Connie Hedegaard (KF), 2006-02-24:
Ulovlig og ikkebæredygtig tømmerhugst er jo et alvorligt problem mange steder i verden.
I troperne er årsagen ofte et stærkt lokalt pres på skovressourcerne og konvertering af skov til andre anvendelser.
Det kan være til græsning, det kan være til produktion af palmeolie, sojabønner eller kaffe.
Det er klart, at de problemer kan den internationale træhandel ikke løse alene, men vi kan hjælpe med til, at træhandelen og træforbrugerne kan spille en ansvarlig og konstruktiv rolle, og det gør vi også.
Det gør vi i EU, det gør vi nationalt i Danmark, og begge steder har vi også sat nye og væsentlige initiativer i gang.
Jeg skal bare sige indledningsvis, at regeringen er helt enig i hr. Steen Gades hensigt med forslaget.
Ingen skal være i tvivl om det.
Vi ønsker, at der bliver sat en stopper for ulovlig tømmerhugst og for handel med ulovligt træ.
Men vi må også sige, når vi læser ned i forslaget og i bemærkningerne og ser de konkrete bud på, hvad man så kan gøre ved det, at der altså er en række uafklarede forhold, som vi først lige må have på plads.
F.eks. skal Danmark jo understøtte den proces, der er i gang i EU, og hvor vi selv har været med til at presse på, frem for at gå enegang lige nu.
Som bekendt har EU netop vedtaget en licensordning for import af træ.
Den sigter på gennem partnerskabsaftaler at etablere en regulering af EU's import af træprodukter fra frivilligt medvirkende lande.
Det synes vi er et godt skridt.
Det er et vigtigt skridt.
Det lægger vægt på løsninger opnået i dialog og samarbejde med partnerlandene.
Det er rigtigt, som hr. Steen Gade påpeger, at ordningens effekt afhænger af, hvor mange lande der tilslutter sig, og det er også rigtigt, at den indeholder nogle svagheder.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at Europa-Kommissionen leverer den lovede analyse af mulighederne for yderligere regulering, og det er jo den, Kommissionen skal komme med.
Danmark har så sent som på rådsmødet i oktober presset på og har spurgt, hvornår vi får den her analyse, og Kommissionen har så meddelt, at analysen er klar til sommer.
Da forventer vi så at få et bud på, hvad det er for et spillerum, EU har både teknisk og juridisk, f.eks. er der også nogle uafklarede spørgsmål i forhold til WTO.
Derfor synes regeringen altså, at det er fornuftigt, at vi afventer analysen fra Kommissionen, før vi fastlægger vores holdning til et eventuelt EU-forbud mod import af illegalt træ eller andre forslag til supplerende EU-regulering.
For at tage en anden del så henviser forslaget her til, at certificeret træ kan være bevis for lovlighed.
Det synes jeg umiddelbart er en god idé.
Det vil understøtte en sund udvikling, hvor flere skove bliver certificeret, og mere certificeret træ kommer på markedet.
Af samme grund har jeg også sat skub i certificeringen i Danmark.
Vi har jo en politik om, at statsskovene skal certificeres.
Vi har forsøg i gang, og der ydes tilskud til private skovejere, så de får lettere ved at opnå certificering.
Jeg har i øvrigt også holdt møde med Dansk Skovforening, som har udtrykt deres meget store vilje til at presse på, for at vi altså fremmer certificering også i det private skovbrug.
I troperne er det endnu kun omkring 1 pct.
For de områder må dokumentation for træets lovlighed fremskaffes på anden vis.
Erfaringerne fra indkøbspolitikken er, at alternativ dokumentation i praksis er vanskelig at arbejde med for indkøberne.
Også det er noget, vi er nødt til at overveje, for vi skal jo altså kunne have en fornuftig handel med træ.
Jeg ser selvfølgelig også et problem i, at vi fra dansk side ensidigt fastlægger nogle handelsrestriktioner for træ, som ikke indføres tilsvarende for andre EU-lande.
Jeg mener sådan set – det tror jeg også den tidligere formand for Nyt Europa vil være enig med mig i – at det altså er vigtigt i den her sag, at vi ligesom går frem mere som EU end son nation.
Det, vi kan gøre herhjemme, er, at vi kan udvikle den offentlige indkøbspolitik for træ, og der har jeg jo i kølvandet på den evaluering af Miljøministeriets vejledning om offentligt indkøb af tropisk træ besluttet at udvide den danske politik til at gælde al slags træ.
Det viste sig i evalueringen, at det var en selvstændig hurdle, at indkøberne derude ikke ret godt kunne finde ud at skulle arbejde både med tropisk træ og al muligt andet træ, og derfor udvider vi nu den danske politik til al slags træ.
Det er faktisk et stort skridt.
Det er sådan, at forbruget af tropisk træ er ca. 1 pct.
Det indebærer, at vi over det kommende år i samarbejde med erhvervet, i samarbejde med repræsentanter for offentlige indkøbere og grønne organisationer vil revurdere den vejledning, der gælder i dag.
Den bliver justeret, så den passer til al slags træ, og der bliver tale om, at den bliver opdateret med den nye udvikling.
Samtidig vil vejledningen blive udbygget og forbedret på en række områder.
Det fremgår af den nipunktsplan, som jeg præsenterede tidligere på måneden.
Jeg ser frem til, at vi kan få gennemført det arbejde, og at vi kan få nogle erfaringer derfra.
Så vil jeg også lige nævne, at Miljøministeriet også finansierer et projekt i Rusland om sporing af ulovligt produceret træ.
Det er også et projekt, der skulle give os nogle erfaringer og en øget indsats på det her felt.
Det, der også er meningen, er at få mobiliseret erhvervet og forbrugerne på en positiv måde, hvor der er mulighed for at udvikle og styrke indsatsen hen ad vejen, og derfor har det også været vigtigt at følge op med de her ting og ikke bare den enkeltes grønne ansvar.
Jeg har også her i den kommende uge møde med borgmestrene fra København, Århus og Odense for der at sætte fokus på, at vi sammen kan lave en styrket indsats for offentlige grønne indkøb, og der vil vi også komme til at drøfte den her problemstilling.
På den baggrund må jeg sige, at regeringen ikke kan støtte SF's forslag.
Vi er sådan set enige i intentionen, det er bare ikke de rigtige instrumenter, der er valgt, og vi synes altså grundlæggende, at når nu vi har fået Kommissionen til inden sommer at komme med dens analyse af yderligere EU-skridt, af, hvad der er muligt teknisk og juridisk, så må vi, når vi får den, vurdere, hvad det er for konkrete tiltag, vi kan iværksætte som næste fase.
Det sidste er i hvert fald noget af det i denne verden, der er temmelig sikkert, men tak for de positive bemærkninger hele vejen rundt.
Jeg tror, det ikke kun udtrykker meget godt, hvad Folketinget mener, men også fuldstændig udtrykker den almindelige mening: Det må ikke kunne, og det skal ikke kunne betale sig at kunne udlede olie i farvandene, for det er noget svineri.
Hr. Christian Wedell-Neergaard nævnte eksemplet fra Storebælt.
Folk kan også huske eksemplerne fra Anholt i efteråret, de var jo urimelige, og derfor har de også ligget til grund for de undersøgelser, der gik forud for, at vi nu forhøjer bøderne klækkeligt.
Der er jo tale om seksdoblinger, et sted nærmest en femogtyvedobling, fordi vi formoder, at det er nødvendigt, hvis det skal have en tilstrækkelig præventiv effekt.
Det har været et selvstændigt aspekt i forarbejdet.
Det bliver sådan i fremtiden, at bare der er udledt 500 l olie, og vi kan finde synderen – det skal jeg komme tilbage til – bliver bøden hævet fra 25.000 kr. til 150.000 kr., og når vi taler om de store udslip på 10.000 l, hæves de vejledende bødestørrelser fra 100.000 kr. til 2,5 mio. kr.
Der vil selvfølgelig være nogle, der siger: Jamen er det ikke et problem, hvis folk ved en fejl eller et uheld kommer til at udlede olie?
Det er selvfølgelig sådan, at bødestørrelserne vil blive tilpasset de konkrete omstændigheder.
Ved udmålingen af straffen vil der blive taget højde for, om udledningen er sket med vilje, eller om den er sket på grund af uopmærksomhed eller af andre grunde.
Jeg skal sige, at det kan være vanskeligt at lave en fuldstændig sammenligning mellem de bøder, vi nu indfører, og bøderne i vore nabolande og andre lande, vi sammenligner os med.
Der er tale om, at systemerne er bygget vidt forskelligt op, men vi vurderer altså, at vi med de foreslåede bødeniveauer kommer til at ligge højere end vore nabolandes bødeniveauer.
Men betyder det så, at vi bare eksporterer oliesvineriet til naboerne?
Jeg synes også, man skal bide mærke i, at de foreslåede bødestørrelser selvfølgelig er vejledende.
I den sidste ende skal retssikkerheden selvfølgelig være til stede, og det er op til domstolene at afgøre, om skærpende eller formildende omstændigheder kan spille ind, når bødens størrelse skal fastsættes.
Jeg vil bare sige ganske kort, at jeg synes også, det er positivt, at så godt som hele vejen rundt har høringssvarene været meget positive.
Der har kun været et enkelt kritisk, men der er faktisk blevet taget vældig godt og positivt imod de øgede bødestørrelser, også hos Danmarks Rederiforening.
Det bør også lige nævnes, at vi ikke kun taler om udledninger fra skibe.
Vi taler også om ulovlige udledninger fra offshoreanlæggene i Nordsøen, og derfor kunne jeg – også foranlediget af hr. Steen Gades ord om, at vi skal kigge mere generelt på olieforureningen – godt have lyst til at nævne, at jeg ganske kort før jul offentliggjorde en handlingsplan for beskyttelse af havmiljøet i Nordsøen i forbindelse med olie- og gasoperatørernes aktiviteter her.
Denne handlingsplan indeholder en række initiativer til styrkelse af indsatsen for at beskytte havmiljøet mod udledning af både olie og kemikalier.
Der er en lang række elementer, som tilsammen vil betyde, at der kommer et langt større offentligt indseende i aktiviteterne, og det bliver altså også lettere at kigge operatørerne i kortene.
Tilbage til lovforslaget, som jo også indeholder andet end bøder.
F.eks. indeholder det en forhøjelse af strafferammen.
Strafferammen for grov miljøkriminalitet foreslås skærpet fra fængsel i indtil 4 år til fængsel i indtil 6 år i fremtiden, og det foreslås også, at der fremover kan gives administrative bøder for skibes manglende indberetning om grundstødninger og kollisioner.
Hr. Torben Hansen nævnte kort artikel 220 i FN's havretskonvention.
Med dette forslag vil de bestemmelser, der vedrører begrænsninger af myndighedshåndhævelsen over for udenlandske skibe, komme tydeligt til syne i havmiljølovens straffekapitel.
Jeg tror, det var hr. Jørn Dohrmann, der brugte udtrykket, at det er vigtigt at fange synderne, og hvis man skal sige det kort, kan man sige, at det jo netop er det, vi gør med forslaget, selv om det er klart, at begrænsningerne af håndhævelsen bliver større, jo længere væk skibene er.
Jo længere væk fra en dansk havn et udenlandsk skib befinder sig, desto flere begrænsninger er der for, hvor meget vi kan håndhæve over for dem, og det gælder altså overalt i verden, da havretskonventionen jo gælder for alle lande.
Med hensyn til at fange synderne kan jeg også lige benytte lejligheden til at oplyse, at der er taget godt imod søværnets miljøkampagne, som har to formål, dels at det skal blive lettere at bekæmpe olien så tidligt som muligt, og før den driver i land, dels at øge chancerne for, at miljøsynderne rent faktisk bliver afsløret, så de bliver straffet – netop det, som flere har kredset om.
Det element er jo mildest talt også vigtigt.
Man kan sige, at kampagnen føjer sig naturligt til lovforslagets bestemmelser om de højere bøder, for kampagnens mål er jo at få flere til at holde udkig efter olien, så forureningen kan opdages hurtigt, og det er i sig selv en vigtig parameter for, om man hurtigt kan komme efter dem, man skal komme efter.
Samlet set mener jeg altså, at vi her sender et meget stærkt signal, og det er min meget klare forventning, at det her initiativ sammen med de andre initiativer vil have en præventiv effekt.
Dermed tror jeg, at vi også opnår det, som vi alle sammen ønsker, nemlig at oliesyndere går en svær tid i møde.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning