Bruno Jerup (EL), 1997-11-06:
En debat om samfundets ældreforsorg skal efter vores opfattelse tage udgangspunkt både i de faktiske forhold og i en vurdering af fremtiden.
I fremtiden vil mange ældre leve og være relativt raske i længere tid, end vi har været vant til, og disse ældre vil ikke finde sig i at blive sat til side, men stille krav om en aktiv alderdom med nye udfoldelsesmuligheder og samfundsmæssige funktioner og med fleksible boligforhold.
Og de ældre, som er nedslidte af et langt arbejdsliv, og de ældre, som er syge, har krav på en værdig alderdom med ordentlige levevilkår, hjemmehjælp, behandlingstilbud og plejeforhold.
Den 28. november 1995 var der sidst en forespørgselsdebat om de ældres forhold, og jeg konstaterede dengang, at de ældre ikke fik den hjemmehjælp, de skulle have, og jeg kan i dag konstatere præcis det samme.
Der er altså ikke ændret en tøddel i løbet af de 2 år.
En undersøgelse fra september 1997 fra Ældre Sagen viser ganske vist, at 6 pct. havde fået øget hjemmehjælpen, men der var tre gange så mange ældre, der havde fået beskåret hjemmehjælpen, og kommunernes begrundelse for at beskære hjemmehjælpen var ofte hensynet til økonomien.
Og selv om de hjemmehjælpsmodtagere, der har fået mindre hjælp, ikke opfatter deres behov som ændrede, har kommunen i de fleste tilfælde end ikke besværet sig med at besøge de ældre, før beslutningen blev truffet, og tre ud af fire fik ikke skriftlig besked om nedsættelsen fra kommunen. Og de ældre, der ikke synes, at de får hjemmehjælp nok, har ganske vist mulighed for at klage til klagerådet i kommunen, men klagerådene har ingen magt til at ændre den kommunale beslutning.
Desuden ved de fleste hjemmehjælpsmodtagere slet ikke, at der overhovedet findes
et klageråd
Mange er endvidere så bange for kommunens reaktion, at de ikke tør klage.
Flertallet af hjemmehjælpsmodtagerne siger samtidig, at de ikke har indflydelse på, hvem der kommer som hjemmehjælp, hvornår hjemmehjælpen kommer, og hvor meget hjælp de kan få.
Det er simpelt hen ikke anstændigt over for vore ældre.
Kommunerne skal i langt højere grad informere de ældre om de beslutninger, der vedrører dem, og holdningen til de ældre skal ændres fra, at de betragtes som besværlige klienter, til, at de betragtes som medborgere, der fortjener et godt otium.
Det er derfor på tide, at Folketinget støtter de forslag, som Enhedslisten har stillet, bl.a. i forbindelse med behandlingen af lovforslaget vedrørende administrationen af social pension, nemlig om, at de ældre på samme måde som andre borgere skal kunne klage over hjemmehjælpen, sådan som
også andre ordførere har været inde på
Ser man på de ældres boligforhold, er det helt klart, at hovedproblemet er, at princippet »længst muligt i eget hjem« og en utilstrækkelig plejehjemssektor simpelt hen har givet nogle alvorlige problemer.
Siden 1986 har antallet af døgnpladser på pleje- og daghjem været faldende år for år: fra 49.487 i 1986 til 36.444 i 1996 - et fald på over 13.000 i de sidste 10 år - og når det så samtidig er blevet sværere og sværere at få hjemmehjælp, forstår man de ældres problemer.
Enhedslisten mener, at pensionisterne skal sikres ret til efter eget ønske at forblive i egen bolig så længe som muligt ved hjælp af boligforbedringer og en offentligt finansieret personlig støtte, herunder hjemmehjælp.
For de ældre, der ikke længere kan klare eller ikke ønsker at bo i egen bolig, skal det være sådan, at de reelt har en valgmulighed, nemlig muligheden for at vælge mellem forskellige typer af boliger, så det dermed bliver muligt for dem at finde en bolig, der svarer til deres behov.
For det, der er godt for én gruppe ældre, er ikke nødvendigvis godt for en anden.
Men fysisk og psykisk svage mennesker har altså også nogle andre behov, og derfor skal der også være et princip om, at de ældre skal have boligforhold, der sikrer, at de hele tiden kan bevare selvrespekten og værdigheden, også selv om de bliver mere og mere svagelige, og selv om de mister nogle af deres fysiske udfoldelsesmuligheder.
Det synes vi er utrolig vigtigt, og det skal boligsektoren udvikle sig efter.
Og så skal pensionerne forhøjes, for stadig flere har en indkomst at leve af ved siden af den offentlige pension, og det betyder, at der udvikles et pensionsproletariat bestående af dem, der kun har folkepensionen og den minimale ATP at leve af.
Nye tal fra skatteministeren viser nemlig, at 2,1 millioner danskere i dag indbetaler større eller mindre beløb til deres egen pension, og at de øvrige 2,3 millioner skattepligtige kun har deres folkepension og ATP at leve af, når de bliver folkepensionister.
Og af de 2,3 millioner er en pæn del allerede pensionister eller efterlønnere. Enhedslisten mener altså, at arbejdsmarkedspensionerne, som forlænger uligheden fra arbejdslivet ind i pensionsalderen, ikke skal bidrage til den udhuling af folkepensionen, der sker for de dårligst stillede, som vi har set det siden 1993.
Der har været en klar skævvridning på det område, og det vil vi bl.a. komme ind på i anden runde i forbindelse med spørgsmålet om pensionerne.