Jesper Kiel (EL), 2006-01-27:
Jeg synes, at vi har fået nogle sådan hæderlige tilkendegivelser i dag af, at man faktisk gerne, fra de fleste partiers side i hvert fald, vil støtte, at palæstinenserne fortsat kan få lov til at opbygge deres selvstyre.
Det er lidt usikkert, om man vil stille nogle krav, som man reelt ikke vil kunne få opfyldt, så man faktisk bremser processen.
Men det, jeg synes, man ikke rigtig har reflekteret over i dag, er, at man fra Vestens side, og det er jo både fra Danmarks, EU’s og USA’s side, har presset på for hele tiden at få en forhandlingsproces, men hvor palæstinenserne jo gang på gang har måttet erkende, at de ikke har fået noget ud af denne forhandlingsproces.
Israelerne er fortsat med at bygge bosættelser; de er fortsat med at dræbe uskyldige mennesker på Vestbredden.
Det er sådan, vi i hvert fald fra Enhedslisten side ser det.
Vi har ikke meget tilovers for Hamas, men vi må erkende, at palæstinenserne har valgt at sende det signal, at de ikke føler, at denne fredsproces har ført dem fremad mod noget, og derfor, kan man sige, ligger Vesten og Danmarks udenrigsminister og EU og USA jo, som de har redt.
Man har ikke presset på over for Israel, for at palæstinenserne rent faktisk kunne opnå noget.
For Enhedslisten er det helt grundlæggende problem for palæstinenserne i forbindelse med at kunne opbygge deres egen stat, at Israel krænker palæstinensernes ret til selvbestemmelse, dagligt forbryder sig mod menneskerettighederne og konsekvent fører en politik, der diskriminerer folk på baggrund af deres etniske oprindelse.
Israel retter sig ikke efter FN’s resolution om at trække sig ud af de besatte områder, tværtimod lægger man faktisk op til at annektere dele af de besatte områder, hvilket EU’s rapport også selv slår fast.
En enkelt undtagelse har været tilbagetrækningen fra Gaza, som vi tidligere har nævnt.
Jeg mener, at det har været taktisk bestemt fra Sharons side.
Nu er der jo så den fungerende israelske premierminister, Ehud Olmert, og han sagde i tirsdags: Israel bliver nødt til at opgive dele af Vestbredden for at sikre, at staten Israel har et jødisk flertal.
Med det siger han jo også åbent, at man tilsigter at inddrage dele af Vestbredden i et Storisrael.
Han lægger heller ikke skjul på, at det alene sker, for at jøderne ikke kommer i mindretal, og at Israel dermed bygger på, kan man sige, et racistisk grundlag, hvor jøder har visse rettigheder frem for palæstinenserne – der bor også en masse palæstinensere – i Israel, og han fortsætter med at definere det ved at sige, at man må sætte en skarp grænse, der sikrer de store bosætterblokke.
Det er jo en politik, man også i Østjerusalem har gennemført meget konsekvent.
Man river simpelt hen palæstinensiske huse ned med en lang række påskud, f.eks. fordi de ikke er opført på behørig vis, men man kan heller ikke få lov til at opføre dem på behørig vis, hvorimod bosættelserne får lov til at brede sig i en jernring rundt omkring den arabiske del af Østjerusalem.
Det står klart, at Israel vil forsøge at fastholde de områder, hvor de ulovlige bosættelser befinder sig, og at tilbagetrækningen fra Gaza kun sker, for at man nu på Vestbredden kan stjæle endnu mere land fra palæstinenserne.
I forvejen udgør de besatte områder af Gaza, Vestbredden og Østjerusalem kun 22 pct. af det oprindelige Palæstina, og derfor er det på forhånd, selv hvis man fik det, en uretfærdig løsning, som palæstinenserne dog har accepteret i vidt omfang, set i lyset af det internationale samfunds laden stå til over for Israel.
Vi mener, at regeringen må gøre det klart for Israel, at det er Israel, der må komme med indrømmelser.
Palæstinenserne har meget svært ved at give flere indrømmelser, som jeg ser det.
Regeringen klamrer sig til køreplanen for fred, som ikke giver palæstinensernes ledere mange muligheder for at opnå resultater, der kan tilfredsstille befolkningen.
Det har vi set med Oslofredsprocessen, og vi har også set, at palæstinenserne faktisk har svært ved at acceptere de resultater, der kommer ud af det, og det er forståeligt nok.
Israel må sættes under pres af det internationale samfund.
Regeringen må arbejde for, at EU opsiger sin associationsaftale med Israel, som er med til at skaffe økonomi til Israels undertrykkende militærapparat.
Som næste skridt synes jeg også, at Danmark skal arbejde for, at der gennemføres en international boykot af Israel i stil med de tiltag, som faktisk var med til at bringe Sydafrikas apartheidregime til fald.