runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Heimburger (KF), 2000-01-12:
Det Konservative Folkeparti er positivt indstillet over for forslaget om en udvidelse af frit valg-ordningen.
Vi ønsker at give forældrene de optimale valgmuligheder for pasning af deres børn, og derfor vil vi gerne tilbyde alle forældre et reelt valg mellem offentlige og private løsninger.
Derfor finder vi det heller ikke rimeligt, at frit valg-ordningen, som vi kender den i dag, kan blokeres af kommuner, der er imod ordningen.
Det er et valg, om det er kommunernes valgfrihed eller det er borgernes valgfrihed.
Vi mener rent faktisk, at borgernes valgfrihed må komme i første række, og derfor skal den enkelte familie gives ret til frit valg af børnepasningstilbud.
Det vil samtidig give de mange familier, som arbejder på andre tidspunkter end de normale arbejdstider, der dækkes af de offentlige daginstitutioner, en ekstra valgfrihed.
Vi kan også godt følge intentionerne i, at der gives mulighed for et persontilskud, således at familien også kan passe sit eget barn i ganske særlige situationer.
Vi mener, det kan give styrket valgfrihed, og vi vil gerne give den enkelte familie den mulighed for at være mere sammen med barnet i hjemmet.
Men vi vil samtidig gerne påpege, at der bør arbejdes med et samlet loft over det beløb, som kan modtages for egen pasning af ens barn eller flere af ens børn.
Hvordan dette loft skal udformes, vil vi drøfte i det videre udvalgsarbejde.
Samtidig vil vi understrege, at denne model med persontilskud skal styres meget kraftigt og, som det fremgår af forslaget, under hensyntagen til den kommunale økonomi.
Kommunerne skal således fortsat kunne bestemme det samlede ressourceforbrug, og derfor kan familierne kun modtage tilskud, såfremt de alternativt er blevet tilbudt en pasningsplads i daginstitutionerne.
Samlet set er vi positive over for lovforslaget, der skal give valgfrihed til familierne.
Thorkild Simonsen (S), 2000-01-12:
Ja, der er da nogle med anden etnisk oprindelse, der har en højere status i befolkningen, end andre har i al almindelighed, og det var nogle af dem, der blev nævnt før, og sådan vil det nok være fremover. Jeg takker for den oplysning, jeg får, og den tager jeg til efterretning, angående hvad der er sagt i 1997.
Men min holdning som indenrigsminister er altid at bedømme situationen, som den er her og nu og forventes at blive i den kommende tid, og på den måde arbejder jeg, og jeg vil ikke komme med nogen erklæring om det ene eller det andet, og jeg er heller ikke blevet bedt om at komme med en, så det vil jeg altså ikke svare bedre på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-12:
Jamen nu breder forvirringen sig.
Altså, så vidt jeg kunne forstå, fik hr. Søren Søndergaard ret i eller tog det i hvert fald som udgangspunkt, at regeringen ikke har en politik om, at Danmark ikke må udvikle sig til et multietnisk samfund, og nu tager indenrigsministeren så min oplysning om, at statsministeren har sagt, at Danmark ikke skal være et multietnisk samfund, til efterretning.
Så bliver jeg nødt til at spørge indenrigsministeren:
Hvad er regeringens politik?
Er regeringens politik, at man ikke ønsker Danmark omdannet til et multietnisk samfund, eller er regeringens politik, at det sker såmænd nok i løbet af nogle år og det tager vi så bare til efterretning?
Når jeg kigger rundt i verden, har jeg meget svært ved at finde positive multietniske samfund, der fungerer godt og stabilt og trygt for borgerne, men det kan være, at indenrigsministeren har en anden opfattelse af det spørgsmål.
Og vi bliver nødt til at have et svar på det her i betragtning af, at man altså fra Indenrigsministeriets side understøtter et arrangement - man gjorde det også sidste år - som har det formål at skabe grundlaget for et multietnisk samfund i Danmark.
Thorkild Simonsen (S), 2000-01-12:
Jamen jeg synes, hr. Kristian Thulesen Dahl gør, hvad han kan for at bidrage til frygten for folk, der har en anden etnisk baggrund end den, vi to har, så vidt jeg ved.
Det synes jeg er ubehageligt, og jeg synes, det er helt klart som også sagt
for øjeblikke siden, at folk, der bor her i landet - med lov til at bo her i landet, med dansk statsborgerskab, men med en anden etnisk baggrund - har lov til at få børn som alle andre, og derfor vil der blive flere.
Jamen hvordan skulle man forbyde det?
En regering kan da ikke forbyde, at folk må få børn.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-12:
»Finder ministeren det i overensstemmelse med det danske kristne kulturgrundlag, at der på konferencen om »Kompetence, læring og udvikling«, arrangeret af Nævnet for Etnisk Ligestilling med støtte fra Indenrigsministeriet, ikke serveres svinekød i forbindelse med konferencens buffet?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til indbydelsen til konferencen, der er sendt til Folketingets medlemmer.
Jeg bliver nødt til - og jeg håber selvfølgelig, indenrigsministeren kan acceptere det - at tage fat på det, indenrigsministeren siger her til slut.
Jeg stillede et meget konkret spørgsmål til indenrigsministeren: om regeringen mener, det ikke er godt, at vi får et multietnisk samfund i Danmark, og vi derfor skal gøre, hvad vi kan for at undgå det, eller om vi bare skal tage til efterretning, at det kommer i løbet af nogle år, og det er derfor, man laver en konference som den her.
Jeg kan forstå, at det er meget svært at få et svar, men jeg må forstå indenrigsministerens svar derhen - hvis ikke jeg hører andet - at regeringens politik er, at Danmark bliver et multietnisk samfund og det tager så bare nogle år og det må vi bare tage til efterretning.
Dansk Folkeparti er bestemt meget utrygt ved, at regeringen har den linje. Det spørgsmål, som så rejses her, er meget konkret i forbindelse med konferencen.
Det fremgår nemlig, at man ved den buffet, der serveres, ikke serverer svinekød.
Hvis det drejer sig om, at man skal integrere udlændinge i det danske samfund, hvad er ideen så med, at man specifikt gør opmærksom på, at der ikke serveres svinekød.
Jeg må så spørge: Ved indenrigsministeren, om det kød, der så serveres, er halalslagtet?
Har man sikret, at det helt igennem går efter muslimske skikke og ikke efter traditionelle danske skikke?
Nej, det er ikke indenrigsministeren, der afholder konferencen, men det er indenrigsministeren, der betaler gildet.
Og indenrigsministeren har også tidligere sagt her i dag, at der kommer flere og flere fremmede, flere og flere med anden etnisk baggrund end dansk, til det danske samfund og det er bare en udvikling, vi skal tage til efterretning.
Hvordan kan man så tolke det anderledes, end at regeringens politik er, at Danmark omdannes til et multietnisk samfund, og at det bare er et spørgsmål om, hvor mange år der går i forhold til, hvilken procentsats man siger der skal til, for at man har et multietnisk samfund.
Så vil jeg gerne spørge indenrigsministeren med hensyn til det spørgsmål om svinekød, vi har at gøre med her
Hvad er den højere visdom i, at man specifikt gør opmærksom på, at man ikke serverer en af de retter, en af de spiser, som vi ellers spiser ofte her i Danmark?
Hvad er den højere mening i det, andet end at det er for at tage hensyn til den muslimske deltagelse i konferencen?
Derfor er mit spørgsmål, som indenrigsministeren også må kunne besvare: Er det så sikret, at det kød, der serveres, også er halalslagtet, så man har taget alle de hensyn, som
man skal, for at det ikke er de danskere, der møder frem, der tages hensyn til, men de fremmede, der deltager i konferencen?
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-12:
Jeg vil bare bede ministeren bekræfte, at det ikke er alle svin, det er værd at sætte tænderne i.
Thorkild Simonsen (S), 2000-01-12:
Jeg synes ikke, det er den største visdom fra dette nævns side at meddele på forhånd, at man ikke kan få en frikadelle.
Det vil jeg da gerne sige.
Men jeg har ikke været med til at lave menuen, så det ved jeg ikke.
Men jeg synes, frikadeller er udmærkede, hvad enten jeg er kristen eller ej.
Så vi kan måske opfordre nævnet til at servere dem.
Der kunne jo være nogle, der godt kunne lide en dansk frikadelle af svinekød.
Det kunne da godt tænkes.
Og det med, hvordan det er slagtet, går jeg aldrig op i, for at sige det ligeud.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-12:
Selvfølgelig kan man godt forsøge at latterliggøre
sådan noget som det her, men indenrigsministeren må jo bare være bekendt med, at det er et spørgsmål om, at lige så stille og roligt tilpasser det danske samfund sig de fremmedes præmisser, som kommer hertil, i stedet for at vi bevarer de måder, vi har været vant til at leve på i det danske samfund.
Det sker ud fra en eller anden tanke om, at vi er så tolerante over for dem, som kommer, dem, som vi inviterer til bl.a. sådan en konference som den her.
Derfor er jeg da glad for indenrigsministerens seneste bemærkning
, hvis jeg kan forstå den sådan, at han faktisk tager afstand fra det her punkt i konferencen.
Det er altså ikke latterligt at stille det her spørgsmål, men det er latterligt, at man ikke vil servere svinekød ved en konference, der - må jeg gå ud fra - henvender sig til alle i det danske samfund, altså hvis den gør det og ikke bare er for de fremmede, der er kommet her til landet.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-01-12:
Jeg må da sige - selvfølgelig i fuld enighed med min kollega hr. Kristian Thulesen Dahl - at jeg synes, at ministeren forsøger at latterliggøre og bagatellisere det her.
Det har jo ikke spor at gøre med, om man nu ikke kan få den ene eller den anden ret ved en buffet.
Altså, det har jo ikke spor at gøre med det, som ministeren siger: at han kunne da også godt tænke sig en frikadelle.
Og jeg synes også, at jeg ligesom kunne fornemme på indenrigsministerens besvarelse, at den måde, det her var skrevet på, måske ikke var sådan særlig hensigtsmæssig: Buffet: Der serveres ikke svinekød - punktum!
Nej, det gør der selvfølgelig ikke, når det drejer sig om det multietniske samfund, og det får mig til endnu en gang at spørge ministeren, om han ikke synes, at det er et typisk tegn på, hvad det danske samfund er ved at udvikle sig til.
Og jeg vil sige til indenrigsministeren: Lad være med at bagatellisere det, lad være med at forsøge at latterliggøre det, for det er emnet faktisk alt for alvorligt til.
Thorkild Simonsen (S), 2000-01-12:
Jamen jeg er ikke enig i - hvis det er den holdning, man mener, man har fået ved at læse biskop Kjeld Holms indbydelse - at vi i tolerance ikke skal stå for, hvad vi selv tror på.
Det er slet ikke min holdning.
Slet ikke.
Det vil jeg gerne sige.
Det var ikke for at latterliggøre det, at jeg sagde det.
Man kunne da efter min mening udmærket servere svinekød for nogle af deltagerne derude, selvfølgelig under hensyntagen til, at der er nogle, der ikke vil spise det: jøder, muslimer og lignende.
Det er jeg med på.
Men det andet er ikke en holdning, jeg har.
Det er en holdning, Nævnet for Etnisk Ligestilling tilsyneladende efter spørgernes mening har.
Jeg har ikke sagt - for så nøje har jeg ikke læst det hele - at det skulle være gennemsyret af en sådan holdning.
Det har jeg ikke.
Men det er ikke min holdning.
Karen J. Klint (S), 2000-01-12:
Titlen på L 104 kunne antyde, at der er tale om ændring af indholdet i en tidligere lov.
Denne ændring er i dette tilfælde til at overskue, for det handler alene om at udsætte en frist for, hvornår loven skal tages op.
Hvorfor så udsætte denne frist, når det endda handler om en lov, ingen sådan rigtig har taget til sig?
Hvorfor så ikke bare afskaffe loven?
Det ville jo ikke skade nogen.
Når vi i den socialdemokratiske gruppe kan gå ind for en fristforlængelse, er det, fordi vi ønsker at bruge tiden til en mere aktiv vurdering af, hvordan forskellige behandlingstilbud til misbrugere kan få mere gennemslagskraft i amterne og over for de pågældende selv, herunder også en grundig drøftelse af anvendelsen af eventuel magt i behandlingen over for denne målgruppe.
Det har Folketinget jo med held gjort over for andre borgergrupper, sidst med loven om magtanvendelse og øget retssikkerhed for borgere, der får tilbud i boliger efter serviceloven.
Socialudvalget har lige været i Norge for at få indblik i deres lovgivning om magtanvendelse for at påbegynde eller færdiggøre en behandling.
Jeg tror ikke, vi skal kopiere deres lovgivning, men mulighederne for at få succes med behandlingen herhjemme står ofte til kritik, så vi skal have en ny drøftelse af, hvordan vi gør det, også om magt og retssikkerhed i forhold til misbrugerne.
Men vi kan ikke tale om magt uden samtidig at tale om etik og kvalitet i behandlingen og om retsstillingen både i forhold til det at få et tilbud og i forhold til klageadgang.
I retsstillingen må også høre en forpligtelse til, at der så reelt er et tilstrækkeligt antal kvalificerede pladser til rådighed.
Uanset om vi vil det eller ej, kommer debatten også til at handle om det ufødte barns beskyttelse mod skader forvoldt
af moderens misbrug
I denne debat bliver det for snævert kun at tale om stofmisbrugere, for der er ingen tvivl om, at alkoholmisbrug skader mere og skader flere børn end narkotika.
Så lad os bruge den forlængede tidsfrist til konstruktivt at tale om problemerne og til at få en bred og åben debat om, hvordan vi kan gennemføre flere behandlingstilbud succesfuldt, herunder også til at drøfte fordele og ulemper ved anvendelse af tvang i helt specielle situationer og drøfte de betingelser, der i andre lande åbner for adgang til tvang, samt drøfte den øgede retssikkerhed, gruppen så i givet fald vil skulle have.
Med det som mål støtter den socialdemokratiske gruppe lovforslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-01-12:
Efter vores opfattelse er det rigtigt, at der blandt forskellige tilbud af behandling gives mulighed for at kunne indgå en aftale om fastholdelse i behandlingen, men jeg vil gerne appellere til ministeren om, at vi samtidig også får loven strammet op, sådan så vi sikrer, at loven bliver gjort mere anvendelig, at den bliver mere præcis, så vi skaber mulighed for, at det her reelt bliver brugt til noget.
Og der håber jeg, at vi i forbindelse med udvalgsbehandlingen af det her lovforslag kan gå ind i en god debat og diskussion om, hvordan vi nu efter så lang tid, hvor vi har haft de her muligheder, også kan sikre, at det reelt bliver til noget i praksis.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi også målretter indsatsen mod gravide misbrugere.
Her har vi en gruppe, som jo er særlig udsat, men som vel egentlig også må være særlig motiveret til at gå ind i en behandlingsform.
Derfor håber jeg, at vi, bl.a. inspireret af erfaringerne fra Norge, som også den tidligere ordfører var inde på, kan få noget mere konkret sat i værk på det her område. For mig at se drejer det sig om at give et tilbud til borgere, der er ude i stofmisbrug, give nogle valgmuligheder for at hjælpe disse mennesker ud af den skrækkelige situation, de er i, og derfor håber vi fra Venstres side, at loven vil blive brugt, og dermed støtter vi forslaget.
Jens Heimburger (KF), 2000-01-12:
Vi står med dette lovforslag i en lidt særpræget situation: Folketinget har vedtaget en lov, som ikke anvendes i de amter, som har det daglige ansvar for behandling af misbrugerne.
Kan vi i samfundet blot lade stå til, må vi spørge, og kan vi lovgive os ud af det, er jo så det næste spørgsmål.
Vi må i hvert fald starte med at sige, at vi ikke vil lade stå til.
Derfor støtter vi forsættelsen af denne lov.
Vi mener, det er vigtigt, at der er denne her mulighed for tilbageholdelse af stofmisbrugere i behandling, og vi vil fortsat give amterne mulighed for at bruge disse kontrakter, og vi håber som sagt, at de vil blive taget i anvendelse.
Men ud over håbet om øget brug af frivillig tvang vil vi meget gerne fremme forslag, som går endnu videre.
Folketingets Socialudvalg, som andre har nævnt, har jo netop været i Norge på en studietur, og hvis vi skal have noget for skatteborgernes penge, jamen så synes jeg bl.a., vi skulle overveje at bruge nogle af de metoder, man bruger i Norge, og her er der altså mulighed for, at man over for gravide misbrugere er langt mere konsekvent, end fortsættelsen af denne lov lægger op til.
Vi vil derfor anbefale regeringen at arbejde videre med forslaget, som giver mulighed for tvungen behandling af gravide misbrugere, også uden forudgående samtykke i helt særlige tilfælde.
Og måske skulle vi starte med at kræve, at alle amterne benytter den lovgivning, som findes i dette forslag.
Vi støtter forslaget fra socialministeren, men vil altså gerne drøfte, hvordan vi kan komme videre.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-12:
Jeg vil gerne stille to spørgsmål til den konservative ordfører.
Og det første er, om han synes, at det er konservativ politik, at folk skal have penge af det offentlige for at passe deres egne børn.
Det er den ene ting. Den anden ting er, at Det Konservative Folkeparti altså er positivt indstillet over for det her forslag, men hvad betyder det - det er også et spørgsmål - med hensyn til integrationen af de fremmedsprogede?
Jeg tror, det politisk korrekte er at kalde dem tosprogede.
Men vil de fremmedsprogede ikke begynde at passe deres børn derhjemme, for så får de pludselig et nyt tilskud fra det offentlige, i stedet for at de som nu er begyndt at sende deres børn hen i institutionerne, hvor de lærer dansk, og integrationsprocessen derfor er kommet i gang? Er det ikke, hvis man skal se helt kortsigtet og politisk, skal man sige realistisk på det, nu et meget væsentligt hovedelement?
Eva Kjer Hansen (V), 2000-01-12:
Fra Venstres side er vi ret skeptiske over for det her forslag.
Vi har svært ved at se, hvorfor der overhovedet skulle lovgives om etablering af ældreråd i amterne.
Det er jo helt fint, at der er en række amtslige ældreråd, som er etableret på frivillig basis.
Det er de steder, hvor man har ønsket at lave sådan et samarbejde, og der er jo fri mulighed for at gøre det.
Det har man gjort i 10 amter, og skulle der i de øvrige også være ønske om det, jamen så er der jo ingen hindringer for, at man sagtens kan gøre det.
Jeg synes ikke, det er nødvendigt at påtvinge en bureaukratisk opbygget organisation.
Det mener vi ikke der overhovedet er behov for.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-12:
Jeg ved godt, hvad der er Det Konservative Folkepartis politik.
Det fortalte daværende finansminister Palle Simonsen mig, da jeg interviewede ham i Finansministeriet som journalist, og jeg var ved at falde ned af stolen dengang.
Han svarede på mit spørgsmål, at børnepasning helt klart er en offentlig opgave.
Det er Det Konservative Folkepartis politik.
Det er naturligvis ikke konservativ politik, det ved enhver, det er fuldstændig vanvittigt.
Men tilbage til det mere konkrete spørgsmål, som jeg ikke synes jeg fik et ordentligt svar på.
Institutioner er jo ikke noget, som er særlig positivt set med borgerlige øjne, men i en integrationssammenhæng er det det vel egentlig, hvis vi skal være ærlige.
Med hensyn til de tyrkiske børn, de pakistanske børn, og de andre børn med en helt fremmed baggrund, også sprogligt, som jo indtil i hvert fald for nogle år siden meget typisk mødte op i 1. klasse og ikke kunne et ord dansk, er der er sket en positiv ændring, og det er, fordi de i højere grad er kommet i institutionerne.
Og hvis man gennemfører det her forslag, vil det så ikke gå den gale vej? Det er egentlig også et spørgsmål til forslagsstillerne, til Venstre.
Er det ikke noget, man helt har overset?
Eva Kjer Hansen (V), 2000-01-12:
Jeg havde naturligvis håbet, at de forskellige ordførere også have nærlæst bemærkningerne til lovforslaget, for der er jo ingen grund til at være skeptisk over for økonomien i det.
Som det klart fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er det fortsat kommunen, der selv kan bestemme, hvor mange pasningspladser den ønsker at stille til rådighed, og dermed bevarer kommunerne den økonomiske styringsmulighed.
Det er jo først i det øjeblik, hvor der er tildelt en plads, at familierne selv skal kunne bestemme, hvad det er for en pasningsordning, de ønsker at gøre brug af.
Jeg kan yderligere tilføje, som det også fremgår af bemærkningerne, at de kommuner, som har indført friere valg på døgninstitutionsområdet, ikke har oplevet udgiftsstigninger som følge deraf; det fremgår af rapporten »Friere valg på de kommunale serviceområder«, som kom i forsommeren. Så kommunerne bevarer den økonomiske styring, og det er selvfølgelig vigtigt, men de familier, der ønsker en anden pasningsordning, skal have mulighed for det.
Karen Jespersen (V), 2000-01-12:
Jeg synes, de erfaringer, jeg hører om, når jeg kommer rundt i landet, er altovervejende positive.
Ældrerådene har været gode til at rådgive kommunerne, når det drejer sig om det sociale område og også andre områder - trafik, kulturelle aktiviteter og andet - og har været gode til at sætte aktiviteter for ældre borgere i kommunerne i værk.
Jeg er også jævnlig stødt på et ønske fra ældre, ikke mindst aktive ældre i ældrerådene, om at få oprettet ældreråd
i amterne.
Mit svar til de ældre har for det første været, at jeg synes, de skulle prøve at sørge for selv at få lavet sig et ældreråd i amterne. For det andet at jeg ikke synes, det var et anliggende for en socialminister, fordi de opgaver, der ligger i amterne, ikke er sociale anliggender.
Det er jo først og fremmest sygehus-, trafik- og planlægningsopgaver. Men der er jo i hvert fald så sket det, hvad enten det så skyldes mine gode råd eller ej - det tror jeg nu såmænd ikke det gør - at der jo er ved at være ældreråd i ganske mange amter.
Jeg tror det sidste tal, jeg har hørt, er i ti amter, og at flere er på vej.
Jeg synes, at forslaget her er en god anledning til at få lavet en status over ældreråd i amter.
Jeg kan ikke støtte forslaget, fordi jeg stadig væk ikke er sikker på, det er rigtigt at lovgive om det.
Jeg er jo som sagt bestemt heller ikke sikker på, at hvis man lovgav, skulle det ligge i Socialministeriets regi.
Jeg synes bestemt, det er en god anledning til at lave en status over ældrerådene.
Hvor mange er der?
Hvor er de?
Hvordan fungerer de?
Hvilke emner beskæftiger de sig med?
Har de opbakning fra amterne?
Hvordan er de sammensat?
Er det på samme måde overalt?
De er jo så udpeget, for
de kan af gode grunde ikke selv holde direkte valg til ældrerådene i amterne, men man kunne så diskutere, hvordan det i givet fald skal være. Så nej til forslaget, som det ser ud her, men bestemt ja til at bruge det her som en anledning til at få et overblik over nytten af amtsældrerådene, over, hvordan det egentlig fungerer frivilligt, og over, om vi kan være behjælpelig, eller hvad der egentlig skal til.
Grete Schødts (S), 2000-01-12:
Oprettelse af amtsældreråd har udviklet sig.
Vi har kunnet konstatere, at græsrødderne faktisk selv har etableret deres amtsældreråd.
I ikke mindre end 12 amter ud af 14 mulige er der nu ældreråd, så man må sige, at græsrødderne faktisk har gjort det ganske godt. Så kan man jo stille det spørgsmål: Hvorfor skal vi så egentlig lovgive på det her område?
Sammenslutningen af ældreråd har foreslået os, at vi sammen tager en dialog om oprettelse af amtsældrerådene, inden vi griber til lovgivning, og det vil vi i Socialdemokratiet meget gerne være med til.
Tanken om amtsældreråd er god.
Den er vi positive over for, men jeg vil godt sætte et spørgsmålstegn ved det, der står i beslutningsforslaget.
Er det nu også den rigtige løsning, at man i det enkelte kommunale ældreråd af sin midte skal udpege repræsentanter til amtsældrerådet?
På Fyn har vi 32 kommuner.
Det mener jeg lyder lidt vanvittigt.
Men lad os tage snakken, lad os gå i dialog. Vi går positivt til udvalgsarbejdet.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-12:
Jeg vil godt takke ministeren, fordi han dementerede påstanden om, at regeringen skulle have en politik om, at Danmark ikke skulle kunne udvikle sig til et multietnisk samfund.
Det er jo ikke noget, regeringen skal blande sig i.
Det går jeg ikke ud fra at regeringen vil begynde at blande sig i.
Så jeg er meget tilfreds med, at ministeren dementerer den påstand. Så vil jeg bare bede ministeren bekræfte, at den næste regents søn, såfremt vedkommende regent får en sådan, kan være af multietnisk oprindelse, kan være af anden etnisk baggrund end dansk, da der jo ikke er forbud mod, at folk fra det danske kongehus kan gifte sig med folk uden for dette lands grænser og med anden etnisk oprindelse end dansk.