runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2003-01-31:
Det er klart, at det er svært at bringe sådan nogle undersøgelser ind og finde ud af, hvilke undersøgelser man mener er mere repræsentative end andre, men jeg vælger altså at forholde mig til den nye undersøgelse, som siger, at 60 pct. af befolkningen siger nej tak til eksklusivaftaler.
Hr. Ole Vagn Christensen mener, at det vil være en hammer i hovedet at fjerne eksklusivaftalerne, fordi det vil ramme de svagest funderede lønmodtagere.
Jeg mener lige det modsatte.
Ved at fjerne eksklusivaftalerne giver vi nemlig også de svagest funderede deres frihed.
Vi giver dem den foreningsfrihed, som de har brug for, og som de skal have.
Angående uorganiseret og organiseret, og hvad vi kalder det, kan vi nok bruge mere end de få minutter her i Folketinget på en ideologisk debat om det.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Fru Tove Videbæk brugte selv udtrykket »en hammer i hovedet«, og sådan tror jeg også det opfattes af samtlige lønmodtagere: at fjerne det værn, der hedder eksklusivaftaler, er i virkeligheden at give frit løb for de uorganiserede arbejdsgiveres muligheder, i særdeleshed over for de allersvagest funderede lønmodtagere.
Det er jo det, der er essensen i det her.
Så vil jeg gerne sige, at min måde at definere en fagforening på er, at man har fundamentale rettigheder, og en af de fundamentale rettigheder er retten til at kunne forbedre sine egne forhold ved at strejke.
Jeg ved ikke, om fru Tove Videbæk kan fortælle os her fra Folketingets talerstol: Når hun taler om fagforeninger, er det så de fagforeninger, der har taget strejkeretten fra deres medlemmer og virkelig indført en tvang?
Skal de opfattes som værende nogle, der har den rettighed at sige, at sådan noget kan man bare gøre? Er det ikke rimeligt, at man har en strejkeret, når man skal have lov til at arbejde frit for sine egne løn- og arbejdsforhold?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Til fru Pernille Falcon vil jeg godt sige, at efter at vi nu sikrer lønmodtagerne frihedsgrader, ret til frit valg af a-kasse, ret til at gå på deltid uanset forbud i overenskomsten og nu også ret til ikke at være medlem af den forening, som en arbejdsgiver og en fagforening har aftalt, så har vi ikke yderligere planer.
Men det kan fru Pernille Falcon jo læse i regeringsprogrammet og finde ud af, hvad det er, der står på regeringens program, og så vil fru Pernille Falcon sige, at det er rimelig klart, hvad vi har skrevet i det program.
Vi har ingen planer om indgreb i konfliktretten, og jeg kan henholde mig helt til det, den konservative ordfører, hr. Lars Barfoed, sagde, at der sidder et udvalg mellem DA og LO og kigger på det her spørgsmål.
Men vi har ingen planer om indgreb.
Til hr. Ole Sohn er svaret, at det ikke indgår i regeringens overvejelser at indføre en 7-års-regel a la den tyske i Danmark.
Så der kan jeg svare et klart ja på det.
Men jeg vil godt sige, at vi tager det meget alvorligt.
Hvis der er ting i vores lovgivning, som gør, at det kan blive et spekulationsobjekt, ja, så vil vi naturligvis gribe ind og lukke det. Men der vil jeg bare sige, at der får vi jo særlige drøftelser i Folketinget omkring de her spørgsmål.
Der er rejst en forespørgselsdebat i februar måned omkring spørgsmålet om illegal arbejdskraft, Østudvidelsen osv., og når regeringen har færdiggjort sine overvejelser, skal det naturligvis også til drøftelse i Folketinget.
Så der vil være en helt åben procedure på det her område.
Jeg mener i øvrigt, at vi alle har interesse i, at det bliver så bredt funderet som overhovedet muligt, for at vi kan sige og garantere, at der er gjort, hvad der kunne gøres på det her område.
Så vil jeg takke hr. Anders Samuelsen for tilsagnet om at støtte lovforslaget.
Jan Petersen (S), 2003-01-31:
Selvfølgelig kan der jo være en vis sandhed i, at man får svar, som man spørger, og derfor skal jeg lige bede Kristeligt Folkeparti forholde sig til den spørgerunde, som Mandag Morgen offentliggjorde den 7. oktober sidste år, hvor der blev spurgt, om Folketinget bør sætte en stopper for eksklusivaftaler.
Det var den ene mulighed, det var det ene, man kunne krydse af, og det andet var: Folketinget skal ikke blande sig i de eksklusivaftaler, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter. Man kunne altså vælge, hvilken af de to muligheder man var mest enig i, og svarene viste, at 54 pct. var enige i, at Folketinget ikke skal blande sig i de eksklusivaftaler, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, mens 41 pct. mente, at Folketinget bør sætte en stopper for dem.
Der er altså noget, der tyder på, at både hr. Ole Vagn Christensen og Mandag Morgen har lidt mere repræsentative undersøgelser.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Jeg ved ikke, hvem der har det største blødende hjerte over
for hvem.
Jeg kan kun sige, at med dette lovforslag er der ikke lagt op til at sikre det, som eksklusivaftalerne sikrer, nemlig at en arbejdsgiver ikke mere systematisk kan ansætte uorganiserede folk, hvilket kan være med til at undergrave overenskomsten for dem, der er tilbage.
Der er nemlig ikke noget i Danmark, der understøtter den situation, hvis man har fjernet eksklusivaftalerne.
Man kan have den drøm
, at fagforeningerne kan være stærke nok, men hvis ikke det er tilfældet, som vi jo har set ved en lang række af de konflikter, der har været, så havde man ikke kunnet løse dem, hvis ikke der havde været eksklusivaftaler. Derfor er jeg stadig væk meget optaget af, at det er de lavestlønnede i det her land, man kaster ud i regeringens junglelov, som er det, regeringen forstår ved frihed for den moderne dansker.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Til fru Pernille Falcon må jeg sige, at det vist nærmest skal forstås på den måde, at vi ingen planer har om at gribe ind
på det her område
Der sidder et udvalg mellem DA og LO og ser på nogle af de spørgsmål, som har givet anledning til megen debat i de senere år, bl.a. om man er gået over grænsen for, hvad der kan være af virkemidler.
Lad os nu se, hvad det udvalg vender tilbage til, men det er ikke noget, der står på regeringens arbejdsprogram.
Til hr. Ole Vagn Christensen vil jeg godt sige og har
jeg næsten lyst til at sige: Er der nogle områder, hvor der ikke kan blive problemer, så er det jo på de områder, hvor der findes eksklusivbestemmelser.
Der findes jo ingen eksempler her i landet på, at der kun gælder en eksklusivbestemmelse og ikke en kollektiv overenskomst.
Så eksklusivbestemmelser indgår altid i kollektive overenskomster, og det betyder jo, at hvis man tager den bestemmelse ud, så gælder den kollektive overenskomst stadig væk.
Så lige præcis dér er der jo ikke noget beskyttelseshensyn, fordi der er der en kollektiv overenskomst, som fagbevægelsen sammen med arbejdsgiveren skal vogte over bliver overholdt.
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-31:
Jeg vil gerne bede hr. Lars Barfoed oplyse Folketinget om, hvad det er for nogle tvingende grunde, der har afstedkommet, at man var nødt til at fremsætte det her forslag og ikke ville vente og tage alle de andre emner med, der kunne være meget relevante, hvis man ønsker at afskaffe eksklusivbestemmelserne, som der netop står noget om i den samme betænkning.
Hvad er det for nogle tvingende
Det kunne da være ret interessant at vide. Jeg spurgte også tidligere, om arbejdsgiverne har rådgivet De Konservative om, om den her sag var så vigtig, at man skulle foretage et indgreb i den fri forhandlingsret. Hvor har man fra, at det er så tvingende?
Jeg vil også gerne spørge den konservative ordfører, om vi kunne få et enkelt eksempel på en, som er blevet afskediget på baggrund af sagen her. Jeg kan forstå, det er en meget, meget vigtig sag for Det Konservative Folkeparti.
Hvad er det for nogle problemer, der er omkring det forhold
her, og som gør, at man er nødt til at stemme for det her, men ikke for alle de andre ting?
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
Jeg kan jo kun gentage, hvad jeg lige har sagt.
Jeg vil ikke garantere noget, jeg vil heller ikke fremsætte ufravigelige krav, når vi er midt i en forhandling.
Jeg synes, det er helt ejendommelige spørgsmål, vi får, hvis vi i øvrigt ønsker at opretholde en god tone under de forhandlinger.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg synes heller ikke, fru Charlotte Antonsen skal opstille ufravigelige krav og jeg synes heller ikke, vi skal tale os fra hinanden.
Så bare for at udrydde eventuelle misforståelser tror jeg ikke, der er nogen, der er uenige i, at for at noget skal anerkendes som en arbejdsskade, så skal det have sammenhæng med ens arbejde.
Det tror jeg sådan set alle er enige i.
Det, der er problemet i dag, er jo de mange, der har fået en arbejdsskade på grund af deres arbejde, men som ikke kan få det anerkendt, enten som følge af ulykkerne, som var det, fru Charlotte Antonsen indledte med med henvisning til Højesterets afgørelse i går, eller fordi de er blevet nedslidt gennem mange års arbejde.
I dag er der nogle mærkelige betingelser for at få anerkendt en nedslidningsskade.
Det er det, vi gerne ville have en politisk markering fra Venstre på, nemlig om man under forhandlingerne også er åben for, at vi skal have ændret omkring erhvervssygdomme, så flere kan få anerkendt den skade, de faktisk får som følge af deres arbejde, når de bliver nedslidt af mange års arbejde, og at det f.eks. ikke er et krav, at man er holdt op med at arbejde eller har arbejdet et bestemt antal måneder, før man kan få anerkendt en lidelse.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
Jamen vi støtter regeringens initiativer med hensyn til at styrke forskningen på dette område.
Og jo mere man kan bevise af forskningsmæssig art, jo flere erhvervssygdomme vil selvfølgelig blive godkendt.
Så ja, nogle flere erhvervssygdomme vil formentlig over tid blive godkendt i takt med, at forskningen bliver udbygget.
Men vi mener, at der skal være en sammenhæng mellem den ulykke eller den skade, der er sket, og så det, at man får en erstatning i et arbejdsskadesystem.
Det er jo altså ikke et arbejdsskadesystem med henblik på fritidsaktiviteter eller med henblik på ting, der sker andre steder.
Og derfor skal det selvfølgelig være bevist, at der er grundlag for at udbetale forsikringen.
Og så med hensyn til det der med flere erhvervssygdomme end i dag: Det, jeg startede mit indlæg med, var at henvise til Højesterets afgørelse i går.
Der var jo ikke tale om en erhvervssygdom i Højesteret i går.
Jeg siger bare, at det er et eksempel på en af de grupper af ulykker, som vi ønsker at få med.
Men ellers er ideen jo altså i øjeblikket, at vi har nogle forhandlinger i gang, som - bl.a. fordi oppositionen har ønsket det - ikke er kommet ret langt endnu.
De er altså gået lidt langsomt.
Nu håber jeg, der kommer mere gang i de forhandlinger, så vi kan blive enige om nogle detaljer.
Derfor får de to ordførere fra Enhedslisten og SF mig
altså ikke til at stå her og garantere, at vi ikke vil ændre på det ene eller på det andet eller på det tredje, for jeg mener, at der skal være tale om åbne forhandlinger, og derfor vil jeg ikke opstille ufravigelige krav inden.
Lene Garsdal (SF), 2003-01-31:
Fru Charlotte Antonsen siger, at der skal være beviser.
Nu er sådan nogle håndfaste beviser jo meget svære, når vi taler om mennesker og sygdomme.
Jeg vil gerne spørge: Er det fru Charlotte Antonsens indstilling, at vi så skal have øget forskning og øget viden om bl.a. de der nedslidningsskader, som fru Line Barfod talte om?
Eller hvordan skal vi komme videre med at få de beviser fremskaffet?
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg har forståelse for, at fru Charlotte Antonsen ikke kan stå og tage stilling til konkrete sager.
Men jeg forstod fru Charlotte Antonsen lidt sådan, at Venstre også ønsker, at flere end i dag skal have anerkendt erhvervssygdomme.
Jeg håber, at fru Charlotte Antonsen kan bekræfte, at Venstre ønsker, at der er flere, der har erhvervsbetingede lidelser, som skal anerkendes.
Her kan man jo komme med f.eks. en række typiske kvindesygdomme.
Af de kvinder, der bliver nedslidte, rengøringsarbejdere, sundhedsarbejdere, syersker og andre,
er det i dag kun 8,2 pct., der får godkendt lidelser i bevægeapparatet. Jeg håber, at Venstre vil være med til at ændre på erhvervssygdomsbegrebet, således at flere kan få anerkendt deres nedslidningsskader.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
De arbejdsskader, der kan bevises at være arbejdsskader, skal naturligvis accepteres.
Med hensyn til en konkret sag med en fjerkræslagter, som der bliver spurgt til, så synes jeg, at det er meningsløst at stå og tage politisk stilling til konkrete sager.
Hvis jeg svarer på denne sag, så vil ordføreren jo bare komme op med syv andre, som jeg så skal tage stilling til.
Det er jo sådan noget, vi bruger forhandlingerne til at finde ud af, netop hvor snittet præcis skal lægges.
Men vi mener, det er afgørende, at der er lægeligt bevis og dokumentation for, at det så også skyldes en arbejdsskade eller en erhvervssygdom, før man kan få erstatning.
Så der skal foreligge bevis.
Lene Jensen (S), 2003-01-31:
Er det den type arbejdsskader, som opstår pludseligt, altså via ulykker, eller er det den type arbejdsskader, som man gør sig fortjent til over mange, mange år ved at passe sit arbejde?
I givet fald, at det ikke er begge typer af arbejdsskader, hvorfor er det så lige, at det ikke er det?
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes, at det er glædeligt, at det ser ud til, at det kan lykkes at få en arbejdsskadereform med et bredt flertal.
Det lyder, som om Venstre er indstillet på, at man skal have anerkendt en arbejdsskade, hvis man er kommet til skade på sin arbejde. Derfor ville jeg også godt høre, om Venstre er indstillet på, at også erhvervssygdommene skal med i den nye arbejdsskadereform
, så de mange, der bliver nedslidt på arbejdet, hvor det altså ikke er en ulykke, men en mere daglig påvirkning, der fører til, at de kommer til skade, også skal med ind under den arbejdsskadereform, vi laver.
Lene Garsdal (SF), 2003-01-31:
Det er vi selvfølgelig helt enige i.
Men jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen, hvordan det er med de arbejdsbetingede lidelser, hvorfor den fjerkræslagteriarbejder, der havde foretræde forleden i Arbejdsmarkedsudvalget, og som havde fået afslag på sin lidelse, ikke skal have mulighed for at få sin skade anerkendt.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
Flere arbejdsskader skal anerkendes, og det skal ske hurtigt.
Det er et citat fra beskæftigelsesministerens pressemeddelelse i går, efter at Højesteret afviste at anerkende den 29-årige Jeanne Gaardboes ødelagte ryg som en arbejdsskade.
Der var ikke tvivl om, at Jeanne Gaardboes skade var sket på jobbet, men den gamle arbejdsskadelov er udformet sådan, at skaden desværre ikke giver grundlag for, at forsikringen bliver udbetalt.
Det er det gamle system, der nu skal laves om.
Forhandlingerne om et nyt arbejdsskadesystem er allerede gået i gang før jul.
Venstre imødeser, at disse forhandlinger snart fører til et fornuftigt forlig, meget gerne med et bredt flertal.
For det første skal et nyt arbejdsskadesystem sikre, at der gives erstatning til flere af de mennesker, der kommer til skade på arbejdet.
Der skal ganske enkelt indføres et nyt og mere reelt ulykkesbegreb.
Der skal altså ikke længere være krav om, at den pågældendes skade kun accepteres, hvis der er sket noget usædvanligt eller uventet.
I Venstre ønsker vi også at forenkle arbejdsskadesystemet.
Det skal være lettere at forstå, hvornår en arbejdstager, der kommer til skade på sin arbejdsplads, er omfattet af forsikringen og derfor kan få erstatning.
Det ligger også Venstre på sinde, at det nye system kommer til at omfatte selvstændige og medarbejdende ægtefæller.
De kan ikke forsikre sig mod arbejdsskader i dag.
Det er forkert.
De skal naturligvis frivilligt have mulighed
for at blive omfattet.
sagsbehandlingstider.
Alene det, at en sag kan vare op til flere år, er aldeles urimeligt for de mennesker, der bliver ramt.
Der bliver i Arbejdsskadestyrelsen løbende gennemført forbedringer, bl.a. ved hjælp af forenklinger af sagsgangen og bedre udnyttelse af edb.
Men der er behov for egentlige reformer, hvis vi for alvor skal have reduceret sagsbehandlingstiden.
Afslutningsvis imødeser Venstre forhandlingerne om et nyt arbejdsskadesystem, og vi håber, at de snart finder deres afslutning.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre har fremsat to lovforslag til en arbejdsskadereform.
Forslagene er en uændret genfremsættelse af de forslag, som Folketinget forkastede i den forrige samling.
Disse forslag var med enkelte redaktionelle ændringer identiske med de forslag til en arbejdsskadereform, som den tidligere socialminister sendte i høring den 30. oktober 2001.
Regeringen arbejder nu med sin egen arbejdsskadereform.
Regeringen har for tiden en række drøftelser med de politiske partier, herunder også med Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre.
Et hovedpunkt i kritikken af det nuværende system er, at skadebegreberne i nogle tilfælde ikke svarer til den almindelige borgers opfattelse af, hvad der er en arbejdsskade.
Der har i pressen været eksempler på ulykkestilfælde, som ikke er omfattet af loven, fordi man i visse job må forvente hændelser, der kan føre til skader.
Det er selvfølgelig ikke acceptabelt.
Jeg er derfor enig i, at skadebegreberne skal forenkles, og at ulykkesbegrebet skal udvides, så ulykker ikke afvises ud fra forventelighed. Forslagene indeholder endvidere en række forbedringer, der tager højde for den kritik, der er opstået ved administrationen af arbejdsskadesikringsloven, som vi kender den i dag, herunder ikke mindst de lange sagsbehandlingstider.
At der skal gøres noget ved sagsbehandlingstiden er givet.
Forslagene fra Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre indebærer, at de selvstændige erhvervsdrivende og medhjælpende ægtefæller bliver omfattet af arbejdsskadeloven. Det er et forslag, som Venstre og De Konservative tidligere har fremsat som beslutningsforslag, og det indgår også i regeringens overvejelser om en arbejdsskadereform.
Førstebehandlingen af det tilsvarende lovforslag i den tidligere folketingssamling viste, at der var et bredt ønske
om udvidelsen af den sikrede personkreds med selvstændige erhvervsdrivende og medarbejdende ægtefæller
Der var også et ønske om, at det skulle være en frivillig ordning for de pågældende.
Jeg har konstateret, at udvidelsen er opretholdt som en obligatorisk ordning i det foreliggende lovforslag.
Regeringen er langt hen ad vejen åben over for de tanker, der ligger bag lovforslagene til en arbejdsskadereform.
Jeg finder imidlertid, det er vigtigt, at vi får vedtaget en arbejsskadereform med et bredt politisk flertal, og det er på baggrund af de drøftelser, jeg har haft
med de politiske partier, at mit indtryk er, at det også vil være muligt at opnå et resultat.
Når drøftelserne er afsluttet, vil regeringen udarbejde lovforslag, der udmønter de politiske aftaler om en arbejdsskadereform, og regeringen vil fremsætte lovforslag, der kan vedtages her i Tinget i denne folketingssamling.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Det er ikke dem, jeg frygter for, og det er ikke dem, jeg taler om, og det ved ministeren også godt.
Det, det drejer sig om, er, hvis der dukker en ny uorganiseret arbejdsgiver op, som ansætter nogle folk og så siger: Nu har jeg undergravet det organiserede arbejdsmarked.
Så er der jo ikke noget aftaleforhold her, så er der jo ikke nogen overenskomst på det område.
Og det er jo her, at eksklusivaftalerne har været med til at være det værn og den sikring for, at der netop blev en overenskomst i fremtiden.
Derfor: Hvis ikke ministeren har forstået det før, så håber jeg, at ministeren har forstået det nu: Det er faktisk det værn, eksklusivaftaler har været.
Det har ikke være noget som helst andet.
Alt det her med, at man prøver på at køre det ind på medlemmer og alle de dér ting er jo udenomssnak. Det, det drejer sig om, er det arbejdsretlige princip, at man har været nødt til at sige, at for at få det overholdt så har vi selvfølgelig været nødt til at have organiserede medlemmer hos arbejdstagerparten, når arbejdsgiveren har været uorganiseret.
Det er jo det, der er retsforholdet i det her.
Det er jo her, selvjustitsen har været.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-01-31:
Til fru Pernille Falcon vil jeg godt sige, at efter vi nu sikrer lønmodtagerne frihedsgrader, ret til frit valg af a-kasse, ret til at gå på deltid uanset forbud i overenskomsten og nu også ret til ikke at være medlem af den forening, som en arbejdsgiver og en fagforening har aftalt, så har vi ikke yderligere planer.
Men det kan fru Pernille Falcon jo læse i regeringsprogrammet og finde ud af, hvad det er, der står på regeringens program, og så vil fru Pernille Falcon sige, at det er rimelig klart, hvad vi har skrevet i det program.
Vi har ingen planer om indgreb i konfliktretten, og jeg kan henholde mig helt til det, den konservative ordfører hr. Lars Barfoed sagde, at der sidder et udvalg mellem DA og LO og kigger på det her spørgsmål.
Men vi har ingen planer om indgreb.
Til hr. Ole Sohn er svaret, at det indgår ikke i regeringens overvejelser at indføre en 7-års regel a la den tyske i Danmark.
Så der kan jeg svare et klart ja på det.
Men jeg vil godt sige, at vi tager det meget alvorligt.
Vi gennemgår nu vores system, sådan at vi kan se, om der opstår forstyrrelser på arbejdsmarkedet, og hvad vi i givet fald skal gøre, hvordan betingelserne er for at få en arbejdstilladelse her, og hvad betingelserne er for at ophøre.
Hvis der er ting i vores lovgivning, som gør, at det kan blive et spekulationsobjekt, ja, så vil vi naturligvis gribe ind og lukke det. Men der vil jeg bare sige, at der får vi jo særlige drøftelser i Folketinget omkring de her spørgsmål.
Dels er der rejst en forespørgselsdebat i februar måned omkring spørgsmålet om illegal arbejdskraft, Østudvidelsen osv., og når regeringen har færdiggjort sine overvejelser, skal det naturligvis også til drøftelse i Folketinget.
Jeg mener i øvrigt, at vi alle har interesse i, at det bliver så bredt funderet som overhovedet muligt, for at vi kan sige og garantere, at der er gjort, hvad der kunne gøres på det her område.
Så vil jeg takke hr. Anders Samuelsen for tilsagnet om at støtte lovforslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-31:
Jeg vil blot gerne kvittere for de klare svar fra ministerens side.
Dels at, ja, der kommer noget i forhold til de liberale erhverv og dels, at vi kan forvente, at det bliver i løbet af 2003.
Det vil jeg gerne takke for.
Jeg vil også gerne takke for, at vi endnu en gang har fået understreget, at der ikke er nogen kobling mellem eksklusivaftalerne, det spørgsmål, vi diskuterer i dag, og så Østudvidelsen. Generelt ser vi på, om vore systemer hænger sammen og fungerer, men koblingen her er aldeles usaglig fra Dansk Folkepartis side, og det er blevet understreget.
Sådan hører jeg det fra ministerens side, at det er Dansk Folkepartis egen konklusion, at de vil ofre de personlige frihedsrettigheder på bekostning af at få en lille smule gratis presse.
Men det må Dansk Folkeparti om.
Jeg skal på baggrund af de klare svar fra ministerens side konkludere, at Det Radikale Venstre er meget indstillet på at stemme ja til regeringens forslag, men selvfølgelig vil fortsætte med at følge udvalgsarbejdet.
Ole Sohn (SF), 2003-01-31:
Det ligger mig meget fjernt at kritisere ministeren, men jeg mener, at ministeren var en smule uklar i mælet i forbindelse
med besvarelsen af hr. Bent Bøgsteds spørgsmål
Jeg synes sådan set, det var relativt enkelt. Dansk Folkeparti har sagt, at de ønsker en 7-års-regel som betaling for at stemme for lov om indgreb i eksklusivbestemmelserne.