Charlotte Antonsen (V), 2000-02-23:
I lighed med det oplæg, der er kommet fra regeringen som udgangspunkt for regeringskonferencen, ønsker Venstre også en smal konference af hensyn til de øst- og centraleuropæiske ansøgerlande.
Der står nu 12 lande, som tidligere var underlagt Warszawapagten, klar til at komme ind i EU, og vi skylder de lande, at vi meget hurtigt gør EU klar til at tage imod dem, så de kan blive fuldgyldige medlemmer af det vesteuropæiske samarbejde.
Vi er naturligvis meget tilfredse med, at regeringen har
den holdning i dag, altså ønsket om en smal konference, for det er jo velkendt, at regeringen ikke havde samme holdning, da vi sidste gang havde en regeringskonference, nemlig om Amsterdamtraktaten, hvor regeringen lagde op til, at alt godt fra havet skulle ind, og det endte som bekendt med, at man ikke nåede det, der var allervigtigst, nemlig de institutionelle ændringer.
Så vi er glade for udgangspunktet.
Det er også tilfredsstillende med hensyn til Østeuropa, at den screening, som gør, at ansøgerlandene faktisk kan træde ind i EU, skal være færdig her til sommer, og derfor er det naturligvis kun EU, vi venter på nu.
Ændringerne i institutionerne er afgørende, når medlemskredsen udvides; det er klart.
Men det er vigtigt for os, og det er også vigtigt for ansøgerlandene, at EU faktisk er et effektivt fungerende samarbejde, der kan tage hånd om de grænseoverskridende problemer, som findes i Europa, og derfor må vi ændre på det, der hedder de institutionelle spørgsmål, nemlig Kommissionen, kvalificeret flertal og Ministerrådets stemmevægte.
For at tage Kommissionen først er det vigtigt for Venstre, at der fortsat er én kommissær pr. land, simpelt hen fordi Kommissionen har initiativmonopol.
Det er kun Kommissionen, der kan fremsætte forslag, og så er det altså vigtigt, at der sidder en repræsentant for hvert land, der kan sørge for, at det pågældende land får informationer, og - og det er lige så vigtigt - at de forslag, der kommer fra EU, udformes således, at der tages hensyn til de forskellige lande, som EU jo består af. Med hensyn til Kommissionen er det også klart, at der i takt med et stigende antal medlemslande og dermed også flere kommissærer vil blive et behov for at organisere Kommissionen på en ny måde, og vi er meget åbne over for, at der kan laves forskellige ændringer i organiseringen.
Regeringens forhandlingsoplæg åbner mulighed for, at det fremover skal være muligt for Europa-Parlamentet at fyre enkelte kommissærer, fuldstændig som her i landet, hvor Folketinget kan afsætte enkelte ministre.
Det kan godt være, regeringen i første omgang går efter en model a la den, Prodi har introduceret, hvorefter det er kommissionsformanden, der kan bede en kommissær om at gå.
Vi ønsker gerne den rene linje, ligesom vi har i Danmark, altså at man kan fyre den enkelte kommissær.
Men det er klart, at muligheden er til stede, og det er noget, som vi finder vigtigt, så man ikke en gang til skal fyre en hel kommission.
Der kan være nogle tekniske områder inden for landbrug og fiskeri, som vi normalt ikke opfatter som politiske, og hvor man kan acceptere, at Parlamentet ikke er med.
Men af hensyn til demokratiet er vores udgangspunkt i hvert fald, at Parlamentet skal med, hvor EU træffer beslutninger.
I Venstre kan vi ikke forestille os, at denne regeringskonference vil nødvendiggøre en dansk folkeafstemning, fordi der netop ikke lægges op til suverænitetsafgivelse, som udenrigsministeren lige har været inde på.