runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg glæder mig over, at Det Radikale Venstre synes, at jeg har lyttet undervejs og har imødekommet de synspunkter, som Det Radikale Venstre har fremført under forhandlingerne, og har anerkendt, at jeg i de ændringsforslag, som også Det Radikale Venstre har stemt for, har imødekommet en række ting.
Det synes jeg er flot af Det Radikale Venstre at understrege her i dag.
Det, jeg synes har været vigtigt her i debatten, er at finde frem til: Hvad er det lige præcis, der gør, at Det Radikale Venstre ikke vil stemme for dette lovforslag?
Jeg kan forstå, at man ønsker at udskyde decentraliseringen 1 år, og jeg kan forstå, at det er beløbet på de 800.000 kr., som jo nok under alle omstændigheder skal justeres, man bruger som krog for at stemme imod.
Det synes jeg er en vigtig afklaring, og jeg må virkelig sige: Jeg begriber ikke, at de to ting er det, der får det hele til at vælte, så Det Radikale Venstre ikke vil tage et medansvar for udviklingen på det sociale område.
Ole Glahn (RV), 2005-06-16:
Nu var det jo mig, der spurgte ministeren.
Det har vi ikke fået nogen forklaring på, og den synes jeg ministeren skylder os.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg synes, forklaringen er givet mange gange, og at vi har været meget omkring tingene i både den ene og den anden sammenhæng.
Sagen er jo, at når en kommune vælger at overtage en institution pr. 15. februar 2006, ved den godt, at den overtager institutionen med alle forpligtelser.
Kommunen ved godt, at institutionen vil indgå i rammeaftalen, hvor man skal aftale med de andre kommuner, hvordan og hvorledes den institution skal fortsætte fremover, og så kan det jo sagtens være, at kommunerne siger: Nej, vi vil hellere vente.
Men det synes jeg bare skal være op til kommunerne.
Jeg vil ikke acceptere, at decentraliseringen skal skubbes yderligere 1 år.
Jeg er tilhænger af en glidende decentralisering, jeg har forventning om, at kommunerne synes, det er en god og en positiv udfordring, de får med den glidende decentralisering, og derfor har jeg ikke været indstillet på at imødekomme Det Radikale Venstres ønske om at skubbe den 1 år.
Afstemning
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik noget svar.
Hvis det er ministerens holdning, at der skal være synlige takster for at sikre en god specialisering og udvikling, hvorfor skal kommunerne så ikke betale fuld pris for en hjerteoperation?
Hvorfor er det på det sociale område, man synes, at det skal kunne ses på det kommunale budget, at her er en borger, der koster 1 mio. kr. om året i takst til en bestemt institution?
Her skal der købes og sælges pladser, alt efter hvor det er billigst, og hvorfor er man så optaget af, at markedet skal styre det hele på det sociale område?
Ole Glahn (RV), 2005-06-16:
Jeg glæder mig over, at ministeren nu igen er kommet ind i den gode debat med os, som vi faktisk har haft det meste af dagen.
Jeg synes, der var et tidspunkt, hvor ministeren var meget aggressiv over for oppositionen og mere brugte den polemiske facon i stedet for at diskutere substansen.
Vi har jo her at gøre med et meget vigtigt område, som jeg også ved at ministeren er meget optaget af, og jeg vil spørge ministeren, om årsagen til denne aggressive adfærd var, at ministeren gerne ville have imødekommet oppositionen på de områder, hvor vandene har skiltes.
Er det, fordi ministeren ikke har haft handlemulighed for at tage den lidt mere med ro, så der kunne have været en overgangsfase på yderligere 1 eller 1½ år, og man først derefter gennemførte det, som ligger her?
M053S47324871subh.fm Page 4841
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg synes, det er vigtigt, at vi når frem til en takstfinansiering for at få skabt synlighed af, hvad de faktiske udgifter til en institution er og dermed også afdække specialiseringsgraden og udviklingen set i forhold til de forskellige omkostninger, der er forbundet med at drive tilbuddet.
Jeg tror også, at den gennemsigtighed er vigtig, når man skal forholde sig til, hvad der sker på de enkelte institutioner, og vurdere de forskellige instanser, der driver institutionerne.
Der bliver betalt en fast takst for det tilbud, der gøres brug af, alt efter hvad det er for en hjælp og støtte, borgeren har brug for.
Det er netop derfor, vi nu vil kigge på udligningssystemet, vurdere det i forhold til situationen i kommunerne og indføre en refusionsordning for at kompensere for de meget dyre enkeltsager i kommunerne.
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
De, der har fulgt diskussionen her i salen, siden ministeren gik på talerstolen, har fået et meget godt billede af, hvad det er for en attitude, vi har
M053S47324871subh.fm Page 4837
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM mødt under forhandlingerne.
Så det er sådan set en meget sigende debat, vi har.
Ministeren forsøgte som en del af sådan en tryghedsskabende foranstaltning omkring økonomien i sit tidligere indlæg at henvise til, at KL var godt tilfreds.
Og derfor vil jeg bare understrege, at min bekymring sådan set ikke går på, om KL nu har det godt eller ej.
Kommunernes Landsforening har deres egen interessevaretagelse.
Vores bekymring er i forhold til borgernes behov, altså om borgerne får det rette tilbud, og om pengene er der, hvor behovet er.
Ministeren siger så, at finansieringsreformen nærmest er skudsikker, at man – jeg må næsten forstå det sådan – har gået med både livrem og seler.
Så er det bare, at jeg ikke kan forstå og derfor godt vil spørge: Hvorfor er det så ikke lykkedes ministeren at fremlægge nogen dokumentation over for os?
Hvorfor er det, at man selv i sin egen aftale med Dansk Folkeparti skriver, at man, hvis den her finansieringsreform viser sig at være skudt helt ved siden af, må vende tilbage til det, vi har i dag?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
De højt specialiserede institutioner kan jo være drevet af regioner, kommuner, private og selvejende institutioner, og fru Karen Klint nævnte jo netop en meget højt specialiseret institution, Filadelfia, som er etableret i privat regi.
Sagen er, at der nu for alle tilbud, uanset hvem der driver dem, bliver lavet nogle genM053S47324871subh.fm Page 4839 Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
nemsigtige takster, hvor man klart gør rede for, hvad prisen dækker over.
Her skal man tage stilling til f.eks. udvikling – altså hvordan man vil prioritere udviklingen af det pågældende tilbud – og om omkostningerne tillader at have nogle pladser stående til rådighed til akutte situationer.
Det er jo noget af det nye og spændende, at nu får vi fuld gennemsigtighed omkring priserne på de enkelte tilbud.
Dermed kan vi også se på prisen, hvilken kvalitet der bliver leveret, og hvilken specialiseringsgrad der er tale om, og det mener jeg absolut er en fordel.
Lise von Seelen (S), 2005-06-16:
Ministeren nævnte et andet sted i sin opfølgning, at selv de højt specialiserede tilbud vil man godt kunne oprette i kommunerne, og så er mit spørgsmål: Hvis man i kommunerne opretter de højt specialiserede tilbud, men kun i et meget lavt antal, vil prisen pr. tilbud jo helt sikkert stige, og hvordan har ministeren tænkt sig at forholde sig til det over for de kommende kommuner, hvis der skal være den samme kvalitet i tilbuddene, men tilbuddene får en langt højere stykpris?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg tror, det er velkendt, at arbejdet med udligningsordningen så småt er gået i gang, og planen er, at den skal være på plads ved udgangen af året.
Det vil sige, at tingene når at komme på plads i god tid.
Lise von Seelen (S), 2005-06-16:
Jeg vil opholde mig ved det, som ministeren nu har nævnt flere gange, altså det uansvarlige i, at udligningsreformen ikke er klar, og at man derfor kan have svært ved at fastsætte refusionsbeløbene og tale om dem.
Den synsvinkel, jeg gerne vil anlægge, er de tvivlsspørgsmål, der måtte opstå, indtil man har udligningsordningen parat: Hvis parterne er uenige om et eller andet, kan den uenighed så have opsættende virkning i den periode, så man ikke kan handle, før man kender det grundlag, man kan handle på?
Andre steder i strukturreformen har det været helt tydeligt fra regeringens side, at det økonomiske incitament er noget, man påskønner meget.
Men man kan jo komme til at lægge nogle forkerte incitamenter ind, når man ikke kender den præcise økonomi.
Uenighed kan jo opstå mellem myndigheder, men også mellem enkeltpersoner, og vil det sige, at uenighed kan have opsættende virkning?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg vil ikke her fra talerstolen diskutere enkeltinstitutioner, fordi der kan være nogle oplysninger, som jeg ikke lige er opmærksom på.
Men det, jeg kan sige helt principielt, er, at der ingen opsplitning sker i satellitinstitutioner.
Vi har bl.a. haft en drøftelse af Egely på Fyn, det er det, jeg kan gøre gældende på nuværende tidspunkt, og ellers har vi jo med de 357 spørgsmål og svar i Socialudvalget været meget omkring de forskellige institutioner.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Vil det sige, at f.eks. institutioner som Filadelfia og Vejle Fjord Center, der henhører under både sygehuslovgivningen og sociallovgivningen, kan have tryghed for, at sociallovgivningen følger med i regionalt regi og ikke bliver overladt til beliggenhedskommunen?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Der bliver ikke tale om, at vi splitter nogen institutioner op, heller ikke i det, som vi ellers bruger, altså satellitinstitutioner.
Men vi har været inde på flere gange, at der ikke sker nogen opsplitning i satellitinstitutioner, for det ville ikke være rimeligt over for de pågældende institutioner.
Karen J. Klint (S), 2005-06-16:
Jeg vil også gerne fortsætte debatten om de tvivl, der stadig væk er, og i øvrigt også sige til ministeren, at det jo kunne være, at forhandlingsklimaet skulle have været lidt længere eller noget andet.
Det kunne være, at der var nogle detaljer, hvis ministeren havde haft lidt mere fri hånd til at tegne bordet.
Jeg har forstået, at der stadig væk er tvivl om, hvordan nogle af vores meget specifikke paraM053S47324871subh.fm Page 4838 Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM plyorganisationer skal deles.
Nu tager jeg ikke udgangspunkt i en amtskommunal institution, jeg tager faktisk udgangspunkt i en privatejet institution, som jeg ved, at ministeren har besøgt, nemlig et hjerneskadecenter, som har nogle sygehuspladser, og som har nogle sociale pladser.
Der er ingen tvivl om, at sygehuspladserne bliver regionale, men hvad med de sociale pladser?
Skal beliggenhedskommunen have adgang til at sige: Det er vores pladser?
Eller bliver de også regionale?
Splitter man noget op, der ellers i dag er en naturlig sammenhæng, bare fordi beliggenhedskommunen inden den 15. februar har adgang til at forlange, hvad de vil have?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Hvis der er nogen, der har gjort et stort nummer ud af, at vi skulle være lidt forsigtige og tage højde for uforudsete ting, er det jo egentlig Socialdemokratiet.
Her har man så et konkret bevis på, at regeringen har taget et forsigtighedsprincip, har indgået en præcis aftale gående på, at man kan justere refusionsordningen.
Det er helt utroligt.
Jeg har gjort rede for det i dag, og vi har tidligere været omkring det.
De nuværende penge bliver i systemet.
Finansieringsudvalget har klart fået at vide, at det optager os meget, hvordan de økonomiske forhold er på det sociale område, og at man skal tænke meget på, hvordan det ser ud med enkeltsagerne.
Der kommer så udligningsreformen, og når vi kender den, kan vi endelig fastlægge refusionsordningen.
Så om noget har vi taget et forsigtighedsprincip, og jeg glæder mig over, at fru Sandy Brinck er med til at understrege, at vi netop har gjort det.
Men jeg forstår simpelt hen ikke kritikken af det.
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
Det er meget, meget kryptisk, som ministeren svarer.
På den ene side siger ministeren: Det er fuldstændig uansvarligt at lægge sig fast på et beløb.
Og så får vi et punktum.
Derefter siger ministeren: Og derfor har vi lavet et meget konkret forslag til, hvordan finansieringen skal foregå.
Ja, og det er det, der er uansvarligt.
Det er også derfor, at ministerens egen regering og Dansk Folkeparti har følt sig nødsaget til at skrive i sin egen aftale: »Skulle der på socialområdet opstå vanskeligheder med tilrettelæggelsen af en finansieringsordning, er forligspartierne enige om at drøfte den tilbagefaldsmulighed, at der bevares et grundtakstsystem.«
Det, vi kender i dag, kan man altså vende tilbage til, hvis det hele går ad hekkenfeldt til.
Men hvem er det, der skal eksperimenteres med?
Det er ikke ministeren, nej, det er alle de borgere, som rent faktisk har behov for, at velfærdsstaten står til rådighed og påtager sig et ansvar.
Men vi skal bare se, om det går, og går det ikke, så vender vi tilbage til det bestående.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Det er jo meget enkelt: Fordi vi ikke kan fastlægge det endelige beløb på nuværende tidspunkt.
Jeg mener, at det er helt uansvarligt at lægge sig fast på et beløb, inden man kender udligningsreformen.
Det er jo derfor, at vi har lavet et meget konkret forslag til, hvordan refusionsordningen skal se ud, så alle ved og kan læse sig til, hvad vi har i tankerne, og har skrevet, at beløbet muligvis skal justeres, når vi kender resultatet af udligningsreformen.
Derfor fremhæver jeg det som noget af det, der for mig er ubegribeligt, nemlig at man kan bruge det som argument for at stemme imod loven på det her område, for det må være helt oplagt, at der skal være mulighed for at justere det beløb, når vi kender resultatet af udligningsreformen.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Hvad ministeren har valgt at gøre til en del af aftalen med Dansk Folkeparti i lyset af de forhandlinger, som brød sammen for snart mange, mange måneder siden, må være ministerens helt eget ansvar.
Det gælder også den opdeling, der derfor er blevet mellem institutioner, der har tilbud til børn med adfærdsvanskeligheder, og institutioner, der har tilbud til børn med handicap.
Det skal hun ikke tørre af på nogen, i hvert fald ikke på Det Radikale Venstre.
Det andet er, at man, når man ser på den måde, det her er kommet til verden på, må sige, at det har humpet sig af sted i forhold til at få en stringens.
Man stod derfor med nogle institutioner med et ansvar, som man faktisk ikke rigtig vidste, hvor man skulle gøre af, og det har man så iscenesat til en stor socialreform.
Hvis man havde været interesseret i at få en stor socialreform, havde man vel heller ikke været nødt til at sige nej, nej og nej ved den sidste forhandling, hvor vi diskuterede, om vi kunne lave aftalende orientering, før institutionerne flyttede; om vi kunne lave en aftale om, hvordan økonomien skulle håndteres; om vi kunne lave en aftale om, hvordan det samlede finansielle billede skulle se ud i forhold til udligningsreformen.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Der skal ikke være nogen som helst tvivl om, at jeg påtager mig ansvaret for de lovforslag, der er fremsat, og de ændringsforslag, der er stillet.
Jeg synes bare, at det er nødvendigt at referere til tidligere drøftelser, måske også for at forstå sammenhængen i, at der måske er en grænse for, hvor meget man kan lave om gennem sådan et forhandlingsforløb.
Jeg kan af fru Margrethe Vestagers indlæg konkludere, at det, der står tilbage, er, at alle de gode elementer i de her to lovforslag altså bliver skippet til fordel for, at der er et refusionsbeløb, som simpelt hen ikke kan fastlægges på nuværende tidspunkt, og at man vil have udskudt decentraliseringen yderligere 1 år.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Ja, men mange af vi andre er netop dybt bekymrede, fordi regeringen har valgt, at dette område skal være fuldt takstfinansieret.
Regeringen mener, at det hele skal være et marked, hvor man skal købe og sælge institutionspladser, ligesom man køber og sælger mælk eller spegepølse eller andre varer, og jeg vil gerne høre, hvad begrundelsen fra Venstre og fra ministeren er for det.
Når vi taler om sundhedsområdet, er der en stor solidarisk finansiering.
Selv om man har indført nogen brugerbetaling for kommunerne, er det meste stadig solidarisk finansiering, der skal sikre specialisering, tryghed og faglighed.
Men når vi snakker om det sociale område, hvor nogle mennesker måske er afhængige af offentlig hjælp hele deres liv, skal det være takstfinansieret og uden den tryghed og sikkerhed for en ordentlig specialisering, som ligger i en solidarisk finansiering.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Det synes jeg er bekymrende.
Jeg kan ikke forstå, at det ikke bekymrer fru Inger Støjberg og partiet Venstre.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Man kan næsten komme helt i tvivl.
Nu var jeg lige så glad for, at der blev kvitteret for den imødekommelse, der har været i forbindelse med en række ændringsforslag, men nu kan jeg forstå, at tonen så er en anden.
Jeg synes bare, at der er et behov for at få afklaret, hvad det lige præcis er, der gør, at Det Radikale Venstre ikke vil bidrage til, at vi nu får én myndighed, at vi får handicaprådene, at vi får VISO, at vi får tilbudsportalen, at vi får rammeaftalerne, og sådan kan jeg jo blive ved.
Jeg synes, at det er nogle markante forbedringer i forhold til i dag, og derfor synes jeg, at der er brug for at få sat fokus på: Hvad er det så, der gør sig gældende i forhold til, at Det Radikale Venstre ikke ønsker at tage et ansvar på det her område?
Det er jo bl.a. det, der gør, at jeg nu fra SF’s side skal høre for, at det er en underlig opdeling, vi har foretaget med hensyn til placeringen af institutioner for børn og unge i kommuner og regioner.
Men det var jo en imødekommelse allerede på et tidligt tidspunkt i forhold til de to partier.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Man ved, hvad man har.
Man har 14 amter med en skatteskrue, der kan blive skruet op i nærmest det uendelige.
Det er det, man har nu.
Det, man får nu, ved vi også nogenlunde hvad er.
Det er fem stærke regioner, hvis politikeres fornemste opgave er at sørge for sundhedsvæsenet, at få sundhedsvæsenet til at fungere i samspil med Folketinget og oven i købet med den sidegevinst, at man som kommunalbestyrelsesmedlem også får en interesse i at styrke hele forebyggelsesområdet, et område, vi i mange år har diskuteret hvordan vi egentlig skulle få taget fat på, hvordan vi skulle få til at fungere.
Nu er incitamenterne der med fem stærke regioner, der får mulighed for at varetage vores sundhedsvæsen, og det, vi havde før, var 14 amter med en skatteskrue.
Jeg kan altså godt have lidt svært ved overhovedet at følge hr. Ole Stavad i det her.
Nu skulle vi opfinde en model, som det er tvivlsomt overhovedet kommer til at fungere.
Vi har 14 amter nu, 14 amter med et vidt forskelligt serviceniveau, 14 amter, der hver sætter deres niveau.
Samtidig med det styrker vi kommunernes rolle i forebyggelse, pleje og træning.
I virkeligheden er det her jo en enorm forbedring.
Det undrer mig lidt, hvad det er man vil.
Det undrer mig lidt, hvad det egentlig er man vil med sundhedsvæsenet.
Nu forstår jeg sådan set slet ikke ordførerens bekymring for, at det kan gå skidt, når der er Venstrefolk med.
Det er jo sådan i dag, at både amterne og Folketinget har et ansvar for sundhedsvæsenet.
Fremover vil det jo blive regionerne og Folketinget, der får et ansvar for sundhedsvæsenet.
Tværtimod ser jeg en stor styrke i, at kommunerne fremover får en styrket rolle på det her felt.
Jeg synes faktisk, at man skulle glæde sig over, at man nu som kommunalbestyrelsesmedlem kan være med til at forbedre forebyggelsesindsatsen.
Det er et område, som vi ofte står og taler om, og som vi har haft utrolig svært ved at få taget hul på, men nu får forebyggelsesindsatsen og hele rollen omkring forebyggelsen faktisk en central placering, også når man er kommunalbestyrelsesmedlem.
Det synes jeg virkelig er en stor fordel.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Det lød, som om det var et meget langt svar, det kan umuligt have varet ret meget mere end et minut, men det var bare ikke svar på spørgsmålet.
Spørgsmålet var, hvordan man kan have det samme niveau, hvis der faktisk er noget at prioritere med, for så må det jo være sådan, at i nogle regioner har man én prioritering, og i andre regioner har man en anden prioritering.
hvor er det så, man skal lade være med at stemme på Venstre?
Er det kun lokalt?
Eller er det også på statsligt niveau?
Vi er jo faktisk i en situation, hvor ansvaret er delt.
Der er en lokal medfinansiering, der er en regional prioritering, og der er en statslig primær finansiering.
Til hvem er det, man som vælger skal sige: Nej, vi vil ikke stemme på jer, for I har ikke løftet jeres ansvar.
Vi har her en situation, hvor det demokratisk set bliver fuldstændig tåget, hvem det er, der egentlig har ansvaret, altså den stik modsatte situation af det, regeringen har rost sig af i den 5 timer lange socialdebat, nemlig et entydigt ansvar, så man demokratisk kan tage stilling.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
De nye regionspolitikeres allerfineste rolle bliver jo i virkeligheden at sikre sundhedsvæsenet.
Det bliver i virkeligheden at udfylde de rammer, de nu får som regionsmedlemmer.
Jeg synes, at det er en stor fordel ved den her finansieringsmodel, at kommunerne nu får en større interesse i det, en styrket rolle i forbindelse med både forebyggelses-, trænings- og plejeindsats.
Men jeg ser det også som en stor fordel, at man som borger, ligegyldigt om man kommer til at bo i den nordlige region, eller om man kommer til at bo i den sønderjyske, oplever det samme niveau på sundhedsområdet.
Det synes jeg i virkeligheden er en meget, meget stor forbedring.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Jeg vil gerne have fru Inger Støjberg til at uddybe det svar, som fru Line Barfod lige har fået, om, at det bliver det samme serviceniveau.
Jeg troede, at det her handlede om finansiering, at M053S47324871subh.fm Page 4850
der blev en ensartet finansiering.
Men det er vel dog stadig væk sådan, at der er tillagt de politikere, som nu lader sig vælge til regionsrådene, et vist råderum, at de skal sørge for, at sundhedsvæsenet fungerer, at de skal prioritere inden for de midler, de har til rådighed.
Eller er det sådan, som det jo er på mange områder, at det i virkeligheden er staten, der bestemmer, hvordan prioriteringen skal være, hvordan tingene skal foregå, sådan at det, vi får, er sådan en slags folkevalgte forvaltere, der skal administrere den sum penge, de er blevet givet, og at de skal gøre det på den måde, som sundhedsministeren bestemmer?
Det ville jo give et ensartet serviceniveau, men det giver godt nok ikke meget demokrati.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Fru Line Barfod har da fuldstændig ret i, at man ikke flytter rundt på sygehusene med det her lovforslag, men fru Line Barfod har jo ikke ret så langt, at der ikke flyttes rundt på ressourcerne.
Det er jo rent faktisk sådan, at det fremover bliver opbygget på den måde, at ligegyldigt hvor man bor henne i landet, har man som borger det samme serviceniveau på sundhedsområdet.
Hvad angår kommunernes rolle, synes jeg, at det er en meget, meget stor fordel – hvis ellers fru Line Barfod lytter, men hvis ikke kan det selvfølgelig være derfor, det kniber med at være enig i lovforslaget – at kommunerne nu får interesse i hele forebyggelsesindsatsen, hele trænings- og plejeindsatsen.
Derfor kan jeg slet ikke følge fru Line Barfods bekymringer på det her felt.
Line Barfod (EL), 2005-06-16:
Jeg forstår ikke helt det her med, at man får den samme service over hele landet.
Der flyttes mig bekendt ikke med lovforslaget rundt på sygehusene, men det kan være, der er noget, jeg har misforstået i fru Inger Støjbergs argument.
Så siger fru Inger Støjberg, at det, at man indfører brugerbetaling for kommunerne, skulle gøre, at de får en større interesse i forebyggelse.
Nu har vi jo i en del år haft en del af det sociale område finansieret med takster.
Det har ført til, at nogle kommuner har fået meget større problemer.
Det har ført til, at nogle kommuner prøver at undgå at få folk med sociale problemer til at flytte dertil, nogle steder river man endda huse ned for at undgå, at der er nogen, der flytter ind i dem.
Hvorfor tror fru Inger Støjberg, at hvis man indfører nogle af de samme mekanismer på sundhedsområdet, vil det pludselig gå fuldstændig anderledes end på det sociale område?
Det har jeg meget svært ved at forstå.