runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Nu bemærkede jeg jo i hvert fald, at fru Irene Simonsen indrømmede, at der kunne komme nye oplysninger frem i denne her slags sager.
Vi har haft en debat om, hvor meget betydning det har, at sagerne kommer frem i pressen.
Den sag, fru Elsebeth Gerner Nielsen nævnte, og den sag, jeg selv nævnte i mit ordførerindlæg under forespørgselsdebatten, vidner jo om, at den måde, hvorpå nye oplysninger kommer frem i den her slags sager, er igennem pressen.
Det vidner måske om, at det system, vi har nu, hvor det er Integrationsministeriet, der er klageinstansen, gør det til et meget lukket system, hvor man bliver afhængig af, om oplysningerne kommer frem i pressen, i modsætning til, hvis man her et uafhængigt klageorgan, som kan indhente nye oplysninger, hvis det er det, der kan ændre en eventuel afgørelse i første instans.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr ved lige så godt, som jeg ved, at når man kigger på alle de sager, der har været, er det ikke pressen, der er afgørende for, om en sag omgøres.
Der er jo også enkeltsager, som kommer op i pressen, som vi ved ikke omgøres.
Det, der jo sker, er, at der kan komme nye oplysninger til, siden sagen sidst har været kørt, og derfor er det jo væsentligt, at man kigger på dem igen.
Det ved vi fra de enkeltsager, hvor afgørelserne er ændrede.
Derved beviser vi jo helt klart, at lovgivningen overholdes.
Der er jo ikke noget med her at tromle hen over det og sige: Vi er ligeglade.
Nej, vi behandler sagerne ordentligt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Hvis man ser på, hvordan praksis er, og det kan vi selvfølgelig få efterlyst skriftligt, så bliver sager, der ikke har været fremme i pressen, ikke ændret, selv om der bliver klaget til Integrationsministeriet.
Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Det er jo heldigvis den mulighed, man som folketingsmedlem har, specielt når man er i opposition, for at holde øje med regeringen.
Derfor forstår jeg heller ikke, hvad det er, der er brug for her.
Man har hele dagen i dag snakket om, at man var bekymret for praksis.
Ethvert folketingsmedlem herinde har mulighed for at spørge til tingene og gør det i øvrigt også.
I øvrigt må man sige, at de afgørelser, der træffes i ministerier, har en minister ministeransvar for.
Der er ingen minister, der bevidst vil stille sin stilling ud på kanten.
Man er meget påpasselig med, at tingene gøres rigtigt.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Jeg kan forsikre Venstres ordfører om, at Socialdemokratiet står med begge ben solidt plantet på jorden, og det agter vi at blive ved med.
Den sag, vi behandler her, om etableringen af et uafhængigt klagenævn, synes jeg er et godt eksempel på, at vi tager den enkelte borgers rettigheder alvorligt, og det er faktisk ligegyldigt, om vi taler familiesammenføringssager, eller vi taler asylsager.
Derfor synes vi, det ville være praktisk, at man indrettede klagesystemet sådan, at der er en vis parallelitet i ankemulighederne.
Ved at oprette et klagenævn til familiesammenføringssager, og for vores skyld gerne som beskrevet i forslaget et, der bliver samkørt med Flygtningenævnet, ville man komme uden om mange af de kritikpunkter, regeringen ligesom tager på sig ved, at det er ministeriets jurister, der sidder og afgør klager over familiesammenføring.
Jeg synes også, at det her måske ville være med til at skabe en større gennemsigtighed, og vi har jo lige præcis brugt en stor del af formiddagen på at diskutere, om der er den gennemsigtighed i lovgivningen og i administrationen, som i hvert fald mange af os her i Folketingssalen efterlyser.
Så jeg synes, regeringen skulle støtte der her lille forslag.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Jeg skal bare lige være sikker på, at det, jeg hørte hr. Søren Krarup sige, var, at man ikke som familiesammenføringsansøger skal nyde samme retssikkerhed, som hvis man var borger i Danmark.
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Han er stillet retligt som asylsøger, og det vil sige, at han ikke har de samme rettigheder som en dansk borger, naturligvis ikke.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-29:
Men nu er det jo sådan set sådan, at asylansøgere pr. definition aldrig er danske statsborgere.
De får en klagemulighed til et flygtningenævn med en høj grad af retssikkerhed, men familiesammenføringssager, hvor ansøgeren jo sagtens kan være dansk statsborger, får ikke den samme adgang, samme retssikkerhed, har ikke klageadgangen til et nævn, som man f.eks. har det i Sverige og i Norge.
Så som konsekvens af hr. Søren Krarups synspunkt bør man vel sådan set opprioritere retssikkerheden på familiesammenføringssager, da det netop her ofte er danske statsborgere, det drejer sig om.
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Nu kan jeg ikke se, hvorfor der skal være en parallelisering der.
Det, sagen drejer sig om, er altså, at der er forskel.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Nu hørte jeg jo hr. Søren Krarup sige, at hvis der blev oprettet sådan et uafhængigt klageorgan, hvor klager over afgørelser af Udlændingestyrelsen kan sendes til i stedet for til Integrationsministeriet, så vil det betyde flere anerkendte familiesammenføringer.
Jeg synes egentlig, at det er en lidt grov beskyldning mod Integrationsministeriet, for det må jo så betyde, at Integrationsministeriet i dag afholder folk, som har en ret til familiesammenføring, fra at få den ret.
For jeg går ikke ud fra, det ligger i hvert fald ikke i forslaget, at dette klageorgan skulle gå ud over dansk lovgivning.
Derfor synes jeg, at det måske var en lidt utilsigtet beskyldning om, at Integrationsministeriet skulle administrere lukket og for stramt i forhold til lovgivningen.
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Tværtimod.
Det er jo netop en tillidserklæring til Integrationsministeriet, som er dem, der er klageinstansen, for som sagt har jeg tillid til deres behandling af den.
Det, der er kernen i det, er jo det, vi har oplevet hele tiden, at der fra begyndelsen i 1983 var så mange klagemuligheder, at det i realiteten aldrig var muligt at få afvist fremmede i landet, for de kunne trække sagen ud og ud, indtil den til sidst havde varet så længe, at man ikke kunne sende dem ud.
Nej, det vil det ikke gøre.
Jeg ser den procedure, der er i dag, som udtryk for, at myndighederne handler.
Man kan godt sige, det er truende for retssikkerheden, det kan man sige om alt, men jeg betragter det simpelt hen som, skal jeg sige, en frase, hvormed man i virkeligheden vil fremme muligheden for at tiltvinge sig adgang til Danmark via sendrægtighed af afgørelsen, og det vil sige forhindring af muligheden for at blive udsendt.
Jeg kan forstå, at hr. Steen Gade – jeg har desværre ikke hørt hans ordførertale – har sagt nogle elskværdigheder om mig.
I betragtning af at vi havde en ordveksling, hvor indholdet var, at hr. Steen Gade ikke forstod et ord af den principielle kritik, jeg rettede mod hans synspunkt – han kendte ikke noget til historie, han kendte ikke noget til tænkning, han kendte ikke noget til filosofi – så synes jeg det er frækt, som jeg kan forstå, han har gjort det, at han nu stiller sig op og mere eller mindre insinuerer et eller andet om mig og kalder mig uhæderlig.
Jeg synes, det er dybt uanstændigt, og jeg vil faktisk sige, jeg forventer en undskyldning fra hr. Steen Gade, hvor han beklager, at han på grund af manglende evner og viden ikke er i stand til at forstå, hvad jeg siger.
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Det er ganske rigtigt, at jeg bestemt mener, vi skal holde os inden for de konventioner, vi har skrevet under på, og menneskerettighederne mener jeg selvfølgelig også er helt fundamentale.
Jeg mener også, det er godt med en bred konsensus.
Man mistænkeliggør regeringen og i øvrigt de partier, der har bakket op om udlændingelovgivningen, og det er jeg altså uenig i.
Jeg mener, det er en uberettiget kritik.
Jeg mener, at der i notat efter notat gøres rede for, at man holder sig inden for konventionerne.
Og det er så derfor, at den konsensus ikke er sådan en normal konsensus: Lad os nu snakke om det her.
Nu har det her jo kørt i snart 4 år, hvor man bliver ved med at så tvivl om noget, jeg mener der ikke er tvivl om.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Jo, men bestræbelsen for konsensus er jo ikke til stede hos Det Konservative Folkeparti.
Der er jo valgt side sammen med en hr. Søren Krarup, som siger, at han faktisk mener, at menneskerettighederne er en farlig udvikling at satse på.
Og det er jo præcis det modsatte af, hvad der har været i hvert fald fremtrædende medlemmer af Det Konservative Folkepartis historie.
Derfor synes jeg, at det burde være et parti som Det Konservative Folkeparti, der kunne stå i spidsen for at få opsagt alliancen med de mennesker, der mener, at menneskerettighederne ikke er noget, man skal tage sig af.
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Der var et åbenlyst behov, da denne her regering trådte til, fordi De Radikale i den tidligere regering ikke ville være med til at lave nogen stramninger, så vi kunne få en ordentlig integration.
Og ja, vi har valgt side og står på samme side som Dansk Folkeparti, når vi taler udlændingelov i Danmark.
Det betyder jo ikke, at vi ikke vil følge menneskerettighederne, overhovedet ikke.
Det er jo morlille er en sten-retorik, hr. Steen Gade her er inde på.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Jeg er faktisk enig med fru Henriette Kjær i, at ministeriets jurister er de fremmeste eksperter, som det blev sagt fra talerstolen, men jeg er nødt til at spørge Det Konservative Folkeparti, om de ikke synes, det er urimeligt, at det lige præcis er de jurister, der skal bruges til at tage det skøn, og at vi som politikere altså fedter den politiske vurdering i familiesammenføringssager af på juristerne, at det ligger på deres skuldre, at det er dem.
Hvorfor vil Det Konservative Folkeparti ikke være med til, at der kommer forudsigelighed i lovgivningen, så de mennesker, hvis retssikkerhed vi taler om her, også ved, hvad de har at rette sig efter, så det ikke sådan er ude i tågerne og er et skøn?
Den gennemsigtighed, der skulle til i den her sammenhæng, kunne også være, at lovgivningen var til at forstå, og der kunne vi jo have en fælles forpligtelse til at sørge for, at det blev sådan.
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Det er et spørgsmål, jeg er meget glad for, for det er nemlig noget af det, vi ikke har fået diskuteret så meget her i dag.
For det første vil jeg godt sige, at vi altid er interesserede i at diskutere lovkvalitet og forståelighed af lovene, og det var også derfor, at jeg, da jeg var spørger og fru Anne-Marie Meldgaard stod heroppe, spurgte, hvorfor man ikke, hvis man synes, der er noget i lovene, man ikke er tilfreds med, kommer til de partier, der har stemt for, og så kunne vi i fællesskab prøve at se: Kan vi gøre noget bedre her?
Så kommer vi til det med skønnene, hvor fru Anne-Marie Meldgaard mener, at det er uretfærdigt eller urimeligt over for embedsmændene at lade dem foretage det skøn, men det bliver vi da nødt til, det her handler om mennesker.
Vi har sat nogle rammer op, og så må man skønne inden for de rammer.
Mener fru Anne-Marie Meldgaard virkelig, vi skal have så rigid en lovgivning, at det er skåret ud i pap præcis hvordan og hvorledes, så der ikke foretages nogen skøn og tages de hensyn, som også nogle gange er nødvendige?
Det bliver vi nødt til, når det handler om mennesker.
Og det ved jeg at embedsmændene er vant til, det gør man også ude i kommunerne inden for sociallovgivningen, så det er altså et arbejde, der ikke er ukendt for embedsmænd.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Jeg er glad for den åbning fra Det Konservative Folkepartis side.
Men jeg vil spørge fru Henriette Kjær, om hun ikke synes, det er urimeligt, hvis man står i en sag, hvor der bliver lavet et skøn, og får et afslag, f.eks. fordi man ikke kan forsørge sin ægtefælle, og så gør man en ihærdig indsats for at få den forsørgelse i orden, søger igen, og så får man et afslag, fordi man ikke opfylder boligkravet f.eks. eller man ikke er gammel nok eller sådan noget.
Burde det ikke være sådan, at den gennemsigtighed og den gennemskuelighed var til stede i det skøn, der bliver taget?
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Det mener jeg mere er en øvelse i, hvordan man i det hele taget skriver til folk fra offentlige myndigheders side, at man er mere præcis i sit afslag, mere præcis i at begrunde hvorfor, og måske også hjælpe personen videre med hensyn til: Hvad skal der så til, for at du kan opnå det, du gerne vil opnå?
Det er igen en debat, jeg meget gerne går ind i, men der mener jeg altså ikke, at det forslag til vedtagelse, man har fremsat her i dag, vil løse det problem overhovedet.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Jeg vil spørge fru Henriette Kjær, om hun er enig med hr. Søren Krarup i hans syn på menneskerettigheder?
Jeg kender jo Det Konservative Folkepartis historie og Isi Foighel og folk, der virkelig har kæmpet for menneskerettigheder i Europa, så det gætter jeg på bliver et nej.
Mit næste spørgsmål vil så være: Hvis fru Henriette Kjær er uenig med hr. Søren Krarup, hvorfor vil Det Konservative Folkeparti så ikke følge sin flotte tradition på det her område og være interesseret i f.eks. sådan noget, som der står her i forslaget til vedtagelse, at prøve at få en bredere konsensus i Danmark, der sikrer, at vi holder os pænt på den rigtige side, når det gælder menneskerettighederne?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-29:
Jeg synes jo, at fru Henriette Kjærs ordførertale egentlig meget godt afslørede, hvorfor der er behov for, at vi kommer lidt mere i dybden, sådan at vi kan få en reel diskussion af, hvad der kan være af problemer i den nuværende udlændingelov og ikke mindst i administrationen af den.
For det blev jo sagt f.eks., at hvis man er utilfreds, så kan man jo bare klage i Integrationsministeriet, og i øvrigt også, at denne her kritik er blevet afvist af Integrationsministeriet.
Jeg siger bare, at der jo er meget lidt konkret forholden sig til den kritik, som faktisk er rejst, og som er rejst på baggrund af konkrete eksempler.
Lad mig tage et enkelt eksempel: En herboende tyrkisk kurder har boet her i landet hele sit liv, har haft arbejde fast de sidste 7 år bortset fra 14 dage for lidt over et år siden, da han var på kontanthjælp i 14 dage.
Ingen familiesammenføring.
Jeg mener, at hvis vi skal diskutere de her problemer, er der nok et behov for, at vi ved mere om eller at i hvert fald nogen ved mere om, hvordan den konkrete praksis er.
Det er bare det, vi godt vil have på bordet.
Og det mener jeg også at den konservative ordfører burde kunne støtte.
Jeg skal gøre det meget kort.
I forlængelse af det svar kunne jeg så bare godt tænke mig at vide, hvorfor det så er sådan, at De Konservative ikke vil være med til, at vi får en gruppe eksperter, som sætter sig ned og laver en undersøgelse af, hvordan det fungerer i praksis, og at vi på den baggrund kan få en politisk debat, hvor et flertal vil bestemme, hvordan lovgivningen skal se ud.
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Det er jo ikke det, man foreslår med vedtagelsen, sådan som jeg læser den.
Man foreslår jo, at der skal være et ekspertudvalg, der skal se på, om loven egentlig har juridisk gyldighed, og også hvordan man håndhæver loven.
Det er jo ikke det, at der skal sidde nogle eksperter, der skal se på, hvordan praksis og sagsgangene er, og så lave et notat om det.
Jeg opfatter det, som om det er en rapport, man vil have årligt, hvori det skulle stå.
For jeg må sige, jeg er imod, at der skal nedsættes et ekspertudvalg, når de ting, man ønsker belyst, allerede er belyst.
Det vil jeg gerne spørge om.
Det næste er: Nu har vi snakket meget om juristerne.
Men for at lette trykket på de mennesker, vi har snakket så meget om i dag, kan vi så ikke en gang for alle få vurderet, om der er nogle ting, der ikke bliver gjort efter loven?
Det vil jeg gerne vide om Det Konservative Folkeparti vil være med til, for Det Konservative Folkeparti er set med mine øjne et meget retsbevidst parti; det har det i hvert fald været tidligere.
Kan vi ikke få det vurderet?
Selvfølgelig skal man vurdere de juridiske aspekter i det, man går rundt og laver, det vi lovgiver om.
Jeg mener bare ikke, usikkerheden er til stede i det her spørgsmål.
Og jeg mener, at de fire partier, der står bag denne forespørgsel, laver en selvopfunden usikkerhed, begynder at have som præmis, at den udlændingelovgivning, der ligger til grund, og som vi bruger hver dag, egentlig ikke er juridisk holdbar.
Det er jeg simpelt hen uenig i, og det er derfor, jeg ikke mener, det er nødvendigt med et ekspertudvalg.
Vi har fået svar fra ministerierne og fra de eksperter, der sidder der, og derfor synes jeg altså, det er et selvskabt problem, og det problem har jeg ikke.
Så vil jeg sige med hensyn til, hvorfor man ikke gør det samme på familiesammenføringsområdet som på flygtningeområdet, at det er jo, fordi det er to forskellige organisationer, to forskellige opbygninger, hvor man har Flygtninge nævnet på den ene side, og det har vi ikke på familiesammenføringsområdet, og jeg synes, det fungerer fint, som det er i dag.
Det er om skøn.
Jeg synes, det er dejligt, når lokalbefolkningen tager en sag op, eller når en sag kommer i pressen, så er ministeriet god til at give nogle dispensationer en gang imellem.
Det er jeg vældig glad for.
Hvad med de mennesker?
Har de ikke også brug for, at deres sag bliver nævnt eller behandlet eller i hvert fald havner på ministerens bord, så man kan se, om der kan laves et andet skøn på det?
Jeg mener, der er en god forklaring på, hvorfor de sager, der er i pressen, nogle gange bliver ændret i afgørelsen.
Det er jo, fordi det er vanskelige sager.
Det er derfor, de er interessante at skrive om, og det er også derfor, de kan være svære at behandle.
Det er jo ikke nødvendigvis, fordi pressen skriver om dem, for der er jo ofte allerede anket, når pressen skriver om dem, og det er inde i en sagsbehandling, hvor man sidder og behandler, så det behøver jo ikke nødvendigvis at være, fordi pressen har skrevet om det; det kan jo faktisk være, fordi det nu er ved at blive behandlet af anden instans, at afgørelsen bliver ændret.
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Jeg mener stadig væk, at der er meget åbenhed, og også at reglerne er klare, og jeg mener, at de er klare på den måde, at selv om der skal være plads til et skøn, så er det jo fuldt ud bevidst, at man har sagt, at selvfølgelig skal der være nogle rammer, man kan skønne inden for, for ellers bliver lovgivningen ikke til at have med at gøre.
Det er vi bevidst om, det er jo helt tydeligt, at sådan er loven lavet.
Det er der så nogle, der ønsker lavet om.
Men nu indeholder forslaget til vedtagelse jo altså mere end blot det, at man ønsker en årlig rapport, der begrunder sagerne og de her forskellige ting.
Det er ikke, fordi jeg har noget særligt imod en sådan årlig rapport, jeg mener bare, at det ville være et stort stykke arbejde at lave på et område, hvor jeg mener, man ganske udmærket kender praksis og de begrundelser, der afgives, når man f.eks. giver et afslag.
Altså, jeg synes, det er lidt ubehageligt at skulle komme ud i, at den her udlændingelovgivning åbenbart er så suspekt set fra radikal side, at man vil sammenligne den med tamilsagen.
Det synes jeg er meget problematisk at rejse her.
Dermed er det også sådan underliggende, at derfor skal vi have mere offentlighed om det, for der foregår nok noget, der ikke må foregå.
Sådan er mit tankesæt overhovedet ikke.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2005-04-29:
Hvad er så årsagen til, at Det Konservative Folkeparti ikke engang vil være med til, at der hvert år udgives en beretning med konkrete eksempler på den administrative praksis i Integrationsministeriet, sådan at almindelige mennesker og også advokater har mulighed for at se, hvordan der rent faktisk administreres, hvad det er for en lovgivning, vi har?
Henriette Kjær (KF), 2005-04-29:
Jeg ved ikke, om jeg hørte rigtigt.
Jeg synes, at fru Elsebeth Gerner Nielsen spurgte, om ikke tamilsagen var et godt eksempel.
Det er jo en hel skole i sig selv.
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Jeg har forsøgt temmelig grundigt at slå fast, at menneskerettighederne er et rent oplysningsidealistisk produkt, der som en idealisme altid har tendenser i sig til en totalitær tankegang og et efterfølgende totalitært tyranni.
Hvis jeg må sige det, er det jo ikke nogen tilfældighed, at der ud af den franske menneskerettighedserklæring af den 18. august 1789 vokser Robespierres tyranni med rædselsregimet i 1794.
Det er fuldstændig rigtigt, at der er grund til at have skepsis over for den overtro med hensyn til menneskerettigheder, som hersker.
Det er det ene.
Med hensyn til det andet er det også rigtigt, at Danmark overholder de internationale konventioner, vi har indgået.
Det skal ikke ophæve, at jeg synes, vi skulle opsige nogle af dem.
Men Danmark overholder dem, og det er jo det, som Integrationsministeriets meget udførlige og præcise svar på denne kritik fra dette såkaldte Institut for Menneskerettigheder har dokumenteret.
Steen Gade (SF), 2005-04-29:
Det er da utroligt så mange venligheder, der kan komme ud af hr. Søren Krarups mund, når han ikke engang har hørt, hvad jeg har sagt.
Tak for det.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Det må være dejligt at være sådan et overmenneske, at man kan slå så meget fast, at alle menneskerettigheder bliver overholdt.
Det var nu egentlig ikke det, jeg ville spørge om.
Jeg hører her hr. Søren Krarup sige, at Institut for Menneskerettigheders jurister ikke er objektive, men at det er ministeriets.
Hvis det hele handler om politik, og ministeriets jurister er objektive, så er mit spørgsmål: Vil det sige, at den objektivitet kun går dertil, at juristerne ikke må tænke selvstændigt, men skal parere politisk ordre, når det her nu alene er politik?
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Jeg må bedrøve fru Anne-Marie Meldgaard med, at hun ikke helt har fattet, hvad jeg siger.
Der er ikke objektiv jura.
Enhver jurist er naturligvis som ethvert menneske bundet af sit udgangspunkt og er for så vidt subjektiv.
Det ophæver ikke, at han kan være saglig og grundig, og når jeg roser de jurister i Integrationsministeriet, jeg har haft forbindelse med, så er det, fordi jeg personlig har haft lejlighed til at konstatere, at de er grundige og saglige, og ud fra den erfaring har jeg tillid til dem.
Det er noget ganske andet end fru Anne-Marie Meldgaards ukritiske tillid til Institut for Menneskerettigheder, der uden videre udnævnes til at være objektivt og hævet over kritik.
Jeg har tillid til dem, jeg har stiftet bekendtskab med, som jeg har gjort erfaringer med, og jeg har ikke tillid til nogen som helst, der kommer og præsenterer sig selv som objektive.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-04-29:
Nu har jeg ikke udtalt mig om, at jeg er ukritisk over for Institut for Menneskerettigheders jurister.
Det har jeg ikke noget som helst problem med at udtale.
Men det, jeg gerne vil henholde mig til igen, er det, hr. Søren Krarup talte om, nemlig at det her handler om politik, og at den grundige og saglige vurdering er en politisk vurdering.
Er det det, jeg skal forstå ved, at det her ikke må underkastes en juridisk vurdering, men skal være en juridisk politisk vurdering, som passer i den politik, som regeringen fører, for det er sådan, jeg hører hr. Krarup sige det?
Søren Krarup (DF), 2005-04-29:
Regeringen fører politik og går til sine jurister for at bede om en udtalelse, og fru Anne-Marie Meldgaard behøver ikke at nære tvivl om, at når juristerne i Integrationsministeriet udtaler sig, så gør de det samvittighedsfuldt og redeligt.
Det vil sige, at hvis de havde udtalt sig på en måde, som stred imod regeringens politik, så ville regeringen formodentlig overveje at ændre politik.
Det har de ikke gjort, og det ophæver altså ikke sagligheden i disse juristers udsagn.
De driver ikke politik, men de er altså hjælpere for dem, der gør det.
Dermed er kun sagt, at regeringen, der driver politik, så kan bruge det el ler lade være, men juristerne i sig selv er ikke politiserende.
Det er derimod dem, der som Institut for Menneskerettigheder har gjort sig selv til aktører i politik.