Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-12-14:
Nu har vi her i formiddag først hørt en Venstremand, hr. Jens Rohde, holde en tale, så man kunne forledes til at tro, at vi nærmest har fået paradis på jord; det brugte vi en times tid på.
Så har vi senest brugt en times tid på en socialdemokrat, hr. Henrik Sass Larsen, og her fik man nærmest indtryk af, at det hele går så skidt, så skidt, og at det næsten er, som om fanden selv er flyttet til Danmark og har taget ophold hos os.
Men se – nu skal der komme en tale fra Dansk Folkepartis ordfører, og han vil prøve at forholde sig til virkelighedens verden og forholde sig til, hvordan det egentlig ser ud.
Sandheden er jo, at i modsætning til de to yderpunkter, vi har hørt indtil nu, befinder vi os i virkeligheden et sted midt imellem.
Vi har et samfund, hvor rigtig mange ting går godt, går fornuftigt og går i den rigtige retning, og så er der også nogle udfordringer nogle steder, hvor vi ikke gør det godt nok, hvor vi bør gøre det bedre, og som vi skal fokusere på i de kommende år.
Sådan er det jo, og det burde for så vidt egentlig ikke være overraskende for nogen.
Jeg tror egentlig, at hele Folketinget er enigt om, at sådan er det.
Men når man bevæger sig herop på talerstolen, går der jo lidt taktik i det.
Så beskriver man ikke det virkelige billede, så beskriver man det billede, som man ønsker skal blive resultatet af debatten, og det er sådan set fair nok.
Det er jo også en del af politik.
Det, jeg skal forholde mig til her i dag, er selvfølgelig, om vi har lavet en finanslovaftale med regeringen, altså et budget for 2006, der bevæger Danmark i den rigtige retning – et budget, der ikke løser alle problemer, men bevæger Danmark i den rigtige retning.
Svaret på det spørgsmål må være, at det har vi gjort.
Det er sådan, at aftalen for 2006 forbedrer vilkårene på en række områder og skaber forbedringer for en lang række danskere, og derfor er vi også glade for det forløb, der har været, og som betyder, at der for femte år i træk er indgået aftale om årets budget, altså finansloven, mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Vi har som fundament for hele debatten haft den udfordring, at Velfærdskommissionen skulle komme med en rapport, som skulle vise, hvordan vi også på lang sigt kan sikre Danmark en så god økonomi, at vi ikke bare i 2006, men også efterfølgende kan sørge for gode vilkår i det danske samfund og forbedre vilkårene for dem, der skal have forbedret deres vilkår.
Her må man sige, at finansloven for 2006 også hænger sammen med det perspektiv.
Efter 2006 sætter vi os ikke i en position, hvor vi gør det sværere at nå de mål, der er for den langsigtede og økonomiske politik – man kan næsten sige tværtimod.
Et af omdrejningspunkterne for, om vi gør det rigtige, er jo, om vi kan betale af på den offentlige gæld.
Det siger sig selv, at hvis vi betaler af på den offentlige gæld, bliver det nemmere at løse udfordringerne i fremtiden.
Men betaler vi af på den offentlige gæld i 2006?
Vi forventer et overskud på 47 mia. kr., som kan bruges til at betale af på den offentlige gæld.
Har vi i øvrigt overskud i år?
Ja, det har vi.
Vi forventer et overskud på over 68 mia. kr. i år.
Det vil sige, at vi betaler af på gælden, og det vil også sige, at de fortidens synder, som andre har overladt til os at løse, har vi løst en del af, og vi forsøger at løse flere i årene, der kommer.
Er det godt, eller er det skidt?
Det er vel nærmest godt.
Vi skal fastholde fokus på indvandringen til Danmark, men vi skal også fastholde fokus på integrationen af dem, der er kommet til Danmark, så de bliver bedre integreret i det danske samfund.
Er det, der ligger i finansloven for 2006, så med til at løse problemerne på dette område, eller er det med til at forværre problemerne?
Man må vel nærmest sige, at det er med til at løse nogle problemer, al den stund vi jo i finansloven for 2006 også har indarbejdet det integrationsforlig, vi lavede i sommer med regeringen.
I sommer var Socialdemokratiet også med, for dengang mente Socialdemokratiet også, det var vigtigt at sikre en god integration.
Det forlig er de så sprunget fra – desværre synes vi.
Men det fritager jo ikke os andre for ansvaret for at forsøge at løse problemerne, og derfor har vi også i finansloven for 2006 forholdt os til udlændingeog integrationsområdet med fastholdelse af en stram indvandringspolitik – gerne stærkere i fremtiden – og integration af dem, der allerede er her.
Det vil være med til at løse udfordringerne, også fremover.
Samtidig med at vi på den måde tænker på, hvordan vi får det til at hænge sammen i årene, der kommer, gør vi også det, at vi i 2006 skaber nogle forbedringer for de danske familier.
På den ene side gør vi det ved at fastholde skattestoppet, og det betyder, at der er økonomisk tryghed for den enkelte familie.
Samtidig sætter vi nogle flere penge af til nogle prioriterede områder, hvor vi mener der er behov for at gøre en ekstra indsats, og jeg vil nævne nogle stykker af dem:
Først og fremmest vil jeg selvfølgelig nævne førtidspensionistgruppen.
Den har vi haft en meget lang debat om hele efteråret, og jeg skal ikke trætte Folketinget med igen igen at fortælle om de skiftende meldinger.
Det er jo kun godt, når vi på den måde får støtte til vores politik.
Resultatet af finanslovaftalen er, at det nu, når der er trykket på de grønne eller røde knapper, bliver vedtaget, at gruppen af førtidspensionister – den gruppe, der får allermindst i dag – skal have nogle flere penge.
Vi har besluttet med finansloven – det er der flertal for i dag, og det kan vi jo glæde os over – at der gives noget mere til de førtidspensionister, der er på de laveste satser.
Samlet set bruger vi knap 1 mia. kr. ekstra næste år på at forbedre vilkårene for nogle af de førtidspensionister, der har allermindst.
Vi har haft en lang debat – det har vi også haft her i dag, og det havde vi også i torsdags om ændringsforslagene – om de udsatte grupper, som det er utrolig vigtigt at have fokus på hele tiden.
Jeg synes, det er godt, at vi diskuterer de udsatte grupper, og hvordan vi kan forbedre deres vilkår, men det har været påfaldende, at stort set ingen har nævnt, at de udsatte er en meget differentieret, stor gruppe.
De udgør en meget stor forskelligartet gruppe, og de skal hjælpes på forskellig vis, men nogle af dem, der får mindst i dag, er dem, der får den laveste førtidspensionssats, og de får rent faktisk et løft med finansloven.
Jeg startede med at sige, at man vil vise det billede frem, som man synes bedst om, uanset om det er virkeligheden.
Man fortæller om en del af de faktiske forhold, men man undgår resten, fordi det ville forvirre billedet.
Dansk Folkeparti har faktisk sørget for, at der gives et ekstra løft næste år, men vi synes, det er yderst fornuftigt, at specielt de førtidspensionister, der har mindst, får noget mere.
Det er sådan, at der på det finanslovforslag, vi realiserer nu, er afsat en ramme på 0,5 mia. kr. til bedre hjemmehjælp.
De penge bliver delvis brugt til en plejehjemsgaranti, så det bliver sådan, at hvis man har behov for at komme på plejehjem, skal man maksimalt vente i 2 måneder.
Vi vil ikke have, at det går ligesom sidst, hvor nogle også her inde i Folketinget måske egentlig lidt berettiget kunne spørge: Gik de nu alle sammen til det, de skulle?
Vi har – det er økonomisk måske en mindre ting, men for den enkelte ældre nok så vigtig – forbedret varmehjælpen i finansloven.
Fordi der har været stigende oliepriser, har vi følt det nødvendigt, at der bliver bedre mulighed for at få tilskud til udgifterne til varme for de ældre, som notorisk har behov for det.
Så vil jeg også nævne som et af de højt prioriterede områder for os, og det er jo også en del af aftalen for 2006: sundhedsområdet.
Her har vi jo specielt haft fokus i det år, der er gået, på kræftområdet, for vi er for dårlige i Danmark til at sikre vores kræftramte.
Vi er ikke hurtige nok til at finde ud af sygdommen, og vi er heller ikke gode nok til at sikre, at man, når man har fået konstateret kræft, har en stor sandsynlighed for at blive helbredt.
Når vi kigger på landene omkring os, kan vi se, at Danmark ikke ligger i nogen førerposition, og det bør vi.
Derfor er vores ambitioner høje, når det drejer sig om kræftområdet.
Vi har lavet en aftale i løbet af 2005, som jo også er indarbejdet i det, vi sidder med for 2006, og det er vigtigt, at vi også i de kommende år har fokus på at sikre en bedre behandling.
Så kan jeg ikke lade være med at sige lidt om – hr. Jens Rohde var lidt inde på det – det med Socialdemokratiets rolle i de her forhandlinger, for når vi diskuterer det i Dansk Folkeparti, så ved vi ikke helt præcis, hvordan vi skal tackle det.
Skal vi glæde os over Socialdemokratiets manglende lyst til eller manglende mod på at gå ind og tage et medansvar og være med i aftaler, eller skal vi ærgre os over det?
På den ene side skal vi vel glæde os over det, fordi det jo øger Dansk Folkepartis mulighed for indflydelse.
Det siger jo sig selv, at når Socialdemokratiet melder pas på forhånd ved den måde, man agerer på, ja, så øger det jo selvfølgelig Dansk Folkepartis mulighed for at få indflydelse på regeringens politik, og det er jo på sin vis noget, vi måske skal glæde os over.
På den anden side ærgrer det os egentlig, og det gør det jo måske mest på Socialdemokratiets egne vegne – man skal jo tænke på hinanden, og specielt i den kommende juletid skal man jo prøve at være lidt nænsomme og prøve at tænke på, hvordan man kan sætte sig i andres sted – for det giver jo Socialdemokratiet anledning til at føre en fuldstændig zigzagkurs, en skiftende politik sådan fra dag til dag, alt efter hvad der lige er opportunt at mene den dag.
Det er jo aldrig godt for et parti at bringe sig i den situation, at det bliver meget svært for vælgerne; det er én ting for os politikere, at finde ud af, hvor man har et parti, men vælgerne skal altså også finde ud af det.
Det der med skiftende holdninger og sandhedsværdi går jo galt, når man kører den rolle.
Hvis vi nu tager udgangspunkt i de sidste 2 års finanslovdebatter og spørger os selv, om det er her, man virkelig kan finde Socialdemokratiet som troværdighedskilde til den udvikling, vi har stået med, så er det jo påfaldende, at svaret nok nærmest er, at det kan man ikke.
Hvis vi ser på Socialdemokratiets finansordførers tale i december 2004, altså for præcis et år siden, hvad var hovedproblemet så der?
Ja, det var ledigheden, præcis for et år siden var det den stigende ledighed.
Den socialdemokratiske finansordfører sagde: »20.000 kommer i arbejde til næste år, lyder det kækt fra finansministeren.
... Der er ikke noget at komme efter, får vi at vide.
Det minder næsten om tonerne fra Farum, kort før korthuset brasede sammen og skeletterne væltede ud.«
Ja, der er sket det, at hvor ledigheden i 2004 endte med 176.000, så er forventningen nu, at vi kommer ud af 2005 med 158.000 ledige.
Forventningen for 2006 er 143.000 ledige.
Det er jo sådan set meget tæt på det, man gik efter for et år siden, men som altså var fuldstændig urealistisk.
Hvis vi går 2 år tilbage, var det så der, vi kan finde sådan en troværdighedskilde i Socialdemokratiet, altså finde en linje i det, der foregår?
Der var et af hovedproblemerne i den socialdemokratiske finansordførers tale det her med gældsafviklingen.
Når det drejer sig om gældsafviklingen, blev der sagt, »går det den forkerte vej, og regeringen er nu så meget bagud, at det svarer til, at hvert eneste barn i Danmark har fået foræret en negativ børneopsparing på op til 40.000 kr.
Noget af en julegave ...«
Og så bliver der sagt: »Hvor der under SR-regeringen var en rød tråd, er der under VK-regeringen kun røde tal på bundlinjen.«
I 2003, som var det år, talen blev holdt, var der en samlet gæld på 515 mia. kr. Med udgangen af i år er den på 432 mia. kr.
Forventningen er, at næste år vil den hedde 397 mia. kr.
En del af forklaringen er jo sådan set de overskud, som er i de finanslove, i de budgetter, der bliver aftalt mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Men det er jo bare udtryk for, at det er så som så med troværdigheden i det, Socialdemokratiet siger, og at det medfører, når man ikke har ansvar for noget som helst, en zigzagkurs, en politik, hvor man den ene dag mener et og den næste dag mener noget andet, alt efter hvad der lige er oppe i tiden.
Det er ikke noget, man kan bygge særlig meget på.
Derfor er det mit ønske, som det også er andres, at Socialdemokratiet genfinder rollen som et parti, der ønsker at tage medansvar, og specielt når vi skal til at diskutere velfærdsjusteringer, synes vi jo egentlig, at det burde være sådan, at flere partier her i Folketinget kan finde hinanden, ellers ender det jo med, at Dansk Folkeparti sidder alene med regeringen.
Vi har et ansvar for at løse fremtidens problemer, det påtager vi os, og kan det ikke være anderledes, jamen så må vi jo så påtage os det ved at lave de fornødne aftaler, også omkring velfærdsjusteringer.
Jeg har altid haft det sådan lidt blandet med det der med, om Dansk Folkeparti nu er et dikkende lam, som jeg tror hr. Villy Søvndal fik det formuleret, eller vi i virkeligheden styrer regeringen.
Det er sådan, at den ene dag får vi det ene prædikat, den næste dag får vi det næste, og såmænd også fra SF.
Jeg tror egentlig, at det, at vi ligger sådan midtimellem, nok er et meget godt sted at være placeret, det har vi det slet ikke skidt med.
Vi synes også, det er godt, at der er nogle ministre, der ved, at vi holder et vågent øje med, hvad de egentlig går og foretager sig.
Det tror vi også er nødvendigt, for vi ved jo, at vi har nogle prioriteringer, som ikke alle andre nødvendigvis har, og der er det da dejligt for os, at vi har en position, hvor vi kan sige, at nu holder vi altså godt øje med, at tingene går i den rigtige retning.
Med hensyn til rapporten og de organisationer, der har udtalt sig om, hvorvidt udsatte grupper har fået det bedre eller værre: Jeg vil ikke underkende deres vurderinger, det har jeg overhovedet ingen hverken kompetence eller indsigt til at kunne.
Vi taler om mennesker, der er dybt engagerede i nogle af de mest udsattes problemer.
Det, jeg angriber, er, at man bruger rapporten på den måde, man gør, for det synes jeg er unfair, og det synes jeg faktisk også er unfair over for de udsatte selv.
For de udsatte er ikke én stor samlet gruppe, der skal behandles ens.