Aage Frandsen (SF), 2002-01-17:
Spørgsmålet om omkostningsdækning i forbindelse med skattesager har vi diskuteret i Folketinget i adskillige år, og i 1998-99 blev der enighed om, at nu skulle man bede nogle mennesker om at kigge nærmere på det.
Vores indstilling på det tidspunkt var, at princippet fra de civile domstole burde være gældende.
Et enigt Folketing nedsatte et ekspertudvalg, hvor alle partier var tilgodeset.
Udvalget skulle kigge på tingene, og det nåede frem til en model, som vi også valgte at følge.
Det var en model, som gav 50 pct. godtgørelse i både tabte og vunde sager, og det var jo bedre end før.
Vi har ved flere lejligheder sagt, at der er to valgmuligheder: enten bygger man på det nuværende system, eller også går man i højere grad over til reglerne fra det civile domstolssystem.
Men så mener jeg også, det er nødvendigt at tage skridtet fuldt ud.
Så skal man ikke have 50 pct. dækning, når man taber sager.
Argumentet for det holder ikke.
Hvis man vinder en sag, skal man have 100 pct. dækning, og det lyder meget logisk, men taber man sagen, har man altså tabt den.
Sådan er det ved de civile domstole, så derfor synes jeg, det er meget svært at argumentere for 100 pct. dækning, hvis man vinder, og opretholde 50 pct. dækning ved tab.
Grunden til, at man i udvalget nåede frem til 50 pct., var, at det i nogle sager var utrolig svært at skelne mellem, hvornår man vandt eller tabte.
Derfor synes jeg, at princippet skal gennemføres fuldt ud, for når man går ind i en sag, er der mulighed for at vinde, men der er sandelig også mulighed for at tabe.
Sådan er det også ved civile domstole.
Det er det ene forbehold, vi helt klart har over for forslaget.
Det andet er: De partier, som taler så meget om retssikkerhed i skattespørgsmål,
hvor er de henne, når vi taler om retssikkerhed i andre spørgsmål?
Hvis en person mener at være berettiget til førtidspension og prøver at føre en sag om det eller mener at være berettiget til dagpenge eller forskellige sociale ydelser, og vedkommende hyrer en advokat til at hjælpe sig, er der i hvert fald nul dækning under alle omstændigheder, uanset om man vinder sagen 100 pct. Interesse for retssikkerheden har vi i høj grad, og vi har også tidligere foreslået i Folketinget via beslutningsforslag, at man skulle kulegrave retssikkerhedsspørgmålet inden for alle felter.
Derfor siger vi, at det er begge dele, der skal kigges på, for så specielle er skattesager ikke, medmindre man vælger den model, som udvalget nåede frem til for 3 år siden.
Dengang mente vi altså, at når et sagkyndigt udvalg, som repræsenterede alle forskellige synspunkter om skat, kom med et forslag, skulle der meget vægtige argumenter til for at gå imod det.
Et andet princip, som De Radikale foreslår, og som jeg også ved regeringen nu vil foreslå, er at gennemføre 100 pct. dækning.
Jamen hvorfor skal man i skattesager have lettere ved at få dækning end i andre sager?
Jeg kender svaret for nogle partiers vedkommende: Det er, fordi man i højere grad varetager skatteborgeres interesser - det er måske nogle bestemte mennesker, der er i klemme i skattesystemet - end man varetager interesserne for personer, der har sociale problemer.
Det er også de synspunkter, der skiller os her i Folketinget.
Men vi vender senere tilbage med et forslag om generel retssikkerhed i form af et beslutningsforslag.
Vi vil altså ikke støtte det beslutningsforslag, som ligger her, og det kommer formentlig heller aldrig til afstemning.
Men når regeringens forslag kommer, vil vi stille ændringsforslag til det, for vi går ind for det princip, som vi også tilkendegav ved behandlingen i oktober.
Her skal jeg sige til hr. Anders Samuelsens undskyldning, at De Radikale tilkendegav allerede dengang noget mere forsigtigt end os, at man også kunne se på det andet princip, og vi har hele tiden sagt, at vi godt kunne forestille os et andet princip end det nuværende.
Men så skal man altså gennemføre princippet fuldt ud.