runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jeg vil i og for sig starte meget enkelt ved simpelt hen at bede ministeren besvare det spørgsmål, der er stillet.
Det har ministeren nemlig ikke besvaret.
Han har ikke besvaret, om kommerciel gensplejsning på danske marker vil kunne finde sted, inden de britiske forsøg er evalueret, det vil altså sige efter år 2002. Jeg har forstået det sådan, at i Storbritannien, hvor man har en premierminister, der er endnu mere vild med gensplejsning end den danske regering, er man dog så bekymret
over problemet, at man ikke vil tillade kommerciel dyrkning, før man har set resultatet af de forsøg, der bliver afsluttet i 2002.
Men ministerens svar må forstås sådan, at når EU's lov er vedtaget, og det er jo lang tid inden 2002, ja, så rasler
det altså ned med godkendelser til gensplejset dyrkning på kommerciel basis her i Danmark, og så vil man bagefter se på de britiske forsøg, og hvis det viser sig, at det går galt, ja, så vil man måske gøre et eller andet.
Men jeg må sige til ministeren, at så er det jo for sent.
Svend Auken (S), 2000-03-15:
Jeg har redegjort for de danske regler og de danske overvejelser.
Fødevareministeren er her og har haft det privilegium at følge den her diskussion meget nøje i EU, og man kan roligt sige, at englænderne ikke har været drivende i at få respekteret forsigtigheds- og sundhedsprincipper.
Det, den engelske premierminister har sagt nu, er det, vi andre har sagt i årevis: at der er grund til at udvise forsigtighed omkring dette spørgsmål.
Der er ikke udsigt til, at der foreløbig bliver kommerciel dyrkning af afgrøder i Danmark.
Vi har efter min bedste overbevisning ikke det problem, man har haft i England, men vi vil bruge de resultater, der kommer fra England, til vores risikovurdering og til vores vurdering af det.
Man skal jo være varsom med at rangordne lande, men man kan roligt sige, at hvis England befinder sig i første division, så befinder Danmark sig suverænt i elitedivisionen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Den danske regerings holdning i dag overrasker og bekymrer mig netop, fordi den danske regering hidtil har været langt mere skeptisk end Tony Blairs regering, men ikke desto mindre siger Tony Blair altså nu, at en eventuel kommerciel dyrkning må afvente evaluering af de forsøgsresultater, der først er færdige i 2002. Jeg stiller så det simple spørgsmål: Vil den danske regering være indstillet på at godkende en kommerciel dyrkning i Danmark, inden disse britiske forsøg er afsluttet og evalueret?
For nu siger ministeren, at der ikke er udsigt til kommerciel dyrkning, men er det ikke korrekt, at når EU's lov er vedtaget, og det er jo lang tid inden år 2002, så kan der gives kommerciel dyrkningsgodkendelse også her i Danmark, og så har regeringen accepteret, at det også sker, hvis der er danske landmænd, som vil bruge det?
Og er det ikke også korrekt, at regeringen har afstået fra et forlænge den aftale om ikke dyrkning kommercielt, som vi havde her i Danmark sidste år?
Svend Auken (S), 2000-03-15:
Udviklingen internationalt går klart i retning af, at landmændene viger tilbage fra at bruge disse gensplejsede afgrøder.
Der er ikke ubetydelige tab for dem, der har gjort det i Nordamerika, og de firmaer, som vi tidligere har sloges med om sundheds- og miljøsynspunkter,
er i dag langt mere fornuftige.
Derfor tror jeg ikke, at der er noget reelt problem i forhold til Danmark.
Der vil ikke komme disse kommercielle afgrøder i noget nævneværdigt omfang, før man er helt sikker på, at sundheds- og miljøsynspunkterne er fuldstændig afklaret og myndighederne kan sige ja.
Englænderne kan ikke forbyde markedsføring af kommercielle afgrøder i de 4 år.
Det, de alene kan gøre, er at henstille, på samme måde som vi andre henstiller, at man sørger for, at reglerne er i orden, før man bruger disse afgrøder.
Efter min mening er vores beskyttelsesniveau og vores system betydelig mere effektivt end det engelske, men det er ikke ensbetydende med, at man ikke i de engelske forsøg kan indvinde resultater, vi også i Danmark kan have glæde af, som jeg sagde første gang, jeg svarede på hr. Albrechtsens spørgsmål.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Nu siger ministeren så, at den kommercielle dyrkning, der kommer til at finde sted i Danmark, ikke bliver i nævneværdigt omfang.
Nu er ganske små ord jo ofte de ord, der virkelig betyder noget.
Der er et ordsprog, der siger, at Djævlen ligger i detaljen, og Djævlen ligger her i ministerens udtryk »ikke i nævneværdigt omfang«.
Kan ministeren uddybe, hvad det vil sige, at der kommer en kommerciel dyrkning, dog kun i ikke nævneværdigt omfang? Hvorfor vil ministeren ikke forsøge at få en aftale med markedet om et stop, ligesom man har i Storbritannien, indtil det britiske forsøg er afsluttet i 2002?
Hvad er det egentlig, der sker for vores øjne?
Vil ministeren her over for Folketinget garantere, at det, jeg hævder er et problem, ikke er et problem, og at der ikke frem til år 2002 vil komme et problem med gensplejset dyrkning her i Danmark?
Vil ministeren under anvendelse af ministeransvarlighedsloven nu meddele Folketinget, at det giver han en garanti for?
Svend Auken (S), 2000-03-15:
Hr. Albrechtsen var selv inde på eskatologiske termer før, da han talte om Djævlen.
Jeg vil tale om tro: Jeg tror ikke - og jeg vil gerne sige, at den tro mener jeg er rimelig velfunderet - at det er noget problem.
Og når jeg ikke tror, det er noget problem, så er det heller ikke noget, jeg vil give høj prioritet at gøre noget ved.
Det, jeg er optaget af - og dér har jeg jo hidtil haft støtte fra hr. Albrechtsen og hans parti - er at sikre, at vi får så gode regler som overhovedet muligt på det her område til at gælde ikke bare i vores egen del af verden, men globalt set.
Det er dér, jeg vil sætte kræfterne ind frem for kun at være optaget af problemerne i Danmark, hvor jeg virkelig ikke tror de vil opstå.
Det er det, der er prioriteringen i det.
Men om man kan underkaste en tro, hvor velfunderet den end er, ministeransvarlighedsloven, det er jeg ikke erfaren nok og juridisk kyndig nok til at vurdere. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Skriftlig begrundelse
Jeg vil gerne tilslutte mig formandens velkomst og så blot sige: Jeg håber, at vi nu kan bevæge os ned fra det teologiske niveau, det rent trosmæssige, og så gå over til en faktuel, konkret besvarelse af spørgsmålene.
Ritt Bjerregaard (S), 2000-03-15:
Spørgsmålet er jo stillet på baggrund af tre korte artikler bragt af The Guardian den 28. februar år 2000.
Påstanden i artiklerne er, at den engelske premierminister har skiftet holdning fra at være en ukritisk fortaler for anvendelsen af genteknologien i fødevareproduktionen til at anerkende behovet for grundige undersøgelser og krav om mærkning, inden produkterne tillades på markedet.
Bladet citerer premierministerens talsmand for, at regeringens politik ikke er ændret. Anvendelsen af genteknologi i fødevareproduktionen rummer et stort potentiale, som måske - og jeg understreger måske - kan blive til gavn for både miljø og sundhed, men det er også en teknologi, vi skal tage i brug under iagttagelse af den største forsigtighed, som miljøministeren lige nævnte det, ligesom vi skal tage hensyn til den skepsis, som er meget udbredt i befolkningen.
Det skete i 1986 med vedtagelsen af loven om miljø- og genteknologi, altså i meget god tid inden de genetisk modificerede fødevarer var en realitet.
Kravet om forhåndsgodkendelse er senere i EU fastsat i forordningen om nye levnedsmidler, den såkaldte novel food-forordning.
Godkendelse til markedsføring, herunder risikovurdering, sker fra sag til sag og beror således på en videnskabelig vurdering i hvert enkelt tilfælde.
Så det er altså min opfattelse, at vi står på et stabilt grundlag, når genetisk modificerede fødevarer bliver godkendt til markedsføring.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
»Er det efter regeringens opfattelse et rent tilfælde, at de små vesteuropæiske lande uden for euroen - Danmark, Sverige, Norge, Island og Schweiz - alle har en højere levefod og en lavere arbejdsløshed end de store eurolande?«
Skriftlig begrundelse
Mens de store eurolande - Tyskland, Frankrig, Italien og Spanien - alle har en arbejdsløshed på omkring 10 pct. eller derover, er ledigheden i Danmark nede under 5 pct., mens den i Norge, Island og Schweiz ligger på 2-3 pct.
I Sverige er ledigheden på 6-7 pct.
Alle disse små lande har deres egne valutaer, som tilsyneladende ikke har været nogen hindring for en vellykket beskæftigelsespolitik - tværtimod.
Velstanden og trygheden er således større i de små lande uden for euroen end i euro-området.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
I Storbritannien har man nu erkendt, at man altså ikke kender de miljømæssige og sundhedsmæssige konsekvenser af disse gensplejsede afgrøder tilstrækkelig godt, og derfor vil man altså afvente forsøg, som vi fik at vide af miljøministeren vil være afsluttet i år 2002.
Og de undersøgelser, som er foretaget i Danmark, handler jo, som ministeren ved, stort set ikke om konsekvenserne af gensplejsning, de handler om alle mulige andre ting.
Men når disse miljømæssige og sundhedsmæssige problemer ikke er kortlagte, vil ministeren så medgive, at det ville være hasardspil med både miljø- og sundhed, hvis man begyndte at dyrke kommercielt i en situation, hvor man endnu ikke kender de forsøgsresultater fra England?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
»Vil et dansk ja til euroen i praksis være ensbetydende med et farvel til den danske krone for tid og evighed?«
Skriftlig begrundelse
Statsministeren har på et møde på Krogerup Højskole sagt, at Danmark efter at have indført euroen og underkastet sig den EU fælles penge- og valutapolitik altid igen vil kunne forlade ØMU'en og genindføre sit eget pengevæsen.
Forskellige juridiske og økonomiske eksperter har dog en anden vurdering.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Jeg kan sammenfattende sige meget kort til hr. Frank Dahlgaards spørgsmål endnu en gang: Den økonomiske politik, Danmark fører i dag, kan og skal vi videreføre, men oven i, at vi viderefører vores stærke økonomiske politik og vores beskæftigelsesfremgang, får vi så de ekstra gevinster, der ligger i at være inden for det fælles valutaområde.
Det ene er en beskyttelse, en tryghed mod spekulation
fra omverdenen, og det andet svarer i virkeligheden til, at en tillidsmand på en arbejdsplads i Danmark meget vil have sig frabedt, at direktionen oppe på 1. sal holder møder om hans medarbejdere, uden at han eller hun selv er med.
På samme måde med Danmark.
Vi skal da være med dér, hvor tingene sker.
De ting, der besluttes, og som har betydning for vort land, skal vi da være med til at sætte vores præg på.
Jeg vil i hvert fald være med dér, hvor der træffes beslutninger, der påvirker Danmarks fremtid.
Dér, hvor der træffes beslutninger, der påvirker Danmarks fremtid, skal Danmark være med, og det er også noget af det afgørende i debatten her om den fælles valuta.
Derfor bør Danmark være med i den fælles valuta.
Svend Auken (S), 2000-03-15:
Jamen det er simpelt hen ikke rigtigt.
Nu kan man jo altid spørge, om det er fint at være skeptisk, men i denne her sag er det det formentlig.
Den engelske regering er ikke og har ikke været og vil ikke være mere restriktiv end den danske regering i behandlingen af de regler, der skal gælde på det her område
Den har valgt en anden strategi for nogle lidt mere langsigtede forsøg, som man i øvrigt har haft svært ved at få etableret, og dem vil vi gerne nyde godt af.
Jeg tror ikke, at de her afgrøder hverken i England eller i Danmark vil blive almindeligt brugt, før man er helt sikker på, at det miljø- og sundhedsmæssige er i orden, og derfor vil det at bruge lang tid på at lave en aftale have lige så megen effekt på miljø og sundhed som at sparke en åben dør ind.
Altså hr. Albrechtsen vil med djævlens vold og magt have mig til at løse et problem, der ikke eksisterer.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
Nu synes jeg, det bliver meget interessant med statsministerens svar til mig om de små eurolande Finlands, Irlands og Portugals indflydelse på renten, når de havde behov for en højere rente.
Og så siger statsministeren - sådan må jeg forstå det: Nåh ja, det er jo som før, at det er de store, der bestemmer, og det er det altså også, selv om vi sidder med ved bordet.
Det er vel ikke så mærkeligt, at den tyske repræsentant, der har 16 gange så mange mennesker bag sig, som en dansk repræsentant i givet fald ville have, vejer tungere til.
Vi har en arbejdsløshed, der er den laveste i 25 år, vi har en levefod, der er helt i top, og vi kan køre videre uden at skulle spørge i Bruxelles eller i Frankfurt.
Er det ikke sådan, det hænger sammen?
To ting til statsministerens besvarelse.
Statsministeren sagde, at der er også små lande udenfor, som har en højere ledighed.
Hvilke?
Det er der ikke.
Den anden ting: Statsministeren, som jo også har en økonomisk baggrund, siger, at man ikke kan regne med perioden forud for 1. januar 1999, for da satte euroen i gang.
Det kan statsministeren ikke mene, for landene skulle jo forberede sig til euroen.
De skulle forberede sig til at overholde kriterierne med hensyn til statsfinanser og inflation osv. Derfor skulle der spares på de offentlige budgetter, og det drev arbejdsløsheden i vejret.
Det er netop som følge af hele europolitikken.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Dahlgaard
Jeg skal gerne prøve også i dag at bidrage til, hvad billedet er.
For det første synes jeg, det er vigtigt at slå fast, at den situation, vi havde før den 1. januar 1999, hvor de 11 lande går ind i et fælles valutasamarbejde, ikke har ændret sig voldsomt.
Altså med andre ord: Man kan ikke drage vidtgående slutninger med hensyn til, hvilke forskelle er der nu kommet som følge af den fælles valuta.
Jeg mener simpelt hen, at det saglig set ikke har meget for sig.
Men når det så er sagt, har vi faktisk, når vi ser på de små lande inden for den fælles valutas område, lande som Holland, som Irland, som Luxembourg, som Portugal, der alle har lav arbejdsløshed.
Disse lande har nemlig ligesom vi over årene gennemført en række reformer og fører naturligvis en fornuftig økonomisk politik.
Når vi så tager det og sammenligner det med de små lande udenfor, jamen så ligger vi faktisk ganske, ganske pænt.
Så de små lande indenfor og de små lande udenfor ligger faktisk ganske pænt.
Der er også små lande udenfor, der ligger højere i arbejdsløshed end nogle af dem, jeg lige har nævnt.
Så man kan ikke drage de konklusioner, hr. Frank Dahlgaard er inde på her.
Så skylder jeg også at sige, da jeg ved, hr. Frank Dahlgaard har en økonomisk baggrund, at nogle af de store landes arbejdsløshedsproblemer jo også har en særskilt forklaring.
Efter den tyske genforening steg arbejdsløsheden jo, da det gamle DDR blev medlem af den samlede tyske republik, fordi der simpelt hen nu opstår stor arbejdsløshed ved nedlæggelsen af de mange gamle arbejdspladser i det gamle Østtyskland.
Nej, det vil jeg faktisk ikke.
Lad os nu holde os til realiteterne.
De sidste tal, jeg har fra Økonomiministeriet, som er det allerallersidste skøn fra den 13. marts, kan jeg se det er defineret, så hurtigt man nu kunne få det frem, viser f.eks., at Sveriges arbejdsløshed er skønnet for 1999 til 5,5 pct. Og hvis vi tager f.eks. Holland, ser vi, at Holland i 1999 har en arbejdsløshed på 3,2 pct., Portugal på 4,5 pct.
Så der er altså flere eksempler på mindre lande uden for euro-området, som har en højere arbejdsløshed end tilsvarende mindre lande inden for euro-området.
Det andet, hr. Frank Dahlgaard heller ikke har ret i, er med hensyn til landenes arbejdsløshedsudvikling.
Tag f.eks. et land som Spanien, som jo har haft en overordentlig gunstig udvikling, og netop Spanien har tilsvarende haft en meget, meget stærk og positiv økonomisk vækst igennem de senere par år som led i forberedelsen også til det fælles valutaområde.
Så jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at en sund økonomisk politik som den, vi har ført i de seneste syv år, har jo vist sig på en og samme tid at leve fint op til den fælles valutaaftales og forståelses krav til den økonomiske politik, samtidig med at vi har et markant fald i arbejdsløsheden, et af de stærkeste fald i hele Europa.
Så sund økonomisk politik og meget lav arbejdsløshed er altså ikke modsætninger, men i virkeligheden hinandens forudsætninger.
Det er Danmark det bedste bevis på.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
Ja, det er Danmark jo det bedste bevis på, og vi er et lille land.
Vi har vores egen valuta, og vi har klaret os fremragende med statsministeren i spidsen for et stort flertal i Folketinget.
Der er kørt en selvstændig og fornuftig økonomisk politik ligesom i alle de andre små lande i Vesteuropa uden for euroen.
Det er jo ikke rigtigt, at der er nogle af de lande uden for euroen, Schweiz, Island, Norge, Sverige og Danmark,
som ikke har en lav arbejdsløshed - væsentlig lavere end nogle af de store lande.
De store lande, Tyskland, arbejdsløshed: 9,1 pct., Frankrig: 11,0 pct., Italien 11,4 pct., og Spanien, som statsministeren fremhæver har fået sænket sin arbejdsløshed, ja, det er jo rigtigt.
Spanien har fået sænket arbejdsløsheden ned til 15,8 pct. Derfor må jeg gentage mit spørgsmål: Hvad er problemet for de små lande med deres egne valutaer?
Vi klarer os jo godt og bedre end de andre.
Der er nogle af de andre inden for, der også klarer sig pænt, men det går jo fint med velfærden og med beskæftigelsen uden for, og derfor har statsministeren da et forklaringsproblem, når man vil argumentere for euroen ud fra økonomiske betragtninger.
Er det ikke rigtigt?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-15:
Jo, men tallene viser ret tydeligt, at det ikke er nogen sandhed, således som ja-partierne forsøger at pådutte befolkningen, at man skal sige ja til ØMU'en på grund af beskæftigelsen.
Man kan diskutere, om ØMU'en giver mere eller mindre arbejdsløshed.
Vores påstand er, at ØMU'en på grund af de krav, der bliver stillet, har givet højere arbejdsløshed, og at tallene inden for Euroland klart viser det.
dementeres af den faktiske udvikling i andre europæiske lande, som er med i euroen, og som har markant højere arbejdsløshed?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
Statsministeren kan jo ikke benægte, at samtlige små lande i Vesteuropa uden for euroen har en høj levefod og en bundlav arbejdsløshed.
Det er jo en kendsgerning, og så må man jo spørge på den baggrund.
Det går jo meget godt, de behøver åbenbart ikke at være med i et stort fællesskab omkring pengevæsenet.
Så nævner statsministeren selv valutakrisen i 1998, og så spørger jeg: Hvad skete der i Danmark med arbejdsløsheden i 1998, da der var den valutakrise?
Steg den?
Var der arbejdspladser, der røg?
Blev den enlige mor med de to børn arbejdsløs og kørte ud i socialt uføre?
Nej, sådan var det vist ikke.
Statsministeren må bekræfte, at arbejdsløsheden støt og markant faldt gennem 1998, for den valutakrise var ligesom de andre valutakriser, vi har haft de sidste 15 år, alene en krise for finansverdenen, men ikke noget der ramte den almindelige mand eller kvinde i Danmark.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-15:
Når man hører talen om den enlige mor, der bliver ramt,
kan man jo næsten høre det tonefald, der vil blive brugt op til afstemningen den 28. september.
Men endnu en gang, hr. statsminister: Er der noget som helst belæg for at hævde, at arbejdsløsheden bekæmpes bedre ved, at vi går ind i ØMU'en? Viser tallene ikke tydeligt, at det ikke er tilfældet?
Man kan diskutere, som jeg sagde før, om der kommer en yderligere arbejdsløshed, ved at man går ind i ØMU'en.
Men jasidens argument er jo, at vi får en mindre arbejdsløshed, hvis vi går med i ØMU'en, og derfor vil jeg godt spørge endnu en gang: Kan det virkelig bekræftes af den faktiske udvikling i eurolandene? Så til det andet punkt om trygheden og valutaspekulationen: Er statsministeren ikke bekendt med, at der faktisk findes en aftale, som på teknisk nudansk hedder ERM II-aftalen, med ØMU-landene?
Det er en aftale, den danske regering har indgået, og så må man jo gå ud fra, at den danske statsminister tror på den aftale.
I modsat fald er der da noget galt med den aftale.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Giver den aftale ikke en tryghed, et værn mod den spekulation, der ifølge statsministeren bliver så voldsom?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-15:
Jeg synes ligesom hr. Holger K. Nielsen, at det varsler ilde for den debat, der skal være op til den 28. september, at høre på statsministeren her i spørgetiden.
Regeringen har selv anbefalet Folketinget at indgå den såkaldte ERM II-aftale med ECB-landene, så der er en forpligtelse for Den Europæiske Centralbank til at opkøbe danske kroner, hvis kronen kommer ud i stormvejr.
Regeringen har anbefalet den, regeringen har lagt vægt på den aftale, og regeringen har ment, den skaber tryghed for Danmark.
Men straks folkeafstemningen om kronens fremtid nu er udskrevet, skal vi høre det ene angreb efter det andet på den aftale, man selv har indgået, og som man selv har anbefalet Folketinget.
Det virker ikke særlig troværdigt.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at få statsministerens svar på, hvordan statsministeren vil anbefale, at vi i Folketinget skal forholde os til ERM II-aftalen.
Skal vi forholde os til den ud fra det, regeringen sagde til os, dengang man ønskede at tiltræde den, nemlig som en god ting for Danmark, en ting, der giver Danmark tryghed?
Eller skal vi forholde os til den, sådan som statsministeren nu siger: Nu står vi i en afstemningssituation om kronens fremtid, og så er den lige pludselig ikke noget som helst værd?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om vi ikke kan få en aftale om, at vi i den kommende debat lader være med at lave skræmmekampagner.
Jeg synes faktisk, statsministeren var på vej ud i en skræmmekampagne, da han begyndte at snakke om folk, der ville ryge ud af arbejdsmarkedet, og hvad der ville ske med de enlige mødre, osv. osv., hvis vi stemmer nej.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han er opmærksom på, at der lige er kommet meddelelse om, at handelsbalancen for Danmark i 1999 viser et samlet overskud på 30,6 mia. kr.
Og kan statsministeren bekræfte, at der er ført en økonomisk politik her i Danmark i de senere år, der sikrer, at en sådan situation, som opstod i Sverige i sin tid, og som statsministeren forsøgte at henvise til, overhovedet ikke foreligger i Danmark?
, fordi der netop er ført en sådan økonomisk politik i Danmark, at en sådan situation ikke opstår.
Kunne vi ikke få debatten tilbage på et sagligt spor, hr. statsminister?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Til hr. Thulesen Dahl kan jeg sige, at vi har en ERM II-aftale, og den aftale er at sammenligne med en kassekredit.
Det er godt at have en kassekredit, hvis man ikke kan få noget, der er bedre, men i dette tilfælde får vi noget, der er meget bedre.
Vi får et fællesskab, vi får en beskyttelse mod international spekulation, der er meget mere robust end den aftale, vi har.
Jeg siger ikke, at den aftale, vi har, ikke er en god og fornuftig aftale.
Jeg siger, at når sandheden skal frem - og det skal den jo - er det en kassekredit, som skal betales tilbage, når kassekreditten er brugt, og at der er nogle grænser for den.
Og jeg er altså af den opfattelse, at vi til enhver tid bør søge det bedste tryghedsværn mod internationale pressituationer, som man overhovedet kan få.
Til hr. Keld Albrechtsen: Ja, netop, netop.
Den danske regering har sammen med et flertal i Folketinget ført en stærk økonomisk politik, der har givet resultater.
Resultat: For det første ikke én ændring i vores økonomiske politik, men alle gevinsterne følger så at sige gratis med.
Vi får større indflydelse på de beslutninger, der under alle omstændigheder træffes, og som har stor indflydelse på os.
For det andet: Vi kan lægge vore forslag frem og koordinere bedre med de andres indsats for at hæve beskæftigelsen.
For det tredje: Dermed kan vi, som hr. Holger K. Nielsen spurgte mig om, i virkeligheden få bedre tryk på en fortsat kamp mod arbejdsløsheden.
Jeg mener, det er en kolossal fordel, at de andre lande fører en lige så offensiv arbejdsløshedsbekæmpende politik, som vi gør i Danmark, for det smitter af på os.
Og endelig kan jeg for det fjerde bekræfte, at der findes en ERM II-aftale.
Den er god, men der er bare det at soge til det, at forholdene kan blive endnu bedre ved at gå ind i det europæiske valutafællesskab.
Derved får vi en endnu stærkere beskyttelse.