Ebbe Kalnæs (CD), 1999-04-08:
Korrekt energi, alternativ energi, og hvad det ellers hedder alt sammen, er jo noget, som igennem nogle år har været genstand for en heftig debat.
Det, vi skal gøre os klart, er, at hvad angår det samlede energiforbrug i dette land, er vi ikke nået så forfærdelig langt, som vi nogle gange giver indtryk af.
Vindkraften udgør af det samlede energiforbrug, transportsektor, fly, alt, i overkanten af 1 pct.
Det er det, vi taler om.
Vi har lidt sol, det er 3 promille, vi har lidt biobrændsel osv., og tilsammen er vi vel oppe på et par procent eller sådan noget lignende.
Den store del, 10 pct. - eller i hvert fald omkring 8 pct - af det samlede energiforbrug, er affaldsforbrænding.
Det skal vi huske.
Det vedvarende af det samlede energiforbrug er altså godt og vel et par procent og stigende.
Når vi vender os til el alene, er det vanskeligt at gøre præcist op, men på nuværende tidspunkt er det vel godt 8 pct., 8,2-8,3 pct. eller sådan noget.
Men der ligger mange projekter på nuværende tidspunkt.
Der er meget, der ruller frem, der skal færdiggøres, som vil give det et ekstra ryk.
Det, der var det afgørende, da man skulle finde en ny form for finansiering og få lagt det ud i sikrere rammer, nemlig ud i en egentlig forbrugerbetaling og ikke som en subsidiering fra statskassen, var selvfølgelig, at det skulle kunne give et mere stabilt grundlag.
Men det, der sker nu med den aftale, der er indgået, og den del af aftalen, som CD stemmer for, er, at man har en skæring pr. 31. december 1999 mellem gamle og nye møller.
Den skæring er væsentlig, for i de projekter, der ligger, og i nogle af de projekter, der skal rejses i løbet af år 2000, har man altså stadig væk det, man teknisk har kaldt 12.000 fuldlasttimer som den første del af møllens levetid.
Det er et grundlag, som de møller kan leve fornuftigt på og betale sig fornuftigt på, og det er faktisk et mere trygt grundlag end det gamle, fordi man nu har det som en egentlig fastslået etablering, som betales ude på markedet hos forbrugerne og ikke noget, man sådan over en nat kunne have fjernet.
Det giver altså en større tryghed og en større investeringsstabilitet.
Det, vi nu skal passe på, og det skal alle kræfter i denne sal hjælpe til med, er at sikre, at ikke planlove, at ikke et brev til 4 kr., der henviser til Naturklagenævnet, er i stand til at stoppe det at få byggetilladelser, få afklaret lokalplaner og andet på de sager, som skal afgøres inden 31. december, som stadig væk er efter gammel ordning med 12.000 fuldlasttimer.
Det må vi alle sammen hjælpe til med, for ellers så når vi ikke det mål, der er sat.
Det afgørende ved det her er, at der er godt 8 pct. vind på nuværende tidspunkt.
Skal man op på 20 pct. og altså have en fordeling af forbrug af strøm i Danmark på 80/20, så skal der lidt fart på.
Men det kan faktisk godt lade sig gøre.
Danmarks generelt stærke position, når det gælder energiteknologi, er en enestående mulighed i industripolitikken.
Som hr. Martin Glerup sagde i sin ordførertale i den tidligere seance, solgte de dér vindmøllefabrikanter, der eksporterede, for 6,5 mia. kr.
De når nok 9 mia. kr. i år.
Vi ved ikke engang, om det ikke bliver mere, for det går meget stærkt. Der er enorme udviklingsmuligheder for Danmark, og vi er nødt til politisk en gang imellem at fange den her trend, når den er der.
Når 160 lande har pålagt hinanden kvoter på CO2 - om man synes, det er alvorligt eller ej, er sådan set ligegyldigt, det har man gjort, det ændrer vi ikke - så er der et kolossalt marked, og her kan Danmark i høj grad slå til. Vi sidder i dag på ca. 70 pct. af markedet, og det er ganske væsentligt.
Men det her energiteknologisalg har en synergieffekt på mange andre områder.
Det er en enestående mulighed, og tør vi gribe den, bliver vi ikke bange for vores egen skygge, vil det være et gode, at man politisk har turdet at pege frem.
I Nakskov er der et par hundrede mennesker ansat i ny produktion på gamle værfter, i Ringkøbing er der ansat en række mennesker, og vi kan sejle det ud i verden
, i Frederikshavn har man kik på osv. Jeg skal hilse og sige, at det er længe siden, de har haft noget at glæde sig over i Nakskov.
Det, der er det afgørende, er, at vi tør det her, og at vi for alvor slår til, når chancen er der.
Vi kan ikke redde verden med vind, vi kan ikke udelukkende lave den her form for energi, men vi kan supplere, og vi kan sørge for, at Danmark har en enestående chance.