Anne Baastrup (SF), 1998-02-06:
i 1996 indførte vi en ny bestemmelse om særlige førskoletilbud for tosprogede børn, der endnu ikke var startet i skolen, og bestemmelsen gav anledning til en hel del debat blandt de forældre, der fik denne særbehandling: Var det en fordel for deres børn, eller hvad?
Det er mit indtryk, at den behandling, lovforslaget fik undervejs, og den konkrete udformning, det fik, gjorde, at sindene faldt lidt til ro.
Men det er ikke mit indtryk, at vi endnu har fået viden om, hvad kommunerne har brugt de 30 mio. kr., som blev bundet i halen på loven, til, og derfor blev jeg noget overrasket over, at vi allerede nu skal i gang med en lovrevision på området.
Udvalgsarbejdet må derfor først og fremmest
gå på at hitte ud af, om den tidligere lovændring har givet gode eller dårlige erfaringer, og hvis de er dårlige, skal der ske en afklaring af, hvorfor de er det.
Har der været mangler i loven, og afhjælpes de af dette lovforslag? Jeg skal ikke undlade samtidig at gøre opmærksom på, at der er nogle elementer i forslaget, som giver SF anledning til at hejse et advarselssignal allerede i dag.
For det første skal det kraftigt understreges, at vi ikke med denne »skal«-regel vil tvinge kommunerne til at indføre skolegang fra 3-års-alderen.
nøje skal granskes.
Hvad betyder det?
Betyder det, at børnene også skal undervises, eller hvorfor anvender man overhovedet det begreb?
Og hvilken undervisning er der i givet fald tale om?
Tilsvarende er det mildt sagt uhensigtsmæssigt, at vi i folkeskoleloven begynder at lovgive om indholdet af daginstitutionernernes tilbud.
Det er ikke mange måneder siden, vi satte det sidste punktum i lov om social service, hvor der på grund af en ihærdig indsats fra bl.a. SF's ordfører kom en formålsbestemmelse om dagforanstaltninger med.
Det er ej heller nogen god idé at anvende begrebet førbørnehaveklasser i lovgivningen.
I forbindelse med enhver skolelovgivning skal vi jo huske på, at vi en dag kan stå med en undervisningsminister, der bestemt synes, at børn skal starte i folkeskolen som 4-årige, eller hvad man ellers kan høre af vilde ideer fra regeringsivrige partiers side.
Dette lovforslag kan derfor blive en murbrækker på området.
Det er også bemærkelsesværdigt, at man ønsker at anvende folkeskolelærere på dette område.
Hvis ministeren har en god begrundelse herfor, må vi høre den, for bemærkningerne giver os ingen hjælp.
Der er nemlig ikke nogen begrundelse her.
Til slut vil jeg godt understrege, at SF varmt støtter, at der ydes særlige tilbud til de tosprogede børn, så det kan sikres, at deres skolegang bliver optimal.
Vi støtter også, at børnehaverne får mulighed for at få ekstra ressourcer, hvis der er brug for penge; det er fint nok.
Men skal vi ikke fastholde lovreglerne for børnehaverne i serviceloven, og skal vi ikke fastholde den fælles viden, jeg tror, vi har her i Tinget, nemlig at de fremmede børn bedst lærer dansk ved at lege med danske børn?
Det ville klæde os alle, hvis vi kunne få flertal for at lægge pres på kommunerne, så de i højere grad brugte pædagogiske fripladser som tilbud over for tosprogede børn frem for forskellige kunstgreb, og alt andet lige tror jeg også, det ville blive billigere.
Men alligevel skal vi nok gå relativt positivt ind i udvalgsarbejdet.