runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-10-10:
Det, det drejer sig om, er, hvad der skal over grænserne.
Og jeg vil gerne stå som en repræsentant, der har været med i tre tilfælde.
To gange, vi har eksporteret, er det selvfølgelig gået igennem Miljøstyrelsen, og vi har fået den godkendelsesprocedure, der skal til, men det har været en meget langsommelig og drøj proces.
Den tredje gang havde vi en mægler på, også for at gøre det lettere for os, men processen er stadig væk lang.
Kan vi nå et resultat med det her, hvor det kan gøres både hurtigere og smidigere, og hvor vi har den kontrol, der skal til, skal vi støtte det her forslag.
Når certifikatet er på plads - og jeg vil nok spørge i udvalget, for det er ikke sikkert, at jeg kan få svar på det i dag - træder Miljøstyrelsen så lidt tilbage?
Stoler man på den handelsaftale, der kan ligge, eller skal Miljøstyrelsen underrettes hver eneste gang, der går 1 kg over grænsen?
Det kan være, at der kommer et svar på det i dag fra miljøministeren.
I store træk er det nok godt, at vi får de her mæglere med certifikat.
Men hvis en mægler først har et certifikat, gælder det så for alle områder?
Vores affald er jo ikke lige farligt, og derfor skal der specielle certifikater til for at handle med endnu farligere affald. Det er måske også et af de spørgsmål, som vi skulle drage ind i den her lovgivning. Vi vil arbejde for de ting, der nu skal til, i det udvalgsarbejde, der kommer i dagene fremover.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-10-10:
Sigtet med det her forslag støtter vi i CD.
Der er heller ingen tvivl om, at vi her har at gøre med et område, som er et af de områder, som vi skal bruge meget energi på og sætte meget fokus på i den kommende tid.
Med en årlig produktion på mere end 13 mio. t affald i et land som vores er vi nødt til at håndtere det her rigtigt.
Hvad er det, vi gerne vil i det hele taget?
Det er selvfølgelig at sikre os, at håndteringen af de her ting bliver rigtig, sikre os, at der ikke er nogen, der snyder på vægten, og sikre os, at der ikke er nogen, der springer over, hvor gærdet er lavest.
Vi må lave et system, der sikrer det, og som samtidig er så effektivt, at det ikke bliver alt for bureaukratisk, alt for vanskeligt, tager alt for lang tid, for alene tidsfaktoren kan friste nogen til at springe over, hvor gærdet er lavest og sørge for at komme af med det på uheldig vis og dermed selvfølgelig også på ulovlig vis.
Vi støtter altså meget målet, men mener også, vi mellem første og anden behandling skal prøve at drøfte, om vi får lavet det mest dynamiske, som nogle udtrykte det, dvs. at få rubriceret affald og affaldshåndtering og også farligheden på forskellig vis, så det ikke er alt, der skal den store ledvogtereksamen til.
Det er selvfølgelig et ikke uvæsentligt element.
At flytte affald over grænserne er vi principielt ikke imod, men det er helt afgørende - helt afgørende - at vi sikrer os, at vi i hvert fald ikke eksporterer problemerne, fordi man andre steder har nogle uheldige deponeringsregler.
Der skal derfor lyde støtte til at få dette lovforslag igennem, men som sagt mener vi faktisk, at der mellem første- og andenbehandlingen er et stykke arbejde tilbage, for at vi for alvor kan gennemskue, om vi får lavet noget, der er tilstrækkelig hurtigt og dynamisk, så tidsforbruget og bureaukratiet ikke vil friste nogle til at springe over, hvor gærdet er lavest, for det ønsker vi absolut ikke.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-10-10:
Folketingets medlemmer kan ikke være bekendt at tale om handel og dynamik og den slags ting.
Det får hr. Søren Kolstrup det dårligt af.
Det, der er afgørende, er vel, om dette forslag har mulighed for at skabe bedre miljø.
Det, der er det afgørende, er vel, om man kan eksportere affald til en endnu bedre behandling på den anden side af grænsen.
Forslaget her gør det sværere at eksportere affald på et forkert og uforsvarligt grundlag, men det sikrer, at det bliver lettere at handle affald i nogle tilfælde, hvis det kan få en bedre behandling og skabe bedre miljø, og det er en god ting.
De fobier med hensyn til overhovedet at indgå handler kan altså også godt være fobier, der hindrer et bedre miljø, så det er ikke bekymringer, hr. Søren Kolstrup har.
Det er god gammeldags mistroiskhed.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-10-10:
Ja, der kan jo gå ideologi i det, og det er sådan set også meget rimeligt, og det er da for så vidt herligt, at der går ideologi i det.
Vi synes, det er et rigtig godt forslag, og vi er slet ikke forskrækkede over, at man handler affald.
Vi synes faktisk, det er en rigtig god idé at bruge det ganske effektive system, som markedsøkonomien er, til på billigst mulig måde at få affaldet bragt derhen, hvor man kan bortskaffe det eller genudnytte det på den bedst mulige måde - vel at mærke når man har styr på de måder, det foregår på.
Hvorfor skulle man ikke bruge markedsøkonomien til at finde de billigste veje, når man vel at mærke stadig har styr på den måde, det bliver bortskaffet på?
Det er det, det handler om for mig.
Jeg synes bestemt, man skal bruge det meget effektive markedsøkonomisystem, som vi jo aldrig i Kristeligt Folkeparti lader stå alene.
Vi har aldrig villet have en fuldstændig fri markedsøkonomi, den skal styres og begrænses, og det er det, man bl.a. gør med dette forslag.
Så har jeg forstået, at forslaget egentlig ikke ændrer kontrollen, bortset fra at der bliver færre, der skal kontrolleres, men at de til gengæld har mere styr på tingene og derfor bliver lettere at kontrollere.
På den måde bliver kontrollen mere effektiv, fordi der bliver mindre mængder, der smutter igennem på en uhensigtsmæssig måde.
Fru Svanholt talte om affaldsproducenter, og jeg tror nok, hun tænkte på kraftværker.
Men vi er jo ca. 5 millioner affaldsproducenter i dette land, så det er os alle sammen, der er problemet.
Det er os alle sammen, der skal nedbringe vores affaldsproduktion hver især, og så må det da gerne, som hr. Kolstrup siger, være til lokalt genbrug.
Men det er jo ikke alt, man kan genbruge lokalt, og det skal jo bortskaffes, og jeg synes altså, at man med forslaget prøver at få styr på de virksomheder, som i forvejen arbejder med den slags ting, og får nogle af dem, som ikke er i stand til at opnå certifikation, fordi de ikke er kvalificerede, squeezet ud. Vi kan altså fuldt ud tilslutte os dette forslag.
Søren Kolstrup (EL), 2001-10-10:
Jeg synes, at CD's og Kristeligt Folkepartis ordførere havde et lidt lavt ambitionsniveau, og især skuffede hr. Ole M. Nielsens indlæg mig.
Jeg havde ellers fået den opfattelse, at hr. Ole M. Nielsen og jeg og Enhedslisten var enige om, at vi ikke skulle arbejde for, at f.eks. transportafstandene blev øget i denne verden for affalds vedkommende, men at vi derimod skulle sørge for samfundsmekanismer, der reducerer transportafstandene.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-10-10:
Jeg tror, hr. Kolstrup og jeg er fuldstændig enige på dette område, hvis vi ellers får snakket tilstrækkelig meget om det.
Ja, selvfølgelig.
Men transportafstandene reducerer vi jo på andre måder, bl.a. ved at lægge begrænsninger for transport, og det mener jeg også vi skal gøre.
Det gør vi jo også ved at lægge afgifter på lastbiler og brændstof, og vi har en masse andre foranstaltninger, som gør, at man ikke meningsløst og alt for billigt skal kunne transportere ting frygtelig langt væk.
Det indgår sådan set igen i markedsøkonomien, som vi lader virke, men altså også søger at begrænse på forskellige måder.
Henriette Kjær (KF), 2001-10-10:
I Det Konservative Folkeparti er vi helt enige i sigtet med lovforslaget.
Det er nødvendigt at sikre, at virksomheder, der formidler handel med affald over grænserne, har det kendskab til affaldsreglerne, der er nødvendig for at kunne løse en sådan opgave.
Reglerne er i dag meget omfattende, og det er vigtigt, at de, der forestår opgaven, er troværdige og sobre.
Spørgsmålet er så, hvordan man bedst muligt laver en løsning, så alle aktører på markedet erhverver den nødvendige viden, så de er kompetente til at løse deres opgave.
Her i forslaget foreslår man en lovbunden certificering.
Det betyder, at der skal opbygges et selskab, der skal stå for certificeringen samt løbende overvåge, om virksomhederne overholder de anviste standarder.
Derudover har man den almindelige miljømyndighed, der skal føre tilsyn og kontrol med virksomheden generelt.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er vigtigt, at man vælger en løsning, der er så lidt bureaukratisk som overhovedet muligt, og hvis virksomhederne allerede i dag i høj grad har ladet sig certificere, er det et spørgsmål, om det ikke er at skyde over målet at opbygge et nyt system.
Vi kan også være bange for, at der ikke er helt klare retningslinjer for, hvad den ene part - altså de, der står for certificeringen - kan i forhold til den anden part, altså miljømyndighederne.
Det ønsker vi at der kastes et klarere lys over under udvalgsbehandlingen.
Men det korte af det lange er, at vi ønsker ordnede forhold i branchen, og vi er derfor indstillede på at medvirke til, at man synliggør og kvalitetssikrer de virksomheder, der lever op til de regler, der er på affaldsområdet.
Søren Kolstrup (EL), 2001-10-10:
Jeg bed også meget nøje mærke i, at ministeren - sådan forstod jeg da ministeren - opfatter eksport af affald som undtagelsen, absolut ikke reglen, men at der altid kan være argumenter for, at det kan være nyttigt i den og den situation.
Det springende punkt er jo, om vi skal slås for samfundsmekanismer, der gør det til det generelle og derfor frister til mere handel.
Men jeg registrerer ministerens synspunkt, og jeg vil meget gerne række hånd for at føre
denne restriktive linje, som er ministerens, ud i livet
, hvis jeg får eller kan få mulighed for det. Men jeg havde et par spørgsmål, som jeg godt ville have ministeren til at besvare, og som jeg bliver nødt til at gentage.
Det er spørgsmålet om den kontrollerende myndighed.
Hvem er det egentlig, der skal kontrollere dem, der har modtaget denne her certificering, hvem er det, der udsteder sanktioner, og hvordan skal denne kontrollerende myndighed udøves?
Der bliver jo mange diskussioner om certificering.
Niels Bloch Jespersen (S), 2001-10-10:
Jeg skal indledningsvis meddele, at Socialdemokratiets ordfører på området, hr. Erik Mortensen, ikke har mulighed for at være til stede her i dag ved forhandlingen, og jeg skal derfor oplæse hr. Erik Mortensens manuskript: Lige siden midten af 1980'erne er det danske engagement i Nordsøen øget støt år efter år.
Olie- og gaseventyret er gået over al forventning og har givet et betydeligt afkast til det danske samfund.
Der findes fortsat nye olieforekomster, og udbygningen af transportledninger er i fuld gang.
At olie- og gasfund er grænseoverskridende, er ikke nogen nyhed.
Vi deler olieeventyret med vore nabolande, ikke mindst Norge.
At udviklingen kræver løbende tilretning af gældende lov er heller ikke nogen nyhed.
Olien ligger spredt over mange landegrænser, før den pumpes op, og selskaberne har hidtil lavet indbyrdes aftaler om udvinding.
Det er imidlertid ikke holdbart i et større perspektiv. Med lovforslaget vil vores hjemlige lovgivning bedre kunne matche den fremtidige situation, bl.a. ved at der kan indgås egentlige bilaterale aftaler mellem landene om udvinding af de fælles olie- og gasfund.
Det støtter Socialdemokratiet, og derfor støtter Socialdemokratiet også forslaget.
Vi er også enige i, at det vil være hensigtsmæssigt, hvis ministeren efter forelæggelse i Det Energipolitiske Udvalg får mandat til at indgå de nødvendige aftaler.
Når olien endelig er indvundet, skal den ud på en ny rejse over landegrænserne.
Det gælder transporten videre ud på det fælleseuropæiske olie- og gasmarked, og Socialdemokratiet er derfor også enig i, at udvundet olie og gas skal kunne transporteres i det danske system på samme betingelser som mængder indvundet på danske felter.
Ligeledes kan vi i Socialdemokratiet tilslutte os en praktisk detalje i denne omgang, nemlig at harmonisere arbejdsmiljøreglerne, således at offshore-arbejdspladserne får samme vilkår som de landbaserede.
At også betaling for myndighedsbehandling, altså godkendelser, tilladelser m.m. for offshore-virksomhed, erlægges af de rekvirerende virksomheder, kan vi også tilslutte os, så vi kan anbefale L
Samtidig skal jeg på Det Radikale Venstres vegne meddele, at fru Vibeke Peschardt ikke har mulighed for at være til stede ved forhandlingerne her i Tinget i dag, men at også Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Kim Andersen (V), 2001-10-10:
Det af miljø- og energiministeren fremsatte forslag vedrører jo vigtige ting i forbindelse med vores udnyttelse af undergrundens og Nordsøens ressourcer, og her skal vi naturligvis sørge for at have et fremtidsrettet, ajourført lovgrundlag og regelsæt.
Det er vi indstillet på at arbejde konstruktivt med i Venstre.
Umiddelbart kan vi måske synes, at det fremsatte forslag er lidt rodet.
Vi er enige i, at undergrundslovens bestemmelser om hjemmel til indgåelse af aftaler om udvinding af kulbrinter over nabolandegrænser naturligvis skal overholdes og være korrekte, og vi synes også, det er fornuftigt, at man har en rørledningslov, hvor man fastsætter reglerne for transport af kulbrinter og kondensater, ligesom man fastsætter regler for betalingen af transporten.
Men vi har lidt svært ved at se, hvad en ændring af havanlægsloven med henblik på belønning af særlige indsatser på arbejdsmiljøområdet foretaget af offshore-virksomheder nødvendigvis har at gøre i dette lovforslag, men det skal dog ikke komme an på det.
Vi har nogle spørgsmål, der skal stilles i udvalget, der er nogle mennesker i branchen, vi skal have talt grundigt med, og på den baggrund er vi indstillet på at arbejde konstruktivt med det af ministeren fremsatte lovforslag.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-10:
Vi er det også ud fra det spørgsmål, om vi som samfund får ordentlig del i værdierne, som vi bør have, og ud fra den betragtning støtter vi også, at der opkræves betaling for transport af udenlandsk produceret råolie og kondensat gennem rørledningerne.
Det næste spørgsmål er så spørgsmålet om indgåelse af aftaler med andre lande, og her følger lovforslaget den gældende praksis, hvorefter ministeren skal have godkendelse i Folketingets Energipolitiske Udvalg.
Men spørgsmålet er jo, om det så også er godt nok, og det er det ikke helt efter vores betragtning, når det er en færdig aftale, der skal godkendes.
Når det f.eks. drejer sig om beskatningsspørgsmål, der jo også er en del af lovforslaget, er det helt afgørende vigtigt at komme tidligt ind i sagen og også at fastsætte nogle principper for beskatning, så det ikke er muligt for koncessionshaverne at spille landene ud mod hinanden.
Beskatningsretten er nemlig et meget væsentligt spørgsmål, og i forhold til hvad der fremgår af lovforslaget, er spørgsmålet, om vi på nogen måde bliver begrænset i vores fremtidige beskatningsret.
Vi vil være og er meget optaget af i SF, at der skal betales mere for de store fordele, koncessionshaverne har i Nordsøen.
Vi vil derfor være fuldstændig sikre på og have faste garantier for, at der ikke kan blive indgået aftaler, der lægger nogen bindinger på en ordentlig beskatning af olieselskaber og koncessionshavere.
Det er utrolig vigtigt i øjeblikket i den diskussion, vi har, og der må ikke i denne her lovgivning være risiko for det.
Et andet spørgsmål, der er med her, er jo, at der nu også skal gælde arbejdsmiljøregler for offshoreområdet, og det synes vi er rigtig godt.
Der er behov for det, og den side af sagen støtter vi, så der bliver de samme muligheder for det, som der er på andre områder.
Derfor vil vi tage endelig stilling efter udvalgsbehandlingen.
Vi vil gerne have belyst de spørgsmål grundigere, sådan at vi kan sige, at Folketinget i hvert fald får muligheder for også i forhold til de grænseoverskridende felter at beskatte, som man nu engang kan blive enige om her i Folketinget.
Kim Andersen (V), 2001-10-10:
Fru Anni Svanholt var inde på, at vi havde med store værdier
Det får mig til at stille et spørgsmål til fru Anni Svanholt og vel i og for sig også til ministeren, nemlig om ministeren og fru Anni Svanholt vil være venlige at bekræfte heroppefra, at det lovforslag, vi taler om her, intet, absolut intet, har med hverken nuværende eller eventuelt fremtidige beskatningsforhold for vores kulbrinter i Nordsøen at gøre, ej heller koncessionsvilkårene for udvinding af olie i Nordsøen.
Det, der alene er tale om, er, at man får klargjort regelgrundlaget for udvinding under sokkelgrænsen til nabolande, samt at der gives lovhjemmel til, at man kan få betaling for en transmission, altså en transport af udenlandsk produceret olie her til landet, eventuelt videre til udlandet.
Det er det, det drejer sig om, hverken mere eller mindre.
Det vil jeg gerne bede om at fru Anni Svanholt og ministeren bekræfter.
Søren Kolstrup (EL), 2001-10-10:
Jeg skal virkelig takke fru Svanholt, fordi hun sætter fingeren på det ømme punkt og indskærper, at hvis der er tale om, og det mener vi bestemt at der er, et supplement til de eksisterende koncessioner, altså en ny koncession, så er der al mulig grund til at få behandlet det her lovforslag meget, meget grundigt, så vi ikke begår nogen dumheder.
Og jeg skal takke fru Anni Svanholt, fordi hun så præcist satte fingeren på det ømme punkt.
Anni Svanholt (SF), 2001-10-10:
Til hr. Kolstrup: Det er jo dejligt, at vi kan stå side om side i denne sag, og tak for roserne; det er jo altid dejligt
at få roser.
Med hensyn til beskatningsforhold er der nævnt det der med dobbeltbeskatning og den nordiske dobbeltbeskatningsoverenskomst, og det fremgår, at det ligesom er underforstået, at det er det.
Men der er jo alligevel grund til at bore i det her spørgsmål, og vi betragter altså også denne sag, som om det er nye koncessioner, det handler om.
Vi vil meget sikre os, at det bliver slået fast, at Folketinget kan sikre sig de muligheder, og at det ikke alene er et spørgsmål
om en minister, der kommer og får blåstemplet en aftale, når den er indgået.
Svend Auken (S), 2001-10-10:
Som jeg sagde før, er jeg ikke modstander af, at der er situationer - jeg tror, hr. Niels Bloch Jespersen nævnte nogle eksempler - hvor der kan være gode argumenter for, at man fører affald over grænserne.
Vi har jo haft transportforordningen i efterhånden mange år, og hvis man ser på den samlede mængde af dansk affald, der passerer landegrænser, vil man se, at det er en meget lille mængde i forhold til de 13 millioner t, som jeg også tror har været nævnt under debatten, og jeg tror ikke, mængden vil stige som følge af dette forslag.
Det, der vil ske, er, at vi vil få en bedre kvalitet i håndteringen, og det vil sige, at de mennesker, der har med tingene at gøre, også vil kende reglerne og være mere motiverede for, at reglerne bliver overholdt.
Der er altså ingen ændring i forhold til de nuværende regler.
Men hr. Kolstrup må meget gerne uddybe sine spørgsmål, så skal jeg nok svare på dem under udvalgsbehandlingen.
Svend Aage Jensby (V), 2001-10-10:
Mener ministeren, at oplysningerne om den »irakiske hærchefs« tilstedeværelse i Danmark er af en sådan karakter, at justitsministeren burde informeres herom, straks Politiets Efterretningstjeneste modtog oplysning herom?«
Helge Adam Møller (KF), 2001-10-10:
Vil ministeren i forlængelse af ministerens udtalelse om, at alt var gået efter bogen, i torsdags under åbningsdebatten kl. ca. 21.35 i forbindelse med debatten om den irakiske general redegøre for, om dette fortsat er ministerens mening, eftersom statsministeren lidt over en time senere sagde med reference til sagen om generalen, at forløbet ikke havde været tilfredsstillende, samt at justitsministeren blandt andet vil få besked på, at der skal ske en hurtigere håndtering af sagen, eller er ministeren nu enig med statsministeren?«
Jens Rohde (V), 2001-10-10:
Ministeren siger, at vi ikke er her for at få oplysninger, men for at piske en stemning op.
Det synes jeg sådan set ikke er helt fair, for vi stiller jo faktisk nogle meget konkrete spørgsmål.
Det, der så pisker stemningen op - for det er jo rigtigt, at det sker - er, at det efterhånden er blevet kutyme i den her regering, at vi aldrig får andet end Anders And-svar fra ministrene, når vi stiller spørgsmål hernede.
Og vi får heller ikke noget svar her. Vil justitsministeren dog ikke bare gøre sig den ulejlighed at svare på det spørgsmål, som hr. Svend Aage Jensby og hr. Lars Løkke Rasmussen har stillet?
Så tror jeg, at vi kan få pisket stemningen pænt ned igen.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-10-10:
Jeg er naturligvis fuldstændig enig med statsministeren, når han siger, at det er en hovedopgave i dansk indenrigspolitik at sikre, at vores flygtninge og indvandrere får arbejde og uddannelse.
Det kan der jo ikke herske nogen tvivl om.
Det er altså et andet spørgsmål.
Det går jeg også ud fra at statsministeren er enig med mig i.
Men vi når nok ikke så meget dybere i en besvarelse fra statsministerens side i dag, har jeg på fornemmelsen, så jeg vil bare spørge, om statsministeren ikke kunne bede arbejdsministeren, socialministeren og udenrigsministeren om at tage en meget grundig drøftelse med Folketingets Europaudvalg, således at vi kan få udformet en dansk politik.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (KRF), 2001-10-10:
»Vil ministeren erkende, at Nationalbankens rentenedsættelse den 5. oktober 2001 er udtryk for, at Danmark uden for euroen har bevaret sin pengepolitiske selvstændighed, og kan ministeren bekræfte, at den langfristede byggerente i dagens Danmark stort set er nede på samme lave niveau som i Tyskland?« Skriftlig begrundelse
Med den selvstændige danske rentenedsættelse er rentespændet indsnævret til næsten ingenting.
De dystre profetier under kampagnen op til eurofolkeafstemningen sidste år synes således gjort til skamme.
Den langfristede rente på 10-årige statsobligationer er i dag lavere herhjemme end i eurolande som Italien, Belgien, Spanien, Portugal og Grækenland, og generelt er de langfristede danske renter nu nede på niveau med renterne i Tyskland.
Det går da også forrygende godt med dansk økonomi og beskæftigelse.
Økonomiministeren er jo en af de, havde jeg nær sagt, få rigtig troværdige eurotilhængere her i Folketinget, som har sagt gang på gang, at da Danmark har knyttet sig valutamæssigt til at følge euroen, har vi ingen pengepolitisk frihed. Vi må følge Den Europæiske Centralbanks rente minus en halv time eller måske få minutter, og det er jo ikke meget værd.
Men så oplevede vi jo her i fredags, at Danmarks Nationalbank selvstændigt og på eget initiativ sænkede den danske rente, i øvrigt midt i en finansiel krisesituation, og det må da få ministeren til at erkende, at vi stadig her i Danmark med vores egen gode, gamle krone og vores egen valuta har en vis pengepolitisk selvstændighed.
Marianne Jelved (RV), 2001-10-10:
Jeg ser, at der på en måde er to spørgsmål i hr. Frank Dahlgaards spørgsmål her i dag.
Til det første vil jeg ikke undlade at komme med en venligt ment kommentar, for jeg er overrasket over den formulering, hr. Frank Dahlgaard er kommet til at bruge i den første del af sit spørgsmål, hvor der står, at Danmark uden for euroen har bevaret sin pengepolitiske selvstændighed.
Derfor var jeg glad for, at hr. Frank Dahlgaard mindede om, at Danmark har en fastkurspolitik.
Så skal Nationalbanken vurdere, hvad den skal gøre, og det er kun Nationalbankens opgave.
Man kunne så spørge: Hvor kommer valutaindstrømingen fra, og hvorfor?
Her kan jeg sige, at det skyldes ifølge markedsdeltagerne, at danske pensionskasser omlægger fra udenlandske aktier til danske obligationer.
Så kommer jeg til den anden del af hr. Frank Dahlgaards spørgsmål.
Den danske lange rente ligger over den tyske rente, og normalt måler man rentespændet som forskellen mellem de 10-årige statsobligationer.
I den nuværende økonomiske situation, der er meget anderledes, end den plejer at være, har de danske pensions- og livsforsikringsselskaber et incitament til at omlægge deres portefølje til lange, sikre papirer, og det er traditionen tro obligationer.
Placeringen i danske obligationer reducerer rentespændet, men jeg kan uddybe det i næste omgang.