Tom Behnke (FP), 1998-01-15:
Så mundede debatten jo ud i, hvorfor vi overhovedet skal have debatten, og om det er det rigtige tidspunkt.
Se sagen er jo, at der er et flertal af partier, som allerede har lukket døren bag sig.
De har sat sig om bordet og er enige om, hvordan det her skal fortsætte, og hvordan man skal diskutere de her ting.
Så hvis Fremskridtspartiet skal gøre sig noget håb om at få bare et lille ord med på vejen til den forsamling, der nu skal sidde og diskutere, må det altså foregå ved, at vi stiller en forespørgsel og på den måde ligesom kan lægge nogle ting på bordet. Det blev også sagt af hr. Oxdam, at det her var en lidt bagudvendt debat, for nu er problemerne jo overstået, og uroen i Kriminalforsorgen bilagt i hvert fald indtil videre.
Så tænker man: Nå, nu er problemet løst, det drypper ikke længere.
Men det er problemet jo ikke, for der er stadig væk hul i taget.
Det er kun et spørgsmål om, hvornår der igen opstår en situation, så uroen igen bryder ud i Kriminalforsorgen.
Derfor er det nødvendigt, at man tager fat i det her, også selv om det, der er årsag til forespørgselsdebatten, ligger et par måneder tilbage.
Det kan jeg være helt enig i.
Er det overhovedet den rigtige vej, vi kører?
Er det den rigtige - om jeg så må sige - politik, der er i Kriminalforsorgen?
Det var der ikke mange, der var interesseret i at diskutere.
Men jeg skal da straks kvittere for, at justitsministeren tog positivt imod ideen med den elektroniske hjemmefængsling.
Det glæder jeg mig til at se.
Og lad mig så også, når vi nu er ved justitsministeren sige, at vedrørende narkofri fængsler sagde ministeren, at det jo ikke er nok, at man bare vedtager det i Folketinget.
Jo, det kan være nok, at man vedtager det i Folketinget. Hvis man vil sikre et narkofrit fængsel, kan det lade sig gøre, hvis viljen er til stede, og det har jeg beskrevet meget nøje i et beslutningsforslag i sidste samling, men det var der jo ikke flertal for, for Folketingets flertal ønsker ikke, at fængslerne skal være narkofrie. Jeg har helt bevidst ikke ønsket en polemisk debat om det her, for jeg tror faktisk, at vi et langt stykke ad vejen er enige om, hvad målet er; jeg tror faktisk, at der er enighed om målet.
Jeg kunne jo godt have åbnet debatten på en meget polemisk måde.
Jeg kunne f.eks. have sagt, at for mig er det faktisk ligegyldigt, om de stærkt kriminelle sidder i fængsel eller de ikke gør; jeg vil bare ikke være på samme side af muren, som de er.
Jeg kunne også undervejs i debatten være gået i flæsket på fru Margrete Auken eller for den sags skyld være gået i kødet på hr. Bjørn Elmquist.
Men det undlod jeg at gøre, og det var helt bevidst, for jeg tror faktisk på, at målsætningen er den samme.
Og målsætningen må være, at vi undgår kriminalitet i fremtiden, eller i hvert fald, at vi undgår så meget kriminalitet i fremtiden.
Jeg tror også, vi er enige om, at fængslerne skal være ordentlige og sikre, og jeg tror også, vi er enige om, at vi skal sikre, at de mennesker, der kommer i fængsel, er blevet bedre mennesker, når de kommer ud af fængslerne, end da de kom ind i dem, og jeg tror faktisk også, vi er enige om, at vi skal sikre fængslerne som nogle gode arbejdspladser.
Det, vi så kunne gøre, var at tage en fornuftig drøftelse om, hvilke veje vi skal gå for at nå det mål.
Og det, jeg i starten prøvede at lægge op til, var, at man kan gøre mange ting på det tekniske område, man kan sætte
Der er nogle nøgleord, som er helt elementære, og det er de, både når vi taler om, hvordan vi skal straffe, og når vi taler om, hvordan vi skal sørge for, at de indsatte bliver til bedre mennesker, og i det hele taget i mange af livets forhold, når vi taler om, hvordan vi som mennesker i dette samfund skal kunne leve sammen med hinanden på en ordentlig og værdig måde.
Og nogle af de nøgleord er disciplin - ikke bare over for sig selv, men også over for andre - og konsekvens, altså når man vælger at gøre et eller andet så at have forståelse for, at det har en konsekvens.
Men hvis man som indsat i de danske fængsler får lov til at komme på udgang og får at vide, at der er de og de vilkår, medens man er ude, og man så bryder alle vilkårene og der så ikke sker én noget, når man kommer tilbage til fængslet, hvad er moralen så?
Så er moralen, at der ingen konsekvens er, og at man ikke kan stole på dem, der faktisk skal passe på én.
Der mangler ansvar, og ansvaret mangler ikke bare over for den enkelte indsatte selv, men den enkelte indsatte mangler også ansvaret for sine medmennesker, og den enkelte indsatte mangler respekten for sine medmennesker og dermed også respekten for sig selv og sit eget liv.
Og det er altså livsnødvendigt, at de kriminelle har det ansvar og den respekt, hvis de skal kunne leve en kriminalitetsfri tilværelse, efter at de er kommet ud af fængslerne. Lad mig så sige til hr. Helge Adam Møller, at jeg selvfølgelig er ganske enig i, både at vi skal sikre, at fængslerne er fængsler, og at vi skal sikre, at de indsatte forberedes på livet efter afsoningen, og at vi faktisk ikke gør dem til dårligere mennesker, end de var, da de kom ind.
Så sagde fru Margrete Auken, at hun ikke tror på, at en fast ledelse i sig selv er nok til at løse problemerne.
Jeg tror heller ikke, at det i sig selv er nok til at løse problemerne, men for Fremskridtspartiet er det en helt afgørende forudsætning, for at det kan lade sig gøre.
Det skal der slet ikke herske tvivl om.
For hvis ikke der er en fast ledelse og en fast hånd over for disse mennesker, som jo netop mangler en fast hånd, så går det galt, uanset hvor meget andet, vi prøver på.
Og så kunne jeg godt lide fru Margrete Aukens bemærkning
om, at grunden til, at fængslerne skal være lidt sikrere - ikke alt for sikre, men bare lidt sikrere - er, at det dog så giver lidt spænding, når man flygter derfra, for det synes jeg egentlig siger meget om SF, men det er vi selvfølgelig ikke enige i i Fremskridtspartiet. Jeg skal også kvittere for hr. Bjørn Elmquists positivitet over for elektronisk hjemmefængsling.
Og jeg håber på, at netop det, at vi er enige på tværs af partierne i Folketinget, kan gøre, at vi ret hurtigt får den nyskabelse ind på scenen og får gjort noget ved det og dermed får aflastet Kriminalforsorgen og får ressourcerne brugt på noget andet og bedre.
Så kan jeg se, at der er rødt lys, og derfor skal jeg til sidst blot sige, at det, at vi i Fremskridtspartiet jo har fremsat vores eget forslag til vedtagelse, ikke nødvendigvis betyder, at vi vil afholde os fra at stemme for et andet godt forslag til vedtagelse.
Men det afværgeforslag, som regeringspartierne og Venstre, De Konservative, SF og CD har fremsat,
er jo kun konstaterende og slet ikke fremadrettet, og derfor må vi sige, at det er uskadeligt, men det er altså et afværgeforslag, og derfor kan vi ikke støtte det, men vil henvise til vores eget forslag.