runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2003-03-19:
Jeg synes egentlig, at hr. Niels Helveg Petersen plejer at være en person, der er god at lytte til.
Han har stor erfaring.
Den store erfaring betyder også, at man sædvanligvis forholder sig til den virkelige situation, man står i her og nu, og ikke til en hypotese om, hvad man kunne ønske sig.
Derfor er jeg nødt til at spørge hr. Niels Helveg Petersen: Når nu vi står i den situation, vi står i på nuværende tidspunkt, hvor vi har en tyrannisk diktator, der gang på gang har siddet verdens krav overhørig, kunne hr. Niels Helveg Petersen så ikke indse det fornuftige i, at vi støtter dem, der fastholder FN's krav om en afvæbning; at vi støtter dem, der sørger for, at den potentielle trussel, der er fra en tyrannisk diktator, der tidligere har vist, at han vil bruge masseudryddelsesvåben, bliver afværget?
Burde man ikke forholde sig til den virkelighed, der ligger i, at vi inden for en tidsfrist på 48 timer vil stå i en situation, hvor vi er nødt til at vælge, hvem vi synes har taget den rigtige beslutning, uanset hvor svær den er?
Jeg vil spørge hr. Niels Helveg Petersen: Burde vi ikke forholde os til virkeligheden?
Gudrun Laub (V), 2003-03-19:
Hr. Niels Helveg Petersen klargjorde sin bemærkning om bevisbyrde, men desværre manglede den anden del af det, nemlig om ikke også Saddam Hussein har en bevisbyrde for, at han har samarbejdsvilje og vilje til frivilligt at lade sig afvæbne.
Mener hr. Helveg Petersen, at Saddam Hussein har løftet den bevisbyrde? Så vil jeg én gang til bede hr. Niels Helveg Petersen om her og nu og i dag at bekræfte, at han fortsat går ind for demokrati og er imod diktatur.
Peter Skaarup (DF), 2003-03-19:
Hr. Niels Helveg Petersen var i sit svar på spørgsmålet om FN-forankring inde på - det var en bekræftelse af det, jeg spurgte om - at Kosovoaktionen, som vi tog stilling til i den tidligere socialdemokratiske regerings periode, ikke var med FN's Sikkerhedsråds billigelse.
Så siger hr. Niels Helveg Petersen: Ja, men det var også en svær beslutning, og det var også godt, at FN's generalsekretær, Kofi Annan, trods alt var enig.
Jo, men jeg vil sige til hr. Niels Helveg Petersen: Det bliver fra radikal side gentagne gange slået fast, ikke bare her i dag, men under hele diskussionen vedrørende den militære afvæbning eller ikkemilitære afvæbning af Saddam Hussein, at vi skal følge FN-sporet.
Det er fra radikal side svar på alt.
Der er ikke nogen afvigelser.
Følg FN-sporet, har holdningen hele tiden været.
Hver gang vi har diskuteret det her, så er det det, De Radikale har sagt.
Så er det bare, at der er noget, der ikke rimer for mig.
For hvis vi skal følge FN-sporet i den her sag, men ikke skulle følge FN-sporet i forhold til Kosovokonflikten, hvor er vi så henne?
Derfor er mit spørgsmål til Det Radikale Venstre:
Hvornår skal vi følge FN-sporet, og hvornår skal vi ikke følge FN-sporet, og hvor er linjen egentlig i Det Radikale Venstres udenrigspolitik?
Jeg savner den.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-19:
Til hr. Troels Lund Poulsen vil jeg sige: Jeg kan jo ikke garantere, at en længere frist ville kunne løse problemet. Men det er nu engang Sikkerhedsrådet, vi har lagt det i hænderne på at træffe den afgørelse.
Og i mandags i Sikkerhedsrådet tydede alt på, at der var fire lande, som mente, at nu skulle våbeninspektionen afbrydes, og at der i hvert fald var 9-10 lande, som fandt, at den burde fortsætte.
Her har regeringen så valgt at lægge vægt på, hvad de fire mente, og ikke hvad de andre mente.
Jeg lægger altså vægten på, hvad de mente, altså at det kunne være værd at forsøge endnu en gang.
Til hr. Henrik Vestergaard: Jo, vore ure går måske forskelligt, men det er jo sådan, at det sværeste i politik såmænd ikke altid er at vide, hvad man skal, men at vide hvornår man skal det. Det er det sværeste.
Og min fornemmelse for tidsforløbet i denne sag er, at man for tidligt afbrød forsøget på at finde en fredelig løsning.
Til hr. Jens Rohde
: Nej, jeg er helt på det rene med det.
Jeg har også omhyggeligt læst, hvad Blix har sagt.
Han har også skarpt kritiseret Saddam for ikke at være samarbejdsvillig nok, som han er forpligtet til at være det.
Men samtidig har Blix altså sagt - det er jo hans konklusion: Der er en mulighed for at komme længere, for at gennemføre vort forehavende, hvis man giver lidt mere tid.
Jeg ved ikke, om hr. Jens Rohde har lagt mærke til, at i Spanien er 80 pct. af spanierne imod deres regerings politik på dette område.
Der er kommet en opinionsmåling i dag.
Splittelsen er meget stor, og det er grunden til, at spanierne i går meddelte, at de ikke ville yde et egentligt militært bidrag.
Hvad spanierne gjorde i går, kunne vi såmænd nå at gøre i dag.
Jens Rohde (V), 2003-03-19:
Hr. Helveg Petersen kommer igen ind på arbejdet for våbeninspektørerne, og det bliver igen nævnt, at der ikke er tale om år eller uger, men om måneder.
Se, jeg håber, at vi i hvert fald, hvis vi skal have en dialog om det her, kan blive enige om, at taler vi om måneder, så kræver det, at Irak samarbejder betingelsesløst og øjeblikkeligt fuldt ud, hvis det her skal dreje sig om måneder.
Jeg håber også, at vi kan blive enige om, at det har Saddam Hussein ikke gjort.
Trods fremskridtene har Blix også både sagt og skrevet det.
Så vil jeg gerne høre hr. Helveg Petersens vurdering som en erfaren tidligere udenrigsminister, helt oprigtigt: Hvilke muligheder ser hr. Niels Helveg Petersen for, at en afvæbning med fredelige midler reelt vil kunne finde sted?
Hvilke muligheder ser han for det?
Frygter hr. Helveg Petersen ikke, at måske netop det, at tiden går og går og går, som vi har set, er med til at splitte koalitionen og dermed mindske presset på Saddam Hussein, således at han kan opruste?
Jeg erkender, at det sidste spørgsmål var lidt ledende i forlængelse af det første, men jeg vil meget gerne høre hr. Helveg Petersens vurdering af det første spørgsmål.
Henrik Vestergaard (V), 2003-03-19:
Det er ikke, fordi jeg er utilfreds med det første svar, jeg fik, men jeg kunne bare godt tænke mig, at det blev en lille smule mere konkret.
Jeg ved jo, at hr. Niels Helveg Petersen er en habil skakspiller, så han har selvfølgelig evnen til at tænke et par træk frem.
Hvis man forestillede sig, at våbeninspektørerne fik 1 måned eller 2 mere til det, der ikke er lykkedes på 4 måneder, muligvis fordi der er en vis herre, der ikke vil samarbejde, og at FN's Sikkerhedsråd stadig væk ikke var i stand til at træffe en beslutning - det er jo noget, Frankrig ligefrem har lagt op til under alle omstændigheder ville ske - ville vi så finde Det Radikale Venstre bag beslutningsforslag nr. B 118?
Og hvis det er et ja, er det her så ikke bare et spørgsmål om, hvordan ens ur går - nogle har sat deres ur i stå, det er fint - altså om det går sådan, at tiden udløber i dag eller om 1 måned eller 2 måneder?
Troels Lund Poulsen (V), 2003-03-19:
Det er et spørgsmål til hr. Niels Helveg Petersen, som berører det sidste, hr. Niels Helveg Petersen var inde på, hvor jeg vil spørge hr. Niels Helveg Petersen, om ikke han finder det afgørende, at våbeninspektørerne selv mener, at deres chance for at løse den opgave, de er sat til, er meget, meget vanskelig, fordi man ikke har fået det omgående, det betingelsesløse og det aktive samarbejde fra irakisk side.
Nu er der gået 4½ måned, hvor man fra irakisk side ikke har efterlevet de forpligtelser, der er.
Hvad er det, der giver hr. Niels Helveg Petersen mulighed for at tro på, at Saddam Hussein på nuværende tidspunkt skulle være villig til at ændre kurs, når han ikke har gjort det gennem de sidste 12 år?
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-19:
Jeg skal lige sige til fru Gudrun Laub, som jeg glemte at svare i første omgang
: Hvad jeg sagde om bevisbyrde, var, at de, der ønsker at gå i krig, har bevisbyrden for, at det er nødvendigt, og at der ikke er andre metoder.
Til hr. Jens Hald Madsen
: Ja, jeg mener, at de citater, som hr. Jens Hald Madsen har fremme, er udtalelser, jeg fremsætter på et tidspunkt, hvor våbeninspektørerne har gjort klart, at de ikke kan komme længere.
De er på grund af chikane fra irakernes side ikke i stand til at komme længere, og de kan ikke opfylde deres mandat.
I den situation er det da klart, at man er nødt til at forholde sig til disse skrækkelige våben, og hvad de kunne bruges til. Men situationen i dag er jo en anden, nemlig at våbeninspektørerne var kommet i gang, kunne rapportere om fremskridt og selv ønskede mere tid.
Jeg vil gerne sige til fru Pia Christmas-Møller: Nej, jeg har fuld tillid, det har jeg sagt før i dag, til folkeretsjuristerne.
Men jeg påpegede, at et kernepunkt i deres ræsonnementer var, at videre våbeninspektion er udsigtsløs.
Det er jeg uenig i.
Det er et politisk synspunkt, som er kernepunktet i det juridiske ræsonnement, og dette er jeg ikke enig i.
Lad migt il sidst sige, at jeg betragter mig selv som ven af Amerika.
Jeg har studeret dér, har
mange amerikanske venner, og jeg er fuld af beundring for, hvad USA har gjort for Europa ved afgørende lejligheder: Første og Anden Verdenskrig, under den kolde krig
USA har også taget fejl.
Jeg mener, at Vietnamkrigen var en stor fejl.
Og i denne sag mener jeg, man skal prøve på at hjælpe de mennesker i USA, som har et andet synspunkt end den amerikanske administration.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-19:
Jeg vil gerne sige tak for det sidste svar, jeg fik, hvor hr. Helveg Petersen konstaterer, at det bekymrer Det Radikale Venstre, at man i Sikkerhedsrådet ikke kunne blive enig om afvæbning af Saddam Hussein.
Og det er da klart.
Det er da bekymrende for alle, at man ikke kunne blive enig i det internationale samfund, men det kunne man nu engang ikke.
Situationen er jo den, at der en gang imellem er nogle, der til trods for særinteresser landene imellem må sige: Nu er det slut med den diktator, som vi gang på gang har forlangt skulle leve op til den afvæbning, der har været krævet.
Det har været forlangt i mere end 12 år.
Det er den situation, vi står i nu.
Saddam Hussein har fået et ultimatum: Overdrag magten over masseødelæggelsesvåben inden for 48 timer, eller accepter, at man bliver stillet over for en krig.
Det er den situation, vi står i nu.
Det kræver besindighed og eftertænksomhed at tage så alvorlige beslutninger, som det er at sende danske soldater i krig, og jeg må sige, at den besindighed bliver sat på en alvorlig prøve, når man hører Enhedslistens ordfører fremføre sine argumenter.
En ulovlig krig på et falsk grundlag og uden mål.
Ja, armbevægelserne er store.
For det første er det ikke nogen ulovlig krig.
Der er klart en forankring i FN med resolution 678, resolution 687 og resolution 1441.
Det har vi diskuteret hele dagen.
Jeg ved ikke, hvad det er for en verden, hr. Keld Albrechtsen lever i, men den er heldigvis for verdensfreden og for ansvaret for, at vi ikke bare lader alting sejle, en noget anderledes verden end den, regeringen repræsenterer.
Det kræver besindighed, og det kræver ansvar at ville løfte opgaven, når man vil have et verdenssamfund til at fungere, og med de ting, som hr. Keld Albrechtsen gav udtryk for i sin ordførertale, så er det heldigvis ikke folk med hans holdning, der leder denne verden.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-19:
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at udtrykke anerkendelse for den udenrigs- og sikkerhedspolitiske linje, som hr. Niels Helveg Petersen ledte sit parti ind på i sin sidste tid som leder for sit parti, og som hr. Helveg Petersen fulgte op som udenrigsminister.
Rent faktisk må man jo sige, at hr. Helveg Petersen er den udenrigsminister, der har sendt flest soldater i krig og alle sammen i meget velovervejede situationer.
Derfor er det
også, at jeg meget gerne vil have, om hr. Helveg Petersen vil kunne sætte nogle ting på plads her fra Folketingets talerstol. Vi kan være enige og uenige om, hvorvidt Danmark nu skal bidrage militært i den konkrete situation, men spørgsmålet om FN-forankringen vil jeg meget gerne have afklaret, og jeg håber, at hr. Helveg Petersen kan bidrage til det.
Jeg vil tro, at hr. Helveg Petersen har samme tillid til Juridisk Tjeneste i Udenrigsministeriet og de personer, som har folkeretten som ekspertområdet, nu som i 1998, og jeg ville meget gerne, om hr. Helveg Petersen kan bekræfte, at han fortsat har tillid til den afdeling og de personer og deres vurderinger af, hvorvidt der er tale om FN-forankring.
Hvis ikke, vil jeg meget gerne vide, hvori forskellen på spørgsmålet om FN-forankring ligger i forhold til i 1998.
Jens Rohde (V), 2003-03-19:
I forbindelse med alt det, hr. Niels Helveg Petersen har sagt nu, har jeg egentlig ikke så meget lyst til at trætte hr. Niels Helveg Petersen med alle de citater, som han er blevet konfronteret med i dag.
Hvad er det, der har fået hr. Niels Helveg Petersen
til at ændre opfattelse
Der er jo trods alt gået en del år og mange overtrædelser siden.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-19:
Jeg har da godt lagt mærke til, at hr. Ulrik Kragh og en lang, lang række andre ordførere fra regeringspartierne har brugt hele dagen på at gentage, at den her krig var lovlig.
Selv om de ikke har kunnet samle et flertal i FN's Sikkerhedsråd for den opfattelse, så har de endog påstået, at de befinder sig på FN-sporet, en direkte vildledning af den danske befolkning.
Man forsøger på at give det det indtryk, at det, man foretager sig, er legalt, på trods af at det jo er krystalklart, at man ikke har kunnet samle et flertal i FN's Sikkerhedsråd.
Man forsøgte fra USA's side at skaffe sig et grundlag i FN's Sikkerhedsråd.
Det måtte man opgive, og så siger man bagefter: Nå, men det er heller ikke nødvendigt.
Det ville jo svare til, at regeringen forsøger på at få hævet hastighedsgrænserne til 130 km/t., og så konstaterer, at der ikke er et flertal for det i Folketinget, hvorefter den bare udsteder en bekendtgørelse om, at det gør den så alligevel.
Det ville være nøjagtig det samme.
Det er selvtægt.
Det har man så besluttet, og det, jeg har kritiseret, er, at man så ikke vil stå ved det, man gør.
Så jeg bliver nødt til at fastholde, at man ikke har fremlagt dokumentation for, at det juridiske grundlag er i orden.
Det er en ulovlig krig, den finder sted på et falsk grundlag, og den har ikke et klart defineret formål.
Den har sandsynligvis endda et skjult formål, og det hedder ét bestemt ord: olie!
Jens Hald Madsen (V), 2003-03-19:
Med risiko for at jeg skal til at udlevere præmier, vil jeg fortsætte konkurrencen »Glemmer du, så husker jeg.«
Så spørges der: Hvordan kan den krig bringe os nærmere en løsning?
Jeg vil svare: Desværre kan man sige på den lidt pessimistiske måde, at gør vi ingenting nu, vil vi komme
endnu fjernere fra stabilitet i hele regionen.
Det er sådan set det, der er grundlaget for de ræsonnementer, jeg anførte om de kemiske og biologiske våbens karakter.
Så må jeg jo spørge ordføreren: Er de kemiske og biologiske våben fjernet?
Er diktatoren blevet mildere?
Har diktatoren samarbejdet og fuldt ud afvæbnet over for våbeninspektørerne?
Hvad er forskellen?
Per Stig Møller (KF), 2003-03-19:
Selvfølgelig er det ikke afgjort i en telefonsamtale mellem præsident Bush og den danske statsminister.
Det ved
hr. Mogens Lykketoft også ganske udmærket.
Vi har haft konsultationer med partierne, vi har haft konsultationer i Nævnet, vi har lyttet, vi har tilpasset vores beslutningsforslag efter alle disse konsultationer, efter at have hørt alle disse meldinger, som vi har.
Det, vi har svaret Amerika, er det, som Nævnet udmærket kender, nemlig at dansk deltagelse forudsætter en folketingsbeslutning, naturligvis, og FN-sporet.
FN-sporet mener vor juridiske eksperter altså er der.
Ellers skal hr. Mogens Lykketoft komme herop og meddele, at det kontor, han havde, ikke duer.
Så skulle han nok have skiftet det ud, hvis det ikke duede.
Når han ikke har skiftet det ud, må jeg gå ud fra, at han mener, at det duer, ellers har han lavet embedssvigt, mens han sad der.
Så der har været de konsultationer, der skal til, og der har været de betingelser, der skal til, og der er ikke givet nogen som helst løfter til amerikanerne, som ikke er kendt i Nævnet, nemlig at en dansk deltagelse forudsætter de to ting, som er nævnt.
Hr. Keld Albrechtsen vil ikke forstå mig, og det kan være, jeg ikke kan forstå hr. Keld Albrechtsen, det opgiver jeg egentlig.
Selvfølgelig tæller alle stemmer, det har jeg jo stået og sagt.
Selvfølgelig tæller alle stemmer.
Problemet var bare, at stemmerne ikke blev talt, og det kan man jo granske lidt i. Man kan granske i hjerter og nyrer og alt muligt andet hos dem, der var involveret i Sikkerhedsrådet, men det er vi ikke. Vi håber at sidde i Sikkerhedsrådet i 2005 og 2006, vi arbejder på det, således at den aktivistiske udenrigspolitik, som hr. Niels Helveg Petersen også stod for, kan føres videre og komme ind i Sikkerhedsrådet med Danmark i 2005.
Så kan jeg forklare den slags ting.
Men jeg har ikke nogen speciel viden
Med hensyn til Israel og grundloven, Grønland og Færøerne agter regeringen som altid at respektere grundloven.
Til hr. Ole Sohn: Den kan vi også tage 117 gange, den kommer jo altid.
Det, der er tale om, er, at vi ønsker, at Israel og Palæstina kan leve side om side bag sikre grænser, altså at Israel får sikkerhed, og palæstinenserne får frihed og uafhængighed.
Det er derfor, vi lavede den vejviser til fred, som så også er blevet kvartettens, og som amerikanerne nu igen har bekendt sig til, og som de overdrog til parterne.
Jeg talte med den palæstinensiske udenrigsminister forleden dag, og jeg taler med israelerne, når jeg får mulighed for det, hvad jeg jo ikke har haft i dag, for at sikre, at den danske stemme med hensyn til tillidsopbyggende foranstaltninger, som bl.a. er, at man stopper bosættelsesaktiviteten, bliver hørt.
Der er også sket fremskridt.
De VAT-penge, altså de momspenge, som Israel har beholdt fra palæstinenserne, betales jo tilbage nu, så små fremskridt finder sted på trods af de meget, meget tragiske og triste ting, der også foregår.
Fremskridt er også sket på palæstinensisk side, det skal vi blive ved med.
Derimod er der ikke sket fremskridt i Irak, og jeg synes, vi skal holde de ting adskilt.
Ole Sohn (SF), 2003-03-19:
Jeg beklager, at udenrigsministeren misforstod mig før.
Jeg spurgte sådan set, synes jeg selv, ret enkelt, hvad begrundelsen har været for, at USA og Storbritannien har brugt så mange kræfter på at få en ny resolution, som de kunne gå i krig på, når det øjensynlig slet ikke har været nødvendigt.
Det er da lidt underligt.
En anden ting, som viser lidt af problemerne, er, når udenrigsministeren går herop og siger om mellemøstenkonflikten, at der må man sætte forhandlinger i gang med kvartetten.
Jamen det er jo lige nøjagtig det stik modsatte, man gør i forhold til Irak, hvis man vil bryde den resolution.
Burde konsekvensen ikke være ens for brud på resolutioner?
Ikke fordi jeg vil anbefale det, men den logiske konsekvens af udenrigsministerens og regeringens og USA's holdning burde jo være, at man bombede Israel.
De har brudt en resolution i 30 år, uden at der er sket noget.
I mellemtiden er de bare blevet dynget til med penge og flere våben, selv om de har brudt en resolution.
Et andet land, som bryder den, tildænges med et par bomber.
For en palæstinenser i en flygtningelejr kan jeg godt forstå, at man bliver frustreret og synes, at verdens ledere, USA med halehænget, bærer sig meget forskelligt ad, når man ser på de forskellige former for brud på resolutioner, der finder sted.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-19:
Jeg må indrømme, at udenrigsministeren stadig væk har et meget betydeligt forklaringsproblem, når han skal forsøge at argumentere for, at når et flertal i FN's Sikkerhedsråd, som ikke ønskede at godkende magtanvendelse, i virkeligheden er ugyldigt af alle mulige forskellige årsager, som ministeren så teoretiserer over, så var det, fordi man vidste, at Frankrig ville nedlægge veto.
Jeg hørte i Athen en vits om den mexicanske holdning.
Den mexicanske holdning var dikteret af det faktum, at Mexico ligger så fjernt fra Gud og så tæt på De Forenede Stater.
Det er da lige så godt et argument, som det, ministeren kommer med.
Mit spørgsmål er: Er det i virkeligheden ikke fløjtende ligegyldigt, for det er da stemmerne, der tæller?
Hvis jeg nu påstod, at Dansk Folkepartis stemmer ikke tæller med i en afstemning her i Folketinget, fordi de alligevel gør, som regeringen vil, så kunne ministeren da godt se, at det ville være en forrykt argumentation.
Men det er i virkeligheden den, ministeren bruger i forhold til FN.
Når det så er rigsfællesskabet, der går i krig, når det er Kongeriget Danmark, så må Grønland og Færøerne have ret
til at få indføjet i forslaget, hvis de ønsker det, at de ikke er omfattet af et politisk eller praktisk medansvar for en sådan krig.
Det må da være naturligt.
I lighed med det må der også her kunne stå, at denne folketingsbeslutning ikke omfatter Grønland og Færøerne.
I hvert fald hvis Grønland og Færøerne ikke ønsker at være med i krigen.
Det er jo ikke sikkert, at de to nationer ønsker at være med i det her.
Mogens Lykketoft (S), 2003-03-19:
Jeg vil bare sige, at udenrigsministeren i dagens løb ikke har overbevist mig om, at han mener sit forsvar for den beslutning, han lægger op til, også fordi den er i strid med alt, hvad udenrigsministeren forud har givet af indtryk.
Er sandheden ikke, at dette blev afgjort i statsministerens telefonsamtale med præsident Bush i fredags, hvor statsministeren lovede, at Danmark skulle gå i krig sammen med USA uden om FN?
Og synes udenrigsministeren ikke, at det er ejendommeligt, som også hr. Helveg var inde på, at vi nu står alene blandt EU-landene sammen med UK - ikke Holland, ikke Italien, ikke Spanien - med militære bidrag?
Vil udenrigsministeren næste gang sørge for, at det ikke først er den amerikanske præsident, der konfereres med, men de andre EU-lande og de danske politiske partier?
Villy Søvndal (SF), 2003-03-19:
Udenrigsministeren bekræftede i sit svar, at jeg havde stillet en del spørgsmål.
Og derfor kan jeg huske ordlyden så præcist, at jeg kan dem i søvne.
Hver gang jeg har spurgt statsministeren om noget, har han sagt, vi går efter en forankring i FN, og hver gang jeg har spurgt udenrigsministeren om noget, har han svaret, vi følger FN-sporet.
Og så synes jeg, det nærmer sig unødig trætte - undskyld mig - ikke at ville vedstå sig mummespillet på det her sene tidspunkt.
At insistere på i en debat, der følges af oplyste mennesker, at den krig, der starter om få timer, er forankret i FN eller følger FN-sporet, i en situation, hvor FN's generalsekretær advarer imod det, og hvor fire ud af Sikkerhedsrådets 15 medlemmer sagde ja til en krig, undskyld, men det nærmer sig fuldstændig unødig trætte, må jeg sige til udenrigsministeren. Den skal man længere ud på landet med.
Det er jo grunden til, at folk er vrede.
Det er grunden til, at 60 pct. af danskerne siger fra.
Det er så åbenbart, at den danske regering ved at lægge sig fuldstændig fladt for USA, bryder alle internationale spilleregler.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-03-19:
Mit første spørgsmål til udenrigsministeren er: Er det ikke rigtigt, at her i mandags i Sikkerhedsrådet forholdt det sig sådan, at tre permanente medlemmer plus omkring seks ikkepermanente medlemmer mente, at våbeninspektion ikke var udsigtsløs?
Og så er spørgsmålet videre jo ikke, hvad vi sagde og tænkte og mente i 1998.
Det spørgsmål, fornuftige danskere stiller sig selv i dag,
er selvfølgelig: Hvad er rigtigt at beslutte her i Folketinget i dag, få timer før krigen begynder?
Det Radikale Venstres holdning er, at det ikke er fornuftigt, at vi træffer den beslutning, at Danmark skal være med.
Og så vil jeg endelig spørge: Er ministeren ikke bekymret, gør det ikke indtryk på ministeren, at der iblandt EU-landene kun er to lande, Storbritannien og Danmark, som har valgt at stille militære bidrag?
Burde det ikke få regeringen til at tænke om?