runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joan Erlandsen (V), 2006-01-19:
Nu er det jo ikke sådan, at man tvinger folk til at spise det her rugbrød.
Altså, man siger jo heller ikke, at det er noget, der skal tilsættes; det er jo noget, man kan.
Men vi mener stadig væk, at det ikke er smart at gøre det her, og vi vil til hver en tid stemme imod nede i EU.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Nu siger hr. Per Clausen, at det er klart nok, at når samfundet stillet noget til rådighed, så er det ikke gratis, pengene skal komme et eller andet sted fra, og at Enhedslisten jo altid finansierer deres forslag til finansloven.
Dog erkender hr. Per Clausen, at Enhedslisten ikke altid skaffer pengene de samme steder som de borgerlige partier.
Lad mig så sige om, hvorvidt det skal være tvungent at være med i sådan nogle madordninger: Jeg går ikke ind for tvang.
I Venstre går vi ikke ind for tvang.
Tværtimod går vi ind for frivillighed, vi går ind for engagement, vi går ind for, at forældre skal tage et ansvar, og det skal de altså også, når det gælder maden.
Det er utrolig vigtigt, at forældrene går med og tager et ansvar, er engagerede i det her og kan tilmelde sig eller framelde sig de her madordninger og selvfølgelig også betale for det.
Jeg synes, at det her helt grundlæggende og fundamentalt.
engang, at det var noget, hr. Per Clausen kom til, men at det var ret bevidst – at sige, at nu var man jo så tvunget til at spise rugbrød tilsat fytosteroler.
Det måtte hr. Per Clausen dog så senere hen rette.
Nej, det er ikke et spørgsmål om at hænge en liberal hat op på en knage at sige, at det skal være frivilligt, og at man på den måde tvinger brugerbetaling ind ad bagdøren.
Tværtimod synes jeg, at det er utrolig fundamentalt, at forældrene selv er med til at sætte den daglige kost på dagsordenen, selv er med til at vælge, om børnene skal spise den mad, som de tilbyder i skolen, eller om børnene skal have en madpakke med hjemmefra.
Det er et spørgsmål, man skal tage op i familierne, det er et spørgsmål, som man bogstavelig talt skal diskutere hen over køkkenbordet.
Jeg synes faktisk, det er fundamentalt, at forældrene selv betaler for den daglige kost.
Hvis det var madpakken, der skulle med hjemmefra, så skulle de jo også selv betale for den.
Der er altså bare ikke noget, der er gratis i denne verden, og det er fundamentalt, at forældrene er engagerede, når det gælder den daglige kost.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-01-19:
Vi kan ikke støtte det her beslutningsforslag.
Jeg må tilstå, at det er en meget hurtig behandling, det her skal have i Folketinget, i betragtning af hvor stor en beslutning det er.
Jeg tror, det er en meget større beslutning, end de fleste er bevidste om.
Det har noget at gøre med det, som jeg tidligere har antydet, nemlig at den operation, vi er i gang med nu, er noget helt, helt andet end det, som hidtil har været missionen i Afghanistan.
Det bliver en mission, der minder meget om det, vi kender til i Irak – efter fleres vurdering i virkeligheden langt farligere, langt mere problematisk end det, vi har set i Irak – med en større fare for tab af danske soldater end det, vi hidtil har været vidne til.
Derfor er det med meget stor alvor, at Folketinget skal behandle det her forslag.
Man kan selvfølgelig altid spørge, om man ikke skal gøre hvad som helst for at støtte en anmodning om at skabe stabilitet i et område.
Det er jo en debat, vi har haft omkring Irak, og som vi selvfølgelig også skal have her.
Men man er altså også nødt til at vurdere det i forhold til, hvad mulighederne er, og hvad man i øvrigt vil kunne gøre i det pågældende område, hvis man skal kunne levere en meningsfyldt indsats.
Det, vi kommer ind i her, er en NATO-operation, hvor vi er en del af den britiske mission i NATO's mission i Afghanistan.
Og af meget gode grunde har der også i Storbritannien været en stor debat om de her ting, og i øvrigt også en meget stor eftertænksomhed og tøven med hensyn til, hvor mange man skal sende af sted fra britisk side.
I går kunne man se, at den amerikanske ambassadør i NATO meget tydeligt advarede de britiske beslutningstagere om, at det her ikke er en søndagsskoleudflugt.
Der vil blive tale om meget kraftige kamphandlinger.
Man må være klar over, at der vil være tale om kamphandlinger i denne her aktion, og at man skal forberede sig på det.
Det er jo derfor, at det er vanskeligt fuldstændig at sondre mellem den her NATOaktion og den amerikanske Enduring Freedomaktion, der har kørt indtil nu.
Det er her, vi har et af problemerne, og det er også noget af det, som vi skal have afklaret i udvalgsbehandlingen, nemlig de opgaver, de danske soldater skal ud i.
Jeg kan forstå, at man ikke skal ud at brænde opiumsmarker af, men vi mangler jo en meget mere klar beskrivelse af, hvad der er forholdet mellem det civile arbejde, man skal i gang med, genopbygningsarbejdet, og de såkaldte militære operationer.
Hvad er det for militære operationer, man konkret skal ud i?
Lad mig nævne et problem vedrørende de sproglige kvalifikationer, at man jo ikke har uddannet folk, der kan tale sproget pashtun, men at man er nødt til at have tolke med.
Vi ved fra tidligere, hvilke problemer det har givet i Irak.
Derfor er vi altså nødt til at have meget større klarhed over, hvad det er for ting, vi kommer ud for.
Er de velkvalificerede til den her opgave?
Vi er meget overbeviste om, at det kommer til at minde meget om Irak, og at man kommer i den samme situation, at den her militære udvidelse ikke skaber stabilitet og ro, men tværtimod det modsatte, så man står i en konfliktsituation mange år fremover, som man gør det i Irak nu.
Lone Dybkjær (RV), 2006-01-19:
Da mit partis ordfører, fru Elisabeth Geday, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremsige følgende: I mange år har det været god latin blandt danske politikere, at børnenes mad er forældrenes ansvar, og det er også Det Radikale Venstres udgangspunkt.
Men forældrene skal have mulighed for at udmønte og forvalte det ansvar.
Vi må konstatere, at stadig flere børn er overvægtige.
Stort set alle børn er, fra de er 1 til 16 år, i vuggestue, børnehave eller skole mere end halvdelen af deres vågne timer, og de spiser mindst ét hovedmåltid og op til flere mellemmåltider, mens de er i offentlig pasning eller i skole.
Derfor er skolerne og daginstitutionerne oplagte steder at sætte ind med en sygdomsforebyggende indsats over for børnene.
Enhedslisten mener, at indsatsen skal bestå af gratis økologisk mad.
Vi mener, indsatsen skal være langt bredere; den skal indeholde bredere initiativer som f.eks. motion, flere og sjovere gymnastiktimer, som tiltaler både drenge og piger, adgang til frisk, koldt rindende vand, lækre omklædningsrum osv., og derfor mener vi, at tiden er inde til at supplere vort hidtidige synspunkt.
Børns kost er fortsat hovedsagelig forældrenes ansvar, men samfundet har også et medansvar for, at børn ikke bliver syge, fordi de får dårlig kost og for lidt motion, og vi vil derfor gerne arbejde for, at alle børn får tilbudt sunde madordninger i daginstitutionen og skolen.
Meget tyder jo på, at det er her, de rent faktisk spiser, og i øvrigt er det rigtige tidspunkt at spise på formentlig midt på dagen og ikke nødvendigvis lige inden, børnene skal i seng.
Erfaringerne fra Sverige og England peger på, at børnene ikke nødvendigvis bliver sunde, bare fordi der etableres madordninger.
Der skal mere til, og det skal udmøntes i et bredt samarbejde, hvor også børnene inddrages.
Det er afgørende for os, at opgaven naturligt ligger i kommunerne.
Det vil vi ikke pille ved, og derfor er vi heller ikke tilhængere af en gratis finansiering, som Enhedslisten har foreslået.
Men vi kunne jo godt prøve, om vi kunne lave nogle retningslinjer og fortælle kommunerne, at det er en god idé, og vi vil i hvert fald meget gerne have, at madordninger ikke skal være gratis for alle, men kun for de børn, som i forvejen har fripladser i daginstitutioner og SFO'er.
Jeg er glad for, at ministeren i dag har sagt, at man følger udviklingen for at se, hvordan det går, og om der skal foretages nogle sociale opretninger nogle steder.
Spørgsmålet er så, om der i dag er den nødvendige ramme for mulighederne, men det vil vi gerne diskutere.
Jeg vil gerne slutte med at opfordre ministeren til at prøve at etablere et bredt samarbejde på dette område.
Det er meget vigtigt, når vi snakker om forebyggelse, for hvad enten vi kan lide det eller ej, er børnene jo meget længe væk fra hjemmet.
Det vil også være en realitet i fremtiden, uanset hvad vi gør, og personlig er jeg ikke i tvivl om, at når man i dag har madordninger for voksne alle mulige steder, vil der på et eller andet tidspunkt selvfølgelig også komme madordninger for børn.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-19:
Jeg føler faktisk, at der er mange spændende ordninger på vej rundtomkring i landet, og at udviklingen tager fart, også uden etablering af en statsfinansieret løsning med gratis mad på skolerne.
Jeg har ikke nogen problemer med, at kommunerne giver nogle tilskud eller skaber nogle lokale ordninger, men hvis det skal være en statsfinansieret løsning, hopper kæden altså af hos mig.
Det kan vi ikke gå med til.
Per Clausen (EL), 2006-01-19:
Jeg er ikke uenig med hr. Per Ørum Jørgensen i, at De Konservative gør meget ud af at fortælle om det personlige ansvar.
Det er jeg helt med på at man gør, og jeg er sådan set heller ikke principielt uenig i, at alle mennesker har et personligt ansvar.
Men nu er vi jo bare i den situation, at vi kan konstatere, at uanset hvor meget folk selv påtager sig ansvaret, står vi med nogle sundhedsmæssige problemer.
Vi ved, at de sundhedsmæssige problemer, som starter i barndommen på grund af forkert ernæring, faktisk fortsætter senere, så det er altså vigtigt at få gjort noget ved dem, og ville det så ikke trods alt være fornuftigt at foretage nogle økonomiske investeringer, så det blev attraktivt for forældrene at benytte sig af de ordninger, som skoler og daginstitutioner etablerer, og samtidig gøre det attraktivt for kommunerne at gøre noget ved problemet?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-19:
Der er da ingen tvivl om, at der en samfundsinteresse i, at vore børn og unge spiser så sundt som overhovedet muligt og dyrker motion og de ting; naturligvis er der det.
Men jeg er nu ikke helt enig med hr. Per Clausen i, at vi Konservative ikke fastholder princippet om forældrenes ansvar for bl.a. at sikre, at deres børn får sund mad, og at de ikke pjækker fra skolen, og jeg kunne blive ved.
Jeg føler faktisk, vi fra konservativ side har sat en meget markant og klar dagsorden for, hvad der er forældrenes ansvar.
Jeg tror egentlig ikke, at den bekvemme og måske dyre løsning, som foreslås her, rent umiddelbart er den rigtige løsning.
Man må selvfølgelig godt argumentere for at påvirke politisk, men efter min overbevisning er det, når alt kommer til alt, det rigtige, at forældrene har ansvaret for deres børn og skal tage vare på dem, specielt når det gælder noget så helt fundamentalt som den mad, de indtager.
Per Clausen (EL), 2006-01-19:
Nu har vi jo haft en lang debat om ministerens redegørelse, hvor folk har haft anledning til at komme med al mulig relevant kritik af regeringens politik over for familierne, så det er ligesom afklaret.
Jeg anerkender, at man gennemfører nogle gode ting på området, for information er faktisk godt.
Men hr. Per Ørum Jørgensen bliver i lighed med de andre borgerlige ordførere ved med at vende tilbage til, at forældrene har ansvaret, og man kan selvfølgelig godt sige, at det er o.k
Men det går jo ikke altid lige godt, og det kunne måske hænge sammen med, at på dette område fokuserer man enormt meget på, at forældrene har ansvaret, men når det handler om at lære børn andre ting, anerkender vi faktisk, at skolen og samfundet har en stor del af ansvaret, så hvorfor indgår motion og sunde madvaner osv. ikke også i de samfundsmæssige forpligtelser?
Her har forældrene jo altid et medansvar.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-19:
Selv om der uden tvivl ligger gode intentioner bag dette forslag, skal jeg nok holde mig for god til at sætte pris på det.
Det er en problemstilling, vi har drøftet flere gange i den konservative folketingsgruppe, og der er altså ikke noget, der har overbevist os om, at vi skal ændre standpunkt på dette område.
Vi mener – og det er en af de helt grundlæggende ting i den konservative familiepolitik – at når alt kommer til alt, har forældrene ansvaret for, at deres børn får sund og god kost.
Dermed være ikke sagt, at man ikke kan skabe nogle gode lokale løsninger, og vi har også skabt mulighed for, at man på lokalt plan kan gøre det.
Men det må, når alt kommer til alt, være forældrenes ansvar.
Så vil jeg godt kvittere over for hr. Per Clausen.
Jeg føler faktisk, at der er en vis opbakning til eller i hvert fald positive toner om mange af de initiativer, regeringen har taget på området med hensyn til information, og jeg mener faktisk, det er meget positivt, at vi har kunnet få den cadeau fra hr. Per Clausen her i dag.
Per Clausen (EL), 2006-01-19:
Nu får vi da den liberale tankegang for fuld udblæsning: Man skal kunne melde sig til og melde sig fra.
Det tror jeg slet ikke fru Inger Støjberg mener.
Derfor synes jeg, det er lidt underligt, at det er så vigtigt i denne sag, og det er vel i grunden kun vigtigt af en eneste grund, nemlig at det er det argument, fru Inger Støjberg hænger brugerbetalingen op på.
Det synes jeg bare er et dårligt argument, for jeg mener, at meget taler for, at det er vigtigt, at alle er med, både af pædagogiske og sociale grunde, og at det netop er det, der kan gøre de her madordninger til en succes.
Martin Henriksen (DF), 2006-01-19:
Som det blev sagt her fra talerstolen, før jeg kom herop, er der jo netop i forbindelse med udmøntningen af de 400 mio. kr., der blev indgået aftale om i mandags, også gjort tiltag, som er rettet mod daginstitutionerne, fordi man netop ønsker at fremme sund kost og ernæring og sådan set også motion.
Der er altså tiltag i gang på området.
Som sagt synes vi ikke, det skal være forbudt at give tilskud, men vi mener, at det er de lokale politikere ude i kommunerne, som må tage stilling til, om det er noget, de ønsker at tilbyde.
Per Clausen (EL), 2006-01-19:
Nu bliver alle de borgerlige ordførere ved med at snakke om, hvor vigtigt det er, at forældrene selv betaler, og så kommer jeg bare til at tænke på, at andre steder i samfundet har man jo accepteret, at for f.eks. at sikre, at medarbejderne er sunde og har det godt, skal der gives tilskud til kantinedrift.
Men hvad er så forklaringen på, at der ikke må gives noget tilskud til den mad, børnene får i folkeskolen, når det offentlige godt må give tilskud til de ansattes og de folkevalgtes mad?
Martin Henriksen (DF), 2006-01-19:
Jeg sagde, at hvis ordningen eksempelvis skulle oprettes i 2007, var de 4,9 mia. kr. det beløb, som skulle bruges i 2007.
Selvfølgelig har vi sympati for de intentioner, der ligger bag forslaget, men som jeg sagde, mener vi, at det er på lokalt plan, det skal ordnes.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
O.k., det var en forklaring, men jeg vil nu sige, at i overblikkets interesse var det nok smart at adskille den faste investering som én ting og driften som en anden ting.
Det er driften, vi snakker om, det var den, jeg spurgte til.
Martin Henriksen (DF), 2006-01-19:
Det kan godt være, vi har forskellige tal, men efter det talmateriale, jeg har, ville det på folkeskoleområdet koste 2,4 mia. kr. årligt, hvis det skal være gratis for forældrene, og det ville koste 2,5 mia. kr. at etablere de nødvendige faciliteter på skolerne.
De 2,5 mia. kr. er altså et engangsbeløb, mens de 2,4 mia. kr. er et beløb, der skal gives hvert år.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
Jeg blev såmænd bare nysgerrig efter at høre, hvor de 4,9 mia. kr. lige pludselig stammer fra.
Er der en konkurrence om at gøre tallene store?
Martin Henriksen (DF), 2006-01-19:
Fru Karen Hækkerup sagde, at der ikke er flertal i Folketinget for forslaget, og det har fru Karen Hækkerup jo ret i.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte Enhedslistens forslag.
Vi mener som udgangspunkt, at børnenes mad er forældrenes ansvar, men vi synes også, at det sådan set ville være glimrende, hvis forældrene benyttede sig af de forældrebetalte madordninger, der er mulighed for at udnytte i daginstitutioner.
Jeg ved, at mange af Dansk Folkepartis lokale politikere arbejder for at indføre madordninger på lokalt plan, og det er sådan set også her, vi synes, de skal indføres.
Men jeg ville være lidt radikal, hvis jeg stod her torsdag aften kl. 21.45 og sagde ja til at bruge de 4,9 mia. kr., det ville koste for etablering og drift alene på skoleområdet, hvis ordningen skulle træde i kraft i 2007.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte Enhedslistens forslag, men vi synes selvfølgelig, at de tanker, der ligger bag forslaget, sådan set er positive nok.
Karen Hækkerup (S), 2006-01-19:
Der er ikke nogen tvivl om, at rigtig kost er utrolig vigtig, især for børn.
Hvis børn ikke får den rigtige kost, lærer de ikke nok og trives ikke, og det er på mange måder en glidebane at komme ind på.
Vi ved også, at overvægt i barndommen tit resulterer i overvægt i voksenlivet, og det er noget, der er utrolig svært at gøre op med.
Det er for dårligt, hvis man bare siger, at det må være et forældreansvar.
Ja, vist er det et forældreansvar, men vi har lige diskuteret familiepolitik, og vi ved, hvor pressede familierne er, og hvor hårdt spændt for de er.
Derfor ville det være nemt for forældrene og også godt for børnene, hvis der var madordninger.
Ministeren spurgte tidligere, hvad Socialdemokraternes holdning er med hensyn til skolemad og mad i institutioner.
Jeg kan svare, at vi ikke kan stemme for Enhedslistens forslag, men at grunden til det er, at det ikke er fuldt finansieret i vores eget finanslovudspil.
I vores finanslovudspil havde vi faktisk afsat 750 mio. kr., der netop skulle sikre et gratis – læs skattefinansieret – måltid mad til alle børn i vuggestuer og børnehaver.
Det havde vi sat af i første omgang, men det er vores ambition på sigt at kunne sætte så meget af, at skoleområdet også kan blive dækket.
Vi nøjedes dog med i det finanslovforslag, vi lagde frem i efteråret, at afsætte 50 mio. kr. til at understøtte, at endnu flere kommuner kunne komme i gang med at etablere skolemadordninger.
Vi er altså fuldstændig på linje med forslagsstillerne, for vi ønsker, at der skal gives gratis mad til børnene i både vuggestuer, børnehaver og skoler.
Det er nemlig ekstremt vigtigt for deres indlæring og for fællesskabet, og det er ikke nok, at man snakker rundt om spisebordene i familierne.
Det er altså også vigtigt, at kosten er rigtig, og at man ikke bare får penge med og så måske render til bageren og køber sin mad.
Det nytter jo ikke noget, hvis man kun har under en femmer pr. barn til at tilberede maden for.
Så får børnene ikke andet end fish and chips, og det er der altså ikke nogen der hverken bliver sundere eller lærer mere af.
Ambitionen skal være, at de måltider, der serveres, skal være sunde og gode og give børnene en god energi, børn, for det har de behov for.
Vi er altså fuldstændig på linje med Enhedslisten.
Vi ønsker, at der skal serveres gratis mad, indtil videre i daginstitutioner og børnehaver.
Det har vi sat penge af til i vores finanslovforslag, men vi har også sat penge af til at komme videre på skoleområdet.
Mange socialdemokratiske kommuner har allerede startet skolemadordninger, men vi har alligevel i finanslovaftalen – nej, ikke i aftalen, i vores forslag, som desværre ikke blev til nogen aftale – sat penge af til at få startet endnu flere ordninger.
Vi ønsker, det skal blive sådan på sigt, men indtil videre må vi jo konstatere, at flertallet i Folketinget ikke er for det.
Vi genfremsætter selvfølgelig vores forslag til næste år og håber at finde et flertal for det til den tid.
Det er der ikke indtil videre, men vi kan ikke stemme for Enhedslistens forslag, fordi der – som jeg sagde tidligere – ikke er dækning for det vores eget finanslovforslag.
Men intentionerne er helt rigtige.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Det ved man jo aldrig.
Men jeg er bange for, at det ikke er hr. Poul Henrik Hedeboe, der i hvert fald for mit vedkommende bestemmer det.
Det kunne måske være sådan, at den daglige kost kunne være en måde at få familien til at fungere bedre på.
Netop det med at sidde omkring spisebordet og tage stilling til, hvad der er god kost, hvad der er dårlig kost, er faktisk så fundamentalt for netop at få en familie til at fungere.
Jeg synes, at problemstillingen, om det kunne være med til at løfte familien, kunne være interessant nok.
Man kunne måske også vende spørgsmålet hundrede firs grader og spørge, om ikke det netop kunne være med til at løfte familien og prøve at understøtte familien.
Vi har jo netop iværksat en række tiltag for udsatte familier, som også kan involvere det at tage stilling til den daglige kost.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
Nu snakkede jeg faktisk ikke om fripladser, jeg snakkede alene om, at hvis vi kigger ud i den virkelige verden, så er der nogle familier og børn, der er velfungerende.
Det behøver ikke engang at hænge voldsomt tæt sammen med økonomi.
Men der er nogle familier, som ikke fungerer særlig godt, og det kan såmænd også godt være rige familier.
De børn, lad os kalde dem udsatte børn, vil jo være dem, der får gavn af det her.
Kan ministeren, nej, det er ikke ministeren, det er ordføreren.
Kan ordføreren ikke medgive det?
Det kunne jo være, at det blev til en minister.
Inger Støjberg (V), 2006-01-19:
Når det så er sagt, så er det jo korrekt, at det har været et diskussionsemne, hvorvidt der f.eks. skulle laves fripladser til dem, der nu har friplads i daginstitutioner.
Så det er da et emne, man diskuterer.
Men jeg vil bare gerne sige, at selv om man har friplads i en daginstitution til sit barn, skal man jo stadig væk betale for den daglige kost, hvis det er en madpakke, der skal med.
Derfor kan jeg egentlig ikke se begrundelsen for at indføre friplads, når prisen ikke er højere, når der ikke er større forskel på prisen på den madpakke, man sender med, og den mad, der bliver serveret på daginstitutionen eller måske i skolen.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-01-19:
For at gå lidt videre i det.
Kunne fru Inger Støjberg ikke medgive, at den gruppe børn, som ville have gavn af det her, kan man sige, ville være dem, der var udsatte, ville være børn fra de familier, som fungerede dårligt?
Kan ordførere medgive, at det præcis var dem, der ville få mest gavn af det her?
Per Clausen (EL), 2006-01-19:
Det er jo ikke en metode, som er Dansk Folkeparti ubekendt, at afsætte penge fra statens side til nogle områder, man gerne vil gøre noget for.
De går til de kommuner, som rent faktisk sætter gang i f.eks. udvikling af madordninger, hvor børnene får sund mad, og hvis maden ikke må være gratis, fordi man mener, det er vældig vigtigt, at familierne selv betaler noget, sørger man i hvert fald for, at priserne bliver holdt nede.
På en måde er det en meget enkel sag den her, for hvad angår indholdet i den sag, vi diskuterer, er vi jo rørende enige.
Det, jeg bare sidder tilbage med, er en sådan lidt underlig fornemmelse, for
mener Venstres ordfører, at det er rimeligt, at vi i Danmark, hvor rugbrød jo er en meget, meget basal fødevare, skal tvinges til at putte medicin i den, vel vidende at det ikke er godt for nogen, men skadeligt for mange?
Det kan jeg faktisk ikke helt forstå.
Og selv om man nu er EU-tilhænger, behøver man jo ikke at være tilhænger af alt, der sker i EU, og af alle de beslutningsprocesser, der er i EU.
Så kunne det jo være, man kunne overveje, om noget af det skulle laves om.
Lone Dybkjær (RV), 2006-01-19:
For det første vil jeg sige, at vi tager problemerne alvorligt.
Vi kan se, at der er problemer, og vi mener også, at der skal en indsats til, vi er bare ikke alle steder enige i metoderne.
Vi tror på, at pædagogerne selv er i stand til at gøre en indsats, uden at de behøver at have centralt dirigerede planer fra oven til at fortælle dem, hvad det er, de skal.
Vi tror simpelt hen, det fratager de mennesker, der arbejder på området, engagementet, og sådan tror jeg faktisk også det ville være for hr. Per Ørum Jørgensen.
Det er en meget god model at prøve det på sig selv.
For det andet tror jeg selvfølgelig på, at hvis man giver 100 mio. kr. nogenlunde målrettet, kan selv regeringen ikke klumre så meget i det, at der ikke kommer noget fornuftigt ud af det.