Morten Homann (SF), 2002-04-18:
Det er to spændende forslag, som vi behandler her.
Og jeg lægger netop vægt på, at der er tale om to forslag, for ud over at begge dele lugter lidt af kultur, er det svært at se, hvad de har fælles.
Til det ene forslag, forslaget om hæderspriser, vil jeg sige, at vi opfatter det i SF som en god idé at udvide adgangen til at skattefritage hæderspriser på de betingelser, som ligger i forslaget.
Det kultur- og skattepolitiske forslag synes vi er en god idé.
Det andet forslag, som i øvrigt ikke har meget med det første at gøre, men har sneget sig ind på samme stykke papir, har vi det noget mere besværligt med.
Jeg synes, at det er synd og skam at sige, at man på den ene side ønsker at skabe et simpelt og gennemskueligt skattesystem og så på den anden side indfører den ene regel efter den anden, som gør skattesystemet mere og mere uigennemsigtigt og åbner flere og flere muligheder for, at der kan ske forskellige former for fiksfakserier med skattesystemet, men lad nu det ligge.
Jeg mener, der er to hovedargumenter imod den anden del af forslaget: For det første er det en i mine øjne fuldstændig vanvittig måde at bruge afskrivningsbegrebet på.
Jeg har svært ved at se, hvad det er for en værdiforringelse, der kommer til at foregå, hvis man køber et maleri og hænger det op på virksomhedens vægge eller køber en skulptur og stiller den op.
Det næste forslag, vi måske kan vente fra skatteministerens side, er så, at hvis man også investerer i en god fransk rødvin, kan man også afskrive den, for sandsynligheden for, at en god fransk rødvin bliver værdiforringet år for år, er vel nogenlunde den samme som sandsynligheden for, at der sker værdiforringelse på kunst.
Så jeg vil sige, at det er en meget, meget kreativ benyttelse af afskrivningsbegrebet.
Så kan man diskutere, om skattepolitikken er det rette redskab til at løse den samfundsopgave, der ligger i at støtte kunstnerne.
Og hvis man endelig skal gøre det, kan man spørge, om den rigtige måde at gøre det på er at støtte efterspørgselssiden frem for at støtte udbudssiden direkte, og om det ikke er en mere præcis måde at bruge skattesystemet på.
Derfor synes jeg i hvert fald, at det skattepolitisk er et meget svagt forslag.
For det andet synes jeg også kulturpolitisk, at det er et svagt forslag, for alt andet lige vil den her støtte først og fremmest gå til de etablerede kunstnere, som i forvejen har fået deres navn slået fast, som i forvejen er inde i bevidstheden hos kunstindkøberne i de pågældende virksomheder.
Det vil i virkelighedens verden og set i lyset af de nedskæringer, der har været i finansloven,
være en omfordeling, hvor man tager en stor pose penge fra alle kunstnerne, herunder også vækstlaget, de ikkeetablerede kunstnere, og så giver man en mindre del af de penge videre til dem, der i forvejen klarer sig godt.
Det synes vi i SF er en dårlig kulturpolitisk prioritering.
Så konklusionen bliver, at af de her to forslag er der et, som er godt, og et, som er skidt, men da regeringen indtil videre har valgt at skrive dem sammen på ét stykke papir, kan vi ikke støtte det.
Lykkes det at få det opdelt, er vi villige til at indgå i en meget positiv dialog om den ene halvdel.