Henriette Kjær (KF), 2000-04-11:
Jo, jeg synes faktisk, det er et urimeligt forslag, for jeg så helst, at denne her skattefrihed gjaldt alle sygdomme.
Det har vi som sagt fremsat beslutningsforslag om tidligere, for det vil være det absolut mest retfærdige.
Så diskuterede vi med Venstre, da vi skulle fremsætte det her fremragende beslutningsforslag, fordi det er en mærkesag for os og det er noget, vi gerne vil blive ved med at diskutere, om der var muligheder for at komme igennem, hvis vi nu tog nogle udvalgte sygdomme, ligesom da vi startede med alkoholafvænning, at vi så også tog nogle dødelige sygdomme, hvor vi jo må sige, at det er problematisk, at det offentlige ikke kan behandle disse sygdomme til tiden.
Men vi tog kun de tre udvalgte, vi nu har satset på.
På hjerteområdet er der også problemer, og så de her rygproblemer, som generelt er et stort problem, og hvor folk venter så længe, at de mister deres job.
O.k., sagde vi, vi prøver, om det kunne være en åbning.
Jeg kan så høre, at det kan det ikke.
Så vender man argumentationen om og siger nu lige pludselig, at det er urimeligt, fordi det ikke gælder alle; men regeringspartierne vil jo heller ikke være med til at omfatte alle sygdomme, så det er jo faktisk ligegyldigt, hvad vi gør.
Det er ideologi, og det er ærgerligt.
Det var et godt og rigtigt træk, for selv om man da godt nok er glad og taknemlig for at være kommet ud af et altoverskyggende problem, betragter man vel ikke arbejdsgiverbetalt sygdomsbehandling som et ekstraordinært gode; egentlig er det jo noget, som samfundet bør hjælpe en med.
Det samme gælder for andre typer sygdomme.
Når man er syg, ønsker man jo bare at blive rask i en fart og komme tilbage på arbejdsmarkedet hurtigst muligt.
Dels kommer medarbejderen hurtigt tilbage til jobbet, hvilket er en fordel for både den ansatte og arbejdsgiveren, og dels belaster man ikke det offentlige sygehusvæsen, og udgifterne til sygedagpenge mindskes.
Der er kort sagt mange fordele ved denne foranstaltning, men i Det Konservative Folkeparti mener vi ikke kun, at det bør gælde alkoholafvænning.
Hvis en medarbejder ikke kan passe sit job på grund af dårlig ryg, hjerteproblemer eller anden sygdom, bør arbejdsgiveren selvfølgelig kunne betale for, at medarbejderen bliver behandlet, så vedkommende hurtigst muligt kan være tilbage på jobbet. Derfor foreslår vi nu, at man udvider ordningen om skattefrihed til også at omfatte hjerte-, kræft- og rygsygdomme, to livstruende sygdomme, der kræver hurtig behandling, og en sygdom, der godt nok ikke er livstruende, men som gør mange mennesker uarbejdsdygtige.
Og selv om skatteministeren fremhævede både behandlingsgaranti og kræftplan, hvilket vi kraftigt har bidraget og inspireret regeringen til at gennemføre, så er der jo lang vej endnu. Der er kommet behandlingsgaranti på tre udvalgte kræftsygdomme, men der er 64 kræftsygdomme i alt, så vi er ikke nået så langt, som vi kunne ønske os.
Der er et stort stykke arbejde at gøre stadig væk, og der er behov for, at man også hjælper privat, og at man giver behandling i udlandet, når det bliver aktuelt.
Vi mener, at det ville være et godt signal at sende fra Folketingets side, hvis vi kunne blive enige om at sætte mere pris på det sociale ansvar, som nogle arbejdsgivere faktisk påtager sig, men som mange medarbejdere og især de lavestlønnede ikke kan takke ja til, fordi de skal betale en helt urimelig skat af det såkaldte gode, de har modtaget.
Vi håber derfor meget, at skatteministeren vil være åben for en udvidelse af den gode ordning, vi har fået for alkoholafvænning, til også at gælde dødelige sygdomme og de rygproblemer, som sender mange ud af arbejdsmarkedet, fordi de får så mange sygedage, at de til sidst bliver fyret.
Dette er ud over at være et retfærdigt forslag også et samfundsøkonomisk fornuftigt forslag.
Så nu venter vi bare på, at ministeren lader den sunde fornuft vinde indpas.