runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-08:
Man ved jo snart ikke, om man tør stille et spørgsmål her.
Men jeg håber i hvert fald, jeg kan få en nærmere henvisning til, hvad det er for artikler og aviser, jeg kan læse udenrigsministerens svar i, hvis det er sådan, at udenrigsministeren ikke vil svare på det spørgsmål, jeg nu stiller.
Jeg kunne nemlig godt tænke mig at følge lidt op på det tidligere spørgsmål.
Vi anerkender, eller det gør jeg og Dansk Folkeparti i hvert fald, at udenrigsministeren ikke føler sig i stand til at tage en selvstændig beslutning på Danmarks vegne; det skal EU-topmødet klare.
Det er så også i orden.
Men hvis det er sådan, at udenrigsministeren på det topmøde får lov til at aflyse afstemningen den 27. september, vil udenrigsministeren så garantere, at vi ikke på et senere tidspunkt får en folkeafstemning, hvor vi skal tage stilling til EUforfatningen – måske sådan med et par ændringer eller med, at man har lavet en undtagelse eller taget nogle af de bestemmelser ud, hvormed man i dag vil fratage Danmark magten over landet selv?
Vil udenrigsministeren garantere, at vi så ikke senere får lov til at stemme om den forfatning?
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Nej, det vil jeg da så sandelig ikke garantere.
United Kingdom, altså Storbritannien,
besluttede jo ikke at aflyse deres folkeafstemning, de besluttede at udskyde den, indtil der var skabt klarhed.
Det synes jeg er en meget fornuftig position.
Klarhed er præcis også, som hr. Morten Messerschmidt hørte før, det, vi går efter.
Når der er den klarhed, kan man enten fastholde folkeafstemningen eller sige, at på grund af en tænkepause, som jeg jo også har nævnt som en af modellerne, bliver den selvfølgelig udskudt, indtil tænkepausen er færdig.
Lad os så forudsætte, at tænkepausen ender med, at vi siger, at vi fastholder det, der er.
Så vil de lande, som har suspenderet processen, selvfølgelig genoptage den, hvis de bliver enige om det.
Vi synes stadig væk, det er en god forfatningstraktat.
Som jeg også sagde i går fra Folketingets talerstol, er den faktisk bedre end Nicetraktaten.
Nu elsker Dansk Folkeparti Nicetraktaten, og det er jo dejligt, men det gjorde man ikke i sin tid.
Vi finder faktisk, at forfatningstraktaten er bedre tilpasset det nye Europa med de 25 medlemslande, hvor vi er meget glade for, at vi har fået vores østeuropæiske venner ind i det europæiske fællesskab.
Derfor synes vi, at forfatningstraktaten er god, og derfor vil jeg da håbe på, at den kommer igennem.
Så derfor vil jeg da ikke love, at vi ikke stemmer om den senere, hvis afstemningen den 27. september skulle blive udskudt.
Det afhænger da af, hvad der så sker efter tænkepausen, hvis der kommer en tænkepause.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-08:
Nu vil jeg gerne have mig forbeholdt selv at definere, hvem og hvad jeg elsker.
Det tror jeg vil være det mest rigtige, også af hensyn til andre mennesker.
Jeg kan godt sådan i en snæver bemærkning nævne, at vi i Dansk Folkeparti ikke elsker Nicetraktaten.
Man er bange, fordi Das Bild i Tyskland netop har gennemført en meningsundersøgelse, hvor op mod 400.000 tyskere har deltaget, som viser, at over 90 pct. af tyskerne faktisk er modstandere af forfatningen.
Man er bange, fordi England – og jeg har også hørt Tjekkiet – vil aflyse deres folkeafstemninger.
Man er simpelt hen ude af trit med befolkningerne, og er det på den baggrund så ikke forkert, at man ikke siger, at man vil aflyse den, men at man bare siger, at man vil udskyde den?
For uanset i hvor lang tid man udskyder den, går den stadig væk i modsat retning af, hvad europæerne ønsker.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Jeg mener faktisk ikke, at man skal udskrive folkeafstemninger, alt efter hvordan meningsmålingerne ser ud.
Når man udskriver en folkeafstemning, ved man jo godt, at der er lang tid til, at folkeafstemningen finder sted.
Så uanset om man har udskrevet en folkeafstemning på et tidspunkt med et stort ja i meningsmålingerne, ved man jo godt, at det kan ende med et nej.
Det har vi jo faktisk to fortilfælde, der viser, i den nyere danmarkshistorie.
Så dumme er vi heller ikke i regeringen, og derfor hverken bestiller vi eller aflyser vi folkeafstemninger efter meningsmålingerne.
Og det, det altså drejer sig om, og som jeg har sagt nu flere gange i dag, er, at vi ikke er bange for noget, men vi vil ikke sende noget ud til vælgerne, som ikke også er det, det ender med at blive.
Det er altså klarhed, vi går efter, og den kan vi få ved de franske og hollandske meldinger, håber jeg på, under topmødet.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
»Hvad mener udenrigsministeren at fremtiden for EU-forfatningen er efter det franske og det hollandske nej?«
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-08:
Jeg vil bare starte med at gøre udenrigsministeren klar over, hvad spørgsmålet handler om.
Det handler nemlig om, hvad udenrigsministeren mener at fremtiden for EU-forfatningen er efter det franske og det hollandske nej.
Hvis nu jeg fik det spørgsmål, ville jeg efter almindelige demokratiske spilleregler sige: Den er væk, den er død, den er borte.
Men det er jo ikke det, udenrigsministeren siger, og det er derfor, at vi må spørge: Hvad er den så?
I den forbindelse vil jeg spørge udenrigsministeren, om det er sådan, at udenrigsministeren møder op med nogle indgange, som bl.a. kunne være at bruge de erfaringer, der tidligere har været i Danmark i forbindelse med nejet i 1992.
Er det den slags løsninger, udenrigsministeren mener man kan finde, eller hvad er det ellers for nogle løsninger, man kan finde, hvis det ikke bare er: Nej, den er væk.
Det var heller ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde, at jeg ikke kan forstå, at man ikke erkender, at forfatningen er færdig – den er død og borte alene efter den franske folkeafstemning – men at man øjensynligt opererer med nogle andre muligheder, end at forfatningen er død og borte.
Så er det, jeg bare siger: Hvad er det for nogle forestillinger, udenrigsministeren gør sig, sådan at man i modstrid med, hvad der egentlig stod i forbindelse med traktatvedtagelsen, alligevel går efter, at den på en eller anden måde skulle kunne vedtages?
For hvis det ikke kan lade sig gøre, er der i hvert fald ingen mening i at holde en folkeafstemning den 27. september.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Det er præcis det, vi er enige om – det er præcis det, vi er enige om.
Derfor må det da være sådan, at vi ved, at forfatningstraktaten kan komme videre.
Derfor må det så også, hvis vi skal stemme – som jeg nu har sagt i 25 minutter, men det kan jo være svært at høre – være Frankrig og Holland, der, ligesom Danmark og Irland i sin tid gjorde, kommer tilbage og siger, om de mener, at de på en eller anden måde vil være i stand til på et eller andet tidspunkt at acceptere traktaten.
Vi gjorde det med vores forbehold, og det var så den måde, vi løste det på.
Jeg har svært ved at se, hvordan man kan tage forbehold til denne her traktat, men Frankrig og Holland må komme med deres forslag, hvis de ønsker at kunne ratificere traktaten til sidst.
Skal vi simpelt hen bare sige, at vi ignorerer ti lande?
Skal de ikke have lov til at udtrykke sig og komme med deres holdning til den videre proces?
Den vil jeg faktisk også meget gerne høre, før vi træffer den endelige beslutning.
Men den endelige beslutning vil, hvis der bliver klarhed over den traktat, som foreligger, og også af den, der ratificeres, og Frankrig og Holland mener, at man kan gå videre og de kan løse problemet, som Danmark og Irland løste deres problemer, kunne komme til folkeafstemning.
Er der ikke klarhed, kan man jo ikke ulejlige vælgerne i en uklar situation.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
Jeg har forgæves forsøgt at spørge ind til, hvad det er for nogle konkrete forslag, som Frankrig og Holland har præsenteret udenrigsministeren for forud for EU-topmødet her i midten af juni.
Jeg har forgæves forsøgt at få udenrigsministeren til at melde ud om, hvilke tanker udenrigsministeren f.eks. har gjort sig, eller hvilke tanker der ligesom florerer i Udenrigsministeriet.
Det svar, jeg har fået, er, at alle tilsyneladende ligger og sover ovre i Udenrigsministeriet, og ingen tænker overhovedet noget som helst over, hvordan man skal gøre noget ved denne her situation.
Udenrigsministeren møder tilsyneladende totalt uforberedt op, og det kan jo ikke være i overensstemmelse med virkeligheden eller sandheden.
Sagen er, at der må foregå et hektisk arbejde både i udenrigsministerens hoved og i udenrigsministerens ministerium med hensyn til at gribe denne her sag an.
Jeg synes, det er meget beklageligt, at vi ikke har kunnet løfte sløret lidt for det her, og jeg vil sige, at det ikke skaber tillid til, hvilke tanker den danske regering render rundt med for eventuelt at fifle med et fransk og et hollandsk nej.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Jeg må sige, at det er totalt forgæves at prøve at svare hr. Rune Lund, så det gider jeg faktisk ikke – undskyld udtrykket – for han har fået svaret overordentlig mange gange.
Selvfølgelig bliver der ikke fiflet.
Den danske regering fifler ikke med forfatningstraktaten.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-08:
Jeg vil gerne spørge: Hvordan informerer de danske myndigheder udenlandske firmaer, som arbejder i Danmark?
Hvordan informerer de danske myndigheder om, hvad der er gældende regler med hensyn til arbejdsmiljø inden for den pågældende branche?
Men jeg vil godt lige have lov at sige, at hvis man nu kigger på, hvilke reaktioner Arbejdstilsynet så er kommet med til forskellige virksomheder fra forskellige lande, hvis man ser på perioden fra år 2000 og til i dag, så er de over for polske virksomheder kommet med otte reaktioner, estiske og lettiske virksomheder ingen reaktioner, Litauen to reaktioner.
Men hvis vi tager tyske firmaer, er der givet 18 reaktioner i perioden.
Så man må sige, at det jo klart beviser, at der bliver givet de påbud og forbud som følger af lovgivningen, når man støder på noget.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Det synes jeg er et udmærket og konstruktivt spørgsmål.
Men det var jo ikke sådan, at Frankrig eller Tyskland eller Holland kom og fortalte Danmark, hvad Danmark skulle gøre i 1992 efter det danske nej.
Det havde vi også fundet meget upassende.
Og derfor ville det være totalt upassende, om jeg nu fortalte Frankrig og Holland, som hr. Arbo-Bæhr gerne vil have, at jeg gør, hvad de skal gøre.
Det ville vi ikke have fundet os i, og hvorfor skal vi opføre os over for andre, som vi ikke selv vil have andre opfører sig over for os?
Det er sådan en god gammel moralsk læresætning, som jeg faktisk synes er meget klog.
Jeg kan blive så forbløffet over mangelen på evne til at lytte, når man stiller spørgsmål.
Jeg har præcis lige stået og svaret de to herrer fra Dansk Folkeparti på, hvor mange forskellige varianter der kan komme på det topmøde.
Så det vil sige, at vi da har gjort os vores overvejelser.
Og på baggrund af alle disse varianter er vores synspunkt dette, at der skal skabes klarhed, således at man ved, at den forfatningstraktat, som foreligger, og som man stemmer om, så også er den, der træder i kraft, hvis den bliver vedtaget i alle landene.
Alle de andre situationer, som ikke skaber klarhed over den 27. september, har jeg jo netop stået og præsenteret.
Så vi har gjort os vores overvejelser.
Men der er mange forskellige ministre, der har udtalt sig, især fra Frankrig, og den sidste udtalelse, som jeg har bemærket, er kommet fra den franske europaminister, som beder om flere måneders tænkepause.
Som jeg sagde til hr. Morten Messerschmidt: En tænkepause kan jo føre til, at man tænker noget nyt, og derfor er man nødt til at give tænkepausen tid, ellers er der ikke nogen grund til en tænkepause.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
Jeg bliver nødt til at vende lidt tilbage, for det forekommer mig, at det, man hører på udenrigsministeren i dag, er, at udenrigsministeren kommer fuldstændig uforberedt til EU-topmødet i midten af juni.
Der har slet ikke været nogen som helst udmeldinger fra hverken Frankrig eller Holland, og udenrigsministeren har overhovedet ikke gjort sig nogen tanker om, hvilke scenarier man kunne forestille sig på topmødet i midten af juni.
Er det virkelig rigtigt?
Er det rigtigt forstået?
Den danske regering inklusive udenrigsministeren har ikke på nogen måde gjort sig nogen overvejelser om, hvordan man skal komme videre efter EU-topmødet.
Det er det, jeg gerne vil spørge om.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-08:
Det er også et område, der bekymrer Dansk Folkeparti, for 1½ års ventetid er selvfølgelig lang tid.
Det er positivt, at regeringen har haft et møde med branchen, men jeg kunne godt tænke mig at høre, hvem der har taget initiativ til det møde.
Er det regeringen, der har taget initiativ, eller er det branchen, der har ytret ønske om at få et privat klageråd på området, fordi branchen selv har erkendt, at der er nogle problemer?
Kan ministeren redegøre for det?
Det er jo et led i regeringens strategi, at vi skal have flere private ankenævn, så forbrugerne rundtomkring kan få håndteret deres klagesager hurtigt, effektivt og kyndigt med stor kompetence, fordi man er specialiseret inden for de enkelte områder, så det er altså, fordi vi har presset på, at der er kommet et sådant møde i stand.
Der har været nogle forpostfægtninger, hvor man indledningsvis har sagt, hvad man mener, men jeg forventer, at branchen nu vil arbejde positivt med for at få etableret et ankenævn.
Det er naturligvis positivt, at regeringen har taget initiativ til det; det synes jeg er rigtig godt.
Men jeg vil godt have et klart svar: Hvis det nu viser sig, at branchen ikke er villig til selv at komme med initiativer på området, er regeringen så helt klart og tydeligt villig til at lovgive på området og dermed være med til at få ventetiden bragt ned?
Hvis det ikke er tilfældet, må vi så overveje, hvad vi skal gøre, og her kan jeg ikke udelukke lovgivning.
Jeg mener, det er et vink med en vognstang til parterne, men det er jo muligt, at et vink med en vognstang ikke er nok for fru Karen Hækkerup og hr. Martin Henriksen.
Jeg beklager, hvis jeg skal sige det endnu mere tydeligt, men jeg har jo egentlig sagt, at jeg ikke udelukker lovgivning som en sidste udvej.
Men jeg synes også, at når det er frivillige aftaler, vi taler om, skal vi ikke fra starten sætte en spændt revolver for tindingen af parterne, men prøve, om vi ikke på et reelt frit grundlag kan etablere en aftale, som alle kan være tilfredse med.
Karen Hækkerup (S), 2005-06-08:
Jeg bliver lidt forvirret.
Ministeren starter med at sige, at man ikke skal møde op med en revolver til forhandlingerne, og at man ikke vil snakke lovgivning, men ministeren slutter af med at sige, at lovgivning selvfølgelig ikke kan udelukkes, og det svar er jeg utrolig glad for, for jeg tror faktisk, det vil være det, der skal til, for at branchen tager sig sammen og tager det ansvar på sig, som den rettelig burde, og får oprettet et itankenævn, så forbrugernes sikkerhed bliver varetaget.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren om en sidste ting.
Nu har ministeren givet 2 år, inden der skal ske en evaluering, og der måske skal forhandlinger i gang, men er der en tidsfrist, når de 2 år er gået?
Kan ministeren sige noget om, hvornår det private it-ankenævn vil være oprettet?
Jeg synes som sagt ikke, man skal begynde med at true med lovgivning.
Jeg synes, man skal begynde med at finde frem til et reelt grundlag for en frivillig aftale, og hvor lang tid skal vi så give?
Jeg forventer, at vi i løbet af relativt få måneder får en frivillig aftale om et sådant ankenævn på plads, altså faktisk i god tid inden fristen udløber den 1. januar 2006.
Det er min forventning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
»Hvis EU-forfatningen bliver erklæret død, hvad mener udenrigsministeren så alternativet bør være?«
Der er meget, der tyder på, at EU-forfatningen ikke har det så godt i øjeblikket med de gode afstemningsresultater, der har været i Frankrig og Holland her på det sidste.
Så er det, man bliver nødt til at spørge sig selv: Hvis nu EU-forfatningen ikke bliver til noget, hvad skal der så ske i stedet for?
Det kunne jeg da godt forestille mig at udenrigsministeren havde gjort sig nogle tanker om.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Det har jeg gjort mig mange tanker om, og som hr. Rune Lund vil vide fra andenbehandlingen, der varede 4-5 timer i går, så har jeg også meddelt Folketinget mine tanker i den anledning.
Spørgsmålet lyder: Hvis EU-forfatningen bliver erklæret død, hvad mener jeg så, der bør ske?
EU-forfatningen er ikke blevet erklæret død, og derfor er der ikke nogen grund til at levere et alternativ i dag.
Vi skal på udenrigsministermødet på søndag og mandag og derefter på topmødet næste fredag diskutere situationen efter det fransk-hollandske nej, og der kommer vi så med åbne sind.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
Det er jo en temmelig speciel situation, vi står i.
Vi står i en situation, hvor befolkningerne i hele EU er meget utilfredse med den EU-forfatning, der ligger på bordet i dag, og som resulterede i et massivt fransk nej, som har resulteret i et massivt hollandsk nej, som betyder, at meningsmålinger i dag viser, at tre fjerdedele af borgerne i Storbritannien er imod.
Der er en meningsmåling i Tyskland, der har vist, at ni ud af ti ville stemme nej, hvis de fik muligheden.
Gør det ikke, at udenrigsministeren ligesom begynder at tænke på, om der ikke er noget grundlæggende galt, og om vi ikke burde tænke på, hvad vi kunne sætte i stedet for?
Er det slet ikke nogle tanker, der eksisterer i udenrigsministerens univers så tæt på et afgørende topmøde her i midten af juni?
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Jeg synes, at det ville være meget ubetids, hvis de forskellige regeringer inden topmødet meddelte, hvad topmødet skulle gå ud på, og hvad det skulle ende med.
Jeg synes, der er sådan lidt CNN-politik over oppositionen imod EU for øjeblikket, for det er, som om man vil handle fra sekund til sekund.
Men velovervejet, langsigtet politik skal altså ikke hoppe rundt fra sekund til sekund.
Derfor synes jeg, at Europa skal have tid til at tænke sig om.
Vi skal mødes om det i den kommende uge, og det synes jeg faktisk også at hr. Rune Lund skulle kunne vente på.
Så vil jeg godt sige, at befolkningen i hele EU ikke er utilfreds.
Faktisk har over halvdelen af EU’s borgere i dag accepteret den nye forfatningstraktat.
To lande har ikke, men hvis vi ser demokratisk på det, har halvdelen af Europas befolkning sagt ja.
Rune Lund (EL), 2005-06-08:
Jamen det er jo ikke i ret mange lande, man har turdet sende denne her EU-forfatning til folkeafstemning.
Man har gjort det i tre lande, og der må vi konstatere, at i to af de tre lande, hvor den har været sendt til folkeafstemning, er det altså blevet et massivt nej.
Men det, som jeg egentlig godt lidt kunne tænke mig, er at få at vide, om udenrigsministeren virkelig kommer fuldstændig uforberedt til det møde i EU her i midten af juni.
Har udenrigsministeren slet ikke gjort sig de fjerneste tanker om en plan B, eller hvad man skulle sætte i stedet for, eller hvad man nu skal gøre, hvis det hele bliver lagt dødt, og man slukker respiratoren for EU-forfatningen?
Det ville da være det mindste, man kunne gøre over for ikke kun den danske befolkning, men også over for de mange EU-borgere, som er meget utilfredse med det forslag til EU-forfatning, der ligger.
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Jamen det er jo præcis det, vi skal drøfte, udenrigs- og statsministrene i den kommende uge.
Der er ikke nogen plan B, og derfor må man se på situationen.
Men man må jo se på situationen i lyset af, hvad Frankrig og Holland kommer og meddeler.
Frankrig og Holland har ikke meddelt sig endnu, så derfor ville det være forkert, at jeg tog forskud på en melding fra Frankrig og Holland, som ingen kender, og som formentlig hverken den franske eller den hollandske regering har gjort færdig endnu.
Så vil jeg godt sige omkring folkeafstemningen, at det jo ikke er sådan, at hr. Rune Lund kan tillade sig at skrotte det repræsentative demokrati.
Der er altså ret mange lande, der har repræsentativt demokrati, og som har valgt den spilleregel, bl.a. altså Tyskland, hvis forfatning forhindrer folkeafstemninger belært af fortiden fra 1930’erne, ikke fordi de ville gentages, men de har altså en historisk erfaring, hvor folkeafstemningsinstitutionen blev misbrugt.
Over halvdelen af Europas befolkning har sagt ja.
Det har de altså gjort via det repræsentative demokrati.
Det gik jeg altså ud fra at vi respekterede i Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-08:
Man kunne jo sådan lidt polemisk i den sammenhæng spørge, om så udenrigsministeren føler sig særlig repræsentativ i forhold til den danske vælgerbefolkning, når man sådan ser på, hvordan danskerne gang på gang har tilkendegivet at være meget splittet i EU-spørgsmålet.
Der er det jo ikke særlig repræsentativt, når det faktisk er sådan 80 pct. af Folketinget her, der ville sælge Danmark til EU, mens et flertal faktisk gentagne gange i befolkningen har sagt det modsatte.
Det, jeg sådan set godt kunne tænke mig at spørge ind til, er hele den her holdning til afstemningen den 27. september.
Det er jo sjovt, at vi på den ene side får at vide, det er en ren dansk beslutning.
Det fik vi i al fald at vide, før franskmændene og hollænderne sagde nej.
Nu får vi at vide, at det ikke er en dansk beslutning, det er en EU-beslutning.
Det er topmødet, der skal finde ud af det.
Det, jeg godt kunne tænke mig at vide, er, hvis nu man så kommer frem til, at der ikke skal være en afstemning den 27. september, er det så et udtryk for, at man vil have en afstemning på et senere tidspunkt, eller er det i erkendelse af, at traktaten eller forfatningen, som vi kalder den, er død, og der derfor slet ikke skal holdes nogen afstemning?
Per Stig Møller (KF), 2005-06-08:
Det afhænger da totalt af, hvad man måtte blive enige om på det topmøde, hvor vi altså endnu ikke har den fransk-hollandske melding.
Jeg synes, det er lidt uanstændigt at ville forhaste sig til at konkludere på Frankrigs og Hollands vegne, før de overhovedet selv har åbnet munden.
Det synes jeg ikke er rimeligt.
Vi ville heller ikke i Danmark have accepteret, hvis andre lande tog forskud på vores beslutning, før vi havde truffet den.
Omkring 27. september er det en ren dansk beslutning.
Vi, japartierne, vil naturligvis overveje den 27. september i lyset af udkommet eller mangel på samme af det europæiske topmøde.
Det europæiske topmøde kan jo ende på mange forskellige måder.
Det er klart, at hvis det europæiske topmøde ender med, at Frankrig og Holland siger, de aldrig kan ratificere traktaten, så er den jo død.
Så er der ikke nogen grund til at skrive folkeafstemningen ud den 27. september.
Hvis man fra fransk-hollandsk side meddeler, at »vi vil bruge den dansk-irske model, og I andre skal gå videre, og vi skal nok løse vores problemer på den ene eller den anden måde«, jamen så fastholdes folkeafstemningen.
Det eneste, det drejer sig om med folkeafstemningen, er, at det skal være den traktat, vi kender, og der skal ikke være tale om, at der måske på vejen til 1. november 2006 kan dukke variationer op.
Det skal være den traktat – hverken mere eller mindre.
Vi kan ikke vide i dag, om det er det, topmødet ender med.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-08:
Jo, men hr. udenrigsminister, det er da meget morsomt, at vi i hele den debat om EU-forfatningen, vi har haft helt frem til den franske folkeafstemning den 29. maj, fik at vide, at uanset hvad Holland sagde, uanset hvad Frankrig sagde, så stod regeringen fast i modvind og i medvind: Der skulle være en folkeafstemning den 27. september.
Er sandheden i virkeligheden ikke, at den eneste grund til, at regeringen bare tøver, eller skal vi sige overvejer ikke at holde en folkeafstemning den 27. september, jo ikke er, at forfatningen er død, for man anerkender jo ikke, at forfatningen er død, men at man vil udskyde afstemningen til et andet tidspunkt, hvor det vil være lettere at få et ja igennem, hvor jasiden har fået mere rygvind igen?
Er det ikke rigtigt, hr. udenrigsminister?
Det drejer sig ikke om, hvorvidt forfatningen er død, eller om den er levende, det handler om, hvornår man kan få den presset hurtigst muligt igennem.