runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Kristensen (V), 2001-05-03:
Først vil jeg gerne takke for, at denne forespørgsel er blevet stillet her i Folketinget. Det betyder meget i Grønland, at der er denne store enighed her i Folketinget.
Det er utrolig vigtigt for Grønland, at vi kan få lov til at deltage i debatten omkring missilskjoldet.
Men i Grønland er der ikke blot et ønske om at deltage aktivt i debatten, men for den sags skyld, hvis der skulle komme en konkret henvendelse til Danmark, at deltage i eventuelle forhandlinger.
Jeg var i Grønland i februar, hvor jeg tog en tur op til Qaanaaq og holdt et møde med borgerne dér.
Vi fik en snak om arbejdet som folketingspolitiker fra Grønland, men hurtigt blev debatten, snakken drejet hen på NMD.
NMD, det, amerikanerne i dag kalder for MD, Missile Defence, har skabt en masse bekymringer blandt den grønlandske befolkning, specielt blandt borgerne i Qaanaaq.
Jeg må sige, at jeg på visse punkter kan gå ind for missilforsvaret - selvfølgelig må ABM-trakaten respekteres -
De vil gerne høre nogle neutrale holdninger.
Jeg tror, det er svært i debatten om MD at tage stilling, at indtage et standpunkt.
Det kan ændre sig henad vejen, og jeg må da også ærligt indrømme, at jeg til tider har haft min skepsis, men jeg mener også, at det er farligt at stå udenfor.
Jeg mener, det er utrolig vigtigt, i og med at Grønland er en del af Danmark, det danske rigsfællesskab og derved også er medlem af NATO, at vi også sikrer et forsvar for Grønland, for det danske rige og for den sags skyld for vore allierede inden for NATO.
Derfor mener jeg, at det endnu en gang er vigtigt, at borgerne i Grønland holdes informeret, og derfor er jeg utrolig glad for, at der er så stor enighed her i Folketinget om, at grønlænderne på lige fod bliver informeret om holdningerne og ikke mindst om de eventuelle tiltag, der måtte komme, når der først er kommet en konkret henvendelse. Der er en bekymring, og bekymringen har bl.a. bundet i: Jamen vi bliver jo et mål, vi er jo naboer til Thule Airbase, siger Qaanaaq-borgerne.
Hvad hvis de skyder en atombombe ned lige i nærheden?
Og det er der ikke noget at sige til.
Når der er en stilhed, når der ikke bliver taget nogle standpunkter enten fra regeringens side eller for den sags skyld fra de grønlandske politikeres side, så er det svært at være naboer og ikke at skulle bekymre sig om, hvilken fremtid der ligger forude. Borgerne i Qaanaaq er som sagt bekymrede, det er også resten af den grønlandske befolkning, men der er også stor velvilje til at høre argumenterne for og imod, hvad det end angår.
Derfor vil jeg blot udtrykke min glæde over, at der er så stor enighed her i Folketinget om at holde Grønland informeret om debatten omkring missilforsvar.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-03:
Men så på et tidspunkt i valgkampen, senest i hvert fald med Bush's tale, blev det derefter umuligt.
For det rejser jo spørgsmålet: Har de kræfter, som ikke syntes, at det var en god idé med det missilforsvar, så gjort nok for at påvirke beslutningen, dengang det stadig var muligt at påvirke den, dengang det stadig var muligt at dreje udviklingen i en anden retning? I den forbindelse vil jeg da godt bede hr. Niels Helveg Petersen om at redegøre for, hvordan han selv opfatter de debatter, vi har haft tidligere i det her Folketing.
Havde vi f.eks. muligheden for ved en anden holdning her og andre steder at påvirke den amerikanske beslutning på et tidspunkt, hvor den endnu ikke lå fast?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-03:
Ministeren svarede på spørgsmålet om, hvad der lå i dialogen, og oplyste, at der var ingen aftaler med hr. Jensby om det videre forløb.
Det synes jeg er en interessant oplysning, for det betyder jo, at der måske - det kan man da håbe, det vil vi i hvert fald arbejde for i Enhedslisten - kan opstå en situation, som vi så vil vende tilbage til, hvor det vil kunne være muligt at få en konkret, positiv dansk beslutning om at mene noget i denne her sag.
Jeg hæftede mig ved, at ministeren oplyser, at man skal deltage i en europæisk koncert åbenbart med det formål, at man vil have indflydelse på tingene.
Men på bundlinjen efter den her debat står jo, at regeringen faktisk ikke rigtig ved, hvad det er, den vil opnå ved at deltage i den europæiske koncert.
Jamen det er jo konklusionen, må jeg sige til ministeren, at regeringen stadig væk ikke rigtig har begreb skabt om, hvorfor den egentlig vil ind og deltage for at få indflydelse.
Vi skal i hvert fra forespørgernes side blive ved med at rejse det her spørgsmål....
Per Kaalund (S), 2001-05-03:
Vi betragter denne forespørgsel som overflødig, og det gør vi med den begrundelse, at EU ikke udvikler sin egen forsvarsstyrke, men til gengæld udvikler en europæisk forsvarsdimension, som skal varetage krisestyringsopgaver.
Vi mener også, den er overflødig ud fra, at EU ikke går uden om NATO, men at forsvarsstyrken tværtimod baseres på et samarbejde mellem EU og NATO.
Jeg har ledt efter de såkaldte amerikanske advarsler, og jeg må indrømme, at de har været svære at finde. Den franske præsident Jacques Chirac har haft nogle forestillinger om, at EU selv uafhængigt af NATO skulle etablere en egen militær planlægningsenhed.
Det advarede den daværende amerikanske forsvarsminister Cohen imod.
EU og NATO skal supplere hinanden og ikke konkurrere, sagde Cohen.
Og Chiracs ideer har i øvrigt aldrig nydt fremme.
Jeg har også fundet frem, at den amerikanske nye forsvarsminister Donald Rumsfeld talte få dage efter sin tiltræden ved en konference i München, og jeg kan forstå, at det er der, hr. Peter Skaarup også har nogle ting fra.
Ved denne lejlighed udtalte Rumsfeld, at han for det første vidste meget lidt, fordi han var ganske ny.
Han havde været få dage i sit embede og havde ikke nogen administration endnu.
Det kan jeg i øvrigt tilslutte mig, og det tror jeg, alle andre også kan.
Det har også direkte været ønsket fra amerikansk side, at europæerne i større omfang selv løser krisesituationer i eget nærområde.
Danmarks forsvar bygger på NATO-medlemskabet som det helt, helt fundamentale, men vi ser positivt på opbygning af EU's forsvarsdimension og på et tæt samarbejde mellem EU og NATO.
EU vil kun påtage sig opgaver, hvor NATO som helhed ikke er engageret.
Vi støtter EU's planer, selv om vi på grund af vores forsvarsforbehold ikke kan deltage med soldater.
Vi støtter en opbygning af en reaktionsstyrke på op imod 60.000 soldater, der med et varsel på et par måneder skal kunne udsendes til kriseområder, sandsynligvis fra år 2003.
Der er altså ikke tale om en europahær.
En europahær ville omfatte omkring 4 mio. soldater, og her er altså tale om en udrykningsstyrke på ca. 60.000.
Det er også afgørende for os, at EU kan indbyde andre europæiske lande, altså også ikkemedlemmer af EU til at deltage i operationer.
Men vi kan i øvrigt henholde os til udenrigsministerens besvarelse, og jeg kan sige, at vi vil stemme imod det af Dansk Folkepartis forelagte forslag til vedtagelse.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-03:
Jeg takker selvfølgelig for den venlige rådgivning fra hr. Arne Melchior, men jeg vil godt understrege, at når vi nåede frem til et andet forslag til vedtagelse, end de fem partier gjorde, så er det, fordi vi sådan set mest af alt opfatter det her som et udenrigspolitisk anliggende mere end et forsvarspolitisk anliggende, som vedrører forsvarsforligskredsen alene.
Det, der har været den primære tilgang, jeg har haft til debatten her i dag, var også, at det er nogle helt andre spørgsmål, der gør sig gældende, i forhold til hvordan det danske forsvar lige præcis skal indrettes, selv om det, som andre ordførere har nævnt i debatten, på et givet tidspunkt kan få implikationer for dansk forsvar.
Det er så den debat, vi må tage til den tid.
Men for os er det vigtigt at markere, at de amerikanske raketforsvarsplaner først og fremmest vedrører, hvordan vi anskuer den globale fremtid.
Hvordan anskuer vi mulighederne for at få elimineret de trusler, der kan være, nok ikke så meget mod Danmark, som jeg ser det lige p.t., men mod andre lande?
Der har det været vigtigt for os at få markeret synspunkter vedrørende de internationale aftaler og det, som der i øvrigt er gengivet i vores forslag til vedtagelse.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-03:
»Formålet med en europæisk forsvarsidentitet er at inddæmme USA.«
Så utvetydigt har den franske præsident, Jacques Chirac, ytret sig om EU's forsvarspolitiske samarbejde.
Hensigten er at bryde USA's dominans, ligesom det under den kolde krig var NATO's politik at inddæmme Sovjetunionen, og derfor vil Frankrig nu bruge EU's militære samarbejde til at skabe en modvægt til USA.
I det hele taget præges EU i stadig stigende omfang af antiamerikanisme.
Frankrig har i mange år ført an.
De er meget hårde, amerikanerne, de er grådige, de ønsker udelt magt over verden.
Det var det, som Francois Mitterand sagde dengang.
Konflikten mellem USA og EU er tydeligst kommet til udtryk efter Nicetopmødet med søsætningen af EU's udrykningsstyrke.
Frankrig presser på for at løsgøre den mest muligt fra NATO-strukturen og har desværre opbakning, senest fra formanden for EU's militærkomité, Gustav Hägglund, den finske meget omdiskuterede general, der blev valgt bl.a. med Danmarks stemmer.
Ambitionen for franskmændene har været, at det er EU, der skal stå for forsvarspolitikken og ikke NATO, og det har givet anledning til meget voldsomme reaktioner i USA.
Bill Clintons tidligere forsvarsminister, William Cohen, advarede imod at overflødiggøre NATO, og en af den nye præsident Bush's rådgivere har sagt, at EU's initiativ med en udrykningsstyrke er en kniv mod NATO's hjerte.
Det er alt sammen meget bekymrende ting, som kommer frem om EU's udrykningsstyrke, og det er derfor, at Dansk Folkeparti har taget initiativ til, at vi får en debat her i Folketinget i dag om den sag.
Vi mener, det er meget vigtigt, at forsvarspolitikken, sikkerhedspolitikken først og fremmest varetages af NATO og ikke af EU.
Vi mener, at NATO igennem årene har været den største succes siden Anden Verdenskrig, og takket være USA's militære garantier har de vesteuropæiske nationalstater kunnet fastholde deres fulde suverænitet også under den kolde krig og også trods truslerne fra Sovjetunionen.
Særligt for Danmark, men også for Norge, for Island er uenigheden mellem USA og EU påtrængende.
Ingen af de lande er med i EU's militære samarbejde.
Vi har et forbehold, Norge og Island er ikke med i EU, og derfor er det altså vigtigt, at vi her i Folketinget debatterer den meget beklagelige udvikling, som EU's forsvarsstyrke har taget.
Besvarelse
Arne Melchior (CD), 2001-05-03:
Jeg er meget glad for hr. Sjursens bemærkninger og hans understregning af, at vi - altså de fem partier og så Kristeligt Folkeparti - ikke er kommet fjernere hinanden, fordi vi har hver sin tekst.
Men det, jeg gerne ville have sagt, var, at det må vi heller ikke komme, og vi skal gå langt for at holde sammen, for det er vigtigt og godt for det danske forsvar.
Man kan nu ikke få sin vilje fuldt ud hver gang, må jeg sige til hr. Sjursen.
Hr. Sjursen er jo ligesom jeg i ægteskab.
Der kan man heller ikke få sin vilje hver gang.
Det kan man heller ikke i kammeratskab eller i nogen form for samarbejde, og derfor skal min konklusion på dette lille intermezzo være det, at jeg vil opfordre hr. Jann Sjursen og hans parti til at stemme for det forslag til vedtagelse, som er fremsat af de fem kollegapartier til Kristelig Folkeparti, for der står jo ikke noget, som hr. Sjursen ikke kan stemme for.
Han ved, det bliver vedtaget alligevel, og så synes jeg, det ville være klædeligt, hvis han stemte for.
Så vil jeg gerne sige til hr. Albrechtsen: Ja, det er da rigtigt, at der ligger den forskel.
Men som jeg før var inde på, er vi altså allierede med USA, og jeg er glad for, at det er vores allierede USA, som har potentialet til at forske i de ting, virkelig gøre noget ved det, for jeg har altid haft det sådan, at jeg altså er mest bange for de våben, der peger mod mit land og mig og min familie og mindre bange for de våben, der peger en anden vej ...
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-03:
Hr. Melchior må jo så medgive mig, når vi er enige om, at det altså betyder meget, hvordan de rent faktisk selv opfatter det, at set fra et kinesisk synspunkt, ja, så vil raketskjoldet nøjagtig have den virkning, at USA kan angribe Kina, men Kina står uden mulighed for at svare tilbage. Det er efter den kinesiske bedømmelse nøjagtig, hvad raketskjoldet handler om, og i høringen sidste uge fik vi jo tegnet det klare billede, at stormagter reagerer ikke på erklærede hensigter.
De reagerer på kapaciteten, på den mulige magtanvendelse og dens konsekvenser, og der må man altså sige, det går jeg ud fra, at hr. Melchior er enig med mig i, at set fra et kinesisk synspunkt handler det her altså om, at USA får mulighed for at angribe, uden at Kina kan svare igen.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-03:
Det er hr. Arne Melchiors seneste indlæg, der kalder mig på talerstolen.
Jeg mener ikke, at denne her debat har bragt forsvarsforligspartierne hverken nærmere eller fjernere hinanden.
Det vil jeg godt understrege.
Vi har haft en lidt forskellig opfattelse af, hvad der skulle være kommet ud af debatten i dag.
Vi har fra Kristeligt Folkepartis side ment, at det var vigtigt, at Folketinget i forbindelse med en vedtagelse også tilkendegav nogle af de synspunkter, vi har omkring de internationale aftaler, der er indgået bl.a. på nedrustningsområdet, og at det er også kom til udtryk i forslaget til vedtagelse.
Hvorfor det ikke nåede så vidt i de diskussioner, der har været, skal jeg ikke stå her og give min vurdering af, det synes jeg tilkommer andre fora at gøre, men for mig at se er der ikke gået noget skår i glæden over at være med i forsvarsforligskredsen, selv om vi ikke i dag står sammen om et forslag til vedtagelse, og jeg hører da fra i hvert fald langt de fleste af forsvarsforligspartierne, hvis ikke dem alle, at der sådan set heller ikke er så stor afstand til det, som vi i dag har lagt frem i forslag til vedtagelse fra Kristeligt Folkepartis side.
Så det synes jeg da sådan set hører med til at komplettere det billede, hr. Arne Melchior for lidt siden gav udtryk for.
Svend Aage Jensby (V), 2001-05-03:
Jeg synes, det skal siges, at da jeg læste Jyllands-Posten her til morgen, så jeg en udtalelse fra hr. Holger K. Nielsen, som jeg sætter stor pris på, og selv om vi selvfølgelig ikke deler politisk opfattelse, synes jeg alligevel, da jeg læste, »...at USA optræder fuldstændig anarkistisk, at det er uacceptabelt, at vi har en verdensorden, hvor USA gør, hvad der passer dem, at vi andre kan klappe i hænderne efterfølgende, og at det er vigtigt, at Europa får sagt fra«, at det var barsk tale at kalde USA's dispositioner på dette tidlige tidspunkt, hvor de netop har lovet konsultationer og forhandlinger med allierede, anarkistiske.
Må jeg så sige også i relation til udenrigsministerens sidste indlæg om, at vi optræder i alliancen, og at det er vigtigt at gøre vores indflydelse gældende dér: Vi blev i Venstre meget glade for at læse i Politiken den 21. januar i år, at udenrigsministeren sagde: »En vigtig forudsætning for, at NATO også i de kommende år kan spille en rolle i helingen af Europa, er et fortsat konstruktivt amerikansk engagement, ikke mindst i en videre udvidelse af NATO.
Det transatlantiske samarbejde bliver stadig vigtigere, hvis vi skal løse de sikkerheds- og handelsøkonomiske udfordringer.«
Jeg er meget tilfreds med, at udenrigsministeren har den holdning.
Det er også den jeg mener kan komme til at spille ind ved vores beslutning i det her spørgsmål.
Arne Melchior (CD), 2001-05-03:
Udenrigsministeren sagde, at der ikke kan gives nogen garanti for, at de fem partier, der står bag dagens forslag til vedtagelse, også vil have samme opfattelse hele vejen i det formentlig ret lange - det er min tilføjelse - forløb, som vil komme, og det er da selvfølgelig rigtigt, som udenrigsministeren siger.
Men jeg skal sige på CD's vegne, at det vil vi ellers gerne medvirke til at de skal have, og jeg savner Kristeligt Folkeparti i kredsen af disse forslagsstillere.
Jeg kan udmærket forstå motiverne for hr. Sjursen til at ville sige noget mere, og det har der så måske været snakket for lidt om, og om den fejl ligger hos hr. Sjursen eller hos nogle af os andre, det skal jeg lade ligge, men man kan nu ikke altid få lige nøjagtig den tekst, man vil have, og jeg vil gerne sige på CD's vegne, at det er os meget magtpåliggende, at forsvarsforligspartierne skal stå sammen i denne her sag.
En garanti kan ikke gives, vi kender ikke fremtiden og slet ikke den lidt fjernere, men jeg mener, vi skal gøre os umage for at opnå en sådan situation.
Så har jeg et par kommentarer til hr. Albrechtsen, som med hævet stemme stod her og sagde, at Kina og Rusland opfatter nu det, der foregår, på den og den måde, og det lagde hr. Keld Albrechtsen meget vægt på.
Faktisk havde jeg sagt det samme.
Det er jo sjældent, vi siger det samme i den slags sammenhæng, men jeg havde udtrykkeligt sagt, at der er ikke nogen grund til forskrækkelse, der er ikke nogen grund til at lade sig provokere, der er ikke nogen grund til at fabrikere flere angrebsvåben, fordi nogle forsker i forsvarsvåben, men når de nu opfatter det sådan, er det selvfølgelig en realitet, vi må tage hensyn til, selv om jeg tillader mig at tvivle på, om de virkelig mener det, de siger, og at det ikke er mere taktisk betonet. Så sagde hr. Keld Albrechtsen nu i sidste omgang, at Europa, og herunder Danmark, skal mene noget om disse ting: Jeg synes nu nok, at alle ordførerne har givet udtryk for, at vi mener en hel bunke.
Vi mener skam meget.
Vi nægter bare at tage endelig eller næsten endelig stilling til noget, vi ikke kender.
Men kom ikke her og sig, at vi ikke mener noget.
Blandt det, jeg vil understrege, vi mener, er, at USA, altså i modsætning til de andre mere eller mindre super- og stormagter, er vores allierede, vores kære allierede, som Danmark og alle danskere skylder meget, og som ikke har skuffet os hidtil i det samarbejde, i den alliance, vi er fælles i, og det betyder meget, at vi mener dette og lægger det til grund for vores stillingtagen, når den tid er inde.
... og jeg vil hellere være i alliance med et demokrati end et diktatur.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-03:
Bare for at få klarhed over regeringens position
vil jeg godt spørge udenrigsministeren, om han deler den opfattelse, som den tidligere udenrigsminister har givet udtryk for både i pressen og heroppefra, at vi har nået et point of no return. Det kan diskuteres, om det var i valgkampen, eller det var ved selve præsidentvalget, men vi har nået et tidspunkt, hvor beslutningen om at opbygge et missilforsvar fra amerikansk side ikke kan gøres om.
Deler udenrigsministeren den opfattelse fra den tidligere udenrigsminister, og hvis ikke, hvorfor ikke, og hvis, hvorfor?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-05-04:
Jamen der er mange ting, vi gerne er parat til at diskutere på det, jeg vil kalde et humanistisk grundlag.
Men det er jo præcis dér, forskellen er.
Vi har set på forslag om green
card-ordningen og andre ordninger, hvor man vil importere en speciel topkvalificeret arbejdskraft, selv om vi ved, der er 150.000 ledige mennesker i Danmark, deriblandt et ganske stort antal velkvalificerede unge andengenerationsindvandrere, som sagtens kunne gå ind og tage job, hvis erhvervslivet var gearet til og ville påtage sig den opgave.
Der er masser af ting i integrationspolitikken, vi gerne vil diskutere, der er masser af ting på det område, som også handler om grænser, friheder, men som frem for alt handler om det, der hedder rettighed- og pligtområdet.
Socialdemokratiet vil en integrationspolitik.
Venstre har med det her forslag signaleret, at man ikke ønsker en integrationspolitik.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-05-04:
Jamen hvad er det så, Socialdemokratiet overhovedet tør diskutere, når det drejer sig om integration?
Tør man sige noget om, at islam er uforenelig med demokrati?
Vil man gøre noget ved, at det for en masse udlændinge overhovedet ikke kan betale sig at arbejde?
Vil man gøre noget ved det?
Eller hvad er det egentlig man vil?
Man har jo talt integration i årevis, man har givet så høje ydelser, og vi advarede imod det, at det slet ikke kan betale sig for udlændinge at gå på arbejde, men man må sige, det er rørende, så mange udlændinge der alligevel går på arbejde.
Men det går jo den forkerte vej, og det holder jo ikke op med de arrangerede ægteskaber.
Det er reglerne, der skal strammes.
Jamen det er da rart at vide i den kommende debat, for det er jo en debat, Socialdemokratiet ikke slipper for.
Det er jo en debat, befolkningen er meget optaget af, men jeg kan jo høre på hr. Lars Kramer Mikkelsen, at alt er godt.
Det skal blive ved at være, som det er.
Vi bør ikke blive ved med at fremsætte forslag.
Jamen det kan jeg godt sige, at det gør vi, for vi har befolkningen med os.
Befolkningen er meget bekymret over regeringens udlændingeforslag.
Gør det slet ikke indtryk, når Hamid El Mousti - er han forresten ikke partifælle? - her går ud i avisen for ikke længe siden og siger: Forær ikke jeres børn væk til en fætter eller kusine i hjemlandet.
Det ender dårligt med handicappede børn og forliste ægteskaber, og I ved det.
Og det ved hr. Lars Kramer Mikkelsen også.
Skal det blive ved i fjerde og femte generation med arrangerede ægteskaber, hvor man henter 80-90 pct. af ægtefællerne i hjemlandet?
Vil hr. Lars Kramer Mikkelsen slet ikke diskutere det?
Med hensyn til regeringens forslag er det altså sådan, at vi ikke vil sætte det lokale demokrati ud af kraft.
I det omfang regeringen har fremsat forslag, der nærmer sig de familiesammenføringsregler, som Venstre nu har plæderet for i 12 år, stemmer vi selvfølgelig for; men vi sagde allerede dengang, at det ikke hjælper.
De sidste statistikker fra Ishøjrapporten viser, at det jo er i tredje og fjerde generation, at over 90 pct. henter ægtefæller hjemmefra.
Hamid El Mousti siger den 3. februar: I får handicappede børn, lad nu være at indgå de arrangerede ægteskaber, og I ved det.
Hvad vil regeringen gøre ved det?
Familiesammenføringsreglerne er jo alt for slappe.
Skal vi blive ved med at have indvandring med arrangerede ægteskaber i tredje og fjerde generation og flere og flere ulykkelige indvandrerkvinder på danske krisecentre?
Er det virkelig en human politik fra Socialdemokratiets side?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-05-04:
Jeg har et par spørgsmål til ministeren.
Ministeren nævnede, at vi i bemærkningerne har skrevet, at der er tale om en ukontrolleret indvandring.
Nu kan man jo se af ministerens sidste tal, at anderkendelsesprocenten er på 49.
Det vil sige, at 51 pct. af de asylsøgere, der kommer ind, skal altså slet ikke have opholdstilladelse.
Er det ikke det rene ressourcespild af danske skatteborgeres midler, at man ikke begrænser tilgangen, sådan at man undgår at få alle dem ind, der overhovedet ikke har et opholdsgrundlag? Så vil jeg godt spørge helt præcist
Så er jeg altså nødt til at korrigere ministeren
Det er den ikke, ikke i de detaljer, der er beskrevet i beslutningsforslaget.
Det er ikke gennemført, for der er ikke den samkøringsmulighed, som der burde være.
Mange af de ting, der er blevet gennemført nu, kan vi jo se tilbage på, at vi kom først med forslaget om, og da vi så først havde presset ministeren tilstrækkelig meget, bl.a. med de fingeraftryksregler, der allerede er her, slog Birte Weiss sig jo op med, at hun ...
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-05-04:
Nej, det skal vi som hovedudgangspunkt ikke, men det, vi taler om her, er integrationspolitik, det er ikke en begrænsning i udlændingeloven, det er ikke en begrænsning i udlændinges ret til at gifte sig.
Det her gøres allerbedst via en ordentlig integrationspolitik, hvor der også gives plads, hvor der også gives muligheder, hvor der også gives rettigheder.
Og det er jo præcis dér, at grænserne trækkes mellem Venstres og Socialdemokratiets politiske linjer af den her kaliber.
Man stopper de forkerte steder, man fremsætter de forkerte forslag, man fremsætter forældede forslag, man fremsætter forslag, efter at man i øvrigt har givet meldinger fra Folketingets talerstol om, at man vil støtte den politik, som regeringen forelægger.