runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Jeg er jo bare nødt til sige – selv om jeg ved, det er at gentage mig selv – hvad virkeligheden er, nemlig at der bliver lagt flere penge ud til kommunerne.
Det gælder jo også på socialområdet.
Derfor kan fru Lise von Seelen gentage ordet nedskæring gang på gang på gang, men det ændrer bare ikke ved, at der er lagt flere ressourcer ud til kommunerne.
De ressourcer, der var derude, inden man begyndte sammenlægningen,
er jo blevet der.
Så der er ikke taget penge ud af det kommunale system.
Det accepterer KL også, og det er også derfor, de ikke beder om en genforhandling.
Så jeg synes, at i stedet for at have mistillid – hvilket jeg synes det er – til det kommunale selvstyre, skulle man acceptere, at pengene er blevet derude, at der kommer endnu flere i forbindelse med den her finanslov, og så lade kommunalpolitikerne prioritere.
Lise von Seelen (S), 2006-09-07:
Jeg har forstået, at partiet Venstre synes, at man i det kommunale selvstyre selv skal have lov at bestemme, hvor man skal skære ned i den offentlige service.
Det kan jeg godt se.
Og jeg kan også godt se, at den nedskæring betyder, at vi faktisk har 35.000 børn, der vokser op i fattige kår.
Hvis den her grønthøstermetode fortsætter, hvor kommunerne stadig væk skal lave indhug i velfærdsydelserne til de mest sårbare, vil vi altså få flere børn, der har det ligesom ham, der til spørgsmålet om, om det ikke er det med pengene, der er det værste, svarer: Næh, det værste er, at jeg ikke har nogen cykel, og når vi skal have politiet på skolen til at lære os at gebærde os godt i trafikken, så står jeg som den eneste uden cykel. Hvordan vil hr. Peter Christensen sikre, at de børn, der er så sårbare, kommer til at høre til og høre med i vores samfund, når kommunerne skal skære på de helt nære borgerydelser til de mest udsatte familier?
For det er det, de gør lige nu.
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Bestemt ikke.
Jeg mener, at vi har nogle dygtige kommunalpolitikere.
Som jeg har sagt allerede mange gange, er de i en svær proces nu, men det ændrer jo ikke ved, at vi – modsat Socialdemokratiet – ikke vil opsige det kommunale selvstyre.
Vi laver rammeaftaler, der betyder, at vi lægger flere penge ud til kommunerne, men så er det jo lokalpolitikerne, der må lave den prioritering, og man prioriterer jo forskelligt i kommunerne.
Havde man prioriteret ens, ville sammenlægningen jo heller ikke have været særlig svær.
Den store udfordring lige nu er jo, at man netop på grund af det kommunale selvstyre har prioriteret så forskelligt, og at man nu skal til at blive enige.
Lise von Seelen (S), 2006-09-07:
Ordføreren nævner, at Venstre gerne vil have en bedre service ude i kommunerne, og så kunne man jo næsten spørge, om Venstre er fuldstændig tonedøv over for, hvad det er for nogle tilbagemeldinger, vi får fra kommunerne lige nu.
Ordføreren laver lidt talgymnastik og siger så efterfølgende, at rammerne ikke er for stramme ude i kommunerne.
Det får mig til at tænke over, hvilket indtryk det så gør på Venstrepolitikere, når man får alle disse mange tilbagemeldinger fra kommunerne.
Jeg har så sent som her til morgen fået en tilbagemelding fra en forælder, der er valgt ind i forældrebestyrelsen i en børnehave, som siger: Nu vil vi ikke være med til flere nednormeringer.
Vi får jo tilbagemeldinger fra kommunerne om, at de fleste kommuner skal spare på børneområdet.
Når nu de lokale politikere sidder med den bundne opgave, som regeringen har givet dem, er det så ordførerens opfattelse, at de kommuner simpelt hen ikke er dygtige nok, at de er for dumme, siden de skal sidde og lave de her besparelser?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Jeg vil gerne tage fat i det første, som der blev spurgt til, om, hvad vi siger til en skattereform.
Der vil jeg gerne sige, at vi altid er skeptiske, når politikere begynder at snakke om reformer, der har med skat at gøre, for når man flytter penge fra den ene lomme til den anden, tager statskassen sig altid alt for godt betalt.
Vores politik er skattestoppet, det kan folk regne med.
De ved, at der ikke kommer til at ske nogen flytten rundt, hvor det, der i sidste ende er resultatet for skatteyderne, sådan set er, at det godt kan være, at der er nogle skruer, hvor man løsner lidt, men hvor det, der netto ender i lommen på skattefar, altså er mere.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Ja, men jeg konstaterer i hvert fald, at på ét område er mundkurven jo solidt sat på Venstres finansordfører, og det er, når snakken drejer sig om skattereformen.
Det mest effektive redskab til i gode tider at lave en ansvarlig økonomisk politik for at sikre en højere beskæftigelse vil man ikke engang tale om fra Folketingets talerstol.
Så vil jeg gerne spørge om noget helt andet, og det er i forlængelse af det, hr. Ole Glahn spurgte om tidligere, nemlig de ekstraordinære engangsudgifter, som hr. Peter Christensen har fuld forståelse for at kommunerne afholder til fusionerne, til sammenlægningerne, til kommunalreformen.
Jeg går ud fra, at det, hr. Peter Christensen siger nu, er, at når regnskabet gøres op, bliver de ekstraordinære engangsudgifter ikke regnet med inden for vækstrammen, for ellers sker der jo det, at kommunerne bliver straffet to gange, første når de skal finde pengene eller låne dem, og så derefter når de bliver straffet, hvis de går ud over deres vækstramme for at afholde engangsudgifter, som også hr. Peter Christensen kan se netop er ekstraordinære.
Skal de tælles med?
Det kan ikke hænge sammen med det, hr. Peter Christensen svarede tidligere.
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Jeg synes ikke, at Det Radikale Venstre skal underkende værdien af det, vi netop har aftalt i forbindelse med velfærdsforhandlingerne, hvor vi jo netop også har aftalt, at der skal gøres en ekstra indsats for at få integreret flere indvandrere på arbejdsmarkedet.
Der er en lang række initiativer.
Jeg tror, vi kommer til at se nogle flotte resultater af den aftale, for jeg er jo fuldstændig enig i, at det da er et problem, at vi har haft så stor en gruppe uden for arbejdsmarkedet, både af menneskelige grunde og af integrationsmæssige grunde – også af økonomiske grunde.
Det sidste har jeg jo været inde på mange gange i mine svar, altså hvordan vi har lavet aftalen økonomisk i forbindelse med sammenlægningerne.
Men jeg vil nu gerne tage fat i det første, der blev sagt, hvor der blev refereret til hr. Leif Mikkelsen.
Det, der har været budskabet fra Venstre, er, at hvis man vil det kommunale selvstyre, så kræver det en respekt fra vores side og en tillid til, at de kan løse opgaverne lokalt, men det kræver også, at kommunalpolitikerne vil være politikere.
Sagt rent ud så nytter det jo ikke noget, at det er sådan i forbindelse med en fusion, at hver gang et område bliver løftet op til det nye gennemsnit, så skal lokalpolitikerne have æren, og hver gang der er nogen, der skal sættes ned til det nye gennemsnit, så er det Folketingets skyld.
Det er jo ikke en måde, vi kan blive ved med at have det kørende på.
Der synes jeg, at man som kommunalpolitiker må være karl for sin hat og stå til ansvar for de prioriteringer, som jo foregår kommunalt, og som jeg synes er naturlige; at man netop i det lokale byråd vurderer, hvad man prioriterer højest.
Det er jo et svært år, vi er i lige nu, netop fordi man skal finde det nye niveau.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-09-07:
Jeg vil godt fortsætte lidt i samme spor, for det kan jo undre mig lidt, at hr. Peter Christensen ikke følger med i det, når de ansvarlige ministre på et område laver opgørelser over deres område.
På børnepasningsområdet har hr. Lars Barfoed lavet opgørelser over, hvor mange ansatte der er pr. barn i vores daginstitutioner.
Så sent som i sidste uge fik jeg et svar fra hr. Lars Barfoed, som opgjorde, hvordan udviklingen har været fra 2001 til i dag.
Tallene viser, at hvor der i 2001 var 1 voksen pr. 5,2 børn i en vuggestue, er der i dag 1 voksen pr. 5,5 børn, dvs. flere børn pr. voksen i landets vuggestuer.
Jeg vil godt have hr. Peter Christensen til at bekræfte disse tal eller afkræfte dem, for det, han sagde før, var jo en afkræftelse.
Så er det hr. Lars Barfoed, eller er det hr. Peter Christensen, der har ret?
Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Jeg har ikke de tal heroppe.
Jeg siger bare, at sidst vi hørte fra BUPL, råbte de op og sagde, at nu var der nedskæringer i gang, og at der ville blive fyret tusindvis af pædagoger, og alle ude i institutionerne blev bekymrede.
Da så året var gået og man kom til at se på, hvordan udviklingen faktisk havde været, var der ikke sket en eneste nedskæring, og der var stadig væk det samme antal pædagoger pr. barn.
Der er af gode grunde ikke nogen, der har opgørelserne for 2007, fordi man jo er midt i at lægge de her budgetter og midt i at lave planlægningen for det kommende år, så der er jo ingen, der aner, hvordan udviklingen reelt er, før de er færdige med det arbejde.
Jeg tillader mig så bare i den sammenhæng at være optimist og tro på, at det nok er det samme, som da der blev råbt ulven kommer i 2002, nemlig at det ikke går så galt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-09-07:
Det er svært at spå og især om fremtiden – det er fuldstændig rigtigt.
Men hr. Peter Christensen forholdt sig ikke til de tal, jeg nævnte, og det er faktisk tal for en udvikling, der er sket.
Det er jo rigtigt, at regeringen hele tiden har benægtet, at den her udvikling er sket.
Men når tallene så kommer – og de kommer altså fra den ansvarlige minister, hr. Lars Barfoed; jeg kan godt sende svaret over til hr. Peter Christensen, hvis han gerne vil have det – nytter det jo ikke noget, at han nu siger: Jamen jeg har ikke tallene her.
Jeg har lige hørt hr. Peter Christensen gang på gang sige: Der er ikke sket nedskæringer.
Det må han da basere på nogle tal.
Eller er det bare noget, han tror?
Hvad er fakta?
Er det hr. Lars Barfoed, der har ret, eller er det hr. Peter Christensen, der har ret?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Det, der er vigtigst for os nu, er sådan set at få den danske velfærd gjort optimal med hensyn til at kunne spille sammen med det, der foregår i vores private virksomheder.
Det samspil vil vi investere i nu.
Den velfærd vil vi investere i nu – og i den forbindelse også være ekstremt optaget af at løse konkrete flaskehalsproblemer og forebygge, at de forekommer.
Men når det så er sagt, vil jeg sige, at vi aldrig har afvist, at måden, vi beskatter mennesker på, også kan have betydning for arbejdsudbuddet; det har vi aldrig afvist.
Men vi vil stå fast på den tryghed, der ligger i skattestoppet i en del år.
Lad mig sige det så enkelt: Vi vil gerne drøfte en skattereform; vi vil også gerne udvikle en skattereform sammen med et bredt flertal efter et valg; og vi vil med vores regeringsledelse invitere til, at alle gode kræfter kan komme med, hvilke overvejelser der kan være kloge at foretage for at sikre en lavere beskatning af arbejde.
Det er en attraktion, som naturligvis også gælder gode venner i Det Radikale Venstre, og vi vil så igen kunne lave en bred skattereform efter et valg.
Så det er et langsigtet projekt, vi skal begive os ud i, og ikke et projekt, der her og nu skaber stor utryghed hos danske borgere.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-09-07:
Men kan den socialdemokratiske ordfører ikke være enig med Det Radikale Venstre i, at der er behov for en skattereform, der øger udbuddet af arbejdskraft, altså at en egentlig skattereform er at foretrække frem for et skattestop?
Hvorfor?
Fordi det kan skabe flere arbejdspladser, det kan sikre flere hænder ude på arbejdsmarkedet, og det kan gøre, at det endnu bedre kan betale sig at gå på arbejde.
Den effekt kan så i øvrigt give adkomst til provenu, beskæftigelse og en lang række positive ting.
Det korte spørgsmål er: Er en skattereform ikke at foretrække frem for et skattestop?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Jamen der er ingen tvivl om, at det væsentligste problem, vi skal håndtere i det danske samfund nu, er en sikring af, at der er forbindelse mellem dem, der ikke har arbejde, og så de arbejdspladser, der udbydes.
Det kræver en enormt dynamisk arbejdsmarkedspolitik, og det fælles forlig, vi har indgået med regeringen på det punkt, indeholder en række instrumenter, som kan tilgodese lige præcis det behov.
Om det sker i tilstrækkeligt omfang, er regeringens ansvar.
Det er den udøvende magt, det er regeringen, det er ministeren og ministerens og regeringens systemer, der skal levere varen her.
Vi er parate til at diskutere også nye ting, men vel at mærke ting, der virker på arbejdsmarkedet i forhold til at forhindre, at det her går op i flaskehalse.
Men må jeg ikke bare sige som en enkel, måske lidt forenklet måde at betragte det her på: Vi kan jo ikke løse det danske arbejdsmarkeds problemer ved at slanke i den offentlige sektor.
Lad mig gentage eksemplet: Hvis det er sådan, at løsningen på arbejdsmarkedets problemer er, at vi indskrænker f.eks. antallet af medarbejdere og serviceniveauet i danske daginstitutioner og det bl.a. giver sig udtryk i kortere åbningstid, hvor der lukkes kl. 16, hvordan kan vi så udvikle et større og bedre arbejdsmarked?
Får vi så mere fleksibilitet eller mindre?
Vi får mindre.
Derfor er der en dyb forbindelse mellem den offentlige sektors serviceniveau og den private sektors udviklingsmuligheder.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-09-07:
Vi peger selv på en skattereform, der gør, at endnu flere skulle kunne komme ud på arbejdsmarkedet, at det endnu bedre skulle kunne betale sig at arbejde for nogle af de grupper af mennesker, som hr. Jan Petersen selv står og nævner her.
Så mit spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører er: Hvordan forestiller Socialdemokratiet sig at man øger arbejdsudbuddet på den helt korte bane?
Hvordan håndterer vi den måske største udfordring i dansk økonomi her og nu, nemlig at der mangler hænder ude på arbejdsmarkedet i den private så vel som i den offentlige sektor?
Hvad gør vi her?
Hvad har Socialdemokraterne af forestillinger her?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Hvis jeg husker fripladsgrænserne korrekt, er der ikke nogen fordelingspointe i nedsættelsen her.
Det er fuldstændig rigtigt.
Men er der ikke en pointe i, at sygeplejersken, tømrersvenden osv. får en nedsat betaling, når det er deres børn, det handler om?
Det er derfor, det er så vigtigt at betragte fordelingspolitik som andet end blot mellem rig og fattig.
For vi har en meget, meget stor mellemgruppe i Danmark, der går på arbejde hver dag, skal have passet deres børn, og hvor den udgift nu bliver nedsat.
Jeg kan ikke have noget imod, at de får lidt billigere dagtilbud, og vi har brug for, at deres liv bliver lettere, så vi kan få dem optimalt ud på arbejdsmarkedet.
Det er jo derfor, vi også er så kritiske og så hårde med hensyn til den del af den kommunale nedskæring, der kan komme til at vedrøre kortere åbningstid i daginstitutionerne.
Det er jo med til at indskrænke den mulighed, børnefamilierne har for at tilrettelægge deres deltagelse på arbejdsmarkedet, og dermed indskrænke vores arbejdsmarkeds mulighed for at vokse.
Martin Lidegaard (RV), 2006-09-07:
Så håber jeg, at hr. Jan Petersen vil tage imod det råd at gå hjem og kigge på indkomstprofilen for de mennesker, der får glæde af det her forslag.
For det er faktisk ganske få mennesker, der er tilbage i lavindkomstgruppen, og som ikke får fuld eller delvis friplads, og derfor er det uden videre at sænke forældrebetalingen en direkte omvendt Robin Hood på børneområdet.
Så både fordelingspolitisk, i forhold til kvaliteten på børneområdet, i forhold til en hvilken som helst indfaldsvinkel, man tager, er det forkert socialdemokratisk politik – i hvert fald hvis Socialdemokraterne mener det alvorligt, at vi skal have mere velfærd og mindre ulighed i Danmark.
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Nej, jeg tror, at et politisk parti skal overholde de løfter, det giver befolkningen.
Vi har stået for nedsat forældrebetaling, og det er et vilkår, som det fremtidige samarbejde om kvalitet i daginstitutioner og ressourcer til daginstitutioner må have som udgangspunkt.
Jeg vil glæde mig over, at vi har en fællesnævner her, hvor vi er.
Jeg kan ikke overbevises om, at det ikke er klog fordelingspolitik også at sørge for, at man tilgodeser børnefamilier.
Danmark har sådan set brug for flere børn, og Danmark har også brug for, at de, der som forældre giver Danmark fremtidens børn, kan få plads på arbejdsmarkedet.
Og der betyder det også noget, hvor meget man betaler for daginstitutionerne; det tror jeg.
Martin Lidegaard (RV), 2006-09-07:
Når det overhovedet er værd at tage den problemstilling op, er det selvfølgelig, fordi vi, når vi kigger på de to finanslovforslag, der er lagt frem, kan se, at De Radikale kan lægge næsten 1 mio. kr. mere til at sikre kvaliteten i daginstitutionerne, sikre en større indsats for socialt udsatte børn og sikre flere pædagoger i daginstitutionerne.
Og det kan vi, fordi vi har prioriteret, at det synes vi er vigtigere, end at de rigeste danskere slipper et par hundrede kroner billigere om måneden.
Man kan ikke bruge pengene to gange, og derfor er det en prioritering, og vi ved jo fra alle undersøgelser, hvad forældrene prioriterer.
Kunne man derfor ikke forestille sig, hvis man prøver at kigge lidt fremad, at Socialdemokratiet måske overvejede, om det på lang sigt er den rigtige måde at bruge pengene på at stikke dem ned i folks lommer i stedet for at bruge dem på at sikre vores børns fremtid?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Altså, min fantasi rækker ikke til, at jeg direkte stemmer imod en ambition, vi selv fremlagde i en valgkamp, og derfor stemmer vi for forslaget, selv om det ser anderledes ud, end vi havde ønsket.
Jeg vil også tillade mig at glæde mig, som den radikale ordfører, hr. Morten Østergaard, gør, over, at der er betydelige fællesnævnere på det her.
Uenigheden består så i, om man både kan skabe bedre kvalitet og sørge for, at den fordelingspolitiske effekt af nedsat forældrebetaling også er i orden.
Jeg mener sådan set, at det her ikke kun handler om at omfordele mellem rig og fattig – det gør det også.
På daginstitutionsområdet handler det her om at omfordele til fordel for dem, der har børn, og der er det økonomiske en del af det.
Nu skal vi så på det grundlag, der kommer herefter, tage fat på kvaliteten.
Og det er jo der, der er en betydelig fællesnævner med Det Radikale Venstre.
Det vil jeg tillade mig at glæde mig over, som hr. Morten Østergaard også gjorde.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Men til gengæld vil man gerne være med til, når det kommer til daginstitutionerne, at foretage nøjagtig den samme prioritering, altså pengene ned i borgernes lommer i stedet for investeringer i velfærd.
Der var det kommunale selvstyre altså ikke fint nok til Socialdemokraterne.
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Det er egentlig ret enkelt.
Det er ikke vores forslag, der er fremlagt, vi havde et andet forslag – hr. Morten Østergaard kan måske huske forslaget om 1.000 kr. som maks. betaling – så vi vedstår, også ved den måde, vi stemmer på her, at vi er tilhængere af lavere forældrebetalinger.
Det har mange forskellige grunde, lad mig nævne et par stykker: Vi mener, det er klogt at have en omfordeling til fordel for familier med børn.
En anden er, at det sådan set øger mulighederne for, at lavtlønnede, der ikke er omfattet af fripladsgrænserne, kan få nedsat betaling og dermed øge deres rådighedsbeløb; og det kan også have en vis virkning på deres muligheder for at deltage på arbejdsmarkedet.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Det er jo rart, at vi, når vi læser Socialdemokraternes finanslovudspil og også hører Socialdemokraternes ordfører i dag, kan konstatere, at når det kommer til det kommunale selvstyre, forsvaret for det, så danner vi fælles front; at når det kommer til at gøre noget for børnene, de vigtigste i det danske samfund, så danner vi også fælles front; og at når det kommer til at sige nej til at sætte skatten ned, uden at det sker i forbindelse med en reform, så danner vi også fælles front.
Det, der så bare undrer os, er: Hvad er det så, der driver Socialdemokraterne til at stemme for en nedsættelse af taksterne i daginstitutionerne?
1 mia. kr., der kunne bruges til at sikre kvalitet og sikre en bedre hverdag for børnene i det danske samfund, bruges nu til at sætte taksterne ned for de 75 pct. rigeste af forældrene, fordi de fattigste har fripladser i forvejen.
Hvordan hænger det sammen?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Må jeg ikke sige to ting.
Først: Det, at pensionsalder og afgangsalder fra vores arbejdsmarked også står i et rimeligt forhold til, hvor længe vi lever, og hvor godt vi har det, synes jeg et eller andet sted at hr. Frank Aaen må anerkende.
Og lige præcis den ulighed, der så er i den gennemsnitlige levealder, må vi jo sætte ind over for, og det er jo derfor, det har været så afgørende for os, at der var kraftige arbejdsmiljøindsatser i det her.
Så må man lave det om og på den måde skabe en mere lige sundhedstilstand i befolkningen.
Må jeg så lige sige en anden ting for god ordens skyld.
Det, at vi kan frigøre os og frigøre os af 2010-planen, handler jo også om, at vi med den her velfærdsaftale er fri af de bindinger, som vi prognosemæssigt så, da vi lavede 2010-planen.
Den forklaring skal hr. Frank Aaen have med.
Frank Aaen (EL), 2006-09-07:
Jeg er ikke spor i tvivl om, at Socialdemokratiet tog sig betalt, men hvem har betalt regningen ude i befolkningen?
For når man laver en mekanisme, der betyder, at efterlønsalderen og pensionsalderen skal stige, i takt med at levealderen stiger, så betyder det jo for de velbjærgede, dem med de gode job, dem med de gode liv, dem, der har masser af penge, at når deres levealder stiger, så vokser efterlønnen.
Men vi ved også, at for de ufaglærte, dem med de dårlige job, dem, der har mest brug for efterløn, stiger levealderen jo ikke.
Derfor bliver der større forskel mellem de rige og de fattige.
Når man så har lavet en mekanisme, der gør, at efterlønnen stiger, i takt med at de rige bliver ældre, så er man jo med den her aftale gået ind og har straffet dem, der har brug for efterløn, dem, der har brug for at komme på pension, dem, der er nedslidte og ikke har den stigning i levealderen.
Det er helt urimeligt, og jeg kan bare sige en ting helt sikkert til Socialdemokratiet, og det er, at den aftale kommer man også til at forlade, for den er simpelt hen for dårlig.
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Årsagen er ganske enkelt, at vi anerkender, at der er brug for langsigtede svar på, hvorledes vi skal håndtere ændringer i befolkningssammensætningen, og at det skal besluttes nu; og derudover en glæde over, at befolkningen lever længere, at vi har et arbejdsmarked med høj beskæftigelse – og alt det skulle gerne fortsætte.
Men vi er jo ikke gået betingelsesløst ind med denne deltagelse fra vores side i velfærdsforliget.
Vi har taget os betalt med f.eks. at få sat kraftige indsatser i gang på arbejdsmiljøområdet, hvilket må glæde hr. Frank Aaen.
Frank Aaen (EL), 2006-09-07:
Et af de store kritikpunkter, Enhedslisten har haft over for Socialdemokratiet i årevis, har været partiets tilslutning til 2010-planen, som jo betyder, at kommunernes økonomi skal holdes i et ufattelig stramt greb.
Det er fint.
Men aldrig så snart har vi haft en anledning til at rose Socialdemokratiet, før samme Socialdemokrati falder i armene på finansministeren og laver et såkaldt velfærdsforlig, der endnu en gang forringer efterlønnen og sætter pensionsalderen i vejret.
Hvad er årsagen – når vi nu lige havde fået en situation, hvor det stod lysende klart, at her er dem, der vil velfærd og forsvarer velfærden, og derovre er dem, der ikke vil velfærd, men ulighed – til, at Socialdemokratiet går ind og laver endnu en forringelse af efterlønnen?
Det fatter jeg ikke en brik af.