Niels Bloch Jespersen (S), 2001-02-22:
Da vores ordfører i sagerne, der skal behandles her i beslutningsforslagene,
desværre ikke kan være til stede på grund af sygdom, skal jeg tillade mig at oplæse fru Lis
Greibes ordførertale
Allerede forrige år forudskikkede jeg - og det betyder så fru Lis Greibe -
at vi ikke, uanset hvor mange gange forslagene blev stillet, ville stemme for.
Vi har overordnet fortsat et stort og velment ønske om at bibeholde opdelingen
af Danmark i landzoneområde og byzoneområde.
Vi følger naturligvis udviklingen, og vi er stadig overbevist om, at planlovens landzonebestemmelser ikke hindrer udviklingen af landdistrikterne.
Ministeren har netop nævnt, at der i øjeblikket arbejdes med en ny vejledning om administration af landzonebestemmelserne, og vi mener derfor, at der her bliver taget højde for en udvikling inden for landbrugssektoren.
Vi kan måske så meget naivt håbe, at forslagsstillerne nu med ministerens udmelding vil sætte punktum for seriefremsættelsen. Beslutningsforslagene lægger op til en klar lempelse af de nuværende landzonebestemmelser, således at hensynet til bl.a. erhvervsudvikling i landdistrikterne via en generel ret skal prioriteres højere end hensynet til beskyttelsen af naturen og landskabet.
Dette selv om arealer i landzone ifølge planlovens formål som udgangspunkt skal friholdes fra anden bebyggelse m.v. end den, der er nødvendig for driften af landbrug, skovbrug og fiskeri. Forslagene lægger op til, at nye boliger og bygninger i videre omfang end i dag ikke kan nægtes opført, heller ikke selv om det er forbundet med store gener for eksempelvis naboer og de landskabelige forhold i området.
Derved mister myndighederne muligheden for at give afslag på ansøgninger, hvis realisering ud fra planlægningsmæssige hensyn er uønskede.
Socialdemokratiet kan ikke støtte en sådan markant ændring af den nuværende landskabsbeskyttelse, en beskyttelse, der er snævert forbundet med bevarelsen af de kulturhistoriske elementer og sammenhænge i landskaberne uden for byerne.
Vi ønsker fortsat et markant og synligt skel mellem land- og byzoneområder.
I øvrigt viser praksis, at planloven giver mulighed for en smidig og hensyntagende sagsbehandling.
I det sidste beslutningsforslag, B 94 hedder det i år,
ønskes landzonekompetencen overført fra amterne til kommunerne.
Man begrunder fremlæggelsen med få, konkrete enkeltsager, og også her har det været nødvendigt at genbruge de gamle eksempler, og kun ét nyt er tilføjet.
Venstres ordfører, hr. Hans Christian Schmidt, konkluderede efter forhandlingerne sidste år, og jeg citerer: »Det kan blive en svær gang.«
Men alligevel skal forslaget altså genfremsættes.
Samme ordfører er måske fortsat ikke bekendt med, at en rapport har givet et overblik over, hvilken betydning det reelt vil få, hvis kommunerne overtog kompetencen.
Man undersøgte 543 byggesager fra landzone, og resultatet var, at langt hovedparten af byggeaktiviteterne i landzonen foregår, uden at der skal foretages en konkret sagsbehandling efter landzonebestemmelserne.
Planlovens bestemmelser herom kan derfor ikke påstås at være bremsende for den ønskede aktivitet i landzoneområderne.
af tilfældene.
Administrationen virker lempelig nok, og det er sikkert også derfor, at det er så vanskeligt for forslagsstillerne at finde argumenterede eksempler, der viser, at folk urimeligt er kommet i klemme.
Socialdemokratiet fastholder, at amterne skal varetage opgaven, og vore hovedargumenter er fortsat, at man sikrer en sammenhæng med øvrige amtskommunale opgaver, navnlig naturbeskyttelsesområdet; at amtskommunerne dækker et større geografisk område med et stort sagsantal, og at de derfor bedre kan sikre en ensartet praksis i landzonesager, samt at amtskommunerne har bedre mulighed for at fastholde naturhensyn over for de lokale hensyn.
Socialdemokratiets slutkonklusion er, som i årene forud, at vi ikke kan støtte de fremsatte beslutningsforslag, og det hjælper åbenbart ikke, at jeg siger, at vi vil have den samme holdning næste år.
De kommer igen, igen, igen og igen.
Jeg må sige til hr. Hans Christian Schmidt, at når fru Lis Greibe ikke er i stand til at være til stede i dag, er det ikke planlagt; det skyldes akut optrædende sygdom.
Det er man jo ikke i stand til at ændre på, og der har ikke været lejlighed til at skrive nye ordførertaler, da det simpelt hen er en helt akut sygdom.
Så jeg håber, at hr. Hans Christian Schmidt i hvert fald vil moderere lidt af den kritik, der hermed er fremsat.
Det næste punkt er omkring eksemplerne.
Omkring landzonetilladelser, der ikke er søgt om, og hvordan det vil se ud ved deres afgørelser, er det et så hypotetisk spørgsmål, at jeg, selv om jeg havde været ordfører på sagen, ikke ville have været i stand til at svare på, hvilken indflydelse et ubekendt X ville have på afgørelserne.