Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-24:
Allerførst vil jeg sige, at jeg er utrolig glad for, at vi får denne debat i Folketinget netop på dette tidspunkt.
Globalisering er et stort og vigtigt emne.
Globalisering er jo i virkeligheden et udtryk for den stadig skærpede konkurrence, som vi bliver udsat for fra verden omkring os.
Og det kan godt få mange til at være lidt tøvende, måske ligefrem lidt frygtsomme over for globalisering.
Men regeringens udgangspunkt er nu, at globaliseringen først og fremmest åbner en masse nye muligheder for Danmark – muligheder for at få nye markeder, muligheder for at øge velstanden, muligheder for at få skabt mere spændende job og i det hele taget muligheder for at tage del i og påvirke en dynamisk international udvikling.
Men vi skal selvfølgelig også være klar over, at den ene side er mulighederne, men den anden side er, at der også er nogle risici.
Vi risikerer at sakke bagud i konkurrencen, så vi ikke kan fastholde Danmarks position som et af verdens rigeste lande, og vi risikerer, at især de ufaglærte bliver hægtet af udviklingen.
Derfor er det vigtigt at møde denne udfordring fra globaliseringen offensivt.
Vi skal forstærke vores konkurrencekraft, og vi skal forstærke vores sammenhængskraft i det danske samfund.
Det er derfor, regeringen vil udarbejde en samlet strategi for Danmark i den globale økonomi; en strategi, som giver svar på, hvordan vi bedst kan gribe de muligheder, som globaliseringen giver os, og møde de udfordringer, som globaliseringen stiller os over for.
Nu sagde hr. Steen Gade i sin begrundelse for forespørgslen, at regeringen anskuer dette her snævert nationalt.
Det kan jeg fuldstændig afvise.
Nej, tværtimod, vi tager en meget global indgangsvinkel til det her.
Men jeg vil gerne understrege, at regeringen tager sit afsæt i, hvordan vi kan sikre danskerne de bedst tænkelige muligheder for at klare sig i globaliseringen.
For det, vi føler et ansvar over for, er, at de mennesker i Danmark, som risikerer at miste deres job som følge af globaliseringen, så hurtigt som muligt kan få et nyt job.
Og der må jeg sige ligeud til hr. Steen Gade: Regeringen tager ikke den der teoretiske, venstreorienterede vinkel på det, at det er ligegyldigt, bare man interesserer sig for den store verden rundtomkring os.
Det er netop balancen: Vi skal have begge dele taget i betragtning.
Vi har som politikere i Danmark i høj grad et ansvar for at sikre, at det danske samfund er stærkest muligt rustet til, at vi til gengæld for de job, der bliver nedlagt, hurtigst muligt kan oprette nye job, så vi kan sikre beskæftigelsen her i landet.
Det må jeg sige ligeud til hr. Steen Gade, det er selvfølgelig regeringens udgangspunkt.
Men det har også nogle globale vinkler, og dem beskæftiger vi os i høj grad med i Globaliseringsrådet.
Regeringen nedsatte så i april 2005 et Globaliseringsråd, som skal rådgive os om strategien.
Rådet er bredt sammensat af repræsentanter fra fagforeninger, erhvervslivets organisationer, enkeltpersoner fra virksomheder og fra uddannelses- og forskningsverdenen og så desuden nogle ministre.
Fra regeringen deltager økonomi- og erhvervsministeren, finansministeren, undervisningsministeren, videnskabsministeren og jeg selv.
Rådet har i alt 26 medlemmer.
Vi har netop nedsat et bredt sammensat Globaliseringsråd, fordi vi står over for en meget bred og meget sammensat dagsorden.
Globaliseringen rejser spørgsmål om Danmarks udvikling mange år frem i tiden, og derfor er det afgørende at inddrage alle dele af det danske samfund, når vi skal formulere svarene.
Vi vil netop lytte til alle dele af det danske samfund.
Vi vil inddrage organisationer, vi vil inddrage eksperter på de forskellige områder.
Vi ønsker en bred og en åben debat om Danmark i den globale økonomi.
Den måde at gribe det an på er den moderne måde at føre politik på.
Den bygger samtidig på en dansk tradition for at inddrage mennesker, der er berørt af eller har særlig indsigt i et område, i udviklingen af den konkrete politik.
Inden sommerferien aftalte rådet en arbejdsplan for de møder, der så skulle være i efteråret og vinteren.
Og regeringen offentliggjorde i maj sidste år en debatpjece, som simpelt hen hedder »Danmark og globaliseringen«.
Efter sommerferien gik rådet så i gang med en møderække på i alt ni temamøder.
Vi har holdt fire møder om uddannelse.
Det var et møde om, hvordan vi får verdens bedste folkeskole; et møde om, hvordan erhvervsuddannelserne kan bidrage til at sikre, at alle unge får en ungdomsuddannelse; et møde om videregående uddannelser i verdensklasse; og endelig et møde med tre tværgående temaer på uddannelsesområdet, nemlig om internationalisering af uddannelserne, om gymnasierne og om, hvordan de unge kan blive hurtigere færdig med deres uddannelser.
Så det var altså i alt fire møder om uddannelse.
Derefter holdt vi to møder om forskning og spredning af viden i det danske samfund.
Vi holdt et møde om offentlig forskning og et møde om den private forskning og om, hvordan vi får viden og resultater fra den offentlige forskning hurtigst muligt ud i virksomhederne, ud i samfundet for at gøre nytte der.
Så det var altså to møder om forskning.
Endelig holdt vi i sidste uge et møde om iværksættere.
Og så mangler vi to temamøder, som ligger i februar måned.
Hovedoverskriften for de to møder er det, vi kalder »Det innovative samfund«.
Og i den forbindelse vil vi også diskutere, om jeg så må sige den globale sammenhængskraft, altså den internationale dimension.
Vi har organiseret de ni temamøder på følgende måde: Et temamøde løber over 2 dage.
Så vidt
førstedagen.
På andendagen diskuterer selve Globaliseringsrådet med udgangspunkt i, hvad der er foregået den første dag, og det debatoplæg, der er sendt ud.
Og hjemmesiden har også et debatforum, hvor alle kan give deres mening til kende.
Så kort sagt: Hele processen er, hvad jeg vil kalde pivåben.
Når vi så er kommet igennem alle ni temamøder, vil rådet have hørt næsten 50 indledere eller oplægsholdere, heraf flere fra udlandet, og vi vil have diskuteret med omkring 150 personer, som delvis repræsenterer organisationer, delvis er med, fordi de på en interessant måde har bidraget til debatten om globalisering eller i det hele har interesser i sagen.
Der er altså tale om i alt ni temamøder, og de vil give et væsentligt bidrag til regeringens samlede strategi for Danmark i den globale økonomi.
Jeg kan oplyse, at strategien bliver offentliggjort i slutningen af marts, og herefter vil regeringen indkalde Folketingets partier til forhandlinger om de konkrete initiativer.
Så jeg må også afvise hr. Steen Gades påstand om, at der skulle være tale om en hidtil uset grad af centralisering.
Jeg vil sige, at der er tale om et meget sjældent eksempel på en særdeles vidtgående decentralisering af processen med inddragelse af meget, meget brede grupper i det danske samfund og forberedelse over en ganske lang periode.
Så det er faktisk forbilledligt som forberedelse af en stor sag i det danske folkestyre.
Omdrejningspunktet i Globaliseringsrådets arbejde er, hvad vi kan gøre bedre i det danske samfund.
Vi bruger ikke så mange kræfter på at rose de ting, der fungerer godt, ikke fordi der ikke kan være grund til det, men fordi det ikke er det, der er det væsentlige for at kunne lægge den rigtige strategi.
Derfor vil jeg nøjes med helt kort at konstatere, at det jo går godt med dansk økonomi.
Vi har et stærkt udgangspunkt for at indføre de nødvendige reformer af bl.a. uddannelse og forskning – reformer, der er afgørende for, at vi kan bevare Danmark med en stærk konkurrencekraft og en stærk sammenhængskraft.
Uddannelse er også nøglen til, at vi kan få alle med i udviklingen.
Vi vil ikke have et todelt samfund med en elite, der kan klare det hele, og så en restgruppe, der bare bliver hægtet af.
Vi vil have et samfund, der hænger sammen; derfor den stærke sammenhængskraft, og derfor er uddannelse så vigtig, hele vejen fra folkeskole til universiteter.
Så vi tager fat på det hele, netop fra folkeskolen og til de videregående uddannelser.
Vi skal uddanne flere, og vi skal uddanne dem bedre.
Et andet stort emne er forskning og udvikling.
Udgangspunktet er, at vi skal bruge flere penge til forskning.
Vi skal op på at bruge mindst 3 pct. af bruttonationalproduktet til forskning i 2010, og heraf skal den offentlige forskning i 2010 op på 1 pct. af bruttonationalproduktet.
Det er regeringens mål, og jeg er ret overbevist om, at det når vi også.
Kvalitet skal være det absolut bærende princip for fordeling af alle forskningsmidler; der skal være større konkurrence om midlerne.
Faktisk er udgangspunktet ganske godt.
Danmark er på niveau med de bedste iværksætterlande, når det gælder start af nye virksomheder.
Men alt for få af de nye virksomheder skaber vækst, kun ca. 5 pct. af de danske iværksættere får hurtigt en høj vækst i omsætningen eller i beskæftigelsen inden for de første år.
I de førende iværksætterlande er det tre gange så mange, så også her er der behov for en bedre indsats inden for uddannelse, rådgivning og tilførsel af kapital.
Så det er altså et meget, meget bredt spektrum af emner, vi drøfter i Globaliseringsrådet.
Drøftelserne er i fuld gang, og min forventning til arbejdet i rådet har fra starten været, at vi kunne danne os i hvert fald en fælles opfattelse af, hvor problemerne ligger – og det synes jeg man må sige at vi har gjort – og også gerne en fælles opfattelse af, hvor løsningerne ligger.
Det forsøger vi.
Men jeg vil gerne understrege, at det til syvende og sidst er regeringen og Folketinget, der har ansvaret.
Globaliseringsrådet er rådgivende, men jeg betragter dette at ruste det danske samfund bedre til at klare udfordringerne fra globaliseringen som en national opgave, og derfor er det utrolig vigtigt at inddrage brede grupper i forberedelsen af en sådan strategi, og det er vigtigt, at denne proces er en åben proces, akkurat som regeringen har tilrettelagt det.
Så jeg ser frem til en konstruktiv drøftelse og gode forhandlinger med Folketingets partier om de helt konkrete politiske forslag, når vi når dertil.