Kristen Touborg (SF), 2005-03-04:
Først vil jeg godt citere et lille stykke af den skriftlige fremsættelse til lovforslaget.
Der står: »Fra at være en offentlig støtte til gennemførelse af jordomlægninger til fremme af driftsforholdene i landbruget, er jordfordelingsinstrumentet i de senere år mere og mere blevet anvendt som instrument til realisering af naturgenopretningsprojekter o.l. ...«.
Heraf fremgår det tydeligt, at det sådan set ikke kun er hensigten at sikre landbruget den jord, der er til rådighed.
For SF's vedkommende er det sådan, at vi finder det helt rimeligt og ganske udmærket, at staten køber frijord og afhænder den til nærliggende landbrugsejendomme, for det er meget hensigtsmæssigt og en udmærket måde at gøre det på.
Men vi er også lige så klare i talen, når det gælder rekreative arealer.
Vi ser simpelt hen ingen idé i, at man fra statens side skal sige til mennesker, der har opkøbt et rekreativt areal, at det kan de ikke få, fordi der er nogle landmænd, der skal have det i stedet for.
Men der er altså nogle principper i sagen om Storåen ved Holstebro, som alligevel siger noget om, hvordan loven administreres i øjeblikket.
Køberen af arealet, Erik Skov Nielsen, har oven i købet sagt i forbindelse med, at staten gjorde forkøbsretten gældende, at han ville være meget villig til at lade staten have forkøbsretten og efterfølgende være meget villig til en tinglyst deklaration om, at havde man brug for arealet til vådområder, skulle man bare gøre det.
Der er tale om et § 3-område i naturbeskyttelseslovens forstand, og det vil sige, at det ikke må pløjes.
Det kan i øvrigt heller ikke pløjes, fordi der er tale om sur eng, som er helt uden landbrugsmæssig værdi.
Den eneste landbrugsmæssige værdi, man kan sige arealet har, er en vis græsningsværdi.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får lidt styr på, om statens penge skal anvendes til at sikre, at alle rekreative arealer i Danmark tillægges de færre og færre landmænd, der er i Danmark.
Der er masser af den slags arealer, der bedst kan anvendes til jagt og fiskeri, og jeg synes sådan set ikke, der er nogen grund til at bruge statspenge på at sikre, at sådanne jorder går til landbruget.
Jeg vil i øvrigt godt spørge ministeren, om det er sådan – nu er ministeren optaget i øjeblikket, men jeg kan jo vente, til ministeren er klar til at høre, hvad jeg siger – Tak.
Jeg vil godt høre, om det er sådan, at statens embedsmænd altid kommer ud og kigger på de arealer, inden de gør forkøbsretten gældende, eller om det er sådan, at de sidder hjemme på kontoret og vurderer: Nå ja, vi gør bare forkøbsretten gældende generelt, så der er såmænd ingen grund til at tage ud og se på det.
I øvrigt kan jeg slutte med at sige, at sagen fra Holstebro jo er indklaget til Ombudsmanden, så der vil være mulighed for, at vi i løbet af lovgivningsarbejdet får en henvendelse fra Ombudsmanden, der giver udtryk for, hvad institutionen mener om den måde, loven forvaltes på her.
Jeg vil gå ind i udvalgsarbejdet med stor interesse og se, om vi ikke kan nå frem til et resultat, som kan tilgodese både landbrugets naturlige interesse i dyrkningsjord og alle øvrige danskeres naturlige interesse i at have adgang til et rekreativt areal, selv om det skulle ligge 100 km væk.