runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2006-05-30:
Jeg skal bare være sikker på, at jeg har forstået den radikale ordfører korrekt: De Radikale var med i en aftale og har klart ment, at man var med i en aftale, og at det ville kræve enighed, hvis der skulle ændres i den aftale.
Så går Venstre ud og bryder den aftale, som De Radikale stadig mener er en aftale.
Så siger De Radikale, at så kan De Radikale også gå med Venstre i stedet for at holde fast i den aftale, der var.
Er det korrekt forstået?
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Nu ved jeg ikke, om fru Anne Baastrup vil have, at jeg skal kigge mig i spejlet og se, hvordan jeg ser ud.
Derfor stemmer vi for det.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Det Radikale Venstre havde en anden mulighed.
Det Radikale Venstre kunne have gjort sådan, som Folketingets formand tilsyneladende gør, nemlig under alle omstændigheder at undlade.
Så jeg vil godt endnu en gang spørge hr. Ole Glahn: Hvordan synes hr. Ole Glahn selv det ser ud?
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Nu vil jeg ikke diskutere noget fra rengøringsbranchen med hensyn til karklude, for det synes jeg ikke er interessant.
Men jeg vil gerne sige til fru Anne Baastrup, at fra De Radikales side ville det være meget vanskeligt at gå imod noget, som vi hele tiden har sagt var hjerteblod for os i de her forhandlinger.
Så jeg mener ikke, at der er noget underligt i det.
Jeg har taget skarpt afstand fra den måde, det er foregået på, og jeg mener, den er forkert.
Men så er der trukket en streg i sandet, så man kan sige, at der er en ny situation.
Der er tre partier, der ikke mener at der skal laves en fælles aftale, fordi der aldrig har været en fælles aftale om det her lovforslag.
Så kommer den situation, hvor vi skal tage stilling til indholdet af det forslag, og der siger vi, at i og med at det er det, vi hele tiden har arbejdet for, så stemmer vi for det.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Jeg kommer til at tænke på fru Aase Olesens ord engang, hvor hun var meget ophidset, jeg tror, det var over en konservativ minister, der havde brudt en eller anden aftale, hun mente hun havde indgået, og hvor hun så sagde: Et ord er et ord, og en mand er en karklud.
Jeg opfatter det faktisk sådan, at hr. Ole Glahn i det her forløb lidt påtager sig den rolle, som fru Aase Olesen, tidligere radikal minister, rent faktisk pure afviste: Sådan opfører man sig ikke.
For vi havde en aftale onsdag.
Så vender Venstre på en tallerken; så opfører Dansk Folkeparti og De Konservative sig som små dikkende lammehaler; og så hopper De Radikale på også.
Jeg synes ikke, det ser pænt ud.
Hvad synes hr. Ole Glahn?
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Nu var situationen desværre den, at vi var forhindret i at deltage i mødet onsdag eftermiddag, men jeg har da fået refereret, hvad der foregik.
Men jeg kan da sige, at dagen jo var ung endnu i går, da vi sluttede, fordi vi fik meddelelse om, at VKO havde lavet en aftale.
Så jeg mener, der havde været basis for, at man kunne fortsætte forhandlingerne, men det mente man åbenbart ikke fra VKO’s side.
Det var tydeligt i de drøftelser, vi havde, at der var et eller andet, som vi ikke kendte til, og det blev så offentliggjort senere.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Jeg vil bare lige sige til hr. Ole Glahn og spørge for historieskrivningens skyld: Det var vel således, og det vil jeg håbe at hr. Ole Glahn kan bekræfte, at onsdag eftermiddag før Kristi himmelfartsdag sad vi i lang tid og forhandlede i Kommunaludvalget, hvor det ikke var muligt at nå frem til en løsning.
Så afbrød vi det og mødtes igen mandag for at se, om vi kunne nå frem til noget.
Da var det heller ikke muligt.
Det var først derefter, at vi fra VKO sagde, at så er vi nødt til at komme på banen med et ændringsforslag.
Kan hr. Ole Glahn ikke bekræfte, at det her er, som det faktisk er foregået?
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Jeg kan bekræfte, at situationen var sådan, og det sagde jeg også i mit første indlæg her, at der var en forhandlingssituation i gang, og så kom der en melding om, at der var lavet en aftale.
Det kom fuldstændig bag på os.
Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
Jeg skal blot spørge hr. Ole Glahn, om han kan bekræfte, når vi behandler denne sag under dispensation fra Folketingets almindelige regler, at så sent som i går eftermiddag var det sådan, at der faktisk var bud om – fortsat i den ånd, der var i valgkredsarbejdsgruppen – at finde en sammenhæng, hvor vi alle sammen syntes, at vi kunne få nogle løsninger i forhold til de ting, vi lagde mest vægt på, og at den mulighed for at skabe en fælles løsning så omsider blev trukket ud af VKO, som meldte, at de fuldstændig ligegyldigt hvad ville stille deres ændringsforslag og stemme dem igennem i Folketinget, fordi de havde magten.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Vi mener, at den parlamentariske arbejdsgruppe, der har siddet, har gjort et godt og grundigt stykke arbejde igennem en lang periode.
Vi mener, som jeg sagde ved førstebehandlingen, at de forslag, som lå i det, der kom fra den parlamentariske arbejdsgruppe, indeholdt mange fornuftige ting, bl.a. antallet af storkredse.
Det har vi hele tiden anset for at være et problem.
Vi mener i Det Radikale Venstre, at den udbredte anvendelse af sideordnet opstilling i høj grad minimerer effekten af at være i en stor og i en mindre kreds.
Og det vil sige, at den vægtning, man havde foretaget i den parlamentariske arbejdsgruppe, af, at det var vigtigere, at der var mere ens vælgertal, end at man havde brudte kommuner, ønskede vi skulle ændres.
Der var en proces i gang, hvor vi forsøgte at nå til enighed, og den bliver så pludselig brudt af, at VKO har lavet en aftale, uden at vi andre så meget som har hørt om det.
Jeg synes, det er underligt, at man sidder i en – sådan oplevede jeg det i hvert fald – forhandlingsproces, og at der så pludselig er indgået en aftale, som betyder, at man vil stille ændringsforslag, så man undgår at have brudte kommuner.
Jeg har tilkendegivet i det spørgsmål, og jeg vil gerne tilkendegive herfra, at vi synes, at det er meget ulykkeligt og uheldigt, at man ikke gennemfører en proces, hvor man holder de aftaler, som vi har opfattet at man har indgået.
Nu kommer der så et forslag om, at man skal ændre lovforslaget, så vi undgår brudte kommuner, og det gør, at vi i den her situation siger: Jamen vi vil da støtte det forslag, som er vores afgørende forhandlingsindgang.
Når nu det kommer frem, vil vi støtte det, men vi synes, at den måde, det her er foregået på, har været forkert.
Jeg vil gerne tilføje, at vi synes, det er rigtigt at indføre den d’Hondtske metode.
Vi synes også, og der skal man lægge mærke til de bemærkninger, der er, at det er vigtigt, at indenrigsministeren får lejlighed til efterfølgende at redegøre for, hvordan man kan undgå den ekstreme situation, som kunne opstå, nemlig at der kan være et parti, der bliver overrepræsenteret.
Så fra Det Radikale Venstres side vil vi altså sige, at vi tager afstand fra den måde, det er foregået på, men vi kan stemme for det ændringsforslag, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti er kommet med.
Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
I modsætning til Venstre har vi i Socialdemokratiet haft en meget åben proces, hvor vi har diskuteret meget åbent med de mennesker, som på den ene og den anden vis vil blive stillet meget vanskeligt.
Det gælder vores kandidater, og det gælder vores partiorganisation.
Der er nogle steder, hvor det er meget svært, og hvor jeg synes der er kommet meget regulære høringssvar, men jeg tror, at alle socialdemokrater, der har skrevet noget om denne reform, også synes, at de har fået om ikke et svar, som de er enige i, så ordentlige, alvorlige svar fra min side og fra Socialdemokratiets side.
Vi har haft en proces, hvor vi vidste, hvor der var ømme tæer, og vi har taget hensyn til dem.
Vi har faktisk allerede taget hensyn til dem i valgkredsarbejdsgruppens arbejde.
Men vi har det ikke sådan som Venstre, at vi bliver overrasket i tolvte time og derefter svigter dem, vi har lavet en aftale med.
Den måde, Venstre har opført sig på de sidste dage, er uantagelig.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Jeg synes ikke, jeg rigtig fik noget svar fra fru Pia Gjellerup, og derfor vil jeg godt spørge igen: Når der foreligger markante høringssvar – det er klart, at man ikke kan tage hensyn til alle, der skriver, for mange af dem skal nok gå i modsat retning – og mange af disse høringssvar går i samme retning, gør det så ikke det indtryk på fru Pia Gjellerup, at man også prøver på at se, om ikke man kan imødekomme disse markante høringssvar?
Gør det heller ikke indtryk på fru Pia Gjellerup?
Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
Jeg vil glæde mig, hvis Venstre efter dette lærer at læse høringssvar, lytte til dem og foretage ændringer på baggrund af dem.
Det gør Venstre ikke.
Men her er der tale om høringssvar, som vi vidste ville komme.
Her gør vi noget, som er vanskeligt for de pågældende områder, og de reagerer også, som vi forventer, men vi ved, at der er andre hensyn – det er der så i øvrigt også andre høringssvar der taler om – som gør, at den samlede afvejning bliver, som den bliver.
Det kan man så sandelig godt forstå, når man ser, at det, der er prisen for, at nogle i en nabokommune gerne vil være alene, er, at Randers skal deles i to små kredse og efterlades uden nogen særlig stærk mulighed for at blive repræsenteret i Folketinget.
Det høringssvar har hr. Flemming Damgaard Larsen bare smidt i papirkurven.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Vi havde en høring.
Hvorfor har hr. Flemming Damgaard Larsen ikke kontaktet Venstre i Favrskov for at fortælle dem, hvad det var, der skete?
Hvorfor har man ikke i stedet for kontaktet de forskellige partiforeninger rundtomkring, hvor man ved at der muligvis kommer problemer, så man var klar over, hvordan de her problemer skulle løses?
Vi kan jo høre rundtomkring fra Venstres folketingsgruppe, fra De Konservative og Dansk Folkeparti, at de ikke har anet, hvad det var, der skete.
Vi har i SF diskuteret hver enkelt ting grundigt, lagt præmisserne frem, tommelfingerregler osv.
Hvad har hr. Flemming Damgaard Larsen lavet, siden det kan komme som et chok for statsministeren, at man laver ti storkredse?
Jamen altså, hvor er vi så henne?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Nu siger fru Anne Baastrup, at Venstre gør sig selv til grin.
Jeg mener bestemt ikke, man gør sig til grin, når man tager høringssvar alvorligt, som vi gør.
Så gør man ikke sig selv til grin.
Det kan godt være, man gør det hos fru Anne Baastrup, det skal jeg ikke kunne sige noget om, men man gør det i hvert fald ikke ude i befolkningen.
Vi ønsker altså stadig væk at tage det meget alvorligt, når mennesker, der er berørte af det her, sætter sig ned, gør sig nogle overvejelser, skriver til os, kommer i foretræde, argumenterer og fremfører deres synspunkter.
Det er ikke at gøre sig selv til grin at lytte alvorligt til disse mennesker, og det er det, vi gør.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Vedrørende det der Østjylland mener jeg, at det, der sker nu, når vi trykker på knapperne senere på dagen og i løbet af ugen ved tredje behandling, er, at vi får et Østjylland, vi kan være bekendt at vise frem.
Lad det være.
Men det, der mangler et svar på fra Socialdemokratiet, det kommer sikkert aldrig,
er, om hele nærdemokratiet skal sættes ud af kraft, for det er i selve valgkredsinddelingen, fru Pia Gjellerup ikke vil acceptere nogen form for ændringer, og det er det ...
Lyser lampen allerede?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Det betyder, at vi vil bakke op om de store linjer, der ligger i lovforslaget, og det er også det, vi gør.
Vi rykker jo ikke ved det helt grundlæggende skelet, der er i lovforslaget, men jeg vil gerne gentage – jeg tror, det er for tredje gang – at når der kommer så vægtige argumenter ind fra mange mennesker, der er berørt af det, så tager vi altså hensyn til det.
Vi tager en vurdering af det og ser på, hvor meget det vægter, og de ting, der kom ind om de fire kommunebrud, har så for os vægtet meget, meget tungt.
Vi har også diskuteret kommunebrud andre steder, hvor vi har fjernet dem, og nu får vi altså mulighed for at fjerne de sidste fire.
Det synes vi er rigtig godt.
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Venstres politik har ikke ændret sig spor på det her område, men jeg må sige, at som det er i dag, kommer politiet og går ind over de her patienters dørtærskel gang på gang på gang, hvor de oplever tvangsindlæggelser gang på gang på gang.
Der findes ikke noget, der er mere traumatiserende, og derfor vil det andet, nemlig tvungen opfølgning, virke på en helt, helt anden måde.
Her har man mulighed for som patient selv at yde en indsats ved at gå med i det behandlingsforløb, der bliver stillet op, følge de planer, der er lagt; man har mulighed for at anke den afgørelse, som den pågældende læge træffer, og den bliver afprøvet to gange, så jeg vil sige at ideologien ingenting fejler i Venstre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-05-30:
Jeg synes, noget af det, der er interessant at studere i øjeblikket, er udviklingen i Venstres ideologiske grundlag.
Noget af det, jeg meget ofte har hørt Venstrefolk tale om, er boligens ukrænkelighed.
Her går man jo ind og krænker boligen, ikke i grundlovens forstand, men i åndelig forstand i al fald.
Det er ikke med hensyn til grundlovens bogstav, vi har et problem her, men måske med hensyn til grundlovens ånd og i alt fald med hensyn til Venstres traditionelle ideologiske grundlag.
Noget andet, jeg ofte har hørt Venstre tale om, er, at mennesket skal komme før systemet – mennesket før systemet.
Det her er jo heller ikke mennesket før systemet, tværtimod, det er systemet før mennesket.
Så det, jeg godt kunne tænke mig at høre, er Venstres ordførers vurdering af, om Venstre i det hele taget er på vej til at skifte ideologisk grundlag, på vej til at gå væk fra det her med, at boligen skal være ukrænkelig, på vej til at gå væk fra, at mennesket skal komme før systemet.
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Jeg vil gerne sige kort og godt: Jeg er fuldstændig uenig med fru Anne Baastrup.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Vi har i virkeligheden stået i den situation inden for psykiatrien, siden der kom en interesse for psykiatrien efter 1994, at psykiatrien er blevet finansieret ved puljer, psykiatrien er blevet finansieret ved ad hoc-løsninger, og psykiatrien har ikke været forrest på dagsordenen hos de forskellige amtsråd og i regeringen.
Det vil sige, at hver gang man har peget på, at der fortløbende skulle være en bedre økonomi til psykiatrien, er det blevet skubbet over til satspulje, det er ikke blevet prioriteret i kommuneøkonomiforhandlingerne.
Derfor er det enormt interessant, at den nuværende formand for regionsforeningen, Bent Hansen, siger, at nu skal vi altså generelt have penge til det her område.
Der synes jeg, det kunne være interessant, hvis fru Birgitte Josefsen lige forholdt sig til det problem, at psykiatere over hele landet er bekymrede for, at hvis vi laver den her ambulante tvang, betyder det automatisk nedskæringer, færre senge, dårligere behandling med det resultat, at det fokus, vi lige nu måske er ved at få på psykiatrien, forsvinder.
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Jeg vil sige, at jo, det gør stort indtryk, og derfor synes jeg også, at det er en arbejdsform, som alle i psykiatrien bør tage til sig og bruge, for at man kan minimere tvangen mest muligt, og det gælder også alle andre gode tiltag, der er sat i værk.
Det er en mulighed, men der er jo ingen, der siger, man skal tage en lov i anvendelse, ud over når der er brug for den.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-30:
Jeg troede, at fru Elsebeth Gerner Nielsen var før mig – undskyld.
Jeg vil godt spørge fru Birgitte Josefsen: Gør det ikke indtryk på en sygeplejerske på en psykiatrisk afdeling i Nordjylland, at gennembrudsprojektet har haft så ekstremt stor betydning?
At bare det at indføre samtale som det grundlæggende element på enkelte hospitalsafdelinger betyder, at tvangen kan nedbringes og i virkeligheden uhyggelig meget?
Jeg synes, det kunne være interessant, hvis fru Birgitte Josefsen lige forholdt sig til det i stedet for kun at argumentere for, at vi skal have mere tvang ind i psykiatrien.
Skulle vi ikke prøve at snakke den anden vej og være lidt positive og se på ressourcerne hos de enkelte patienter?
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Jeg bliver nødt til at sige til fru Birthe Skaarup, at når man tager den her paragraf ud af lovforslaget, så betyder det, at den her gruppe patienter fremadrettet, som det er i dag, skal afhentes med blå blink, når de er til fare for sig selv eller andre.
Sådan er det.
Hvis vi indfører tvungen opfølgning, er det alene den overlæge, der kender patienten, der kan blive involveret i den her behandling med tvungen opfølgning.
Det betyder, at den aftale, der er indgået, skal være brudt, det betyder, at overlægens afgørelse har opsættende virkning, så den pågældende patient kan indklage afgørelsen endda for retten, så der bliver en afgørelse af, om foranstaltningen kan sættes i værk.
Sådan er det ikke i dag.
Derfor ville det give patienten nogle bedre muligheder, hvis vi havde begrebet tvungen opfølgning.
Birthe Skaarup (DF), 2006-05-30:
Med hensyn til Rambøllrapporten er det jo sådan, at regeringen tog forslaget til sig, og så blev det til den del af lovforslaget, som vi nu ser her, og det synes vi ikke er en god idé.
Eksempelvis viser Tønderforsøget helt klart, at her er muligheder for at hjælpe den type mennesker, der har været indlagt og kommer hjem i eget hjem.
Det er jo alle de der håndtag, der mangler, som vi har muligheder for, og som ville gøre, at vi ikke skal indlægge disse patienter med blå blink, men kan ordne tingene i hjemmet med socialpsykiatrien til hjælp.
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Det er fuldstændig rigtigt, som fru Birthe Skaarup siger, at man kunne gå ind og lave et forsøg med tvungen opfølgning, det er det, der står i Rambølls rapport, men jeg er nødt til at sige, at Rambøll jo helt klart ikke kommer med det her udspil ud af den blå luft.
I deres undersøgelse har de jo været ude at snakke med relevante fagpersoner og faggrupper, og jeg er helt overbevist om, at det er kommet på baggrund af de drøftelser, de har haft med relevante faggrupper.
Fru Birthe Skaarup siger så, at Dansk Folkeparti ikke vil være med til mere tvang.
Jamen mener fru Birthe Skaarup, at det er mere tvang at bruge tvungen opfølgning i 1 år, hvor man har gennemført en koordinationsplan med patienten, inden vedkommende bliver udskrevet, frem for at den pågældende patient skal indlægges med tvang, blå blink og politi gang på gang på gang, tvangsfikseres og tvangsmedicineres?
Det er noget af det værste, en patient, et menneske kan blive udsat for.
Det vil jeg gerne skrive under på, for det har jeg selv oplevet i min dagligdag som sygeplejerske på en psykiatrisk afdeling.
Birthe Skaarup (DF), 2006-05-30:
Fru Birgitte Josefsen rejste problemerne i – som hun ser det – at vi i vores betænkningsbidrag har omtalt Rambøll.
Det er da helt klart, at det er et konsulentfirma, der er kommet med et forslag, men det var jo kun et forslag, om, at man muligvis som et forsøg kunne prøve at anvende ambulant tvang og dermed indhøste nogle erfaringer.
Vi synes bare i Dansk Folkeparti, at det at lave et ambulant forsøg ikke er rigtigt i forhold til mennesker.
Det, vi også skriver i betænkningsbidraget, er, at det jo er foreslået som en mulighed, og så har man grebet det, og det er så blevet en del af lovforslaget, og der er blevet lavet et stærkere forslag om tvungen opfølgning.
Og det er her kæden falder af for os; vi mener ikke, at vi skal have mere tvang i psykiatrien.
Nu kan jeg se, at den røde lampe lyser, så jeg må vente med resten.
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Der er faktisk igennem flere år fra mange sider blevet stillet spørgsmålet, om man kunne komme med tiltag, der kunne bevirke, at man kunne hjælpe den her gruppe svært psykisk syge.
Vi må også sige, at de høringssvar, der er kommet frem i forbindelse med behandlingen af forslaget, viser, at de faglige grupper på det her område er meget delt i spørgsmålet.
Og som jeg sagde sidst, er det lovforslag, der ligger her på bordet til behandling, et udspil, der er – kan man godt sige – opfundet her, fordi man netop gerne ville gå ind og give nogle tilbud til den her gruppe patienter.
Så man kan ikke sige, at vi kan se, at det har virket andre steder, for vi har ikke noget at sammenligne med.
Nogle gange skal man jo gå ind og prøve at kigge på, hvad det er, der har ligget til grund for behandlingen tidligere, og så sige: Jamen det har ikke virket, og hvad kan vi så gøre fremadrettet i et håb om, at det så kan virke?
Og her sidder vi med et lovforslag, som vi har en tro på vil hjælpe den her gruppe borgere.
Karen J. Klint (S), 2006-05-30:
Det er korrekt, at begrebet er opfundet i forbindelse med lovforslaget, men man henviser jo i bemærkningerne til lovforslaget til, at sådan et behandlingstilbud findes andre steder – om end vi så ikke helt føler os overbeviste om, at det virker de steder, hvor man har det.
Men der findes faktisk rigtig mange undersøgelser, også nogle, der er lavet inden for det sidste år.
Amtsrådsforeningen har lavet en meget, meget stor undersøgelse blandt borgere med psykiske lidelser og deres pårørende, hvor man har spurgt, hvad det er, de efterlyser.
Ikke et eneste sted, hvor man har haft fri mulighed for at svare, har man efterlyst mere medicinsk tvang; man efterlyser større sammenhæng i behandlingsarbejdet.
Jeg vil gerne sige, at vi ikke er imod, at man tager sin medicin, hvis den virker, men vi er imod at flytte tvangsmedicineringen uden for hospitalsregi.
Jeg ved godt, at ministeren nu siger, at folk skal ind og have medicinen, men det er alligevel et indgreb, at man henter dem i deres hjem.
Så det, mit spørgsmål egentlig gik på – nu blev jeg afledt af ministeren – var: Selv om man siger, at det er et nyt forslag, hvor er det så, man har beviset for, at det vil virke positivt?
Birgitte Josefsen (V), 2006-05-30:
Jeg vil sige, at vi er ganske godt informeret om det, der står i de to pjecer, der bliver refereret til.
Jeg må så også gøre fru Karen Klint opmærksom på, at begrebet tvungen opfølgning jo er et element, der er arbejdet med op til, at man fremsatte lovforslaget.
Den måde, tvungen opfølgning er beskrevet på, er ikke sådan, at man kan gå hen og henvise til, at det gør man andre steder, at det er et begreb, man bruger andre steder.
Det er alene udtryk for, at vi mener, at der er behov for at give en mulighed for, at en gruppe svært psykisk syge borgere kan blive i medicinsk behandling, og det kan medføre, at de får et liv, hvor de kan agere hen imod den tilværelse, som de sådan set i bund og grund ønsker sig.
Så det er helt klart ikke beskrevet deri, fordi det er et element, der er kommet op på et senere tidspunkt.
Inden jeg forlader talerstolen, vil jeg gerne sige, at når vi er færdige med behandlingen her, vil Venstre gerne have lovforslaget tilbage til udvalget.
Karen J. Klint (S), 2006-05-30:
Jeg synes, Venstres ordfører brugte ret meget tid til næsten at klandre os andre for, at vi ikke ville noget, fordi vi ikke lige vil en enkelt ting i forslag.
Vi vil faktisk mange af de andre gode ting, og det kommer vi også ind på i vores ordførertaler, tror jeg, alle sammen.
Mit første og meget enkle spørgsmål til fru Birgitte Josefsen er: Vi har fået nogle regeringspjecer i det her år, hvor der netop lægges op til, at vi skulle revidere psykiatriaftalen.
Der er særlig en om psykisk sygdom og kriminalitet, og der er en rigtig god en om fælles værdier i indsatsen for mennesker med sindslidelser.
Det er alt muligt andet, man beder om.