runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2006-10-24:
Jeg synes jo egentlig ikke rigtig, jeg fik svar på mit spørgsmål.
Hvis vi går tilbage til havegrilleksemplet, så vil fru Charlotte Dyremose altså glæde sig over, at hun kan slippe for at få den havegrill til at ligge i sin egen have, og det er rimeligt nok.
Men er det begrundelse nok for, at fru Charlotte Dyremose skal være med til at finansiere den?
Og hvad er egentlig meningen med det?
Jeg ved ikke, hvad der står i fru Charlotte Dyremoses ordbog, men i min betegner samarbejde noget frivilligt, som man selv går med i og selv er med til at finansiere.
Kan fru Charlotte Dyremose give én eneste logisk grund til, at et sogn, der er direkte imod dette samarbejdstiltag, skal være medfinansierende?
Charlotte Dyremose (KF), 2006-10-24:
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi nok er en smule uenige på det her punkt, men sagen er jo den, at det allerede i dag er sådan, at budgetterne lægges inden for det enkelte provsti.
Det er jo ikke sådan, at hvert sogn har sin kirkeskat.
Det er kommunen, i ligningsområdet, og dermed er det provstiet, der beslutter, hvilke aktiviteter der skal bruges penge på.
Derfor synes jeg sådan set, at den model, der ligger her, hvor man åbenlyst kan sige, at her er et samarbejde, vi gerne vil bruge penge på, er en ærlig og redelig måde at gøre det på.
Det er jo ikke sådan, at man så i provstiet har mulighed for at sige, at man ikke vil finansiere aktiviteter i det sogn, som ikke vil være med til pågældende samarbejde.
Jeg synes faktisk også, det er vigtigt, hvis mange sogne i et provsti ønsker at udvikle noget inden for et bestemt område, at de så har mulighed for at gøre det, uden at resten af sognene kan spænde ben for det.
Jesper Langballe (DF), 2006-10-24:
Man kan jo vurdere værdien af begrebet samarbejde forskelligt, men jeg vil gerne prøve at stille fru Charlotte Dyremose over for et enkelt, nærmest primitivt, tankeeksperiment.
Hvis man nu forestiller sig, at fru Charlotte Dyremoses naboer på begge sider blev enige om at lave et eller andet i fællesskab, en udendørsgrill, eller hvad man nu kunne forestille sig, så vil fru Charlotte Dyremose vel finde det helt rimeligt, at hun ikke blev sat til at slæbe sten og ælte mørtel til den der udendørsgrill og vel egentlig også, at de to naboer, der var blevet enige om samarbejdet, selv måtte betale for den udendørsgrill, og at det ikke skulle pålægges fru Charlotte Dyremose at være medfinansierende.
Synes fru Charlotte Dyremose ikke, at det vil være klædeligt og ordentligt, at man bruger det samme princip, når det er menighedsråd, der er tale om?
Charlotte Dyremose (KF), 2006-10-24:
Det er jo Folketinget, der skaber rammerne for folkekirken, og det er vigtigt, at det er folkekirken selv, der skaber indholdet inden for de rammer.
Vores opgave herinde må derfor være at forsøge at skabe de bedst tænkelige rammer for den folkekirke, som dens medlemmer ønsker sig.
Det lovforslag, vi behandler i dag, er jo en del af det, der er blevet drøftet i en arbejdsgruppe.
Det er gået igennem en længerevarende proces, bl.a. med høringer, og der er en forholdsvis høj grad af enighed også fra de forskellige høringsparter.
Selve betænkningen, som er udarbejdet af arbejdsgruppen, rummer ud over det, der er her i dag, en række andre spændende forslag, som vi i hvert fald fra konservativ side glæder os til også at komme til at drøfte i den kommende tid, ligesom vi naturligvis glæder os til det arbejde, der også kommer med detaljerne i det her forslag.
I modsætning til den tidligere taler vil jeg gerne fra konservativ side primært rose forslagets oplæg til øgede samarbejder.
Det giver en mulighed for, at man i de enkelte sogne inden for provstierne kan tage nye udfordringer op.
Det er klart, at er man i et stort bysogn, er der mange ressourcer til rådighed, der er mange til at tænke kreativt, og der er mange til at udføre opgaverne.
Men det er vigtigt, at vi også har de mindre sogne med.
Det er vigtigt, at der også her er mulighed for at have nogle sparringspartnere, nogle at overveje de kreative ideer med og nogle f.eks. at udarbejde materialet sammen med.
Det er jo også sådan, at selve den her kæmpebetænkning tager fat netop både på sogn, provsti og stift, som der står i den.
Derfor ser vi også, som jeg var inde på i starten, frem til de videre drøftelser, der kommer.
Med budgetsamrådene og den mulighed, de får for også at få de enkelte menighedsråd ind over de økonomiske beslutninger, ser vi naturligvis også en mulighed for, at man også økonomisk har en større indflydelse på, hvilke penge der f.eks. skal gå til samarbejderne.
Men det skal jo ikke være nogen hemmelighed, og derfor skal det også være sagt her i dag, at vi godt kunne tænke os, at den videre proces ikke kun kommer til at handle om sogn og provsti, men altså også i højere grad om stift, og at vi fra De Konservatives side meget gerne ser, at vi hurtigst muligt får permanentgjort stiftsrådene, som vi også ser som en rigtig god mulighed for samarbejde ikke kun mellem sognene og i provstierne, men også lidt bredere i stifterne.
Men alt i alt er vi meget enige i detaljerne i det her forslag.
Det er rigtigt, der kan være et lille spørgsmål, som fru Karen Klint også var inde på, med balancen i, hvem der får lov at træffe hvilke beslutninger, og det synes jeg da ville være konstruktivt at tage en drøftelse om.
Jeg skal ikke herfra lægge mig fast på noget, for der er jo to modsatrettede hensyn, man skal tage her, nemlig både at de små sogne selvfølgelig skal have indflydelse og at der ikke kun skal være indflydelse til de små sogne.
Så derfor synes jeg da, det er konstruktivt, at vi får en god dialog også om den balance.
Men alt i alt kan vi støtte forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2006-10-24:
Men jeg må sige, at jeg nu under ingen omstændigheder bryder mig om forslaget, for sådan som også kirkeministeren nu fremstiller det, betyder det jo, at man kan trække på, at kirkefunktionæren faktisk ikke ved, hvor langt ud hans ansættelsesområde rækker.
Med hensyn til det med samarbejdet hørte ministeren jo meningsudvekslingen mellem mig og fru Charlotte Dyremose, og jeg vil sige: Kan ministeren ikke se, at et samarbejde er en horisontal linje?
Der er selvfølgelig også en vertikal linje, når et menighedsråd får dikteret noget ovenfra, og menighedsrådet skal selvfølgelig rette sig efter landets love.
Men der er noget frygtelig farligt i at gøre den vertikale linje horisontal, når man gør indgåelse af en samarbejdsaftale mellem to eller flere parter til noget, der simpelt hen bliver lagt ned over en tredje part som en ordre.
Kan ministeren ikke se, at der er en opløsende uklarhed i det?
Martin Henriksen (DF), 2006-10-24:
Men så kom friskolerne efterfølgende med en kontraundersøgelse, som viste, at der ikke var belæg for det, og som simpelt hen pillede den undersøgelse, Niels Egelund havde lavet, fra hinanden.
Man må jo sige, at hvis der kommer en undersøgelse, som er lavet af Danmarks Pædagogiske Universitet, og som siger, at det hænger sådan sammen, at store friskoler klarer sig bedre rent fagligt end små, tager jeg selvfølgelig højde for det, for det synes jeg er et relevant argument.
Men hvis der så er nogle, der er i stand til at lave en lige så videnskabelig undersøgelse, som så at sige kan modargumentere det, må man vel også tage den med i sine overvejelser.
Så kan jeg også sige, at Dansk Folkeparti ikke har nogen planer om at komme med et forslag, der hæver eller sænker den grænse, som fru Carina Christensen spørger til.
Carina Christensen (KF), 2006-10-24:
Det er ikke, fordi jeg skal trække det i langdrag, men jeg synes, det måske er lidt ensporet at sige, at økonomi kan være den eneste årsag til en skolelukning.
Kunne det ikke være relevante parametre at se på, når man skal beslutte, om man skal drive en skole videre eller man skal føre nogle elever sammen med nogle andre på en anden skole?
Martin Henriksen (DF), 2006-10-24:
Lovforslaget går ud på at vanskeliggøre, at forældre kan oprette en friskole i umiddelbar forlængelse af lukning af en folkeskole.
Det er jo det, Kommunernes Landsforening har ønsket, og det er jo også det, Kommunernes Landsforening får.
Bertel Haarder (V), 2006-10-24:
Jeg vil gerne takke for den overraskende brede opbakning til dette lovforslag.
Når jeg siger overraskende, skyldes det ikke Socialdemokratiets tilslutning, som var ventet, men at forslaget tilmed fik en nuanceret behandling af fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som i dag ikke blot er debuteret som kirkeordfører, men også som en, der kan have et nuanceret syn på et regeringsforslag.
Det er virkelig bemærkelsesværdigt.
Der har været en lang og god debat, som jeg synes er gået ind til sagens kerne om dilemmaet mellem på den ene side det kommunale selvstyre og på den anden side borgernes frihed til at oprette skoler, som er anderledes end de offentlige.
Men begrebet protestskoler dækker jo netop ikke skoler, der er anderledes end de offentlige, deraf vores uenighed.
Tak for den brede støtte.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-10-24:
Jeg er for så vidt fuldstændig enig i, at der kan være kvalitetsmæssige og pædagogiske årsager til, at man vælger at lukke en skole, så det er ikke sådan, at jeg i alle givne tilfælde er imod, at man lukker en skole.
Jeg er godt klar over, at når vi har de her meget korte replikker, så kan tingene blive trukket meget sort-hvidt op.
Jeg mener bestemt, der kan være årsager til at lukke en skole.
Men i det tilfælde er man ofte i en økonomisk spændetrøje.
Jeg mener, vi har en af verdens dyreste folkeskoler, og en af årsagerne til, at vi har en af verdens dyreste folkeskoler, er, at vi har utrolig mange små skoler i det her samfund, så når man skal finde et besparelsesinstrument i en kommune, er et af de store tårne, der står på udgiftssiden, jo folkeskolen.
Når man nu ved, at man kan gøre den væsentlig billigere ved at lægge skolerne sammen, kan jeg sådan set
ikke fortænke kommunalpolitikerne i at ræsonnere sig frem til at lægge nogle skoler sammen.
Men det er bare den økonomiske spændetrøje, der i de tilfælde, som jeg ser det nu, er årsag til sammenlægningerne og nedlægningerne; årsagen er ikke, at man har gode, væsentlige pædagogiske og andre grunde til at sammenlægge, desværre.
Som jeg sagde til fru Christine Antorini, skal vi jo lige lægge klart, når vi har den her diskussion – det er i øvrigt meget irriterende ikke at kunne se fru Carina Christensen, når vi snakker sammen, men hun kan jo ikke gøre for, at hun har en stol dernede – at det var V og K, der lagde stemmer til de finanslove, der blev vedtaget under SR-regeringen.
Så jeg er jo i den heldige situation, at jeg sådan set bare kan sige, at det var fuldstændig det samme under SR-regeringen.
Det var det jo så alligevel ikke helt, for vi havde ikke noget ansvar for det.
Det lagde V og K så stemmer til i stedet for, så man kunne måske vende spørgsmålet rundt.
Men det ændrer jo ikke på, at vi i Enhedslisten også under SR-regeringen krævede flere penge til folkeskolen.
Jeg sad selv på det tidspunkt i elevbevægelsen, mens der var en SR-regering, og der var jeg da en af de fremmeste forkæmpere.
Jeg ved ikke, hvor mange gange jeg har stået nede på slotspladsen over for fru Margrethe Vestager og krævet flere penge til folkeskolen.
Men V og K lagde jo stemmer til, så det kan være, fru Carina Christensen kan forklare mig, hvorfor man også dengang skulle have færre penge, end der var behov for.
Carina Christensen (KF), 2006-10-24:
Det er bare ren nysgerrighed: Nu er skolelukninger jo sådan set ikke et nyt fænomen.
Det lyder næsten, som om at da VK-regeringen trådte til, introducerede vi begrebet skolelukninger.
Man havde jo også skolelukninger under SR-regeringen, og som jeg kan forstå det på Enhedslistens ordfører, så svømmede kommunerne dengang i penge, og de havde god nok økonomi til at drive alle de skoler, de ville, men alligevel var der skolelukninger.
Hvad formoder man har været årsagen dengang?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-10-24:
Som sagt tror jeg helt sikkert, at vi kan finde enkelttilfælde, hvor det er tilfældet.
Så hvis der var penge i kommunekassen, ville de faktisk vælge at bevare folkeskolerne.
Jeg kan selvfølgelig blive overbevist om det modsatte, hvis en undersøgelse, hvor man går ud og spørger konkret i kommunerne, viser, hvad der var årsagen.
Men de tilbagemeldinger, vi får fra det kommunale bagland og har fået de sidste 5 år, har jo været, at de steder, hvor man har lukket de små skoler, har det simpelt hen været et spørgsmål om at skaffe økonomi til at skabe faglighed i folkeskolen eller skaffe økonomi til at skabe velfærd på andre områder.
Der er vi altså bare i Enhedslisten af den overbevisning, at der er masser af penge i det her samfund, så der er ikke nogen grund til at skulle vælge mellem to forskellige velfærdsydelser, før vi har brugt de 80 mia. kr., der f.eks. ligger i kassen nu.
Britta Schall Holberg (V), 2006-10-24:
Kunne ordføreren ikke forestille sig, at en af de meget seriøse begrundelser, en folkevalgt kommunalbestyrelse skal ud i og har været ude i i adskillige år, også tidligere, har været, at antallet af elever på en eller anden skole var blevet af en sådan størrelse, at man måtte sige, at det måske nærmede sig det pædagogisk uforsvarlige?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-10-24:
I andre situationer end den nuværende: Jo.
I den nuværende situation vil jeg tro at i omkring 95 pct. af de kommuner, der kunne finde på at gøre det, ville det være på grund af de økonomiske omstændigheder.
Jeg vil lige sige til det om strukturreformen – og det kan godt være, at det er skattestoppet, der har startet det – at jeg bestemt mener, at strukturreformen kun gør ondt rigtig, rigtig meget værre, så jeg synes også, man skal passe lidt på med bare at tørre det af på skattestoppet.
Det synes jeg er for let en løsning.
Så det dilemma er altså ikke helt løst for mig endnu, vil jeg sige.
Så vil jeg til det, at man gør ondt værre, hvis man ikke støtter den her lovgivning, sige: Det betyder jo i princippet, at jeg går ind og rydder op efter regeringens efter min overbevisning rigtig tåbelige økonomiske politik.
Det er sådan set et job, jeg aldrig nogen sinde har søgt om at få.
Jeg er ikke interesseret i at skulle gå og rydde op efter en borgerlig regerings tåbelige økonomiske politik.
Det er sådan noget, vi kan gøre, hvis vi på et tidspunkt får tøjlerne, så vi kan bestemme, hvordan vi gør det.
Men at regeringen skulle komme med forslag til, hvordan man rydder op efter deres egen politik, og jeg så bare blindt skulle støtte det, har jeg det en lille smule problematisk med.
Så jeg synes heller ikke helt på det stræk, at det er argumentation nok til at støtte den her lovgivning.
Men jeg vil sige, at vi selvfølgelig diskuterer den her sag videre og løsningen kommer på et eller andet tidspunkt, men jeg vil gerne holde fast i, at jeg ikke ønsker, at nedskæringerne lukker de små folkeskoler, og hvis man ikke har løst det ved, at man finder et andet folkeligt redskab til at undgå de nedskæringer, må vi jo ende med at lade være med at støtte forslaget.
Christine Antorini (S), 2006-10-24:
Nu var det faktisk ment som en ægte udstrakt hånd at prøve at udrydde dilemmaer, så jeg vil stadig væk sige, at der er en mulighed der.
Det er faktisk ikke strukturreformen, der har startet den her tendens.
Men så til mit næste spørgsmål: Hvis vi nu antager, at strukturreformen er med til at forværre dilemmaet – den præmis vil jeg godt gå ind på – bør Enhedslisten jo også støtte det her lovforslag.
Hvis ikke Enhedslisten støtter det her lovforslag, vil det jo desværre være sådan, at den tendens, vi kan se, vil fortsætte, sådan at der vil blive oprettet friskoler i de små folkeskoler, som bliver nedlagt.
Det betyder, at det bliver ganske svært for kommunalbestyrelserne, ikke mindst i de kommuner, som er nødt til at spare, rent faktisk at levere den kvalitet, som borgerne må forvente en folkeskole kan levere.
Så jeg vil høre, om ikke det var et godt argument for alligevel at ende med at støtte i stedet for kun at være meget dilemmafyldt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-10-24:
Nej, for det handler bl.a. også om fuldstændig tåbelig økonomisk politik i kommunerne, med jævne mellemrum under socialdemokratisk ledelse, så der kan være mange forskellige årsager og mange forskellige lag i det her.
Det er klart, at den bølge, som vi har set de seneste 5 år, er regeringens ansvar, for det er jo et spørgsmål om, at man har haft et skattestop, der har bevirket, at kommunerne ikke har haft penge nok.
Sådan er det.
Det vil sige, at det, at Socialdemokraterne nu langt om længe er krøbet til korset og vil være medvirkende til, at den offentlige sektor skal stige i samme takt som den private, er vi rigtig glade for i Enhedslisten, for det betyder, at der er en sandsynlighed for, at man i fremtiden vil have råd til at bevare de små folkeskoler.
Det kræver selvfølgelig, at regeringen ryger af pinden først, men det ser det også ud til at den gør.
Christine Antorini (S), 2006-10-24:
Jeg har med interesse lyttet til de mange dilemmaer, som ordføreren fra Enhedslisten er i, og nu vil jeg prøve at tilbyde at rydde måske to af dilemmaerne af vejen.
Det første vil jeg så stille som et spørgsmål.
Ordføreren har flere gange sagt, hvilket stort dilemma det er, at der er vedtaget en strukturreform, som Enhedslisten ikke støtter; det gør vi heller ikke hos Socialdemokraterne.
Derfor har vi også kigget på den tendens, der har været.
Små folkeskoler er blevet nedlagt, som der så er blevet oprettet friskoler i, og det er sket, længe før strukturreformen er vedtaget.
Hvis man bare tager de sidste 5 år – vi har også hørt nogle af tallene tidligere i dag – viser det sig jo desværre, at det er en tendens, der har været længe.
Strukturreformen kan så være med til at forstærke den tendens.
Men mit første spørgsmål er, om ordføreren ikke vil give mig ret i, at det ikke er strukturreformen i sig selv, der har startet tendensen med, at man med friskoleloven i hånden undergraver en kommunalpolitisk beslutning.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2006-10-24:
Jeg kan stå ved, hvad jeg tidligere har sagt.
Jeg har ikke sat mig fast på et antal af friskoler, og det er selvfølgelig heller ikke min intention.
Jeg hæfter mig bare ved, at ministeren tidligere har benyttet sig af en argumentation om, at alle de stramninger, regeringen har indført på friskoleområdet, ikke ville føre til færre friskoler, men det har været tilfældet alligevel.
Jesper Langballe (DF), 2006-10-24:
Jeg har egentlig lyst til at kvittere for en ordførertale, som i modsætning til det meste af det, der er sagt i den her debat, er frihedsorienteret og ikke systembevarende.
Et eksempel på det systembevarende var jo fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der efterlyste et ganske bestemt antal.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil vil gerne have antallet ned, men hvilket antal skal man lægge sig fast på?
I det øjeblik man drister sig til at slippe friheden løs, kan man jo ikke rigtig lægge sig fast på et antal.
Jeg vil gerne høre, om den intention, som jeg her giver udtryk for, er i overensstemmelse med fru Pernille Vigsø Bagges; det, at man skal slippe friheden løs, og at når man gør det, gør man også folkeskolen bedre; når man lader et frihedsalternativ til folkeskolen være, kommer det folkeskolen til gode.
Britta Schall Holberg (V), 2006-10-24:
Det må ikke være nemt at være ordfører for Enhedslisten, når man, som jeg forstår det, jo ligefrem bliver udskældt for at være systembevarende.
Det må være endnu et dilemma, synes jeg.
Men spørgsmålet er: Mener ordføreren ikke, at der kunne være andre begrundelser for at ændre skolestrukturen i en kommune end de rent, om jeg så må sige, rå økonomiske overvejelser?
Christine Antorini (S), 2006-10-24:
Jeg beklager, men det kom helt bag på mig, at ministerens besvarelse var så kort, for der blev stillet nogle spørgsmål fra talerstolen, herunder om ministeren ville komme med et forslag, sådan at det ville blive muligt at opdele depositummet, hvilket er antydet i det høringsnotat, som ligger til baggrund for den debat, vi har her i dag.
Bertel Haarder (V), 2006-10-24:
Jeg beklager, at jeg ikke tog stilling til det.
Jeg synes, at jeg bør have en åben holdning til det – det var derfor, jeg ikke ville afvise det på stedet – og jeg kan ikke se, det skulle give de helt store administrative ulemper.
Det er jo i givet fald dem, der skal indbetale depositummet, som får den største ulempe.
Så min tavshed skal tages, som udtryk for, at det ikke var noget, der skulle skille os ad.
Som det hedder på jysk: Det ska’ ik’ kom an å det!
Jeg vil godt lige sige en ting til.
Nej, det må jeg ikke.
Jeg venter.
Jeg takker for den enstemmige opbakning til denne overgangsordning, som det jo er.
Jeg har ikke spor imod, at fru Christine Antorini sender en venlig hilsen til hr. Bjarne Laustsen, men jeg erindrer ikke, at han kun ville have en overgangsordning, og det er altså en overgangsordning, det drejer sig om.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Bente Dahl (RV), 2006-10-24:
I juni blev der enstemmigt vedtaget et lovforslag, som gav uddannelsessøgende mulighed for at få befordringsrabat.
Nu har det så vist sig, at det er vanskeligt for et flertal af trafikselskaberne at håndtere ordningen, så alle uddannelsessøgende må henvende sig personligt på et salgssted for at købe abonnementskort med rabat, og it-løsningen lader vente på sig.
Det er trods god vilje og arbejde med sagen ikke lykkedes at udarbejde en brugelig it-løsning inden den 1. januar 2007.
Den gældende lov forudsætter, at alle uddannelsessøgende skal aflevere en ny ansøgning om befordringsrabat efter de nye regler.
Det må forventes, at der kommer 40.000-50.000 ansøgninger, og de skal behandles med meget kort varsel, fordi undervisningen starter lige efter juleferien.
Det er ganske uoverskueligt med så mange ansøgninger, når it-løsningen ikke er fra hånden endnu, så vi mener i Det Radikale Venstre, at L 15 er et helt fornuftigt lovforslag, der kan smidiggøre overgangen til de nye tider, mens kommunalreformen bliver implementeret.
Vi er positive over for lovforslaget, og jeg skulle hilse fra SF og Enhedslisten og sige, at begge partier støtter L 15.
Carina Christensen (KF), 2006-10-24:
I Det Konservative Folkeparti er vi helt indforstået med, at dette lovforslag forlænger den nuværende befordringsrabatordning med 6 måneder, indtil der er udviklet en tilfredsstillende it-løsning, der kan håndtere oplysningerne om de uddannelsessøgendes ret til rabat.
Det er kun hensigtsmæssigt, at vi herved får mulighed for at sikre en smidig overgang fra den hidtil gældende amtslige ordning til den nye statslige befordringsrabatordning.
Det Konservative Folkeparti kan således støtte forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2006-10-24:
Jeg vil ønske Socialdemokraterne tillykke, fordi det har vist sig, at de har fået ret i noget; så har jeg også oplevet det.
Det er måske ikke første gang, men det synes jeg i hvert fald at jeg vil ønske tillykke med, og jeg synes selvfølgelig også, man skal rose regeringen, fordi den så tydeligt har lyttet til et råd, som har vist sig at være ganske fornuftigt.
Jeg synes, der allerede er blevet redegjort for, hvad forslaget drejer sig om, og derfor er der vel bare at sige, at vi allerede har vedtaget en lov, som skulle træde i kraft den 1. januar 2007, men at der har vist sig nogle besværligheder i den forbindelse, bl.a. med hensyn til salgsstederne.
Så kunne man måske sige, at mange unge mennesker måske ville have godt af at cykle eller løbe til et salgssted, som ligger lidt langt væk, for nu har vi jo så mange diskussioner om motion og om, hvad man kan gøre for at få flere til at dyrke motion.
Lovforslaget tager i al sin enkelhed højde for nogle vanskeligheder, der har vist sig, og vi forudsætter selvfølgelig, at der den 1. juli 2007 er fundet en it-mæssigt tilfredsstillende løsning på problemerne.
Vi kan støtte lovforslaget.