Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-04-16:
Da jeg læste det her forslag, så kom jeg til at tænke på en dansklærer, jeg havde i gymnasiet - en vældig god dansklærer.
Det var ret sikkert, at med hende var det sådan, at skulle man have en god karakter, skulle dispositionen være i orden.
Det var hele grundlaget for det.
Så kunne man bygge videre ved også at være lidt kreativ oven på det her.
Om det her forslag må man sige, at dispositionen jo er i orden.
Problemet er for så vidt ikke så meget det, der står i det, som det, der ikke står i det, og når jeg tænker tilbage på min dansklærer, så ville hun have sagt til mig: Det synes jeg er et rigtig godt, veldisponeret førsteudkast, men jeg synes, du mangler at lette lidt fra jordoverfladen, Anne Grete, så jeg synes, du skulle gå lidt i den kreative tænkeboks og så komme tilbage med et draft nr. 2, der sådan flyver lidt mere over jorden, end det her gør, som er blevet lovlig tungt i det. Jeg vil sådan set også godt med min meget dygtige dansklærer i baghovedet sige, at det ville være rart, hvis ministeren ville lade det her flyve lidt mere over vandet.
Vi har ikke noget imod, at man siger ét råd på det her område i stedet for at have flere råd.
Det er jo fornuftigt nok.
Danmark har - flere gange oven i købet - tilsluttet sig bæredygtighedsbegrebet, også i EU.
Her er det sådan, at det eneste, man lige har fået sneget ind, er miljø, og det kan man jo næsten ikke være bekendt ikke at gøre, det skal jo stå et eller andet sted.
Men faren ved det her er, at det i virkeligheden bliver meget lavtgående, at det bliver de kortsigtede løsninger, man går efter, i stedet for de lidt mere langsigtede, lidt mere højtflyvende, lidt mere visionære strategier. Det her kunne man gøre noget ved ved at give rådet et lidt mere veludviklet kommissorium, og det vil jeg da gerne opfordre ministeren til.
Jeg vil også gerne spørge ministeren, om han er indstillet på at lave et lidt mere langsigtet, visionært kommissorium for rådet. Nu havde jeg den fornøjelse for en uges tid siden at besøge Erhvervsministeriet.
Der er jo et glimrende laboratorium i stueetagen i Erhvervsministeriet, som man netop bruger til projekter, hvor man skal passe på, at man ikke falder tilbage i de vante spor og fastlåser sig selv.
Det kunne jo være, at ministeren eller måske rådet skulle starte med at gå ned i det laboratorium og prøve at tænke lidt højt, prøve at kigge lidt visionært på,
hvad det egentlig er, vi har haft gavn af i det her land i erhvervsudviklingen igennem de senere år, og om vi kan lade os inspirere.
Men inden det er kommet så langt, vil jeg også godt opfordre ministeren til at gentænke, hvem det egentlig er, der skal sidde i rådet.
Det er jo meget traditionelt.
Det er de traditionelle interesseorganisationer.
Man kan vel sige, at det er sådan en minimumsløsning, dem, man skal have med.
De lidt mere visionære dele er overhovedet ikke med, og jeg er helt overbevist om, at nogle af de ting, der står her, i virkeligheden ikke vil komme til at spille en ret stor rolle for indholdet i rådets arbejde, medmindre der gøres noget ved kommissoriet, eller medmindre ministeren vælger at sige, at rådet godt kan udvides.
Eller medmindre ministeren siger, at vi godt kan have plads til lidt flere i rådet, eller at vi erstatter nogle af dem, der er foreslået i det nuværende råd, med nogle andre, sådan at man har en mulighed for at få noget, der kan udarbejde nogle forslag til langsigtede strategier.
Hr. Jan Trøjborg nævnte også spørgsmålet om strategier heroppe som det, der kan give det et løft.
Det gør mig selvfølgelig endnu mere bekymret, når jeg så med jævne mellemrum hører ministerens udtalelser i forskellige erhvervspolitiske sammenhænge, fordi det stort set udelukkende går på de kortsigtede ting med, at der skal være skattelettelser, der skal være gode rammevilkår.
Men hvad det egentlig er for nogle erhvervsområder, hvad det er for nogle satsningsområder, vi som nation skal stile imod, bliver der sjældent sagt noget om.
Så det synes jeg der er behov for i det her.
Med hensyn til den enkelte lille ting, der ligger ud over selve rådet, nemlig akkrediteringen, vil jeg sige, at vi har i SF ikke noget at indvende imod, at området kan privatiseres.