Tom Behnke (KF), 2001-05-23:
Langt de fleste voksne har heldigvis ingen problemer med alkohol.
Det foregår nogenlunde smertefrit og problemfrit, og det er jo godt.
Vi kan også konstatere, at antallet af spritbilister er faldet over en årrække.
Det er også godt, at man føler større ansvarlighed for sine gerninger, efter man har indtaget alkohol.
Men når det er sagt, må vi også samtidig konstatere, at der desværre er for mange alt for unge, der indtager alkohol i alt for store mængder, og de starter i en yngre og yngre alder.
Der er desværre også et meget stort antal, som er misbrugere af alkohol.
Det er faktisk sundt at drikke et par glas rødvin om dagen, siger vi.
Vi siger også, at når man er nået lidt op i årene, kan det være meget sundt, at man starter dagen med en snaps, ligesom for at få hjertet i gang igen.
Så der er altså også nogle positive effekter ved alkohol.
Men det er lidt paradoksalt. Det er også paradoksalt, når vi ved, at der er eller kan være problemer med alkohol, at skatteministeren på den ene side hæver afgifterne på sodavand, samtidig med at skatteministeren nedsætter afgifterne på spiritus.
Så må man spørge sig selv: Hvad er det egentlig for et signal, Folketinget sender?
Hvad er det egentlig for et signal, som regeringen og ministrene sender, når man på den ene side hæver afgifterne på sodavand og på den anden side sænker afgifterne på alkohol?
Man siger, at det er sundt at drikke rødvin, og at det kan være sundt at starte dagen med en snaps, og samtidig gennemfører vi en forespørgselsdebat her i dag, hvor vi fokuserer på og koncentrerer os om problemerne ved alkohol.
Hvad er det så for et signal, vi sender?
Det er i hvert fald et forvirrende signal. For at vende tilbage til de problemer, der er omkring alkohol, så er det min erfaring, at debutalderen er blevet lavere.
Det er også min erfaring, at ganske unge mennesker, ja, vi taler jo om børn, får deres første egentlige brandert i en uhyggelig lav alder.
Jeg kan i mit andet job jævnligt konstatere, at når der er ungdomsfester og skolefester med børn i alderen helt ned til 12, 13, 14 år, nogle gange er de endda endnu yngre, så er der altid ballade.
Og hvem er det, der laver balladen?
Det er nogle, der har indtaget alkohol. Selv om det hedder sig, at der kun må indtages sodavand, er der altså nogle af dem her, som skal indtage alkohol, og de gør det i et sådant omfang, så de fuldstændig mister kontrollen med sig selv.
Det bør der skrides langt mere konsekvent ind over for, og vi bør som voksne ikke synes, at det er sjovt, når børn og unge de bliver fulde, tværtimod.
Lad mig så sige noget i forhold til den voksne del af befolkningen.
Jeg mener, at i det øjeblik hvor man går fra at bruge alkohol til at misbruge alkohol og bliver alkoholiker, er der nogle områder, som vi ikke er gode nok til at tage os af.
Man kan sige, at vi, hvad angår gruppen af almindelige alkoholikere, vel i dag har de behandlingstilbud, som er egnede til at håndtere den gruppe.
Om vi har for få pladser, det er en anden diskussion.
Men jeg tror, vi har fundet metoden til, hvordan vi gør noget ved og for den almindelige alkoholiker, hvis man kan tale om det.
Men et område, som jeg synes savner fokus og savner
vores opmærksomhed,
er de alkoholikere, som ikke bare er alkoholikere, men som har et blandingsmisbrug, hvor det er alkohol sammen med noget andet.
Det kan være euforiserende stoffer, det kan være nervemedicin eller anden medicin.
De kombinerer de her ting.
Jeg mener ikke, at vores behandlingssystem er godt nok til at samle op på den gruppe. Jeg mener heller ikke, at behandlingssystemet er godt nok til at samle op på de sindslidende, som samtidig også har et alkoholmisbrug.
Den gruppe får også mere eller mindre lov til at sejle sin egen sø.
Senest har jeg her i Folketinget over for ministeren rejst problemstillingen i forhold til de allerværst medtagne alkoholikere.
Det er dem, der er så langt ude i deres misbrug, at de mere eller mindre frivilligt eller ufrivilligt har besluttet sig for at drikke sig ihjel.
De findes.
De findes derude.
Der er heldigvis ikke så mange af dem, men de findes.
Og problemet med den gruppe er, at der ingen er, der ønsker at tage sig af dem.
Der er ingen, der vil røre dem.
Alle instanser afviser dem og siger: Det er for tungt for os, og det kan vi ikke håndtere.
Det problem bør vi løse.
Og jeg mener, at vi bør sætte langt mere fokus på det problem, end vi har gjort hidtil.
Lad mig afslutte med at sige, at det, vi i Det Konservative Folkeparti mener, der skal lægges vægt på, er, at der bliver taget hånd om den marginaliserede gruppe, at der bliver taget hånd om forebyggelsen, og at vi får hævet debutalderen. Den er alt for ung.