Ulrik Kragh (V), 2002-11-12:
Nu har ministeren tidligere på dagen oplyst, at vi ville nå op i nærheden af 10.000 tilsagn om almene boliger i 2002.
Tidligere havde vi regnet med 6.000-8.000, så det går jo virkelig fremad med hensyn til at få den boligform sat i gang med byggeri af nogle boliger.
Vi er alle sammen i Folketinget meget opmærksomme på, at vi har en byggesektor, som har behov for et teknisk løft, således at man kan blive billigere og bedre til at lave byggeri, således at vi samfundsøkonomisk kan få mere ud af pengene.
Vi har en situation, når vi bygger almennyttige boliger, hvor den planlægningsproces, den opgave at være bygherre for den form for byggeri, ikke er udsat for nogen form for konkurrence.
Det vil vi forsøge på at gøre noget ved med lovforslag nr. L 54, der kort benævnes »Udvidelse af bygherrekredsen til alment byggeri og klagebehandling«.
Det, der er hensigten, er, at der skal ske en professionalisering og en effektivisering af processen med at være bygherre.
Opgaven består i at klarlægge de behov, det enkelte byggeri skal dække, at træffe beslutninger om byggeriets størrelse, ydre og indre udformning og kvalitet, at afholde udbud af projektering og byggearbejder, at fastlægge og fastholde de økonomiske og projektmæssige mål igennem byggeprocessen, at definere opgaver og ansvar for byggeriets parter og endelig at udnytte og deltage i udvekslingen af erfaringer fra tidligere byggerier.
Dette arbejde skal vel at mærke foregå i åben konkurrence mellem de almene, som har gjort det hidtil, og private rådgivere.
Regeringen har med forslaget en forventning om, at man i 2003 kan lave en økonomisk besparelse på 25 mio. kr., der frem til 2006 vil kunne udvikle sig til 90 mio. kr.
Endelig er der i lovforslaget en lille teknisk ting om nogle klageadgange, hvor man i Københavns og Frederiksberg Kommuner hidtil har skullet klage til Økonomi- og Erhvervsministeriet, og det skal flyttes til Københavns Overpræsidium.
Men det er en lille teknisk detalje i forhold til det øvrige.
Hvis vi går tilbage til den del, der omhandler det at være bygherre, altså at være byggestyrer på alment byggeri, så foregår det i dag på den måde, at de almene næsten har monopol på opgaven.
Derfor vil vi med lovforslaget sørge for, at vi får ændret processen, så kommunerne bliver mere inddraget for at få en større økonomisk effektivitet.
Det skal foregå på den måde, at kommunerne træffer aftale med en grundejer om, hvor man eventuelt skal placere en bygning, en boligbygning, og så skal man via åben konkurrence finde de potentielle rådgivere, der vil være med til det.
Det kan både være selvejende, private og almene, og det, der så er meningen, er, at man laver en aftale, hvor man aftaler vilkårene for overdragelse mellem den rådgiver, der har forestået byggeprocessen, og det almene boligselskab, der skal være endelig ejer.
Der er et par konkrete krøller i forbindelse med høringerne, hvor de almene godt kunne tænke sig at være med, men eftersom man har nogle juridiske uklarheder i forbindelse med, at de almene skulle kunne bygge for private, kan vi ikke lade det nyde fremme.
Ligesådan er der et spørgsmål om det 20-årige sælgeransvar, hvor vi har en forventning om, at man kan aftale sig til en fravigelse af det 20-årige sælgeransvar, eller at man kan lave en forsikring mod dette.
En sidste ting er, at i dette forslag er der ikke lavet et tilsvarende pres på de kommunale byggerier, der er finansieret efter den almene boliglovgivning.
Endvidere har vi jo også udfordringsretten, vi vedtog sidste år, hvor der er mulighed for, at de rådgivere, der nu kommer ind på markedet på de almene, også får muligheden for at kunne udfordre kommunerne på denne opgave.
Alt i alt et godt forslag, som kan være med til at øge effektiviteten i byggeriet, og som vi fra Venstres side bakker fuldt op om, så vi kan nå det, som alle i Folketinget er enige om, netop at vi skal have et mere effektivt og økonomisk bæredygtigt byggeri.
sammen således, at det er kommunen, som vil sætte dette her i gang, der laver en udbudsrunde, hvor man i konkurrence beder bygherrer om at komme med, hvad de mener, de kan byde ind med
Det vil jo sige, at det i sidste ende er kommunen, der udvælger det projekt, som skal nyde fremme.
Derfor er det ikke således, at bygherren kan slå ud med armene og sige, at det vil vi gerne, men det skal være, som det nu passer os.
Derimod kan man fremelske de effektiviseringer, de muligheder, som ny teknologi giver
inden for byggeriet, og det vil gøre, at vi kan få et mere effektivt byggeri.
Og når nu vi bygger 10.000 boliger, der er givet tilsagn om 10.000 boliger i år, så var det jo rimeligt, at vi fik de bedste til at planlægge det og ikke blot dem, der
tilfældigvis var der.
Nu har begge spørgere travlt med, hvad min fantasi rækker til, og det er simpelt hen ikke så lidt.
Men jeg vil sige, at jeg får meget, meget langt at gå, før min fantasi bliver lige så god med hensyn til, hvor mange ulykker der i det hele taget vil ske på grund af dette boligoplæg, som hr. Keld Albrechtsen har fremført hele dagen. Men lad nu det være. De almene boligorganisationer fortsætter som slutejere, det er stadig væk de almene boligorganisationer, der står som slutejere.
Det, vi vil have konkurrence på, der, hvor der skal indføres et konkurrenceelement, er i selve det at varetage bygherrerollen, altså de emner, som jeg læste op i min ordførertale.
Det synes vi at der er god ræson i, således at vi kan få den kreativitet ind, som udvikles i vore rådgivende virksomheder, således at vi kan få effektiviteten øget i byggeriet.
Med hensyn til forbrugerbeskyttelsen, som Socialdemokratiets ordfører var inde på, er der jo netop i lovforslaget lagt ind, at man skal have 20 års sælgeransvar.
Dermed er der en forbrugerbeskyttelse i lovforslaget, således at man ikke bliver misrøgtet.
Endelig er kvalitetssikringsparametrene, som man bruger i AB92, med 1-års-eftersyn og 5-års-eftersyn, fuldstændig de samme. Der er ikke nogen ændringer af de vilkår, og det er jo også en væsentlig del for at sikre, at kvaliteten er i orden, således at man også får en driftsmæssig forsvarlig vinkel.