Helge Sander (V), 2003-01-09:
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak for tilslutningen, tak for nogle gode indlæg.
Også tak, fordi der ikke blev skabt en dramatisk stemning omkring et emne, som jo gennem årene har givet anledning til megen heftig debat.
Jeg vil også gerne sige, at jeg ikke føler, der er grund
til at skabe dramatik
problematikken omkring Risø jo slet ikke af dimensioner som dem, vi hører om fra det store udland.
Det ændrer jo ikke ved, at vi står foran en opgave, hvortil der knytter sig en række spørgsmål, der skal løses og tages stilling til.
Derfor vil jeg gerne her fra Folketingets talerstol reklamere for og endnu en gang indbyde til det møde, som vi har arrangeret næste onsdag for fire af Folketingets udvalg, nemlig Udvalget for Videnskab og Teknologi, Miljø- og Planlægningsudvalget, Sundhedsudvalget og Kommunaludvalget.
Her giver vi simpelt hen Folketingets medlemmer mulighed
for at møde de folk, som har et dyberegående kendskab til den her meget tekniske og på visse områder meget indviklede problemstilling, og hvor jeg håber, at vi så kan få afklaret nogle af de ting, som selvfølgelig møder ordførerne, når man sidder med det lovforslag, vi har til behandling her i dag.
En række af de temaer, som blev berørt af ordførerne, vil vi nok passende kunne diskutere ved den anledning og så selvfølgelig mere konkret få afklaret de spørgsmål, der må stilles i udvalget.
Men jeg vil dog gerne lige gøre stop ved et enkelt indlæg her i dag, og det var det, hr. Jesper Langballe kom med, for jeg blev taget til indtægt for noget, som har generet mig ganske kraftigt gennem flere måneder.
På min første sommerferiedag læste jeg i en af de store morgenaviser, at videnskabsministeren gik ind for, at vi bare skulle lade Risø stå til i 85 år.
Jeg har aldrig talt med den pågældende avis, og jeg har aldrig nogen sinde haft den tanke.
Men der, hvor man hentede det, var fra et af de scenarier, som vi har set i materialet, der ligger fra konsulentarbejdet, hvor vi jo har bedt om at få så mange scenarier som muligt.
Og det er helt fint.
Det var helt flot, at de løste den opgave, som de var bedt om.
Men det er aldrig noget, jeg har ønsket at lægge navn til, og jeg har aldrig følt, at det var en god løsning. Derfor må jeg skuffe hr. Jesper Langballe og sige, at jeg altså er enig med de synspunkter og også de begrundelser, som er kommet fra hovedparten af ordførerne i dag, nemlig at vi har en forpligtelse til at løse opgaven.
Og vi har en forpligtelse til, at vi gør det hurtigst muligt primært af hensyn til de medarbejdere, som vi i dag har på Risø, og som nok vil være de bedste til at hjælpe os med det.
Derfor har vi valgt den korteste løsning, som jeg også forstår, der har været tilslutning til her.
Jeg må også give hr. Torben Hansen ret, når han med et smil her i dag siger, at vi er hurtige, og så efterfølgende siger, at det jo er 20 år.
Normalt er et sådant forløb heller ikke til mit temperament, når det skal gå hurtigt, men i den her sag er det, så vidt jeg kan se, den rigtige løsning.
Så spørger hr. Jesper Langballe, om ministeren er indstillet på en mellemløsning.
Jeg ved ikke, om man undervejs kunne sige, at nogle af de murbrokker, som måske er fjernest fra selve kernen, ikke har den samme status som andre dele af det materiale, der kommer ud.
De detailspørgsmål vil jeg slet ikke tage stilling til her.
Det vil jeg bede om, at vi kan drøfte sammen med de eksperter, som har langt større viden, end i hvert fald jeg har, og jeg tror også, end hovedparten af ordførerne har.
Men som udgangspunkt er jeg glad for, at der er tilslutning til de hovedlinjer og det sigte, der er med hele beslutningsforslaget.
Så må vi erkende, at der er lang vej
tilbage, men vi har nu fået et afsæt, som gør, at vi kan komme i gang med den store opgave, som forestår på Risø.