Hans Hækkerup (S), 1998-01-13:
Jeg har siddet og lyttet til debatten, og jeg er sådan set ikke forundret over, at forslagsstillerne ikke har fået den debat, som de måske ønskede.
Forklaringen er meget enkel, og hr. Keld Albrechtsen gav den selv i sit åbningsindlæg, da han sagde, at formålet med denne debat var at begrænse skaderne.
Når man har formuleret sig sådan, så er det også klart, at præmisserne er fuldstændig forskellige for de partier, der har rejst denne forespørgsel, og så resten af Folketinget.
Det er to sæt præmisser, og derfor bliver det selvfølgelig ikke den debat, som man havde håbet på.
Hr. Keld Albrechtsen havde en bemærkning.
Han havde læst i avisen, at Storbritannien ikke ønskede et partnerstabselement i Karup.
Jeg vil godt sige, at der har været en diskussion mellem NATO-landene om netop dette spørgsmål.
Man har nu truffet en beslutning om i første omgang at lave partnerstabselementer på de to øverste niveauer i NATO-kommandostrukturen, og så har man, som jeg også sagde i mit indlæg, ikke taget stilling til det tredje niveau, men man får tværtimod spørgsmålet belyst med henblik på en drøftelse på det næste forsvarsministermøde i juni måned.
Dér var en ting, der glædede mig i det, hr. Keld Albrechtsen sagde, for jeg forstod faktisk på hr. Keld Albrechtsen, at han mente, at etableringen af et partnerstabselement i Karup var en god idé, og hvis det er tilfældet, synes jeg, der er interessante tanker hos Enhedslisten.
Hvis Enhedslisten er enig i det forslag, som regeringen har lagt frem og arbejdet for, for at sikre, at NATO's kommandostruktur, det nye NATO, udvikler sig i den retning, som vi helst ser, så synes jeg, at det er et positivt signal.
Så havde SF's ordfører, hr. Villy Søvndal, en bemærkning
om de lande, der skulle ind under atomparaplyen, og henviste til spørgsmålet om oprettelse af en korridor.
Jeg har også lyttet til den ordveksling, der var med den radikale ordfører, hr. Jørgen Estrup, om dette spørgsmål.
Det, der slog mig, var, hvordan man fra SF's og Enhedslistens side her glemmer den virkelige problemstilling.
Hvis man ser på de lande, der er omfattet af korridoren, så er det jo sådan, at der i hvert fald ikke mig bekendt er nogle atomvåben i dag.
Men man glemmer den virkelige problemstilling.
Sandheden er jo, at NATO har fjernet alle landbaserede nukleare våbensystemer i Europa, og man har ingen intentioner, ingen planer og ingen grund til at udplacere dem.
Det er sagt klart og tydeligt af NATO, og det er NATO's strategi.
Den virkelige problemstilling angår de mange tusinde kortrækkende atomvåben, der stadig er i Rusland.
Disse mange kortrækkende atomvåben, som er udstationeret i Europa i dag, er nemlig den virkelige fare.
Så det undrer mig.
Til gengæld synes jeg også, at hr. Søvndal havde nogle positive bemærkninger.
Han henviste til ønsket om at inddrage Rusland i mere forpligtende strukturer.
Dér vil jeg godt sige, at det ønske deler jeg fuldt ud.
Selv om vi er uenige i hans formuleringer og ønsket om at give specielle sikkerhedsgarantier til balterne - det er nemlig ikke det, de ønsker - så synes jeg, der var andre dele af forslaget, som var interessante, og som vi gerne vil studere og diskutere.
Så jeg tror, at på det punkt er SF's ordførers holdning og vores ikke så langt fra hinanden.
Så var hr. Villy Søvndal bekymret for, at optagelse af nye medlemmer i NATO skulle starte en ny oprustningsspiral.
Det kan jeg sige ikke vil ske.
Det, der sker, er selvfølgelig, at når man optager nye medlemmer i NATO og giver en sikkerhedsgaranti, en artikel 5-garanti,
så er man også nødt til at være sikker på, at der kan leves op til garantien.
Det er også klart, at de lande, når de bliver medlemmer af NATO, vil forsøge at indrette deres forsvar, så det kan samarbejde med NATO-forsvaret.
Det kræver selvfølgelig nogle investeringer, men de investeringer vil ikke være større end dem, de alternativt skulle have foretaget, hvis de skulle opnå samme grad af sikkerhed uden at være medlemmer af NATO.
Derfor fører optagelsen af nye medlemmer i NATO ikke i sig selv til en oprustningsspiral.
Den stabilitet, som vi på den måde opbygger i Europa, vil på længere sigt også føre til, at vi vil komme ned på et lavere niveau for militær i vores del af verden - især hvis vores planer om gradvist at integrere nye og stabile demokratier i Central- og Østeuropa, inklusive Rusland, i det euroatlantiske samarbejde vil lykkes. Den proces er vi godt i gang med, og det er positivt. Hr. Gert Petersen havde et spørgsmål om det trilaterale korps, og dér vil jeg godt understrege over for hr. Gert Petersen, fordi det lød, som om det ikke var gået helt klart ind, at der jo ikke er tale om stationering af styrker.
Der er alene tale om, at i en situation, hvor der kommer en trussel, vil disse styrker sammen kunne udgøre et svar mod en sådan trussel, en modkoncentration, som jeg også redegjorde for i mit indlæg.
Der vil altså ikke være tale om udstationering af styrker, men alene om afholdelse af øvelser med henblik på, at skulle der opstå en trussel mod NATO, så kan der opstilles et troværdigt svar.
Så vil jeg godt slutte med at stille et spørgsmål.