Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Forslaget fremsat af Socialdemokraterne
handler jo om at skabe grundlag for at få en national gigthandlingsplan.
Som udgangspunkt vil jeg sige, at der jo er rigtig meget, der taler for det, sådan som andre også har været inde på.
Der er 700.000 danskere, der på den ene eller den anden måde er berørt af de her muskel- og skeletsygdomme, så det er en rigtig stor folkesygdom.
Den koster først og fremmest meget i menneskelige lidelser, men den koster også meget på samfundets bundlinje.
Så som udgangspunkt og helt overordnet set er vi positive over for at styrke indsatsen på det her område.
Den diskussion, vi gerne vil lægge op til, er selvfølgelig: Er det her den rigtige måde at gøre det på med en national handlingsplan?
Vi lægger det egentlig rimelig åbent ud.
Det er ikke sådan, at vi har et færdigt svar.
Vi synes, at mange af de elementer, der er i forslaget, er rigtige, altså både standardiserede udredninger, mere forebyggelse, egenomsorg, mere forskning osv.
Vi synes, at alt sammen lyder meget rigtigt.
Men alligevel føler jeg nok et behov for at gå ind og tale mere om prioritering, for det her handler jo dybest set også om prioritering.
Vi har jo andre folkesygdomme.
Der er otte af slagsen i det hele, og vi har nationale handlingsplaner for tre af dem, to for de direkte livstruende, nemlig kræft og hjerte-kar-sygdomme, og så har vi også en på diabetesområdet.
Man kan jo spørge: Er det så den vej, vi skal fortsætte ad?
Som jeg også nævnte i et spørgsmål til ministeren, kan man sige, at har man en handlingsplan for diabetes, er det principielt meget svært at afvise, at man også skal have en for gigt, som talmæssigt faktisk er en større folkesygdom.
Jeg synes, at problemet i den tilgang er, at når det gælder de to livstruende sygdomme kræft og hjerte-kar-sygdomme, giver det meget mening at have en national handlingsplan.
Det er livstruende sygdomme.
Det er utrolig vigtigt, at vi har et ensartet behandlingsniveau over hele landet.
Men spørgsmålet er, når vi går videre: Skal vi så have en for hver af de andre?
Jeg synes, at når man har det for den ene, er det svært at argumentere for, at man ikke skulle have det for de andre. Fru Lone Møller var jo f.eks. inde på, hvorfor vi ikke tager de psykiske lidelser med.
Det er faktisk et rigtig stort problem, og efterslæbet er jo ret stort set med mine øjne.
Så vores tilgang til det her er i virkeligheden at sige: Vi synes, vi har behov for at få det hele op på bordet.
Det er ikke, fordi det skal tage år og dag, men i virkeligheden er der behov for at få det op på bordet og lave en prioritering også på tværs, for det her handler om prioritering.
Går vi ind og laver noget på gigtområdet, er det klart, at så skal vi bruge nogle ressourcer, hvis vi mener det alvorligt.
Så siger vi, at vi sætter ind dér, og det betyder så, at vi ikke kan sætte lige meget ind andre steder.
Vi føler ikke, vi har et grundlag for at lave den prioritering i dag, og vi så gerne, at regeringen kom med et bedre grundlag for at lave den overordnede prioritering af området.
Så vil jeg lige komme ind på spørgsmålet om metoden i det her, for en anden ting er jo arbejdsdeling.
Hvad er det, vi gør herinde, og hvad er det, man gør ude i regionerne og kommunerne?
Hvis vi laver handlingsplaner ikke bare for de enkelte folkesygdomme, men også tværgående – rettet mod fedme, motion, kost osv. – hvad efterlader det overhovedet af ansvar til kommuner og regioner?
Hvor meget kan vi leve med, at der er forskelle?
Fru Lone Møller var også inde på det.
Jeg synes principielt, det er vigtigt, at vi opretholder en god arbejdsdeling, og med det mener jeg, at vores opgave herinde i Folketinget er at udstikke nogle overordnede mål: Hvor er det, vi vil hen på de udvalgte områder, vi prioriterer?
Så skal vi sætte pengene af, og så skal vi hjælpe kommuner og regioner med at have redskaberne.
Alt sammen er sagt for også at rejse en lidt mere principiel debat og sige, at vi er enige i, at gigt er et stort sygdomsområde, som vi skal prioritere over den næste tid, men vi er ikke helt sikre på, at en gigthandlingsplan er det, der skal til nu.