runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-29:
Det er da rart at se, at ministeren er engageret.
Det synes jeg da vi har manglet under førstebehandlingen og andenbehandlingen.
Men det synes jeg er fantastisk godt.
Jeg vil så gerne spørge ligestillingsministeren: Når hun siger, at man stadig væk vil fastholde, at man vil finde dokumentationen, kan jeg ikke forstå, hvorfor man så ikke vil støtte De Radikales ændringsforslag, som jo lige netop går ud på, at man bliver frit stillet i forhold til, hvor man køber opgaverne henne, men at man fastholder, hvilke opgaver der skal søges yderligere viden om. Hvorfor kan man ikke gå ind
og støtte det forslag? Så vil jeg også sige, at fra vores side har det jo ikke været Videnscenteret, diskussionen har drejet sig om, det har jo været, at man det ene sted efter det andet har skåret på de redskaber, der har været fra samfundets side til at fastholde ligestillingen i den rigtige retning.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-29:
Jamen det må jeg også sige, at det har det også for mit vedkommende, for jeg synes, den har været
meget fastlåst, og jeg synes, at netop lige præcis de ordførere, der har været oppe nu og kommentere nedlæggelsen af Videnscenteret, hænger ligestillingsspørgsmål op på et videnscenter eller ej.
Man mener altså ikke, man kan føre ligestillingspolitik, at man kan have nogle ambitioner på området, hvis der ikke er et center. Og jeg må sige, at det er jeg fuldstændig uenig i.
Der har man låst sig fuldstændig fast.
Man er ikke selv kommet med konstruktive forslag, nye ideer.
Men det har vi så valgt ikke at støtte, fordi vi gerne vil have frie hænder til selv at købe de opgaver, som vi mener der er behov for, hos de kvalificerede læreanstalter og universiteter.
Det kan også være private firmaer, der kan udføre den slags opgaver.
Det er det eneste konstruktive, der er kommet fra oppositionen.
Så synes jeg også, det er en meget, meget grov påstand at komme med fra Folketingets talerstol at sige, at nu har vi tænkt os at føre ligestillingspolitik ud fra udokumenterede påstande.
Det vil jeg meget gerne have mig frabedt.
Når vi netop nu siger, at vi vil købe de undersøgelser, der er behov for, hos analysefirmaer, universiteter og andet, så synes jeg, det er at være alt, alt for grov og fordrejende i sin argumentation, og det hører ingen steder hjemme.
Så må jeg jo bare ryste på hovedet, når vi taler om barselorlov.
Jeg synes simpelt hen, det er så hyklerisk af Socialdemokratiet, der også ville foreslå 1 års barselorlov og reservere sølle 6 uger til fædrene; det var, hvad det kunne blive til i den socialdemokratiske optik, og så skal vi høre på den her omgang hykleri.
Men det er, hvad man kan bidrage med på ligestilligsområdet fra Socialdemokratiets side, og det er ikke meget.
Jeg vil sige det samme til hr. Kamal Qureshi, nemlig at det er, som om ligestillingen i SF's optik står og falder med et videnscenter.
Der er jo altså mange andre kvalificerede mennesker, der kan rejse debatten, der er politikere, og der er den befolkning, som det vedrører, som vi gerne skulle have inddraget i langt højere grad.
Og man kan jo så håbe nu, at vi kan få de mennesker, som det drejer sig om, op af stolene, så de kan give deres besyv med i forhold til, hvad vi foretager os herindefra.
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil må jeg bare sige, at vi er fundamentalt uenige, og jeg tror ikke, at vi bliver enige.
Så der er ikke så meget at kommentere.
Vi har jo haft en lang debat under førstebehandlingen, en del debat under andenbehandlingen, og det er så den afsluttende debat, vi er i gang med nu.
Og der må vi bare konstatere, at jeg mener, at vi kan føre en god og ansvarlig ligestillingspolitik uden et videnscenter, og det mener fru Pernille Rosenkrantz-Theil altså ikke at man kan.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil mener åbenbart ikke, at hun som politiker er i stand til at få rejst en debat, og det synes jeg da egentlig er meget sørgeligt, for jeg synes faktisk, det er det, ordføreren giver udtryk for.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-29:
Det er meget flot, at der er kommet en redegørelse på ligestillingsområdet.
Der er stadig ikke blevet fremsat bare ét konkret forslag i denne her sal, som trækker frem mod en større ligestilling mellem kvinder og mænd.
Det ene forslag venter vi stadig væk på med spænding.
Jeg synes efterhånden godt, at man kan tale om, at vi har fået en ligestillingsfjendsk regering.
For det første står vi her i dag og behandler en nedlæggelse af et center, som er debatskabende, og som formidler viden om ligestilling mellem kvinder og mænd i det her samfund.
Tidligere på ugen har vi behandlet et lovforslag om fjernelse eller udskydelse af den kønsopdelte lønstatistik.
Den kønsopdelte lønstatistik har til formål at vise den enkelte arbejdsgiver, hvordan forskellen på lønnen mellem kvinder og mænd på arbejdspladsen er, sådan at man kan blive opmærksom på eventuelle lønforskelle.
Så har vi behandlet lovforslag i denne samling om Den Særlige Pensionsordning, og vi har haft barselorloven på programmet.
Begge de to forslag resulterer i, at kvinderne i fremtiden vil have et massivt pensionsefterslæb i forhold til mændene.
Den reaktion, vi fik i går fra ministeren, var, at man godt var klar over, at det havde en ligestillingsmæssig konsekvens, at man lavede en ændring af Den Særlige Pensionsopsparing, men man ønskede stadig væk at gennemføre ændringen. Det vil altså sige, man mener ikke, at det er noget problem.
Måske synes man, det er et problem, men man vil i hvert fald ikke gøre noget ved det.
Det er konklusionen på ligestillingsområdet, at man kan ridse op, at der er nogle problemer, sådan som ministeren har gjort det i sin redegørelse.
Men der foreligger bare ikke ét eneste forslag, ikke ét eneste konkret forslag til, hvad vi så skal gøre ved det. Så er der det dér med, at det nu har taget 26 år f.eks. at få ligeløn for kvinder.
Der kommer ikke til at ske noget som helst.
De har ikke den nødvendige kapacitet, de har ikke den nødvendige kompetence i afdelingen.
Det synes jeg da er interessant, når vi har en minister, der igen og igen siger, at det er væsentligt, at vi får de her opgaver ind i ministeriet, at de fortsat bliver varetaget, men at de bliver varetaget inden for ministeriet.
Det er da en interessant erkendelse at nå frem til, hvis det nu er sådan, at ligestillingsafdelingen selv mener, at de ikke har den nødvendige kapacitet.
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-29:
Jeg skal beklage, hvis jeg ikke har sagt det præcist nok.
Det har ikke været i forbindelse med det her forslag om Videnscenteret, at fru Charlotte Dyremose har udtalt sig, det har været i forbindelse med en diskussion om barselorloven.
Og det er muligt, at jeg har citeret ukorrekt.
Det beklager
Det, jeg husker, er, at der blev nævnt heroppefra i en diskussion, hvorvidt forslaget ville favorisere mødre eller fædre i forhold til børnepasning.
Og der husker jeg det sådan, at der blev nævnt, at børn havde godt af at være sammen med deres mor.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-29:
Jeg er ikke helt klar over, hvad det er, hr. Kamal Qureshi prøver på at citere mig for, da jeg aldrig nogen sinde før har udtalt mig i forbindelse med det her forslag.
Men jeg har før talt om, at vi Konservative ønsker at give forældrene mulighed for at være sammen med deres børn.
Jeg har på intet tidspunkt udtalt mig om, hvorvidt fædre eller mødre var bedre.
Jeg har faktisk meget længe slået på, at både fædre og mødre bør bruge tid til deres børn, hvilket de jo også har mulighed for bl.a. med det nye barselforslag. Så jeg har svært ved at forstå, hvad det er for et citat, men jeg står gerne ved, at vi Konservative gerne vil give de bedste muligheder for børnefamilierne, så forældre og børn kan få tid sammen og gerne i de tidlige år.
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-29:
Det har været lidt svært, må jeg ærligt indrømme, at mande sig op til at komme herop på talerstolen i dag.
Det har været en utrolig svær kamp at tage på ligestillingsområdet med den her regering, for hvis man som SF'er siger, at man gerne vil gå ind for ligestilling, får man at vide, at det er jo bare en politisk uenighed, der er, og vælgerne har jo talt, og derfor er der flertal i Folketinget for en anden retning.
Hvis man bruger nogle af de mange argumenter, som fru Sophie Hæstorp Andersen også gjorde opmærksom på: for mange eksperter, for mange af dem, som kender lovgivningen, som kender ligestillingen, så får man at vide: Jamen det er bare smagsdommeri, og det er bare nogle eksperter, der udtaler sig, og det er jo ikke folkets røst.
Så jeg synes, det har været utrolig svært at prøve at finde ud af: Jamen hvad skal man så bruge som argumenter for, at vi fortsat arbejder for en ligestilling i det danske samfund?
Det virker som om, og det har vi også hørt fra flere af regeringspartierne, at ligestilling reelt set allerede er opnået i det danske samfund, og derfor skal diskussionen være en helt anden.
Jeg husker, der blev sagt under barselsdebatten, jeg mener, det var fru Charlotte Dyremose, der sagde det, at vi ved jo alle sammen - det er sikkert ikke helt ordret citeret, men noget i den retning - at børn havde bedst af at være sammen med deres mor det første år af deres liv.
Så man kan sige, at linjen er meget klart lagt. Det andet aspekt, som egentlig også er interessant, er, at vi jo efterhånden har fået en række ministre, som har nogle meget, meget fine titler.
Vi har f.eks. en integrationsminister, som kalder sig selv integrationsminister, men som måske i højere grad burde være en minister for forskelsbehandling.
Vi har samtidig en beskæftigelsesminister, som har iværksat en hel del tiltag, som nærmere fører til nedlæggelse af arbejdspladser end til oprettelse af arbejdspladser.
Samtidig har vi også en ligestillingsminister, som siden sin tiltrædelse har fremsat det ene forslag efter det andet, som fuldstændig underminerer hele det aspekt, som den danske ligestillingspolitik bygger på både lovgivningsmæssigt og tiltagmæssigt.
Så jeg synes, jeg ærligt må indrømme, at det er utrolig svært at være opposition til en totalt argumentationsresistent minister og en minister, der i øvrigt er resistent over for, hvad der i øvrigt rører sig omkring ligestilling eller de argumenter, der er for at bevare nogle af de kampbastioner, der er for at kæmpe for ligestilling i det danske samfund.
Så jeg synes, det har været meget svært, og jeg må indrømme, at jeg bliver nødt til at finde nogle andre slagmarker, og det tror jeg ikke bliver her på Christiansborg.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-05-29:
Det har under udvalgsbehandlingen været forsøgt fra oppositionens side at finde de af ministeren krævede besparelser på området, samtidig med at centerets arbejde kunne videreføres.
Det betyder, at man i dag kun kan drage én konklusion: Ligestillingsministeren og regeringspartierne ønsker, at ligestillingsdebatten fremover skal være privatiseret, afhængig af ministerens prioriteringer alene og i høj grad udokumenteret.
Jeg har desværre ikke under debatten og behandlingen af dette lovforslag fundet anledning til at ændre på denne opfattelse.
Det billede, der endnu står tilbage, er af en regering, der først sparer og nedlægger tiltag, der kan fremme ligestillingen i Danmark.
Derefter fjerner man det center, der kan overvåge og indsamle viden uafhængigt.
Det har været enormt skuffende at deltage i debatten med ligestillingsministeren og regeringspartierne om nedlæggelsen af Videnscenter for Ligestilling.
Både under første- og andenbehandlingen er det blevet tydeligt, at den fikse idé, ministeren under en sparerunde fik med at nedlægge Videnscenteret, også er blevet fastholdt siden hen på trods af talrige opfordringer fra græsrodsorganisationer og andre relevante personer og organisationer på ligestillingsområdet om, at man skulle finde en anden løsning.
Med én stemme er der blevet bedt om, at man beholdt det center, der sikrer en uafhængig vidensindsamling og formidling på ligestillingsområdet.
Det har under udvalgsbehandlingen ...
Ritt Bjerregaard (S), 2002-05-29:
Det er klart, at det vil spille en rolle at få en belysning af, hvordan den praktiske administration er, sådan som hr. Jan Trøjborg nævner det, for det vil jo give os en stærkere position, når afgørelsen nu kommer.
Jeg har opfattet ministerens politiske tilkendegivelse
her på den måde, at han ikke ønsker de brede patenter, men synes, det er vigtigt med en konkurrence, og at den udvikling, der har været imellem Hanegal og Stryhn's og Danish Crown, også har bekymret ham.
Har ministeren nogen anelse om, hvornår den pågældende sag vil være afsluttet?
Hans Andersen (V), 2002-05-29:
Jeg skal bekræfte hr. Villy Søvndal i, at jeg tror, vi kan nå langt med en fornyet udvalgsbehandling.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-29:
Jeg har altså kun 2 minutter til at svare på alle de her spørgsmål ...
Nå, lampen begyndte ellers at lyse før.
Til fru Pernille Rosenkrantz-Theil vil jeg sige, at man så kan diskutere, om det er en forringelse.
Det er da rigtigt, at de 2 reserverede uger er blevet fjernet, men jeg synes, at det er en forbedring, i og med at man får fulde dagpenge under barsel, og det bør motivere mændene til at tage mere af barselorloven.
Så jeg ser det faktisk som en forbedring og ikke som en forringelse.
Men man kan jo altid sætte tingene op, som man nu engang vil. Til fru Mette Frederiksen vil jeg sige: Det er simpelt hen bare morsomt, for det er jo retorikken og ikke egentlig sagen om Videncenteret, der åbenbart skal diskuteres.
Først er jeg sur, så er jeg arrogant, og derefter taler fru Mette Frederiksen om noget helt andet end det, det her handler om, nemlig om L 46, hvor jeg både har været i samråd, og vi har haft spørgetime hernede, og vi har diskuteret den sag i går. Den har haft tre behandlinger.
Fru Mette Frederiksen ved udmærket godt, hvad min holdning er til det, så det vil jeg ikke komme ind på mere.
Så vil jeg slutte af med at sige til bemærkningen om, at jeg prioriterer egne behov,
at jeg ærlig talt ikke ved, hvad fru Mette Frederiksen mener med det.
Til fru Sandy Brinck vil jeg sige, at lige løn for lige arbejde absolut er en mærkesag, og det skal selvfølgelig sikres, at vi får det.
At man så på den anden side føler et stort, stort behov for at gøre grin med, at man undersøger kvinders kostvaner - i øvrigt også mænds - og kvinder og sundhed, synes jeg simpelt hen er under lavmålet.
Hvad skal det til for?
Men så må jeg jo konstatere, at ligestillingsspørgsmål for i hvert fald fru Sandy Brinck og måske også Socialdemokratiet åbenbart bare er ligelønsspørgsmål, og så har man ligestilling.
Men jeg ser det altså i et lidt bredere perspektiv, og mener her, at det er udtryk for en arrogance.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen vil jeg sige, at nu er det jo sådan, at Videncenteret har været en del af ligestillingsafdelingen, og ligestillingsafdelingen har bedt Videnscenteret om at lave nogle ting, herunder bl.a. undersøge forskellige forhold, og det er da klart, at det går videre i perspektiv- og handlingsplanen.
Så at vende den om på den måde, synes jeg jo nok er lige lovlig forkert.
Til hr. Bjarne Laustsen vil jeg altså bare sige det samme som til fru Mette Frederiksen, at vi har diskuteret de her ting, L 46 osv., og at det er Videnscenteret, vi diskuterer i dag, og den debat vil jeg gerne tage.
Men jeg synes, at vi er nået vidt omkring.
Hans Andersen (V), 2002-05-29:
På vegne af Dansk Folkeparti, Kristeligt Folkeparti, De Konservative og Venstre foreslår jeg, at forhandlingen afbrydes med henblik på fornyet udvalgsbehandling.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-05-29:
Jeg vil godt sige til ministeren, at naturligvis gør ligelønsstatistik det ikke alene.
Men når ministeren så siger, at hun har planlagt at igangsætte nogle projekter i ministeriet, må jeg også sige: Det gør det heller ikke alene.
Det er en kolossal opgave at løfte.
Jeg vil gerne have at vide, om ministeren betragter det som en del af en ministeropgave at holde beskæftigelsesministeren, der nu helt er forsvundet fra salen, fast på, at hvis arbejdsmarkedets parter ikke selv finder en løsning, der har en tilstrækkelig kvalitet, går ministeren ind og overruler.
Og så vil jeg godt sige, at jeg synes, ministeren brænder umådelig meget krudt af på at skælde ud på oppositionen frem for at se det som et spørgsmål om, at der er nogle af os, der synes, det er vanvittig vigtigt, at vi har en stærk ligestillingsminister, der har kraft til at sætte sig igennem i forhold til resten af regeringen.
Det er faktisk det, vi signalerer og siger til ministeren.
Vi har brug for i det her land at have en stærk minister, der ikke bare bliver kørt over af en beskæftigelsesminister, der ikke vil lette sig fra sædet, eller en finansminister, der kun ser kroner og øre med minusser foran, for sine øjne.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Hårdt presset siger ministeren, at det selvfølgelig er et problem, at kvinderne har mindre i løn end mændene.
Så siger ministeren, at det arbejdes der skam også på ovre i ligestillingsafdelingen at gøre noget ved.
Kunne ministeren løfte sløret for, hvad det er, man sidder og arbejder med, når man har fjernet de redskaber, der skulle kunne dokumentere, at det rent faktisk forholder sig sådan, at kvinderne får mindre i løn end mændene?
Hvad sidder man og laver i den ligestillingsafdeling, når det eneste, regeringen har foretaget sig, er at fjerne det værktøj, der skal dokumentere, at kvinderne får mindre i løn end mændene?
Kunne man så ikke bare lige sige det? Nu har man jo sagt, at man lægger det over til parterne, men parterne og arbejdsgiverne især aflyste deres kønsopdelte lønstatistik i 1988, fordi vi selv lagde dokumentationen på bordet i Danfoss-sagen, hvor kvinderne førte en ligelønssag, og arbejdsgiverne tabte med bravur.
Efter den tid holdt arbejdsgiverne op med at lave en kønsopdelt lønstatistik.
Nu tror regeringen og ligestillingsministeren, at man kan opfordre parterne til at prøve, om de ikke kan finde ud af et eller andet.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-29:
Ministeren har efterlyst folk, som ville gå ind i en drøftelse af, hvad der var målene.
Med vores ændringsforslag var vi faktisk villige til at acceptere den nedskæring på området fra 10 mio. kr. til 5 mio. kr.
Vi var villige til at anerkende regeringens ret til at nedlægge centre, som den ikke bryder sig om.
Men vi fandt faktisk, at vi havde en fælles interesse i at beskytte den opgave, det er at sikre, at der er et vidensmæssigt samlet grundlag for vores ligestillingsdebat.
Vi har stadig væk ikke fået noget svar på, hvorfor det ikke er relevant for ministeren at have denne opgave lovfæstet, hvorfor det ikke er relevant for ministeren, at denne opgave varetages af uafhængige, sådan at ministeren kan beskytte sig dels mod finansministerens besparelser, dels mod beskyldninger om, at ministeren kun skaffer den viden til veje, som er hensigtsmæssig i forhold til ministerens dagsorden og ikke i forhold til ligestillingsdebatten.
Dette er et meget diskret forsøg på faktisk at leve op til det, som vi mener er en del af forudsætningen for en politisk debat, nemlig at sikre, at der kan være vidensmæssigt grundlag for den.
Jeg synes, at ministeren stiller sig i en dårlig position ved at insistere på, at det er ministeren, der skal disponere, uden et lovmæssigt grundlag og uden en uafhængig kontrol af, hvad det er der foregår.
Anne Baastrup (SF), 2002-05-29:
Debatten her har været meget ubehagelig, meget firkantet og meget rå.
Jeg synes, at ministeren puster til ilden, når hun siger, at mænd og kvinder har det frie valg, når det drejer sig om at fordele barselorloven, for det forudsætter jo rent faktisk, at man så også har muligheden for at få passet sine børn i daginstitutionerne.
Jeg vil derfor spørge socialministeren, om det voldsomme angreb på de ordførere, der har været oppe for seriøst at diskutere ligestilling, skal forstås på den måde, at socialministeren rent faktisk vil gennemføre pladsgaranti på daginstitutionsområdet, for det synes jeg ville være en reel nytænkning fra konservativt hold, som i højere grad vil give den reelle mulighed for, at mænd og kvinder kan vælge frit.
Henriette Kjær (KF), 2002-05-29:
Til hr. Kamal Qureshi vil jeg sige, at i og med at hr. Kamal Qureshi er læge og også sundhedsordfører, så troede jeg faktisk, at det var noget, hr. Kamal Qureshi interesserede sig for.
Fakta er altså, at forskningen er skæv, og fakta er også, at man ofte nedprioriterer kvindesygdomme i sundhedsvæsenet, men hvis hr. Kamal Qureshi og SF har en anden vurdering, må man jo give udtryk for den, når vi skal debattere det, og når der kommer oplæg på det område.
Det er i hvert fald noget, jeg interesserer mig for.
Så bliver der spurgt om, hvad vi vil oprette: Jamen vi vil da ikke oprette noget.
Vi har nedlagt noget, fordi vi synes, det er overflødigt, og så mener vi stadig væk, at der er behov for forskning på området, at der kan være behov for at få afdækket en lang række spørgsmål, og det er så det, de 5 mio. kr., der nu bliver overført til ligestillingsafdelingen, skal bruges til.
Til fru Mette Frederiksen, der nu taler om en skjult dagsorden, der går ud på, at kvinderne hører til derhjemme:
Jeg synes simpelt hen, at det er så lavt, og det er en nedværdigelse af kvinders intelligens.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man vil være bekendt at stå og sige, at fordi vi laver nogle forslag, der giver familierne nogle muligheder, er der bare nogle dumme gæs, nogle kvinder, der vælger at gå derhjemme. Sikke et menneskesyn, og jeg vil bare sige, at det kan jeg slet ikke følge.
Til fru Anne Grete Holmsgaard vil jeg sige, at jeg er meget optaget af ligelønsspørgsmålet, men jeg tror ikke, at ligelønsstatistikken gør det alene.
Derfor er vi også i ligestillingsafdelingen begyndt at forberede nogle projekter, der skal se på, hvordan lønforhandlingerne foregår, for det er også ofte dér, at der er nogle mekanismer, der gør, at kvinderne simpelt hen ikke får den samme løn som mændene.
Det er så nogle af de ting, hvor vi vil prøve at gå ind og grave et spadestik dybere.
Det samme svar vil jeg gerne give til fru Sandy Brinck.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen vil jeg sige, at det jo ikke er meningen, at græsrødder skal indsamle og formidle viden, men de skal være med til at skabe debatten.
Den funktion kan man så styrke, men indsamling og formidling af viden skal selvfølgelig fortsat foregå på de højere læreanstalter, Kvinfo gør det også, og som sagt kan vi købe os til analyser gennem bureauer og for den sags skyld også på udenlandske universiteter.
Til fru Margrethe Vestager: Jeg mener nu altså, at jeg har svaret på det én gang, men vi har altså ikke et program for, hvordan de her 5 mio. kr. skal bruges, og nogle af dem skal også bruges ad hoc, når der er behov for en undersøgelse osv.
Jeg kan altså ikke komme det nærmere.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-29:
Når man har lyttet til debatten om Videnscentret for Ligestilling i dag, må man jo sige, at det igen er lykkedes for regeringen at sætte en helt ny kraftfuld politisk dagsorden for ligestillingsdebatten, ligesom det er lykkedes den at sætte en ny kraftfuld debat om ulandsbistanden, om arbejdsmarkedet, om arbejdsmiljøet, om integrationen, om gældsafviklingen, om menneskerettigheder.
Vores beskedne bidrag til en mere konstruktiv tilgang er ændringsforslaget, og det, som var målet med det, var at beskytte den opgave, det er at sikre, at der er et vidensmæssigt grundlag for vores ligestillingsdebat, og sikre os imod, at en minister igen, som andre ministre, tilranede sig råderet over forholdsvis frie midler.
For det, der er effekten i dag, er, at der ikke længere vil være noget lovmæssigt grundlag for at løse opgaven.
Derfor savner vi stadig væk svaret på, hvordan ministeren vil prioritere brugen af de 5 mio. kr., som er til stede til opgavens løsning, og hvorfor det er et problem, at den vigtige opgave, som ministeren anerkender at det er, er lovfæstet, for én af de gåder, der svæver i vinden, er, hvorfor ministeren ikke vil have et lovgrundlag.