Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-05-06:
Nu bliver jeg af formanden bedt om, at jeg skal til at stoppe.
Jeg vil bare sige, at vi i Fremskridtspartiet vil gå
positivt ind i forhandlingerne med regeringen om det her forslag.
Dog er det en forudsætning for, at vi kan støtte det, at de økonomiske rammer ikke bliver sprængt.
Og en anden ting er, at regeringen skal give en garanti for, at der ikke kommer nogen økonomiske indgreb eller nogen skatteforhøjelser over for lønmodtagerne efterfølgende.
Hvis regeringen over for Fremskridtspartiet vil garantere, at der ikke bliver tale om nogen økonomiske indgreb eller skatteforhøjelser over for lønmodtagerne i løbet af året, ja, så er vi villige til at trække forslaget, og så vi er fri for at gå igennem det én gang til.
Fremskridtspartiet ser med tilfredshed, at regeringen nu endelig fremlægger lovforslag om at stoppe storkonflikten.
Allerede sidste torsdag, den 30. april, fremsatte Fremskridtspartiet et beslutningsforslag her i Tinget om at stoppe arbejdskonflikten på det private arbejdsmarked, fordi vi jo vidste, at 149.000 lønmodtagere havde forkastet forligsmandens mæglingsskitse.
Derfor fandt vi, at det var rigtigt, da der sidste torsdag efterhånden var ved at være gået en uge, at vi nu tog fat i det og fik det mæglingsforslag, som parterne havde forhandlet sig frem til, ophøjet til lov.
Nu var det jo sådan, at både arbejdstagere og arbejdsgivere havde fundet frem til en fornuftig løsning, og derfor mente vi i Fremskridtspartiet allerede sidste torsdag, at vi burde gribe ind nu, for der var ikke noget, der tegnede til, at det blev anderledes.
Nu er der gået en uge mere.
I løbet af den uge har den danske befolkning i tv måttet se, at tusindvis af kyllinger har trådt hinanden ihjel, tusindvis af kyllinger har måttet aflives, fordi der ikke kunne gives dispensation, så de kunne blive slagtet. Jeg ved udmærket godt, at man godt ville give dispensation, men på betingelse af, at kyllingeejerne eller kyllingefarmerne betalte 5 kr. pr. kylling til Kræftens Bekæmpelse, hvis man kunne komme af med dem.
Det var et horribelt tilbud at komme med, for kyllingefarmere tjener kun ganske få øre pr. kylling, og derfor kan man ikke komme med sådan noget.
Svinefarmere har kæmpet desperat for, at det ikke skulle blive nødvendigt at aflive både smågrise og slagtesvin, og de har gjort alt for at holde dem adskilt, så de ikke bed hinanden ihjel.
Vi har hørt udtalelser om, at svinefarmerne bare kunne lukke svinene ud.
Lad mig sige, at de personer, der siger sådan noget, ved vist ikke, hvad en svinefarm er.
Hvis svin, der normalt går i en svinestald ved den rigtige temperatur, pludselig lukkes ud, vil de få lungebetændelse, og mange af dem vil dø.
Det er ikke noget tilbud at komme med.
Det er det samme med dyrevelfærd, som vi bruger
mange timer på at tale om her i Folketinget
, hvad der også er rigtigt.
Det ser man fuldstændig bort fra, hvis bare man kan få lov til at konflikte.
Det må ophøre, og derfor kom vi med forslaget allerede sidste torsdag.
Vi har samtidig også set gartnere, der har mistet det meste af deres årlige indtægt, fordi de ikke har kunnet komme af med deres blomster hverken indenlands eller udenlands.
Mange af dem, der er ramt lige bestemt på det område, vil få store problemer.
Hele eksporterhvervets troværdighed er sat over styr.
Vi i eksporterhverv ved ganske udmærket, når man kommer rundt i verden, at vi ikke kan konkurrere på priserne med det høje omkostningsniveau, vi har her i Danmark.
Det gælder mange ting, men i særdeleshed, at vi leverer varerne til tiden.
Den troværdighed har vi sat over styr.
Der er nok nogle, der vil påstå, det ikke betyder noget med en uge eller to.
Det betyder ingenting, men det betyder rigtig meget, det kan
jeg sige.
Derfor kom vi i Fremskridtspartiet med forslaget
Nu er der gået en uge ekstra.
En ekstra uge på det område har kostet det danske samfund meget.
Der har været nævnt forskellige beløb, der har været nævnt 8 mia. kr., der har været nævnt andre ting, men noget, der er meget værre, er følgevirkningerne.
Der er nogle, der vil sige, at det ikke betyder så meget, som jeg har sagt, men jeg kan love, at det betyder meget.
Vi så selvfølgelig helst i Fremskridtspartiet, at parterne selv kunne finde en løsning, men det kunne man ikke.
Ja, det vil sige, det kunne man i toppen af Dansk Arbejdsgiverforening og LO.
De kunne finde en løsning ved hjælp af forligsmanden, en fornuftig løsning, men der var altså 149.000 mennesker, der synes, det ikke var fornuftigt nok.
Man kan spørge sig selv, om det er rigtigt, at 149.000 mennesker skal kunne lamme hele det danske samfund,
men det er jo en helt anden sag.
Det må man tage op og vurdere, om det er den rigtige måde at stemme på.
Det mener jeg ikke det er.