Carsten Koch (S), 1997-12-10:
Det har været en til tider ophidset debat.
Jeg har noteret mig, at ordføreren fra et af de store oppositionspartier har gentaget sig selv meget med meget stærke ord.
Det skal være ham tilladt.
Man skal jo engang imellem puste sig lidt op, og lejligheden er så benyttet ved det her lovforslag.
Må jeg minde om, at det indholdsmæssige tema, hvis man må tillade sig at bruge det ord, nu er det jo det konkrete lovforslag, vi taler om, jo ikke er nyt.
Nu tager vi det op som et lovforslag, men der er jo ikke mange nye aspekter i det.
Der er ikke meget, som kommer bag på folk med hensyn til informationen, med hensyn til forudsætningerne for, at lovforslaget er kommet frem.
Kommunerne og staten har igennem mange år haft aftaler, har forsøgt at indgå aftaler om at få effektiviseret den kommunale ligning specielt på selskabsskatteområdet.
Jeg vil ikke sige, at det er min erfaring i de tre år, jeg har medvirket, at kommunerne har vist nogen særlig imødekommenhed over for staten.
Jeg vil hellere sige det på den måde, at kommunernes repræsentanter, forstået som KL, ikke på nogen måde har udvist nogen særlig stor interesse i at få det her fremmet.
Det er en konstatering, og jeg har meget svært ved at forestille mig, at nogen skulle kunne sige noget andet.
Der er selvfølgelig også væsentlige interesser i det her.
Jeg har hørt, at det kommunale selvstyre nu trædes under fode.
Hvis man ved det kommunale selvstyre forstår muligheden for, at man sådan lidt mere gennem samtale osv. efter visse forskellige principper taler om tingene og beskatningen, er det rigtigt, at vi ikke er med på det kommunale selvstyre. Det her er en meget seriøs statslig problemstilling, og vi er meget interesseret i at få det i gang.
Kommunerne, forstået som KL og de samtaler, vi har haft med KL, har haft adskillige muligheder for at bringe tingene i orden.
Når jeg så for godt et års tid siden indgik en aftale med KL, som jeg nu bliver klandret for flere gange at være løbet fra, så synes jeg, at det hører med til fuldstændigheden af billedet, at der ikke er tale om, at jeg ensidigt er løbet fra en aftale.
En hel del aspekter i forbindelse med aftalen er også blevet ændret, ikke på mit initiativ, men på andres initiativ.
Derfor synes jeg, at vi skal være helt på det rene med, at det her ikke skal være en udskældning om, at nogen er løbet fra en aftale, for der skal flere til, og det har der også rent faktisk været tale om.
Det, der har optaget mig meget, er at gøre det klart, at det ikke indtil nu på trods af den store vilje og velvilje, som jeg har hørt fra KL's og andres side, er lykkedes os at få en klar ansvarsfordeling, at få elimineret eller i hvert fald få formindsket den meget store variation i den kommunale ligningsindsats på selskabsområdet, som rent faktisk har kunnet konstateres og ved flere lejligheder er blevet konstateret.
Mange har fortalt om det her.
KL har såmænd selv accepteret det, men jeg synes ikke, at viljen har vist sig at være til stede.
Så får vi nu at vide, at der lige pludselig er en meget stor interesse.
Lad os nu se, hvor meget den holder, når det kommer til stykket.
Jeg er i hvert fald ikke overbevist om, at der er en ægte dybfølt ny interesse i KL for at ændre andet end marginalt på det her - og det i lys af den trussel, som de åbenbart opfatter det som, når vi vil løfte ansvaret over i det statslige regi. Det er også blevet sagt, at vi bør diskutere det med alle relevante grupper.
Det kan jeg sige at regeringen er i fuld gang med.
Vi er også meget interesseret i at respektere synspunkterne.
Et af synspunkterne blandt personalerepræsentanterne er, at man meget gerne af hensyn til - hvad skal vi kalde det - overskueligheden af egen fremtid ser, at vi får
Det, jeg ikke vil medvirke til, er en langsommelig trækken denne her problemstilling i langdrag.
Vi kender problemstillingen til bunds.
Alle, der har beskæftiget sig med skat, kender problemstillingen.
Der findes en række analyser.
De er debatteret.
De er bekendt.
Problemstillingen er i stor udstrækning kendt.
Så kommer der nogle enkelte indvendinger, herunder spørgsmålet om, at der nu ikke mere vil være mulighed for, at man kan ligne et hovedaktionærselskab hos den samme instans.
Det vil jeg så stille mig tvivlende over for som generelt princip.
Det, der er pointen, er jo, at vi lader den statslige ligning - det statslige system - overtage ansvaret.
Men det har hele tiden været sådan, at pointen er, at opgaverne skal uddelegeres til de kommuner, som er i stand til at løfte ligningen på en kvalificeret måde.
Det er det centrale, og derfor vil masser af ligning af hovedaktionærselskaber forsætte, hvis den har fundet sted i samme kommune.
Herudover kan man sige, at det jo altså ikke er sådan, at en hovedaktionær og hans selskab med nogen selvfølgelighed behøver at ligge i samme kommune.
Og dér kan en statslig ansvarsgørelse i større udstrækning bidrage til at koordinere det her rigtige princip.
Så jeg mener, at man skal være meget stivsindet, hvis man ikke tror, at dette problem kan løses, så man i høj grad får samme ligning af selskab og hovedaktionær på samme måde eller får det koordineret på en måde, så det fastholdes.
Der har også været stillet spørgsmål ved - hvad skal man sige - de ændrede klageveje, som vil betyde, at man får forskellig klagevej afhængig af, om man er organiseret som selskab eller som selvstændig.
Sådan nogle ting kan også løses, hvis man har viljen.
så kan det også løses, uden at man gør vold på det hele, og uden at man behøver at falde tilbage til det gamle position, hvor KL bestemmer omfanget af og tilbuddet i ligningen.
Så alt i alt vil jeg sige, at jeg går meget ind for klar ansvarsfordeling.
Det synes jeg ikke man har kunnet konstatere i de taler, som De Konservatives og Venstres ordførere har bidraget med.
Det, der er afgørende for mig, er, at der er en klar ansvarsfordeling, så man ved, hvem der har ansvaret for det, og så der er en uddelegering til de kommuner, som er i stand til at honorere kravene og løfte opgaven.
Imidlertid kan man diskutere hastigheden med hensyn til behandlingen af lovforslaget.
Jeg vil ikke beskyldes for at have tromlet det igennem, og derfor kan jeg sige, at jeg i lyset af de synspunkter, der er blevet fremført af de partier, som har vist interesse for forslaget og interesse for at løfte ansvaret over i den statslige ligning, vil invitere til fornyet diskussion, således at vi kan få debatteret problemstillingen igennem.
Men det er ikke - og det har jeg også aftalt med de partier - meningen, at det her skal bruges til at trække sagen i langdrag, sådan som vi har set det gang på gang i forskellige sammenhænge, når det her tema har været oppe.
Alene af hensyn til de ansatte er det vigtigt, at det bliver gjort hurtigt.
Jeg vil ikke insistere på, at vi skal have afsluttet sagen før jul, men jeg vil insistere på, at den afsluttes hurtigt.
Det er altså min meddelelse her.
Hvordan vi så skal delegere opgaverne ud til kommunerne er et tema, som kan debatteres, og jeg vil sige, at det i høj grad er sådan, at en masse kommuner vil forsætte med det arbejde, som de har.
En masse kommuner vil være i stand - fuldstændig som de gør det i dag - at have ansatte, der arbejder seriøst og godt.
Det ved jeg at de gør ude omkring i kommunerne.
Det skal de forsætte med, men det skal være sådan, så det er det statslige ansvar, der står i spidsen.
Først da kan vi sikre, at det ønske, som vi åbenbart alle sammen nærer, nemlig at selskabsligningen bliver forbedret som helhed, også kan opfyldes.