Lars Barfoed (KF), 2003-02-06:
Det har ikke, tror jeg, for nogen været en hemmelighed, at Det Konservative Folkeparti helst havde set de danske forbehold afskaffet inden forhandlingerne om en ny forfatningstraktat.
Det havde vi på alle måder været bedst tjent med, og derfor har Det Konservative Folkeparti da også i lang tid været åben over for tanken om en folkeafstemning i 2003.
På det grundlag er vi naturligvis også enige i stort set alle de argumenter, der fremgår af de to beslutningsforslag, som vi behandler i dag. Det er jo sådan, at på en lang række områder er forudsætningerne for forbeholdene, og det gælder dem alle sammen, bortfaldet.
Jeg synes ikke mindst, det er værd at være opmærksom på, at vi i 2004 kan forvente, at de øst- og centraleuropæiske lande, som tidligere for en stor dels vedkommende var kommunistiske diktaturer på den anden side af Jerntæppet, er fuldt integreret i Den Europæiske Union uden nogen som helst form for forbehold, og på det tidspunkt står Danmark så stadig væk ude på sidelinjen med alle vores forbehold.
Hvis jeg først må nævne den fælles valuta, ja, så er euroen nu en realitet, og jeg må tilføje, at den er også en succes.
Den er blevet gennemført i de fleste EU-lande og er en mønt, som folk bruger til daglig, og alt er gået efter planen.
Hvis det var sådan, at vi havde den fælles valuta,
euroen,
i Danmark, så ville meget være lettere for borgerne og for virksomhederne, både når de rejser, og når de skal gennemføre betalingstransaktioner på tværs af landegrænserne.
Det ville også integrere Danmark meget bedre i det indre marked, hvis vi havde den fælles valuta.
Endelig er der det interessante ved det, at Danmark jo pengepolitisk fuldstændig er bundet op på euroen.
Vores pengepolitik går stort set kun ud på at sikre, at den danske krones udsving i forhold til euroen holder sig inden for et meget lille marginområde.
Den Europæiske Centralbank har så lovet Danmark støtte, skulle vi komme ud for pres på den danske krone.
Hele det arrangement hviler på, at Danmark overholder betingelserne i vækst- og stabilitetspagten, så de økonomiske krav, man stiller til de lande, der er med i Den Økonomiske og Monetære Union, stilles også til Danmark.
Så vi er fuldstændig underordnet alle de beslutninger, der træffes i Den Økonomiske og Monetære Union.
Det, vi har sagt i Danmark, er bare, at vi som sagt sådan set ønsker at underordne os beslutningerne, men vi ønsker ikke at få indflydelse på dem.
Vi ønsker bare at acceptere de beslutninger, som alle de andre træffer, og så retter vi ind efter dem.
Vi har bare taget det forbehold
, at vi ikke vil sidde med om bordet og have indflydelse på beslutningerne.
Det er i sandhed en mærkværdig indstilling.
Vi skal da hurtigst muligt sørge for at komme med om bordet og få alle fordelene ved euroen, som de andre har.
På det retlige område må vi også sige, at her har vi mindre indflydelse end andre lande på et meget vigtigt område for EU.
Det retlige forbehold betyder også, at danske borgere ikke får de civilretlige rettigheder, når det gælder grænseoverskridende retstvister, som borgere i andre EU-lande har.
Hvad forsvarssamarbejdet angår må vi altså afstå fra at deltage i fredsbevarende aktioner ledet af EU, som vi ellers fuldt ud støtter og normalt helt uden problemer ville have deltaget i, hvis vi ikke havde taget det forbehold.
Endelig er der unionsborgerskabet, som jo ikke er nævnt i beslutningsforslagene.
Det kunne vi lige så godt afskaffe med det samme.
Det er uden betydning, og derfor kan vi lige så godt afskaffe det.
Vi må imidlertid konstatere, at der jo ikke i Folketinget er det nødvendige, brede flertal for at tage en afstemning nu, bl.a. på grund af ønsket om at se traktatens indhold, før afstemningen finder sted.
Det synes jeg da også er et godt argument.
Der er jo ikke nogen problemstillinger, som kun kan ses fra den ene side.
Det er selvfølgelig et argument, at det kunne være nyttigt, at borgerne kender traktatens indhold, før vi afholder afstemningen.
Det er i hvert fald baggrunden for, at der ikke er det nødvendige, brede flertal for at tage en afstemning allerede i 2003.
Det har vi i den konservative folketingsgruppe taget til efterretning, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.