Ole Stavad (S), 2003-10-21:
Tak til ministeren for redegørelsen.
Sagt på det sprog, der tales, hvor jeg kommer fra, så synes jeg sådan set ikke, at den er så ringe. Jeg vil så også godt sige til ministeren, at jeg synes, den bærer måske for stærkt præg af, at det er set meget snævert fra et ministerrådssynspunkt, og det kan jeg selvfølgelig i nogle henseender godt forstå.
Men der ligger jo faktisk i den opgave, vi har med den her debat, og med den redegørelse, som ministeren hvert år afgiver til Folketinget, en bredere opgave, nemlig at se bredere på det nordiske samarbejde.
Og der vil jeg bare opfordre ministeren til, at når vi får redegørelsen næste år, så tænker man lidt bredere både i forhold til Østersøsamarbejdet, i forhold til det arktiske osv., som jo også er en vigtig del af det her, og at man måske også koncentrerer lidt flere kræfter i redegørelsen om det samarbejde, der er imellem ministerrådssiden og parlamentarikersiden.
Det, der gør det nordiske samarbejde til noget unikt, er jo, at vi har ministerrådssiden i et tæt samspil med den parlamentariske, og en ganske bred parlamentarisk forsamling, i form af Nordisk Råd, som mødes flere gange i løbet af året inden for det nordiske.
Her synes jeg, at ministeren godt kunne bidrage til, at vi får en noget bedre sammenhæng.
Så er det nordiske jo et eller andet sted blevet et stedbarn i mange sammenhænge, og vi får ofte spørgsmålet: Hvad laver I egentlig?
Der synes jeg faktisk, at ministerens redegørelse giver en række gode svar, hvis man specielt går inden for de enkelte sektorområder og ser, hvad der arbejdes med, noget, der har en meget konkret betydning for en hel masse mennesker. Da vi lever i en tid, hvor der jo er tendens til, at alt skal sættes på kroner og øre eller euro, eller hvad nu man betjener sig af, blev der for en god uges tid siden udgivet den nordiske statistiske årbog.
Det er faktisk ganske spændende læsning for at se, hvor meget det nordiske stadig væk betyder, selv om det ikke fylder så meget i den debat, man har. Bare som et lille eksempel vil man kunne se, at af den samlede danske eksport går næsten en fjerdedel, næsten 25 pct., til de øvrige nordiske lande, og dermed er det næsten på linje med den samlede eksport, Danmark har til både Tyskland og Frankrig.
Hvis man skal sætte kroner og øre på, hvad det betyder, at vi stadig væk holder fast i et tæt nordisk samarbejde, så har man et lille, godt eksempel der.
Også hvis vi ser et andet sted hen, nemlig hvor mange nordiske statsborgere der bor i andre nordiske lande, så kan man se i statistikken, at det er 264.000, der stadig væk har et statsborgerskab i et nordisk land, men har bosat sig i et andet nordisk land.
Derfor er det, vi arbejder med i forhold til det grænseløse Norden at sikre, at en lang række af de barriereproblemer, som almindelige mennesker, der arbejder, er blevet pensionerede, eller hvad det nu ellers handler om, har, kan blive løst på en endnu bedre måde.
Det nordiske er stadig væk et fælles hjemmemarked.
Vi ved erhvervsmæssigt, at når man skal ud på eksportmarkedet, så er der mange, specielt små og mellemstore virksomheder, der starter i de andre nordiske lande, øver sig der, hvorefter de bliver i stand til også at gå længere ud i verden.
Det er noget, der er ganske betydningsfuldt.
Vi har det indennordiske, som vi har haft i de der 50 år, hvor det nordiske samarbejde har bestået i form af Nordisk Råd, Nordisk Ministerråd.
Men blikket er jo også vendt ud af Norden på en helt anden måde end tidligere i forhold til Østersøen, men også i det europæiske perspektiv. Der arbejder både Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd i øjeblikket med, hvordan vores rolle er, hvad det er, vi kan, hvad det er, vi vil kunne give bidrag mere fra nordisk side i forhold til et EU med 25 og formentlig i løbet af nogle år endnu flere lande i det samarbejde. Jeg mener, vi har et unikt udgangspunkt også her i det nordiske samarbejde, også med det, vi har bygget op over til de tre baltiske lande.
Jeg tror, det er vigtigt, vi tænker Polen med ind i det også i forhold til et EU, som uundgåeligt, hvis det skal kunne bringes til at fungere med så mange lande, også bliver nødt til at tænke mere i noget regionalisering, ikke i form af blokke, men i form af nogle samarbejdsmønstre, for at det nordiske skal spille en rolle.
Det ved jeg at ministerrådssiden arbejder intenst med i øjeblikket.
Det gør vi også i Nordisk Råds Præsidium.
Jeg vil bare opfordre ministeren til, at han bidrager til, at vi også her får en bedre dialog mellem ministerrådssiden og parlamentarikersiden, at vi får vore nationale parlamenter med ind i hele den proces.
Jeg har kontakt med vores formand for Europaudvalget her
i Folketinget, og forudsætningen for, at vi kan give det en merværdi, hvor vi ikke kommer til at gå i vejen, men hvor vi bidrager med noget, er, at vi får et tæt samarbejde med europaudvalgene i de nationale parlamenter.
Nordisk Råd er ikke egnet til at følge sager dag for dag.
Nordisk Råd er efter min opfattelse, også sammen med de baltiske lande, egnet til at finde nogle vigtige langsigtede mål, hvor vi har fælles interesser og kunne lægge kræfterne sammen og flytte noget.
I den nordlige region, som vi tilhører, er der da faktisk noget at byde på.
Når vi ser de europæiske statistikker, undersøgelser om, hvordan vi klarer os, så kan vi jo se, at i de fleste af dem kommer de tre nordiske EU-medlemslande, Finland, Sverige og Danmark, stort set altid ud i toppen.
Derfor har vi noget at byde på, og vi har et udgangspunkt for en videre udvikling af vores egne samfund, men vi har også en mulighed for at præge det europæiske samarbejde på en måde, så den nordlige del af Europa kan være med til at spille en rolle med de værdier, den kultur og det, som vi sætter pris på, i udviklingen af vort samfund.
Derudover er vi jo kendetegnet ved i Norden, at vi alle sammen bygger på universalmodellen, altså at man betaler til de goder, den velfærd, vi skal have, over skatten, og så kan man få trukket på den efter det behov, man har, hvor man andre steder jo mere bygger på forsikringsmodellen.
Derfor er en række af de problemer, de åbne grænser betyder for os, nogle problemer, som man har i de andre nordiske lande, og det er ikke kun Sverige og Finland, det er også Norge og Island, der er omfattet af de samme regler, sådan at vi der finder ud af, hvordan vi kan løse en række af de problemer i et fornuftigt fællesskab.
Så jeg har en stærk opfordring til ministeren - ikke bare den danske - at de tager det med i Ministerrådet, at vi prøver på at finde ud af, hvordan vi kan få sammenhæng mellem det, der sker på ministerrådsiden og parlamentarikersiden.
I det hele taget en generel opfordring til ministeren om, at han er medvirkende til, at vi får samarbejdet til at fungere bedre. Jeg er stærkt forundret over, at man på ministerrådsiden har truffet beslutning om, at man vil lave NIB om, altså Nordisk Investeringsbank, der i parentes bemærket giver ca. 1 mia. kr. i overskud om året og dermed er med til at give et samlet overskud på hele det nordiske samarbejde.
Det samarbejde går man ind og ændrer på trods af vedtægterne og fuldstændig uden nogen kontakt med Nordisk Råd.
Må jeg bruge mit sidste minut til at sige til ministeren, at jeg er ked af at sige, at jeg bestemt ikke er imponeret over den danske regerings indsats i det nordiske samarbejde.
Det er næsten, som om den danske regering - i hvert fald mange af ministrene - absolut ikke prioriterer det nordiske.
Man holder festtalerne, men gør i øvrigt ingenting.
Ministeren har selv afleveret en liste til mig over, hvordan danske ministre har deltaget i det samarbejde.
Selv vores ansvarlige minister for det nordiske samarbejde har i de otte møder, der har været siden regeringsskiftet, kun deltaget i tre.
Jeg vil opfordre til, at man lader vores skatteminister, som er en af de økonomiske ministre, gå ind - jeg ved, han har sjælen med - i stedet for at man bliver væk.
Vores økonomi- og erhvervsminister, der sidder både på boligområdet, energiområdet, forbrugerområdet og erhverv - eller det man i nordisk sammenhæng kalder næring - har ikke indfundet sig én eneste gang.
Heller ikke, da han selv havde ansvaret for det nordiske samarbejde.
Det er uacceptabelt, og derfor er jeg da glad for, at statsministeren har lovet at give en henstilling på et ministermøde til sine ministre om, at de skal passe det nordiske samarbejde. Hvis det er sådan, at vi vil noget med det her, så er det noget med, at vi skal have et ordentligt samarbejde mellem ministerrådsiden og parlamentarikersiden, at begge parter tager det alvorligt, men også at vi får inddraget Folketinget på område for område, hvor der virkelig er noget at følge op.
Der er perspektiver, der er muligheder, der er, hvis vi har engagement og vil afsætte kræfterne, nogle muligheder for, at vi virkelig kan flytte noget inden for det nordiske.
Desværre er oplevelsen, også i de andre nordiske lande, at den danske regering ikke yder sit bidrag.
Det håber jeg man vil spore ind på, så man kommer til det i fremtiden.