runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Først til fru Lene Espersen: Efter vores opfattelse er det således, at hvis man har en fælles valuta, så bliver man også nødt til at have en lang række fælles styringsredskaber.
Man bliver nødt til at føre en fælles koordineret politik
, når det drejer sig om store dele af de områder, som vi betragter som velfærdsrelaterede områder i Danmark.
Det, jeg sagde før, og det, jeg vil sige igen, og så kan fru Lene Espersen betragte det som en bekræftelse eller ej, er, at det er en uomgængelig konsekvens af at ville have den fælles valuta, at man også bliver presset i større grad til at have fælles regler på alle disse områder.
Og det ønsker vi ikke.
Det er en glidende overgang.
Det kommer lige så stille og roligt.
Hver eneste gang, man har taget et skridt i EU, så har det været i retning af at flytte magt fra Danmark til Bruxelles.
Og det er det, man også isoleret vil gøre i forhold til euroen og de følgevirkninger, det nødvendigvis får, at der er en fælles valuta.
Så vil jeg til det med efterlønnen og det indre marked sige til fru Mimi Jakobsen: Vi har i Dansk Folkeparti været meget stærke modstandere af, at det indre marked bliver fortolket bredere og bredere, at man drager flere og flere ting ind under det indre markeds paraply og bruger det indre marked som argument for stadig mere ensretning.
Det har vi givet udtryk for også i debatter her i salen.
Den grundlæggende tankegang i det indre marked har vi været tilhænger af, man vi har forsøgt at begrænse det, at man hele tiden breder det indre marked ud.
Med hensyn til efterløn synes jeg jo, at det er interessant, at det faktisk var regeringen, der sagde til Folketinget i efteråret 1998, at efterlønnen ikke ville blive omfattet af pres fra EU, at det ikke ville være sådan, at man ville lave ændringer i efterlønnen som følge af pres fra EU.
Og det, vi så forrige fredag, da arbejdsministeren indkaldte til pressemøde - jeg tror, det var kl. 16 - var, at han lige præcis siger, at efter forhandling med EU-Kommissionen så er man nået frem til, at man nu er nødt til at foretage ændringer i den danske efterlønsordning.
Det er i direkte modstrid med det, man selv sagde i efteråret 1998, og det har vi ønsket at forholde os til og henholde os til, og det er klart, at det er en påvirkning, som vi ikke synes er særlig rar, at vi ikke kan have vores regler omkring efterløn.
Så skal jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen - det var nemlig noget, jeg heller ikke nåede at svare fru Elisabeth Arnold på - med hensyn til alle de der andre lande, der er så begejstret: Altså nu er det jo ganske få lande, der spørger deres befolkninger om, hvad de mener om afskaffelse af de nationale valutaer, og jeg tror, at der ville være langt større skepsis i de europæiske befolkninger, hvis man spurgte befolkningen, end der kommer til udtryk.
Og derfor vil min opfordring da være, at man ikke bare tager regeringernes svar for pålydende, men at man også hylder princippet om - vi skal ikke pålægge andre lande bestemte beslutningsmetoder - at ved sådanne store beslutninger, dér spørger man naturligvis befolkningen, så de får mulighed for at afgøre, hvad der er landets politik.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl om, hvordan Dansk Folkeparti vil undgå den risiko, der er for valutaspekulation over for den danske krone uden for euroen. Jeg vil gerne spørge, om Dansk Folkeparti er tilhænger af fastkurspolitikken i Danmark.
Jeg vil også spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, hvordan man i en verden, hvor flere problemer og økonomisk magt går på tværs af landegrænserne, vil udfylde det tomrum, der er i forhold til at få demokratisk indflydelse, for de nationale stater magter altså ikke opgaven alene.
Og så en enkelt bemærkning til det med indflydelse, hvor der blev refereret til Luxembourg.
Luxembourg har haft en valutaunion med Belgien i årevis.
Efter at de er indtrådt i Den Europæiske Centralbank og er blevet deltager i euroen, så har Luxembourg oprettet sin selvstændige nationalbank.
Det er jo ret interessant, ikke?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-04-11:
Jeg mener dog stadig at vide, at hr. Thulesen Dahl er tilhænger af det indre marked.
Jeg har ikke hørt det modsatte i dag, og sådan plejer det da at være, men ikke desto mindre nævnte hr. Kristian Thulesen Dahl jo under sit indlæg i dag, at nu kom EU og Bruxelles jo også og blandede sig i efterlønnen.
Jeg fik såmænd også lidt kvababbelse, da jeg så en redaktionssekretærs udlægning af den sag, men da jeg læste artiklen - og det skulle hr. Thulesen Dahl måske også have gjort - så fremgik det jo klart, at det faktisk her er et spørgsmål om arbejdstagernes rettigheder i kraft af det indre marked, hvor man siger, at hvis danskere har optjent efterløn, så må de godt tage den med til Spanien - fred være med dem, og vejret er bedre dernede. Vil hr. Thulesen Dahl bekræfte, at dette intet har at gøre med euroen eller indflydelse senere på sociale vilkår i Danmark, men at det alene er en følge af det indre marked, som hr. Thulesen Dahl har anbefalet et ja til, og som han også har stemt for?
Lene Espersen (KF), 2000-04-11:
Jeg ved ikke, om det var en fortalelse fra hr. Kristian Thulesen Dahl, men i sit første indlæg sagde hr. Kristian Thulesen Dahl, at han og Dansk Folkeparti troede, at euroen på et eller andet tidspunkt ville få konsekvenser for arbejdsmarkedspolitikken, socialpolitikken og sådan noget.
I det ligger der jo altså, at sådan er det ikke i dag.
Og jeg ved ikke, om det var en fortalelse fra hr. Kristian Thulesen Dahls side, men jeg vil da godt bede ham bekræfte, at det ikke er sådan i dag, at euroen har nogen indflydelse på arbejdsmarkedspolitikken, socialpolitikken etc., som det foreligger?
Og jeg vil da gerne høre konkret, hvor det er, at eurolandene og ikke EU-landene som sådan specielt skulle rammes i en regeringskonference?
Det kunne det også være meget interessant at få en besvarelse af. Så kunne jeg forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, at han bekræftede over for fru Charlotte Antonsen, at man ikke mere er en selvstændig nation, hvis man ikke har sin egen valuta.
Vil det sige, at Dansk Folkeparti, der jo ellers taler meget om Danmark, har udraderet Danmark i den periode, der var fra 1875 til 1914, hvor vi var i monetær union med Norge og Sverige?
Og jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad Belgien og Luxembourg, der jo har haft en monetær union i mange år, egentlig mener om den definition?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
Hr. Thulesen Dahl beklagede sig over, at der var
Nu er jeg et af de medlemmer
af Folketinget, som faktisk i årevis har lyttet til hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål til forskellige repræsentanter for regeringen om, hvornår der dog kom en dato.
Hvornår kommer der en dato?
Masser af diskussioner har vi haft her i Folketinget om, hvornår den dato dog kom.
Og ikke så snart kommer den, så er det altså også den forkerte dato, der kommer.
Hr. Kristian Thulesen Dahl har vistnok oven i købet engang foreslået, at vi skulle have en folkeafstemning om, hvornår vi skulle have datoen for den næste folkeafstemning.
Hvorfor er det så ubelejligt for hr. Kristian Thulesen Dahl, at folkeafstemningen nu kommer?
Er det ikke svaret på hr. Kristian Thulesen Dahls bønner, hans hede ønsker gennem flere år?
Hr. Kristian Thulesen Dahl burde være henrykt over, at der nu kommer denne folkeafstemning, i stedet for at anklage regeringen og Folketinget for hastværk.
Så vil jeg godt sige noget om det der med at få udvisket nationalstaterne: Holder finnerne og irerne og portugiserne ikke af deres land?
Holder de ikke af deres sprog?
Holder de ikke af deres kultur?
De er ikke bange for at miste deres nationale identitet ved at gå ind i euroen.
Det behøver Danmark heller ikke at være.
Charlotte Antonsen (V), 2000-04-11:
Hr. Thulesen Dahl siger, at Dansk Folkeparti ikke forsøger at tage patent på danskheden.
Det er vi glade for.
Det lød unægtelig sådan i søndags, må jeg sige.
Hr. Thulesen Dahl siger i stedet for, at EU er i færd med at udviske danskheden.
Betyder det så, at Dansk Folkeparti vil ud af EU, sådan så vi kan undgå denne udviskning? Fordi for mig at se, er der tale om meget stærke ord, selv om der altså ikke endnu fra hr. Thulesen Dahl har lydt det, som fru Pia Kjærsgaard sagde i weekenden, nemlig landsskadelig virksomhed.
Men når hr. Thulesen Dahl nu taler om at udviske danskheden, er det så, fordi hr. Thulesen Dahl tager afstand fra det, fru Pia Kjærsgaard sagde om, at der var tale om landsskadelig virksomhed? Så har jeg endnu et spørgsmål til hr. Thulesen Dahl.
Det drejer sig om medlem af Europa-Parlamentet Mogens Camre.
Han sagde i søndags på Dansk Folkepartis møde ifølge Politiken: »Hvis man mister sin valuta, så mister man sin selvstændighed, og så eksisterer man ikke mere som nation.«
Er hr. Thulesen Dahl enig i det?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Den historiske chance har vi aldrig tidligere haft, for det var tyskerne alene, der bestemte.
Det andet, jeg gerne vil spørge hr. Kristian Thulesen Dahl om,
er: Hvem er det, der afgiver suverænitet?
Er det ikke Tyskland, der afgiver suverænitet?
Er euroen og konstruktionen omkring euroen ikke netop skabt af Tysklands nabolande for at undgå en for voldsom dominans?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Jamen fru Lene Espersen henviser selv til Poul Schlüter.
Det var jo ham, der i 1986 sagde: Unionen er stendød.
Er fru Lene Espersen ikke bekendt med, at titusindvis af konservative vælgere og mennesker føler, at der er noget galt.
De havde en leder for 14-15 år siden, der sagde, at Unionen er stendød, og den lever altså.
Den var ikke engang skindød, den lever i bedste velgående. Nu prøver man at sige, at nu skal vi afskaffe Nationalbanken, nu skal vi have fælles penge, men det betyder ingenting.
Fru Lene Espersen siger, at vi skal have en saglig debat.
Ja, jeg har læst rapportens 557 sider, og jeg må sige, at jeg forstår ikke, at fru Lene Espersen kan være med på det forslag til vedtagelse, der er kommet fra de mange partier.
Så jeg har følgende: Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget finder regeringens rapport »Danmark og euroen« for ensidig, fordi den fortier og fordrejer en lang række relevante forhold af betydning for dansk økonomi og beskæftigelse i fremtiden, bl.a. på siderne 9, 15, 21, 24, 25, 27, 34, 36, 39, 51, 66, 74, 84, 120, 138, 142, 182, 190 og 217, og idet Folketinget fornemmer, at Økonomiministeriets embedsmænd ikke har fået frie hænder til at skrive eurorapporten, hvilket fremgår antydningsvis bl.a. på siderne 118, 127, 139, 214, 223, 228-229, 282, 311 og 360, pålægger Folketinget regeringen at fremlægge en tilrettet og afbalanceret redegørelse over fordele og ulemper ved at afskaffe den danske krone til fordel for EU's euro.«
Lene Espersen (KF), 2000-04-11:
Jeg vil godt indlede med både at svare fru Elisabeth Arnold og delvis også hr. Frank Dahlgaard.
Det var sådan set det, der var årsagen til, at jeg nok brugte lidt for meget taletid.
Jeg brugte rigtig, rigtig lang tid på at forklare, at det rent faktisk var statsminister Poul Schlüter, der som bekendt var konservativ, som indførte fastkurspolitikken, og hvilke forpligtelser det egentlig har betydet for Danmark siden 1982.
Så jeg tror, at når man kommer i konservative kredse, så er der én ting, der er helt sikker, og det er, at der er meget stor forståelse for fastkurspolitikken og forståelse for de økonomiske argumenter for, hvorfor Danmark skal sige ja til euroen helt og fuldt.
Den anden del af mit svar til hr. Frank Dahlgaard er sådan set også et svar til hr. Claus Larsen-Jensen, for jeg er meget enig med hr. Claus Larsen-Jensen i, at meget af diskussionen ude i forsamlingshusene og vælgerforeningerne, og hvor man ellers er til møder, går lidt på det her selvstændighedsbegreb, og den går nok også på mange andre ting, som hr. Frank Dahlgaard har været inde på, og som ikke har en pind at gøre med det, vi skal stemme om den 28. september: grænsepolitiet og Østrigsagen og alle mulige andre ting.
Jeg tror sådan set, at mange af de reaktioner, vi ser hos vælgerne nu - for de skal jo også have tid til at læse det digre værk og gå til debatter - er en reaktion mod, at der er nogle ting, som man synes er gode, og der er nogle ting, som man synes er dårlige, og derfor reagerer man måske lige nu, i hvert fald som borgerlig, ved at sige: Det kan godt være, at vi lige skal sende nogle signaler om, at der er grænser for, hvad vi vil.
Det synes jeg sådan set er fair nok.
Men kan vi ikke bare love hinanden, at vi prøver at få en saglig og ordentlig debat, hvor vi ikke kommer med skræmmebilleder, men hvor vi hver især på vores egen positive måde taler for det, vi mener er det rigtige.
udgangspunkt.
Så giver vi vælgerne det bedst mulige grundlag
for at træffe deres valg.
Men lad os afholde os fra skræmmekampagner og så komme med et positivt budskab om, hvad det er, vi selv vil.
Jeg kom med et budskab om, hvorfor vi siden Poul Schlüters tid har stået for den økonomiske politik og den pengepolitik, som vi også mener er rigtig, og som videreføres i euroen, men vi er selvfølgelig lydhøre over for andre argumenter.
Fra folketingsgruppens side må jeg sige, at der er fuldstændig enighed om, at vi anbefaler et ja til euroen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Kan hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte, at den valutaunion, man havde mellem Belgien og Luxembourg - man har den ikke mere, for nu er de begge to gledet ind i hinanden - var ved at sprænges i foråret 1982 under den såkaldte fastelavnsdevaluering, hvor Belgien tog initiativ til, at nu skulle belgierfrancen nedskrives i forhold til D-marken.
Man spurgte overhovedet ikke eller orienterede Luxembourg om det, de fik bare lov at følge med, fordi de har den samme valuta.
De blev ikke spurgt.
Kan hr. Thulesen Dahl bekræfte, at Finland, Irland og Portugal i dag - 3 små eurolande, der har været nævnt i debatten - sidste forår var rasende og fortvivlede over, at man satte renten ned i Den Europæiske Centralbank, fordi der i de lande var behov for, at renten skulle sættes op for at bremse et kraftigt opsving?
Det var jo nogle af de få lande, der faktisk havde opsving inden for euroen.
Altså selvskabte problemer, fordi man kun har én valuta i mange lande.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg vil gerne igen spørge hr. Kristian Thulesen Dahl
: Hvad er perspektivet i nej'et, hvis vi alligevel skal følge efter med den samme politik?
Er det at have sådan en symbolekkovaluta til euroen?
Er det på grund af symbolikken, der ligger i, at vi sidder i en lille båd og gynger og synger M/S Fædrelandet, medens vi oplever, at Dansk Folkeparti og andre sidder og borer hul i båden?
Altså hvad er perspektivet i at sige nej på de områder, der påvirker danskernes indkomster, dansk økonomi og det, der gennem skatten finansierer vores egen velfærd? Jeg vil også gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl i forbindelse med den diskussion, han selv har rejst i forhold til rettigheder: Mener hr. Kristian Thulesen Dahl, at en dansk bygningsarbejder, der arbejder i Berlin i 2 år, ikke skal have nogen rettigheder med hensyn til pension?
Hvordan er vedkommende stillet med hensyn til sygedagpenge, arbejdsløshedsdagpenge osv.?
Jens Kirk (V), 2000-04-11:
Ordføreren fra Dansk Folkeparti sagde, at hvis vi blev stående udenfor, så bevarer vi status quo, kan ordføreren illustrere det?
Nu er hr. Kristian Thulesen Dahl jo ikke så gammel og kan nok ikke erindre starten på det her, men kan hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte, at det indtil nu i de 50 år, vi har haft det, faktisk har været en succes med det samarbejde, der har været imellem suveræne stater?
Og kan hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte, at det her sådan set er en naturlig udløber af det, der blev sat i værk for ca. 50 år siden?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg savner stadig væk et svar på, hvorvidt vores politisk-økonomiske afhængighed stadig væk er den samme uden for euroen, om fastkurspolitikken skal fastholdes, om vi er underlagt den samme penge- og rentepolitik i som uden for euroen, og hvorfor vi i givet fald skal sige nej til indflydelsen herpå.
Så vil jeg også gerne spørge hr. Holger K. Nielsen
: Hvordan skal vi uden for beskytte os imod risikoen for spekulation? Jeg vil også gerne sige til hr. Holger K. Nielsen, at når det gælder kickstarten i 1993, brugte vi, hvad der svarer til 1 pct. af bruttonationalproduktet, og vi har faktisk en 5-6 pct. med den nuværende situation til at kunne starte, kickstarte, dansk økonomi.
Så lad være at bilde vælgerne ind, befolkningen ind, at vi ikke har det råderum, der er nødvendigt.
Det har vi jo netop bl.a., fordi vi fører en fornuftig økonomisk politik, der i øvrigt er i overensstemmelse med ØMU-kriterierne.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Jeg vil gerne spørge fru Elisabeth Arnold, om ikke det er rigtigt, som jeg har forstået det - og det er så lidt anderledes, end fru Elisabeth Arnold fremstillede det - at alle nye ansøgerlande, der kommer ind i EU, også skal med i euroen, Polen, Ungarn, dem alle sammen, Tyrkiet til sin tid. I samme øjeblik de opfylder betingelserne med hensyn til inflation, rente, statsunderskud og statsgæld, skal de ind i euroen, og så får vi altså, hvis Danmark også går med, fælles penge med dem, og det bliver altså et kæmpe område med en halv milliard mennesker og omfattende ganske mange lande, også Polen og Tjekkiet og Slovakiet.
De skal ind i euroen, mens Danmark, Sverige og England er i den unikke situation, at vi er medlem i EU og kan beslutte, om vi vil gå med i euroen eller ej, men vi er stadig med i EU; det kan de andre ikke.
Er det ikke trods alt
rigtigt?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Det glæder mig, at ministeren erkender, at den fordeling af pengene, som fandt sted, ikke var god nok.
Danmark havde ønsket den bedre, det anerkender jeg også, og jeg ved godt, at ministeren har gjort en indsats, men det lykkedes altså ikke.
Og de penge, der er afsat til de østeuropæiske ansøgerlande, for slet ikke at tale om et land som Ukraine, som ligger udenfor, men også Bulgarien og Rumænien f.eks., er jo brøkdele, små brøkdele, af de enorme summer, som deles ud i strukturstøtte og landbrugsstøtte til de nuværende medlemslande.
Men det glæder mig da, at regeringen erkender det.
Så fatter jeg bare ikke, at regeringen stemmer imod Enhedslistens forslag om en bedre fordeling,
det kan jeg slet ikke forstå. Så takker jeg fru Elisabeth Arnold for svaret om situationen for de nye lande, der fra starten næppe vil kunne komme med i euroen.
Det kalder jeg ikke et solidarisk projekt, at man nu koncentrerer kræfterne om at opbygge en magtkoncentration i den vestlige del af Unionen, som man på forhånd ved at den østlige del ikke vil kunne deltage i.
Dem vil man ikke vente på, så langt rækker solidariteten trods alt ikke.
Jeg synes ikke, det er særlig flot,
det må jeg sige.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-11:
Hr. Keld Albrechtsen stillede mig spørgsmålet, om ikke
det var rigtigt, at Kommissionen regnede med, at de nye medlemslande ikke kunne være med i euroen fra dag 1, de blev medlemmer af EU.
Og det er formentlig rigtigt, at de har det som udgangspunkt, men det er sandelig også muligt at være medlem af EU uden at være med i euroen.
Det er Danmark jo et strålende eksempel på, det kan sagtens lade sig gøre.
England og Sverige er heller ikke med i euroen, så det kan godt lade sig gøre at være medlem af EU uden at være med i euroen.
Men målet for de pågældende ansøgerlande har været det erklærede, at de har ønsket at være med, og det kan de jo så, når de opfylder de betingelser, som vi andre har opfyldt i årevis, nemlig en inflation og en rente på et vist niveau og en udlandsgæld, der ikke overstiger en vis procentdel og et underskud på finanserne, der heller ikke overskrider en vis procentdel.
Det er en proces, som vi spændt venter på at se gennemført.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Hr. Keld Albrechtsen har spurgt til fordelingen af EU-midler til kandidatlandene og fordelingen her.
Lad mig minde om, hvad der skete ved topmødet i Berlin, da man traf endelig beslutning om »Agenda 2000«.
Her blev det vedtaget, at EU i perioden 2000-2006 stiller 55 mia. euro til rådighed for nye ansøgerlande.
De penge er sat til side til nye ansøgerlande, og derudover blev der stillet en fordobling af det beløb, man giver i såkaldt førtiltrædelsesstøtte, som i dag er 3 mia. euro pr. år, til rådighed, det vil sige godt og vel 20 mia. om året, som EU giver til støtte for landenes forberedelse af deres medlemskab.
Det er sådan, at de penge, der ikke måtte bruges her, fordi der er lande, der bliver medlemmer, så glider ind i en anden pulje, men så formindskes det beløb ikke.
Der skal enstemmighed til at træffe en sådan beslutning.
Vi ville fra dansk side godt være gået længere i retning af at give de dårligst stillede af disse ansøgerlande en større bid af kagen, om jeg så må sige.
Det kunne der ikke nås enighed om, men jeg må gøre opmærksom på, at der var tale om en fordobling af de beløb, der stilles til rådighed for førtiltrædelsesbistand for kandidatlandene.
Og lad mig så gøre en bemærkning til.
Jeg synes, hr. Keld Albrechtsen skulle erkende, når vi ser på EU's udvikling, at især de fattige lande - Portugal, Spanien, Irland - har haft særlig glæde af deres medlemskab.
Deres medlemskab og den overførsel af midler, der har fundet sted fra de rige dele af EU til de fattige lande, har haft en mærkbar virkning på levefoden i Irland, i Portugal, i Spanien, således at de er gledet kraftigt opad på stigen.
De har bedre økonomiske og sociale vilkår.
Det er just derfor, de nye lande i Central- og Østeuropa ønsker at være med.
De ønsker at gennemføre den samme politik og den samme udvikling som de lande, som f.eks. Irland og Portugal.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Jeg vil gerne sige tak til fru Elisabeth Arnold for erkendelsen af, at der i hvert fald ikke ved at stemme ja ligger nogen speciel fordel for udvidelsen af EU.
Det blev ellers sådan antydet i ministrenes indledning, at det også skulle være af solidaritet med de østeuropæiske lande, at man skulle stemme ja, men det er altså ikke Det Radikale Venstres opfattelse, at det er noget, der har betydning i forbindelse
med vores stemmeafgivning den 28. september.
Så må jeg jo bare konstatere endnu en gang, at Det Radikale Venstre altså heller ikke vil svare på det spørgsmål, jeg stillede om, hvorfor man så ikke vil være med til at omfordele pengene, hvis man nu virkelig har den solidaritet med de fattigste østeuropæiske lande, for Folketinget har jo klart tilkendegivet, at man ikke vil støtte Enhedslistens forslag om en mere solidarisk fordeling af pengekassen.
Det forslag bliver jo desværre afvist om kort tid her i Folketinget.
Så har jeg altså svært ved at tage disse luftige tilkendegivelser om solidaritet med de fattigste østeuropæiske lande alvorligt, når man i praksis ikke er villig til at bakke op om konkrete forslag i den anledning, men samtidig vil arbejde for en euro.
Og det må jeg så spørge fru Elisabeth Arnold om: Er det ikke korrekt, at Europa-Kommissionen arbejder i optagelsesforhandlingerne med den forudsætning, at de nye lande ikke vil være i stand til at gå ind i euroen fra dag 1?
Det vil jeg bare gerne have bekræftet.