Claus Larsen-Jensen (S), 2002-11-12:
Der er et skrigende behov for flere boliger i København og i de øvrige store byer, boliger, som kan betales af mennesker med almindelige indkomster.
Befolkningstilgangen overstiger langt nybyggeriet både af almene og private udlejningsboliger og andelslejligheer.
Det mærkes ekstra hårdt af unge, der skal etablere sig i egen bolig.
Problemet i København er yderligere forstærket af, at salget af 20.000 kommunale lejligheder, som var nødvendigt ud fra andre forudsætninger, har skabt et alvorligt pres på såvel de almene som private lejligheder, kollegier og andre ungdomsboliger.
Unge i byen og unge, der kommer til København for at studere, oplever derfor en mangel på boliger.
Priserne på små ejerlejligheder ligger i dag i omegnen af 1 mio. kr., hvor forudsætningen er, at far og mor har penge eller friværdi i ejerbolig til forældrekøb.
Det giver færre muligheder for de unge, hvor forældrene ikke kan træde til med en økonomisk hjælpende hånd.
Det kan også ses på de penge, der oftest skal betales under bordet til en andelslejlighed.
Kommer regeringen igennem med sit forslag om salg af almene boliger, kan man frygte, at dette problem forværres.
Men det er ikke det, vi skal diskutere i dag.
Boligbehovet for flere ungdomsboliger i København og de øvrige uddannelsesbyer er massivt.
Det er ikke acceptabelt, at uddannelsessøgende hvert år skal stå i stor usikkerhed om, hvorvidt de overhovedet kan få en bolig i rimelig nærhed af deres uddannelsesinstitution.
Vi lagde op til i vores oplæg til boligpolitik, at der skulle bygges flere ungdomsboliger.
Derfor støtter vi også ethvert politisk initiativ, der kan skaffe unge uddannelsessøgende og andre unge flere boliger, der er til at betale.
Derfor bakker vi op om lovforslag nr. L 56, selv om vi formentlig ville have komponeret det anderledes, hvis vi selv havde haft mulighed for det.
For unge uddannelsessøgende, der mangler tag over hovedet, er det imidlertid mindre vigtigt, om den bolig, de kan få til en rimelig pris, er almen eller privat, om det er en andelsbolig, en ejerbolig, et værelse på et kollegium eller en ungdomsbolig, hvis bare de kan få en bolig.
Derfor er målet om at få bygget 3.500-4.000 flere boliger for uddannelsessøgende de næste 5 år, og som er konsekvensen af lovforslaget, det, der samlet set overskygger, at der kan være en forskel i den måde, vi i givet fald som regering ville have indrettet det på, i forhold til den måde, den nuværende regering har gjort det på.
Man kan være i tvivl om, hvorvidt det er nok, men det bedste skal vel ikke blive det godes værste fjende.
Derfor har vi indgået denne aftale med regeringen.
Derfor støtter vi lovforslaget.
Til lov om ommærkning af almene ungdomsboliger har jeg følgende bemærkninger:
Vi har ikke haft dette med i den boligaftale, der er indgået.
Alligevel støtter vi lovforslaget ud fra den samme begrundelse som vedrørende aftalen om L 56.
Det skal skaffe flere boliger til unge uddannelsessøgende ved at omdanne eller ommærke, som det hedder i det boligpolitiske sprog, små lejligheder i uddannelsesbyerne til almene ungdomsboliger.
I høringssvarene blev der peget på det problem, jeg rejste før om 50 m2 som en overgrænse.
Jeg har forstået på de svar, jeg har fået bl.a. fra Venstres ordfører - jeg håber også, jeg fra erhvervs- og økonomiministeren kan få et tilsagn herom - at vi kunne kigge på den grænse.
Derfor skal jeg ikke her i ordførertalen gentage disse ting. Det, der er målet, er, at vi skal have bygget, etableret flere boliger til unge uddannelsessøgende.
Det må ikke føre til, at andre unge, som ikke er uddannelsessøgende, og som har brug for en håndsrækning til at bryde den sociale arv, lades i stikken.
Boliginitiativerne skal derfor ikke være afslutningen, men begyndelsen til at skabe et mere varieret udbud af flere boliger, der er til at betale, for unge og for alle andre, der har brug for en tidssvarende bolig.
Derfor skal kommunerne også kraftigt opfordres til at bygge flere almene ungdomsboliger, som er aftalt andetsteds i aftalen mellem Socialdemokratiet og en række andre partier og regeringen.
Den forventede befolkningsudvikling i de kommende år vil skabe et endnu større behov for alle typer af boliger i og omkring de største byer, hvorfor der skal satses målrettet på et mere varieret udbud af boliger i fremtiden, hvis ikke de unge og andre, der skal etablere sig og skal finde en bolig efter skilsmisse eller af andre årsager, skal komme i klemme i det store boligbyggeri.
Derfor støtter vi med disse bemærkninger både lovforslag nr. 56 og lovforslag nr. 55.