Jann Sjursen (KRF), 2000-05-15:
Det er vigtigt, at Danmark fortsat yder et betydeligt bidrag til at udjævne kløften mellem rige og fattige lande i verden.
Derfor skal Danmark fortsat give 1 pct. af bruttonationalindkomsten i ulandsbistand.
Men vi skal også fokusere på indholdet, på kvaliteten, og derfor hilser vi denne opfølgning på Strategi 2000, som udviklingsministeren iværksatte med Partnerskab 2000 og de efterfølgende papirer, velkommen.
Fattigdomsorientering bør fortsat være det overordnede hensyn i ulandsbistanden.
Det indebærer, at dansk ulandsbistand først og fremmest skal sigte imod økonomisk og social fremgang i de fattigste lande og befolkningsgrupper.
De tværgående hensyn til miljø, kvinder, fremme af demokrati, menneskerettigheder og god regeringsførelse skal være centrale i ulandsbistanden, og de tværgående hensyn bør konsekvent inddrages i de konkrete projekter.
Som noget nyt ønsker Kristeligt Folkeparti imidlertid, at det tværgående hensyn til kvinder udvides til også at omfatte børn, så det bliver til kvinder og børn.
Ikke fordi hensynet til kvinder skal nedprioriteres, men således at hensynet til børnene bliver opprioriteret.
Danidas arbejde med menneskerettighederne skal efter vores opfattelse også forbedres.
Danmark bør ved gentagent politisk pres vise, at der er alvor bag kravet om menneskerettigheder.
Men vi ser det som noget positivt, at Folketinget i forbindelse med forespørgselsdebatten rejst af Kristeligt Folkeparti om religionsfrihed den 4. maj i år enstemmigt vedtog at fremme religionsfrihed i dansk udenrigspolitik, herunder i bistandsarbejdet.
Der bør endvidere ses på, hvordan miljøhensynet kan inddrages bedre i ulandsbistanden.
Mere specifikt skal miljøaspektet være bedre integreret i sektorprogrammerne.
Det er i øvrigt også noget af det, som papiret beskæftiger sig med, men som vi synes er en vigtig diskussion at have også i det videre projekt.
Det gælder også en konsekvent miljøvurdering af privatsektorprogrammet og de blandede kreditter.
Når det gælder ngo'erne, som har været diskuteret her i dag, så yder de efter Kristeligt Folkepartis opfattelse en stærk og solid indsats på ulandsområdet.
Forankringen i syd er betydelig, og det vil jeg gerne understrege i debatten her i dag.
Forankringen i nord, hjemme i Danmark, har måske været det mest centrale, men hvor den i syd er stærk, halter den, som ministeren også var inde på i sit oplæg, her i nord, og det er et problem.
Det kan være svært at måle den folkelige forankring, og den kan bestemt heller ikke alene gøres op i kroner og øre, i penge.
Alligevel er vi helt klart af den opfattelse i Kristeligt Folkeparti, at den folkelige opbakning også afspejler sig i den egenfinansiering, der kan præsteres i forhold til den støtte, der modtages af organisationerne fra Danidas side.
Derfor deltager vi meget gerne i den fordomsfri diskussion, som jeg synes at udviklingsministeren i analysedokumentet har lagt op til, og vi ser gerne, at man indfører et krav blandt flere til ulandsorganisationer, der vedrører egenfinansiering, dog med mulighed for at dispensere, især for de mindre organisationer, der ellers vil blive ramt hårdt.
Vi synes, det er vigtigt at sætte fokus også på spørgsmålet omkring gældslettelse fra dansk side.
Danmark har i mange år været foregangsland på det område.
Vi synes, vi måske halter lidt bagefter i øjeblikket i forhold til nogle af de store vestlige lande, Storbritannien og USA.
Også Norge er kommet med egenbidrag, og vi synes, at Danmark i høj grad også selv burde fremlægge en plan for, hvordan vi vil eftergive den bilaterale gæld, på den betingelse selvfølgelig, at de frigjorte midler kommer de fattige lande til gode.
Vi er betænkelige ved den udvikling, der er sket i retning af, at anvendelse af ulandsbistanden nu også går til at dække Eksportkreditfondens underskud, som om det skulle være en form for gældslettelse.
Vi vil dog gerne ændre på fordelingen mellem den regionale bistand og ser gerne, at man i højere grad tilgodeser Afrika, som ellers let bliver glemt.
Vi er enige i, at den multilaterale bistand, som ministeren lægger op til, i højere grad bør tematiseres eller øremærkes, men vi synes, det er vigtigt, at man sikrer sig, at det ikke betyder, at man hiver for meget fra de generelle bidrag til f.eks. FN's særorganisationer.
Det vil helt kunne sparke benene væk under dem.
Vi skal finde en god balance
Landevalget, hvilke lande der skal være Danmarks programsamarbejdslande, har været berørt her under debatten i dag.
Det er jo ikke noget, der vedrører den egentlige revision af strategien, men jeg vil da godt sige, når det nu har været drøftet, at vi i Kristeligt Folkeparti ikke er enige i, at bistanden til Indien skal genoptages.
Vi er enige i, at vi dropper Indien som programsamarbejdsland, men vi synes, vi skulle holde fast i den udfasningsplan, der blev fastlagt i 1998 i forbindelse med, at Danmark besluttede sig for at reagere på Indiens atomprøvesprængninger.
Det har udgjort et godt grundlag for både debatten i dag og for debatten i det hele taget.