runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 2000-02-04:
Enhedslisten er tilhængere af den eksisterende detailhandelslov fra 1997.
Det er den lov, der bidrager til at hindre, at vi får hæslige megacentre, der indebærer butiksdød og lader hånt om folk, der ikke har bil.
Men om den eksisterende lovgivning er god nok, ja, det skal bl.a. vise sig i forbindelse med udbygningen af et nyt City 2 på Amager. Hvis den eksisterende lovgivning virkelig lever op til sine hensigter, vil man kunne hindre noget sådant.
Det fremsatte beslutningsforslag vil efter vores vurdering smadre den eksisterende lovgivning, den vil indebære mere ukontrollabel vækst, den vil medføre mere butiksdød, og den vil medføre, at vi får endnu større og hæslige megacentre.
Derfor: Ja tak til den eksisterende lovgivning og gerne udbygning af den.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Det er, som om debatten i virkeligheden har ændret karakter, for nu snakker vi om, at vi ikke skal snakke om de store centre, der ligger ude omkring.
Jeg tror, det er rigtigt.
De store centre er ved at være passé.
Men det betyder ikke, at problemerne i bymidterne er passé.
Og den konkurrence, vi oplever på andet plan, kan vi jo sagtens få i byerne internt, hvor der er brug for nogle mekanismer på et overordnet plan for at forhindre den konkurrence internt mellem byerne og dermed også nogle uhensigtsmæssige udviklinger.
Så det, at vi nu snakker om bymidter - og det er en spændende udvikling - betyder ikke, at der ikke er brug for en regulering på amtsplan.
Det er der altså i høj grad.
Hvis vi nu skal i gang med reelle drøftelser, vil jeg da godt bede om et svar med hensyn til den bekymring, jeg havde om de store grisefarme og konsekvenserne, hvis de overgår til andet formål. Hvis det virkelig er sådan, at en stor del af dem, måske 1000, som er af en størrelse på 2.000, 3.000, 4.000 m2, skal overgå til andet formål, er det ikke bare en lille bygning, men faktisk en meget væsentlig byfunktion, vi kan risikere bliver lagt ud i landdistrikterne helt uden plan.
Jeg vil egentlig godt høre, hvorledes forslagsstillerne stiller sig til dét.
Det kan være 50, 100, 200 ekstra arbejdspladser, der pludselig kommer midt ude i det åbne land, uden at det er planlagt.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil sige, at hvis man tænker på dengang, da Danfoss startede - det skete jo netop sådan, så det er en god beskrivelse - vil jeg sige, at det vil være til at leve med. Hvis det endelig skulle ske, at vi fik en så stor virksomhed, som ville slå sig ned dér, tror jeg, de fleste af os ville sige: Jamen det finder vi nok ud af.
Men jeg vil gå ud fra det, som jeg i grunden hørte SF's ordførerne sige, nemlig at på 1.000 m2 kan der ske meget derude.
Nu tillader loven faktisk, at man kan udnytte overflødiggjorte landbrugsbygninger.
Det kan man godt gøre i dag, men mulighederne er alt for snævre.
Det er dét, som er problemet, og det blev selvfølgelig til, dengang man sad og lavede planloven og bestemte, at de kan bruges til det eller det.
Som jeg sagde lige før til ministeren, er vi meget indstillede på, at det skal bestemmes, hvad det er for spilleregler, der skal være aftalt for de virksomheder, der kan ligge derude.
Vi ønsker ikke storforurenende virksomheder
derude, og det tror jeg bestemt heller ikke landbruget vil synes om, og det synes vi altså heller ikke om.
Men vi synes bare, det er vigtigt, at vi prøver at tage en debat om, hvad der så er af muligheder.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Jeg synes ikke, jeg fik svar, for det, der er problemet, er, at vi taler om store bygninger på 2.000, 3.000, måske 4.000 m2, hvor man starter nogle andre funktioner.
Det, der bekymrer os,
er, at det kan man stort set gøre i dag ved bare at sende en skrivelse ind til kommunen, og hvis kommunen så ikke svarer inden for 14 dage, er det o.k.
Det er så store funktioner, at det faktisk ændrer billedet i landområderne.
Og det er jo ikke kun Danfoss; der er måske 1.000 af disse bygninger af den størrelse, så derfor er det et generelt problem, og derfor er det vigtigt, at man tager fat på at sikre en ordentlig planprocedure for en sådan omdannelse.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil blot sige, at vi skal jo i hvert fald være glade for et erhverv, der sørger for at sikre os indtægter på 65 mia. kr., som stort set svarer til både vore renteudgifter og indkomstskatten.
Vi skal være meget glade for, at det er her.
Men jeg vil også sige, at vi vil ikke lægge hindringer i vejen for, at man kan kigge på, hvad de kan bruges til.
I dag er det jo sådan, at der er indført et sæt spilleregler for, hvad de kan bruges til, og vi går gerne ind i en diskussion om det.
Ofte er det et ressourcespild, at de står tomme, og det er da trist.
Vi skal da udnytte de bygninger i stedet for, så lad os få en konstruktiv debat.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil bare sige til hr. Erling Christensen, at selv om hr. Erling Christensen er en mand, vil han have stor fornøjelse af at gå længere ned ad den samme gang og så gå til venstre, for ved siden af den bemærkning, hr. Erling Christensen citerede, står der noget, der passer fortrinligt på det indlæg, hr. Erling Christensen lige kom med, nemlig: »Ikke enhver høne, der kagler, lægger et æg«.
Jeg vil bare sige, at det er jo meget, meget præcist det, det handler om, når man ikke har andet at sige, end at man ikke engang kan sætte sig ind i et beslutningsforslag og prøve at se, om det skulle åbne for nogle muligheder.
Man skal aldrig fraskrive sig dialogen, for den kan føre meget godt med sig.
Henriette Kjær (KF), 2000-02-04:
Lad mig starte med at slå fast, at vi i Det Konservative Folkeparti fuldt ud støtter forslaget på trods af ministerens store omsorg, som jeg trods alt var meget glad for, men desværre ikke kan tage seriøst.
Det er jo netop konsekvensen af den nuværende planlov, og konsekvensen er nedslående.
Udviklingen i bymidterne er gået i stå, og på trods af, at man vil forskønne sin by, og på trods af, at man vil sikre et blomstrende forretningsliv, kan det ikke lade sig gøre på grund af den helt umulige lov.
Der er ikke engang mulighed for at give dispensationer.
Lad mig tage et eksempel: I Bov Kommune ligger der en irriterende DSB-ejet grund midt i det hele, faktisk i bymidten.
Heldigvis nedlægger DSB sine aktiviteter, og kommunen øjner en oplagt mulighed for at etablere et spændende bycentrum og lægger store, flotte planer og glæder
sig til at komme i gang - men nej, som loven er i dag, er kommunen afhængig af amtet, og amtet har ikke tænkt sig at fremme arbejdet med regionsplanen! Og hvad sker der så?
Kommunen kan ikke købe grunden af DSB til videre udstykning, for DSB kan ikke vente med at sælge grunden til om et par år, når amtet engang har besluttet sig.
Derfor sælger DSB til et vognmandsfirma, og det giver tung trafik midt inde i byen.
Det er ikke særlig kønt, og det giver ingen udvikling af bymidten.
Det skriger til himlen og er direkte i modstrid med lovens hensigter.
Derfor bør ministeren også kunne se, at hans lov er noget makværk, der bør laves om.
Kommunerne kan ikke være tjent med den behandling, og det er da også at tvinge en kommunes borgere lige i armene på et af de storcentre, ministeren er så meget imod.
Hvis ikke udviklingen i bymidten fremmes og der er gode og spændende butikker at handle i, er det jo netop, man tager bilen og kører til det nærmeste storcenter.
Også når vi taler om mindre ombygninger og udvidelser, bør kommunerne have kompetence til at give tilladelse til det.
Der er ingen grund til at gøre tingene mere besværlige, end de er.
Vi har behov for mere smidighed i forvaltningen, og jeg beder om, at ministeren og de øvrige partier også kan indse det.
Jeg er enig med ministeren i, at storcentrene vil dø i og med, at vi benytter e-handel mere og mere.
Så hvorfor skal vi bekymre os om de storcentre?
Der er ikke nogen fremtid i dem.
Vi vil have gode kvalitetsbutikker, der giver os en god oplevelse, men vi ønsker også, det skal være muligt for nye butikker at etablere sig.
Der skal jo være noget konkurrence, for det er sundt og godt både for os forbrugere og for de butikker, hvor det går godt.
De skal også have ordentlige muligheder for at udvide, hvis det er nødvendigt.
Så på trods af omsorgen fra ministeren støtter vi altså forslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Dette forslag er i samme boldgade som nogle af de andre forslag, vi har behandlet.
Det drejer sig ganske vist om et lidt andet område, men det handler i virkeligheden om, hvorledes man sikrer nogle overordnede interesser - om man simpelt hen skal overlade de overordnede interesser til kommunerne.
Vi var glade, dengang planlægningsloven blev ændret, så amterne fik det overordnede ansvar for planlægning af detailhandelen.
Det skete i virkeligheden ud fra den erfaring, at kommunerne rent faktisk ikke kunne styre udviklingen, fordi detailhandelen langt overskrider kommunegrænserne.
Når man ser dette forslag, kan man sige, at det måske var meget velegnet til en valgkamp.
Argumenterne i forslaget er jo meget simple, og man tager ikke hensyn til den substans, der faktisk ligger i debatten.
Man argumenterer med, at kommunerne har det bedste kendskab til forholdene
Så er der spørgsmålet, om der kan være en uhensigtsmæssig begrænsning, altså om nogle ting går i stå.
I virkeligheden er det spørgsmålet, om det er vores opgave at afgøre det.
Sådan som loven er indrettet, skal der være et samspil mellem amt og kommune, så hvis der er ting, der er helt uhensigtsmæssige, må det i høj grad være en sag amter og kommuner imellem og i virkeligheden ikke så meget et problem
i forhold til loven
Amtet kan jo fastlægge nogle retningslinjer, som faktisk tager højde for nogle af de problemer, der er rejst her, for det forhindrer loven ikke.
Om selve forslaget vil jeg sige, at det er lidt uklart, når man læser det.
Det ville egentlig have været bedre, hvis det var mere klart.
Forslagsstillerne skriver i bemærkningerne, at de vil overlade planmyndigheden inden for byzonen til kommunerne, men når man læser selve beslutningsforslaget, kan man godt blive lidt forvirret, for her står der bare, at kommunerne skal have lov til at foretage afgrænsninger og vurdere omdannelsen af eksisterende områder samt lave nybyggeri til butiksformål.
Men der står ikke noget i selve forslaget om kompetencen, og derfor vil jeg nok sige, at det virkemiddel, man har angivet i selve beslutningsforslaget, slet ikke lever op til, at det faktisk er kommunerne, der skal have planmyndigheden.
Men jeg går ud fra, at det er det, der er meningen, selv om det ikke står i forslaget. Vi kan som sagt ikke støtte forslaget.
Vi synes fortsat, det er vigtigt, at det offentlige kan være med til at styre lokaliseringen af detailhandelen, og vi ser det samlet som en fordel for detailhandelen, idet det kan være med til at sikre investeringerne.
Det bliver ikke tilfældet, hvis vi overlader det til kommunerne.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-02-04:
Det kan næsten føles, som om vi mere diskuterer kommunalbestyrelsesmedlemmers holdninger i nogle sager, end vi diskuterer selv beslutningsforslaget.
Miljøministeren tager helt fejl, når det er, som om vi, der sidder i Folketinget, skal prioriteres meget højere end de folkevalgte ude i kommunerne, og at de skal behandles som andenrangsmennesker.
Der er nemlig utrolig mange af dem, som er fuldt på højde med os herinde med hensyn til forståelsen af de forskellige love.
Planlovens bestemmelser er meget centralistiske, og formålet med B 60 er at blødgøre forholdene og skabe mere demokrati i et samspil mellem en kommune og dens borgere og detailhandelen.
Det sker for ofte, at planloven forhindrer udvidelser af butikker og desværre også udvidelser af anden virksomhed.
De forskellige eksempler, som står i bemærkningerne til forslaget, taler deres eget sprog, så derfor ønsker vi fra Dansk Folkeparti at fremme denne sag.
Vi håber fra Dansk Folkeparti, at også de partier, der ikke er med til at fremsætte det her beslutningsforslag, vil kontakte partiernes kommunalbestyrelsesmedlemmer, så man ad den vej kan nå det resultat, at der fremlægges et godt beslutningsforslag.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-02-04:
Jeg sad jo og ventede på, at det var CD's hr. Ebbe Kalnæs, der skulle op, men jeg går gerne foran ham.
Jeg vil godt sige om det beslutningsforslag her, at vi, da planloven blev ændret i 1997, gik meget nøje ind i planlægningen af, hvordan det hele skulle være, og vi var fuldstændig enige dengang, og det er vi for så vidt stadig væk, i, at der ikke skal laves væsentligt om på det her.
Det vil altså sige, at det er amterne, der har den overordnede styring af, hvordan udviklingen skal være.
Når vi synes, det er en god idé, er det jo også fordi, det er amterne, der er de store sponsorer, hvis der f.eks. skal laves om på veje til og fra byer, også i de større byer.
Der er nogle eksempler i det her beslutningsforslag, det er faktisk fyldt med dem, og der er ét, som jeg specielt vil hæfte mig ved, som jeg synes er ganske interessant, det er endda fra en stor jysk by eller den, de kalder den jyske hovedstad, og det er en udvidelse af Salling i Århus med 5.000 ekstra kvadratmeter, som man gerne ser.
De bor spredt om i Skødstrup og i Brabrand, og hvad der ellers ligger af små og mindre byer, der er vokset sammen med Århus, og derfor trænger man selvfølgelig ikke til at få mere trafik og flere biler ind til byen.
Den er i øvrigt totalt forstoppet med biler
Så jeg synes, det er en udmærket ting, at man har nogle regler, der går ind og standser det her, og jeg mener ikke, det skal lægges ud.
Hermed ikke være sagt, at der ikke kan være ting i det, man godt kan kigge på, og det vil vi da også gøre under udvalgsbehandlingen.
Henriette Kjær (KF), 2000-02-04:
Hr. minister
: Lad nu være med at overfortolke beslutningsforslaget og fejlfortolke det.
Det turde være tydeligt, hvad det er, forslagsstillerne mener. Man kan ikke komme uden om, at det er en dårlig lov, der er vedtaget i 1997, uden dispensationsmulighed, således at vi ikke får den udvikling i bymidterne, der er nødvendig.
Det er det, der er problemet, og det er det, vi prøver at gøre op med, og det er ministeren udmærket klar over. Så vidt jeg har forstået det, er ministeren da også lidt ked af, at der ikke blev indføjet en dispensationsmulighed.
Jeg kunne forstå, at Enhedslisten og vist også SF krævede, at det skulle være en helt stringent lov.
Så jeg synes, ministeren burde give sig og komme op på talerstolen og imødekomme forslagsstillerne.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-04:
Beslutningsforslagene her er jo ikke nogen nyhed fra Enhedslisten, som også sidste år var på banen med forslag, der minder meget om dem, vi behandler her i dag, i hvert fald B 45.
Men vi mener stadig væk, som tidligere fremført, at forbrugerne skal have et frit valg, det vil sige, at forbrugerne skal have klar information om, hvorvidt de køber gensplejsede produkter eller ej.
Og det ser jo også ud til at virke optimalt og ganske godt herhjemme, for vi kan jo konstatere, at forbrugerne gang på gang vælger de her produkter fra.
Så om forbrugerne vil købe de gensplejsede produkter, er ikke noget, vi i Dansk Folkeparti har en opfattelse af at staten skal blande sig i.
Staten skal heller ikke gå ind og sige til hele det danske landbrug, at nu udsteder man forbud mod dyrkning af de gensplejsede afgrøder i Danmark.
Som tidligere nævnt mange gange her fra talerstolen er vi i Dansk Folkeparti af den klare opfattelse, at problematikken omkring gensplejsning skal følges nøje, og at kontrollen skal være optimal, og at man gennem kontrol og også gennem mærkning af de egentlige produkter skal bekæmpe problemet, men også, at man skal blive ved med at holde en politisk debat aktuel herhjemme på området.
Den anden problematik, som bliver taget op af Enhedslisten - jeg tænker her på problematikken om, hvem der kan trumfe noget igennem i EU, og hvem der ikke kan - er ikke ny.
For ganske nylig har vi også set EU blande sig i andre nationale anliggender, bl.a. her i de sidste dage.
Der vil her fra talerstolen kunne nævnes talrige eksempler på, hvad EU faktisk gerne vil bestemme. Her må jeg sige, at reglerne generelt om eksempelvis det, vi debatterer i dag, afgrøder og fødevarer, burde være sådan, at vi hertillands kunne have vores egne regler, ud fra det, vi nu synes er mest rigtigt for vores forbrugere og for vores befolkning.
Men det kan vi altså ikke, så længe vi sidder i den store EU-saks.
Men jeg kan sagtens forstå Enhedslistens bekymringer, når jeg taler om beslutningsforslag nr. B 44 om ændring af EU's udsætningsdirektiv.
Primært ud fra den grundholdning, at jo mindre EU blander sig, desto bedre for Danmark, kan vi umiddelbart godt tilslutte os B 44
, men som nævnt ikke B 45.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-04:
Undskyld.
Jeg skal sige om de to beslutningsforslag her, at vi ikke kan støtte dem. Med hensyn til det første må jeg sige, at her er et af de områder, hvor jeg har fuld tillid til miljøministeren.
Jeg skal nok lade være med at lade det blive en vane, men jeg tror faktisk, at miljøministeren har gjort en rigtig god indsats på det område her, og jeg mener, at hans holdninger er fint i overensstemmelse med det, som jeg ønsker at stå for.
Med hensyn til det sidste, om et genfrit landbrug, ja, nemlig genfrit, for det er jo det, nogle kalder det, vil jeg sige: Det siger noget om de millioner af forbrugere, der er imod udviklingen med genmodificerede organismer.
Der er nemlig nogle af dem, der udtrykker sig på den måde.
De siger, at de vil have genfri fødevarer.
Jeg ved ikke rigtig, hvad genfri fødevarer smager af, eller hvordan de ser ud, eller hvor meget de fylder.
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Men det siger jo noget om det vidensgrundlag, de mennesker har, der ønsker at fravælge den nye teknologi fuldstændig.
Problemet er jo, at man sagtens kan få mennesker til at frygte den slags ting.
Så det er det, det bygger på.
Jeg må sige, at jeg er fuldstændig enig i de to indlæg, som hr. Jørn Jespersen og hr. Erling Christensen var oppe med i debatten med hr. Keld Albrechtsen her for 5 minutter siden.
De dækker fuldt ud min holdning til det.
Vi kan ikke fravælge den her teknologi, ikke fordi vi ikke kan lukke for den, fordi den er på vej frem, men fordi vi tror, at den her nye teknologi er en gave til menneskeheden.
Vi skal bare vælge at bruge den rigtigt.
Vi skal sætte grænser for den.
Vi skal være kritiske over for den. Den har fået sit dårlige rygte, som en af ordførerne var inde på, fordi det er de store kemikaliefirmaer, der først og fremmest har udviklet teknologien til fremme af deres eget produktsalg.
Og det er selvfølgelig fuldstændig forsvarligt, men det er jo også et argument for, at vi også skal satse meget på offentlig forskning og ikke overlade det til de private koncerner at forske.
For det er dem, der betaler musikken, der også bestemmer, hvad der skal spilles, ikke sandt?
Derfor bliver vi nødt til at satse på det her område, altså i højere grad offentlig forskning end betalt forskning.
Så undgår vi, at det kører ud på et sidespor.
Vi kan altså ikke tilslutte os nogen af de to beslutningsforslag.
Helga Moos (V), 2000-02-04:
Jeg har forstået, at hr. Keld Albrechtsen vil arbejde for at forhindre, at gensplejsede planter skal blive iblandet de økologiske, og jeg vil bare spørge, om hr. Keld Albrechtsen vil arbejde med samme ihærdighed med at forhindre, at det økologiske bliver iblandet det konventionelle, for som forbruger af almindelig mælk er jeg møghamrende træt af at være tvunget til at drikke overskudsøkomælk, så jeg håber, det kommer til at gå begge veje.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-04:
Jeg kunne forstå på hr. Keld Albrechtsen, at hans humør var meget nede, og det kunne vi da også høre på den sidste tale.
Så jeg følte, at jeg var nødt til at gå op og nævne det én gang mere, også for at hr. Keld Albrechtsen trods alt måske kunne få en rimelig weekend.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-04:
Jamen jeg skylder da så at svare på et direkte spørgsmål, selv om der måske var en anelse polemik i det.
Jeg vil gerne understrege herfra, at vores holdning helt ensidigt er den, at hvis der kommer økologiske varer ud, så er det naturligvis helt i orden.
Det er jo godt, at de økologiske varer kommer længere ud.
Men det er selvfølgelig bedst, at de bliver solgt under betegnelsen økologisk.
Det er også bedst for prisen og for dem, der producerer dem.
Så jeg kan bekræfte det indtryk, Venstre har fået.
Vi nærer ingen bekymringer ved, at økologiske varer breder sig, hvorimod vi vil prøve at forhindre, at gensplejsning kommer ind på banen.
Det tror jeg er rimelig klart formuleret.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-04:
Jeg skal gøre det ganske kort for begge beslutningsforslags vedkommende.
Først skal jeg jo starte med at meddele, at CD ikke kan støtte Enhedslistens forslag.
Og så vil jeg gerne understrege, at vi er meget enige med ministeren i ministerens redegørelse og oplæg.
Vi synes, det er afbalanceret.
Vi synes, det er en fornuftig strategi, der føres på området.
Vi synes, der er de proportioner i det, der skal være, også i det, at der henvises til forsigtighedsprincippet, og som jeg opfatter det, forsigtighedsprincippet i den brede, for mig rigtige betydning og ikke i den betydning, som jeg synes Enhedslisten lægger op til, nemlig: Jeg tror nok, jeg føler, at jeg er bange.
For sådan oversætter nogle jo et forsigtighedsprincip.
Så som sagt tilsiger vi ministeren vores fulde støtte i den strategi, der er lagt på området, og vi vil fortsat være klar til at bidrage.
Jørn Jespersen (SF), 2000-02-04:
Jeg er temmelig overbevist om, at en meget stor del af befolkningen i Danmark, i Europa og i virkeligheden også i stigende omfang i resten af verden har den helt grundlæggende opfattelse, at gensplejsning inden for fødevareområdet ikke er noget, der er udviklet for deres skyld, og det synspunkt deler jeg.
Der har været tale om nogle store, multinationale firmaer, som har udviklet en teknologi, som kunne fremme egne kommercielle interesser.
Derfor har vi også set, at dér, hvor man har brugt teknologien, har det været på områder, hvor man kunne gøre planter resistente over for egne sprøjtemidler, over for egne pesticider.
Det er efter vores opfattelse en dybt pervers måde at bruge en teknologi på.
Derfor har SF været dybt kritiske, dybt skeptiske, stærke modstandere af den måde, som man har brugt gensplejsningsteknologien på.
Og vi har været de fremmeste fortalere for, at alle ting skulle mærkes, at forbrugere fik frit valg, at der skulle laves stramme betingelser.
Det er vi fortsat.
Men det betyder ikke, at vi er generelle modstandere af en teknologi.
Det betyder derimod, at vi vælger at vurdere teknologien ud fra, hvad formålet er.
Er det et samfundsmæssigt nyttigt formål, så vil vi gerne overveje det.
Er det et samfundsmæssigt ikkenyttigt formål, så vil vi sige nej.
Derudover vi vi vurdere miljøkonsekvenserne og sundhedskonsekvenserne og lave en saglig, faglig og politisk beslutningsproces, som imødekommer befolkningens berettigede skepsis over for teknologiens brug.
Erling Christensen (S), 2000-02-04:
Jeg tror, vi har et fælles problem, nemlig at der er for mange mennesker, der desværre ikke ved, hvad det her handler om.
Og det er også svært at få indsigt i.
Det vil jeg i høj grad medgive.
Jeg har set oplysninger om, at der er 44 pct. af Danmarks befolkning, der ikke ved, hvad genteknologi er for noget.
Derfor ligger der en stor informationsopgave foran os i det her.
Jeg vil heller ikke stoppe verden på det område
Det vil forøvrigt også være umuligt.
Det kan ikke lade sig gøre.
Vi skal bruge de gode ting, som vi kan bruge, til udviklingen af vores samfund både i Danmark og internationalt.
Det er det, det handler om også for mig.
Men som jeg sagde i min ordførertale: sikkerhed, sikkerhed og sikkerhed. Og kan vi ikke få det, så har vi forsigtighedsprincippet, der gælder, og det er vigtigt at fastslå.