Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-04-29:
SF ønsker at etablere et obligatorisk tilbud om uvildige støttepersoner til gravide stofmisbrugere, og det lyder som et sympatisk forslag, hvis der er økonomi til ordningen.
Som forslagsstillerne sikkert er bekendt med, er der allerede mange tilbud og støtteordninger til gravide misbrugere fra det offentliges side.
Der kan via serviceloven godkendes en støtteperson, som den enkelte kan profitere af, og her er tale om en person, der kan sikre den sociale indsigt for både mor og barn.
Andre gravide har mere tillid til en socialpædagog, der kommer på hjemmebesøg og dermed bliver den centrale person, både inden og efter fødslen, og et tredje tilbud er sundhedsplejersken, der tilbyder samtaler til ressourcesvage kvinder, også både inden og efter fødslen. Min bekymring ved dette forslag går på, om en svag person, som er misbruger, er i stand til selv at udvælge den rigtige støtteperson, der ikke kun varetager misbrugerens tarv, men i mindst lige så høj grad tænker på fosteret, altså barnet, så der skabes de bedst mulige udviklings- og vækstbetingelser, hvilket ganske rigtigt er et led i bekæmpelsen af den negative sociale arv. Jeg kan forstå af forslaget, at SF ønsker en uvildig person, der skal øge matchningsgraden mellem behov og tilbud samt fremme dialogen og styrke den gensidige respekt mellem den gravide og de involverede forvaltningsmyndigheder. Socialdemokraterne mener, at det er udmærket med en støtteperson, som kan hjælpe og støtte den gravide til at tage så godt som muligt vare på sig selv og fosteret eller barnet, gå i behandling, gå til graviditetsundersøgelse, leve sundt og ikke tage stoffer - en person, der også på andre måder kan hjælpe den gravide med at forberede sig på barnets ankomst og på moderrollen. Dels mener vi imidlertid, at den pågældende person skal være kvalificeret, dels kan tilbuddet ikke stå alene.
Støttepersonen skal være kvalificeret på en måde, som sikrer, at kvinden får den rigtige vejledning om, hvordan hun sikrer, at fosteret eller barnet ikke tager skade, og oplyses om og støttes i, hvor vigtigt det er, at hun går i kontrolleret misbrugsbehandling og til svangerskabsundersøgelse, og at hun tidligt i graviditeten har kontakt med socialforvaltningens familieafsnit.
Hvis kvinden ikke kan motiveres til dette, skal støttepersonen naturligvis rette henvendelse til socialforvaltningen, og som ministeren sagde, er der skærpet underretningspligt i henhold til lovens § 34, stk. 2. Støttepersonen skal tillige være så kvalificeret, at den pågældende ikke overinvolverer sig i misbrugerens situation og dermed kommer til at optræde uprofessionelt på bekostning af fosterets eller barnets sundhed og behov. Vi mener, at et tilbud som Familieambulatoriet, der i København findes på Hvidovre Hospital og Rigshospitalet, er et godt tilbud, som kan tage vare på den gravide misbruger og også efter fødslen kan hjælpe både mor og barn.
Herudover mener vi, at forebyggelse på gadeplan, som man f.eks. har i København, er en god ting.
Jeg tænker her på Reden, der er et sundhedsprojekt, hvor der er gratis rådgivning, gratis prævention og gratis graviditetstest til alle misbrugere.
Det er et projekt, hvor misbrugerne har tillid til personalet, og som selvfølgelig også følger de gravide misbrugere, og vel at mærke ikke kun til undersøgelse, men også tager vare på dem gennem hele forløbet.
Der er ingen tvivl om, at en støtteperson skal være så kvalificeret, at den pågældende er i stand til at formidle information og vejledning på en så positiv og tillidsskabende måde, at den gravides eventuelle negative forestillinger om diverse myndigheder og andre hjælpeinstanser vendes til positive forestillinger og forventninger.
Vi er ikke afvisende over for forslaget fra Socialdemokratiets side, men vi vil se nærmere på økonomien og de øvrige tilbud i Socialudvalget.
Det er nemlig vigtigt, at en gravid misbruger bliver støttet rigtigt fra starten, så både moderens og fosterets eller barnets tarv bliver varetaget
bedst muligt, både inden og efter fødslen.