runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 2001-05-15:
Det er ikke, for at det skal trække ind i det næste døgn, men jeg vil sige til finansministeren, at det altså er utroligt at høre, at det nok ikke er muligt for Venstre at styre de offentlige udgifter lige så godt, som det er lykkedes for regeringen.
Det er altså utroligt, når man ser på resultatet
Det er imponerende.
Det er endnu mere imponerende at høre, at finansministeren mener, at de forslag, som Venstre har stemt for i denne samling, beløber sig til mere end 7 mia. kr.
Det er ligegodt imponerende.
Jeg håber, at det med en ny departementschef er muligt at få en lødig beregning.
i størrelsesordenen 600 mio. kr. Det er rimelig imponerende, at man vil lægge ryg til en sådan talstørrelse.
Tiden tillader ikke, at jeg gennemgår det.
Ellers må det afvente efterfølgende.
Så vil jeg sige til økonomiministeren, at når der slet ikke er brug for at ændre noget, skyldes det
, at økonomiministeren åbenbart ikke er klar over, hvordan reglerne er
Der er ikke frit valg af plejebolig.
Det skal være religiøst betinget, eller man skal have en familiemæssig tilknytning lige til det sted, hvor man gerne vil hen.
Ellers er der ikke nogen ret.
Der er heller ikke fri ret, når det gælder børnepasning.
Søllerød fik nej af ministeren til den ordning, de ønskede.
Der er ikke en ret for forældrene til at etablere puljeordninger, hvis de gerne vil.
Det kræver lovgivning.
Der er heller ingen ret for borgerne til det frie
sygehusvalg
Det kræver lovgivning.
Det er sådan, at amterne kan tillade det, hvis de vil, men forudsætningen for, at vor model skal lykkes, er, at hele bevillingssystemet laves om.
For det er ikke blot de patienter, der vælger et andet offentligt sygehus i et andet amt, hvor pengene skal med; det gælder også sygehusene i eget amt.
Det er hele bevillingssystemet, vi ønsker at ændre, så bevillingen følger aktivitetsniveauet på de enkelte sygehuse.
Der kan være nogle stilstandsomkostninger, der skal dækkes ind, men den væsentlige del skal i virkeligheden følge den aktivitet, der er på det enkelte sygehus. Så siger økonomiministeren, at det her med aftaler ikke duer, og at skatterne stiger under et sådant skattestop, hvis man tror, man kan forhandle med kommunerne, så de ikke hæver skatten.
Må jeg så ikke bare lige nævne tallene, når vi nu skal have tal. Hvis vi tager primærkommunerne i 1988, så forhandlede vi os frem til en uændret skatteprocent.
Den blev 19,53.
I 1989 blev den 19,52, altså et fald.
I l990 blev den 19,39, altså yderligere et fald.
I l991 19,4 og i 1992 19,59.
Stort set uændret skat i hele perioden, alene baseret på frivillige aftaler uden sanktion af nogen art.
Det kan altså lade sig gøre, hvis oplægget er korrekt og der er vilje til det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-05-15:
Her efter 11 timers debat er der jo kun at håbe, at forespørgerne føler, at de har fået noget ud af debatten, og at SR-regeringen føler, at de opnåede de mål, de havde sat sig for debatten.
Tværtimod.«
Og hr. Jørn Pedersen sagde: »Sådan af hensyn til historieskrivningen vil jeg gerne oplyse Dansk Folkepartis ordfører om, at i de ældrepolitiske oplæg, der er lavet fra Socialdemokratiets side i 1990'erne og frem, står der i samtlige: Ældre er ikke en byrde, men et aktiv for samfundet.«
Det, jeg nu gerne vil spørge ministrene, som nu har været oppe at svare, om - og selvfølgelig specielt finansministeren - da det er socialdemokrater, der har udtalt det her, er selvfølgelig, om finansministeren kan stå inde for de udtalelser, de to socialdemokratiske ordførere er kommet med her i salen i dag?
Erik Jacobsen (V), 2001-05-15:
Økonomi og beskæftigelse har været på dagens dagsorden nu i snart 10-12 timer.
Rationalisering og effektivisering har altid været det, som har stået højest på dagsordenen inden for dansk erhvervsliv, og således også for mit vedkommende i de snart 38 år, hvor jeg har været selvstændig vognmand i Danmark.
Jeg nævner specielt Danmark, fordi mange af mine kollegaer desværre er draget udenlands for at drive deres virksomhed på grund af økonomiske fordele.
Enhver produktion og udvidelse, som måtte komme fremover, vil således foregå uden for landets grænser.
Derfor er mit forslag til den siddende regering: Skab ordentlige økonomiske betingelser for erhvervslivet i Danmark.
Så vil det danske erhvervsliv garantere regeringen, at det igen vil foretage produktion og investering i Danmark til fordel for dansk beskæftigelse og økonomi.
Så kort kan det også siges.
Jeg håber, at den siddende regering vil leve op til sit mål og mit partis ønske.
Jens Rohde (V), 2001-05-15:
Vi hører finansministeren stå her og sige, at der ikke er noget af det, V og K står for, som trækker i en retning, som gør, at man på nogen måde kan nå målene i år 2010-planen.
Det er sagt af den regering, som i 1993 sagde i »Ny kurs mod bedre tider«, som publikationen hed, at arbejdsstyrken skulle forøges med 72.000, hvor det reelle fald jo har været 43.000.
Det er sagt af den regering, for hvem det er lykkedes at få antallet af personer på overførsel til at stige med 65.000 siden 1992.
Det er sagt af den regering, for hvem det offentlige forbrug er steget med mere end det dobbelte af, hvad regeringen havde forudsagt i sine prognoser.
Det er sagt af den regering, for hvem det er en kendsgerning ifølge regeringens egne tal, at effektiviteten i den offentlige sektor er faldet med 10 pct.
Det er den regnemaskine, som finansministeren her i aften står og gør til sandhedsvidne for, hvordan det vil gå, hvis man følger Venstres økonomiske politik.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-15:
Ja, hr. formand, jeg ved ikke, om der bliver debat.
Det kræver, at ministeren vil svare.
Der er to ændringsforslag fra CD.
Det ene har til formål at forebygge, at en politisk styring af kunsten kan finde sted.
Vi synes, det er for meget med en ministerudpegning af to ud af fem af Billedkunstrådets medlemmer.
Vi har foreslået, at man kun skal have en ministerudpeget formand, og at de øvrige så skal udpeges ad anden vej.
Det andet ændringsforslag handler om kompetencen mellem Akademiraadet og Billedkunstrådet, og der vil jeg godt spørge ministeren, for ministeren har endnu ikke kunnet give et tilfredsstillende svar: Hvordan er kompetencen mellem de to organer for fremtiden?
Ministeren har på et tidspunkt sagt, at Akademiraadet skal virke som statens rådgiver i kunstneriske spørgsmål,
men ministeren har også sagt, at ministeriet vil benytte Billedkunstrådet som rådgiver i anliggender, der vedrører billedkunsten.
Kære minister, et eller andet sted er der altså to rådgivere om det samme, og det, vi er bange for, er, at man får en kompetencestrid mellem Akademiraadet og Billedkunstrådet.
Når Billedkunstrådet har den politisk stærkere stilling fra ministerens side, så kunne selvfølgelig ikke den nuværende minister, men måske en minister, der er mere ond, på et tidspunkt jo vælge at lytte meget mere til Billedkunstrådet end til Akademiraadet, fordi lovgivningen nu siger det her.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvordan ministeren vil klare den kompetencestrid.
Vi mener stadig væk, at det vil være lettest at gøre det ved at vedtage vores ændringsforslag, men jeg vil da gerne høre ministerens svar på, om der er nogen som helst åbning, og om ministeren overhovedet kan se, at der er et problem, hvad jeg jo desværre har opfattelsen af at ministeren har svært ved.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-05-15:
Jeg har stærkt på fornemmelsen, sagt til hr. Peter Dueftoft, at vi nok ikke bliver enige i denne sag, og jeg er også ret overbevist om, at selv om jeg nu tager ordet og forsøger at præcisere, hvad der er kompetencen for vores nye Billedkunstråd, og hvad der er kompetencen for Akademiraadet, vil det ikke nytte meget, for vi har jo allerede redegjort skriftligt for det fra Kulturministeriets side.
Men ligesom Statens Musikråd, Teaterrådet og Danske Arkitekters Landsforbund og en række af de andre råd og nævn, vi har, fungerer som rådgivere for Kulturministeriet og kulturministeren med jævne mellemrum, er det min agt
også at bruge Billedkunstrådet som rådgiver, når det drejer sig om billedkunstneriske spørgsmål.
Det kunne f.eks. dreje sig om billedkunstnernes økonomi, som er et meget ømtåleligt emne, og som der ofte tales om.
Der vil det være oplagt at bruge Billedkunstrådet som rådgiver.
Og i sådan meget billedkunstfaglige anliggender vil det være oplagt at bruge Billedkunstrådet, men i det øjeblik at det f.eks. drejer sig om et byrums indretning, og hvor vi altså må vurdere, hvordan arkitekturen skal se ud, hvordan arkitekturen skal spille sammen med den samlede planlægning osv., vil det være fuldstændig naturligt at bruge Akademiraadet. Endelig må man sige, at hvis den situation skulle opstå, at der var en kompetencestrid, er det jo aldrig dårligt for en minister at have to steder at gå hen og få gode råd.
Det der med at have indflydelse på kunstnere, tror jeg, at både hr. Peter Duetoft og jeg godt er klar over, kan være meget, meget vanskeligt. Kunstnere er deres egne, og det er præcis også det, der er vigtigt.
Kunsten fungerer som en uafhængig del af samfundet, og kunstnere lader sig ikke påvirke af nogen som helst, hverken af dem, der kommer til at sidde i Billedkunstrådet eller dem, der er valgt til at sidde i Akademiraadet.
Omkring kompetencefordelingen er det, hr. Peter Duetoft siger, nogenlunde rigtigt, hvis det da er sådan, at man begynder at betragte formidling som ren teknik.
Det gør jeg nu ikke.
Men vi er i hvert fald enige om, at når det drejer sig om formidlingsanliggender, er det oplagt, at det er Billedkunstrådet, der bliver spurgt til råds.
Thor Pedersen (V), 2001-05-15:
Jeg vil lige starte med fru Anni Svanholt, der siger, at det går ud over gamle og børn.
Her er det nøjagtig det samme beløb, der følger til en gratis behandling i det offentlige sygehusvæsen; der er jo overhovedet ingen forskel.
Og hvis man er i tvivl om den mangfoldighed af muligheder, der findes i det offentlige sygehusvæsen, så skulle man læse nogle af de publikationer fra Finansministeriet, der viser, hvor stor forskel der er på, hvordan man løser opgaven på de forskellige sygehuse, hvor det slet ikke kommer til udtryk, fordi man ikke honorerer de sygehuse, der er i stand til at løse opgaverne bedst og i stand til at behandle flest patienter.
Man kunne lære meget ved at tage en tur til Frankrig og se, hvordan det virker, hvis pengene følger patienten, hvor det er gratis, hvor der ikke er ventelister, hvor man kan vælge sygehuse, og hvor det er billigere totalt set pr. behandling.
Endelig det dér med den danske placering.
Jeg vil godt henvise til WHO, hvor vi er placeret som nr. 34.
Jeg synes, vi får alt for lidt for vores penge i det danske sundhedsvæsen på grund af stive systemer, og de, der bærer byrden og har problemerne, er dem, der er ansat i systemet, som godt ved, det kunne blive meget bedre, hvis bare vi fik lov til at bryde med gamle socialdemokratiske dogmer.
Må jeg så sige til hr. Jann Sjursen - og det er vigtigt
- at jeg sagde ikke noget overhovedet om, at Venstre agtede at afskaffe fradragsretten for faglige kontingenter.
Vi har tværtimod sagt det modsatte.
Og jeg nævnte det ikke som eksempel på noget, man overhovedet kunne forestille sig i tiden fremover var et område, hvor et fradrag til en bestemt personkreds - veldefineret - forsvandt til gengæld for en anden lettelse.
Det kan jeg ikke udtale mig om, jeg kender ikke eksemplet.
Men fradraget indgår ikke i vores forslag som noget, der skal fjernes fra lønmodtagere.
Så siger fru Margot Torp: Jamen de dér skatter og afgifter skal jo finansiere velfærdssamfundet.
Ja, det skal de, og der må kun være det, hverken mere eller mindre.
Det, vi blot siger, er, ja, der bliver ikke mere.
Nu må altså Folketinget og lovgivere og regering sikre sig, at den del, som de i forvejen optager af almindelige menneskers indkomst, må være nok.
Så må man prioritere bedre.
Man må have større budgetdisciplin.
Man må kort sagt være dygtigere for at sikre, at man får mere velfærd for de samme penge eller for færre penge, præcis som det er beskrevet i regeringens publikation »Frem mod år 2010«.
Det er jo derfor, vi er så enige i den ramme og den begrundelse, der er anvist.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-05-15:
Jeg er meget, meget glad for, at et bredt flertal i Folketinget vil støtte den nye museumslov.
Jeg synes selv, at museumsloven er en af de vigtigste lovgivninger, vi overhovedet har på kulturområdet, måske ved siden af biblioteksloven.
Det er en fornøjelse at tænke på, at vi har museer spredt ud over det ganske land, at vi altså overalt i Danmark har små fyrtårne, der rager op og er med til at belyse vores fælles fortid, sådan at vi alle sammen har et huskested at vende tilbage til med henblik på at finde ud af: Hvem er jeg, og hvad er det, vi er rundet af?
På den måde kan vi styrket gå videre ud i den stadig mere internationaliserede verden.
Jeg tror netop, at museerne kan bidrage til, at vi danskere bliver verdensborgere med en hjemstavn.
Jeg er også vældig glad for, at vi på en række områder nu styrker hele museumsområdet med en bedre planlægning, med et kvalitetsløft og med flere ressourcer.
25 mio. kr. mere til græsrødderne og alle de professionelle ude i museumsverdenen skal nok række et stykke.
Tak til Folketingets partier for den store støtte til museumsloven.
Poul Nødgaard (DF), 2001-05-15:
Ved dette lovforslag on museumsloven stemmer Dansk Folkeparti grønt, dvs. vi stemmer for forslaget i respekt for vores kulturarv.
Jeg vil godt lige føje et par bemærkninger til den lange fødsel, som det her forslag har haft.
Det er lidt usædvanligt, at vi i så mange måneder mere eller mindre, jeg ved ikke, om man kan bruge udtrykket sådan lidt mildt og sige sloges omkring nogle detaljer i det her forslag, for hver for sig har man jo haft sine særlige mærker, man gerne ville have sat på det pågældende lovforslag. Jeg må sige til kulturministeren, at det måske var bedre sent end aldrig, men jeg synes nok, at kulturministeren var lidt længe om at fange de signaler, som ikke alene jeg sendte, men også andre i Kulturudvalget sendte, om, at vi syntes, at den bestemmelse om, at de mindre museer i løbet af 2 år skulle op på et tilskud fra amt og kommune på 1,2 mio. kr., var et helt fejlskud.
Nu har vi så fundet en løsning på det.
Jeg betragter de ting, der er skrevet ind fra kulturministerens side som, at de 14-15 museer, vi taler om, ikke bliver jagtet.
Sådan læser jeg det i hvert fald.
Og hvis det ikke er rigtigt, så vil jeg godt have en omgående melding.
De har startet stort set hele museumsbevægelsen i Danmark.
Det er fortsat kommunale og amtskommunale ildsjæle, der sørger for store dele af vores museumsvæsen.
Der er også masser af lønnede imellem, men der er også specielt ved de små museer masser af folk, der gør en stor frivillig indsats.
Derfor er det økonomiske behov for at drive det pågældende museum ikke så stort, som kulturministeren gerne vil have det op på.
Så jeg ønsker at føje de bemærkninger til, inden vi stemmer, og jeg vil gøre det med stor glæde i sindet, fordi vi nu endelig langt om længe fandt en enighed om de her ting.
Margrete Auken (SF), 2001-05-15:
Hr. Søren Hansens vid skal jeg ikke prøve at komme på niveau med.
Det er langt ude over mine evner.
Så vil jeg bare lige sige om det der med vores fælles formulering: Jeg er helt overrasket over at få en oplysning
her om, at vi har ændret ved den
Vi sad ved et møde i fællesskab og blev enige om en formulering, og den hed ikke: »at der også kan bl.a.«.
Den hed: »at vi vil lægge vægt på«.
Det er ikke noget, vi har ændret.
Jeg vil da være glad for her at få bekræftet, at det også, selv om det står på en lidt anden måde, er Socialdemokratiets og De Radikales intention, at man får en formulering, der siger, at man lægger vægt på, at der er museumsfaglig ledelse, ledelse af museumsstyrelsen.
Vi har ikke ændret noget.
Jeg var forbløffet over at se den formulering her i betænkningen.
Og jeg kan forstå på det, at vi så, hvis ikke hr. Søren Hansen siger noget andet, er enige om det, vi har været enige om.
Søren Hansen (S), 2001-05-15:
Jeg deler helt fru Margrete Aukens ønske om, at hun ikke ser spøgelser.
Dem er der jo nok af omkring fru Margrete Auken: på trafikområdet, på kulturområdet, hele vejen rundt.
Der er spøgelser, spøgelser, spøgelser.
Jeg håber ikke, de gør sig gældende på dette sted.
Så kom jeg til at tænke på, hvor uendelig kvalificeret fru Margrete Auken jo er på det ene område efter det andet
uden at være uddannet på de pågældende områder
Dette lille eksempel tjener jo smukt til at støtte synspunktet om, at man godt kan være velkvalificeret uden at have den pågældende uddannelse på forhånd.
Og så er det rigtigt, som fru Margrete Auken nævner her, at vi havde en fælles forståelse om en udtalelse, men når den ene part så begynder at formulere sig selvstændigt uden at drøfte det med nogen, og andre begynder at udlægge teksten, så er det i hvert fald forklaringen på, at den ikke holdt længere. Så vil jeg som afslutning her sige: 25 mio. kr. på området er nu ikke at kimse ad.
Det gør jeg i hvert fald ikke.
Søren Hansen (S), 2001-05-15:
Nu nævnede jeg også Malko Konkurrencen.
Jeg synes, det vil være vigtigt med den personkreds og med den direktørstilling, der er tale om her, at det er personer, som både har forstand på røde tal, på sorte tal og på museumsfaglige spørgsmål.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-15:
Altså: Er det ikke en uting, at man til at lede kulturinstitutioner anbringer mennesker, hvis hovedopgave er at se på grafer og røde og sorte tal?
Er det rimeligt, at det er kommissærer fra Finansministeriet, der skal tænke ud fra meget økonomisk strukturelle spørgsmål i stedet for at tænke ud fra et kulturpolitisk synspunkt
Er det ikke sådan, at hvis man har et kunstmuseum, så vil, hvis man tænker ud fra sådan en økonomiholdning, medarbejderne i kantinen og i boghandelen være de vigtigste, for de giver jo indtægter, men kunsthistorikeren giver udgifter?
Men vil det ikke være ulykkeligt, hvis kulturlivet udvikler sig på den måde? Jeg synes altså, vil jeg sige til hr. Søren Hansen, at det er meget stærkt at stille sig op her og sammenligne kulturen med SAS.
Jeg kunne godt ønske mig noget mere kultur i SAS, men den var altså for letkøbt, vil jeg sige til hr. Søren Hansen.
Søren Hansen (S), 2001-05-15:
Man skal være varsom med at spærre folk mere inde end klogt er, hverken sig selv eller andre, og heller ikke når det drejer sig om, hvilke personer eller hvilke persongrupper der kan det ene og må det andet.
Jeg gør denne her bemærkning i anledning af et par betænkningsbidrag, der er knyttet til lovforslaget her, og jeg minder om, at SAS lige har fået ny direktør.
Mig bekendt er han hverken pilot eller purser eller noget andet, men forhåbentlig god til at lede virksomheden.
Det må bestyrelsen i hvert fald være nået frem til.
Vi havde for nylig en Malko Konkurrence.
Formanden for Malko Konkurrencens bestyrelse
er mig bekendt uddannet jurist, men udførte alligevel en fremragende indsats som formand for Malko Konkurrencens afvikling.
Jeg gør denne her bemærkning, fordi Socialdemokratiet ikke vil mistænkes for, at vi favoriserer, at vi skræddersyer noget til nogle bestemte personer, til nogle bestemte persongrupper.
Man kunne jo nemlig, sådan som denne her sag har udviklet sig, få den fornemmelse, at et enkelt parti i hvert fald har fået den tanke, at man ved at formulere sig, som man har gjort her, kunne skræddersy det, måske ikke bare til en enkelt persongruppe, men til en enkelt person.
Naturligvis er det vigtigt, at der tages museumsfaglige hensyn, og det fremgår også klart af det betænkningsbidrag, der ligger.
Og så vil jeg bare gøre den bemærkning, at hvis jeg hørte rigtigt ved lovforslagets første behandling, så var SF allerede på det tidspunkt helhjertet tilhænger af lovforslaget.
Så det er altså ikke noget, der er kommet efterhånden, som det fremgår af betænkningsbidraget.
Poul Nødgaard (DF), 2001-05-15:
Der er tale om et forslag, hvor staten - det bliver formentlig Kulturministeriet og de råd, der kommer til at sidde omkring Kulturministeriet - udtager den kulturelite, hvis jeg må bruge det udtryk, som skal i gang med at male de her såkaldte billedkunstværker.
Hvem siger, at det kommer til at foregå særlig demokratisk?
Der kunne jo godt være en kunstner, som måske ikke falder i kulturministerens eller det råds smag, og derfor bliver pågældende sat ud på et sidespor.
Undskyld, jeg siger det ligeud, men det bliver hvem der kender hvem der kender hvem, der kommer i betragtning i forbindelse med at blive udpeget til at male malerier på den danske stats vegne.
Derfor synes jeg, der er al mulig grund til, at der stemmes nej til det her forslag.
Det vil vi i hvert fald gøre med stor sindsro.
Søren Hansen (S), 2001-05-15:
Jeg synes, det er en god dag, bl.a. fordi det her lovforslag bliver vedtaget.
Der har været et meget langt tilløb til det.
Vi gør mange gode gerninger med dette lovforslags vedtagelse.
Men når jeg egentlig bad om ordet nu, er det, fordi vi nu får at vide, det er udansk.
Her er et forslag, der på linje med en række andre kulturforslag bedre end så meget andet styrker dansk kultur, styrker det, det er at være dansk.
Vi får et enormt bombardement af kultur, af musik, af billeder, af tv osv. udefra.
Her har vi altså et bidrag til at styrke den danske kultur.
Det er godt, det er sundt.
Bl.a. derfor er det her forslag aldeles fremragende, og derfor er det godt, det bliver vedtaget oven i købet af et stort flertal.
Poul Nødgaard (DF), 2001-05-15:
Jeg ønsker på Dansk Folkepartis vegne at føje nogle kommentarer til det her lovforslag, inden der nu skal foregå en afstemning. Det ligger sådan, at hvis vi ser ud i samtlige danske hjem, er der helt givet på næsten hver eneste væg god kunst.
Den er som oftest udført af amatører.
Det er folk, der på deltidsbasis tjener lidt penge ved at lave kunst.
Nogle af dem er så dygtige, at det udvikler sig til, at de kan komme til at leve af deres kunst, og til det vil vi i Dansk Folkeparti sige, at det er flot og godt, at det kan komme så vidt. Men det, som Folketinget skal tage stilling til her i dag, er noget helt, helt andet.
Det er, at Kulturministeriet og dermed den danske stat udpeger en lang række kunstnere, som man sætter i gang med at lave en lang række kunstværker.
Man aftaler en sum på så og så meget for at lave det og det kunstværk, og hvis ikke det kan sælges til den pris, når det er lavet, ja, så overtager staten de økonomiske forpligtelser over for kunstneren, indtil kunstværket eventuelt bliver solgt.
Det er jo ikke sikkert, det nogen sinde gør det, og derfor står staten så med et økonomisk hængeparti.
Når nu lovforslaget helt givet bliver stemt igennem her i dag om et øjeblik af et stort flertal i Folketinget, så vidt jeg vurderer det, så siger man faktisk samtidig ja til, at den danske stat årlig giver et tocifret millionbeløb til de her ting.
Det kommer vel op på ca. 40 mio. kr. pr. år.
Hvis nu alle de folketingsmedlemmer, der sidder og hører på det, jeg siger nu, gik ud i deres respektive valgkredse og seriøst lagde frem, hvad det her lovforslag drejer sig om, så er jeg sikker på, at mange af vælgerne ville ryste temmelig meget på hovedet.
Mange har en drøm om at starte et eller andet.
Det kan være et ungt menneske, der gerne vil starte som håndværker, det kan være en designer, for nu at gå lidt tættere ind på kulturen, der har en drøm om at åbne noget inden for designverdenen.
Vores grundholdning skal ikke tages som udtryk for nogen form for kulturfjendskhed, overhovedet ikke.
De, der kender mig, ved, at det er jeg bestemt ikke på nogen måde.
Men jeg synes bare, at her er grænsen for, hvad staten skal gå ind i, nået. Jeg ved da godt, at der er nogle, der sidder og jubler, når nu det her lovforslag bliver vedtaget, for det vil være hjerteblod for de pågældende.
deres navne, jeg kender dem.
Men for mig er det ikke nogen god dag, vi stemmer noget sådant igennem, for jeg synes, det er et rimelig udansk forslag.
Jeg tror slet ikke, det har grobund i den danske befolkning.