Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-01-27:
Jeg vil gerne starte med at takke økonomiministeren
for et fantastisk skarpt og præcist svar.
Så vil jeg gerne fortsætte med at takke finansministeren for et lige så præcist og set med oppositionens øjne lammende svar.
Derfor føler jeg egentlig, at det nu er tid at få sagt et par supplerende ting om, hvad det egentlig er, det her drejer sig om, oven i den konsekvente tilbagevisning, der har været hele dagen, siden vi startede på debatten sådan lidt over kl. 13 i dag.
Derfor føler jeg trang til at sige lidt til hr. Johannes Martin Olsen og også til hr. Óli Breckmann som de to færøske repræsentanter.
Kære hr. Johannes Martin Olsen - for ikke at komme i konflikt med vor forretningsorden om, hvorvidt man må tale direkte eller ej, så alligevel lidt indirekte.
Når hr. Johannes Martin Olsen taler om følelser og følelser i den færøske befolkning, vil jeg gerne tillade mig at sige: Tag nu ikke fejl.
Den danske befolkning, der knokler hver dag, betaler sin skat og svarer enhver sit, den danske befolkning, der er den flittigste i Europa - det kan man bare se på beskæftigelsestallene - den danske befolkning, der må sidde her i aften og se på, hvad vi skal lytte til fra oppositionen, må spørge: Sig mig en gang, hvad er det egentlig, der foregår?
Er det måske os, der har brugt pengene på Færøerne?
Hvad er det egentlig, der foregår?
Jeg kunne godt tænke mig en gang imellem, bare en gang imellem, at der også var stemmer fra færøsk politik her, der sagde: Tak, fordi I har hjulpet os igennem krisen.
Tak, fordi I har givet os nogle vilkår, der gjorde, at vores samfund efter at have været i bund og efter at have været igennem den mest omfattende kollaps i det vestlige samfund nu er på vej ud igen efter fire år. Jeg vil gerne sige, at der i de sidste mange år ikke kan findes mage til situation for et vestligt samfund med så dyb en kollaps, som den Færøerne har været ude i, og der findes heller ikke mage til situation, hvor et samfund med så dyb en kollaps er kommet så hurtigt på vej igen.
Jeg er nødt til at sige det, også for min egen selvrespekts skyld, også til de store dele af den danske befolkning, der sidder undrende og prøver at finde vej i, hvad der foregår.
Den danske befolkning har også følelser, og den danske befolkning har også ret til at sige her i aften, og jeg føler, at jeg må sige det: Pengene blev altså ikke brugt af danskerne.
Pengene blev brugt af færingerne, og det politiske ansvar for, at det gik galt, er altså ikke danskernes eller den danske regerings, det er færingernes.
Derfor var det også grundlæggende rigtigt, at vi ydede
en hjælp til selvhjælp.
Sådan har det været lige siden, vi startede, og sådan er det også fremover.
Men ellers er der jo blevet sagt, hvad der skal siges.
Partiet Venstres og partiet Det Konservative Folkepartis og andre partier på den kants påstande er pillet ned punkt for punkt, som jeg sagde det før.
Det er sket med masser af oplæsning fra undersøgelseskommissionens forskellige bind i rapporten, både med og uden kursiv.
Nu føler jeg for min part grundlag for at sige, at vi bør se fremad.
Jeg synes, vi af Socialdemokratiets ordfører og gruppeformand, fru Pia Gjellerup, og også af medforslagsstillerne hr. Aage Frandsen fra SF, hr. Bjørn Elmquist fra Det Radikale Venstre og hr. Frank Aaen fra Enhedslisten har fået præsenteret et glimrende grundlag for at komme videre, glimrende.
Jeg synes, det er overordentlig fint formuleret, og det er konstruktivt og fremadrettet.
Jeg vil gerne gøre et par bemærkninger om det fremadrettede med udgangspunkt i denne ramme, som jeg opfatter det, for at komme videre.
Det står jo i forslaget
til vedtagelse: Folketinget opfordrer herefter regeringen til i samarbejde med landsstyret at undersøge mulighederne for at gøre krav gældende over for Den Danske Bank. Jeg tror, jeg har det ligesom andre kolleger, at jeg følger lidt med i, hvad der bliver sagt også i pressen, og jeg har forstået, at Den Danske Bank allerede har givet kommentarer til dette punkt i forslaget, og det er selvfølgelig meget hurtigt.
Nu er forslaget altså ikke vedtaget endnu, men når man nu har givet kommentarer, føler jeg mig foranlediget til at sige, at vores vurdering af det foreløbige udspil, som banken er kommet med, er, at vi om det nok som vores helt foreløbige reaktion må sige: Det er desværre ikke det relevante svar på det præcise spørgsmål.
Sagen er jo den, at den opgave, der efter min bedømmelse påhviler Den Danske Bank - jeg ved godt, at Venstre ikke har talt så meget om det, men det ønsker vi at tale om - er én opgave, og det er at retablere det, som burde være retableret på salgstidspunktet, nemlig at sikre, at det var en solvent bank, der blev solgt.
Vi kan i dag se af undersøgelseskommissionens beretning, at det var det ikke.
Jeg anser det for en naturlig opgave, når vi skal samle os om, hvad der nu skal ske, så også at gøre det klart - som jeg forudser det -
at når man sælger en bank, hvor der på forhånd er blevet spurgt, om den bank, der nu skal købes, er solvent, og svaret falder på en sådan måde, at den, der spørger, ikke kan få et andet indtryk, end at den er solvent, og det så bagefter viser sig ikke at forholde sig sådan, så må vi tage det udgangspunkt, og så må vi sige, at en del af opgaven består i at få gjort op, hvad der skulle have været lagt på bordet, for at den bank, man solgte, kunne være solvent - og ikke alene i dag eller i morgen, men også et passende stykke tid frem. Og det finder jeg ikke at Den Danske Banks svar er relevant i forhold til, og det kommer jeg tilbage til, men det fører mig frem til det andet punkt i forslaget til vedtagelse, som jeg også synes er overordentlig konstruktivt, nemlig »at arbejde for en bedre kommunikation mellem danske og færøske myndigheder«, og det vil jeg igen gerne tage et konkret initiativ til.
Jeg kan her oplyse, at jeg sammen med statsministeriets departementschef, som vil være formand for arbejdsgruppen - med kolleger - vil udarbejde forslag til, hvordan kontakten mellem os og hjemmestyrerne kan forbedres på alle niveauer, også på embedsværkets niveau.
Da jeg lidt tidligere på dagen havde mit første indlæg, sagde jeg, at da denne regering trådte til den 25. januar 1993, troede vi, tingene var i orden, og det blev der trukket på smilebåndene ad af den nuværende opposition, men det har den ikke nogen grund til, for hvis den nuværende opposition efter 10 års regeringsansvar ikke havde fået bragt kommunikationslinjerne til vore færøske venner i orden, kan man da godt undre sig. Og vi kan nu se, at alt det, vi antog for gyldigt og givet - at kommunikationen var i orden - viste sig ikke at være det.
Derfor må vi nu sige: Vi tager konsekvensen.
Vi skal have rettet op på tingene og have igangsat en analyse sammen med færingerne, således at vi er sikre på, at de naturlige forbindelseslinjer, der skal gælde på alle niveauer, også rent faktisk kommer til det.
Det er det, jeg har lagt op til over for lagmanden, og det er det, der nu vil blive fulgt op.
Det synes jeg er fornuftigt, og jeg har allerede i mit første indlæg sagt, at også det må vi snarest muligt i gang med.
Det indgik jo også i den seneste aftale, vi har med det færøske landsstyre, at vi under alle omstændigheder skulle til at forhandle gældsafviklingen, tilbagebetalingen.
Og den seneste aftale, fra den 3. november 1995, præciserer det, for deri står faktisk, at denne forhandling skulle være i gang i 1997, men det blev lidt forsinket af den nye undersøgelse.
Men nu føler jeg, at det både er på tide og naturligt at komme i gang, for nu har vi fået afdækket begivenhedsforløbet, og nu ved vi, hvor vi skal hen.
Og jeg vil i dag blot præcisere, at når denne ramme er lagt og et bredt flertal - forhåbentlig et bredt og ansvarligt flertal, der tør vedstå sig både fortiden, nutiden og fremtiden - har givet os et forhandlingsmandat, vil vi rette henvendelse til færingerne.
Må jeg afslutningsvis for mit eget vedkommende sige, at også jeg er blevet klogere - og at kunne erkende dét synes jeg ikke er nogen dårlig egenskab at have - og at jeg vil bestræbe mig for, at de erfaringer, vi nu har om de ting, som vi af undersøgelseskommissionens rapport kan se er gået galt, selvfølgelig nu skal være nogle erfaringer, som vi kan bruge konstruktivt, således at de fejl, der måtte være begået, ikke gentager sig. Så håber jeg til gengæld også - sagt stilfærdigt til vore færøske venner - at I færinger også vil være varsomme og påpasselige.
Jeg blev så glad, da jeg hørte, at da nordsøsilden for ikke så lang tid siden kom tilbage til det færøske territorium, besluttede I jer for at frede nordsøsilden en stund, så den fik tid til at gyde og formere sig, så fiskebestanden kunne blive opbygget.
Og jeg håber, at en tilsvarende ansvarlighed vil vise sig, når det gælder den øvrige del af fiskebestanden. Jeg henvender mig direkte til hr. Óli Breckmann og til hr. Johannes Martin Olsen: Vi må ikke komme i en situation som den, vi har været i, én gang til.
Må jeg minde om, at der sidste år blev fisket 40.000 tons - efter manges opfattelse i overkanten af, hvad der overhovedet er basis for - og jeg er også nødt til at sige, at hvis vi tager den økonomiske politik, blev der givet skattelettelser, som jeg nøgternt set må sige at der ikke var grundlag for.
Jeg håber derfor, at den ansvarlighed, som vi alle skal deles om, også er en ansvarlighed og bærekraft, som Færøerne og den færøske gruppe af politikere i Lagtinget og landsstyret vil være med til at dele med os.
Hvis vi ser dét billede for os, tror jeg virkelig på, at vi også kan komme igennem udmøntningen af det konstruktive forslag til vedtagelse, der nu foreligger.