runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2000-04-11:
Jamen jeg vil også godt bede fru Anna-Marie Max Hansen
... ja, dér var den socialdemokratiske ordfører lige ved at blive til en skuespillerinde
fru Anna-Marie Hansen
Jeg synes også, det er helt fantastisk, at fru Anna-Marie Hansen afviser et forslag, fordi man ikke kan løse alle problemer, fordi vi ikke går ind og løser problemerne med de nedslidte.
Nu tager vi fat i et hjørne.
Vi har tidligere fremsat et beslutningsforslag, hvor vi ville gå ind og sige, at arbejdsgiverbetalt sygdomsbehandling skulle være skattefri, uanset hvilken sygdomstype vi snakkede om.
Nu har vi så valgt et hjørne for at begynde et sted og taget nogle livstruende sygdomme og sygdomme, der rammer mange på arbejdsmarkedet og holder dem uden for arbejdsmarkedet.
Det troede vi jo ville tilsige en lidt større imødekommelse fra Socialdemokratiet, men jeg kan høre, at det er ren ideologi, og det ærgrer mig meget.
Preben Rudiengaard (V), 2000-04-11:
Jeg hører igen den socialdemokratiske sang om, at hvis vi nu bruger disse privathospitaler, så vil det gå ravende galt, men jeg vil gerne spørge fru Anna-Marie Hansen, om hun ikke mener, at hvis der er mulighed for, at vi kan få nogle af disse lidelser behandlet inden for den private sektor, som har en kapacitet, så får vi et større slip i det offentlige sundhedsvæsen, og det vil sige, at vi også kan behandle de andre patienter på en rimelig og hurtigere måde og derved nedbringe ventelisterne.
Preben Rudiengaard (V), 2000-04-11:
Jeg vil blot henvise til, at hvis skatteministeren havde læst hele vores forslag, havde han set, at vi jo netop ikke skelner mellem et A- og et B-hold.
Vi lægger op til, at det skal gælde samtlige medarbejdergrupper, og så hører jeg nu, at det var præmissen for alkoholistbehandlingen, men vi lægger op til, at der skal være de samme vilkår, om man arbejder helt nede på gulvet eller er direktør i firmaet.
Og så må jeg sige til det med alkoholistbehandlingen, at det er måske skatteministerens uvidenhed på sundhedsområdet, der bliver blottet her, for i alkoholistbehandlingen indgår bl.a. også psykiatere, og der indgår også sygeplejersker osv., og det tager da også nogle af de ressourcer, som vi har i det offentlige sygehusvæsen.
Ole Stavad (S), 2000-04-11:
Ja, nu er det jo spørgsmålet, om vi kan sige, situationen på dette tidspunkt er til den store, lange debat.
Jeg deltager selvfølgelig gerne i den.
Hr. Rudiengaard var jo ikke med i debatten omkring alkoholbehandlingen og deltog heller ikke i udvalgsbehandlingen, meget naturligt, fordi hr. Rudiengaard nu ikke er medlem af Skatteudvalget.
Derfor, kan man sige, kommer spørgsmålet af den årsag.
For det var en fuldstændig klar præmis imellem det flertal, der gennemførte ændringen, at det var et samlet personalepolitisk tiltag.
Og derfor er et af vilkårene også, at forudsætningen for, at man overhovedet kan abonnere på den, er, at det omfatter samtlige medarbejdergrupper uden undtagelse, også rengøringsdamen, der kun gør rent i tre timer eller to timer hver dag.
Den anden del er, at hr. Rudiengaard ved jo lige så godt som jeg, at det personale, som ofte indgår i alkoholbehandling, er jo ikke et personale, der på samme måde konkurrerer i forhold til et knapt sundhedspersonale.
Det er ofte en hel anden type behandlere, der indgår i det her.
Men allerede dengang, der blev truffet den beslutning om alkoholbehandlingen, var det en klart angivet præmis, og det blev sagt til Venstre og De Konservative, som vi vidste ville misbruge denne beslutning til at prøve på at lave en glidebane, at det her var ikke starten på en glidebane. Med hensyn til, at man gerne vil have ventelisterne længere ned, så er det det, vi arbejder for, og vi kan konstatere, at siden vi overtog ansvaret fra Venstre, er der sket en massiv forbedring med en massiv investering og langt flere behandlinger og på stort set alle områder kommet kortere ventetider.
Det må da glæde selv en Venstremand.
Henriette Kjær (KF), 2000-04-11:
For at behandle folk lige skal man behandle folk forskelligt.
Sådan er det jo.
Og jeg kunne også stille spørgsmålet til den socialdemokratiske ordfører, om det er rimeligt, at folk, der ikke studerer, er med til at betale til studerendes SU, til deres meget dyre uddannelse.
De betaler skat, men hvad får de for deres skattekroner?
Sådan kan vi jo ikke gøre tingene op.
Det er jo det samme, der gælder her: at man selvfølgelig
over sin skattebillet betaler for, at nogle kan få en behandling, for at det ikke går ud over nogle andre.
Det her går jo ikke ud over nogle andre.
Tværtimod betyder det, at der bliver mere plads i det offentlige system.
Men sådan er det jo, at vi kommer til at betale over vores skattebillet til nogle ting, vi ikke selv kommer til at benytte os af, og det er jo da kun ret og rimeligt.
Det ville jo være et vanvittigt millimeterretfærdighedssystem, hvis vi skulle gøre alting op i, hvem der fik hvad ud af hvad.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg står her med Enhedslistens hovedmateriale i agitationen i forbindelse med det her.
Jeg har noteret mig, at der står: Bryd båndene til EU.
Og der står også: Rul Unionen tilbage.
Er kendsgerningen ikke, at vi i virkeligheden har nogle bånd på vores økonomi lagt af ydre omstændigheder?
Og det, der i virkeligheden sker, er, at hvis vi er med i euroen, så skifter vi faktisk rolle til at være med til at trække i snorene og ikke bare sidde for enden af snorene.
Jeg vil også gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg synes, det er lidt interessant, at inden der stort set har været nogen argumenter af nogen slags i forhold til ja-argumenterne, er vi blevet beskyldt for, at nu er der kørt en kæmpe skræmmekampagne i gang, samtidig med at man siger, at det nok er Europas Forenede Stater, og at det er hele Danmark, tæppet trækkes væk under.
Det har jeg svært ved at få til at hænge sammen.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-11:
Det lyder jo meget tilforladeligt, og vi vil gerne have lov til at undersøge nærmere, i hvilket omfang det er helt tilforladeligt, for det er jo klart, at det her har til hensigt, som det også fremføres, at erhvervslivet skal have en måske ikke nødvendigvis mere lempelig, men i hvert fald mere smidig måde at arbejde på. »
Forretningsmæssig
begrundelse« går jeg ud fra er i modsætning til en spekulativ begrundelse.
Nu er det jo somme tider sådan, at det kan være lidt svært at skelne mellem de to ting, og det er det, vi vil have lov til at overveje nærmere.
Derfor er det ikke umiddelbart en tilslutning til lovforslaget, som det ligger, men det kan da godt være, at det bliver det i sidste ende.
Det afhænger af vores overvejelser på baggrund af de svar, vi kan få på nogle spørgsmål, som vi agter at stille.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
Nu får hr. Keld Albrechtsen det til at lyde, som om euroen er et usolidarisk projekt.
Jamen medlemskabet af EU, som de nye lande får i Øst- og Centraleuropa, medfører jo disse massive overførsler, som udenrigsministeren gjorde rede for før.
Og de øvrige overførsler, der ligger i EU's strukturfonde, i landbrugsordningerne, i andre ordninger, ændres jo ikke, om man er med i euroen eller ej.
Alle de mekanismer kender vi jo fra EU's øvrige aktiviteter.
Og det er da i høj grad et solidarisk projekt, at rige, velstående lande giver noget til lande, der er noget tilbage, så det synes jeg faktisk ikke at man kan bruge som argument imod euroen.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg sige: Med hensyn til de lande, der har ansøgt om at være med i det hele, er det klart, at de jo ikke kan blive medlemmer af euroen, før de opfylder kravene, og det er præcis dem, der vedrører rente, inflation og underskud på finanserne og offentlig gæld.
Men for øvrigt tror jeg, den samme betingelse gælder for Sverige, man er vist ikke helt klar over, hvilken status Sverige har i forhold til euroen vedrørende dets tiltrædelsestraktat.
Men nye lande skal være med, når de opfylder kravene, og det bestemmer de selv, hvornår de gør.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Politik er noget, der udvikler sig.
Men det vidste statsministeren vel også godt i marts 1998, da han på et møde med Venstres formand bl.a. ønskede at sætte trumf på for at overbevise befolkningen om, at man skulle genvælge den socialdemokratisk ledede regering, og sagde, at dér er deres vej og dér er vores vej osv., og lige pludselig stod og viftede med et telegram, der handlede om, at Venstres formand såede tvivl om forbeholdene.
Og hvad ønskede statsministeren så at gøre?
Så ønskede statsministeren at udstede en garanti over for vælgerbefolkningen.
Hvis man genvalgte den socialdemokratisk ledede regering, så garanterede den befolkningen, at forbeholdene bestod i valgperioden.
Valgperioden er vi stadig væk inde i.
Det, at tiden går og tingene udvikler sig, kan jo ikke komme bag på Socialdemokraterne; det ved vi jo alle sammen, og det ved man
jo også, når man udsteder sådan et løfte
Hvordan hænger det løfte sammen med det brud på det løfte, man så foretager nu?
Hr. Claus Larsen-Jensen har ikke givet noget svar endnu.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Der er i rapporten opremset en række fordele og ulemper.
Det er jo derfor, vi har den politiske debat.
Og jeg vil gerne sige, at selvfølgelig er det op til et hvilket som helst parti at afgøre sin holdning med sig selv og veje fordele og ulemper om imod hinanden.
Og vi har vejet dem op i forhold til hinanden og finder, at fordelene er absolut størst.
Sådan er det.
Det er en politisk vurdering, og den afhænger af ens syn på de her sager.
Til hr. Frank Dahlgaard om, hvad det koster at omstille sig: Jeg havde nær sagt, at jeg synes, der er noget meget større på spil i denne her diskussion end diskussionen omkring omstillingen rent praktisk.
Alle de øvrige lande, som er forud for os på det her område, er jo i fuldt sving med det.
Finland har udgivet sådan en lille pjece - jeg tror, den
er på 12 eller 16 sider, som er til at læse, fordi den også er udgivet på svensk - som gennemgår rent praktisk: Hvad betyder det for pensioner?
Hvad betyder hele den her omstilling område for område?
Og det er sådan set ikke voldsomt kompliceret, andet end at det kan vi nok også godt magte.
Priskaos?
Det tror jeg nu ikke på.
Jeg har lagt mærke til Vestkysten og Bornholm med tyske D-mark.
Men så vil jeg gerne sige til hr. Frank Dahlgaard
: I bilagshæftet her, det lille tynde, er der jo på side 8 og 9 et helt afsnit, der handler om vekselomkostninger.
Det vil jeg ikke citere fra; jeg vil bare henvise til det.
Der er faktisk opgjort vekselomkostninger, fordele og andet, hvor besparelserne rent faktisk er større end omkostningerne.
Til hr. Holger K. Nielsen: Det, jeg sagde, var, at vi heldigvis ikke er i en tvangssituation.
Det, jeg tænkte på, da jeg skrev og sagde det på daværende tidspunkt, var en valutastorm i forhold til den danske krone.
Det, der er årsagen til, at vi tager fat på det nu, er, at vi siger, vi faktisk mener, at økonomisk og politisk er det rigtigst for Danmarks udvikling, at vi træffer den beslutning, og det er derfor, vi gør det.
Og det er ikke et spørgsmål om, at man ikke kan have tillid.
Politik er nu engang også noget, der udvikler sig.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Jeg fik et svar, der gik på noget med papnæser og Jens Peter Bonde og JuniBevægelsen, og jeg ved ikke hvad.
Jeg synes, at det er et sølle svar af hr. Claus Larsen-Jensen at komme med. Hr. Claus Larsen-Jensen siger, at vi så kan hygge os med, hvad der er blevet sagt tidligere.
Jeg garanterer for, at det ikke er spor hyggeligt at læse, hvad hr. Claus Larsen-Jensen og andre sagde i 1998.
Jeg synes, at det er ret uhyggeligt at se på, hvordan man sagde én ting i 1998 og siger noget andet i dag.
Hvordan kan vælgerne dog tro på, hvad Socialdemokratiet siger i dag, når det så kort tid efter, når det halvandet år efter siger det stik modsatte?
Hvordan kan noget menneske have nogen som helst tillid til, hvad regeringen, hvad Socialdemokratiet, hvad hr. Claus Larsen-Jensen siger på denne talerstol i dag, når man kan regne med, at de om godt et år siger det stik modsatte?
Måske skal forklaringen findes i noget, som hr. Claus Larsen-Jensen sagde til Politiken, som også tog det her spørgsmål op.
Han blev konfronteret med de her brudte løfter, og så sagde hr. Claus Larsen-Jensen, at han er ret ligeglad med, hvad der blev sagt i 1998.
Jamen hvordan kan en socialdemokratisk ordfører dog sige sådan noget? Kan vi virkelig tro på noget som helst fra den socialdemokratiske ordfører, når han på den måde går ud og siger det stik modsatte i dag i forhold til, hvad han sagde i 1998?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Hr. Claus Larsen-Jensen vil gerne være saglig, og det vil jeg også gerne.
Jeg vil spørge, hvordan han på linje med statsministeren og økonomiministeren kan sige, at det er det vante og det kendte, der fortsætter, hvis man siger nej til kronen og altså ja til euroen, når der ikke i den redegørelse, som vi taler om i dag, gives tal på, hvad det koster at omstille sig fra kronen til euro.
Man har nævnt noget med Finland, men hvad det koster af milliarder af kroner - og det er dog en omkostning - står der ikke noget om.
Der står intet i rapporten heller om det priskaos, der opstår om 4 år, hvis vi siger ja til euroen og nej til kronen.
Når kronepriserne forsvinder, og vi alene har euro, når lønninger, pensioner og priser alt sammen udbetales og udmåles i euro, hvilken kontrol har vi så med, at erhvervslivet ikke benytter chancen til at hæve priserne i forhold til, hvad de skulle være, hvis man regnede efter? Intet, ikke ét ord i rapporten, om det.
Og så nævner hr. Claus Larsen-Jensen heller ikke, at går vi ind i det her, så kan vi, hvis vi ikke fører den finanspolitik, som EU synes vi skal, blive pålagt bøder.
Det kan vi ikke, når vi står udenfor.
Og så endelig til sidst: Rapporten nævner dog, at man i Finland har opbygget såkaldte bufferfonde, som man vil sætte ind for at undgå problemer med beskæftigelsen, fordi man er med i euroen.
Er der ikke problemer i det her?
Villy Søvndal (SF), 2000-04-11:
Nu har vi hørt tre ministre og den socialdemokratiske ordfører sige: Der er kun fordele, der er kun fordele, der er kun fordele - sådan talt lidt til de følsomme og de måske lidt ubegavede, der ikke er i stand til at forstå det bastante budskab.
Der er kun fordele, der er kun fordele, der er kun fordele.
Hr. Claus Larsen-Jensen formåede ikke at nævne en eneste overvejelse.
Må jeg ikke godt spørge: Er der ikke knyttet bare én overvejelse om ulemper til det her?
Ikke en eneste?
Hvorfor så slet ingen tvivl i dag?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
På JuniBevægelsens landsmøde sagde Jens Peter Bonde, at man helst ikke skulle tale om indholdet af euroen og den afstemning, vi skal have.
Jeg kan konstatere, at der sådan set er et par partier her i Folketinget, der heller ikke synes vi skal det, men hellere end gerne vil så mistillid, tale om utroværdighed, tale om løftebrud og ovre i den saglige ende her, altså i papnæseland, gå ud og bruge den type argumentation.
Jeg synes, vi skulle gå ind til kernen af, hvad det er, der gavner den danske befolkning bedst, hvad det er, der gavner danske arbejdspladser bedst, hvad det er, der bedst gavner os som samfund.
Det ansvar, vi har påtaget os, og som enkelte andre ikke vil være med til, er, at vi har regeringsansvaret i det her land og skal tage hensyn til, hvordan og hvorledes udviklingen rent faktisk går i dette land, at der en dag efter denne skal tages hensyn til landets økonomi, så vi kan sikre befolkningen høj velstand, kan sikre en finansiering af det velfærdssamfund, som vi alle sammen er voldsomt optaget af.
Jeg vil sige til hr. Holger K. som direkte svar på citatet: Heldigvis har vi ikke en tvangssituation, som kunne have været et valutastormløb.
Det, der er det nye, er, at vores bedømmelse er, at vi rent faktisk har bedst gavn af, at vi træffer en beslutning af hensyn til os selv, vores egen økonomi, vores egne fremtidige muligheder som samfund.
Det ansvar påtager vi os som regeringspartier, og så kan hr. Holger K. Nielsen selvfølgelig hygge sig med, hvad vi har sagt og skrevet.
Det står vi ved, men sagen er, at politisk bedømmer vi, at det er en rigtig beslutning på nuværende tidspunkt.
Så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: Stort set alle ja-argumenter, stort set alle argumenter, der ikke er i overensstemmelse med Enhedslistens argumenter, er jo statsbetalt propaganda, skræmmekampagner osv.
Det er jo svært at tilbagevise det andet end ved at sige, at det er et politisk synspunkt, det er også et partsindlæg og det må selvfølgelig stå for de pågældendes regning. Jeg har ikke flere kommentarer som svar på de foreløbige indlæg.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Jeg vil gerne følge det spørgsmål lidt op, som hr. Holger K. Nielsen stillede den socialdemokratiske ordfører:
Er det ikke korrekt, og kan vi ikke få bekræftet det
her i dag, at Socialdemokraterne afgav i stribevis af løfter både forud for folketingsvalget i marts 1998 og også umiddelbart efter afstemningen om Amsterdamtraktaten den 28. maj, hvor bl.a. statsministeren er citeret for at sige, at der ville komme til at gå mange, mange år endnu, før vi skulle ind i nye folkeafstemninger om EU-forhold?
Kan vi ikke bare under den her debat, så vi har det lysende klart, få bekræftet af den socialdemokratiske ordfører, at det ikke skortede på den slags udsagn fra Socialdemokraterne for at genvinde regeringsmagten og for efter afstemningen den 28. maj om Amsterdamtraktaten at berolige danskerne?
Og kan vi så ikke på den baggrund få klart at vide, hvad i alverden der så er sket fra da og til nu, der skulle begrunde, at nu er verden helt, helt anderledes?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Lad mig sige, at jeg synes, at det forslag til vedtagelse, som hr. Claus Larsen-Jensen nu har fremsat, simpelt hen er en hån mod almindelig sund fornuft: Først sætter man regeringens embedsmænd til at lave et totalt ensidigt partsindlæg i debatten, og derefter vil man så have Folketinget til at vedtage, at dette partsindlæg er sagligt.
Én ting er, at man laver et ensidigt partsindlæg, hvor man skønmaler euroen og udmaler rædsler, hvis vi stemmer nej - det har Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre naturligvis lov til at gøre; de må jo deltage i debatten på det niveau, som de kan præstere - men at sætte Folketinget til at godkende det som sagligt, synes jeg er en hån mod almindelig sund fornuft.
Derfor bliver jeg for at rette op på tingene nødt til at fremsætte følgende: Forslaget til vedtagelse
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Der var en ting, som manglede i hr. Claus Larsen-Jensens tale.
Det var: Hvorfor skal vi egentlig have en folkeafstemning?
Hvis vi går tilbage til valgkampen i 1998, kan vi jo alle sammen huske, hvordan Socialdemokratiet lovede vælgerne, at hvis de genvalgte den socialdemokratisk ledede regering, kunne man garantere for, at de fire undtagelser ville stå uantastede, og at der ikke ville komme nogen folkeafstemning.
Faktisk har hr. Claus Larsen-Jensen selv fulgt det løfte op, som han gav vælgerne i marts 1998.
I en artikel i Aktuelt 2. november 1998
skriver hr. Claus Larsen-Jensen følgende: »Der er samtidig givet befolkningen en garanti om, at der ikke foreløbig vil komme en ny folkeafstemning.
Den garanti ønsker vi i Socialdemokratiet at holde fast i.
Det eneste, der i de kommende år kan vælte dette synspunkt, vil efter min mening være, hvis aftalen med eurolandene viser sig ikke at kunne sikre den danske krone.
Men i så fald
vil der foreligge en ny tvangssituation, hvor grundlæggende interesser vil være på spil for den danske befolkning.« Hvad er det for grundlæggende interesser, der står på spil i øjeblikket?
Hvad er det for en tvangssituation, vi er kommet ud i i øjeblikket, som kan begrunde, at hr. Claus Larsen-Jensen og Socialdemokratiet er løbet fra det løfte, de gav i marts 1998, og som blev fulgt op i november 1998?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Det er fuldstændig korrekt, at vi ofte ved de her store forespørgselsdebatter i Folketinget plejer at kunne blive enige om en fuldstændig neutral tekst.
Det har ikke været muligt denne her gang
, fordi Socialdemokratiet og regeringen ikke har ønsket at levere en så neutral tekst, som vi ønskede os.
Derfor har vi stillet vores egen forespørgsel.
Det har noget at gøre med, at regeringen og ja-partierne forsøger at fremstille afstemningen den 28. september som udelukkende et spørgsmål om noget økonomi og noget med den fælles valuta.
Ord er som bekendt taknemlige, og som man råber i skoven, får man svar, siger et gammelt ordsprog.
Og der ligger formentlig en forestilling om, at når bare man gør det her til et snævert valutarisk-økonomisk spørgsmål, så er der en større chance for at få et ja, men den galej er vi ikke med på. Vi ønsker for det første at betone, at der er vidtgående politiske konsekvenser i denne her afgørelse, og for det andet, og det er nok så vigtigt, at det, man spørger befolkningen om den 28. september, er, om den vil være med til at ophæve den undtagelse, vi har i øjeblikket.
Det ville være det korrekte.
Det korrekte ville være at få en forespørgselsdebat om, hvorvidt den situation, vi har i øjeblikket, som den er defineret af vores undtagelse, skal ophæves eller ej.
Men det har stort set været umuligt at få ja-partierne til at indrømme, at vi står i en udmærket situation med vores nuværende undtagelse, og at det er ja-partierne, der vil ændre den situation, vi har i øjeblikket, og derfor er det efter vores mening langt, langt mere korrekt at have en forespørgselstekst, der går på: Hvad er konsekvenserne af at ophæve den danske undtagelse?
Når vi tager det her alvorligt, har det også sammenhæng
med, at der efter alt at dømme bliver en diskussion om, hvad der skal stå på stemmesedlen den 28. september.
Og vi vil meget advare regeringen og ja-partierne imod, at man på stemmesedlen formulerer et spørgsmål, der manipulatorisk kan opfattes som værende en fordel for ja-partierne.
Det er vigtigt for hele debatten, at der i det mindste bliver en vis tillid til hinanden, men når - som vi kan forstå - ja-partierne har overvejelser om, hvordan formuleringen på stemmesedlen kan skabe en større ja-procent, så er det, at det bliver alvorligt.
Vi kan ikke se det her anderledes, end at det er en øvelse for at få den fælles valuta med for enhver pris.
Jeg kan sige til forespørgerne til den første forespørgsel, at hvis man bare havde skrevet Den Økonomiske og Monetære Union, havde vi været tilfredse, men man ville partout have den fælles valuta med for at markere, at det her kunne være et spørgsmål om valutariske problemer og økonomi.
Det vil vi ikke være med til, og vi vil meget opfordre til, at vi får en reel debat om de politiske konsekvenser og konsekvenserne af at ophæve den undtagelse, som vi lovede befolkningen i 1993 skulle være en ny og langsigtet dansk europapolitik.
Besvarelse