Søren Kolstrup (EL), 2001-05-17:
Der var én bemærkning fra hr. Arne Melchiors side - jeg ved ikke, om det var tilsigtet eller utilsigtet - som ramte ind i kernen i det her forslag, hvor man griber om det dybestliggende motiv, nemlig at der er så mange forskellige, der sidder og træffer beslutninger om hovedstadsområdets trafik, og derfor kan der være behov for, at vi somme tider hæver blikket lidt og ser, hvad det egentlig er, der sker, og om vi ikke skulle prøve at drøfte nogle mere samlede løsninger.
I 1930 besluttede man i den gamle Rigsdag at lave en S-togsløsning.
Den var efter datidens forhold fuldstændig vild og blodig.
Økonomisk uansvarlig forstået på den måde, at den var uansvarlig, hvis man tænkte sig, at den skulle gennemføres tjuhej.
Man havde trænet op igennem 1920'erne, men Rigsdagen besluttede faktisk et basisnet for hovedstaden.
Tankegangen i det her forslag er, at man ikke får løst hovedstadsområdets trafik, medmindre om ikke Rigsdagen så Folketinget træffer nogle overordnede beslutninger, for ellers vil der være tale om klatkage, og der vil være tale om ideer, som er indbyrdes modstridende.
Tankegangen i det her forslag er, at man skal have en kombination af de optimale regionaltogsløsninger og S-togsløsninger, på tredje niveau kombinationen letbane/sporvej, som igen er kombineret med bus.
Hvad enten man er enig eller uenig i metroløsningen, så vil den ikke løse pendlernes problemer.
Det vil derimod være den her kombination letbane og sporvogn, som vi anbefaler, eller hvis man ikke kan tåle den, må man så drøfte busser i egentlige busbaner.
Men hvorfor forholde sig til discountløsningerne, hvis man kan få noget, der er bedre?
Så meget om grundideen bag det.
Så skal jeg sige til de enkelte forslag, at vel er det da meget voldsomt, og det koster tilsyneladende utrolig meget, men nu kan man jo diskutere, hvilke år det skal indtræffe.
Hvis man ser på de enkeltstående forslag, har det ikke været tilstræbt at finde de dyreste løsninger, men en kombination mellem de optimale løsninger og så de billigste løsninger.
Det er derfor, vi f.eks. peger på kombinationen af sporvogn og letbane.
Det er da fuldstændig rigtigt, at man umiddelbart kan få meget mere for pengene via en busløsning, men så er det til gengæld ikke den optimale løsning.
Vi er gået langt uden om enhver form, hvor man graver tog ned i tunneler.
Vi har hele tiden anbefalet den billigste løsning.
Men det er klart, at omkostningen også er, at man kommer til at reducere biltrafikken, og dér mener vi: Godt for det!
Den socialdemokratiske ordfører afviste hurtigt forslaget med, at det skal henvises til det rette forhandlingsbord. Vi finder, det er vigtigt, at man også har en sådan drøftelse i Folketingssalen, og vores kerneargument er at minde om behovet for en samlet drøftelse af de her forhold, behovet for en samlet plan for hovedstadsområdet.
Venstre og De Konservative afviser forslaget under henvisning til synspunktet om bilismen, at der står noget negativt om biler og motorveje.
Man kunne jo også have tænkt sig, at de havde sagt, at det er interessant at få en drøftelse af, hvordan vi får et så effektivt kollektivt transportsystem som muligt, for der er jo tilsyneladende ikke nogen uenighed om, at man skal tilstræbe den højeste grad af fremkommelighed.
Til den ende skal jeg takke Socialistisk Folkeparti for forståelsen for forslaget og intentionerne bag det.
Jeg kan forstå, at vi har et uafklaret mellemværende, som jeg godt vil kommentere, og det er spørgsmålet om det femte spor. Også Enhedslisten vil meget gerne både det femte spor og en regionaltogsløsning til Køge med henblik på en senere udbygget løsning.
Hvis det er sådan, at man ikke har kræfter til at give sig i kast med en Køgeløsning, og det tror vi sådan set der kan være en risiko for at man ikke har, så er det nødvendigt med et femte spor.
Det har fru Margrete Auken fuldstændig ret i.
Hvis det stod ideelt til os, så ville vi gerne have det hele.
Der har vi så prøvet at træffe et valg.
Vi har trods alt ikke ønsket det hele, selv om det nærmest lød sådan på trafikministeren.
Vi har trods alt truffet et valg set ud fra ministerens synspunkt.
Jo, det er da klart, at ethvert parti har behov for at markere sig, men hvis der havde været en lidt positiv tilgang til det, så kunne man egentlig sige, at her var en lejlighed til at se på, i hvilket omfang der er behov for, at vi fra statslig side og fra Folketingets side drøfter de her forhold.
Vores påstand er, at det er der.
Man gjorde det i 1930'erne, man kan gøre det i det her århundrede.
Vores påstand er, at når det er lykkedes i nogle europæiske storbyer at lave et godt kollektivt trafiksystem, så er det, fordi man fra centralt hold enten har grebet ind med midler eller med planlægning.
Hvorfor er det lykkedes at etablere en effektiv sporvognsdrift i nogle tyske byer?
Det er, fordi man har haft et ordentligt statsligt refusionssystem.
Og et af motiverne bag det her forslag er at få foretaget en sådan drøftelse.
Det blev så ikke ved denne lejlighed, vi fik fremmet den tankegang.
Vores påstand er fortsat, at hvis man vil det godt for hovedstadsområdet, så bør vi diskutere, hvordan de her niveauer passer sammen.
Og stadig væk: Hvis vi skal have en egentlig pendlerløsning, så må vi være bevidste om, at uanset om metroen kommer til at fungere godt eller skidt, så er det nødvendigt at få regionaltog til at spille utrolig effektivt sammen med letbane/sporvognsløsninger og med busløsninger. Og så ikke et ord om S-tog til Roskilde!