runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Det er vigtigt, at vi på alle områder prøver at finde en balance mellem familieliv på den ene side og arbejdsliv på den anden side.
Det gælder for os alle sammen, at vi har brug for at finde den balance.
Begge dele skal fungere, og det er selvfølgelig den enkelte familie og det enkelte menneske, som selv skal finde den balance. Det har man selv ansvaret for.
Vi politikere skal jo ikke leve folks liv, men vi har en forpligtelse, i hvert fald os, som er valgt herind på baggrund af en politisk idé om frihed til det enkelte menneske.
Vi har en forpligtelse til at sørge for, at rammevilkårerne er så gode som muligt, og at friheden og valgmulighederne er til stede for folk, og det er i virkeligheden grundlæggende det, som dette lovforslag drejer sig om.
Når det gælder fastsættelse af arbejdstiden, er der selvfølgelig to parter til at afgøre det.
Der er arbejdstageren, og der er arbejdsgiveren
, men nu sikrer vi os altså, hvis der er flertal for forslaget, og det tyder jo meget på at der bliver, at det ikke skal være forbudt for de to parter, arbejdsgiveren og arbejdstageren, hvis de kan blive enige om det, at aftale deltid, og det synes jeg faktisk er en rigtig god idé.
Det kunne man næsten tro, når man har lyttet til debatten,
men det er det jo ikke.
På størstedelen af arbejdsmarkedet er der jo mulighed for deltid, og tusindvis af mennesker arbejder på deltid og er glade for det.
Men vi sikrer os altså, at på de få områder, hvor det stadig væk ikke er en mulighed, bliver det nu en mulighed.
Der findes den valgmulighed for de to parter, hvis de selv kan blive enige om det, så at aftale det.
Hvordan kan man dog, tænkte jeg, da jeg havde set forslaget igennem, være uenig i det?
Og når man ser, hvordan meningerne har delt sig i salen her i dag, så har jeg jo egentlig ret i det.
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Jeg vil gøre det kort.
Til hr. Jan Petersen: Jamen det hele bygger på frivillige aftaler om deltid.
Der er ingen, der kan tvinges til deltid, der er ingen, der kan rejse krav om, at de skal have deltid.
Der er ingen virksomhedsejer, der kan rejse krav om, at lønmodtageren skal gå på deltid.
Det er på ren og skær frivillig basis.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Det er fair nok ikke at ville love mere, end man tror, man kan holde, men alligevel bliver vi nødt til at få en afklaring af, hvad der sker med dem, der allerede har deltidsbestemmelser i forskellige variationer, som de har aftalt lokalt og centralt og arbejder med i hverdagen.
Altså de, der ikke har nogen deltidsbestemmelse overhovedet, er én diskussion, men er hr. Bent Bøgsted parat til også at lave et indgreb over for dem, der så har en?
For lovforslaget omhandler også alle mulige praktiske aftaler, som man måtte have indgået om, hvordan man sikrer fuld bemanding, hvordan man sikrer bemanding over et helt døgn på en virksomhed, hvordan man sikrer, at der kommer en effektiv tilrettelæggelse.
Meget af det er aftalt lokalt med to underskrifter under, en tillidsrepræsentants og en ledelsesrepræsentants.
Der kunne jo også være et par dårlige arbejdsgivere indimellem, hvor det ville være meget rart at have en egentlig aftale, som gør, at man undgår misbrug af folk, der ønsker deltid.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-28:
Jeg vil alligevel vove den påstand, at uden lovgivning havde der været flere, der ville slippe af sted med at være dårlige arbejdsgivere.
Det er jeg alligevel helt sikker på.
Netop derfor vil jeg også spørge hr. Bent Bøgsted, hvordan Dansk Folkeparti kan støtte den nedskæring, der er f.eks. på arbejdsmiljøindsatsen.
Det er jo nemlig sandelig til fordel for de dårlige arbejdsgivere.
Hvordan i alverden kan man gå ind for at støtte den?
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Jeg vil starte med hr. Ole M. Nielsen: Grunden til, at jeg siger det med de dårlige arbejdsgivere, er, at jeg har så lang tids erfaring fra arbejdsmarkedet, at jeg har set, at de lovgivninger, der er blevet lavet, alligevel ikke har kunnet stoppe de rigtig dårlige arbejdsgivere.
Det er den erfaring, jeg har ude fra arbejdsmarkedet, for der har jeg trods alt været, siden jeg var 16 år.
Det er på den baggrund, jeg siger det.
Hr. Ole Vagn Christensen spurgte om forringelse for de 96 pct.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-28:
Jeg skal nok lade være med at bruge mine tre muligheder nu, og jeg holder mig sådan set uden for substansen i det, der diskuteres her.
Men det var den seneste bemærkning, hr. Bent Bøgsted kom med, at dårlige arbejdsgivere kunne vi aldrig komme ud over, uanset hvad vi lavede i lovgivningen.
Så vil jeg nok spørge, hvorfor i al verden hr. Bent Bøgsted er kommet i Folketinget, hvis ikke det netop er for at lovgive, fordi vi sætter nogle rammer og nogle regler.
Det er klart, at man kan have en dårlig arbejdsgiver, der får held til at være en dårlig arbejdsgiver i en periode, men lovgivning og minimumsrettigheder for lønmodtagere, sikkerhed osv. er noget, vi lovgiver om.
Vi er i Folketinget for at sætte nogle regler, rammer og retninger i samfundet.
Jeg vil da godt nok håbe, at det er det, hr. Bent Bøgsted er kommet her for, ellers må det jo være trist at være her.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Nu kan jeg se, hr. Bent Bøgsted er travlt optaget af at blive serviceret af dem, der vil beskære friheden i det her Folketing for de 96 pct.
Det er jo sådan nærmest det, der bliver lagt frem her.
Det var jo hr. Bent Bøgsted selv, der sagde her i en af de bemærkninger, som faldt, at vi er nødt til at lovgive også for de 96 pct., som har fundet ud af tingene.
Hvad er det så, man er nødt til at lovgive om?
Det er tvang, vold og gift.
Det hedder ganske vist tvang, og så hedder det kompensation.
Når sådanne begreber indgår i en lovgivning, så må man jo nok sige, at så er det svært at få øje på frihedens fakkel.
Hvorfor skal de 96 pct. have ringere forhold, end de har i dag?
Men vi kan selvfølgelig høre fra hr. Bent Bøgsteds mund, om det er eller ikke er sådan, og det er ikke noget med, at man skal stå og love, det er noget med, at man skal svare.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Jeg vil starte med hr. Søren Søndergaard, og der kan jeg sige sådan ret klart, at jeg er forholdsvis ny, men jeg har set en hel del herinde i Folketingssalen, der er kommet i klemme ved at stå heroppe og love for meget, og jeg har sat mig for, at det skal ikke ske for mig, og derfor sker det ikke.
Til hr. Bjarne Laustsen: Der skulle ske forringelser for 96 pct.
Jamen jeg vil se det, før jeg tror på, at der vil ske
de forringelser for 96 pct. Til hr. Carsten Hansen: Det var noget med dårlige arbejdsgivere.
Jamen hvis der er en dårlig arbejdsgiver, der vil udnytte noget, så kan vi ikke komme uden om det, uanset hvor meget vi lovgiver herinde.
Jeg tror ikke på, at vi kan lovgive, så det kan ændres, uanset hvad vi gør. At det rører ved forsørgelsesgrundlaget: Jamen det er stadig væk sådan, at det kun er efter eget ønske, man kommer ned på deltid, og så er man klar over, at der vil ske noget med forsørgelsesgrundlaget.
Det er det, lovforslaget lægger op til.
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Så må jeg spørge, sådan sagt lidt mere rent ud: Hvad er grunden til - og det må hr. Lars Barfoed gerne være meget præcis omkring - at De Konservative har skiftet standpunkt her?
Jeg har gentagne gange hørt Det Konservative Folkeparti
- det var nu hr. Knud Erik Kirkegaard - advare imod indgreb i forhold til overenskomster af denne her karakter, som vi ser i dag.
Kan hr. Lars Barfoed ikke løfte fligen for, hvad det er?
Og kan vi forvente flere indgreb?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-28:
Dansk Folkeparti er i den sag her repræsenteret af hr. Bent Bøgsted, som har en indsigt, der gør, at han kan se, at der er nogle svagheder i den argumentation, som bl.a. regeringen er kommet med, og han har også sagt, at man er parat til at se på nogle ting under udvalgsarbejdet, og hvis der kommer nogle ting frem under udvalgsarbejdet, som er uhensigtsmæssige, så vil hr. Bent Bøgsted ikke afvise at gå ind i det.
Hovedsigtet var jo, at man ville forbedre forholdene for de 4 pct., men hvis det nu viser sig, at forholdene bliver ringere for de 96 pct., kan vi så få hr. Bent Bøgsted til at sige i dag, at så vil man være med til at fjerne de hindringer, som går ud over de 96 pct.?
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Først skal jeg sige til hr. Bent Bøgsted, at jeg er glad for det tilsagn, hr. Bent Bøgsted gav om, at hvis der var de uhensigtsmæssigheder, som vi peger på, ville man kigge på det under udvalgsarbejdet; det vil vi holde Dansk Folkeparti fast på.
Men jeg fortalte om den lønmodtager, der kunne sættes ned i tid af sin arbejdsgiver, en af de der grimme arbejdsgivere.
Lønmodtageren kommer selv til at løfte bevisbyrden, men konsekvensen af det her bliver jo, at en række lønmodtagere eventuelt kunne miste retten til fuld understøttelse.
Hvis man er oppe i årene, og det sker et år eller to, før man skal på efterløn, mister man retten til at gå på efterløn på fuld tid og få den fulde efterlønssats.
Så der er nogle ganske alvorlige konsekvenser af det omfattende indgreb, hvis vi har ret i det, vi siger. Hvis LO, Metal og nogle af arbejdsgiverorganisationerne har ret i, at det er rigtigt, så er der faktisk nogle lavtlønnede familier, som mister deres forsørgelsesgrundlag.
Hvis det nu viser sig at være rigtigt, vil hr. Bent Bøgsted så være med til at lave om på det?
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Jeg noterede mig forleden dag, da vi havde lejlighed til også her i salen at diskutere et forslag vedrørende eksklusivaftaler, at hr. Ole Sohn citerede mig for præcis den samme sætning.
Jeg mener aldrig, at jeg har sagt det lige på den måde, og det undrer mig lidt, for det der begreb tilter er slet ikke et begreb, jeg kunne finde på at bruge.
Men jeg kan bekræfte - og det er også til hr. Ole Vagn Christensen - at jeg omkring diskussionen om indgreb i ferieoverenskomsterne har sagt, at det ville være så voldsomt et indgreb i balancen i overenskomsterne, og at det ville være uacceptabelt, hvis det var sådan, at man fjernede arbejdsgivernes likviditet i forbindelse med feriekortoverenskomsterne.
Men det er jo så sandelig en hel anden diskussion, som man ikke kan blande sammen med det her. Så spørger hr. Ole Vagn Christensen, om jeg kan bekræfte, at det er første gang, at man lovgiver om overenskomster.
Næh, det kan jeg ikke.
Jeg har ikke gennemgået dansk lovgivning de sidste 150 år eller sådan noget og undersøgt meget nøje, om det nu er første gang, om der skulle være et eller andet tilfælde før, hvor man har gjort det, men det kan jeg ligesom forstå ligger i hr. Ole Vagn Christensens spørgsmål at hr. Ole Vagn Christensen har gjort.
Jeg interesserer mig også selv meget for historie.
Ja, det må man da sige at det er.
Altså vi siger, at man kan ikke aftale sådan noget her, og så er det vel et indgreb i den fri aftaleret.
Hvor mange eksempler har Det Konservative Folkeparti så på personer, som ikke kan få deltid?
Jeg mener, at jeg sagde meget klart, at det her ikke er nogen revolution.
På de fleste områder har man mulighed for deltid, så jeg mener, at det i virkeligheden er en meget begrænset effekt, det har i den virkelige verden, for de fleste steder kan man det her i forvejen.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Jeg vil bare sige, at jeg forstår simpelt hen ikke helt hr. Bent Bøgsted.
Jeg er selvfølgelig meget tilfreds med, at hr. Bent Bøgsted giver tilsagn om, at man vil kigge på tingene under udvalgsbehandligen - strålende, det gør vi så - men hvis det er, at hr. Bent Bøgsted er så sikker på, at han har ret, når han siger, at han ikke tror, at der kan være nogen steder, hvor det forringer forholdene for deltidsansattes rettigheder, så skulle det jo være så let heroppefra, sådan at alle kan høre det, at sige »og hvis der er sådan nogle eksempler, så vil Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke være med til det, det kan vi garantere«.
Det ville være så let for hr. Bent Bøgsted.
Så er spørgsmålet: Hvorfor gør hr. Bent Bøgsted det så ikke?
Hvorfor åbner hr. Bent Bøgsted for, at selv om der er nogle steder, hvor der sker en forringelse for deltidsansatte, kan man alligevel risikere, at Dansk Folkeparti vil stemme for til sidst?
Hvorfor?
Hvorfor den usikkerhed?
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Hr. Lars Barfoed har lige bekræftet, at der er tale om et permanent overenskomstindgreb og derudover ikke bare et indgreb i overenskomsterne, men også et indgreb i en række afledte aftaler på enkeltvirksomheder og mellem en virksomhedsindehaver, en virksomhedsrepræsentant, og repræsentanter for de lokale overenskomstparter.
Finder hr. Lars Barfoed det slet ikke principielt problematisk, at lovgivningsmagten her kommer og laver et ganske omfattende indgreb?
Lovgivningen vil jo virke for alle mulige aftaler, og jeg er såmænd ikke engang sikker på, at hverken den konservative ordfører eller Beskæftigelsesministeriet eller for så vidt jeg selv, har overblik over, hvad det er for en lang række aftaler - skrevne og uskrevne - der kan blive påvirket af det her, og hvor loven tilsidesætter de aftaler.
Derfor er jeg for så vidt ikke enig med hr. Lars Barfoed i, at det her ikke er noget særlig revolutionerende.
Det ved vi dybest set ikke, for der er vel ikke nogen, som ved, hvor mange aftaler der er omkring det her.
Men det principielle i det er, at der laves et indgreb, og hr. Lars Barfoed har under tidligere debatter bekræftet, at det skal man lade være med, fordi det forrykker balancen.
Dette lovforslag forrykker balancen.
Der er ikke nogen modydelse beskyttelsesmæssigt til lønmodtagersiden i det.
Det, jeg hidtil har hørt om, er vi ikke enige om er nogen forbedring.
Det er faktisk en forringelse, men det er en anden diskussion, som vi fører videre.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Jeg tror, vi har sagt det, der kan siges om revolutioner her.
Jeg mener altså ikke, at der bliver revolution i Danmark, fordi vi sikrer, at arbejdstagere og arbejdsgivere kan aftale deltid med hinanden.
Må jeg så ikke sige til det med procenterne, at det jo er rigtigt, at det kun er de 4 pct., hvor der er et totalt forbud mod deltid, men deri ligger jo også, at der er en zone mellem dér, hvor der slet ikke er mulighed for deltid, og dér, hvor man frit kan aftale deltid.
Der er en zone, hvor der er en masse begrænsninger i muligheden for at få deltid, og det er jo i virkeligheden det, vi griber ind over for med dette lovforslag.
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
... at gå ind og se på det spørgsmål?
Da hr. Lars Barfoed sidst replicerede i forhold til mig, kaldte han mig Bjarne Hansen.
Jeg kunne fristes til at kalde ham Foed Barlars, men det var måske en fortalelse, eller også slog han hr. Bjarne Laustsen og mig i hartkorn.
Det, der jo har interesseret, og hvor procenterne har fløjet igennem luften, er de 4 og de 96 pct., og nu må vi beslutte os for, hvad vi mener.
I virkeligheden er det sådan, vil jeg gerne sige til hr. Lars Barfoed, at man jo for at redde 4 pct. vil lovgive for de 96 pct., hvor man godt kan finde ud af det på arbejdsmarkedet, og det er jo det, vi finder så betænkeligt.
Man rammer alle de andre 96 pct. via en lovgivning, hvor vi egentlig kunne have fundet nogle løsninger.
Det vil vi gerne give tilsagn om for resten af arbejdsmarkedet.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Det er en meget historisk interesseret hr. Ole Vagn Cristensen, der fortsætter temaet om, hvorvidt det er første gang, vi griber ind i overenskomsterne i historiens løb, og hvis det er det, siger hr. Ole Vagn Christensen, så er det en revolution.
Jeg tror ikke på, at der bliver revolution, fordi vi sikrer, at folk kan komme på deltid på den sidste del af arbejdsmarkedet.
Det tror jeg ikke.
Jeg tror nu nok, vi klarer os uden revolution i denne her forbindelse.
Man har da i øvrigt før ophøjet overenskomstforslag til lov, og det må vel også siges at være en form for indgreb i aftalesystemet, når man har gjort sådan nogle ting.
Så det er jo ikke sådan, at man ikke fra Folketingets side før har interesseret sig for indholdet af overenskomsterne. Hr. Jan Petersen og hr. Ole Sohn bliver ved med at interessere sig for min og Det Konservative Folkepartis holdning til det at gribe ind i aftalesystemet.
Hr. Jan Petersen spørger: Har vi slet ikke været principielt betænkelige ved det?
Jo, altså jeg vil da sige det på den måde, at vi altid er principielt betænkelige, hvis vi står over for overvejelser af den art, for, som jeg siger: Det er noget, man skal være meget varsom med og kun gøre i yderst sjældne tilfælde.
Men lige præcis her har vi efter nøje overvejelser fundet, at der er gode og stærke grunde til det, og derfor er vi så efter sådan en overvejelse ikke betænkelige ved det.
Derfor forstår jeg slet ikke, at hr. Ole Sohn mener, at jeg sådan med få minutters mellemrum siger forskellige ting.
Jeg mener faktisk, at jeg har været ret konsistent i det, jeg har sagt.
Jeg siger: Vi vil kun i meget sjældne tilfælde gribe ind i overenskomstsystemerne.
Det her er et indgreb, det sker efter nøje overvejelser, men det er et af de få, sjældne tilfælde, hvor vi synes, man godt kan gøre det.
Jeg tror ikke, jeg vil byde ind på hr. Ole Sohns tilbud, forstår jeg, det er, om, at man i stedet for kunne lave - og jeg går ud fra, det så er et lovforslag, hr. Ole Sohn ville støtte - en lov, som siger, at man skal indføre deltidsaftaler på de områder, hvor der ikke er det i dag, for det her lovforslag er jo bygget op på den omvendte måde ved, at man siger, at det skal sikres, at arbejdsgivere og arbejdstagere har mulighed for frit at indgå sådanne aftaler.
Det er en mere klar, synes jeg, formuleret ret end den, som hr. Ole Sohn lægger op til, men jeg synes da, det er interessant, at hr. Ole Sohn tilsyneladende alligevel gerne vil være med til at lovgive på området - bare på den anden måde.
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Jeg skal undlade at bore i hr. Lars Barfoeds vurdering af indgreb i overenskomsten, men det er da lidt morsomt, at man i den samme replik på 2 minutter dels med brask og bram kan sige: »Ja, vi griber ind i overenskomster, og det står vi ved«, og så inden for de samme 2 minutter sige: »Vi vil meget advare mod indgreb i overenskomster.«
Det synes jeg er interessant.
Grunden til, at vi har så stor uenighed i debatten i dag, er jo, at vi ikke helt forstår, hvad det er, ordførerne siger, for når hr. Lars Barfoed siger, at de fleste har deltidsaftaler, og derfor berører det ikke dem, men alene de få grupper, som ikke har, så er det jeg spørger, og jeg vil gerne spørge igen: Hvorfor kan man så ikke lave en lov, som siger, at hvis man ikke i overenskomsterne har en deltidsaftale, så skal der være en; der skal være en mulighed for deltid?
Ved den måde, loven er skruet sammen på, griber
man ind i overenskomsterne og fjerner de reguleringer, der er, og den måde og mekanisme, man etablerer deltid på. Hvis ikke det er det, Det Konservative Folkeparti ønsker, er vi er nødt til at få en afgørelse, så vi sikrer, at det kun er de 4 pct., der bliver omfattet af loven.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
... og hvis det bedømmes voldsomt, står hr. Lars Barfoed efter min opfattelse med et problem.
... følgende: »Noget andet er så overenskomsterne, som der jo har været talt lidt om i debattens løb, og der må jeg altså gøre opmærksom på, at der er tale om en balance i nogle overenskomstresultater, hvor de arbejdsgivere, som har indgået overenskomster på det her område, altså ferieoverenskomster, har fået en likviditetsfordel ved at beholde pengene.
Til gengæld må lønmodtagerne jo formodes i de samme overenskomster at have fået nogle andre fordele, og der er så kommet en balance ...«.
I det her tilfælde, vi nu forhandler i dag, er der også tale om en balance.
Vi er inde i aftaler, og hr. Lars Barfoed må formodes at være principielt betænkelig - om end jeg ikke fik nogen bekræftelse på det - ved overhovedet at gå ind i temaet, nemlig at vi går ind og piller lovgivningsmæssigt i aftaler indgået mellem to parter, hvor der er en balance. På det her punkt suspenderer lovgivningsmagten - også hvor der allerede eksisterer deltidsbestemmelser - hvis det bliver gennemført, den balance, der er aftalt vedrørende deltidsspørgsmålet.
Finder hr. Lars Barfoed slet ikke det betænkeligt?
Er det slet ikke udtryk for en balance?
Eller ...
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Jeg vil gerne sige til hr. Lars Barfoed, at det ikke er historien, der interesserer mig.
Det, der interesserer mig, er, at det er første gang, vi står her i Folketinget og tager dele ud af overenskomster og laver lovgivning på.
Det kalder
jeg en revolution
Jeg ønsker ikke - og det var jeg med til at sige i 1987, da daværende arbejdsminister hr. Dyremose kom med et overenskomstindgreb - at Danmark omskabes til en bananrepublik, hvor det ikke er en stabilitet gennem parternes medvirken, der håndterer det danske samfund. Jeg tror, vi kommer til at fortryde det her rigtig mange gange, og det vil hr. Lars Barfoed også komme til, for nu er vejen jo åben.
Hr. Lars Barfoed åbner jo vejen også imod det, der kunne være en dansk stabilitets interesse.
... at sagerne kan føres i Folketinget?
Hr. Lars Barfoed kæmper jo bravt; det må vi erkende.
Derfor er vi også nødt til at spørge hr. Lars Barfoed: Hvad er det, der gør, at hr. Lars Barfoed kan stå her og sige, at det her ikke rører ved alting?
Hvis det er første gang, man rører ved overenskomststoffet i Folketinget og vil lovgive om det, er det en revolution.
Det håber jeg sandelig vi er enige om.
Hvordan vil hr. Lars Barfoed i fremtiden holde stabiliteten, når man nu har vist vejen til, ...
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Hr. Jan Petersen spørger, om jeg finder det principielt problematisk at gribe ind.
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg finder det principielt vigtigt, at vi giver folk den frihed til gengæld.
Men jeg synes, at Socialdemokratiet skulle se at blive enigt med sig selv om, hvorvidt det her bare er noget, som vedrører de fire procent på arbejdsmarkedet, hvor de siger: Hvad er det for noget pjat, at vi nu vil lave regler for fire procent?
Og nogen spørger til Dansk Folkepartis villighed til at gå ind og lave lovgivning, når det overhovedet ikke er noget, der gør en forskel.
Det er den ene side af det, man hører fra oppositionen.
Den anden side er, at det her nærmest er en revolution og meget problematisk alt sammen.
Altså, man må blive enig med sig selv i oppositionen
, om det her det er noget, som virkelig laver om på alting, eller om det er noget, som overhovedet ikke berører nogen, og hvorfor skal vi så gøre det?
Jeg vil opfordre oppositionen til at blive enig med sig selv om, hvad det er, der er problemet i denne her sag.
Hr. Bjarne Hansen sagde, at han troede, at vi, De Konservative og Socialdemokratiet, havde en fælles interesse i aftalesystemet.
Det kan jeg bekræfte at vi har.
Det vil være meget sjældent, at vi i Det Konservative Folkeparti medvirker til at gribe ind i den fri aftaleret. Så spørger hr. Bjarne Hansen også, om det ikke bekymrer, at også arbejdsgiverne tager afstand fra det her.
Nej, det gør det ikke.
Det bekymrer mig heller ikke, at lønmodtagerorganisationerne tager afstand fra det her.
Det bekymrer os ikke i Det Konservative Folkeparti, at organisationerne tager afstand fra det her, for vi synes, at det er rigtigt og fornuftigt at gøre det. Hr. Ole Sohn citerer så meget rigtigt, hvad jeg har sagt om feriekortoverenskomsterne.
Det skal vi sikkert snakke
videre om
Jeg kan se, at hr. Ole Sohn bliver stående, så vi skal sikkert drøfte det videre.
Jeg mener stadig væk, at det er en helt anden problemstilling.
Jeg synes da, at det er meget muntert, at man bliver ved med at rive mig i næsen, at jeg har sagt det, men jeg mener stadig væk, at man skal passe meget på med at rykke i balancen i overenskomsterne.
Og det med ferieoverenskomsterne var en helt anderledes form for en fundamental ændring af en balance.
Hr. Ole Sohn spurgte også om de sidste fire procent, om det er sådan, at det kun er det, vi vil regulere på; altså om vi kun vil regulere for så vidt angår den del af overenskomsterne, som ikke tillader deltid.
Men sådan er det jo ikke, og det ved hr. Ole Sohn sikkert også godt.
Jeg tror, at det var sådan en slags retorisk spørgsmål. Hr. Ole Sohn ved jo godt, at det her lovforslag formelt berører hele arbejdsmarkedet, for der kan ikke længere nogen steder indgås sådanne aftaler, der begrænser muligheden for, at de to parter bliver enige om deltid.
Så på den måde er det da ikke sådan, at det her fuldstændig vil vende op og ned på alting.