Naser Khader (RV), 2004-02-05:
Ser man på regeringsgrundlaget fra 2001, »Vækst, velfærd og fornyelse«, så fremgår det, at regeringen har følgende målsætninger på medieområdet: For det første: Man vil tilrettelægge en mediepolitik, der bygger på informationsfrihed og ytringsfrihed, på mangfoldighed og alsidighed. For det andet: Man vil tilgodese befolkningens medieønsker og mediebehov ved at give dem reelle valgmuligheder. For det tredje: Man vil sikre en ligeværdig konkurrence på nyheds-, informations- og debatområdet, i erkendelse af at netop denne type udsendelser har afgørende betydning for demokratiet.
På dette overordnede niveau er det målsætninger, som Det Radikale Venstre støtter, men vi er uenige med regeringen i, hvordan man fremmer disse målsætninger, og det vækker skuffelse og forundring, når målsætningerne direkte modarbejdes af regeringens konkrete beslutninger.
Vores holdning til TV 2 er klar.
Det Radikale Venstre er et liberalt parti, og derfor er vi heller ikke principielt imod en privatisering af TV 2.
Offentlig indblanding er kun nødvendig, hvor private initiativer ikke er tilstrækkelige. Men disse betingelser er ikke til stede for TV 2, og derfor er vi imod en privatisering på de nuværende betingelser.
TV 2 er ifølge Politiken fra den 2. februar 2004 i dag danskernes foretrukne tv-station, og danskerne ser gennemsnitligt 3 timers tv om dagen.
Disse valg skal vi tage alvorligt, og den succes, TV 2 har været, kan vi ikke sætte over styr, bare fordi man gerne vil lave bastante mediepolitiske markeringer.
Erfaringer med den femte landsdækkende radiokanal, Sky Radio, bør give stof til eftertanke.
Den har vist, hvor svært det er at få private kommercielle aktører til at tage public service-forpligtelserne alvorligt.
Det bliver ikke bedre af, at man ikke har magtet at udarbejde tilstrækkelig specifikke betingelser, give klare, troværdige sanktionsmekanismer samt indrette konsekvente kontrolmekanismer.
Endnu en gang viste regeringens målsætninger sig at være tomme floskler.
Man vil bryde Danmarks Radios nyhedsmonopol, have konkurrence på nyhedsområdet og give lytterne reelle valgmuligheder, men hvad har vi fået?
Lad mig i den sammenhæng indskyde min store beklagelse over, at Radioavisen er blevet kortere, nemlig fra 10 til 7 minutter.
Regeringen har desuden reelt syltet jordbaseret digitalt tv med beslutningen om kun at oprette fire landsdækkende kanaler og dermed også en landsdækkende konkurrence om mangfoldighed på tv-området.
En ambitiøs investering er nødvendig for at sikre den mangfoldighed og alsidighed i tv-udbuddet, som alle siger de ønsker. En fremsynet investering i digitalt jordbaseret tv vil give danske tv-seere et bredt og alsidigt udbud af tv-kanaler, og erfaringer fra udlandet viser, at et bredt udvalg er en betingelse for succes - omkring 16 kanaler mod regeringens 3-4 stykker.
Man kunne få den mistanke, at regeringen har besluttet at sylte planerne om digitalisering for at sikre et privatiseret TV 2 mod for meget landsdækkende konkurrence.
Det vil sige, at man siger, at man vil have konkurrence, men man gør samtidig alt for at hæmme den.
Regeringens højt profilerede kulturkamp har også fået stor betydning for medieområdet.
Kulturkampen blev lanceret som regeringens forsøg på at forandre danskernes holdninger, komme smagsdommere til livs og bekæmpe den undertrykkende kulturradikale elites sammensværgelse i Danmark; den elite, som påstås dagligt at sætte dagsordenen i alle medier over hele landet, inklusive Radioavisen, hvor jeg tidligere nævnte, at jeg beklager, at den er blevet forkortet fra 10 til 7 minutter.
Efterhånden har kulturkampen udviklet sig til, at meget ekstreme synspunkter har fået frit spil, hvor det gennemgående tema har været en skræmmekampagne, der skulle presse folk til selvcensur, til at holde sig tilbage og makke ret.
Lars von Triers »Dogville« var for kritisk over for USA og skulle fratages offentlig støtte.
Medlemmer af Danmarks Radios bestyrelse blandede sig direkte i journalisternes dispositioner, og selv uskyldig underholdning som den fremragende »Krøniken« beskyldes for at være venstreorienteret propaganda.
I en eller anden forstand kan man forvente dette fra visse medlemmer af Dansk Folkeparti og andre regeringsstøtter, men regeringens larmende tavshed har været påfaldende i den sammenhæng.
Hvor blev de højtidelige erklæringer om ytringsfrihed, mangfoldighed og alsidighed af?
Lad mig slutte med endnu en gang at beklage den brutale beskæring af Radioavisen fra 10 til 7 minutter.