Jann Sjursen (KRF), 2003-04-29:
Der er meget, der kan true fred og stabilitet i denne verden, og vi har alle en forpligtelse til også som nationer at imødegå disse trusler. Jeg tror sådan set ikke, det først og fremmest er de militære trusler i denne verden, der er de største i forhold til at sikre fred og stabilitet; nød og elendighed er en væsentlig grobund for konflikter verden over.
Jeg synes måske, det er på sin plads i en debat om missilskjold eller ikke - og ikke mindst i lyset af de milliarder af kroner, som amerikanerne er villige til at bruge på det projekt - at fremhæve, at ville man bruge lige så mange penge på at afhjælpe nød og elendighed og forebygge konflikter rundtomkring i verden i form af bistand, ja, så var dette måske i langt højere grad en mere farbar vej til at sikre fred og stabilitet på verdensplan.
Vi har i Folketinget haft flere debatter om såvel NMD som MD, som missilskjoldprojektet jo nu er blevet til.
Kristeligt Folkeparti har ved disse debatter klart givet udtryk for betænkeligheder ved de amerikanske missilforsvarsprojekter i de forskellige udgaver, vi har set dem i, om end vi selvfølgelig klart deler de bekymringer, som
også USA kan have i forhold til nye trusler, som vi ser dem i dag.
De betænkeligheder, som vi har givet udtryk for i forhold til missilskjoldet, har været, at vi for det første er bekymrede for, at det kunne igangsætte et nyt rustningskapløb.
Det gælder ikke mindst i forhold til de implikationer, et missilskjoldprojekt ville have i forhold
til Rusland og Kina.
Ser man på den seneste udvikling, også efter den amerikanske opsigelse af ABM-traktaten, må man imidlertid sige, at i forhold til Rusland synes forholdet at være endog særdeles gunstigt, også i forhold til, at man kan videreføre de intentioner, der i sin tid var bag ABM-traktaten fra 1972.
I forhold til Kina er retorikken stadig kraftig, om end det efter Kristeligt Folkepartis opfattelse ikke er sådan, at missilskjoldprojektet, som vi ser det i dag, for alvor vil betyde et nyt rustningskapløb, eller at Kina måtte iværksætte nye foranstaltninger som følge af et realiseret missilskjoldprojekt.
Det andet, som har været betænkeligt for Kristeligt Folkeparti,
har været, at det i lang tid har kunnet se ud, som om Bushadministrationen var villig til ensidigt at bryde ABM-traktaten og gå enegang, sådan som vi også har set det på andre områder i forhold til den internationale strafferetsdomstol, i forhold til Kyotoaftalen osv.
Det blev ikke tilfældet.
Det tredje og fjerde punkt, som har kaldt på betænkeligheder hos Kristeligt Folkeparti, er de enorme økonomiske ressourcer, som amerikanerne vil anvende på missilskjoldprojektet, og om det overhovedet teknologisk er muligt at gennemføre projektet.
Uanset de to sidste elementer er der jo ingen tvivl om, at amerikanerne er fast besluttet på at gennemføre missilskjoldprojektet, og derfor må vi sige, at det nu koncentrerer sig om den del af den danske beslutningsproces, som vedrører spørgsmålet om, hvorvidt Danmark skal efterkomme den amerikanske anmodning om at opgradere Thuleradaren.
Jeg vil godt sige, at det spørgsmål for Kristeligt Folkeparti står og falder med den grønlandske stillingtagen.
Hvis Grønland på baggrund af det arbejde - og det vil vi godt kvittere for - som er udført både fra dansk og grønlandsk side, vil bifalde en dansk positiv besvarelse af den amerikanske anmodning
vil vi også gøre det fra Kristeligt Folkepartis side, idet vi i dag ikke har de principielle betænkeligheder i forhold til et brud på ABM-traktaten og i forhold til et nyt rustningskapløb, som vi tidligere har givet udtryk for.
Den grønlandske stillingtagen vil være afgørende for os.
Men som sagt, hvis vi skulle vurdere det isoleret set, ville vi svare positivt i dag, men vi vil godt sige, at hvis grønlænderne siger nej, vil vores svar altså også være nej.
Vi er glade for, at det er lykkedes at forhandle nye aftaleudkast på plads, for så vidt angår forsvarsaftalen af 1951.
Vi forstår fuldt ud det grønlandske ønske om, at den aftale bliver moderniseret.
Den er i bogstaveligste forstand et levn fra fortiden med dens omtale af Grønland.
Grønland bør i dag også på det udenrigspolitiske område, så langt som det nu kan lade sig gøre inden for de konstitutionelle rammer, være en ligeværdig partner.
Derfor bifalder vi også, at man er gået videre i forhold til at formulere en principerklæring.
Med disse bemærkninger og formanden, der nu står op, må jeg konkludere, at vi fra Kristeligt Folkepartis side er positive over for den amerikanske anmodning, men at vores stillingtagen vil afhænge endeligt af, hvilket svar Grønland kommer med i denne sammenhæng.