Arne Melchior (CD), 1999-02-09:
Ligesom hr. Holger K. Nielsen mener jeg også, debatten har været positiv, ikke mindst ved klart på ny at trække op, hvor vandene skilles.
På det tidspunkt gik hr. Holger K.
Nielsen herop og sagde, at der var ikke så stor forskel mellem ministerens og SF's synspunkter.
På det tidspunkt kendte hr. Holger K. Nielsen jo endnu ikke regeringspartiernes vedtagelse, som jeg går ud fra at udenrigsministeren vil stemme for.
Han kan altså ikke stemme for hr. Holger K. Nielsens forslag - skal vi sige det på rent dansk -så går han imod hr. Holger K. Nielsens forslag til vedtagelse.
Ergo burde hr. Holger K. Nielsen på nuværende tidspunkt ikke bare indse - for det har han nok for længst gjort - men også indrømme, at der er en afgørende og grundlæggende forskel mellem det, udenrigsministeren har sagt på regeringens vegne, og det, som SF siger i sit forslag til vedtagelse.
CD vil også gerne give håndslag til udenrigsministeren for den redegørelse, han har givet i dag.
Jeg har været inde på det tidligere under de korte bemærkninger, hvor jeg kunne konstatere, at en væsentlig del af indholdet i udenrigsministerens redegørelse stod i skarpeste modstrid til, hvad forespørgerne fra SF og hvad Enhedslisten har sagt her.
Så jeg tror nok, at jeg kan tage ethvert væddemål på, at hr. Holger K. Nielsen i hvert fald ikke bliver hverken udenrigs- eller forsvarsminister i den regeringsdannelse, han går og fabler om og drømmer om.
Og det hilser jeg da med stor glæde.
Der er ikke noget at sige til, at udenrigsministeren svingede sig højt op, for det er jo en festlig anledning, når NATO skal fejre de 50 år.
Han blev så sangvinsk, så han både i indledningen og i slutningen af sin tale kiggede ind i det 21. århundrede.
I 1980'erne kiggede vi måske ind i 1990'erne.
Nu kigger vi et helt århundrede frem; det er godt gjort.
Jeg vil ikke gå helt så langt.
Men jeg vil deltage i det sangvinske, i jublen, i taknemligheden over, at vi har haft dette NATO i de 50 år.
Vi går ikke rundt og lykønsker hinanden og gratulerer og roser hinanden til daglig, men når der er jubilæum og fødselsdag, så er der anledning til at sige det, hvis det er holdbart, og det er det i dette tilfælde.
Der er virkelig noget at glæde sig over, noget at sige tak for.
Og også nu, når USA nogle gange af visse ordførere har været nævnt negativt her - NATO er jo bare USA's forlængede arm og sådan noget lignende - så vil jeg da også til min lykønskning føje en glæde over og en tak for, at USA har stået last og brast med Europa adskillige gange i dette århundrede.
Den fred og frihed, som vi kan glæde os over, havde næppe været mulig uden USA's helhjertede deltagelse.
NATO har enormt mange fortjenester.
Så var hr. Skaarup noget inde på dobbeltbeslutningen fra for cirka 20 år siden.
Jeg er ikke i tvivl om, at denne trussel om at opstille nukleare affyringsvåben var med til at knække Sovjetunionens aggressioner på det pågældende tidspunkt. Hr. Holger K. Nielsen har jeg diskuteret med tidligere i debatten i dag, fordi han sagde, at militære midler klarer ikke alt.
Nej, selvfølgelig gør militære midler ikke det, og det vil vi heller ikke beskyldes for at mene, men et beredskab, herunder også et militært beredskab, og en fast værnevilje er sandelig en stor fordel, når det gælder om at undgå krig og opretholde fred. Og så fejrer vi altså jubilæet ved at optage Polen, Tjekkiet og Ungarn, og det er vi også glade og lykkelige for, og vi glæder os også til at være med til at optage yderligere flere stater.
Det må bare forlanges, at de naturligvis også skal tage det alvorligt og leve op til de aftaler, der er indgået i alliancen.
Udenrigsministeren siger, at Europa ikke længere er delt mellem to poler.
Det er også rigtigt, men det betyder ikke, at forsvarsalliancen ikke fortsat skal tages med fuldeste alvor.
I Forsvarskommissionens arbejde kæmpede jeg for, at man ikke skulle skrive - men jeg tabte altså - at vi 10 år frem kan sige, at der ikke er nogen trussel mod vores område.
Må jeg minde om, hvad Tyskland færdigbragte på færre end 10 år, nemlig fra 1933 til 1936, for ikke at sige 1938.
Altså på 5 år blev Tyskland en stærkere trussel mod verdensfreden end set nogen sinde før.
Og det er endnu nemmere i dag med kort varsel at opbygge
en sådan trussel, netop på grund af masseødelæggelsesvåbnene, herunder de nukleare og de kemiske våben, som er så farlige som nu.
Derfor skal NATO-forsvaret tages fuldstændig for pålydende og alle i alliancen indgåede aftaler overholdes.
Hr. Holger K. Nielsen, ordføreren for forespørgerne, sagde, at dengang, altså for årtier siden, var NATO primært en forsvarsorganisation.
Det er NATO også i dag, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, og det sagde udenrigsministeren også.
Udenrigsministeren sagde ordret, at det stadig væk gælder, at NATO's hovedopgave er det kollektive forsvar, og nævnte de transatlantiske bånds betydning.
Det gælder stadig væk, og det vil det store flertal i Folketinget snart bekræfte med en vedtagelsedagsorden.
Ja, vi stemmer altså for regeringspartiernes forslag til vedtagelse, men vi kunne sådan set lige så godt stemme for, at folketingsmedlemmer skal holde grundloven og de øvrige love.
Og hvis dét blev forelagt som et forslag til vedtagelse, ville vi såmænd heller ikke stemme imod det, men endda for, og det gør vi altså også her, men det er jo altså en lille smule som at række tungen ud af vinduet, men o.k.,
som afværgevedtagelse kan den lige gå an.
Den korte og koncise ordførertale, som hr. Svend Aage Jensby holdt på Venstres vegne, kan jeg ord til andet tilslutte mig på CD's vegne.
Altså scorer udenrigsministeren point
I denne omgang slipper han dog med en kortere debat end ved det forrige punkt på dagsordenen.
Til lykke med det.