Anders Samuelsen (RV), 2001-04-19:
Det har været en interessant og spændende debat indtil nu.
Og den har, på trods af at den tager udgangspunkt i to konkrete forslag, i høj grad haft et udgangspunkt i, at der har været en ny spiller på banen.
Venstre har været på banen med et forslag, så man kan sige det på den måde, at hvor vi andre kender hinandens positioner i et eller andet omfang, så har der været et nyt bud fra Venstre, og det har selvfølgelig præget debatten.
ligger selvfølgelig, at der er utrolig mange forhold, som spiller ind mod hinanden, hensyn, som man må forsøge at tage i en afvejning af, hvilken vej man vil gå.
I hvilken grad vil forlængelse af orlov medføre en uligestilling for kvinder, en marginalisering af kvinder i forhold til arbejdsmarkedet og forringe kvinders muligheder?
Det andet er børnenes vilkår, hensynet til børnene.
Det må man sige er vel hr. Frank Dahlgaards primære hensyn i hans forslag.
Altså i hvor høj grad bør vi vægte arbejdsmarkedsvilkår og samfundsforhold op imod børnenes vilkår?
Hr. Frank Dahlgaards svar er entydigt, og for mange af os andre er det ikke et særlig entydigt svar, men det er klart, at her er også et element, som hører med på den vægtskål, som skal afgøre, hvilken vej man går.
Vi har et pres mod den offentlige sektor, som gør, at vi i 2010-rapporten kan påpege, at vi kommer til at stå og mangle 85.000 mennesker.
Og jeg har forstået på bl.a. også Venstre, at det har erklæret sig enig i, at det er de forudsætninger, som vi har at spille ud fra.
Alt i alt har partierne hver deres holdninger, og inden for partierne, er jeg rimelig sikker på, at det samme også gør sig gældende: at vi er meget varierede i vores syn på, hvad det er for en prioritering, hvad det er for en vægtning, som skal laves - sådan er det også i Det Radikale Venstre - afhængig af egne personlige oplevelser, afhængig af generationskløfter, afhængig af de muligheder, som man selv har oplevet at kunne have, og de ressourcer, man kunne trække på i den situation, hvor man stod og gerne ville være væk fra arbejdsmarkedet for at kunne være sammen med sine børn.
I øjeblikket er det klart ikke nogen prioritering fra Det Radikale Venstres side at forlænge barselorloven.
Jeg har selv været inde på et forslag om, om man kunne gøre børnepasningsorloven mere fleksibel.
Og jeg synes egentlig selv, at der er mere musik i det, og den konservative ordfører har jo også været inde på nogle af de samme tanker.
Primært er der noget mere musik i det i den forstand, at hvis man kunne få et billede af, hvor mange der ville vælge ikke at være 100 pct. ude af arbejdsmarkedet, men vælge at have en deltidstilknytning til arbejdsmarkedet, så begynder der at være nogle argumenter, som kan gå op imod det argument, som vi primært hører, nemlig argumentet om, at man dræner arbejdsmarkedet.
Hvis der er en del af dem, som i dag er 100 pct. væk fra arbejdsmarkedet, der vælger at tage en deltidstilknytning i stedet for, så er der noget at give af, så andre kan få en deltidstilknytning til arbejdsmarkedet i en periode.
Men det er som sagt ikke noget, som er øverst på en radikal dagsorden på nuværende tidspunkt.
Vi er glade for de de justeringer, vi har fået lavet på børnepasningsorloven i den indeværende periode, men det er ikke noget, som står øverst.
Det er klart noget, som der arbejdes med i Det Radikale Venstre, som der diskuteres i Det Radikale Venstre, men det er ikke noget, som på nogen måde er i en sådan form, at vi ønsker at fremsætte forslag og heller ikke støtte de forslag, som vi behandler i dag, og som primært retter sig mod barselorloven.