vigtigt, at det bredest mulige flertal i Folketinget finder sammen omkring det her.
Det var sådan set bare det, der var appellen. Vedrørende valget mellem det snævre og det brede: Nu er det jo ikke synet, vi snakker om, for ellers ville jeg sige, at jeg overlader det med det snævre fuldstændig til hr. Villy Søvndal.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-11:
Det ser ud til, at det er helt umuligt for mig at trænge igennem, og det skal jeg da beklage.
Men jeg er nødt til så at spørge igen: Hvad er det lige, der er galt med, at man prøver på at anskue tingene i dagens tema, alkoholproblematikken, noget mere holistisk, noget mere i en bredere sammenhæng, prøver på at kigge på det psykologisk, socialt osv., prøver på ikke bare - det er vigtigt - at tale forebyggelse, ikke bare tale unge, men prøver på at anskue det noget bredere?
Uanset hvor godt vores prævention, vores forebyggelsesarbejde lykkes - det lykkes faktisk ret godt, og det skal vi være glade for - hvorfor må vi så ikke tale behandling i dag?
Og hvorfor må jeg heller ikke få svar på, hvornår ministeren har tænkt sig at begynde at drøfte den del af det med os?
Marie Daugaard (SF), 2003-12-11:
Det, jeg tænker på, er, at det bliver svært for de butiksansatte, hvis der stort set ikke er nogen unge, der har det kort.
Så bliver det svært for dem at modstå det pres.
Det var det, jeg mente med det.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Ministeren siger, at hvis man gerne vil give skattelettelser til en række borgere, så kan man ikke samtidig give til frivillige organisationer og andet.
Nu kan man jo sige, hvis ministeren gerne vil se tingene i sammenhæng, at det jo ofte er sådan, at det, hvis man ser på den samlede samfundsøkonomi, kan betale sig,
vil jeg gerne sige til ministeren, at lave forebyggende arbejde, som som regel ikke koster så meget, frem for senere at skulle betale for alle de skader, der sker. Så hvis ministeren gerne vil se tingene i sammenhæng, burde ministeren faktisk bevilge nogle penge til forebyggende arbejde og behandling i stedet for senere at skulle betale for alle de dyre skader, der kommer, hvis folk først er ude i alkoholmisbrug og deres børn får problemer og skal anbringes osv. Med hensyn til børnefamilier, og at man er nødt til at skære der, så er det, man giver penge til i øjeblikket, jo altså ikke i særlig høj grad børnefamilier.
Dem, man giver penge til, det er altså de allerrigeste i dette land.
Tove Videbæk (KD), 2003-12-11:
Nu skal jeg nok lade være med at snakke mere om økonomi, for det har vi jo gjort en hel del,
men jeg vil gerne høre ministerens holdning til det, der står i Kornumrapporten vedrørende kommunernes medvirken og bevillingsnævnene osv., osv. Som grundlag for redegørelsen lå jo bl.a. Kornumrapporten, og hvilken holdning regeringen havde til de forskellige anbefalinger i Kornumrapporten, og i Kornumrapporten anbefales det jo, at der foretages en systematisk organisering af indsatsen på alkoholområdet i kommunerne, hvilket f.eks. kan omfatte bevillingsnævnenes opgaver, og ligesådan siger Politimesterforeningen, at der bør ske en udbygning af bevillingsnævnene, således at der findes bevillingsnævn i alle kommuner.
Hvad er ministerens holdning til det?
Ville det ikke være en god idé at få bevillingsnævn, sådan at vi fik lidt mere styr på det?
Så ville det jo være kommunerne, der styrede det, men der kom alligevel lidt mere styr på det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-12-11:
Også her vil jeg gerne starte med at tage udgangspunkt i fru Line Barfods indlæg.
Komplimenterer for komplimenterne og returnerer dem.
Jeg er sådan set meget glad for, at Enhedslisten i modsætning til hr. Villy Søvndal anerkender og erkender, at der er sammenhæng i tingene, altså at man ikke bare kan sige: Nu diskuterer vi lidt alkohol her, og så handler det bare om noget behandling og nogle flere penge, og så er det løst, og en anden dag diskuterer vi noget andet - man vil lukke hjemmeværnet, kan jeg forstå - men ligesom accepterer tankegangen om, at der skal være en sammenhæng i det, vi gør.
Det er jeg meget glad for.
Det kan så meget vel være, når vi går ind i en tættere diskussion, at det viser sig, at vi vil se forskellige sammenhænge.
Men at det ligesom er et grundlæggende vilkår for de politiske debatter, at man ikke bare fra område til område til område skal dømmes på, hvad der selvstændigt er af penge dér, men at det skal ses i en sammenhæng, det er vi enige i. Jeg bliver nødt til at sige, og det bliver så næsten en gentagelse - og derfor skal jeg bare gøre det i stikord - af en debat, jeg lyttede til med interesse i formiddags, og som bl.a. involverede partiet Venstres politiske ordfører, at den generelle økonomiske politik, denne her regering fører, altså er en, der er med til at give danskerne noget frisk luft, hvor man ikke oplever, at skatterne bare stiger og stiger, hvor man ikke oplever, at grønne afgifter, der vender den tunge ende nedad, bare stiger år for år osv. Sådan er det bare.
Men så bliver det jo også nødt til at være sådan af hensyn til sammenhængen, at der er konsekvens.
Hvis man vil føre den politik på sin indtægtsside, statens budgetter, så giver det også færre penge at arbejde med.
Derfor kan man selvfølgelig også vælge en anden strategi og give alle de penge til de frivillige, de måtte bede om, og give alle de penge til kommunerne, de måtte bede om, og så gå ét sted hen og hente dem, nemlig ude i borgernes lommer.
Ville det være fremmende for en samfundsudvikling, hvor folk lever mere i harmoni med sig selv, har tid til sig selv og deres børn?
Jeg tror det næppe.
Jeg er meget enig med fru Tove Videbæk i, at samfundet også skal tage et ansvar.
Det mener jeg sådan set også var et hovedtræk i mit første indlæg, at vi skal lave regler, som understøtter de holdninger, vi gerne vil fremme, og at vi også skal tænke på håndhævelse.
Det er sådan set der, der er en stor forskel mellem den tidligere regering og denne regering, for hvor den gamle regel med 15 år i butikkerne -
det er næste punkt på dagsordenen -
jo var en ren signallovgivning, lægger vi nu op til at pakke den lovgivning ind i to ting: dels nogle sanktioner, der er af en sådan størrelse, at det har effekt, store bøder ved gentagelsesovertrædelser, dels et praktisk instrument, nemlig det identitetskort til de unge på 16 år, der gør, at butikkerne i virkelighedens verden - den ved jeg ikke så meget om, men alligevel er det det, der er målsætningen - har en mulighed for at efterleve den her regel i praksis.
Så det er jeg meget enig i.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Jeg er meget enig med ministeren og hr. Jørgen Winther i, at børnefamiliernes vilkår kan have stor betydning, og at den måde, vi indretter samfundet på, kan have stor betydning for, om folk kommer ud i bl.a. alkoholproblemer.
Det er klart min erfaring, når jeg rådgiver folk med økonomiske problemer, at en dårlig økonomi kan føre til mange former for problemer, herunder alkoholproblemer.
Hvis ministeren vil have en konstruktiv debat om, hvordan vi forbedrer de økonomiske vilkår for børnefamilierne, og hvordan vi sikrer et samfund, der er bedre indrettet, så man har god tid, når man har små børn, så vil vi meget gerne deltage i den debat.
Jeg forstår bare ikke helt, hvordan det hænger sammen med, at vi tidligere i dag har diskuteret to forslag, hvor der blev skåret ned på pengene til børnefamilierne.
Men det kan være, at ministeren ser en eller anden sammenhæng i, at man her altså synes, at vi skal sikre bedre økonomi for børnefamilierne, og at man tidligere i dag har skåret ned på børnefamilierne.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-11:
Når nu ministeren er så ophidset over, at vi åbenbart er nogle stykker, der ikke har forstået noget som helst og bare interesserer os for noget andet, så vil jeg spørge ministeren: Er det ikke rigtigt opfattet, at der i ministerens egen redegørelse, som ganske vist stammer fra 5. sundhedskontor og er fra den 24. oktober, er kæmpestore væsentlige afsnit f.eks. om opkvalificering af personale og om behandlingstilbuddene?
»Styrkelse af behandlingstilbuddet« står der direkte.
Tove Videbæk (KD), 2003-12-11:
Ministeren var både i første og anden omgang inde på, at alkohol er en del af vores kultur, som vi ikke ændrer via lovgivning osv., osv., men der er jo altså områder, hvor vi som politikere må tage ansvar på os og lave lovgivning også her, og her tænker jeg både på markedsføring og håndhævelse af forbud og også vedrørende de frivillige organisationer og behandlingsmuligheder og alkoholbevillinger osv., osv.
Der var ministeren så inde på og mente, at det var at forsimple debatten, at vi talte om de frivillige foreninger osv.
Men de frivillige, som alle jo roser for deres indsats, er jo bestemt ikke irrelevante i denne her sammenhæng, og ministeren er jo da også inde på deres betydning i sin egen redegørelse, som ligger til grund for denne her debat.
Ja, 3 mio. kr. er småbeløb i forbindelse med statskassen, men når 3 mio. kr. altså er 27 pct. af det, man får i alt, så er 3 mio. kr. altså ikke et småbeløb, så er det mange penge. Jeg vil gerne spørge, om ministeren vil gøre noget for at genoprette det tilskud, de får, enten det så skyldes
den gamle eller den nuværende regering, at de får for lidt.