Lene Espersen (KF), 2006-06-02:
Baggrunden for det her lovforslag er ikke mindst de mange terrorangreb, der har været rundtomkring i verden de sidste par år, sidst terrorangrebet i London, der foranledigede regeringen til at nedsætte en arbejdsgruppe med repræsentanter for de myndigheder, der normalt forestår terrorbekæmpelse og terrorforebyggelse her i landet, til at se på, om det samfundsmæssige værn mod terrorisme var godt nok.
Jeg synes, det er meget vigtigt at få fremhævet fra Folketingets talerstol i dag, at der er en reel risiko for, at der vil ske et terrorangreb på Danmark, for man kunne være i tvivl om det, når man har fulgt debatten den sidste halve time.
Der er i Danmark personer, der ikke kun sympatiserer med terrorbevægelser, med terrorgrupper, men som også, hvis de havde midlerne til det, gerne ville udføre terrorangrebene.
Og derfor er terrortruslen reel og en, man må forholde sig til.
Regeringen gjorde så det, at den vurderede, at det klogeste var at gøre sine forberedelser grundigt, så arbejdsgruppen fik tid til at gennemgå gældende lovgivning, gældende teknologier, men også til at tage til udlandet og se på, hvordan man bekæmpede terrorisme der, og på, hvad terrorangrebene i andre lande havde givet anledning til.
Arbejdsgruppen nåede frem til en lang række forslag, som regeringen så har valgt at arbejde videre med på forskellig vis.
Flere ordførere begrundede nærmest her fra talerstolen deres afvisning af forslaget med, at der jo ikke er nogen dokumentation for, at det her er nødvendigt, og derfor vil jeg gerne understrege her i dag: Jo, det er nødvendigt.
De mennesker, der har siddet i arbejdsgruppen, har peget på nogle områder, hvor det samfundsmæssige værn simpelt hen ikke er godt nok.
Og jeg kan ikke acceptere, at der er nogle, der her fra talerstolen forsøger at give indtryk af, at det nærmest er fuldstændigt ligegyldigt, om det her lovforslag bliver vedtaget eller ej, for det samfundsmæssige værn mod terror er tilstrækkeligt.
Det må jeg sige, det er det ikke.
Noget af det, som har givet anledning til en voldsom diskussion, og hvor noget af lovgivningen tilhører mit område, andet tilhører videnskabsministerens område, er de muligheder for kommunikation, som den nye teknologi giver.
Jeg vil gerne sige til Folketinget, at hvis der er nogen, der tror, politiets muligheder i dag er lige så gode, som de var for 1, 2 eller 3 år siden, så må jeg sige, at så har man en forkert opfattelse af tingenes tilstand.
Den nye teknologi giver politiet kolossale udfordringer, hvis politiet – ikke mindst PET – skal kunne passe det arbejde, det er at forebygge terror.
Og det er sådan set, synes jeg, lidt besynderligt, at vi har partier, som i dag giver udtryk for, at selv om teknologien lige nu løber fra politiet, så skal vi ikke gøre noget ved det.
Jeg må sige, at jeg synes, det er på høje tid og fuldstændig ret og rimeligt, at vi lovgivningsmæssigt sikrer os, at når der kommer nye kommunikationsformer, så har politiet de samme muligheder for f.eks. aflytning efter retsplejelovens regler, som vi kender det i dag.
Man kan vel nærmere sige, at den tilstand, der har hersket – desværre i et stykke tid nu – jo er en tilstand, man nærmest kan betegne ved, at de gode græder og de onde ler.
Ja, halleluja, man stiller nye ting til rådighed, men man sikrer ikke, at politiet kan følge med.
Jeg må altså understrege, at hvis man ønsker, at vi har det bedste samfundsmæssige værn mod terror, så må man nødvendigvis stemme for det lovforslag, der bliver behandlet nu, og de to efterfølgende lovforslag.
Ellers vil politiet sakke længere og længere bagud i kampen mod terrorisme.
Fru Elisabeth Arnold nævnte i sit indlæg, at der på mange andre områder af det her lovforslag ikke var nogen begrundelse for, hvorfor PET skulle have adgang til flere oplysninger, og her fremhævede fru Elisabeth Arnold så de muligheder, vi giver PET for at få nemmere adgang til passageroplysninger.
Jeg vil da gerne komme med et konkret eksempel på, hvorfor jeg synes, det er en rigtig god idé.
De personer, der foretog terrorangrebet i London, de personer, der slog uskyldige mennesker ihjel i Londons undergrund og busser, var ikke personer, der var kendt af politiet på forhånd for meget mistænkelige ting, men det var personer, der fløj frem og tilbage mellem Storbritannien og andre lande, hvor de så trænede sig selv i at blive terrorister.
Jeg synes sådan set, det er en rimelig god begrundelse for, at PET, når de beskæftiger sig med yderkredse i terrornetværk, da kan følge med i, hvordan de pågældende personers rejsevaner er.
Og jeg mener helt klart, at hvis vi skal have et ordentligt samfundsmæssigt værn mod terrorisme, så er det en af de ting, som er helt afgørende nødvendig, og som jeg altså ikke kan se de store retssikkerhedsmæssige problemer i; PET har jo allerede i dag adgang til de samme oplysninger, når det gælder udlændingesager.
Jeg hørte også fru Elisabeth Arnold sige fra talerstolen, at før man overhovedet skulle begynde på noget nyt, så skulle man gå den gamle lovgivning efter i sømmene, altså den, der er 4 år gammel, og så se på, om vi skal justere noget dér.
Jamen jeg vil sige til fru Elisabeth Arnold: Meget af den gamle lovgivning er jo lovgivning, der bygger på international lovgivning, nemlig på EU-regler og på FN-konventioner.
Mener Det Radikale Venstre virkelig, at hvis det skulle vise sig, at der var noget, man syntes ikke var godt nok, så skulle Danmark bryde de konventioner og rammeafgørelser?
Jeg tror, at Det Radikale Venstre fastholder det, der altid har været et radikalt princip, nemlig at vi efterlever de konventioner og de rammeafgørelser, vi én gang har sagt ja til, og derfor er det jo simpelt hen at stikke folk blår i øjnene, når man her fra talerstolen siger, at man vil ændre på den lovgivning, vi har gennemført, og som er bundet af internationale konventioner.
Til fru Anne Baastrup, som havde mange kvababbelser over den europarådskonvention, som vi gennemfører, vil jeg sige, at jeg vedkender mig, at den juridiske verden har forskellige opfattelser af europarådskonventionen og af, hvordan den bedst bliver implementeret i straffeloven.
Men jeg må sige til fru Anne Baastrup – og det håber jeg vi kan være enige om –
at den europarådskonvention, der foreligger, er et godt og vigtigt redskab.
Naturligvis skal vi kunne straffe folk, der hverver, rekrutterer og oplærer i terrorisme, og der har vi måttet erkende, at vores lovgivning ikke er god nok, så det er vigtigt.
Man kan så altid være uenig i lovteknikken, men jeg synes dog, at jeg vil sige, at i det udvalg, Straffelovrådet, der er kommet med den betænkning, som lovforslaget hviler på, er forhenværende højesteretspræsident Jacques Hermann som formand, landsretspræsident Bent Carlsen, Rigsadvokat Henning Fode, dekan og professor Vagn Greve, højesteretsdommer Poul Dahl og advokat Jakob Lund Poulsen med.
Altså, det er jo ikke sådan nogle folk taget ud af den blå luft, der ikke har forstand på straffelovgivning, vi har bedt om at udforme de her paragraffer.
Så det er sådan nærmest at tale ned, når man siger, at det er dårlig og upræcis lovgivning.
Det synes jeg simpelt hen er nedsættende over for den gruppe, men jeg anerkender, at der er andre i den juridiske verden, der gerne havde set en anden måde at formulere det på.
Jeg må bare sige, jeg synes, at regeringen har fulgt de mest sagkyndige råd, vi kunne, når det gælder formulering af de paragraffer.
Til fru Line Barfod, som talte om dobbeltmoral, vil jeg sige: Ja, det er jo sådan med lidt blandede følelser, man står heroppe, fordi normalt er der jo mange partier i Folketinget, der taler om, at vi skal efterleve internationale konventioner.
Her taler vi om at gennemføre en europarådskonvention og en FN-konvention, og alligevel oplever vi, at de partier, der normalt presser på og mener, at det slet ikke kan gå hurtigt nok med at gennemføre det i dansk lovgivning, nu siger fra.
Men ikke nok med det, jeg hørte også fru Anne Baastrup sige, at det er en upræcis formulering.
Jamen sådan er det jo med konventioner en gang imellem.
Så der er virkelig tale om et skift i moral på det her punkt.
Til fru Line Barfod, der også talte om hemmelig retspleje, må jeg sige, at det jo ene og alene drejer sig om, hvilke øjne der ser på forslagene.
Jeg vil sige, at jeg har fuld tillid til dommerstanden her i landet, jeg har fuld tillid til domstolene, og jeg har fuld tillid til de forsvarsadvokater og den anklagemyndighed, som klarer de her sager.
Jeg har meget, meget svært ved at forstå argumentationen om, at fordi sagerne foregår i retten for lukkede døre, så er der et meget stort problem.
Der må vi have tillid til de uafhængige domstole.
Jeg skal beklage, at der er partier, også partier, der normalt påtager sig et regeringsansvar, der stemmer imod den her lovpakke.
Det er meget ærgerligt, men jeg må sige, jeg synes, at vi har gjort et grundigt stykke arbejde, og at det er et afbalanceret forslag, vi står over for.