Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-09:
Dette forslag skal sikre borgerne retten til frit at vælge en praktiserende læge uanset afstanden fra egen bolig.
I dag har man mulighed for at vælge læge inden for en afstand af 15 km samt at vælge en læge med praksis mere end 15 km fra bopælen, såfremt lægen giver sin accept heraf.
Essensen af forslaget er derfor, at det ikke længere skal være nødvendigt med lægens accept, før man kan skifte til en læge, der ligger langt fra ens egen bopæl.
Forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til forslaget, at det må forventes, at langt de fleste patienter fortsat vil beholde deres læge i lokalområdet og ved flytninger sandsynligvis også vil vælge en lokal læge af praktiske årsager.
Denne betragtning er vi i vid udstrækning enige i, og vi frygter heller ikke umiddelbart store patientvandringer fra læger i landdistrikter til læger i byområder.
Faktisk ser vi en fordel i, at patienter, der har opnået et meget stærkt tillidsforhold til deres praktiserende læge, på denne måde gives mulighed for at beholde tilknytningen til lægen, selv om borgeren skulle flytte mere end 15 km væk.
Her tænker jeg på patienter, der er kronisk syge.
Det kan være patienter, der har et tillidsforhold til deres læge og derfor ønsker at bibeholde det. I disse tilfælde har patienterne allerede med de gældende regler den mulighed, da den praktiserende læge i sådanne tilfælde sandsynligvis ikke vil modsætte sig den fortsatte tilknytning.
På den baggrund kan man forestille sig, at betydningen af dette beslutningsforslag er relativt begrænset.
Der kan, som forslagsstillerne i øvrigt selv nævner, være visse praktiske problemer forbundet med gennemførelsen af forslaget i de tilfælde, hvor den praktiserende læge skal foretage hjemmebesøg.
Hvis patientens bopæl ligger meget langt fra lægens praksis, må det være ganske uhensigtsmæssigt i forhold til lægens virke i øvrigt, hvis en meget stor del af arbejdsdagen skal bruges på transport.
Omvendt kan dette forslag måske også sammenlignes med reglerne om frit valg af daginstitutioner uden for bopælskommunen.
Der findes borgere, hvis livsmønster ikke følger de gamle, traditionelle former.
Derfor er det bestemt heller ikke urealistisk, at der er borgere, som vil have
stor glæde af et reelt frit valg af praktiserende læge.
På denne baggrund er vi i Socialdemokratiet som udgangspunkt positive over for formålet med forslaget.
Vi mener ikke og har aldrig ment, at stive, bureaukratiske regler skal sætte begrænsninger for borgernes adgang til sundhedsvæsenet. Hvis vi som lovgivere skal gribe ind i overenskomstregulerede regler, må det absolut forudsætte, at der er tale om et virkeligt problem.
Vi er en smule skeptiske i forhold til omfanget af det her problem.
Derfor vil jeg i Sundhedsudvalget bede ministeren om en redegørelse over, hvor mange afslag der er givet fra læger om dispensation fra 15-km-grænsen.
Det må være vigtigt, at vi får netop sådan nogle tal på bordet.
SF's ordfører oplyser her fra talerstolen, at han ligger inde med mange klager over, at borgere på grund af denne begrænsning, hvor det er lægen, der skal give sin accept af, at man kan bibeholde sin praktiserende læge, selv om man flytter mere end 15 km væk, får et stort problem.
Svaret på det spørgsmål vil vi afvente i udvalget, i hvert fald fra Socialdemokratiets side.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi ikke er afvisende over for forslaget, men vi vil se nærmere på i udvalget, om der er tale om et større problem, og hvilke praktiske problemer det kan give at gennemføre denne ordning.
Vi afventer udvalgsarbejdet, og her må vi prøve at se på, hvordan og hvorledes sagen kan løses.
Ministeren beskyldte tidligere Socialdemokratiet for at være bureaukratisk og måske lidt forstokket, men det er vi absolut ikke.
Vi synes, at patienterne naturligvis skal have lov til at have det frie valg, men man skal altså også passe på, at man ikke bevæger sig ind på noget overenskomststridigt, og det er nok lige præcis her, vi måske er lidt nervøse fra Socialdemokratiets side.