Louise Frevert (DF), 2005-04-13:
Dette lovforslag har været lang tid undervejs, og det er derfor med stor glæde, at Dansk Folkeparti ser, at det nu endelig bliver fremsat.
Desværre nåede vi det ikke inden valget, men bedre sent end aldrig, da dette lovforslag forhåbentlig vil være med til at dæmme op for de store problemer, der desværre er med mange fremmedsprogede børn i den danske folkeskole.
Derfor er det utrolig nødvendigt, at man griber ind allerede fra børnehaveklassen og vurderer børnene individuelt, så man kan være sikker på, at det, der er primært, nemlig det danske sprog, bliver det, der bliver fokuseret på, og at alle børn, der kommer ud af den danske folkeskole, vil være i stand til at læse og skrive på et optimalt dansk, der vil være til gavn for dem senere hen i tilværelsen.
Dette lovforslag er jo ikke et skal-lovforslag, men et kan-lovforslag, og det vil være op til kommunerne selv, hvordan de vil tilrettelægge deres undervisning af tosprogede børn, når de har forskellige værktøjer, som de kan bruge for at gøre det bedre for børnene.
Jeg håber da også, at hele problematikken omkring fremmedsprogede børn vil være et overgangsfænomen, idet vi har gjort tiltag, der skal dæmme op for, at børn ikke kan tale dansk, når de kommer i børnehaveklasse, ved at man allerede i børnehaven giver de børn, som har problemer med det danske sprog, sprogstimulering.
Derfor lægger vi vægt på, at man på en sympatisk måde er i stand til at få de fremmedsprogede børn integreret i skoler, hvor der vil være mulighed for, at de i deres dagligdag kan tale dansk som primært sprog.
Vi skal væk fra ghettodannelser på skolerne; vi skal tænke ad nye veje, når det gælder integration.
Derfor er dette lovforslag og det frie skolevalg et godt udgangspunkt at starte fra.
Indvandrerforældre eller fremmedsprogede børns forældre kan se det fornuftige i, at man via frivillighedens vej kan få børn sluset ind på skoler, hvor man giver dem en mulighed for i videst muligt omfang at kunne modtage basisundervisning.
Så kommer der en lille parentes her på falderebet, men det er meget svært for mig ikke at fremføre den, fordi jeg vil påtale, at ordet tosprogede i virkeligheden er misvisende i det her tilfælde.
Det, vi taler om her, er jo altså trods alt en gruppe børn, der som sagt ikke er tosprogede, men etsprogede.
Derfor er hele problemet ved at kalde dem tosprogede – og jeg ved udmærket godt, hvad definitionen er, så det skal jeg ikke have skudt i skoene lige om lidt – at det er misvisende, at man på en eller anden måde har fået indsluset ordet tosproget i det danske sprog og lagt en kutyme for dagen for, at man bare tager det som et ord, man bruger i gængs forstand, i stedet for at kalde det fremmedsprogede børn.
Man kalder det tosprogede børn, selv om vi jo, som jeg sagde før, ved, at denne gruppe af børn er en gruppe af børn, som ikke er tosprogede i ordets bogstavelige forstand, men er etsprogede.
Eksempelvis taler de arabisk eller tyrkisk, og det vil sige, at de har ét sprog, de har ikke to sprog, som ville være det optimale, hvis man i ordets pålydende forstand og værdi skulle tale om tosprogethed.
Så det var en lille parentes, som jeg synes man skal tage til efterretning.
Jeg har tidligere også fremført, at vi i Dansk Folkeparti godt kunne forestille os, at det ville være hensigtsmæssigt, at man fik det slettet og kaldte dem fremmedsprogede i stedet for tosprogede, men det har der ikke været præcedens for.
Vi er stadig væk ihærdige, og vi er startet med en anden samling her fulde af fortrøstning til, at det nok skal kunne lykkes på et eller andet tidspunkt at få manet til fornuft.