runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2006-10-10:
Det sidste aner jeg da ikke noget om.
Hvorfor skulle jeg også blande mig i det?
Det er altså overladt til Københavns Teaters bestyrelse.
Det er en meget, meget farlig vej, som spørgeren betræder nu her.
Jeg undrer mig over, om spørgeren kender til konsekvenserne af den vej, som spørgeren er inde på nu her.
Det er derfor, vi har valgt en bestyrelse til at træffe de afgørelser, og det er ikke op til os politikere at blande os i de beslutninger.
Vi stikker nogle rammer ud, og så må vi gå ud fra, at de mennesker er gode nok til det.
Ellers skulle det jo være sådan, at vi skulle sidde og lave meningscensur og indføre berufsverbot over for alle de personer, vi udnævner, og sige, at de skal gøre, hvad vi siger.
Jeg udnævner i hundredvis af personer til poster i det danske kulturliv, og mange af de beslutninger, de træffer, er jeg da rygende uenig i.
Så må de stå til ansvar for det.
De sidder der i en periode – det er derfor, vi har karensperioder i det danske kulturliv – og så træffer de beslutninger i den periode, de sidder der.
Så finder vi nogle nye mennesker, som kommer og træffer nogle nye beslutninger ud fra de saglige kriterier, de nu engang lægger til grund.
Det er en meget farlig vej at betræde, og jeg undrer mig: Den tidligere minister har gjort mange gode ting, men det her er en af de mere farlige ting at begive sig ud i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-10:
De seneste dage har der jo været en del debat om et forslag om, at kronprins Frederik skal kandidere som muligt medlem af Den Internationale Olympiske Komité.
I den forbindelse har jeg været noget forundret over at kunne læse og høre, at kulturministeren bakker op om sådan et kandidatur og derfor nu er i direkte modstrid med den holdning, kulturministeren havde, før han blev kulturminister.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om den ændrede holdning hos kulturministeren skyldes en ændret holdning til kronprinsens indblanding i idrætspolitiske anliggender, eller om den skyldes en ændret holdning til IOC’s indblanding i idrætspolitiske anliggender, eller hvad der ellers skulle kunne være årsag til, at man har ændret holdning til, om det vil være en god idé, at kronprinsen skulle blive medlem af Den Internationale Olympiske Komité?
Brian Mikkelsen (KF), 2006-10-10:
Årsagen til, at jeg har skiftet holdning til kronprinsens indtræden i IOC, er ene og alene, at IOC har ændret sig.
IOC var for en del år tilbage en problematisk organisation med en masse udfordringer på det økonomiske område og på ledelsesområdet, hvad angår moderne ledelsesstil.
Med den nye præsident Jacques Rogge i spidsen, har man fået en helt anden form for demokratisk organisation, som selvfølgelig stadig væk har nogle udfordringer, men hvor jeg tror at kronprinsen vil kunne bidrage til en proces, som vil betyde mere demokrati og mere åbenhed i IOC.
Derfor kan jeg godt støtte kronprinsens kandidatur til IOC.
Jeg er for øvrigt sikker på, at kronprinsen vil være en god repræsentant for Danmark.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-10:
Nu var det ikke meningen, at vi skulle diskutere, om IOC er en godt fungerende eller en skidt fungerende størrelse, men mere, at vi skulle dis kutere, om ikke kulturministeren stadig er enig i, at IOC’s opgaver er af idrætspolitisk karakter med hensyn til doping, korruption, menneskehandel, forholdet mellem forskellige idrætsgrene osv. osv.
Er det ikke stadig væk meningen, at en repræsentant i IOC skal forholde sig til de politiske spørgsmål, der rejses i IOC?
Brian Mikkelsen (KF), 2006-10-10:
Jo, en del af spørgsmålene skal man jo forholde sig til.
Man er ikke bare en pyntefigur, når man er medlem af IOC.
Det er også derfor, vi er så heldige, at vi i Danmark har en kronprins, som er så aktiv og så vidende, og som repræsenterer os på forbilledlig vis.
Vi er alle sammen enige om, at vi skal føre en hård kurs imod doping, fordi det ødelægger hele fascinationen af idrætten og skader idrætsudøverne, som kan få ødelagt deres liv og sundhed, hvis de bruger doping.
Vi skal sende signaler til børn og unge om, at man ikke skal bruge doping.
Vi skal også sende signaler til børn og unge om, at det er sundt at dyrke idræt, så de ikke som 12-årige drenge sidder og spiller computerspil hele dagen lang og bliver overvægtige og får gammelmandssukkersyge.
Det er de signaler, som kronprinsen kan være med til at sende, og derfor bakker jeg op om kronprinsens kandidatur til IOC, fordi han vil være et godt forbillede for folk og få dem til at dyrke idræt, og han vil være en god fortaler for, at vi skal involvere os noget mere i sporten.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-10:
Jeg synes bare, kulturministeren går uden om det spørgsmål, der drejer sig om, at IOC forholder sig politisk til en række idrætspolitiske spørgsmål.
Det er rigtigt, at der langt hen ad vejen jo er konsensus om, som ministeren siger, at der skal gøres noget ved doping, ved korruption, ved bestikkelse.
Der skal gøres noget.
Det bliver først politik i det øjeblik, man siger: Hvad skal der gøres?
Er det ikke også det, IOC skal beskæftige sig med: Hvad skal der gøres?
Er det ikke politisk?
Brian Mikkelsen (KF), 2006-10-10:
Nu har vi jo en kronprins, som har en fornuftig intuition og selv ved, hvad han skal blande sig i, og hvad han ikke skal blande sig i.
Men i de tilfælde, der bliver spurgt om her, og som er de vigtigste for IOC – f.eks. kampen mod doping, f.eks. folks generelle sundhedstilstand, f.eks. at vi skal have flere til at dyrke idræt – er det efter mening så konsensusorienteret, at det overhovedet ikke er problematisk for kronprinsen at beskæftige sig med dem.
Vi er jo enige om, at vi skal føre en skrap, skrap politik imod doping.
Jeg sidder selv involveret i den kamp sammen med IOC, og de ting, vi laver, er fuldstændig tværpolitiske.
Der vil kronprinsen være en rigtig god mand til at gå ind og være med til at kæmpe i den kamp, som Danmark spiller en nøglerolle i, nemlig kampen for bekæmpelse af doping.
Det kan kronprinsen jo roligt gøre, for det står hele den danske befolkning og hele det danske Folketing jo bag.
Så der er også konsensus på det område.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-10:
Hvis det nu imod kulturministeren forhåbninger og tro på fremtiden skulle vise sig, at der rent faktisk er politiske spørgsmål, som kræver en politisk stillingtagen i IOC, er det så kulturministerens mening, at kronprinsen vil være den bedste repræsentant for Danmark?
Jeg har et meget bedre forslag: Jeg tror, at kulturministeren vil være en meget bedre repræsentant for Danmark, fordi kulturministeren er i stand til at tage politisk stilling til de her spørgsmål, hvilket kronprinsen jo ikke er.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-10-10:
Jeg er sikker på, at vi har en kronprins, som med den livserfaring, han har fået, med den viden, han har fra deltagelse i et utal af forskellige arrangementer, og med den intuition, jeg fornemmer at kronprinsen har til selv at kunne afgøre, hvad der er rigtigt og forkert, vil kunne afgøre, hvilke aktiviteter der for ham er passende at deltage i.
Det vil jeg egentlig trygt overlade til kronprinsen, som jeg har en fornemmelse af har en utrolig god fornemmelse af, hvad han kan begive sig ud i, og hvad han ikke kan begive sig ud i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
John Dyrby (S), 2006-10-10:
Nu er det sådan, at vi i de sidste par måneder har set sådan en pensionsmølle sat i gang af folk, der bruger friværdien i boligen til at lave skattebegunstigede indskud på ratepensionsordninger.
Så kan jeg den 7. oktober 2006 i JyllandsPosten læse, at skatteministeren er citeret for at afvise at indføre et loft over disse indbetalinger med den begrundelse, at mange indbetalere alligevel vil komme til at betale de penge, som de i dag trækker fra på selvangivelsen, i skat, når de går på pension.
Da tænkte jeg: Det må være en fejl.
Kristian Jensen (V), 2006-10-10:
Uden at kunne have artiklen foran mig vil jeg vurdere, at det er jeg ikke.
Dermed vil man på det tidspunkt, hvor man modtager pengene igen, blive beskattet af dem som indkomst og komme til at ligge oppe i de skatteniveauer, hvor man måske betaler mere end bare bundskatten, forudsat at man indbetaler – som det også ligger i spørgerens spørgsmål – store beløb ind på ratepensionen.
Samtidig skal man huske på, at hvis man løbende får udbetalt store ydelser fra f.eks. en ratepension, er det jo sådan, at de ydelser, som det offentlige ellers ville have givet til personer uden anden indtægt, vil blive mindre, fordi den ydelse, som ratepensionen er, indgår, når man vurderer, hvorvidt der skal udbetales tillægsydelser eller ej.
Derfor vil jeg slet ikke afvise, at det alene kan være et spørgsmål om at betale skattekronerne nu eller senere og ikke et spørgsmål om, at der rent faktisk mistes skattekroner.
Skatteministeriet har jo næsten rutinemæssigt, når Socialdemokratiet har foreslået det, gennemført beregninger igen og hvert år vist, at det forslag, som Socialdemokratiet har om at lægge et loft over, hvor meget man må indbetale på ratepensioner, ikke har nogen varig virkning.
Det er så at sige kun et spørgsmål om, hvorvidt skattekronerne kommer i dag eller de kommer senere, men ikke et spørgsmål om, at man vil kunne få flere skattekroner ind.
For hvis man ikke havde fradragsretten nu, ville man ikke have beskatningen af kronerne på et senere tidspunkt.
Så det er alene et spørgsmål om likviditet, ikke et spørgsmål om øget beskatning, og de beregninger har vi også sendt til Socialdemokratiet ad flere omgange.
Charlotte Antonsen (V), 2006-10-10:
Det er rigtigt, at de to lande er meget fattige.
Altså, jeg kan høre på hr. Morten Messerschmidt, at han ikke har ønsket, at man skulle tage de fattige, nye, frie nationer med i Europa.
Det er jeg fuldstændig uenig i.
Da vi i sin tid fra dansk side faktisk i mange, mange år pressede på for, at alle de europæiske lande, der ønskede det, kunne blive medlemmer, forudsat at de opfyldte kriterierne, var det jo en pakke, vi sagde ja til.
EU er jo baseret på kompromiser.
I Danmark gik debatten meget på de baltiske lande, det var dem, vi var meget optaget af, fordi de som vi er små.
Andre lande lagde vægt på, at det var Rumænien og Bulgarien; det var især nogle af de sydeuropæiske lande.
Derfor er der tale om, at den femte udvidelsesrunde var en pakkeløsning.
Vi står altså ved vort ord, og vi har lovet de to lande, at de også kunne komme med i udvidelsen.
Kommissionen giver nu grønt lys og siger: De her lande har udviklet sig meget.
Jeg kom selv med et par eksempler på det, bl.a. et meget markant fald, en halvering af arbejdsløsheden på 5 år i Bulgarien, et konkret eksempel på, at det faktisk går meget hurtigt fremad i landene.
Så mismodet må gemmes til en anden dag, vil jeg gerne sig til hr. Messerschmidt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-10-10:
Man skal virkelig være nervøs for armslængdeprincippet, hvis politikerne begynder at blande sig i, hvilke repertoirer der skal spilles på de enkelte teatre.
Jeg mener heller ikke, vi kan eller skal gribe ind over for bestyrelsen for Københavns Teater.
Jeg påpeger bare, at kulturministeren og det flertal i Folketinget, der støtter kulturpolitikken, vil få et problem, i det øjeblik man bare kan konstatere, at det, der er det bedste, og som alle bare kan se er det bedste, simpelt hen ikke kan opnå støtte.
Mener kulturministeren ikke, at det vil være et problem, hvis det faktisk bliver sådan, at det bedste teater ikke kan spille i Danmark, eller for den sags skyld, for nu at komme ind i filmforhandlingerne, at de bedste filminstruktører ikke længere laver film, fordi det vurderes, at det er bedre – eksempelvis i forbindelse med filmforhandlingerne – at lade markedet bestemme, hvad der er det bedste?
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Jeg kan forstå, at hr. Niels Helveg Petersen mener, at man kun kan hjælpe folk, eller at man kun kan være solidarisk, eller at man kun kan have et internationalt perspektiv, hvis man tilbyder folk EU-medlemskab, og lad os da så drive det ud i det fuldstændig ekstreme.
Lad os tilbyde hele Afrika syd for Sahara EU-medlemskab, bare for at fremstille absurditeten i hr. Niels Helveg Petersens argument.
Sagen er jo, at man sagtens kan hjælpe folk, at man sagtens kan være solidarisk, at man sagtens kan være internationalist, og at man sagtens kan kæmpe for en bedre verden uden nødvendigvis at sige, at det land eller det land skal have EU-medlemskab.
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at vi har nogle regler, og mange af dem er faktisk ganske udmærkede regler.
Det drejer sig om retsstat, det drejer sig om, at domstole skal være uafhængige, og her er f.eks. problemet med Bulgarien, at det vil kræve en forfatningsændring at gøre domstolene uafhængige.
Vi snakker om mafiakriminalitet, vi snakker om, at der er utrolig mange områder, hvor man bare må sige, at de ikke er klar til medlemskab, så hvorfor det kissejav?
Kan de det, er de selvfølgelig velkomne ligesom alle andre.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-10-10:
Jeg må sige, at vrøvlet vokser.
Det, vi taler om her, er Den Europæiske Union og ikke Den Afrikanske Union.
Det hedder Den Europæiske Union, så afrikanske lande er ikke kommende medlemmer af Den Europæiske Union.
Jeg er stærk tilhænger, og det ved hr. Rune Lund også, af dansk ulandsbistand og en øget dansk bistand, større end den vi giver nu, men det er jo en helt anden diskussion.
Her taler vi om lande, der ubestrideligt er europæiske lande, og som derfor ifølge Københavnskriterierne kan blive medlemmer af EU, hvis de opfylder betingelserne.
Det gør de lige knap nok, men vi giver disse fattige lande en ekstra håndsrækning ved at tage imod dem på dette tidspunkt.
Men jeg kan slet ikke gå ind i en diskussion om, hvordan vi hjælper lande, som ikke er europæiske.
Det er jo en helt anden diskussion, og jeg synes, at hr. Rune Lund helt fortvivlet prøver at snakke uden om sagens kerne.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-10:
Jeg vil godt starte med at sige, at SF støtter optagelsen af Rumænien og Bulgarien pr. 1. januar 2007.
Det er forståeligt nok, og det har optaget og optager stadig os alle sammen, tror jeg.
Men jeg synes også, der er grund til at sige, at der faktisk er sket meget.
Der er sket mange fremskridt i Rumænien og Bulgarien.
Jeg kunne personligt og på mit partis vegne også godt ønske, at der var sket mere, men jeg kan konstatere, at der er sket meget, selv om der stadig væk er et stykke vej igen.
For mig at se er det meget klart, at når vi kigger på de lande i det tidligere Østeuropa, EU er blevet udvidet med, har det været en succes.
Det har været en succes på to måder, nemlig for det første at muligheden for at blive medlem af EU og hele den proces, man har været igennem, har været med til at udvikle demokratiske institutioner i de pågældende lande, og for det andet det, jeg vil kalde den økonomiske solidaritet, som rent faktisk består i, at vi er med til at overføre midler til de nye lande, hvilket er fuldstændig ret og rimeligt.
Vi kunne måske godt diskutere, om vi overfører for få midler, men det er i hvert tilfælde under alle omstændigheder vigtigt, at vi overfører dem.
Jamen hvorfor så ikke bare vente til 2008?
For mig at se vil vi komme i en stærkere situation med det forslag, der er fremsat her, og som også er i overensstemmelse med anbefalingen fra Europa-Kommissionen.
Det er at vælge at gå ind i en forpligtende proces, og i hvert tilfælde jeg selv synes, at det at vente til 2008 kunne være mere uforpligtende.
Det er klart, at det er et valg, og selvfølgelig kan der argumenteres for både det ene og det andet, og det bliver der jo også; her ser jeg helt bort fra dem, som slet ikke ønsker de to lande optaget i EU.
Men jeg mener, det vil styrke de pågældende lande, og at det vil styrke EU at få Rumænien og Bulgarien med.
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Nu mener SF’s fru Anne Grete Holmsgaard jo, at det vil være en enormt god idé at få også Tyrkiet med i EU.
Enhedslisten mener også, at det vil være en god idé, hvis Tyrkiet selv vil, og hvis de opfylder betingelserne, men vi kan ikke anbefale Tyrkiet det.
Vi synes, EU er udemokratisk, og vi synes, det er de store selskaber, som i alt for høj grad slår takten.
Nu optager man to lande, Rumænien og Bulgarien, som ikke lever op til kriterierne, men Kommissionen mener altså, at de alligevel skal med.
Men tror fru Anne Grete Holmsgaard ikke, at EU får et fordøjelsesproblem, om man så må sige, som vil gøre det problematisk for andre lande som Kroatien og Tyrkiet at blive optaget i EU, selv om de lever op til betingelserne?
Og tror fru Anne Grete Holmsgaard ikke, at man på den måde faktisk forsinker optagelse af andre lande, som ønsker at blive optaget i EU?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-10:
Det synes jeg sådan set er et meget tænkt problem.
Man kan vel sige, at der altid er et vist fordøjelsesproblem, når der optages nye medlemmer i EU, og det er der vel stort set alle steder, hvor man udvider sin medlemskreds.
Men det er jo ikke noget uoverstigeligt problem, og jeg kan ikke rigtig forstå pointen med, at det skulle forsinke forhandlingerne med hverken Tyrkiet eller Kroatien.
Er pointen, at man skal stille denne optagelse i bero for at begynde at fremme optagelsen af andre lande?
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Eller oversat til EU-forhold: at man måske i virkeligheden ved en for hurtig optagelse af Rumænien og Bulgarien faktisk forsinker en optagelse af andre lande, som måtte ønske at komme med i EU.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-10:
Nu må man jo sige, at udsagnet om, at man kan risikere at få fordøjelsesproblemer, hvis man spiser for hurtigt, er meget, meget generelt.
Jeg vil i hvert tilfælde sige, at hvis udvidelsen var foregået i det tempo, som Enhedslisten havde ønsket, havde man selvfølgelig overhovedet ikke udsat sig for nogen fordøjelsesproblemer, for så var det gået uendelig langsomt.
Jeg synes, det var en glædens dag, da vi optog de ti nye medlemslande, der blev medlemmer for et par år siden, og jeg er meget overbevist om, at vi også får glæde af at få Rumænien og Bulgarien med.
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Det, som var problemet, og som blev meget tydeligt på det her møde, var, at de nye optagne lande bliver drænet for vigtig arbejdskraft; både håndværkere, sundhedspersonale og specialister forsvinder ud af landet.
Samtidig betyder gunstige skattevilkår og tilskudsmuligheder for udenlandske virksomheder, at landenes økonomier bliver skævvredet, og at lokalproduktion bliver presset af banen af vestlige firmaer.
De nye lande har opfyldt strenge krav til medlemskab, men de føler sig nu som en slags kolonier og andenrangsborgere i det udvidede EU.
Det var det billede, der tegnede sig på det møde.
Det er et selskab med manglende demokrati; det er et selskab, hvor store selskaber og monopoler har en lang række rettigheder, og hvor de i alt for høj grad slår takten.
Men det er jo også sådan, at Enhedslisten ikke ønsker at stå i vejen for de lande, som ønsker optagelse i EU, hvis de for det første gerne selv vil det, og hvis de for det andet opfylder betingelserne.
Sådan har vi det med alle lande.
Det er ikke sådan, at vi skelner mellem landene og f.eks. siger, at Tyrkiet er ét land og der gælder særlige regler for Tyrkiet.
Man har snakket meget om absorptionskapaciteten i Tyrkiet, og det mener jeg faktisk er ren mobning af Tyrkiet.
Tyrkiet er et land ligesom alle andre lande, og det er Rumænien og Bulgarien også.
Med hensyn til den proces, der kører i EU med Kommissionens seneste rapport af 26. september, kan vi i Enhedslisten umiddelbart støtte de ledsageforanstaltninger, som er opstillet over for de to stater, men vi synes samtidig, det er betænkeligt at skulle støtte en optagelse, når det viser sig, at betingelserne altså ikke er opfyldt.
Det virker mest af alt, som om man ligesom har lagt sig fast på, at der skulle ske en optagelse af Bulgarien og Rumænien uanset hvad, og at man, uanset betingelserne er opfyldt eller ej, giver de her lande og har givet dem en forhåbning om optagelse, før betingelserne er opfyldt.
Jeg synes ærlig talt, det er en meget bagvendt måde at foretage en optagelse på.
Restriktionerne i form af ledsageforanstaltninger er så omfattende, at man faktisk burde have udskudt optagelsen i hvert fald indtil den 1. januar 2008 og måske sikkert også et senere tidspunkt for på den måde at afvente udviklingen i de to stater.
Men samlet set må jeg på Enhedslistens vegne sige, at vi ikke kan forstå, hvorfor man har det her kissejav; vi kan ikke forstå, hvorfor der er det hastværk; vi kan ikke forstå, hvorfor man ikke bare giver det noget mere tid, sådan at man kan få styr på optagelsesbetingelserne og så på et tidspunkt ude i fremtiden kan sige til Bulgarien, Rumænien, Tyrkiet og alle mulige andre: Når I opfylder betingelserne, skal I være hjerteligt velkommen.
Og det skal de i hvert fald være på det tidspunkt, hvor betingelserne er opfyldt.
Men de er det altså ikke i dag.
Derfor kan Enhedslisten ikke støtte et forslag her i Folketinget, som lægger op til optagelse den 1. januar 2007, når optagelsesbetingelserne ikke er opfyldt.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Jeg har to spørgsmål, og jeg skal gøre det ganske hurtigt.
Kan udenrigsministeren bekræfte, at med den traktat, som vi her behandler, vil indbyggerne i Bulgarien og Rumænien få adgang til uhindret og uden forudsat godkendelse at søge arbejde og bevæge sig rundt i de 25 etablerede EUlande i op til 6 måneder?
Det andet spørgsmål lyder: Hvad mener udenrigsministeren er fremtidsudsigterne for de to lande med hensyn til medlemskab af Schengenaftalen?
Per Stig Møller (KF), 2006-10-10:
Nu fik jeg ikke fat i det sidste, det kan jo så blive gentaget, men med hensyn til Rumænien og Bulgarien har vi stadig væk mulighed for, at vi laver vores egne overgangsbestemmelser.
De kommer oven i Østaftalen, og det vil sige, vi kan selv lave vores egne aftaler om, hvornår de kan blive fuldgyldige medlemmer af det indre arbejdsmarked.
Desuden gælder det stadig væk, at det skal være på danske arbejdsmarkedsvilkår og under danske overenskomstforhold, hvis folk fra Østeuropa kommer for at arbejde – og det modsatte ved jeg også gælder, hvis man vil til Rumænien og Bulgarien.
De skal selvfølgelig være velkomne, vi mangler faktisk hænder i arbejde i Danmark, så det vil kun være fint, hvis der bliver lavet mere arbejde på overenskomstmæssige vilkår i Danmark.
Det tror jeg mange vil blive glade for, som står og ikke kan få gjort deres arbejde færdigt.
Det sidste var vist noget med Schengen.
De kan ikke blive medlemmer af Schengen, før de forskellige retssikkerhedsituationer er på plads.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Jeg tror, vi er mange, der er enige i, at det kunne være godt med et større arbejdskraftudbud i Danmark i øjeblikket, men problemet er: Hvad vil disse mennesker foretage sig andet end at arbejde?
Det, som jo er problemet, hvilket også udenrigsministeren var inde på i sit indlæg, er, at der er enormt store problemer med den organiserede, internationale kriminalitet i de her to lande.
Jeg betragter det, udenrigsministeren siger, som en bekræftelse af, at alle bulgarere og rumænere kan blive i alle nu 27 EU-lande i op til 6 måneder som arbejdssøgende.
Tror ministeren ikke, at den bulgarske mafia og andre kriminelle aktører vil være kloge nok til at udnytte mulighederne for i op til 6 måneder at være i de 25 noget mere velstående EUlande til at foretage deres kriminelle forehavender?
Per Stig Møller (KF), 2006-10-10:
Vi skal jo i det samarbejde, vi har, også det retspolitiske samarbejde, sørge for at forhindre mafiaen i at udvikle sig.
Retssikkerhedsmæssigt er Rumænien og Bulgarien altså også i fremgang.
Vi har mere glæde af at få stoppet det ved kilden.
Den trafficking, der f.eks. har været talt om, er altså faldende i Rumænien og Bulgarien, og der er sat ind med handlingsplaner i begge lande mod den.
Tallene er faldende, i hvert fald de kendte tal.
Vi bidrager jo også til handlingsplanen fra den danske regerings side.
Man sagde jo det samme i forbindelse med den sidste udvidelse, nemlig at en masse mafiagrupper så ville komme ind i Danmark, og det kom de rent faktisk ikke.
Jeg vil sige, at der kommer til at gælde strengere betingelser for arbejdskraftens bevægelighed i det indre marked for Rumænien og Bulgarien, end der gør i Østaftalen, og vi har de 2 års overgangsbestemmelser, som er mulige.