Arne Melchior (CD), 2000-12-08:
Jeg vil gerne til start gratulere forsvarsministeren med, at det på et tidspunkt, hvor han måske står og tripper lidt for at påtage sig en anden stor opgave, er faldet i hans lod at forelægge disse to forslag, og jeg vil udtrykke håbet om, at udvalgsbehandlingen kan gå så hurtigt, at han også kan være til stede, når vi skal stemme dem igennem.
Det er interessant også at lægge mærke til, at vi allerede efter ca. syv års forløb laver ny lovgivning på dette område; det viser lidt om, at vi lever i en omskiftelig verden.
Jeg har haft den ære at deltage i Forsvarskommissionen af 1997, og de to lovforslag, vi har på bordet i dag, er jo resultat af de forhandlinger, vi havde dér, og de resultater, vi nåede frem til, og CD kan fuldt ud støtte begge de foreliggende forslag.
Hr. Helge Adam Møller rejser dette spørgsmål: Hvem er fjenden, og hvem er dansk forsvar rettet imod?
Jeg kan godt lide hans sproglige udlægning
, at det ikke er rettet mod nogen, men det er rettet for noget og for nogen.
Forsvarets opgave er altså at være svar på noget, at kunne hamle op med noget, hvis en situation skulle indtræde.
Og så er det, at så mange siger: Jamen vi har jo ikke nogen fjender.
Det fremgik også af hr. Søvndals og hans partis stilling, at de synes jo ikke, der er noget at være bange for.
Til det sagde hr. Helge Adam Møller, at i løbet af 15, 20, 25 år kunne der jo opstå en ny situation.
Jeg vil minde om, at det kan altså ske hurtigere, og jeg ser, hr. Helge Adam Møller nikker til dét.
Jeg skal blot minde om, at en vis hr. Hitler kom til magten i 1933, og i 1939 startede altså Anden Verdenskrig.
Det var 6 år efter, at Tyskland i begyndelsen af 1930'erne havde været helt demobiliseret.
I moderne tid, hvor teknikken har gjort de fremskridt, den har i mellemtiden, vil det jo endnu hurtigere være muligt at bringe nogle angrebsvåben frem, som man skal kunne møde med et svar.
Derfor er det helt korrekt, som hr. Helge Adam Møller også var inde på, at man ikke sådan bare kan skrue op og ned; det var også en del af hr. Jensbys argumentation.
Et forsvar kan ikke sammenlignes med et komfur, hvor man kan dreje lidt op og ned for strømmen, og når der bliver brug for, at tingene skal i kog, så skruer man lidt op, og så går der nogle minutter, og så er man på fuld styrke og fuld varme.
Sådan er det ikke.
Anskaffelse af materiel, anskaffelse af tilstrækkelig dygtigt uddannede personer til at klare et forsvars mangfoldige opgaver tager så mange år, at det vil være det samme som at opsige livsforsikringen og brand- og ulykkesforsikringen for en familie, hvis man opsagde sit forsvars bestandige, duelige beredskab.
Man kan spare på mange ting i en husholdning, men at spare på brand- og ulykkesforsikringen ville være vanvid; huslejen skal betales, forsikringen skal være betalt til terminen, og det samme gælder forsvaret.
For os er dernæst formålsparagraffen i loven, her taler jeg om lovforslag nr. L 126, § 3, enormt vigtig.
I CD lægger vi meget vægt på disse ord: »Forsvaret skal som en integreret del af NATO i samarbejde med allierede styrker kunne deltage i konfliktforebyggelse, krisestyring samt forsvar af NATO's område i overensstemmelse med Alliancens strategi.« Jeg skal minde om, at artikel 5 i denne alliance jo omtaler, at et angreb på ét af NATO-alliancens medlemmer er et angreb på alle, og at alle skal deltage i et forsvar i en sådan situation.
NATO's område er jo ganske vidt udstrakt, og også dette taler for, at man ikke kan kende situationen om 2 år eller om 6 år, således at man kan tillade sig at lægge sig til at sove på puden.
CD mener, at vort NATO-medlemskab skal forstås helhjertet.
Her gælder så afgjort det gamle mundheld
: Det, du gør, gør det helt, ikke stykkevis og delt.
Vi er ellers i CD venner af kompromiser, men her er næsten en kompromisløshed, når det gælder om, at de opgaver, vi i samarbejde med vore allierede bliver pålagt og påtager os, skal vi løse fuldt og helt og ikke stykkevis og delt.
Så et par ord om værnepligten: Hr. Søvndal var inde på, at der er jo ikke en almen værnepligt mere, men det rammer kun nogle, altså ca. 25 pct. af en årgang af mandlige danskere, og hr. Søvndal betegnede værnepligten som en byrde for de pågældende.
Nu ved jeg ikke, om hr. Søvndal har været soldat selv.
Man lærer enormt meget om sammenhold, om disciplin, om oprigtighed, om dygtighed, alt sammen egenskaber, der, uanset hvilket fag eller hvilken branche man i øvrigt søger ind i,
er positive værdier for ansøgeren til en stilling.
Derfor er jeg slet ikke enig i hr. Søvndals - synes jeg - overlegne og nedgørende vurdering af, hvad værnepligten er.
Det er dels en tjeneste for éns land, ja, men det er jo ikke et enten-eller, det er samtidig en tjeneste, man gør for sig selv.
Jeg skal så sige et par ord om lovforslag nr. L 127.
Jeg er mægtig glad for denne nye lov.
CD er meget begejstret, når hjemmeværnet får nye opgaver.
At SF ikke kan være med, at vi sikkert senere vil høre, at Enhedslisten ikke kan være med, o.k., det må vi leve med. På et tidspunkt for et år eller sådan siden, måske to, ved afslutningen af Forsvarskommissionens arbejde lød der desværre fra det mindre af de to regeringspartier, vi dengang havde og også i dag har, nogle nedgørende toner, i hvert fald i høj grad tvivlende toner omkring hjemmeværnet.
Jeg glæder mig til at høre fra den nye forsvarsordfører for Det Radikale Venstre, som får ordet om et øjeblik, at det sikkert ikke er tilfældet mere.
Det er vigtigt, at hjemmeværnet er respekteret.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at udtale min respekt både for de af vore medborgere, der gør tjeneste i udlandet i forbindelse med de danske korps, der arbejder i udlandet, og for dem, der indtil videre herhjemme gør tjeneste i hjemmeværnet.
Det er alle sammen personer, som sætter sig ind for en sag, som er nationalt vigtig, som er internationalt vigtig, og det aftvinger stor respekt og glæde.
Jeg skal nævne blandt flere mulige ændringer, vi kan drøfte under udvalgsarbejdet, § 10 i lovforslag nr. L 127.
Der står i stk. 2, at »frivillige i hjemmeværnet, der forretter tjeneste under krig og andre ekstraordinære forhold, ydes løn m.v. efter regler, der fastsættes af forsvarsministeren.«
Nu håber jeg, at Danmark bestandig vil have forsvarsministre ligesom nu, som vi kan have fuld tillid til, men jeg kan egentlig ikke indse, at de frivillige i hjemmeværnet skal lønnes ringere end værnepligtige og andre, som arbejder med på de samme opgaver.
Det er sådan nogle praktiske ting, som vi vil have lov til at se på under udvalgsarbejdet.
Men alt i alt er det en pragtfuld ting, at medlemmer af hjemmeværnet også efter den nye lov får mulighed for at kunne virke uden for landets grænser, og jeg synes, det er en glad dag for dansk forsvarsbevidsthed og for dansk forsvars fremtid.
Jeg skal så til sidst hilse fra Kristeligt Folkeparti.
Hr. Sjursen har netop været nødt til at gå til et samråd i Udenrigsudvalget, og han har bedt mig på Kristeligt Folkepartis vegne meddele, at dette parti også fuldt ud kan støtte begge forslag.