Svend Erik Hovmand (V), 2004-04-28:
Socialdemokraterne har fremsat et beslutningsforslag, som går ud på, at regeringen skal sikre, at skattemyndighederne i nogle nærmere beskrevne situationer agerer på en bestemt måde.
Det drejer sig om sager, hvor der er tvivl om, hvorvidt Danmark - eller et andet land - har beskatningsretten til en bestemt indkomst efter den dobbeltbeskatningsoverenskomst, som er indgået.
Forslaget går ud på, at de berørte skatteydere i Danmark i forbindelse med rentekrav og inddrivelse af skattekrav fra dansk side ikke skal stilles ringere, end hvis der ikke havde været tvivl eller uenighed om, hvilket land der har beskatningsretten. Efter forslaget skal der ikke fra dansk side pålægges renter for den periode, hvor beskatningsretten har været uafklaret.
Som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, bygger forslaget på en konkret sag, hvor der er opstået tvivl om, hvorvidt Danmark eller Tyskland har retten til at beskatte et selskab, som er registreret i Tyskland, men som ledes fra Danmark.
Selskabet ejer et fiskefartøj.
Spørgsmålet er videre, om fiskefartøjets danske besætning skal beskattes i Tyskland eller i Danmark.
Jeg skal ikke her gå ind i nogen detaljeret drøftelse af den konkrete sag.
Det er allerede muligt for skattemyndighederne at give henstand med skattebetaling, når der er særlige forhold, der taler derfor.
Jeg har benyttet mig af den mulighed i den konkrete sag.
Det er også muligt for skattemyndighederne at give henstand med rentebetaling, hvis der er særlige forhold, der taler for noget sådant, og også den mulighed har jeg benyttet mig af. Så det er altså helt klart muligt for skattemyndighederne at hjælpe de skatteydere, som uden egen skyld er kommet i klemme i en sådan situation, mens de danske og udenlandske skattemyndigheder får trådene redet ud og får afklaret, om det ene eller det andet land har beskatningsretten.
Jeg har da også forstået, at skattemyndighederne har været positive over for at give henstand i den konkrete sag, sådan som jeg har bedt om, og sådan som spørgeren også har ønsket det, og derfor har skattemyndighederne benyttet de muligheder, som loven allerede indeholder.
Det finder jeg på enhver måde rimeligt, og vi skal ikke fare frem med bål og brand, når den slags meget uheldige situationer opstår.
Det skal vi naturligvis også tage hensyn til.
Jeg mener, at de danske skattemyndigheder i sådanne situationer skal tage alle de rimelige hensyn til de danske skatteydere, som det er nødvendigt at tage, men jeg mener ikke, at vi på forhånd kan udstede en blankocheck om, at vi under alle tænkelige og utænkelige omstændigheder vil undlade at opkræve renter og undlade at foretage inddrivelse.
Der kan sagtens være situationer, hvor det bestemt ikke ville være rimeligt at afkræve renter og inddrive skattekrav, også selv om loven og dobbeltbeskatningsoverenskomsterne giver mulighed for det.
Jeg vil gerne understrege, at det findes der altså absolut eksempler på.
Det er klart, at tingene kan gå i hårdknude, og det kan vise sig at være umuligt at nå frem til en fornuftig løsning med udenlandske skattemyndigheder, eller der kan ske andre ting.
Derfor er begge situationer jo selvfølgelig en mulighed, og der er det netop, at vi har mulighederne for at stille kravene i bero og i sidste ende frafalde kravene, når der er særlige grunde, der taler for det.
Men det må ske efter en konkret bedømmelse af forholdene i de enkelte tilfælde.
Vi skal jo trods alt huske på, at vi også har en forpligtelse til at opkræve de skatter, som lovgivningen pålægger os at opkræve.
Det kan da ikke være fremmed for forslagsstillerne.
på samme måde som der er situationer, hvor det ikke ville være rimeligt at opretholde f.eks. rentekravet, er der altså også situationer, hvor det modsatte ville være tilfældet.
Hvad er rimeligt, og hvad er ikke rimeligt
f.eks. i en situation, hvor en skatteyder får et skattebeløb tilbagebetalt fra udlandet, og hvor den udenlandske skattemyndighed har betalt renter til den pågældende?
Hvis den udenlandske skattemyndighed betaler renten af de penge, som man tilbagebetaler, til den danske skatteyder, vil det så ikke være rimeligt, at de danske myndigheder opkræver renten?
Det synes jeg egentlig at det ville.
Der skal ikke herske nogen som helst tvivl om, at jeg nærer samme sympati som forslagsstilleren for de personer, som de konkrete sager her drejer sig om.
Men herfra og så til at sige, at vi i enhver tænkelig situation vil afstå fra at inddrive skattekrav og opkræve renter, der er altså ligegodt et stykke vej. Vedtagelsen af dette forslag til folketingsbeslutning ville betyde, at vi ville åbne et nyt hul i skattelovgivningen.
Det er ikke det, vi har brug for.
Vi har brug for en smidig anvendelse af fornuftige regelsæt.
Vi har ikke brug for at lave nye huller.
Nu har jeg naturligvis godt bemærket, at forslaget kun skal gælde for lønmodtagere og »lignende personer«, hvem disse lignende personer så måtte være.
Forslaget skal ikke gælde for selskaber, og det skal heller ikke gælde for erhvervsvirksomheder, men det betyder ikke, at forslaget ikke vil åbne for misbrug.
Jeg kunne godt forestille mig et tilfælde, hvor en arbejdsgiver aftaler med sin ansatte lønmodtager, at man rent spekulativt forsøger at placere den ansattes indkomst i et land, hvor skatteniveauet er lavere end i Danmark.
Dem er der trods alt stadig væk nogle stykker af, selv om regeringen har sat skatterne ned.
Det har kun den konsekvens, at man kommer til at betale den skat, man alligevel skulle have betalt.
Danmark vil efter forslaget i en sådan situation ikke kunne stille et rentekrav mod dem, der har forsøgt at omgå skattereglerne, også selv om de involverede personer får renterne, hvis de får tilbagebetalt en skat fra udlandet.
Men hvad værre er: Danmark vil efter forslaget i en sådan situation skulle give nedslag i sin skat for de skatter, som på denne måde uberettiget er blevet betalt i udlandet, hvis udlandet af den ene eller den anden grund ikke refunderer det pågældende skattebeløb.
Det er jo sådan i øjeblikket, at Danmark efter de almindelige skatteregler kun giver nedslag i sin skat for de udenlandske skatter, som udlandet har et ubetinget krav på at kunne ophæve.
Vi giver jo ikke nedslag for enhver skat, som nogen måtte have betalt i udlandet.
Forslaget her lægger op til, at Danmark giver nedslag for at få en skat betalt i udlandet, uanset om vi selv mener, at udlandet har ret til at opkræve den skat eller ej.
Der er kun en sikker taber, og det er den danske statskasse.
Det kan Socialdemokraterne da ikke alvorligt mene at vi skal bevæge os ud i.
Hvis vi fra dansk side giver nedslag på skatter, som er betalt i udlandet, og som vi ikke mener at udlandet har ret til at opkræve, så må det ske efter en konkret vurdering i de enkelte tilfælde.
Det er det, vi gør i øjeblikket, og sådan bør det fortsat være.
Vi kan ikke på forhånd udstede blankochecks.
Det er en meget ubehagelig situation at være i, og jeg er derfor meget tilfreds med, at der i lovgivningen findes de midler, der er nødvendige for, at der kan findes rimelige løsninger, når det er påkrævet.
Derimod er jeg ikke tilhænger af, at vi på forhånd afskærer os fra enhver mulighed for at opkræve de renter, der løber på, og for at inddrive de skatter, som skal betales.
Jeg er tilhænger af den smidige og rimelige anvendelse af de regler om henstand og om frafald af rentekrav osv., som vi har, men jeg er ikke tilhænger af, at vi udsteder en blankocheck.
Mine bestræbelser går i øjeblikket på at lukke huller i skattelovgivningen.
Jeg har jo arvet en del fra mine forgængere.