Aage Frandsen (SF), 1998-01-16:
Jeg vil godt indledningsvis udtrykke glæde ved, at vi har fået denne redegørelse, og at vi har mulighed for en debat her i Folketinget om folkehøjskolerne.
I det hele taget var det jo nok ønskeligt, at vi her i Folketinget ud over at interessere os for lovgivning også interesserede os for bredere perspektiver, mere langsigtede ting og mere principielle spørgsmål i stedet for mange af de andre ting, vi bruger eller misbruger vores tid til. Er den kendsgerning, at der er færre elever på folkehøjskolerne, og at der er folkehøjskoler, der lukker for tiden, et udtryk for, at folkehøjskolerne har overlevet sig selv, og at der er tale om en generel krise?
Det er der efter SF's opfattelse slet ikke tale om.
Tværtimod mener vi i virkeligheden, at folkehøjskolerne i dag måske mere end nogen sinde har fremtiden for sig, og det vender jeg tilbage til.
Jeg vil godt sige indledningsvis, at en af grundene til, at folkehøjskolerne har færre elever, er noget, som kommer udefra, og som ikke er folkehøjskolernes egen skyld.
For det første er der færre i ungdomsårgangene, for det andet kommer der flere ind på videregående uddannelser, for det tredje er det lettere at få arbejde, for det fjerde er der andre og flere tilbud end tidligere, og for det femte har et flertal i Folketinget forringet de arbejdsløses muligheder for at komme på folkehøjskole.
Når jeg mener, at der mere end nogen sinde er gode muligheder for folkehøjskolerne, skyldes det først og fremmest to forhold.
For det første viser tallene, at interessen for folkehøjskolerne i virkeligheden er meget stor.
Til trods for de mange tilbud, der findes, udgør de selvbetalende unge næsten tre fjerdedele af eleverne på folkehøjskolerne i dag, mens det kun var halvdelen for 2 år siden, og det er som bekendt ikke gratis at komme på højskole.
Et beløb på 15.000-20.000 kr. for et 6-måneders-ophold er normalt for mange folkehøjskoleelever, og så må man også tage den indtægt, man mister ved at tage på folkehøjskole, i betragtning.
Jeg har regnet mig frem til, at det nok er en 40.000-50.000 kr. netto, så det viser virkelig, at mange unge er indstillet på at yde enormt meget for at få
et folkehøjskoleophold.
Man kan også sige, at de to ting matcher hinanden fint.
Der er kvalitet i det, og de unge vil godt betale, så derfor er det helt misvisende, hvis nogen kunne få den tanke, at folkehøjskolerne eller ideen bag folkehøjskolerne har overlevet sig selv.
For det andet lever vi i en tid, hvor effektiviteten er i højsædet.
Mange uddannelser er gennem de senere år undergået ændringer, så de i højere grad er blevet erhvervsrettede, og det medfører efter min opfattelse, at der er brug for et sted, hvor man i højere grad kan dyrke det almene, det dannende og det filosofiske, og hvor man har ret til at tænke frit.
I effektivitetens navn har vi mistet meget af det almene element i uddannelserne mange steder.
Man har afkortet mange videregående uddannelser, og når man afkorter uddannelser et halvt til et helt år, må man altså miste noget. I 1971 - jeg ved godt, det er mange år siden, men vi er i hvert tilfælde nogle, der kan huske det tydeligt - afskaffede man filosofikum for alle universitetsstuderende.
Det gav mulighed for at få en historisk forståelse af filosofisk tænkning og logisk tænkning i det hele taget.
Jeg ønsker ikke at genoplive det gamle filosofikum på universiteterne, ligesom jeg heller ikke tror, det kan lade sig gøre at diskutere uddannelsernes længde generelt, men til gengæld mener jeg, at her har folkehøjskolerne deres chance og deres mulighed og en forpligtelse til at udfylde det tomrum, som er opstået.
For det første kan folkehøjskolen give noget af det, som fandtes i det gamle filosofikum, og som desværre altså var forbeholdt nogle få.
For det andet kan folkehøjskolerne kompensere for mange de uddannelsesændringer, som er sket i effektivitetens navn, hvor det almene, det dannende, er forsvundet eller i hvert fald begrænset.
For det tredje kan folkehøjskolen takket være kostskoleformen give noget helt specielt, og for det fjerde kan folkehøjskolen tilbyde noget i fællesskab, hvor både bygningshåndværkere, HK'ere og studenter finder sammen.
Jeg foretrækker, det er folkehøjskolen, der giver det, frem for at det er under soldatertjenesten, det sker.
Bl.a. på baggrund af manglerne ved de eksisterende uddannelser bør folkehøjskolen også gøres mere attraktiv
, og der mener jeg for det første, det både skal være for dem, der er i gang med uddannelser - både de erhvervsrettede, faglige uddannelser og de videregående uddannelser - og for dem, der ikke er under uddannelse lige nu og heller ikke er i arbejde.
For dem, der er i gang med eller på vej ind i en uddannelse, skal det være muligt og attraktivt at tage et folkehøjskoleophold, både før man starter, mens man er i gang, og efter at man har afsluttet uddannelsen.
Da det er dyrt at tage på folkehøjskole, har det jo vist sig, at det fortrinsvis er de ressourcestærke unge, der besøger dem, og det er selvfølgelig udmærket.
Men vi mener også, det er vigtigt, at der bliver mulighed for, at andre kan være der, og derfor skal bl.a. de økonomiske forhold ændres.
For det første mener vi, det er vigtigt, at nettoudgiften for selvbetalerne sættes ned, og her vil vi godt gøre os til talsmennesker for, at man giver et slags
ekstra SU-klip
Det skal ikke være SU, men noget, det kunne sammenlignes med, og det kunne blive et væsentligt supplement til egenbetalingen.
For det andet mener vi, at de arbejdsløse skal have bedre muligheder.
Den diskussion har vi allerede haft, og vi mener bl.a., at man i arbejdsformidlingen i højere grad burde se, at vi med folkehøjskolerne har noget, der kan give nogle unge noget.
Ikke alle verdens unge, men nogle unge kunne have glæde af et folkehøjskoleophold, og det er et spørgsmål om at erkende værdien deraf fra arbejdsmarkedsrådenes side.
Der har også været en diskussion om urimelig konkurrence skolerne imellem, og jeg mener selvfølgelig, at man altid kan diskutere, om der er ligebalance eller ikke.
Men i stedet for at sige, at der skal tages noget fra nogen, så der bliver ligestilling, mener jeg altså, man skal gøre det lidt mere attraktivt for folkehøjskolerne.
Jeg er ked af, hvis diskussionen drejer sig om, at man skal slås om de begrænsede ressourcer, fordi krybben er tom.
Ministeren har i sin redegørelse stillet en række spørgsmål om mulige ændringer.
Det er vores opfattelse, at en række af de ting, som måske næsten ligger som svar i ministerens spørgsmål, er rimelige, og vi mener også, at der ikke er brug for de store ændringer af folkehøjskolerne, hverken med hensyn til lange og korte kurser eller de muligheder, der findes.
Vi vil dog understrege, at med hensyn til spørgsmålet om det almene i forhold til det specificerede er vi klare tilhængere af at prioritere det almene.
Om der skal ske en ændring til fordel for det almene element
Ja, det giver sig selv, og man kan sige, at der er to gode ting ved det.
Den ene er, at der er nogle mennesker fra udlandet, der kan komme på folkehøjskoler, og det kan også være flygtninge eller indvandrere, som kan få glæde af at være der. Når de udlændinge eller flygtninge eventuelt kommer tilbage til deres oprindelige land, har de lært noget om den danske kultur, og hvis vi mener, vi har noget at bidrage med, er det netop en god måde at gøre det på. Ministeren spørger også, om folkehøjskolerne skal være en del af det kompetencegivende uddannelsessystem, og her er vores svar, at det skal de ikke.
Men jeg mener derimod, det er vigtigt, at det indgår i uddannelsessystemet, at det indgår som en helt naturlig del i det, sådan at det at tage på folkehøjskole, at lære om litteratur, musik og alt det dér, som mange jo ikke har tid til, er helt naturligt.
I den forbindelse vil jeg godt citere direktøren for Dansk Arbejdsgiverforening, Hans Skov Christensen,
der netop har vist tænkning ved at se erhvervsliv og folkehøjskole sammen.
Han siger i publikationen »Energien i forskelligheden - folkehøjskolerne sidst i 90'erne«: »Højskolerne sigter på at sætte mennesker i gang med en personlig udvikling. Højskolen vil være et tilbud til den konstante revision af fortidsbindinger og fremtidsdrømme, som ethvert menneske har brug for.
Højskolen vil vise mennesker, at der er andre værdier end dem, der er knyttet til penge og succes, og derfor kan et højskoleophold udmærket være med til at skabe en uro og en kritisk sans i et menneske, som måske ikke altid harmonerer med en virksomheds opfattelse eller ønske om totalt engagerede og loyale medarbejdere.«
Det er rart at høre en ledende mand inden for erhvervslivet sige sådan, for det er netop dér, hvor folkehøjskolen kan give noget og netop sætte uro, sætte tanker i gang.
Vi kan fra Folketingets side sørge for, at rammerne er
nogenlunde i orden.
Vi kan sørge for, at pengene er nogenlunde til stede, og så er det ellers folkehøjskolerne, der skal have frihed til at udfylde disse rammer, sådan at man gør det i gode, gamle Grundtvigs ånd med frihed for Loke som for Thor.
Vi skal ikke blande os i, hvordan man gør det.
Jeg har givet nogle ideer til, hvordan jeg tror, folkehøjskolen kan bidrage til, at man kan få et, om man vil, folkeligt filosofikum, at man kan få et livsanskuelsesophold eller et dannelsesophold i ordets bredeste betydning.
Det er min opfattelse af, hvad folkehøjskole skal være.
Andre kan have en anden opfattelse.
Det er en del af folkehøjskolens ånd.
Vi skal herfra sørge for, at rammerne er i orden, så er der andre, der udfylder dem.