Søren Søndergaard (EL), 2000-04-26:
Det synes vi sådan set er udmærket.
Vi deler ikke den opfattelse, at den vigtigste demokratiske ret i det danske samfund er retten til hvor som helst og når som helst at have adgang til at sætte penge til på en spillemaskine, eller det, som i et mere præcist folkeligt vid jo hedder en enarmet tyveknægt.
Nu går det jo nok ikke så galt, som hverken præsten eller Horesta prædiker.
Vi vil godt forudse, modsat Det Konservative Folkeparti,
Egentlig deler vi den bekymring, som flere høringsparter, f.eks. Dansk Ungdoms Fællesråd, har udtrykt i deres høringssvar, nemlig at der overhovedet åbnes op for, at - og jeg citerer igen: »... private automatejere lovligt kan tilbyde spil om kontante præmier på spilleautomater.
DUF frygter, at dette er første skridt til en øget privatisering
af spillemarkedet.«
Vi kan som sagt dele denne her frygt, og vi vil i hvert fald gøre, hvad vi kan, under udvalgsarbejdet for at blokere for en sådan udvikling.
Men når vi alligevel er klar til at diskutere med udgangspunkt i det forslag, som er fremlagt, så skyldes det, at det er nødvendigt at få grebet ind over for det sorte og det grå spillemarked.
Og det gør det her forslag med en række forskellige tiltag, bl.a. øget kontrol, men også med den lovlige mulighed at udbyde spil mod kontantgevinster.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, om den præcise vægtning er nået.
Det vil vi selvfølgelig også gøre i udvalget, men vi mener, at det er nødvendigt med et udgangspunkt, og vi mener, at det her er et udgangspunkt, der kan diskuteres ud fra.
Det ene er det, som Venstres ordfører var inde på, med de 130 mio. kr., som kommer ind i statskassen. Jeg ved ikke, hvad det er, de skal finansiere.
Jeg gættede før over for hr. Aage Frandsen fra SF på, at det måske var politiforliget, som skulle finansieres ved hjælp af de 130 mio. kr.
Det kunne man jo ikke rigtigt få finansieret over finansloven, da man indgik det.
Eller muligvis tog man pengene fra de døde pensionister; det var jo også et sted, de kunne tages fra.
Men jeg ved ikke, hvad de skal bruges til.
Vi synes heller ikke, at det er hensigtsmæssigt, hvis vi får en situation, hvor der er færre penge udloddet til sportslige aktiviteter og almennyttige formål.
Det ville ikke være en udvikling, som vi ville synes om.
Den anden ting, vi vil kigge lidt nærmere på, er spørgsmålet om de muligheder for fradrag, som spilleautomatejere har, hvis de uddeler noget af overskuddet til almenvelgørende formål.
Altså groft sagt: I stedet for at betale skatten, så kan man betale f.eks. til en lokal klub.
Og vi vil gå ind i en lidt længere diskussion om, hvordan det egentlig er for klubstrukturen.
Hvis vi har en by, hvor der er to lokale bokseklubber, er det så hensigtsmæssigt, at f.eks. den ene har en velgører, der propper en masse penge ind i den lokale bokseklub, finansieret af skattevæsenet, for det er jo noget, der kan trækkes fra, og at den anden bokseklub ikke får noget? Er det en hensigtsmæssig måde at gøre det på?
Eller ville det være bedre at sige: Vi synes sådan set, at pengene skal ind i den store kasse, gives til de store overordnede idrætsorganisationer og fordeles efter nogle mere objektive kriterier, så måske begge bokseklubber får nogle penge?
Vi synes i hvert fald, at der er et aspekt, som skal overvejes, og vi er ikke umiddelbart til sinds at sige, at den model, der er valgt her, er i orden.
Jeg har også under de diskussioner, der har været i Skatteministeriet på forhånd, rejst, at vi synes, der var noget problematisk ved det, og det vil vi altså kigge nærmere på under udvalgsbehandlingen.