Lene Jensen (S), 2003-10-22:
I dag behandler vi lovgrundlaget for sektorforskningen, men inden jeg vender mig til selve lovforslaget, vil jeg gerne knytte et par kommentarer til sektorforskningen som disciplin betragtet.
Sektorforskningen har en række særlige opgaver i det forskningspolitiske landskab.
Helt konkret udfører man på de i øvrigt meget forskelligartede sektorforskningsinstitutioner dels målrettet forskning, dels en række myndigheds- og beredskabsopgaver, der bl.a. har til formål at kvalificere den politiske beslutningsproces.
Men hvad er det så, regeringen egentlig vil med sektorforskningen?
Ja, af regeringsgrundlaget fremgår, at man ønsker en overflytning af midlerne fra sektorforskningen til den fri forskning.
Ser man på bevillingerne til en række sektorforskningsinstitutioner, så forsvinder der i sandhed store midler fra sektorforskningen.
Alene på de tre institutioner, der handler om miljø, nemlig DMU, om geologi, nemlig GEUS, og om jordbrugsforskning, DJF, er der siden regeringens tiltrædelse gennemtvunget besparelser i størrelsesordenen 20 pct. Og skal man tro budgetoverslagsårene, ja, så fortsætter nedskæringerne.
Den systematiske udhulning af sektorforskningen har ikke Socialdemokratiets støtte.
Vi mener, at der er stor brug for sektorforskningen.
Konkurrence om forskningsmidlerne er en god ting, men det kræver altså stabile basisbevillinger på et vist niveau at udøve alle de her ting: myndighedsopgaverne, udviklingsarbejdet, at formidle viden og rådgive og meget mere - for slet ikke at tale om selve forskningen.
Og sektorforskningen har en særlig rolle at varetage, som hverken kan eller skal klares på universiteterne eller i private konsulentfirmaer. Nedskæringspolitikken er ødelæggende for forskningsmiljøerne og stemmer i øvrigt overhovedet ikke overens med regeringens påståede hensigter om at sikre forskningen stabile rammer.
Jeg synes egentlig, at vi burde have en helt grundlæggende debat om sektorforskningens rolle og formål, før vi begynder at lave en ny lovgivning for den.
Det er ikke helt gjort med bare at forfatte den formålsparagraf, der er i den lovgivning, vi så behandler i dag.
Hvis jeg så vender mig til det her lovforslag, ja, så ser vi, at formålet med lovgivningen bl.a. er at sikre institutionernes uafhængighed og styrke kvaliteten, bl.a. gennem et samspil med Det Strategiske Forskningsråd.
Også et øget samarbejde om undervisning mellem universiteter og sektorforskningen er en selvstændig pointe.
Alle de der hensigter er gode, de er noble, og de har Socialdemokratiets støtte.
Det store spørgsmål er så bare, om det fremsatte lovforslag så rent faktisk giver de bedst mulige rammer for at realisere alle de her gode hensigter.
Jeg må sige, at der er en række forhold i lovforslaget, som ikke helt er til at gennemskue i sin nuværende form, og jeg vil allerede nu annoncere, at vi i udvalgsbehandlingen vil prøve at opnå en afklaring omkring en række punkter.
For det første: Uafhængigheden.
Det er en god ting at sikre bestyrelsernes uafhængighed.
Ikke fordi der i dag er enormt store problemer, men fordi alene mistanken om manglende uafhængighed kan være med til at miskreditere forskerne, og det er ærlig talt synd og skam.
Og her tænker jeg specielt på de instruktionsbeføjelser for ministeren, der fremgår af lovforslaget.
For det andet: Det Strategiske Forskningsråd og dets rolle.
Det Strategiske Forskningsråd er jo en nyskabelse, og som sådan skal det her råd finde sin plads også i forhold til sektorforskningen.
Det er der ikke noget underligt i.
Men jeg tror, der er god grund til yderligere at belyse og diskutere, hvad det så er for en rolle, det her strategiske forskningsråd skal have, og jeg er altså ikke helt overbevist om, at man i lovforslaget har fundet den helt rigtige cocktail.
I virkeligheden er det jo også en diskussion om, hvordan Det Strategiske Forskningsråds anatomi skal udvikle sig, nu hvor vi har fået det - jo i øvrigt baseret på en meget bred politisk aftale i Folketinget, jeg tror søreme, at samtlige partier står bag.
Der er allerede ganske meget samarbejde, og jeg tror, det er svært at opdyrke mennesker i det forskningspolitiske miljø, som synes, det er en dårlig idé.
De fleste synes, det er en god idé, og er også enige i, at der skal mere samarbejde både mellem universiteterne og sektorforskningen, og i øvrigt når det handler om uddannelse af morgendagens kloge hoveder.
Men det kræver altså, at der er nogle spilleregler, at der en aftale eller på anden måde nogle spilleregler, og de er ikke formuleret.
Den problemstilling bliver vi nødt til at gøre ganske meget ud af, før der laves lovgivning på området; det er i hvert fald vores holdning.
Så er der også en række andre spørgsmål, der trænger sig på, f.eks. forholdet til de sektorforskningsinstitutioner, der har med Færøerne og Grønland at gøre.
Det vil så blive den samlede besvarelse og en afklaring
af alle de her lidt løse ender, som jeg synes, der er i lovforslaget, der kommer til at afgøre Socialdemokratiets stillingtagen.
Vi agter at deltage både vældig ivrigt og også konstruktivt i udvalgsbehandlingen, og jeg tror sådan set, der bliver nok at lave.
Jeg er ikke helt sikker på, hvorfor det er en absolut nødvendighed, at de her to forslag skal behandles under ét.
Der er sådan set en række forhold, der gør, at man meget vel kunne have behandlet dem hver for sig.
Jeg kan huske fra gennemgangen af sektorforskningen fra Danmarks Forskningsråd i maj måned, at der faktisk fra KMS selv var nogle kommentarer specielt om den geodætiske forskning, hvor vi aldrig rigtig har haft lejlighed til at diskutere, om det nu også er super smart at fjerne den del.
Det kan godt være, det er det, og det kan også godt være, at det er det helt rigtige at gøre, men jeg synes, det kræver lidt mere debat end bare sådan en lille følgeting i enden af en relativt stor sektorforskningslovgivning.
Jeg må sige, at jeg med søgende blik har kigget ned over det lovforberedende materiale, der har været til rådighed, og jeg har altså haft meget svært ved at finde ting, der kunne belyse, hvad der er sket siden sektorforskningsgennemgangen i maj og til, at det her forslag bliver fremsat.
Jeg har forstået, at man gennem Boligudvalget har stillet nogle spørgsmål, som bl.a. skal være med til at belyse det her.
Jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, at det rent faktisk er nødvendigt.
Det ville være nyttigt, om der lå et lidt mere solidt beslutningsgrundlag, før vi ser tingene her i Folketingssalen og forventes at tage stilling til dem.
Så jeg må sige, at her bliver det også den videre lovbehandling, der kommer til at afgøre, om vi rejser os op og klapper af det her.
Det er jo ikke så omfattende som resten af sektorforskningslovgivningen, men under alle omstændigheder er det i hvert fald vigtigt, at vi har fuldstændig styr på, hvad vi beslutter os for, når den tid kommer.