Rune Lund (EL), 2006-05-23:
Jeg synes, vi har haft en på mange måder rigtig god debat i dag.
Det er også tydeligt, at den debat har tydeliggjort, at der er nogle problemer i det forslag til vedtagelse, som alle partier lige fra SF til Dansk Folkeparti står bag.
Det problem er det helt grundlæggende, at der lægges op til, at der skal ske fremskridt i forhandlingerne på alle områder, hvilket på almindeligt dansk betyder, at ulandene skal til lommerne og give en masse, hvis ulandene vil have noget på landbrugsområdet.
Enhedslisten er grundlæggende uenig i denne tilgang.
Til gengæld er vi enige med ulandene i, hvordan ulandene forstår den såkaldte udviklingsrunde.
Den forståelse bygger på, at det her skal være en gratis omgang for ulandene, den forståelse bygger på, at det er den rige verden med EU og USA i spidsen, der skal ud og levere, ud og give noget, uden at ulandene skal give noget den anden vej.
Det er der, der ligger en fuldstændig grundlæggende forskel i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har lagt frem, og det forslag til vedtagelse, som alle andre partier i Folketinget har lagt frem.
Jeg synes, det havde været mere passende, hvis Socialdemokraterne, hvis Det Radikale Venstre og hvis SF havde været med på Enhedslistens forslag til vedtagelse, for så havde det været mere tydeligt, hvor skillelinjerne ligger i dansk politik med hensyn til at forstå, hvad solidaritet med verdens fattige er, med hensyn til at forstå, hvad solidaritet med ulandene er i de her forhandlinger.
Det store problem er jo, og det kan jeg ikke forstå at udviklingsministeren ikke kunne forklare eller indrømme meget kort og enkelt, at de rige lande i øjeblikket presser ulandene til at skulle give en masse indrømmelser, som de simpelt hen ikke vil finde sig i.
Ulandene har sagt, at de ikke vil finde sig i det, og de siger, at hvis resultatet af denne såkaldte udviklingsrunde bliver, hvad mere og mere tyder på, en afviklingsrunde for ulandene, hvilket ulandene også er enige i, så er det bedre ingen aftale at få end at få en dårlig aftale.
Og det er jo sådan set logik for burhøns, men det er desværre kun logik for Enhedslisten i det her Folketing.
Med hensyn til at tage debatten i dag – Enhedslisten har jo taget initiativ til, at vi har den her forespørgselsdebat i dag – må jeg jo sige, at selv om jeg synes, at der er et grundlæggende problem i det forslag til vedtagelse, der ligger fra alle partier fra SF til Dansk Folkeparti, så er der dog tale om nogle fremskridt i forhold til det forslag til vedtagelse, som blev vedtaget efter den forespørgselsdebat, vi havde om samme emne, nemlig om verdenshandelsorganisationen WTO og de her forhandlinger den 8. november sidste år.
De to væsentligste fremskridt drejer sig jo om, at der i den næstsidste pind står, at toldreduktioner for landbrugs- og industrivarer sker ud fra bundne satser, og at ilandene påtager sig større reduktioner end ulandene.
Det er en ny pind i forhold til det forslag til vedtagelse, som de samme partier stemte for sidste gang.
Men man skal også være klar over, at det er i direkte modstrid med den måde, som EU kører forhandlingerne på i øjeblikket.
EU er nemlig på toldområdet af den opfattelse, at EU kun skal skære 28 pct., mens ulandene skal skære 70 pct.
Det vil sige, at det er et forslag til vedtagelse, som er en direkte konfrontation med den forhandlingslinje, der ligger i EU.
Jeg er meget spændt på at se, om det bare bliver ved de fine ord, eller om der i realiteten også bliver en konsekvens, når EU ikke retter sig efter det, som Folketinget vedtager her.
Ellers er det jo bare fin snak uden reelt indhold.
Det andet er, at der i den sidste pind står: Ulande sikres adgang til at beskytte egenproduktion af basisfødevarer og industriopbygning.
Det er også en ny pind, og det er også en god ting.
Det eneste, der bare er ærgerligt, er, at det er en lidt tåget formulering, for man kunne have sat nogle faste procentsatser på.
G33-gruppen, en gruppe af de store ulande i forhandlingerne, har jo sagt, at der skal sikres adgang til at beskytte egenproduktion og industri i forhold til 20 pct. af produkterne, nemlig dem, man kalder specielle produkter.
Det er fra ulandenes side blevet opfattet som en decideret fornærmelse.
Men der er så sket det, at den her pind i det mindste er kommet ind, selv om der ikke er faste procentsatser på.
Derfor kan jeg konkludere, at Enhedslisten ikke vil støtte det forslag til vedtagelse, som alle partier fra SF til Dansk Folkeparti står bag, og det vil vi ikke, fordi der i det forslag ligger, at ulandene også skal give noget for at få noget.
Det er altså en noget for noget-tilgang, en kræmmeragtig mentalitet, som ulandene i de forhand linger, der foregår i øjeblikket, ikke vil finde sig i.
Men jeg kan trods alt sige, at der faktuelt er sket nogle mindre forbedringer i de enkelte pinde i det forslag til vedtagelse, der ligger her.
Derfor må jeg også sige, at det, at Enhedslisten har taget initiativet til den her forespørgselsdebat om forhandlingerne i WTO, rent faktisk er endt med, at vi har fået et forslag til vedtagelse, som på nogle mindre områder er en skærpelse i forhold til det tidligere mandat.
Derfor er det også en politisk sejr, at Enhedslisten tog initiativet til denne forespørgselsdebat.