Pernille Blach Hansen (S), 2001-05-31:
Vi står over for at skulle vælge, hvilket samfund Danmark skal være i fremtiden: Et velfærdssamfund fortsat eller et forsikringssamfund.
Det ene model er en fortsættelse af den velfærdsmodel, vi alle kender.
Her har folkevalgte politikere ansvaret for prioriteringerne og for, hvordan samfundsopgaverne skal løses.
Borgerne får herved lige muligheder, hvad enten det gælder adgang til hospitalerne eller til uddannelsessystemet, og der kan sikres en særlig beskyttelse af de svageste.
Det er forsikringssamfundet.
Her fralægger politikerne sig ansvaret for at prioritere.
Løsningerne overlades til den usynlige hånd, til markedsmekanismen.
Der er tilsyneladende frit valg på alle hylder.
Men desværre er mulighederne jo størst for dem, der har flest penge, eller dem, der af andre årsager er de stærkeste. Der er beslutningsforslag og politiske udmeldinger i denne folketingssamling, der viser, at de to modeller står over for hinanden i Danmark i dag.
Vi er ikke i tvivl i Socialdemokratiet.
Vi toner rent flag.
Vi vælger velfærdssamfundet.
Vi tør godt påtage os et politisk ansvar for at prioritere mellem forskellige typer af velfærd og prioritere, så der gives størst mulig hjælp til de mennesker, der har størst behov.
Vi vil et Danmark, hvor vi har brug for hinanden, hvor vi hjælper mennesker, der har hjælp behov, og hvor frihed og fællesskab netop er hinandens forudsætninger.
Det er den vej, vi har fulgt de sidste 8 år.
Vi skal stadig kæmpe for større social retfærdighed, større kvalitet i hverdagen og en bæredygtig udvikling, hvor vi giver jorden videre til vores børn i samme og helst lidt bedre stand, end den var, da vi modtog den.
Mange har fået det bedre i de sidste år, men der er stadig væk grupper, som ikke har fået tilstrækkelig gavn af opsvinget.
Derfor giver vi også de næste år meget høj prioritet til forbedring
af levevilkårene for de mennesker, der har det dårligst.
Det kan være grupper som sindslidende, hjemløse, og mennesker, der på deres job bliver udsat for en arbejdsskade.
Vi har iværksat en national handlingsplan for hjemløse.
Der er afsat penge, og der er nye initiativer som f.eks. etablering af skæve huse til skæve eksistenser.
Men der er behov for, at vi stadig væk er meget opmærksomme på indsatsen, så der også fremover sker konkret handling.
Problemet med boliger til hjemløse skal løses.
Pengene er der.
Nu skal de bruges, og derfor er statens betaling til projekter til hjemløse øget.
Også gruppen af sindslidende har brug for særlig opmærksomhed.
Indsatsen over for sindslidende har været meget højt prioriteret siden 1993 med nye behandlingsinitiativer og udbygning af såvel enestuer som botilbud.
Vi skal i vores indsats have øjnene rettet mod den enkelte, så behandling og de sociale tilbud hænger sammen.
Målet er, at ingen sindslidende skal udskrives til ingenting. Der er dog grund til at glæde sig over, at vi i Danmark har 300.000 mennesker, der alene inden for det sociale system udfører frivilligt arbejde, men indsatsen i forhold til de udstødte grupper kræver, at hele Danmark viser medmenneskelighed. Vi skal alle give rum til disse grupper, også selv om der måske skal være et botilbud for psykisk syge i vores eget nabolag.
Solidaritet skal også kunne bære konkret.
Her skal vi kombinere vores egne danske erfaringer med udlandets omkring barsel, orlov og omsorg.
Der skal være større mulighed for at få arbejdsliv og familieliv til at hænge sammen, og vi vil undersøge mulighederne for en barselsfond, så virksomhederne i større grad er fælles om dele udgifterne.
Hvert år rammes 65.000 danskere af en arbejdsulykke.
Det er alt, alt for mange.
For det menneske, der kommer ud for en arbejdsulykke, krakelerer billedet af Danmark som et af de førende og mest avancerede lande i verden.
Vi skal trygge kunne gå på arbejde, og det er ikke nok, at vi bare koncentrerer os om at feje op, når skaderne er sket.
Alle skal have en god arbejdsdag.
Netop derfor er de initiativer, der er taget i denne folketingssamling på arbejdsmiljøområdet, rigtige.
Stor undren over, at borgerlige partier ikke har fundet det umagen værd at støtte.
Vi skal gøre det meget bedre.
Vi håber og tror
, at det nye ekstra tilsyn over for særlig farlige brancher kan hjælpe os i den rigtige retning. Bedriftssundhedstjenesten skal fremover dække alle områder, private såvel som offentlige, og virksomheder med det gode arbejdsmiljø får bevis på det.
Virksomheder med dårligt arbejdsmiljø skal betale en arbejdsmiljøafgift.
Men ulykker på jobbet sker jo.
Det ved vi godt, og derfor er vi også nødt til at se på, hvordan arbejdsskadesystemet fungerer i dag.
Af og til hører vi om ret uforståelige afgørelser i forbindelse med arbejdsskader, og vi hører grumme historier om lange sagsbehandlingstider.
Derfor vil vi have en reform af arbejdsskadelovgivningen.
De mennesker, der kommer til skade,
Hellere på uddannelsesbænken end på anklagebænken, det bør være vores motto.
Alt for mange unge dropper ud til ingenting efter folkeskole eller undervejs i en påbegyndt uddannelse.
I alt 17 pct. af de unge får ikke nogen ungdomsuddannelse.
En god uddannelse er vel nok det vigtigste redskab at have i fremtidens Danmark.
Uddannelse giver flere chancer i livet, flere valgmuligheder, mindre risiko for at blive arbejdsløs, mindre risiko for nedslidning og mere spændende
Efter vores mening skal ungdomsvejledningen derfor styrkes.
Hvis nogen er ved at falde fra en uddannelse, skal der sættes ind med vejledning, rådgivning og social og faglig støtte.
Er den unge faldet fra, skal der følges op med det samme fra den kommunale ungdomsvejledning.
Her er det nødvendigt at mobilisere alle kræfter.
Vi skal løfte i flok, virksomheder, erhvervsskoler, gymnasier, kommunale ungdomsvejledninger og mange flere.
Alle bør gå sammen og styrke indsatsen, ellers får vi ikke de sidste unge med.
Men mange unge falder fra, fordi de ikke kan få en praktikplads, eller fordi deres praktikplads er af for ringe kvalitet.
Vi vil have en praktikplads til alle, der kan og vil, og kvaliteten skal være i orden.
Hvis den nuværende indsats for at sikre det ikke er god, så må der flere initiativer på bordet.
Derfor vil vi følge praktikpladsaftalen med arbejdsgiverne meget nøje.
Målet om at nå på 36.000 praktikpladser årligt inden 2004, skal fastholdes, men desværre må vi konstatere, at det allerede nu ikke ser så godt ud.
Vores tålmodighed er ved at være opbrugt.
Vi tror sådan set på arbejdsgivernes gode vilje, men nu er det på tide at se handling, ellers må vi tage skrappere midler i brug.
En fri og lige adgang for alle patienter til undersøgelse og behandling i det danske sundhedsvæsen, det er nøgleordet.
Det skal alene være behov, der afgør, hvornår den enkelte kan behandles, og ikke pengepungen.
Men hvorfor skal børn, ældre og handicappede bagest i køen?
Vi er modstandere af et forsikringssamfund som f.eks. det amerikanske, hvor befolkningen inddeles i et A- og et B-hold alt efter pengepung.
Vi vil gerne tage det politiske ansvar for at forbedre
det danske sundhedsvæsen sammen med landets amter og Københavns og Frederiksberg Kommuner
Det vil vi gerne satse penge på også fremover.
Men desværre er alle partier her i Folketinget jo ikke enige i, at det er vejen frem. Senest har vi set en række Venstreborgmestre, der mener, at vejen frem inden for det danske sundhedsvæsen er forsikringsprincippet.
De har fået opbakning fra Venstres folketingsgruppe.
Vi siger nej.
Vi vil da hellere bruge pengene på behandling end på forsikringer.
Hvis der skal tegnes forsikringer, inddeles befolkningen i gode og dårlige liv.
Hvad med alle de danskere, der har en kronisk sygdom, f.eks. de 500.000 allergikere?
Lad mig sige det sådan: Selvrisikoen bliver vel næppe den samme for alle.
De ældre, børnene, de studerende, de handicappede, de arbejdsløse - hvem skal betale for dem?
Venstre skylder os et svar.
For konsekvensen af Venstres politik bliver jo, at de ressourcestærke springer køen over på bekostning af resten, og fanden tager de sidste.
Venstres ideologiske kamp for forsikringer i sundhedsvæsenet er den største trussel mod den fri og lige adgang i dag.
Vi vil hellere bruge pengene til at forbedre det offentlige sundhedsvæsen.
Også fremover er det et af de områder, vi vil prioritere højest.
samtidig større fokus på det enkelte menneske, så vi kan få gode patientforløb, så information og vejledning til patienten er i top.
Der skal lægges en hovedplan for behandling og følges op med genoptræning eller andre relevante tilbud efter udskrivningen.
Og lad os så heller ikke glemme forebyggelsen.
Også i forhold til vores miljøpolitik er der grund til at tage en diskussion her i dag.
Vores vandmiljø belastes bl.a. af gyllen på markerne.
Og gylletanke uden låg, ja, de findes stadig væk og sender kvælstof ud i luften.
Det kvæler vores sårbare højmoser og heder, det generer naboerne, og det gør Danmark grønnere.
Men ikke lige på den måde, som vi foretrækker.
Venstre vil lægge låg på debatten, Socialdemokratiet vil lægge låg på gylletankene; sådan er der forskelle i dansk politik.
At sikre rent drikkevand til kommende generationer er et projekt, vi er nødt til at tage alvorligt nu.
Og det er ikke nok med de to vandmiljøplaner, vi allerede har vedtaget.
Vi kan se, at det nydannede grundvand er belastet af nitrat.
Det er fremtidens drikkevand.
Og mange søer og åer lever slet ikke op til målsætningerne.
Det giver os en ringere natur.
Når den nuværende vandmiljøplan udløber, bør vi derfor være klar til at iværksætte en forstærket indsats.
Vi skal løfte vandmiljøindsatsen op på et andet plan.
Vi skal tage udgangspunkt i, hvad naturen lokalt kan tåle, og indrette os på naturens betingelser.
Det undrer os, at de borgerlige partier ikke er gået positivt ind i den debat.
Men det ser ud til, at man endnu en gang prioriterer landbruget frem for drikkevandet og sender regningen videre til de kommende generationer.
Kampen om det rene vand er en kamp om bæredygtighed, om at sikre, at kommende generationer får samme muligheder, som vi har.
Netop derfor er vi utrolig glade for regeringens arbejde med at formulere en national strategi for en bæredygtig udvikling.
Næste år mødes verdenssamfundet i Sydafrika for at følge op på de beslutninger om en bæredygtig udvikling, som blev truffet for 10 år siden i Rio.
Her er det af central betydning, at vi har gjort vores hjemmearbejde.
Verden har brug for et foregangsland, et foregangsland, der i praksis viser, at velstand og velfærd kan forbindes og udvikles på bæredygtig vis.
Der er brug for intet mindre end en ny global aftale mellem nord og syd, en aftale, der indebærer, at vi i de rige lande går forrest og påtager os et ansvar for at vise vejen til en bæredygtig udvikling, så øget vækst ikke automatisk medfører øget miljøbelastning.
Vi skal overholde de globale miljøaftaler, løfte de tungeste byrder i klimasamarbejdet og levere en anstændig udviklingsbistand.
Debatten om globale værdier og internationalt samarbejde kan med fordel også tages i
EU-regi.
Her vil vi kæmpe for de samme værdier om bæredygtighed og lige muligheder.
Socialdemokratiet ser lyst på fremtiden for det europæiske samarbejde, og vi tager gerne debatten herom.
Med Nicetraktaten er der efter vores opfattelse skabt grundlag for en historisk udvidelse af EU.
Udvidelsen er et af de vigtigste velfærdsprojekter i de kommende år.
Det er jo på én gang både handelspolitik, socialpolitik, miljøpolitik og sikkerhedspolitik.
Vi kæmper for et velfærdssamfund med lige muligheder, med kvalitet og med retfærdighed.
Det kræver en indsats i forhold til de udsatte grupper og en indsats over for miljøpolitikken såvel herhjemme som globalt.
Derfor tager vi afstand fra de nemme løsninger og troen på, at nogle få slagfærdige modeord kan løfte opgaverne for fremtidens Danmark.
Der er kun én mulighed, det er et langt sejt træk over mod velfærdssamfundet, væk fra forsikringssamfundet.
Her er vi uenige med Venstre, men vi har jo også at gøre med et parti, der hele tiden principielt tager afstand fra sit eget principprogram og sin egen hjemmeside.
Det må ikke være nemt. For Socialdemokratiet handler fremtidens udfordringer om at sikre Danmark som et helt samfund, og derfor er regionalpolitikken også vigtig.
Danmark er et lille land, men vel at mærke et land med mærkbare forskelle.
Vores mål er, at hele Danmark skal udvikles. Vi skal ikke være ens, men vi skal insistere på, at der skabes udvikling i hele Danmark.
Heller ikke det klarer markedskræfterne alene.
Der er masser at kæmpe for i Danmark.
Vi vil kæmpe for værdierne, velfærden, kvaliteten og bæredygtigheden og mod forsikringssamfundet, snæversynetheden og egoismen.