runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Det er et beslutningsforslag og ikke et lovforslag.
Beslutningsforslaget går sådan set på meget seriøst at sige, at Danmark har tilsluttet sig Barcelonamålsætningen.
Vi beder som opposition regeringen, som har hele apparatet til rådighed: Vær venlige at lave de kvalificerede forarbejder til et lovkatalog, som gør, at man kan se, hvordan man vil imødekomme Barcelonamålsætningen, hvad angår indhold, på forskningsindholdssiden - og hvordan skal det finansieres?
Vi giver så nogle bud på, hvordan elementer af det kunne være.
Det er helt fair, at partierne har forskellige vurderinger af, om det er dette eller hint, man skal satse på.
Men forslaget går ud på at sige til regeringen: I har ekspertisen, og I har apparatet til at give indholdet af, hvordan forskningskvaliteten skal udvikles, så hvor skal der satses, og hvordan skal det finansieres?
Det er sådan set det, vi har spurgt om.
Og når Det Konservative Folkeparti er enig med SF i, at vi skal op på 1 pct. af bruttonationalproduktet i 2010, hvordan agter Det Konservative Folkeparti så at nå målet?
Lars Barfoed (KF), 2004-05-26:
Hvis jeg må tage det med vismændenes og andre økonomers kritik af regeringens økonomiske politik først, hvad er
det så egentlig, man siger om f.eks. forårspakken?
Man erkender fuldt ud, at regeringens økonomiske politik stimulerer beskæftigelsen, fører til en faldende ledighed, men man diskuterer, om det nu også var nødvendigt overhovedet at gøre det, fordi der også er en fornuftig konjunkturudvikling på vej internationalt, som vil føre til en stigende beskæftigelse.
Så det er altså ikke sådan, at de siger, at regeringen gør for lidt.
Jeg tror, vi er landet rigtigt.
Men det er sådan set det, kritikken går ud på.
Må jeg så sige om Barcelonamålsætningen: Der er vi selvfølgelig fuldstændig enige i, at der er et stort stykke vej endnu for at nå den målsætning.
Men det er for letkøbt at gøre, som SF gør i det her beslutningsforslag, nemlig bare at have et par afsnit i et beslutningsforslag om, at vi skal forpligte regeringen til at spendere 1 mia. kr. mere om året.
Der skal altså graves dybere, hvis man skal gennemføre en seriøs forskningspolitik.
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Er det helt forbigået hr. Lars Barfoeds opmærksomhed?
Forslaget her går i al sin enkelhed ud på at spørge regeringen: Hvordan agter regeringen at leve op til den målsætning, regeringen har tilsluttet sig, Barcelonamålsætningen?
De økonomiske vismænd og Velfærdskommissionen har peget på, at der skal en markant stigning til i forskningsinvesteringerne.
Vi har så sagt: Jamen lad os bare leve op til det, vi en gang har tilsluttet os.
Det betyder, at der skal bruges 6 mia. kr. mere.
Det kan ikke nytte, at man henviser til, hvad regeringen har gjort, for man har i bedste fald bare fyldt nogle huller op.
Der er et lille fald i forskningsinvesteringerne i forhold til de tidligere år, men i bedste fald er det status quo.
Men der mangler 6 mia. kr.
Ideen med mit forslag er sådan set at få regeringen til at sige, hvordan man konkret vil lægge en plan for at fremme forskningsinvesteringerne, så den lever op til Barcelonamålsætningen.
Lars Barfoed (KF), 2004-05-26:
Jeg har set i dagspressen i dag, at Socialistisk Folkeparti forventer, at statsministeren i løbet af dagen i dag vil udskrive folketingsvalg.
Jeg går ud fra, det er derfor, at vi nu får forelagt netop til behandling i dag sådan et paradeforslag, som er godt at vise frem under en valgkamp, så man kan vise akademikere og it-uddannede, at man rigtig gør en indsats for, at de skal komme i arbejde, de af dem, som er ledige.
Det er et sammenkog af forskellige mere eller mindre allerede brugte forslag, som er kogt sammen i en gryde her, som Socialistisk Folkeparti så præsenterer som partiets store indsats for at få flere akademikere og it-uddannede i arbejde.
SF må jo indrømme, at i modsætning til det her, synes jeg, noget letkøbte forslag, som vi nu behandler, så gøres der rent faktisk en meget seriøs indsats fra regeringens side for at øge beskæftigelsen i Danmark og ikke mindst for at øge antallet af beskæftigede akademikere.
Der er en særlig indsats fra beskæftigelsesministerens side i gang.
Så sent som i dag har Folketingets Finansudvalg behandlet bevillinger til en kampagne for at få flere akademikere i arbejde i de mindre virksomheder.
På samme måde er der en udvikling i gang for at øge digitaliseringen i samfundet, og bredt er det sådan, det må SF jo erkende, at regeringen i flere omgange har stimuleret den økonomiske aktivitet i samfundet netop for at øge beskæftigelsen.
Der kan vi se nu, at udviklingen er vendt.
Ledighedskurven er knækket: Beskæftigelsen stiger, ledigheden falder.
De seneste tal tyder på, at når det her år er omme, vil der være 25.000 færre ledige i Danmark.
Den udvikling fortsætter i 2005, og det skaber selvfølgelig også en lang række akademikerarbejdspladser og en lang række arbejdspladser for it-uddannede.
Så SF kan godt spare sig den her form for paradeforslag, der bare er ment som noget, man kan sætte op i udstillingsvinduet, når nu folketingsvalget bliver udskrevet,
hvilket jeg forstår SF regner med bliver i dag.
Så kan man sætte det her frem i udstillingsvinduet og fortælle, at man sandelig har taget nogle initiativer. Jeg synes ikke, det er særlig seriøst.
Det Konservative Folkeparti afviser det her forslag, fordi der er mange seriøse og rigtige tiltag i gang fra regeringens side, og ikke mindst er samfundsøkonomien på rette spor, beskæftigelsesudviklingen er på rette spor, så der er ikke nogen som helst grund til at vedtage det her forslag.
Så skal jeg i øvrigt henvise til ministerens udmærkede gennemgang af de enkelte elementer i forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2004-05-26:
Jeg er glad for, at hr. Ole Vagn Christensen kan bekræfte, at ledigheden er faldende.
Når vi så har konstateret det, er der så spørgsmålet om løntilskudsordninger.
Det er jo også et tilskud til at få folk i arbejde.
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Jeg forstår godt, at ministeren bliver sådan en smule febrilsk over at få virkeligheden serveret.
Nu er det her et beslutningsforslag, og jeg troede sådan set, ministeren var klar over, at det i et beslutningsforslag ikke er forslagsstillerne, der kommer med konklusionen.
Man kommer med et beslutningsforslag, som beder ministeren om at komme med nogle forslag til Folketinget om, hvordan man skal fordele, og hvor der skal satses med forskningsmidlerne.
Jeg vil gerne gentage omkring det med finansieringen, at SF's forslag er fuldt finansieret, og det har jeg meddelt Finansministeriet.
Vi har faktisk som det eneste parti i Folketinget lavet en plan, der hedder »Ansvar for fremtiden«.
Ethvert forslag, der bliver fremsat af SF inden for det næste år, er fuldt finansieret.
Det kan jeg godt garantere.
Jeg vil gerne sige i forbindelse med det hul, der var
under SR-regeringen, at jeg vil bede videnskabsministeren gå tilbage og tale med sine embedsfolk eller kontakte Finansministeriet, for så vil man nemlig få bekræftet virkeligheden.
Det er, at der var en vilje hos den daværende regering - nu skal jeg ikke forsvare den daværende regering - plus den daværende regerings parlamentariske grundlag til, at det hul skulle fyldes op.
Det var alle enige om; det var Venstres daværende ordfører, som var hr. Thor Pedersen, fuldstændig enig i.
Virkeligheden er bare, at da den nuværende regering kom til, var der ikke så meget kraft i bøssen, som der var før valget, og det er ikke nok at fylde op, hvis man skal opnå Barcelonamålsætningen, så skal der faktisk - ud over de 7 mia. kr. for at holde status quo - 6 mia. kr. oveni.
Helge Sander (V), 2004-05-26:
Nu må hr. Ole Sohn undskylde, at jeg står og trækker på smilebåndet, det er ikke for på nogen måde at nedgøre et formentlig velment indlæg, men det er da utroligt at stå og tale om, at der var en vilje til at fylde op, og det står man og siger til en regering, der har fyldt op og er kommet med en lang række forslag, som betyder, at der på de sidste 2 års finanslove er bevilget 7,3 mia. kr. Jeg vil godt sige til hr. Ole Sohn om den der vilje, at det førte bare ikke til noget.
Det kunne vi se, og det kan man stadig væk se, for man kan jo slå op i finanslovene 2-3 år tilbage og se, hvad der står i overslagsårene.
De er da ikke forsvundet ud i den blå luft, går jeg ud fra.
Så det der med den gode vilje rækker ikke.
Nu tror jeg ikke, at jeg på det helt elementære grundlag behøver at blive belært om lige det her område.
Men til gengæld kunne det måske være vigtigere, hvis det var således, at hr. Ole Sohn forholdt sig til virkeligheden. Jeg må bare sige til hr. Ole Sohn, at der sikkert er foregået mange velmenende studiekredse i SF og i mange andre relevante politiske fora både i 1999, 2000 og 2001 osv. Det, jeg må forholde mig til, den opgave, der lå på mit bord, da jeg fik ansvaret for det her område i november 2001, var et kæmpe hul.
Derfor kan jeg bare sige det igen og gentage det helt enkelt: Hvis det var således, at der ikke var et hul, hvor er de 7,3 mia. kr. så blevet af?
De er selvfølgelig blevet brugt til at opfylde det hul, fordi hr. Ole Sohns gode vilje ikke rakte til, at det blev besluttet, at der skulle flere penge til.
Det har regeringen sørget for, og det tror jeg der er mange der er meget, meget tilfredse med i dag.
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Jeg er meget forundret over, at videnskabsministeren slet ikke har fattet, hvad forslaget går ud på med hensyn til Barcelonamålsætningen.
Det er ikke 1 mia. kr. om året, det er 1 mia. kr. ekstra ud over det niveau, vi har i dag.
I dag bruger vi godt 10 mia. kr. til forskning, og det skal op på 16 mia. kr. for at komme op på 1 pct. af BNP.
Det er virkeligheden. Når jeg siger det med viljen, er det jo bare en konstatering af den faktiske virkelighed.
Vi sad og forhandlede finanslov i efteråret 2001.
Der var et konstateret flertal for at overtrumfe den daværende regering i, hvad der skulle bruges i penge til forskning, fordi der var enighed - i øvrigt også med den daværende opposition - om, at der skulle bruges flere penge.
Når det kun blev ved viljen, så var det sådan set - og det troede jeg da også, at videnskabsministeren var klar over - fordi der blev udskrevet valg, så man fik ikke færdiggjort forhandlingerne.
Der var en ny regering, der skulle til, og da den nye regering kom til, var der ikke så mange penge, heller ikke i V og K's optik, som de havde ønsket at bruge før valget.
Det var bare den virkelighed, jeg forsøgte at beskrive.
Vi kan godt prøve at finde tilbage i arkiverne, det synes jeg sådan set kunne være ret interessant, om ikke andet så i hvert fald for historieforskningen og den almindelige retoriks skyld.
Lars Barfoed (KF), 2004-05-26:
Så vil jeg bare spørge: Er det forbigået hr. Ole Vagn Christensens opmærksomhed, at ledigheden faktisk har været faldende de sidste 3 måneder, og at samtlige økonomiske vurderinger peger på, at beskæftigelsen er stærkt stigende?
Ole Vagn Christensen (S), 2004-05-26:
I en situation med vigende beskæftigelse generelt i det danske samfund er det relevant at se på, hvordan det offentlige kan sætte gang i hjulene, og det på trods af finansministerens seneste forudsigelser, som vi også har hørt her, om, at beskæftigelsen nu er ved at rette sig.
Derfor har vi selv i Socialdemokratiet spillet ud med vores eget finanslovudspil, hvor hovedelementet er vores jobplan, som skulle skaffe 15.000 flere arbejdspladser. SF's beslutningsforslag går ud fra det samme rationale som vores jobplan: Der skal gang i hjulene, og som brændstof i motoren anvendes fremskyndede offentlige investeringer. Når vi skal se på, hvilke investeringer der skal foretages, mener vi, at man skal gå efter de initiativer, der vil have den bedste jobmæssige effekt, og her har vi jo tidligere været inde på håndværkerne, tømrerne, snedkerne, malerne, murerne, elektrikerne osv.
Som udgangspunkt har vi derfor stor sympati for intentionerne bag SF's beslutningsforslag.
Der er ingen tvivl om, at samfundet ville have gavn af de initiativer, som SF foreslår, uanset om det gælder udskiftning af vandledninger og kloaknet, oprensning af giftgrunde, skovrejsning og naturpleje, forskning inden for renere teknologi osv., men at disse penge skulle stimulere til øget beskæftigelse, er mest af alt lønlige forhåbninger.
Derfor mener vi sådan set, at vi må gå mere målrettet til værks.
Vi må vælge at prioritere de fremrykninger, som vi sådan set ønsker.
Jeg håber også, at SF vil være med til en sådan prioritering.
Vi har jo peget på uddannelse, og vi har peget på byfornyelse, og vi har peget på boligbyggeriet.
Vi mener, at vi hermed vil slå flere fluer med ét smæk.
Dels får man rettet op på et slemt vedligeholdelsesefterslæb, og samtidig får man stimuleret beskæftigelsen.
Vi mener fra Socialdemokraternes side, at det er væsentligt at være konsekvente og holde sig målet for øje, og vi er heller ikke i tvivl om, at det også er det, der ligger i SF's planer og også i andre partiers planer, som vi jo senere vil komme til at høre om, og som vi netop hørte om tidligere, da vi havde en anden diskussion omkring isbryderordninger og den slags ting, hvor vi sådan set kom lidt ind på den vedvarende energi og de muligheder, der ligger på dette område.
Derfor vil vi meget gerne være med til en prioriteringsdebat om, hvad det er, vi skal gribe fat i.
For vi er også grundlæggende enige i, at der skal protesteres mod den ensidige politik, som regeringen har ført frem, hvor kronerne via forårspakken strømmer ned i lommerne på de mest velstillede danskere, som i forvejen har penge nok, mens de dårligst lønnede i fremtiden kan se frem til, at de får forringet deres pensioner.
Det er altså en forbrugsfest, det er en løntilskudsordningsfest, man har sat i gang fra regeringens side for at skabe beskæftigelse, og vi mener, at der er langt mere perspektiv i det, SF her har fremlagt.
Eyvind Vesselbo (V), 2004-05-26:
Det er godt at ville skabe flere job, det er også derfor, regeringen har den politik, at den vil skabe flere job, og det er jo derfor, regeringen har taget alle de initiativer på området, som ministeren nævnte.
Når man ser på forslaget her, er det egentlig kun et forsøg på at genoplive den grønne jobpulje, som blev nedlagt for et par år siden i forbindelse med nedlæggelse af en række råd og nævn.
Jeg synes, det er meget sympatisk, at SF vil skabe flere job.
For en måneds tid siden foreslog SF sammen med den øvrige opposition at fjerne op imod 27.000 job i forbindelse med vandmiljøplan III.
Det, der nu foreslås, drejer sig om 1.300 færre arbejdsløse, altså ikke om 1.300 flere job i 2004, og jeg må sige til hr. Ole Sohn, der er langt op til 27.000.
Måske er forslaget lavet for at rette lidt op på SF's sønderskudte renommé på beskæftigelsesområdet i forbindelse med, at man ønskede og stadig ønsker - man har jo sagt, at man vil gennemføre dette her, hvis man engang i fremtiden kommer i regering - at gøre 27.000 mennesker arbejdsløse.
Men der er slet ikke brug for forslaget her, og der er heller ikke brug for at genoprette den grønne jobpulje, for regeringen har gennem de sidste 2 år gennemført en række initiativer for at øge beskæftigelsen med fokus på ordinær beskæftigelse.
Ministeren nævnte, at der i forårspakken er fremlagt en række initiativer for at styrke beskæftigelsesudviklingen, og det drejer sig ikke, som her, kun om job på miljøområdet, men også på andre områder.
Det er overraskende, at SF stiller forslag om øget beskæftigelse på fem områder, hvor der allerede er fuld gang i hjulene, og hvor det i nogle tilfælde også er kommunerne, der har myndighedsopgaven.
Det er vigtigt, at der kommer gang i arbejdsmarkedet, så ledigheden fortsat kan falde og der kan komme flere i arbejde, men det virker lidt halvhjertet at komme med dette forslag, når regeringen faktisk allerede har overhalet det med flere længder, både indholdsmæssigt og økonomisk.
Forslaget afhjælper heller ikke de katastrofale udmeldinger, som SF sammen med den øvrige opposition kom med i forbindelse med vandmiljøplan III, hvor man, som jeg nævnte før, ville reducere det danske arbejdsmarked med op mod 27.000 arbejdspladser.
Det er svært at se formålet med dette forslag.
Regeringen er meget længere fremme end indholdet af forslaget, og der skal meget mere til, hvis man skal indhente
de 27.000 arbejdspladser, som skulle nedlægges i forbindelse med SF's forslag til vandmiljøplan III
Det er ganske enkelt for let og for uambitiøst at foreslå 1.300 færre arbejdsløse og ikke engang 1.300 flere i arbejde, og jeg kunne fristes til at sige til hr. Ole Sohn: Op med humøret, lad være med at være så pessimistisk.
Regeringen klarer sagerne, der er ikke brug for forslaget, og Venstre kan derfor ikke støtte det.
Lone Møller (S), 2004-05-26:
Jeg vil gerne på partierne bag det fremsatte forslags vegne takke for den positive indstilling, der er givet udtryk for her i salen. Det er utrolig dejligt, når debatten om så vigtige ting ikke overgår til at blive partitaktiske drøftelser eller strategier, men at der bliver givet udtryk for, at alle er optaget af, at der skal gøres noget mere for at få løst problemet.
Vi skal måske også længere ud end lige nøjagtig til de 18-årige, og måske skal der også kigges lidt på, hvordan vi får flere knoglemarvsdonorer og bloddonorer, for det er noget, vi alle sammen er interesserede i.
Ministeren har givet et tilsagn, og det er jeg meget glad for.
Jeg har jo de sidste uger oplevet, at ministeren har været rigtig positiv, og det er jo dejligt.
Der er faktisk mange ting, vi skal drøfte hen over sommeren, men nogle gange kan de jo gå i glemmebogen, når man først har fået ferie, så derfor vil jeg godt bede ministeren - ministeren kan bare nikke - give en bekræftelse på, at når vi har haft de drøftelser, kan vi inden den 1. januar 2005 finde en model, vi er enige om.
Jeg er glad for min sommerferie, og jeg håber da, vi får lidt sommerferie, men jeg er parat til at bruge noget af den til at finde en god løsning.
Tak for debatten.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-26:
I 2003 blev der i alt gennemført 176 transplantationer i Danmark, og i de seneste år er antallet af patienter i dialyse steget med 5 pct. hvert eneste år.
Samtidig er antallet af donororganer uændret, og det kræver ikke megen fantasi at forestille sig, at fristelsen er stor for de nyrepatienter, der har råd til at købe en nyre i et tredjeverdensland på illegal vis.
Der kan dårligt herske tvivl om, at der er brug for flere organdonorer i Danmark, hvis behovet skal opfyldes, men samtidig er det vigtigt at fastholde, at det helt og aldeles er op til den enkelte, hvorvidt man vil være donor.
Det valg må man træffe efter samtale med de nærmeste, og en person, der vælger at sige nej til at være donor, skal ikke påtvinges dårlig samvittighed fra samfundets side.
Den vigtigste opgave lige nu er at få befolkningen til at tage stilling, og derfor er Kristendemokraterne medforslagsstillere til dette forslag, der går ud på at tilsende alle unge, der fylder 18 år, et neutralt, oplysende materiale om organdonation, der skal opfordre dem til at tage stilling.
Uanset om man ønsker at være donor eller ej, ønsker Kristendemokraterne at gøre det lettere at tage aktiv stilling efter drøftelser med familie og kæreste, og det er netop det, der er formålet med forslaget.
Forslaget går ud på, at alle unge, der fylder 18 år, får tilsendt oplysningsmateriale, så de netop kan tale med deres familie, kæreste, venner osv. om sagen.
Det er vigtigt, at denne dialog, denne samtale kommer til at foregå, og at man tager sig tilstrækkelig tid til den.
Den 18-årige kan så beslutte sammen med de pårørende, om han eller hun vil sige ja eller nej her og nu eller godt vil vente med at tage stilling.
Det er vigtigt, at hver enkelt selv tager stilling, og Kristendemokraterne vil aldrig støtte en ordning, som går på, at hvis man ikke melder fra, er man donor.
Det ville jo helt generelt betyde, at alle fødes som donorer, og det tager vi afstand fra.
Men denne model, hvor der sendes oplysninger ud til alle 18-årige, går vi meget ind for.
Vi synes godt om den ordning, og derfor er vi medforslagsstillere til forslaget.
Samtidig vil jeg sige, at jeg synes, det er meget positivt, at ministeren vil kalde sammen til en drøftelse, så vi kan finde frem til en måske endnu bedre model, og det vil jeg naturligvis med glæde støtte.
Vi ser frem til at blive indkaldt til dette møde, og vi ser frem til, at der kan findes en god og, som nævnt af flere, varig model
, så det ikke blot er et projekt, der løber i få år, men noget, der fortsætter.
Samtidig skal vi diskutere, hvordan vi udbreder viden om organdonation til ikke blot de 18-årige, for undersøgelser viser jo, at 47 pct. af befolkningen savner information om organdonation.
Til slut vil jeg gerne slå fast, at Kristendemokraterne mener, at ethvert menneske er i sin fulde ret til at disponere over så vel egen krop som egne organer.
Det bør være den enkeltes suveræne, selvstændige beslutning, om vedkommende vil donere organer eller ej, og derfor er det godt, at der nu findes en model, som kan give alle danskere den bedste mulighed for at træffe beslutning og også meddele beslutningen til fællesskabet.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-26:
Da Enhedslistens ordfører, fru Line Barfod, ikke kan være til stede, skal jeg sige, at vi gerne støtter dette forslag, fordi vi mener, det er vigtigt, at der arbejdes for, at alle, som ønsker at være organdonor, også registreres som sådan.
Der er ingen, der skal tvinges eller presses til at være organdonor, men det er klart, at de, der ønsker at være det, skal selvfølgelig registreres som sådan.
Endelig vil vi godt i udvalgsarbejdet benytte lejligheden til at diskutere, om det er relevant at lovgive om, hvordan der skal laves kampagner, eller om det netop er et område, som egentlig burde overlades til de relevante fagpersoner.
Det kan vi tage en diskussion om under udvalgsbehandlingen, men selve intentionen bag og udgangspunktet for forslaget er vi positive over for.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-05-26:
Jeg vil indledningsvis gerne sige tak til forslagsstillerne for at have sat dette vigtige emne på dagsordenen.
I Det Konservative Folkeparti er vi helt enige med forslagsstillerne i, at der er behov for, at flere tilmelder sig donorregisteret, og tanken om at sende materiale ud til alle på deres 18-års fødselsdag er absolut en af de tanker, vi er meget tiltalt af.
Jeg har som de foregående noteret
mig, at ministeren har indbudt alle ordførerne til drøftelse af problemstillingen.
Den indbydelse vil jeg meget gerne sige ja tak til, og jeg håber og tror, at vi får lejlighed til at vende de mulige modeller.
Om problemet vil jeg i øvrigt sige, at det er en oplagt sag at forsøge at nå de unge, men jeg mener faktisk også, der er et stort behov for at forsøge at nå andre aldersgrupper.
Når det er sådan, som det anføres i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at 47 pct. af befolkningen savner oplysning om organdonation, mener jeg, man må konstatere, at oplysningsindsatsen ikke er god nok.
Jeg tror f.eks., at der er mange på nogenlunde min alder, der ikke ved, om de er for gamle til at blive organdonorer.
For et forældrepar, der sidder ved en hjernedød søns eller datters seng og får at vide, at den døde har ønsket at være organdonor,
kan det være en voldsom oplevelse midt i sorgen og fortvivlelsen, så hvad vi end kan blive enige om med det formål at udbrede viden om organdonation, er oplysning til de pårørende en meget vigtig og væsentlig ting.
Lad mig gentage, at Det Konservative Folkeparti er meget positivt over for tanken om at sende materiale til alle på deres 18-års-fødselsdag eller måske i umiddelbar tilknytning dertil.
Men vi mener ikke, det er nødvendigt med lovgivning, og derfor kan vi ikke direkte stemme for beslutningsforslaget, som det ligger.