Charlotte Antonsen (V), 2002-04-18:
Først til hr. Henrik Dam Kristensen: Vores vision for Europa er et helt Europa, og derfor prioriterer vi Østudvidelsen.
Når statsministeren i sin tale for lidt siden sagde, at al kraft ikke skal benyttes i Øst, er det jo naturligvis, fordi der ligger en stribe andre sager, som det danske formandskab også skal tage sig af.
Men det ændrer altså ikke ved, at vores prioritet er Østeuropa.
Det er rigtigt, som der blev sagt af hr. Villy Søvndal, tror jeg, at svenskerne havde tre prioriteter.
De havde også noget med beskæftigelse og miljø ud over udvidelsen, men vi har Øst som den helt overordnede prioritet.
Jeg svarede faktisk, skal jeg sige til hr. Jeppe Kofod, om fødevaresikkerheden.
Vi er meget opmærksomme på, at det er et vigtigt område at gøre noget for at sikre fødevaresikkerhed i hele Europa, og derfor er det et af de områder, vi også vil gøre en indsats for ved siden af Østudvidelsen. Hr. Kristian Thulesen Dahl spurgte om Irland.
Som de fleste måske kan huske, i hvert fald her i huset, stemte irerne jo desværre nej til Nicetraktaten, og da Nicetraktaten samtidig er en udvidelsestraktat, som definerer, hvor store stemmevægte de forskellige lande skal have, er det meget vanskeligt at forestille sig, at Østudvidelsen kommer til at glide glat igennem.
Endnu ved vi ikke præcis, hvordan landet ligger i Irland, der kommer måske en folkeafstemning til efteråret, men det er fuldstændig irernes egen sag og ikke noget, vi kan blande os i.
Men det er klart, at der er et udestående problem, fordi Nicetraktaten ikke umiddelbart kan blive ratificeret i Irland, så det er en af de mange forhindringer på vejen mod Østudvidelsen.
Når man her i dag efterlyser, at vi skal diskutere 117 andre emner, er det, som om man glemmer, hvor mange forhindringer, hvor mange sten der er på vejen mod Østudvidelsen.
Lad os da koncentrere os om dem først, så kan vi diskutere de andre emner senere.
Når Danmark den 1. juli overtager formandskabet for EU, er det samtidig et af de mindste lande, der kommer til at stå i spidsen for de 15 medlemslande.
Det viser noget af styrken
ved EU, at der er en udbredt hensyntagen til alle lande, store som små. Når vi taler om EU-formandskab, gælder der det, at alle lande har præcis samme adgang til at lede EU, og det bidrager til at sikre sammenholdet.
EU er et frivilligt samarbejde.
Alle må tage hensyn til hinanden.
Ved medlemskab af EU får det enkelte land reelt langt større indflydelse på udviklingen i Europa samt i stigende grad også indflydelse på globale spørgsmål.
Europæiske lande, der ikke er i EU, har ikke megen indflydelse på de store spørgsmål.
Der er ingen tvivl om, at vi i Danmark har haft stor indflydelse på den førte politik især inden for de sidste 10 år, hvor den store og altoverskyggende opgave har været udvidelsen med de øst- og centraleuropæiske lande.
Da Danmark havde formandskabet i 1993, lykkedes det at få vedtaget, at ansøgerlandene skulle optages på et objektivt grundlag.
Det var en meget vigtig beslutning, fordi det således ikke bliver tilfælde politiske prioriteringer, der kommer til at afgøre, hvilket europæisk land der får lov at komme ind i EU, og hvilket land der må vente med medlemskab.
Derfor bliver det sådan, at ansøgerlandene bliver optaget, når de har gennemført hele den eksisterende EU-lovgivning samt lever op til de almindelige krav om menneskerettigheder og demokrati.
Det er helt klart en dansk fortjeneste, at de baltiske lande, der tidligere var underlagt Sovjet, nu har samme chance for EU-medlemskab som de store central- og østeuropæiske lande.
Igennem hele optagelsesforløbet har Danmark haft det som en klar prioritet. Under det nuværende spanske formandskab er det lykkedes at færdigforhandle stort set alle de sidste politiske områder.
Det, der mangler, er imidlertid ikke de letteste emner.
Det drejer sig om landbrugs- og strukturpolitikken, og det er som bekendt en stor del af det samlede EU-budget.
Det, der bliver vores opgave i EU, er at tage fra de rige lande og give til de fattige.
Budgetloftet er på ca. 1 pct. af bruttonationalproduktet, og det ligger fast.
Hvis det lykkes at udvide medlemskredsen med de ti nye ansøgerlande, må de nuværende medlemslande imødese en mindre strukturstøtte, som i EU gives til de fattigste.
Tilsvarende bliver der også på landbrugsområdet et klart behov for at reducere statsstøtten.
Det kan vi dog ikke klare under det danske formandskab.
Ellers har vi netop fra udenrigsministeren hørt om de andre sten, der ligger på vor vej frem mod den endelige udvidelse: Cypernproblemet, afstemningen i Irland, er det en nationalist eller europæer, der bliver præsident Slovakiet?
Det er ikke nogen let sag at få Østudvidelsen gennemført, men der må ikke herske nogen tvivl om, at vi agter at gøre alt, hvad der står i vor magt, for at nå målet inden årets udgang.
Efter den 11. september er en anden sag rykket op på dagsordenen
: bekæmpelsen af den internationale terrorisme.
Det er topprioriteret under det nuværende formandskab, og det vil også være højt prioriteret under det danske formandskab.
Og apropos den forrige debat, som vi lige har haft her i Folketingssalen, er bekæmpelse af international terrorisme et glimrende eksempel på, at et samarbejde med amerikanerne er et must.
Terrorisme er demokratiets allerværste fjende.
Derfor må vi lægge mange kræfter i at bekæmpe den, også gennem samlingen af Europa på et solidt grundlag af demokrati, markedsøkonomi og menneskerettigheder.