runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Hald Madsen (V), 1998-10-22:
Sådan som jeg husker historien, har vi selvfølgelig ikke her i Danmark haft atomvåben og dermed heller ikke atomsprængninger; men vi har måttet acceptere, at på grund af den kolde krig og våbenbalancen har man haft atomvåben, og derfor er det vel en naturlig udvikling, når man er i gang med afviklingen af den kolde krig, at man heldigvis kan komme af med de her atomprøvesprængninger.
Men som det blev nævnt tidligere, er spørgsmålet blevet utrolig aktuelt, når vi f.eks. ser prøvesprængninger i Indien og Pakistan, og for mig at se er det udtryk for, at nu er der kommet en ny generation af lande, som ønsker at være atommagter, og det er meget foruroligende.
Man kan vel med rette sætte spørgsmålstegn ved, om denne nye generation af atommagter virkelig udviser den økonomiske og politiske stabilitet, vi kunne håbe på; det har jeg mine tvivl om.
Man kan vel også sige, at der er opstået nogle nye grupperinger, som ønsker at anvende atomvåben, men ikke er knyttet til et bestemt land.
Men det, som jeg måske synes er det vigtigste, er det miljømæssige aspekt - bedømt ud fra mine erfaringer, da jeg var i Murmansk for 7-8 uger siden og så den vanskelige situation, russerne befinder sig i med atomaffald, hvor russiske atomdrevne ubåde nærmest er vendt halvvejs rundt. Her er det største problem virkelig atomaffald, og det ser stærkt foruroligende ud.
Man har oprettet et forskningscenter
oppe ved Kirkenes, og dér sagde de egentlig noget interessant, synes jeg, nemlig at det var klart, at atomaffald var et stort miljømæssigt problem på lang sigt, men at det, der virkelig var et problem på kort sigt for det globale miljø, var atomprøvesprængninger på grund af effekten.
Derfor vil jeg sige, at det er af stor vigtighed, at man får stoppet disse sprængninger hurtigst muligt - ikke blot af miljømæssige grunde, men også som udtryk for, at man ønsker en mere fredelig verden i det hele taget.
Derfor kan Venstre altså støtte Danmarks ratificering af et altomfattende forbud mod atomprøvesprængninger.
René Skau Johansen (S), 1998-10-22:
Danmarks holdning til atomvåben og atomprøvesprængninger har længe ligget fast, og det er nok heller ikke nogen overraskelse, at vi i Socialdemokratiet derfor giver helhjertet tilslutning til dette beslutningsforslag.
Traktaten, som vi derved ratificerer, forbyder sprængning af atomvåben og andre nukleare våben, ligesom den forpligter landene til at afstå fra at medvirke til gennemførelsen af sprængninger, og Socialdemokratiet opfatter det som en selvfølge, at Danmark som medlem af FN er med i kredsen af lande, som tager klart afstand fra brugen og afprøvningen af ny teknologi inden for dødbringende og altødelæggende atomvåben.
Traktaten er et foreløbigt højdepunkt for et forslag, som har været 40 år undervejs.
Processen har været lang og er ikke blevet gjort nemmere af, at forskellige stormagter har været modstandere af et globalt forbud, så selv om den kolde krig er lagt bag os, er problematikken med atomprøvesprængning desværre stadig relevant i dag.
Vi husker alle den regionale konflikt mellem Indien og Pakistan, hvor prøvesprængninger igen blev trukket op af hatten som et udenrigs- og indenrigspolitisk skræmmemiddel, men nu ser det heldigvis ud til at være slut med prøvespræningninger, når alle har ratificeret denne traktat.
Der har været utallige forsøg med a-våben, og derfor er vi glade for den rolle, FN har indtaget i dag.
Vi står nu med en retligt bindende traktat, der skal sikre, at FN følger op på implementeringen af traktatens bestemmelser, og det er godt, at FN nu bliver en særdeles brugbar organisation i indsatsen mod atomvåben.
Det er også positivt, at der er kontrolmekanismer indbygget i traktaten, som skal sikre, at forbudet overholdes.
Disse kontrolmekanismer er et vigtigt element, for virker de efter deres hensigt, giver verdensorganisationen et klart signal om, at den ikke tolererer overtrædelser af nogen art.
Med den indgåede traktat kan vi nu for alvor håbe på et reelt forbud, som alle betydelige stater ved ratifikationen retligt forpligter sig til at overholde.
Traktaten er et stort skridt i den rigtige retning mod afspænding og fred mellem alle stater.
Der er god grund til at sige tillykke til kredsen af stater, som har opnået enighed om dette for freden og menneskeheden så centrale spørgsmål, og vi siger derfor stort ja til beslutningsforslaget.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-10-22:
Jeg takker for bred tilslutning til forslaget, men jeg var lige ved ikke at tro mine egne øren, da jeg hørte, hvordan vildfarende ideologer til højre og venstre kunne misforstå forslaget og se skjulte farer deri.
Jeg må gøre opmærksom på over for fru Jette Gottlieb, at investeringer ikke er en fjende, men en forudsætning for at udvikle de økonomiske og sociale forhold for befolkningerne i Østeuropa, og derfor står jeg helt uforstående over for den ideologisk betingede modstand mod dette forslag.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-10-22:
Også her må jeg erstatte partiets ordfører, og det er et område, hvor jeg meget gerne gør det, fordi jeg synes, det er en utrolig vigtig sag.
Kristeligt Folkeparti vil støtte denne garanti for private investeringer i Østeuropa; men det er jo lidt sjovt, at det er en garanti mod tab af politiske årsager.
Netop investeringer i det private erhvervsliv er jo den allerbedste garanti mod politisk ustabilitet og for udvikling af demokratiske samfundsmæssige forhold.
De har nemlig kun fået markedsøkonomien, men de har ikke fået alle de gode hindringer for markedsøkonomiens værste udfoldelser, som vi har været så dygtige til at udvælge, specielt i Danmark og de øvrige vesteuropæiske lande.
Netop det tror jeg er bedst, hvis de skal have en god økonomisk udvikling.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-10-22:
Fremskridtspartiet ser med skepsis på at udvide rammen og vil tage endelig stilling ved andenbehandlingen, for forholdene er jo meget usikre i nogle af Østlandene i øjeblikket og især i Rusland.
Nu er der jo ikke tale om, at det er en eksportgaranti, vi har til diskussion i dag.
Der er udelukkende tale om en garanti for de virksomheder, der investerer i Østlandene, men vi kunne godt tænke os, at de to ting på en eller anden måde kunne kombineres.
Jeg ved godt, at så er det et helt andet område, der kommer ind i billedet, og det kan vi jo ikke få indbygget i lovforslaget her.
Men vi ser med skepsis på det og tager endelig stilling ved anden behandling.
Jørgen Estrup (RV), 1998-10-22:
Det er en helt afgørende forudsætning for at stabilisere det nye Østeuropa, herunder Rusland og SNG-landene, at den økonomiske udvikling tager fart, og derfor er der jo sådan set et dobbelt formål med dette lovforslag: både at sikre udviklingen, og at danske virksomheder kan være med i den.
Det støtter vi fuldt og helt fra radikal side.
Man må jo konstatere, at garantier mod politiske forhold og politisk ustabilitet, sådan som vi stadig må forudse det i Østeuropa, kan man altså ikke skaffe sig på det normale
Derfor er det en helt naturlig ting, at det er den danske stat, der skaber grundlaget, og derfor er det også nødvendigt, at vi nu får øget garantisummen.
Vi støtter helt fra radikal side.
Klaus Kjær (DF), 1998-10-22:
Derfor er det udmærket, at man også kan lukke lidt ned og skrue op for garantier, der relaterer sig til Rusland eller lande, hvis økonomi er nært sammenhængende med Ruslands.
Det er blot 4 år siden, puljen sidst blev fordoblet, og godt nok er det en garantistillelse; men det næste spørgsmål bliver så: Hvilken garanti stilles der for de danske betalere, hvad angår lødighed og værdien af de investeringer, man garanterer for?
Spørgsmålet skal ikke drøftes i dag, men det er ikke uinteressant at gå mere ned i disse garantier og deres fremtid.
Anni Svanholt (SF), 1998-10-22:
Da SF's ordfører, hr. Steen Gade, ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne fremføre følgende: SF har støttet loven om støtte til danske investeringer i Østlandene, og vi agter at støtte denne udvidelse af garantirammen.
Det er stadig en væsentlig interesse for Danmark at opmuntre danske virksomheder til at løbe en risiko
ved investeringer i Central- og Østeuropa og SNG-området.
Specielt vil det være væsentligt i de lande, der ikke søger optagelse i EU, herunder Rusland.
I bemærkningerne til lovforslaget omtales et aktuelt stop samt en række bekymringer for udstedelse af garantier i netop Rusland og lande, hvis økonomier er nærmest sammenhængende med Ruslands.
SF vil under udvalgsarbejdet vurdere, om der fortsat er grundlag for den forsigtighed, og eventuelt prøve at fastlægge mere præcise kriterier for, hvornår der administrativt skal åbnes op for investeringer.
Selvfølgelig skal der tages hensyn til økonomiske risici, men det er jo samtidig åbenlyst, at Rusland netop har brug for investeringer, for at al økonomisk aktivitet ikke standser.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-22:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Det var den konservativt ledede regering, som i 1989 indførte garantirammen for investeringer i Østlandene til beskyttelse af uventede tab ved politiske omskiftelser.
Vi finder, at ordningen er værdifuld både for det danske erhvervsliv, som skal være med på de nye østeuropæiske markeder, og for de østeuropæiske lande, som får investeringer og arbejdspladser.
Meningen er jo at stabilisere de nye demokratier og forhindre, at de bukker under på grund af økonomiske og sociale overgangsvanskeligheder.
Vi konstaterer, at der heldigvis for alle parter ikke har været brug for træk på garantien, men det er klart, at der skal være en garantisum, som svarer til behovet.
Derfor støtter vi dette forslag.
Jens Hald Madsen (V), 1998-10-22:
Når man ser på de økonomiske kriser, som er opstået ikke blot i Asien, men også i Rusland, så må man vel sige, at denne her form for garanti kommer meget belejligt.
En udvidelsen af rammen for investeringsgarantier på 1,5 mia. kr., som netop tager udgangspunkt i direkte nyinvesteringer, hvor tabet skyldes politiske forhold.
Det var glædeligt at se, at der ikke er blevet udbetalt nogen erstatninger i forbindelse med disse investeringsgarantier, og det er på trods af, at der er foretaget store investeringer fra det danske erhvervsliv.
Det er ikke så lang tid siden, vi har fået opslagsværket »Øststøtte 1998 - muligheder og anvendelse«, hvor man kan se, at der er afsat 2,5 mia. kr. til Øststøtten over de næste 4 år.
I Venstre mener vi, det er glædeligt at se, at der bliver sat fokus på nye danske initiativer i Østersøregionen med særlig vægt på Baltikum, og jeg vil da i den forbindelse gerne sige, at det er et godt opslagsværk.
Jeg håber, at vi senere får lejlighed til at diskutere det med udenrigsministeren, ikke mindst i forbindelse med, hvad pengene så skal anvendes til.
Der kan det jo godt være, at vi måske har noget at diskutere om.
Som sagt ser vi, at det at styrke og sikre det danske erhvervsliv, så det virkelig føler, at det vil tage et initiativ, er den rette vej.
Jeg har selv under et ophold i Moskva set, hvordan det gik den uge op til valget af Primakov, hvordan en valuta kan bevæge sig fra 6 rubler for 1 dollar om mandagen til 50 rubler for 1 dollar om onsdagen
Skal vi skabe en økonomisk infrastruktur, som er grundlaget for de nye demokratier, skal der sådan nogle ordninger til.
Jeg kan ikke lade være med afslutningsvis at sige, at man tænker over, hvordan de økonomier i det hele taget kan overleve.
Man kan jo se, at der er tre økonomier:
en hvid, en sort og en bølleøkonomi, og hvis man ikke laver f.eks. garantiordninger, som sikrer, at der kommer nye investeringer, vil man aldrig kunne sikre, at der bliver en fornuftig økonomisk infrastruktur i Østersøregionen.
Claus Larsen-Jensen (S), 1998-10-22:
Siden opbruddet begyndte i Øst- og Centraleuropa og i Sovjetunionen i 1989 har Danmark ført en særdeles aktiv politik for at bidrage til landenes reformproces, herunder også for at øge investeringerne i landene.
Garantirammen for danske virksomheders investeringer i landene har været en stor succes, interessen har været stor fra danske virksomheders side, og ser vi også på Danmarks samhandel med landene, så ser vi, at det har positiv effekt både økonomisk og beskæftigelsesmæssigt i Danmark.
Garantirammen er samtidig en forudsætning for, at en række virksomheder tør foretage investeringer i disse lande og på tidspunkter, hvor der kan være stor usikkerhed og store risici.
Ordningen er derfor af stor betydning for såvel landene som for danske virksomheder.
I den aktuelle situation med økonomiske problemer i andre dele af verden, herunder også i Rusland m.fl., er det et særdeles vigtigt signal, vi fra dansk side sender ved at udvide garantirammen fra 2 til 3 mia. kr. - et signal om, at vejen fremad ikke er tilbageholdenhed om end forsigtighed, men at styrke investeringerne i de økonomier, som er trængt. Socialdemokratiet giver derfor sin fulde tilslutning til forslaget.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-10-22:
Jeg vil gerne takke for den meget enstemmige tilslutning til lovforslaget.
Vedtagelsen af dette forslag er et udtryk for almindelig anstændighed, og jeg er sikker på, at det danske Folketing selvfølgelig vil vedtage et sådant forslag.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-10-22:
Som allerede nævnt er der en tragisk baggrund for det her lovforslag, og selv om vi heller ikke er meget for særlove, så er her et tilfælde, hvor vi selvfølgelig kan støtte, at Danmark tiltræder den overenskomst om beskyttelse af gravfreden i forbindelse med »Estonia«, som er truffet, og vi kan derfor støtte lovforslaget.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-10-22:
Fremskridtspartiets ordfører på det her område er desværre ikke til stede, men jeg kan sige på Fremskridtspartiets vegne, at vi støtter forslaget om at beskytte gravfreden omkring vraget af »Estonia«. Vi ved alle sammen, at det var en tragedie, og vi skal gøre alt for at bevare god ro og orden.
Så vi støtter lovforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 1998-10-22:
Jeg takker hr. Hans Peter Baadsgaard for svaret.
Jeg vil bare sige, at Dansk Folkeparti mener, at forældrene har et utrolig stort ansvar for, at deres børn møder op til undervisningen engagerede og disciplinerede.
Jeg synes i hvert fald selv, det er noget, vi skal arbejde meget for.
Men jeg har et enkelt spørgsmål mere omkring Evalueringsinstituttet.
Vi synes, det er udmærket, at uddannelserne evalueres.
Jeg synes godt, det kunne indgå som lidt af en nytænkning.
Vi ved godt, der skal to til en tango, og kritikken kunne jo godt gå begge veje her.
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-10-22:
Et meget kort svar: Enhver lærer vil selvfølgelig, når tiden er til det, inddrage eleverne i vurderingen af den proces, de har været igennem; det er da klart.
Det er da helt oplagt, og jeg kan ikke se, at der er noget epokegørende nyt i det.
Jette Gottlieb (EL), 1998-10-22:
Da vores ordfører, hr. Søren Søndergaard, ikke kan være her,
vil jeg fremføre følgende på hans vegne: Vi har her et forslag om, at dansk erhvervsliv skal støttes af staten, når der investeres i Østeuropa, og forslaget er tænkt som en opfordring til dansk erhvervsliv til at fortsætte investeringerne og samtidig en forsikring om, at staten nok skal hjælpe, hvis man får problemer med at hente sine penge hjem, f.eks. på grund af politisk ustabile forhold, som ikke kunne forudses. I bemærkningerne står der, at man støtter dansk erhvervsliv på denne måde, fordi man dermed også er med til at støtte Østlandenes bestræbelser på at fremme deres industrialiseringsprocesser og øvrige økonomiske og samfundsmæssige udvikling.
Tidligere i bemærkningerne står der som en betingelse for garantien, at investeringerne skal ske i et Østland, der er blandt de lande, hvor der reelt er tale om en politisk og økonomisk reformproces, det vil sige, at kravet om, at man er slået ind på markedsmodellen, er et bindende krav.
Logikken er jo, at ellers er det ikke profitabelt nok for dansk erhvervsliv at investere.
Jeg studser over, at hr. Jørgen Estrup snakker om, at det vil øge stabiliseringen.
Jeg synes, at med hensyn til stabiliseringen må man sige, at det er så som så.
Vi har ikke noget imod, at der sker en økonomisk investering i Østlandene, men vi vil sikkert være ret uenige med mange af partierne i Folketinget om, hvad det er, der bør investeres i.
Stabiliteten er så som så, må man sige, hvis man ser på udviklingen i Rusland og andre SNG-lande.
Her er det min opfattelse, at den vestlige markedsmodel netop har spillet fallit og forårsaget store sociale og økonomiske problemer for befolkningen.
En lignende proces ønsker vi ikke at medvirke til, så vi støtter ikke forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-10-22:
Fordi der er de problemer, og fordi vi fra borgerlig side ikke vil sluse nogen ud, men prøve at lave
en målrettet indsats for at få alle med op,
har vi bevidst valgt - til orientering for den radikale ordfører - netto at bruge flere penge på uddannelsessystemet. I løbet af de næste tre år - jeg vil godt låne den radikale ordfører vores oplæg - bruger vi næsten 3 mia. kr. netto ekstra på uddannelsessystemet.
Det er minus vores besparelse på SU-området, som er inspireret af den radikale undervisningsminister.
Det var dér, vi fik den glimrende idé.
Der bruger vi netto næsten 3 mia. kr.
Så er det rigtigt, at vi også vil spare nogle penge på voksen- og efteruddannelsessystemet, og det er primært ved at sammenlægge nogle uddannelser og få nogle rationaliseringsgevinster ud af det.
Vi vil nemlig også målrette indsatsen dér.
Vi tror, det kan gøres bedre, og ligesom LO, ligesom mange radikale og ligesom sandsynligvis undervisningsministeren mener vi, at man kan stramme op på efteruddannelsessystemet.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-22:
Til hr. Frank Dahlgaard: Så er vi jo enige.
Vi har et fantastisk godt SU-system, og jeg kan forstå, at der heller ikke er forslag fra hr. Frank Dahlgaards side om at skære ned på det, siden han er så begejstret for det.
Og til fru Birthe Skaarup vil jeg blot sige: Jamen jeg er fuldstændig enig med fru Birthe Skaarup.
Det er en fordel, hvis man kan tage noget af sin uddannelse - især hvis den er sprogligt orienteret eller på anden måde internationalt orienteret - i udlandet.
Det er jo også sådan, at man i visse tilfælde kan tage sin SU med til udlandet, sådan som det danske system er indrettet, og det synes jeg kun er en fordel.
Så der kan vi ikke blive uenige.
Birthe Skaarup (DF), 1998-10-22:
Jeg vil lige sige, at det handler altså ikke om, hvorvidt man går ind for EU eller ej.
Det handler for os om kvalitet i uddannelsen, og det var derfor, jeg rejste spørgsmålet.
Vi mener, at kvalitet i uddannelsen for de unge eksempelvis kunne være under en sproguddannelse at få mulighed for at komme til udlandet og dermed lave en meritoverførsel til Danmark. Det kunne være et krav, og det ville skabe kvalitet eksempelvis i en sproguddannelse.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-22:
Det var da befriende dejligt at høre Enhedslistens ordfører tale negativt om ordet kvalitet, at der ikke skal laves kvalitetsrapporter, når det drejer sig om uddannelsessystemet, at ord som effektivitet og evaluering også er negative ord i Enhedslistens univers.
Sådan er det heldigvis ikke for flertallet i Folketinget i dag.
Må jeg spørge hr. Søren Kolstrup, om ikke han mener, hvis han tænker sig lidt om, at det også er i arbejderklassens interesse, at ressourcerne bliver brugt mest effektivt og økonomisk hensigtsmæssigt, også i den store sektor, der hedder uddannelsessektoren.
Hvem er det, der betaler de mange skatter, der går til uddannelse?
Det er jo ikke bare de rige.
Det er de mange.
Det er arbejderen, fabriksarbejderen og kassedamen.
Og hvis man bare skal køre en økonomi, hvor man ikke må tage hensyn til effektivitet og ordentlig ressourceudnyttelse i uddannelsessektoren, så bliver skattebyrden for kassedamen og arbejderen, dem, som Enhedslisten siger, at de taler for, endnu højere.
Jeg tror, de fleste her i salen ved, at Danmark uden sammenligning har verdens højeste uddannelsesstøtte, verdens højeste SU.
Vi er ikke et mulehår foran nummer 2
, men otte banelængder foran.
Når man i andre lande har langt større andele af årgange, der tager videregående uddannelser, er det altså mennesker, som får en mindre uddannelsesstøtte.
Det tog mig temmelig lang tid at overbevise min kone, som er norsk, om, at jeg ikke lavede grin med hende, da jeg fortalte hende, hvor stor uddannelsesstøtten var i Danmark.
Mine børn får om måneden, hvad hendes børn får om året i Norge.
Sådan er det, og uddannelsesfrekvensen er ikke mindre i Norge.
Der er andre forklaringer bag.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-10-22:
Man skal nogle gange høre meget herinde, før ørerne falder af.
Og længe leve fordommene, specielt fra fru Elisabeth Arnold.
Der er en nettoudgift på flere milliarder kroner.
Det skal jeg nok dokumentere.
Vi vil ikke, og jeg gentager - jeg tror ikke, hr. Poul Erik Dyrlund hørte efter før, måske var han ude i pausen - vi vil nemlig ikke lukke nogen mennesker ude.
Vi vil ikke, som fru Elisabeth Arnold lader til at gøre sig til fortaler for, lave en uddannelse, som prøver at gøre noget godt for alle.
Det bliver som regel lige dårligt.
Vi prøver på at hæve niveauet for alle, og det gør man altså ikke i dag, hvor 20 pct. af en årgang er marginaliseret, og hvor en meget stor del ikke får mulighed for at tage den uddannelse, som er relevant for dem.
Vi har ikke et godt uddannelsessystem i dag, og det hjælper altså ikke noget, man bliver ved med at tale udenom
og beskylde Det Konservative Folkeparti for at være lidt sær
Vi er et parti, som vil hæve uddannelsesniveauet, og de fordomme, som den radikale ordfører kommer med, holder ingen som helst vegne.
Det har hun aldrig hørt undervisningsordføreren i Det Konservative Folkeparti sige
noget om.
Birthe Skaarup (DF), 1998-10-22:
Fru Elisabeth Arnold nævnte omkring internationalisering ikke ret mange ord, og derfor er mit spørgsmål, om De Radikale er enige i at stimulere til studieophold i udlandet, hvor de studerende kan oppebære uddannelsesstøtte.
Man kunne eksempelvis tænke sig, at ved alle sproguddannelser skulle det være et krav, at de studerende har studeret mindst et semester på en læreanstalt i det pågældende hovedfags sprogområde.
Eksempelvis kunne Danmark jo også gå forrest i arbejdet for en vis europæisk uddannelses- og eksamensstandardisering for at lette en meritoverførsel.
Jeg vil godt høre, hvad De Radikale mener om det.
Susanne Clemensen (CD), 1998-10-22:
Fru Elisabeth Arnold siger, at børn skal have lov at være børn - det er jeg enig med hende i - og derfor er fru Elisabeth Arnold ikke så meget for uddannelsesplaner.
De skal i hvert fald ikke gå for langt ned i klasserne, og så langt er vi enige. I rapporten om kvalitet i uddannelsessystemet anbefaler man, at der laves uddannelsesplaner fra 9. klasse.
Mener fru Elisabeth Arnold virkelig, at det er tilstrækkeligt, at man kun laver uddannelsesplaner i 9. klasse, hvor der sker så mange andre ting, og hvor de unge i øvrigt i foråret i 9. klasse står og skal vælge, om de eventuelt vil på en gymnasial uddannelse?
I CD mener vi, at vi godt kunne starte i 8. klasse.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-22:
Til det første spørgsmål fra hr. Søren Kolstrup, hvor han spurgte, hvordan vi skal bære os ad med at kvantificere bløde værdier.
Jeg er så gammel, at jeg har gået til filosofikum det første år, jeg studerede på universitetet, og da kom jeg op i Galilei, og så vidt jeg husker var et af de spørgsmål, jeg fik, om en af hans hovedteser, der gik ud på følgende: Mål alt, hvad der er måleligt, og gør det måleligt, som ikke er det. Og det må så være mit svar til hr. Søren Kolstrup angående måling af de bløde værdier.
Til hr. Poul Erik Dyrlund vil jeg blot sige, at jeg også har lagt mærke til de tal, der er i Det Konservative Folkepartis finanslovforslag, og sådan som jeg kan konkludere ud fra det, vil man give flere penge til uddannelserne, samtidig med man vil spare omtrent det samme beløb på SU.
Det vil sige, at det, som man i virkeligheden sigter mod, er at få flere penge til brug for færre studerende, og det er jo fint i tråd med Det Konservative Folkepartis elitære politik: man vil gerne have færre igennem systemet, og til gengæld skal de forkæles.
Det er en politik, man kan have, når man er konservativ, den kan man ikke have, når man er radikal.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg blot sige: Det Radikale Venstre har ikke skiftet mening. Vi har aldrig nogen sinde været imod kvalitet.