Lene Jensen (S), 2003-10-31:
Jeg er fuldstændig opmærksom på, at der er en målkonflikt i forhold til, hvor meget der er selvstyre, og hvor meget der er hensigtserklæringer fra centralt hold. Virkeligheden ude i amterne er jo, at man er voldsomt klemt på økonomien, og det er ikke mindst på grund af regeringens økonomiske politik.
Når man gør de her ting ude i amterne, er det jo ikke, fordi man er onde mennesker, der synes, at der skal proppes så mange som muligt ind i klasselokalerne.
Jeg tror, det er, fordi man synes, det er nødvendigt.
Jeg synes, det er trist, når man disponerer sådan.
Det, vi konkret gør, er selvfølgelig, at vi snakker med vores amtslige folk om det i de fora, som vi har til det, og forsøger at koordinere den vej rundt.
Det er, hvad vi har af midler, sådan som både den parlamentariske situation og den politiske situation i amterne ser ud.
Når vi i Folketinget ændrer lovgrundlaget for gymnasierne og hf, så har vi fingrene nede i helt vitale dele af uddannelsessystemets finmekanik, og det er noget, som skal række mange år frem i tiden.
Derfor er det godt, at der står
et bredt og stort politisk flertal bag den aftale, som vi drøfter udmøntningen af her i dag.
Vi er glade for at være med i den aftale om fremtidens gymnasier og hf.
Vi har haft mange mærkesager i forhandlingerne.
Nogle af dem er blevet honoreret fuldt ud, og på andre områder har vi måttet lade os nøje.
Men sådan er det jo at indgå kompromiser. Lovforslaget har været i høring, og vi har med stor interesse læst høringssvarene.
Det har givet anledning til nogle helt konkrete ændringer, og det er loven ærlig talt blevet bedre af.
For Socialdemokratiet handler det her om at opdatere og styrke gymnasierne, både det almene og hhx og htx og også hf og dermed også styrke eleverne og deres fremtidsmuligheder.
Eleverne skal jo tilegne sig en række faglige og almene kompetencer, som giver dem det bedste udgangspunkt for at tage en videregående uddannelse og i øvrigt klare sig i livet i et internationaliseret samfund.
Når vi laver ny lovgivning som den her, har vi måske en tendens til fuldstændig at kaste vrag på det nugældende, og det er lidt ærgerligt.
Derfor ligger det mig på sinde også at sige, at de studenter og hf'ere, der springer ud i livet med den ballast, som de nuværende uddannelser giver, har masser af muligheder for at klare både videreuddannelse og resten af livet.
Men i en ikke særlig fjern fremtid vil det kræve en dybere og anderledes faglighed, end de nuværende uddannelser kan give, og også de almene, sociale og personlige kompetencer skal udvikles i lyset af, at det bliver stadig mere indviklet at være til.
Den skyldes den stigende kompleksitet, den kulturelle mangfoldighed og så det der med, at alt det internationale spiller stadig mere intenst ind.
Vores indgangsvinkel har også været, at vi ikke ønsker at gøre gymnasiet mere elitepræget.
Vi ønsker at fastholde gymnasiet som en ungdomsuddannelse, der tiltrækker en stor del af hver ungdomsårgang, og vi ønsker en endnu bredere social rekruttering til de gymnasiale uddannelser end den, der allerede er. Hvis jeg så vender mig mod de fire love, som vi behandler i dag, er det tydeligt, at der fortsat vil være en arbejdsdeling mellem de gymnasiale uddannelser, og de får hver især en skarpere profil, end de har nu.
Samtidig opnås der en større grad af fleksibilitet mellem uddannelserne, og hf vil fortsat kvalificere bredt til videregående uddannelse, bl.a. fordi der sker en reel styrkelse af faget dansk.
For Socialdemokratiet har det været fuldstændig afgørende at udvikle og bevare hf som et reelt alternativ til de gymnasiale uddannelser - som en uddannelse, der har en såkaldt sweeperfunktion i forhold til alle dem, der ikke i deres pureste ungdom som noget selvfølgeligt gik videre i uddannelsessystemet direkte efter folkeskolen.
Det har som sagt været absolut afgørende for os, og vi er meget glade for, at det er lykkedes. Når den reform, der følger af de lovforslag, vi behandler, træder i kraft, vil det kunne mærkes helt konkret hos både elever og lærere og i resten af samfundet.
For eleverne vil det nye gymnasium og hf betyde, at de ikke som i dag skal foretage et linjevalg.
Der startes med et grundforløb, som ikke blot skal være en introduktion, men en del af det samlede progressive forløb.
Eleverne vil også opleve, at der skal foretages færre løse valg samtidig med, at fagene kommer til at hænge bedre sammen og på en helt anden måde.
at fagene skal kunne støtte hinanden og gøres mere vedkommende og med bedre mulighed for fordybelse og mere spændende undervisning.
Derudaf skal der komme en viden, der på den ene side hverken er jeopardypræget eller på den anden side for teoretisk.
Det har været en mærkesag for bl.a. os, og vi havde gerne set, at vi var gået endnu videre, så man også kunne have lavet gruppeeksaminer med individuel bedømmelse, men det har flertallet ikke ønsket i den her omgang.
Men det er godt, at et af de udviklingsprogrammer, der igangsættes, netop handler om prøveformer.
Mange elever vil også opleve at få mere samfundsfag, end de ellers ville have fået uden ændringerne. Således skal alle elever i det almene gymnasium, hhx, htx og hf have obligatorisk selvstændigt samfundsfag på mindst C-niveau.
Det har også været både en mærke- og hjertesag for Socialdemokratiet at få styrket samfundsfag, fordi ethvert ungt menneske har brug for at vide noget om samfundet, om Danmarks internationale forpligtelser og om samfundsøkonomien.
Eleverne vil også få mere naturvidenskab, og det er både godt og tiltrængt.
Vi er samtidig tilfredse med, at der med reformen lægges vægt på en fornyet pædagogik ikke mindst på det her område, så eleverne i højere grad kan røre mere ved tingene, så også elever, der er sprogligt minded, vil opleve fagene som sjovere, mere spændende og mere virkelighedsnære.
Vi er måske en lille smule bekymrede for, om de fysiske rammer slår til, når undervisningsformerne ændres.
Det gælder i særdeleshed netop for naturfagene, men også i øvrigt.
Det skal indrømmes, at der jo ikke er en eneste krone til fysiske forbedringer med reformen, og det er ikke helt godt.
Socialdemokratiet har også været meget optaget af at få større fokus på studiemiljøet.
Vi havde gerne set, at det var lykkedes at lave den nyskabelse, som der var lidt debat om før, at der på den ene eller anden måde kunne lægges et loft over antallet af elever i stamklassen.
Mange steder ser vi altså det der med, at der ganske enkelt proppes
for mange elever ind i klassen.
Hvis lokalet er bygget til 24, og der er 32, så bliver vindueskarmen for ofte taget i brug, og det er skidt.
Det er skidt for koncentrationen, og det er også skidt for den opmærksomhed, der kan blive den enkelte elev til del.
Men der var ikke politisk vilje hertil, og det har vi så måttet acceptere.
Det bliver et fokusområde for os i opfølgningen og evalueringen af reformens konsekvenser at sikre, at de nye undervisningsformer netop ikke bruges som spareobjekt med ringere forhold for eleverne til følge.
Vi må også holde øje
med, at amterne ikke ud af ren nød forsøger at skrue på andre ting, der gør det strammere for eleverne, f.eks. den brugerbetaling, som jo stadig findes. Hvis vi kigger på lærerne, så tror jeg, at både gymnasierne og hf ganske enkelt bliver mere spændende arbejdspladser.
Det kommer til at kræve rigtig meget af lærerne at bruge alle de her nye muligheder.
I den politiske aftale er sikret nogen efteruddannelse, og det har været meget afgørende for os.
Socialdemokratiet havde meget gerne set, at der var prioriteret flere økonomiske midler til den her efteruddannelse.
Og så synes vi ærlig talt, det er en lille smule tosset, at der først rigtig skrues op for efteruddannelsesindsatsen, når de økonomiske midler frigøres i forbindelse med implementering af reformen.
Det var jo ligesom der, lærerne skulle være klar til at bruge alle de nye muligheder.
Så det har været et stærkt ønske fra vores og fra andres side at fremrykke efteruddannelsesindsatsen, men det har regeringen ikke villet, og det er som sagt lidt tosset.
Så tror jeg, vi alle sammen som samfund vil opleve, at fremtidens studenter og hf'ere vil være klar til at møde fremtidens krav både uddannelsesmæssigt, livet igennem og som aktive samfundsborgere.
Reformen er i øvrigt også med til at sikre, at der fortsat vil eksistere små gymnasier uden for de store byer, og det vil blive gymnasier med et vist udbud af forskellige studieretninger og et vist udbud af valgfag.
Det er godt for landets regioner, og det er også godt for de mange elever, som fortsat ikke skal rejse alt for langt for at få en uddannelse.
Så kan man spørge sig selv, om gymnasiet og hf så har fundet sin endelige form mange, mange år fremover.
Der udestår jo stadig elementer, som skal reguleres gennem bekendtgørelser, f.eks. på spørgsmålet om vægtning af karakterer og andet, og vi får også stadig væk henvendelser fra organisationer og fra offentligheden i øvrigt, som sætter spørgsmålstegn ved nogle af de ting, der skal udmøntes.
Vi forventer selvfølgelig som forligsparti at blive taget med på råd, når den slags ting skal justeres.
Derudover bør der i øvrigt altid være plads til forandringer til det bedre, og derfor er det ganske glimrende, at der igangsættes en række udviklingsprogrammer, ligesom effekterne af reformen løbende skal evalueres og drøftes i kredsen af partierne bag aftalen.
Evalueringerne vil vi følge nøje, ligesom vi selvfølgelig ser frem til udvalgsarbejdet, idet vi - sandsynligvis ikke overraskende - kan støtte forslagene, som de ligger.