Louise Frevert (DF), 2004-05-28:
Så tager jeg det helt ned i detaljen, for vi kan åbenbart ikke tage en overordnet diskussion.
Det, som har virket anstødeligt på mange, er eksempelvis det, som sker på skolerne.
, som de - for at bruge fru Anne Baastrups egne ord - såkaldt almindelige danske børn ikke kan få glæde af
Der skal ustandselig tages positivt hensyn til de muslimske børn.
Se, det er en af de ting, som man kan sige har virket anstødeligt på en del forældre.
Så nu er vi nede i substansen
af det her, og det rører mig overhovedet ikke, det rører åbenbart heller ikke ordføreren for SF.
Det kan være en del af det at kunne bære tørklæde, som medfører, at de personer, der har et tørklæde, skal have en positiv særbehandling.
Der er nogle, der siger: Kan det gøre noget som helst?
Nej, det kan det måske ikke, kan nogle så sige, men det kan det altså i det forhold, at de skal positivt særbehandles i forhold til en anden gruppe af børn. Man kan jo ikke have forskellige grupper i det danske samfund, som pludselig skal have forskellige former for behandling.
Vi skal nok have plads til forskellighed og fleksibilitet, men det skal være på de danske værdipræmisser.
Ja, endnu en gang kom vi da vidt omkring, men jeg synes da ikke rigtig, vi kom længere.
Vi kører sådan lidt rundt i ring her.
Nu skal jeg jo ikke stå her og udbasunere vores diskussioner i Dansk Folkepartis gruppe, men det er da at være forudindtaget at tro, at vi ikke diskuterer noget som helst.
Det er netop en af grundene til, at vi er kommet frem til at fremsætte det her forslag, at vi faktisk diskuterer tingene ret indgående, inden vi kommer frem med de her forslag.
Man kunne jo nogle gange tænke på, at der var andre partier herinde i Folketinget, der skulle tænke sig lidt mere om.
Når de fremsætter lovforslag, så virker det sandelig ikke, som om de har diskuteret sagerne i deres gruppe. Der bliver ved med at være efterlysninger af det her med almindelige mennesker, dem, som man også kan kalde borgerne.
Altså jeg bliver jo helt stødt på borgernes og de almindelige menneskers vegne, om man så må sige, med de udtalelser, der kommer her, som jo altså er udtryk for en eller anden form for pladderhumanistisk holdning.
Lad os nu vende tilbage til det, som var udgangspunktet: det muslimske hovedtørklæde.
Symbolet i hovedtørklædet er jo det, vi opponerer imod.
Vi opponerer imod, at der ikke også kan være æstetik i det hos borgerne.
De siger: Ja, det her er et tørklæde, det er lige præcis en person, som er imod de danske normbegreber, værdibegreberne i Danmark og i vores kultur, fordi de har en anden form for tro; de har en tiltro til sharialovgivningen.
Og det anser vi for at være et problem.
Det må man vel tage til efterretning, og det har vi sandelig også gjort ved at fremsætte
dette beslutningsforslag.
Men jeg kan godt høre, at det ikke rigtig vinder gehør.
Til gengæld synes jeg, det har været en positiv diskussion, vi har haft.
Og så, fru Bodil Kornbek: Ja, der bliver sagt nogle ting, som maner til lidt eftertænksomhed.
Gud ved, om fru Bodil Kornbek egentlig har tænkt over, hvorfor det ikke er kvinder, man hører i bønnen fem gange om dagen.
Det er, fordi det også ifølge troende muslimers tankegang, ifølge Koranen, ikke må være kvinder, der udbasunerer sig, de må ikke synge i offentlige rum.
Alene det er jo også fuldstændig tåbeligt i hvert fald efter vores værdiopfattelse, at kvinder ikke må synge i offentlige rum på den måde.
De må heller ikke udtrykke sorg og glæde, når de er troende og bærer tørklæde.
Og det er faktisk fuldstændig rigtigt.
Den dag, man får sådan en ligeberettigelse også inden for islam, så man hver anden gang hører en mand og hver anden gang en kvinde i mikrofonen, når der skal indkaldes til fredagsbøn, så er vi ved at komme et langt skridt hen ad vejen.
Men de tider vil aldrig nogen sinde oprinde, dertil vil vi aldrig nogen sinde komme, for islam er en mandsdomineret og mandschauvinistisk religion.