Torben Hansen (S), 2006-11-23:
Den industrielle udvikling alene i Danmark har sat sit tydelige præg på vores naturværdier.
Byer er vokset, vejnettet er udbygget, og landbruget er blevet dyrket og bliver dyrket meget intensivt.
Den udvikling er selvfølgelig positiv for et moderne samfund, men den er også en trussel for naturen.
Og naturen, som vi kender den herhjemme, kan simpelt hen ikke længere bære den intensive anvendelse, og den lider af, at den har for lidt plads, den har for lidt vand, at der tilføres for mange næringsstoffer, og at naturarealerne er for små og for isolerede under tilgroning.
Alene med hensyn til
vores egen lille andegård kan vi sige, at 340 arter i Danmark er uddøde siden 1850, og at stadig flere bestande af vilde plante- og dyrearter befinder sig på grænsen for overlevelse eller under grænsen.
20 danske fuglearter er netop blevet tilføjet listen over truede eller næsten truede, hvilket nu svarer til, at listen indeholder en tredjedel af alle danske fuglearter.
Naturen har de seneste 150 år fået betydelig mindre plads.
Hede og enge og strandenge er blevet reduceret fra 60 pct. af Danmarks areal til 8 pct., og 2 pct. af vores vandløb er naturligt slyngede, kun 2 pct.
Danmark har rent faktisk forpligtet sig til at stoppe tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed senest 2010.
Det kan vi allerede nu se ikke kan nås, og det er for slapt.
De foreløbige analyser viser også, at halvdelen af vandløbsstrækningerne herhjemme, tre fjerdedele af søerne og mere end 90 pct. af de samlede kystvande også er i risiko for ikke at kunne leve op til målene i 2015.
Det er også for slapt.
Det her kalder jo på handlingsplaner med faste mål og delmål og virkemidler, og det kalder på en aktiv handling med markant færre næringsstoffer, bufferzoner osv.
Men nu er det her et eksempel, som man kan fremdrage inden for dansk natur og miljø.
Der findes jo mange, mange andre områder, som også er nødlidende.
Med hensyn til vores forbrug har eksempelvis Verdensnaturfonden beregnet, at hvis alle klodens mennesker levede ligesom os, forbrugte med samme iver som danskerne, så ville det kræve to ekstra jordkloder.
Dertil kan man jo roligt sige, at det betyder, at det danske miljøregnskab i hvert fald står helt i rødt, og det er også for slapt.
Det kunne selvfølgelig være fristende at tage en § 20-runde om, hvorvidt det er regeringens politik at arbejde for fremskaffelsen af de her to ekstra jordkloder, eller man måske omvendt har tænkt sig at arbejde for, at Danmark mindsker sit globale aftryk.
M022S14881543tojo.fm
Page 1497
Wednesday, February 7, 2007 12:44 PM i betragtning.
Svaret er nemt.
Nye mål, som sikrer, at Danmark fortsat vil ligge i front med energi og miljø i Europa og resten af verden.
Jeg vil sige, at når man sådan lige læser det, kan man i hvert fald klart og tydeligt se, at der på nogle punkter er blevet oprustet på taleskriverfronten ovre i Statsministeriet.
Men når man så lige går lidt længere ned og dissekerer det, så kan vi også sige, at det jo stadig væk er tomme ord, hvis det er sådan, at vi ikke allerede her får overbevist regeringen om, at vi skal have bindende målsætninger, vi skal have virkemidler, også fordi det er det eneste, der virker.
Vi har nu inden for de seneste uger set, hvordan advarslerne vælter ind.
Den tidligere cheføkonom ved Verdensbanken, Nicholas Stern,
konkluderer, at den globale opvarmning kommer til at koste 40 mia. kr., at mere end 100 millioner mennesker bliver klimaflygtninge, og at 40 pct. af verdens dyre- og planteliv risikerer at uddø inden for de kommende 50 år.
Men det, der er det positive budskab fra Stern, er også, at hvis vi tager os sammen og får reguleret, hvis vi tager os sammen og mindsker vores forbrug, hvis vi tager os sammen og får gjort noget ved de her klimagasser, så har vi en mulighed for at stoppe og undgå dette her rædselsscenario.
Derfor skal vi også herhjemme have udbygget forsyningen af vedvarende energi i Danmark.
Inden 2025 skal 50 pct. af vores energiforbrug, 80 pct. at det danske elforbrug og 25 pct. af motorbrændstoffet komme fra vedvarende energikilder.
Det er sådan nogle målsætninger, vi skal have ind, kombineret med virkemidler.
Vi skal have mindsket vores globale fodaftryk, og det kan kun ske ved, at vi udviser ansvarligt politisk lederskab, der sætter ambitiøse mål på miljø- og energiområdet.
Men det gælder jo også vores offentlige forbrug, vores offentlige indkøbspolitik.
Det gælder indenfor trafik, som hr. Johs. Poulsen så venligt og rigtigt har gjort opmærksom på.
Det er støj, det er fødevareproduktion, det er skovbrug, det er kemikalier.
Vi skal også være bæredygtige i vores import af naturressourcer fra andre lande, og vi skal selvfølgelig også hele tiden være dem, der går forrest med hensyn til at få skubbet til den teknologiske udvikling.
Så kort og godt: Vi går i for store sko.
Derfor skal vi have en bæredygtighedsstrategi, der sætter mål, delmål og bruger virkemidler, og som indtænker hele det internationale aspekt i vores fodaftryk på denne her klode.