Anna-Marie Hansen (S), 1998-01-21:
Det virker højst besynderligt, at nogle folketingsmedlemmer nu har fremsat et lovforslag om ophævelse af § 3 i den lov om kunstig befrugtning, der blev vedtaget sidst i maj 1997, altså mindre end 8 måneder efter, at et flertal her i Folketinget vedtog, at barnet i forbindelse med kunstig befrugtning sikres retten til en mor og far ved livets start.
Det vil jeg overhovedet ikke benægte, ligesom jeg heller ikke sætter spørgsmålstegn ved, at mange børn har en fortrinlig opvækst hos enlige.
Nej, loven om kunstig befrugtning handler for mig at se om behandling af barnløshed i det danske sundhedsvæsen.
I loven er der opstillet nogle regler, som også lovens titel jo henviser til, nemlig lægelig behandling, diagnostik og forskning i forbindelse med behandling for barnløshed.
Som en konsekvens af forplantningsteknologiens udvikling og muligheder findes en række etiske dilemmaer, som hele tiden skal indgå i overvejelserne om anvendelsen af nye tekniske muligheder for behandlingen.
Teknisk set
er sædinsemination en ganske enkel behandling både med partnersæd og donorsæd.
Problemet med donorsædinsemination skal ses i forbindelse med barnets rettigheder, i relation til, at barnets tilblivelseshistorie kompliceres af, at barnet som følge af den lovbestemte donoranonymitet er frataget alle muligheder for at få kendskab til 50 pct. af sine egne arveanlæg, altså frataget muligheden for at kende noget til sit biologiske ophav.
Det synes jeg er et problem, som kræver Folketingets bevågenhed set i relation til barnets identitetsudvikling m.v., og insemination er derfor ikke bare en ganske enkel behandling, som nogle ønsker at fremstille det.
I stedet for at forsøge at ændre den lov, der tilgodeser barnets rettigheder, jf. § 3, ville det have klædt forslagsstillerne til lovforslag nr. L 61 at tage fat på de mange store og grundlæggende problemer, der findes i relation til det bekymrende i, at danske mænds fertilitetsproblemer er stigende.
Lad mig minde om, at indførelsen af kunstig befrugtning i det danske sundhedsvæsen oprindelig har haft til hensigt at behandle folk, der var ufrivilligt barnløse af en medicinsk årsag, og i takt med udviklingen inden for forplantningsteknologien har indførelsen af de nye behandlingsformer haft til formål at forbedre behandlingen af ufrivillig barnløshed.
Det afgørende her var, at selve forplantningen blev udført uden for kvindens krop, men set i forhold til barnets tarv giver den behandling ingen problemer, fordi barnet her fortsat vil have mulighed for at kende sit biologiske ophav i modsætning til ved sædinsemination og ægdonation.
Ud over at fratage barnet muligheden for at kende sit biologiske ophav betyder ægdonationer også, at barnet ikke har arveanlæg fra den mor, som har båret barnet som foster og født barnet.
Disse for barnet temmelig komplicerede tilblivelsesmåder er lovfæstede i behandlingsmulighederne i det danske sundhedsvæsen, alt sammen med det formål at tilgodese ufrivilligt barnløse pars ønske om at blive forældre.
Kort sagt er sygdomsbegrebet udloddet til også at dække barnløshed som en sygdom og dette med alle de konsekvenser og etiske dilemmaer, som nye forplantningsteknologier har for barnets rettigheder.
Så vi har allerede i denne sammenhæng mere taget højde for de voksnes behov end for barnets behov.
Derfor synes jeg også, det er værd at prøve at tænke igennem, om man samtidig med en eventuel mulighed for retten til at få behandling for barnløshed ophævede anonymitetsbegrebet.
Det mener jeg er ved at ske, når man i lovforslag nr. L 61 argumenterer for enliges ret til behandling for barnløshed.
Enlige kvinder og kvinder i lesbiske parforhold mener jeg ikke kommer ind under den gruppe, der har behov for eller krav på at få behandling i sundhedsvæsenet for barnløshed.
Det at være enlig er jo ingen sygdom, lige så lidt som jeg tror at kvinder, der lever i lesbiske parforhold, betragter sig selv som behandlingskrævende eller ufrivilligt barnløse.
Dermed skal jeg personlig opfordre til, at vi fastholder barnets ret til en far og en mor i forbindelse med behandling i det danske sundhedsvæsen for ufrivillig barnløshed, medmindre som sagt der sker en ophævelse af donoranonymiteten, så vi kan rette op på noget af det, vi allerede har gjort for at mindske antallet af barnets rettigheder og for at give de voksne flere, set i forhold til alle de argumenter for retten til en mor og far, der er fremsat fra denne talerstol i forbindelse med behandlingen af myndighedsloven og i en række andre forbindelser.