runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2000-01-20:
Det er utrolig glædeligt at høre ordførernes reaktioner.
Jeg havde forudset, at vi kunne have en mere principiel drøftelse
om det her punkt, end den vi har fået, og det er jeg faktisk glad for at vi har undgået. Jeg synes, at meldingerne er mere positive, end man kunne have grund til at tro, når man læser den gamle beretning igennem.
Regeringen har arbejdet utrolig meget med det forslag, og det er for at sikre, at dette princip, som vi kender, og som fru Henriette Kjær var inde på, f.eks. fra færdselslovgivningen, tillempes forureningsområdet til havs.
Det har været meget, meget kompliceret, og jeg vil gerne sige tak til dem, der har bistået os med at gøre det, først og fremmest Justitsministeriet.
Jeg synes, det er godt, så jeg vil gerne sige tak til ordførerne for de indlæg, vi har hørt her i dag, og glæde mig over, at vi med dette forslag og det tidligere forslag og alle de andre initiativer, der er taget, faktisk styrker vores indsats på det område, ikke mindst den forebyggende.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-20:
Jeg undrer mig lidt over, at mine kolleger, ordførerne for de andre partier, næsten udelukkende snakker om olie.
Jeg synes faktisk, det her lovforslag er så spændende, fordi det beskæftiger sig med meget andet end olie.
Der er nok betydelig mere svineri, end der er i vores del af Østersøen og i Kattegat.
Men derfor skal vi selvfølgelig også leve op til den og også gøre noget ved det, og jeg kan forstå på hr. Ebbe Kalnæs, at i det sydfynske område kender de i høj grad til problemer med toiletaffald i de lavvandede områder.
Det kender vi ikke i den del af landet, hvor jeg kommer fra.
Dér er der vand nok, og dér ordner naturen fint den slags problemer.
Jeg mener ikke, man behøver at opsamle den slags.
Så kunne man jo også begynde at lovgive om, at fiskene skulle indrette toiletter, det blev vist lidt for omstændeligt.
Jeg tror faktisk, naturen har en vældig evne til at omdanne det, men jeg erkender, at der er områder, hvor det er et problem.
Det bekymrer mig en lille smule, om det bliver alt for omkostningsbelastende for de mange små havne med sådanne opsamlingssystemer.
Det må vi have boret lidt mere i under udvalgsbehandlingen.
Det bekymrer mig også, at de mange nye lystsejlere fra år 2005 skal have toiletter installeret, og at gamle både skal have kemiklosetter ombord.
Det lyder altså ikke særlig behageligt, og det lyder heller ikke særlig fikst, når man ved, hvor lidt plads der er på sådan nogle småbåde.
Og mens man er ude på havet, tror jeg, at den med at stikke bagdelen ud over rælingen er en rimelig effektiv metode, som naturen så klarer følgerne af.
Så undrer jeg mig lidt over høringssvarene.
For det første har man slet ikke spurgt sejlerne, og det synes jeg egentlig er mærkeligt.
Man har spurgt de store havne, og så er der et svar fra Foreningen af Havnefogeder.
Her er overskriften »Vedrørende høringsliste«, og de siger, de gerne vil spørges en anden gang, men de svarer ikke på det, sagen handler om.
Her er mit spørgsmål, om de egentlig er blevet spurgt, eller om de bare kritiserer, at de ikke er på høringslisten.
Det kan jeg ikke forstå ud fra dette høringssvar, som egentlig ikke er et høringssvar, men bare en kritik af høringslisten.
Jeg synes generelt, det er et godt og spændende lovforslag, men der er nogle tekniske og økonomiske spørgsmål, som vi skal behandle lidt nærmere.
Kim Andersen (V), 2000-01-20:
Jeg skal oplyse ministeren om, at første gang, vi behandlede dette lovforslag, blev høringssvarene ikke oversendt til Folketinget, som tilfældet er ved denne behandling.
Vi fik faktisk kun referatet i det såkaldte høringsnotat, som altså kom en uges tid efter førstebehandlingen.
Af Folketingstidende fremgår det, at jeg ved førstebehandlingen rent faktisk bebudede en lang række spørgsmål, som vi imidlertid ikke fik mulighed for at få besvaret, fordi lovforslaget blev taget af dagsordenen, inden Tinget gik på sommerferie, i erkendelse af, at det ikke kunne færdigbehandles, før personoplysningsloven var på plads, og det kom den som bekendt ikke i sidste folketingssamling.
Sådan vil det sikkert også gå denne gang.
Jeg tror ikke, vi kan forvente at få forslaget færdigbehandlet, før personoplysningsloven er på plads, og det kan vi jo så håbe sker hurtigt.
Men lad os tage det i den rigtige rækkefølge.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-20:
Jeg vil gerne med det samme meddele, at fru Henriette Kjærs opfordring til at lave et ændringsforslag vil vi selvfølgelig støtte.
Der er omkring 80 pesticider i brug i landbrug og jordbrug i dag; det svinger lidt op og ned, alt efter hvordan listen ser ud.
Det er noget af det mest gennemtestede, vi har, og det er noget af det, vi ved mest om.
Vi har faset en lang række ting ud, som vi har været dybt enige om, men på et eller andet tidspunkt skal vi nok holde op og få de rigtige proportioner ind i sagen.
Jeg har også nævnt ved adskillige lejligheder, at vi har
et hullet kloaknet i dette land.
Vi bruger 250.000 t kemikalier af forskellig slags med forskellig belastning af miljøet i den almindelige dagligdag, også i husholdningerne, og de kemikalier pibler ud alle vegne.
Det er i virkeligheden en ret alvorlig sag, men den gør vi ikke noget ved.
Vi har et stort medicinforbrug, og vi ved, at når sukkerkapslerne bliver opløst, når de er kommet igennem kloaksystemet og er kommet ind i de biologiske rensningsanlæg, bliver medicinen fuldt aktiv igen, for vi kan måle det i havet.
Der er en lang række stoffer, som er nævnt i biocidhandlingsplanen, men som vi ikke ved noget om.
Vi ryger smøger, vi drikker kaffe, og der er 825 flygtige stoffer i kaffe, men vi ved måske kun noget om de 25.
Kaffe er i øvrigt væsentlig giftigere end stort set alle de pesticider, der anvendes i jordbruget i dag, så der mangler altså proportioner i diskussionen. Spørgsmålet er så, hvor stærkt det skal gå.
Vi er selvfølgelig helt enige i, at forbruget skal så langt ned, som det er muligt, men vi er altså også enige i, at det skal foregå på en ordentlig måde.
Man indfører økologi og regner med, at man redder verden.
Ø-mærket har jeg ikke noget imod, men det er et politisk valgt produktionsmærke.
Det har intet med kvalitet at gøre, det har intet med sundhed at gøre, og det har intet med noget som helst at gøre.
Det er et politisk valg, og vi ved, at det ikke kan leve op til en række ting.
Vi importerer en lang række foderstoffer og alt muligt andet, som indeholder pesticider, og vi ved, at hvis vi fortsætter denne linje, får vi tilført langt farligere pesticider i langt større omfang.
Jeg synes ikke, metoden er rigtig.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-20:
Jeg havde faktisk forstået den socialdemokratiske ordfører sådan, at lovforslaget ville blive delt op i to, men jeg kan forstå, at det ikke er tilfældet.
Vi bliver nødt til at have en mere grundig debat om Pesticidhandlingsplan II, hvis ministeren virkelig vil gøre forslaget til lov, så Det Konservative Folkeparti vil stille ændringsforslag om at få afsnittet om Bichel-udvalgets rapport helt fjernet fra lovforslaget, og så må der komme et nyt lovforslag, der kun drejer sig om pesticiderne.
Hvis vi ikke får imødekommet vort ønske, bliver jeg altså nødt til at kommentere spørgsmålet om behandlingshyppigheden.
Jeg er fuldstændig enig i, at den skal så langt ned som muligt, men 2 ser altså ud som et magisk tal, og problemet med et fast tal på 2 er jo, at der ikke er den smidighed, der er behov for.
Nogle vil sikkert kunne komme langt længere ned end 2, helt ned på nul, men så er der nogle, der vil have behov for at ligge over 2, og så er problemet der.
Ministeren må give tilsagn om, eller også må vi behandle det i udvalget, at 2 ikke er en fast grænse, men at tallet kan debatteres.
Jeg kunne også godt tænke mig at vide, hvordan ministeren vil administrere den ordning.
Men det korte af det lange er altså, at vi ønsker et helt nyt lovforslag og en helt ny debat.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-01-20:
Vi har f.eks. stigende problemer med fund af kemiske stoffer i vores drikkevand.
Derfor har man i EU arbejdet med biocidområdet, dvs. med de kemiske og mikrobiologiske produkter, der har til formål at slå liv ihjel.
Det har ført til udarbejdelsen af et direktiv
, og gennemførelsen af det direktiv er hovedindholdet af det lovforslag, vi i dag behandler. Der er vigtige grunde til at beskæftige sig med biocider.
Alene på det europæiske marked findes der nemlig over 1.200 forskellige aktive stoffer til biocidformål, og en stor del af befolkningen kommer daglig i kontakt med biocider, eksempelvis i rengøringsmidler.
Men indtil nu har man typisk først grebet ind over for biociderne, hvis man efter anvendelsen opdagede væsentlige effekter på miljø eller sundhed.
Det ændres med dette lovforslag, som indebærer, at flere bekæmpelsesmidler end i dag skal godkendes, før de sælges og benyttes, og det er vi utrolig glade for i Socialdemokratiet.
Vi ser direktivet som et klart fremskridt
Forslaget åbner mulighed for, at der efter en evaluering i 2002 kan iværksættes ekstra tiltag, hvis landbruget ikke til den tid har nået målene.
Vi støtter muligheden for at fastsætte kvoter ved overforbrug af pesticider og muligheden for at etablere sprøjtefri zoner, eksempelvis ved vandløb og søer, fordi vi er meget optaget af pesticidernes påvirkning af miljø og sundhed. Jeg kan dog samtidig oplyse, at ministeren er indstillet på at dele lovforslaget, som jeg kan forstå at flere ønsker.
Lovforslaget giver også mulighed for at fastsætte ekstra gebyrer til at dække udgifter til ekstra tilsyn på kemikalieområdet.
Det vil bl.a. kunne bruges på kosmetikområdet, og Socialdemokratiet støtter dette forslag, fordi det bringer os et skridt videre ad vejen til en fornuftig håndtering af kemikaliespørgsmålet.
Lovforslaget viser, at både EU og den danske regering er villige til aktivt at tage fat om miljø- og sundhedsproblemerne.
Det er ikke bare ren snak, men konkret handling.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-01-20:
Da vort partis ordfører på dette lovforslag, fru Helga Moos, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Ser vi på lovens hovedområde, der handler om implementering af EU-direktivet på biocidområdet, er der tale om kompliceret, men ærlig og reel lovgivning, båret af absolut nødvendige og gennemtænkte forslag.
Vi kan kun glæde os over, at man omsider for alvor tager fat på at godkende de biocider, som samfundet benytter i udstrakt grad, både i private hjem, i den offentlige sektor og i erhvervslivet.
Sådan som forslaget er skruet sammen, får vi biociddirektivet implementeret, og vi får også en del af Bichel-udvalgets anbefalinger ført ind i lovforslaget.
Jeg går ud fra, at ministeren vil meddele det, nu da Socialdemokratiets ordfører har sagt, at det vil ske, og når det sker, kan vi sige, at vi kan give lovforslaget vores fulde og hele støtte, og så har vi sådan set ikke flere bemærkninger til forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-20:
Ved første øjekast ser lovforslaget jo godt og nødvendigt ud, godt, fordi der er behov for nogle fælles godkendelsesordninger for biocider, så reglerne bliver ens i hele EU, og nødvendigt, fordi det er en uholdbar situation, at f.eks. desinfektionsmidler i dag ikke er reguleret, og at den godkendelsesordning, der findes, ikke lader miljøhensyn indgå i vurderingen.
I Det Konservative Folkeparti synes vi altså, at biociddirektivet er fornuftigt, og vi har ingen problemer med at implementere det i dansk lov.
Vi finder det fornuftigt, at der udarbejdes tre positivlister, og at der i direktivet opereres med en række forenklede godkendelsesprocedurer.
Men vi finder det uhensigtsmæssigt, at ministeren har givet sig selv nogle bemyndigelser, der rækker ud over direktivet.
Vi er altså alt i alt positive over for det, der har med biociddirektivet at gøre.
Men jeg synes virkelig, det er at problematisere behandlingen af det ellers så gode lovforslag, at ministeren har indføjet afsnittet om Bicheludvalgets rapport.
Det finder jeg ærlig talt upassende.
Bicheludvalgets anbefalinger var et rigtig godt kompromis mellem erhvervene og miljøorganisationerne.
Det byggede på frivillighed og tillid, hvor alle havde hugget en hæl og klippet en tå, og jeg syntes, det var et flot stykke arbejde, der netop viste, at samtale fremmer forståelsen.
Nu kommer ministeren så og vil lovgive ud over Bicheludvalgets anbefalinger.
Ministeren ønsker en række bemyndigelser, så han vil være i stand til at gennemføre regeringens pesticidhandlingsplan 2.
Her vil ministeren fastsætte kvoter, såfremt der er et overforbrug, samt etablere randzoner.
Det vil sige, at ministeren uden kompensation til jordbrugerne kan udlægge disse randzoner, hvilket vil have betydelige økonomiske konsekvenser for de landmænd, der tilfældigvis bor tæt ved en sø eller et vandløb.
Det er ikke retfærdigt, og det kan vi ikke støtte i Det Konservative Folkeparti.
Da hele spørgsmålet om Bicheludvalget og behandlingen af dets rapport er yderst afgørende for os, kan vi ikke stemme for det samlede lovforslag, der ellers er godt og nødvendigt, men vi håber, at ministeren er indstillet på at dele lovforslaget op i to, så vi kan få behandlet spørgsmålet om biocider i et lovforslag og, hvis ministeren endelig ønsker det, spørgsmålet om pesticider i et andet lovforslag.
Jeg kan forstå på den socialdemokratiske ordfører, at vi allerede er blevet imødekommet, så vi håber på en rigtig god og konstruktiv udvalgsbehandling.
Jørn Jespersen (SF), 2000-01-20:
Nu kan jeg jo forstå, at det i realiteten er to forskellige lovforslag, vi behandler, og det synes jeg sådan set er helt ok.
Med hensyn til det første lovforslag, som handler om implementeringen af biociddirektivet, er vi i SF meget positive over for forslaget. Det indebærer, at der bliver etableret en positivliste over stoffer, som markedsføres som biocider, og denne model for en regulering af et vigtigt kemikalieområde synes vi burde danne model for en generel regulering af kemikalieområdet, forstået på den måde, at det lægger op til, at flere stoffer bliver revurderet, at en del af de nuværende uvurderede stoffer bliver saneret væk, og at flere produktområder og stofgrupper bliver inddraget under systemet med positivlister.
Det er et godt princip.
Det støtter vi.
Vi er også glade for princippet om substitution, altså det forhold, at et stof, som kan erstattes af et andet stof, der har den samme effekt, men er mindre skadeligt, ikke bliver tilladt.
Så implementeringen af biociddirektivet er vi som sagt positive over for.
Det andet lovforslag, som handler om nogle beføjelser til ministeren vedrørende pesticidhandlingsplan 2, er vi som udgangspunkt også positive over for.
Det vedrører jo bl.a. spørgsmål om sprøjtefri zoner langs vandløb og søer, det handler om yderligere omlægning til økologi, og det handler om at få nedbragt behandlingshyppigheden.
Men det er meget afgørende for os, at vi ser den del af lovforslaget i forbindelse med en samlet vurdering af pesticidhandlingsplanen
, og der synes vi, at det forslag, som regeringen har haft til høring, er for uambitiøst.
Det mener vi, bl.a. fordi det areal, som man lægger op til kan udlægges til sprøjtefri zoner, er for lille.
Det mener vi, fordi vi har meget svært ved at se, at der gøres nogen ekstra indsats end det, der er aftalt på økologiområdet, og det mener vi, fordi målsætningen med hensyn til behandlingshyppighed jo i virkeligheden er svagere end den gamle plan, som burde have været gennemført for flere år tilbage, og derfor er det vores opfattelse, at pesticidhandlingsplan 2 bør strammes voldsomt op i forhold til det udkast, der har været til høring.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-01-20:
Hovedprincippet i det forslag, vi behandler her, er igen at give miljøministeren beføjelser til yderligere gebyrer på en række kemiske stoffer og produkter.
Biocidmidler skal godkendes som bekæmpelsesmidler, før de må bruges.
Det er helt i orden.
Vi er jo i den situation nu, at vi, samtidig med at vi behandler det her, skal have gang i vores skove, i skovrejsningen.
Vi skal have plantet utrolig mange hektarer
igen, særlig efter orkanen, og derfor er det nok rigtigt, at også Dansk Skovforening blander sig lidt her og siger, at der er brug for visse kemikalier til træernes vækst i de første 8-10 år
Det er måske lidt skadeligt for nogle, men for andre er det så fuldstændig uskadeligt.
Desinfektion er en daglig nødvendighed, ja, nogle steder en stor nødvendighed mange gange daglig.
Vi har bl.a. lige hørt fra sygehuse, hvor man døjer med rengøringen af forskellige ting, så en af de ting, som indgår i det her lovforslag, er også, at vi gerne fremover skulle kunne benytte de rigtige kemikalier. Vi er spændt på det udvalgsarbejde, der kommer nu.
Vi er spændt på den deling af lovforslaget, som vi har hørt der vil blive præciseret. Men som allerede sagt synes vi i Dansk Folkeparti, at det igen er for store beføjelser, der bliver givet til miljøministeren.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-20:
Jeg skal ikke forlænge behandlingen af det her lovforslag yderligere ved at gennemgå biociddelen, som vi nu skal behandle nærmere.
Jeg vil også kun sige, som andre har sagt, at jeg synes, at biociddelen i det her lovforslag er både nødvendig, fornuftig og velproportioneret på alle måder, så der har jeg slet ikke noget at anke over.
Når det gælder den del, som vi jo nu har hørt skulle skilles fra, må jeg sige, at der vil jeg anbefale ministeren meget ikke at dele op, men at trække tilbage, og når jeg anbefaler det, så er det, fordi vi har nu noget ude i en høring, vi har diskuteret pesticidhandlingsplan længe, og jeg havde i og for sig forventet, at vi skulle have noget mere samtale om det her, inden vi skulle videre. Så ligger der det i det, at i den holdning, der ligger til grund - jeg tror, jeg har nævnt det ved tidligere lejligheder - kunne jeg godt tænke mig lidt mere ydmyghed.
Når man laver frivillige aftaler, så er det blevet en vane, at man bygger en stor hammer, den hænger man op, og det vil sige, at hvis ikke alle er enige om, at man har nået målet, så ved de, hvad der falder ned af brænde bagefter.
Det er en arbejdsmetode og en fremgangsmåde, som jeg synes er uheldig.
er begrænset, og jeg vil meget anbefale ministeren at trække det tilbage og tage en ordentlig diskussion om det her.
Vi har en Bichelrapport, og den er på mange måder fornuftig og et udmærket grundlag at diskutere på.
Jeg har bare en gang imellem fornemmelsen af, når vi taler om den, at vi også læser den lidt forskelligt.
Jeg vil ikke afvise, at på sårbare områder skal vi have en ordentlig diskussion af, hvordan vi gør det i forhold til ejere og dem, der bliver trængt osv.
Jeg ser i øvrigt gerne et højeffektivt landbrug og ikke et laveffektivt landbrug, fordi det højeffektive landbrug giver mulighed for, at der bliver plads til naturen, nemlig at vi på lidt længere sigt med forskellige udlægninger af sårbare områder har mulighed for at beskytte naturen for alvor.
Men så kan det altså ikke hjælpe noget, at man tror, at man kan redde verden alene ved ikke at bruge midler, ikke at bruge gødning osv., for vi ved, det giver et udbyttetab, der er ganske stort, og vi ved, at hvis vi skulle føde verden i dag med den metode, som vi egentlig forholder os til som en vis luksus her i landet, så kan vi ikke engang føde vores befolkning.
Så det afgørende er, at jeg beder ministeren om at lade være med bare at dele op og så tordne igennem med den der ene pind, der formentlig bliver tordnet igennem, men lad os tage en ordentlig diskussion om det her.
Det vil være min anbefaling.
Jørn Jespersen (SF), 2000-01-20:
Hr. Ebbe Kalnæs siger, at man ikke i et lovforslag skal tage højde for den mulighed, at målsætningerne i en frivillig aftale ikke bliver nået.
På den baggrund vil jeg gerne spørge hr. Ebbe Kalnæs, om han synes, det er helt i orden, at man først laver en handlingsplan, en frivillig aftale med 10 års
perspektiv, og så må konstatere, at målsætningerne ikke bliver nået, langt fra bliver nået, og derefter bare laver en ny frivillig aftale uden nogen som helst overvejelser om, hvad man gør, hvis målene heller ikke bliver nået i anden omgang.
Hvor mange gange skal man efter CD's mening lave en frivillig aftale, som ikke bliver overholdt?
Er det efter CD's mening sådan, at frivillige aftaler betyder, at det er frivilligt at overholde dem?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-20:
Om det er frivilligt at overholde dem?
Nej, det er det selvfølgelig ikke.
Altså bliver de ikke holdt, så må vi tage diskussionen op igen.
Men vi skal altså tænke på, at når vi laver lange frivillige aftaler, så er der altså nogle forudsætninger, som de, der laver aftalen, ikke nødvendigvis ved om kan holde 100 pct. Der er altså forskellige forudsætninger i så lange aftaler, og så må vi drøfte dem løbende.
Men arbejdsmetoden kender jeg godt, og jeg ved godt, at hr. Jørn Jespersen egentlig holder meget af den metode, men det er altså ikke den metode, vi ønsker at arbejde efter.
Jørn Jespersen (SF), 2000-01-20:
Der var sådan set ingen svar på mit spørgsmål om, hvor mange gange man skulle lave den, og hvad en frivillig aftale egentlig betyder.
Jeg vil bare sige til hr. Ebbe Kalnæs, at mange gange hører man jo borgerlige partier sige noget om, hvordan ting fungerer ude i virkeligheden.
Dér er det altså sådan rent civilretligt, at man ikke bare kan lave aftaler, skrive under på dem og så bagefter komme med alle mulige undskyldninger om, at der har været mange forhold, der gjorde, at det har været lidt sværere, end man troede, at leve op til dem. Vi kan ikke bruge frivillige aftaler som instrument, hvis det bliver konsekvensen. Jeg er egentlig tilhænger af at bruge frivillige aftaler på en lang række områder, fordi det giver engagement, fleksibilitet, men brugen af dem kræver, at man løbende følger, om målsætningerne ser ud til at blive nået, og at man har tænkt ind, hvad man gør, hvis målsætningerne ikke bliver nået.
Og hvis der er partier som CD, forstår jeg, der gør sig til talsmand for at bruge frivillige aftaler, men som ikke vil bygge dét ind i dem, så er det det samme som at give carte blanche til bestemte erhverv og sige: I behøver overhovedet ikke leve op til samfundsmæssigt vedtagne målsætninger på miljøområdet.
Og det synes jeg er en skam.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-20:
Min korte bemærkning til hr. Kalnæs skal forstås som en kommentar til hr. Jørn Jespersens meget hurtigt talte indlæg.
Mit spørgsmål er, om hr. Ebbe Kalnæs har bemærket, at der ikke er tale om en frivillig aftale.
Der er tale om en handlingsplan, som bygger på frivillighed, og det er minsandten noget andet - undskyld, jeg siger det.
Den såkaldt frivillige handlingsplan går langt længere end Bichel-rapportens konsensusaftale.
Hvis man kan dele en 5-10-års-periode op i små etaper og regne med, at man skal nå
det hele i den takt, som man deler den op i, så går handlingsplanen langt længere, end man kan forvente at nå de første 2 år, hvor man først skal have sat hele systemet i gang.
Det bygger jo på undervisning, på formidling af ny viden, på forskning osv., og man kan ikke nå nogen resultater på de 2 år, som der reelt er tale om i den såkaldt frivillige plan, som altså ikke er en aftale.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-01-20:
Min korte bemærkning er af samme karakter som den foregående talers korte bemærkning.
Jeg vil gerne spørge hr. Ebbe Kalnæs, om han ikke kan bekræfte, at de mål, der er i den nu fremlagte handlingsplan, ligger inden for det, man ifølge Pesticidudvalgets anbefalinger kan opnå uden ekstra omkostninger?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-20:
Jeg vil gerne bekræfte, at det ligger indenfor, men det er jo ikke sikkert, at det bliver slutresultatet.
Og hvad mener vi med frivillige aftaler?
Det er nogle, der sætter sig ned for at nå et mål, men man kan ikke kalde det frivillige aftaler, hvis man siger, at hvis man ikke når målet, så falder hammeren.
Jeg er villig til at drøfte en ordning, som giver yderligere beskyttelse, når vi har fået nogle erfaringer med de aftaler, der er indgået, men jeg vil ikke tale om det med pistolen for brystet, for det er den metode, man anvender her.
Men jeg kan forstå, at den helt store forskel her ligger i livssynet, i måden, man agerer på, når man prøver at lave ting sammen.
Dér er vi meget forskellige fra Socialdemokraterne og ikke mindst fra hr. Jørn Jespersen.