Egil Møller (DF), 2000-12-01:
Da vores ordfører på området, fru Aase D. Madsen, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hendes og Dansk Folkepartis vegne udtale følgende: Forslaget fra Kristeligt Folkeparti er udmærket, men skulle faktisk være unødvendigt. Og hvorfor så det?
Jo, for såfremt kommunerne levede op til de forpligtelser, de har, og ikke som nogle kommuner praktiserer i ekstrem grad, nemlig at gå den forkerte vej og ikke yde den hjemmehjælp til rette tid og sted, som de faktisk skulle, ja, så havde forslaget jo ikke været nødvendigt.
Nu foreslår Kristeligt Folkeparti så, at kommuner, der ikke har udliciteret hjemmehjælpen til et privat firma, skal have pligt til at indgå aftaler med mindst ét firma, idet hjemmehjælpsmodtageren skal kunne vælge, om det skal være en fast eller alternativ leverandør af hjemmehjælpsydelsen.
Der sættes også en tidshorisont på højst 7 dage, hvor modtageren af hjemmehjælp skal kunne vælge ny fast leverandør
af ydelserne
Det indebærer, at såfremt kommunen er valgt som fast leverandør af hjemmehjælp, men ikke yder den service, den skal, kan modtageren af hjemmehjælpen få servicen leveret fra en privat leverandør inden for 7 dage. Modtageren af hjemmehjælpen udstyres så med et klippekort, der klart beskriver de liciterede ydelser.
Kortet skal desuden udstyres med data fra hjemmehjælpen, som så opbevares hos hjemmehjælpsmodtageren.
Dansk Folkeparti finder det afgørende, at modtageren af hjemmehjælpen selv afgør, hvilke ydelser der ønskes udført.
Det er et nemt lille forslag, men af stor betydning for modtagere af hjemmehjælp, hvor den ikke virker.
Som jeg indledningsvis sagde, er det et forslag, det ikke skulle være nødvendigt at fremsætte, men som vi desværre må acceptere og indse er nødvendigt, fordi hjælpen ikke virker optimalt.
Da Dansk Folkepartis ordfører på området, fru Aase D. Madsen, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hendes og Dansk Folkepartis vegne fremføre følgende: Baggrunden for forslaget er ønsket om at få afskaffet de store adoptionsgebyrer til de adoptionsformidlende organisationer, når et par ønsker adoption af børn på grund af barnløshed. Dansk Folkeparti har stor sympati for par, som af en eller anden grund ikke selv kan sætte børn i verden, og vi mener også, at de mere tekniske løsninger med kunstige befrugtninger gerne må afløses af flere adoptioner. Der findes både her i landet og i udlandet mange forældreløse børn og også børn, som forældrene ikke magter at tage hånd om, bl.a. på grund af misbrug.
Derfor vil vi ikke være afvisende over for forslaget, som skal erstatte de nugældende regler om tilskud til adoption
, men om modellen, som SF fremlægger her i dag, netop er den rigtige, vil vi godt være med til at diskutere under det videre udvalgsarbejde.
Adoption er et godt alternativ til barnløshedsbehandling, og det er et alternativ, som vi mener, der bør informeres endnu grundigere om, idet mange kvinder sikkert har oplevet gentagne behandlinger med reagensglasmetoden, hvor det ikke er lykkedes dem at blive gravide, og måske ikke har tænkt den tanke, at adoption også var en mulighed.
Man kan også stille det spørgsmål, om adoption og barnløshedsbehandling bør ligestilles økonomisk. Gode argumenter taler for det, idet adoption er meget dyrt for den enkelte, og samfundsøkonomisk sparer man udgifter i forbindelse med fødsel, til sundhedsplejerske osv. Efter hvad vi har fået oplyst, er der ca. 600 par, der hvert år vælger at få et barn gennem adoption fra udlandet, og dertil kommer de 20-30 par, der adopterer danske børn.
Ligesom Venstres ordfører har været inde på tidligere, finder vi også i Dansk Folkeparti, at det fremsatte forslag har en stor og afgørende mangel.
Vi må have en total opstilling over, hvordan samtlige barnløse ægtepar er stillet økonomisk ved adoption, og derfor vil det videre udvalgsarbejde være afgørende for vores stilling.
SF burde ved fyldigere bemærkninger have givet oplysninger, der kunne have belyst problemstillingerne bedre.