Line Barfod (EL), 2004-01-29:
Jeg vil gerne takke for debatten og især takke de partier, der mener, at det er vigtigt at diskutere gældsrådgivning, der mener, at det er et stort problem, som vi skal tage alvorligt for at forebygge andre sociale problemer.
Så vil jeg sige, at med den holdning, der er lagt for dagen fra ministeren og fra Venstres ordfører, der desværre er gået nu, og fra Konservative, kan jeg godt forstå, at det stadig for mange mennesker i dag er sådan, at gæld er et tabu.
Mange mennesker, og det er både mine egne erfaringer og mange andres erfaringer, som jeg har snakket med, har det sådan, at det at komme og fortælle nogen om, at de har en gæld, det at komme og fortælle om, hvor bange de er for rudekuverterne, det faktisk er værre og langt mere skamfuldt, end hvis de skal fortælle om, at de har et alkoholproblem, eller de skal fortælle om, at de har været udsat for incest som børn.
Faktisk er det noget, som folk har utrolig svært
ved at tale om
Jeg har nogle gange oplevet, at jeg har hjulpet folk gennem 1 eller 2 år, før de kommer og fortæller mig om deres sidste gældsposter, fordi de synes, det har været så skamfuldt og så forfærdeligt, at de ikke har været i stand til selv at styre deres økonomi.
Og den skam og det, der holder folk tilbage fra at søge den rådgivning, de virkelig har brug for, bliver jo forstærket, når der står politikere herinde og siger, at det kan folk sagtens selv finde ud af.
Det er ikke nødvendigt med en gældsrådgivning, hvor folk kan komme og få hjælp, for enhver kan jo bare søge de informationer, der er nødvendige hos Forbrugerrådet og andre.
Hvis det først er blevet et uoverstigeligt problem, så skammer de sig over at opsøge hjælp.
Men hvis de nu vidste, at der var en anonym rådgivning, hvor de kunne komme uden at blive en social klient, så var der forhåbentlig mange, der ville komme, inden det kommer dertil, at der ligger rudekuverter fra 2 år i en pose, og de først kommer, fordi fogeden har sat dem på gaden.
Under udvalgsarbejdet må vi se nærmere på økonomi og finansiering.
Jeg tror faktisk, vi ville kunne spare de offentlige kasser for en del penge, hvis vi fik gennemført en forebyggende gældsrådgivning.
Vi skal nemlig ikke forhindre mange udsættelser af lejligheder, vi skal ikke forhindre mange anbringelser af børn, vi skal ikke forhindre, at mange kommer ud i alkoholmisbrug og narkomisbrug, før vi har tjent de penge hjem, som det koster at betale de ansatte i gældsrådgivningen.
Da vi var i Malmø med Socialudvalget, hørte vi, at det, at de havde oprettet deres rådgivning, betød, at antallet af mennesker, der blev sat ud af deres lejlighed, faktisk var blevet halveret.
Hvis vi bare kunne nå i nærheden af det resultat i Danmark, ville det være en stor gevinst for samfundet, og allerede det synes jeg ville være en kæmpe succes, som burde få også borgerlige til at støtte projektet.
Det her forslag handler jo lige præcis om at sætte folk i stand til at styre deres eget liv, i stedet for at de skal være sociale klienter, som de borgerlige er modstandere af, hvad de fleste af os jo er.
Der er jo derfor, at vi kommer med et forslag, der kan forhindre, at det sker, og det undrer noget med den holdning, de borgerlige giver udtryk for, at man så ikke også vil være med til at forebygge, at folk bliver sociale klienter.
Jeg kunne forstå på ordføreren fra Venstre, at han mente, at det var nok med alle de mange rådgivningsmuligheder; der var advokat, revisor.
Andre har været inde på, at der koster det penge.
Det har man altså ikke lige, når man er ude i stor gæld.
Hvis man lige er blevet arbejdsløs, blevet syg eller andet, så har man altså ikke de flere tusinde kroner, der skal til.
Der blev også henvist til offentlig retshjælp.
Men offentlig retshjælp er ikke i stand til at give den rådgivning.
Jeg har været i kontakt med masser af offentlige retshjælpe.
De kan måske give lidt rådgivning om, hvilke advokater eller revisorer man kan gå til.
Men de kan ikke sætte sig ned og lave den grundige gennemgang af et budget og en økonomi, der skal til for at komme ud af gælden. Venstres ordfører henviste også til a-kasserne.
Nu har a-kasser mange opgaver, men jeg har aldrig hørt om en a-kasse, der gik ind og begyndte at hjælpe folk med at komme ud af deres gæld.
Det tror jeg ikke der er ressourcer til, men vi kan selvfølgelig spørge beskæftigelsesministeren om, hvorvidt beskæftigelsesministeren mener, det ligger inden for a-kassernes opgaver at råde folk til, hvordan de kommer ud af gæld.
Så var flere af ordførerne, bl.a. den socialdemokratiske ordfører,
inde på de meget positive oplevelser, vi havde på vores studietur til Sverige.
Jeg synes, vi skulle bruge noget tid i udvalget på at sætte os endnu grundigere ind i, hvordan ordningen er i både Sverige og de andre nordiske lande for at finde en model for, hvordan vi kan gøre det i Danmark.
I forhold til Dansk Folkeparti håber jeg, at Dansk Folkeparti under udvalgsarbejdet vil nå frem til den samme konklusion som partiets næstformand, hr. Peter Skaarup, og vil støtte, at vi skal have en uafhængig gældsrådgivning.
Det vil kunne betyde en stor forskel for mange mennesker.
Vi kan også under udvalgsarbejdet prøve at høre, hvor mange det egentlig er, vi taler om.
For hvis man taler med pantefogeder, med RKI, der registrerer gældsramte og andet, så er problemet stærkt stigende.
Og med den stigende arbejdsløshed, med de stærkt øgede lånemuligheder, senest med de afdragsfrie lån, som den socialdemokratiske ordfører også var inde på, så stiger antallet af gældsramte, og risikoen for, at vi kommer til at se langt flere, der kommer ud i uoverstigelig gæld, er meget stor.
Og så er der virkelig nogle, der har behov for hjælp.
Hvis vi sørgede for, at gældsrådgivningen var til stede, så kunne vi måske forebygge nogle af disse tvangsauktioner, at nogle af dem bliver sat ud af deres lejligheder.
Så skal jeg også takke Kristendemokraterne, som også støttede forslaget, og som havde stor forståelse for vigtigheden af at have en rådgivning også til nogle af dem, der har det allersværest.
For der er ingen tvivl om, at dem, der er ude i store sociale problemer, store misbrugsproblemer, meget ofte har dem kombineret med gældsproblemer.
Mange socialforvaltninger rundtomkring i landet siger jo, at en af de største hindringer, de har, for at få folk, der har været på kontanthjælp i mange år, i arbejde, faktisk er den gæld, de har, og hvordan de skal komme ud af gælden.
Og de fleste socialrådgivere har altså ikke den viden, den uddannelse, der skal til for at hjælpe disse mennesker med at komme af med gælden.
Derfor vil det være en stor fordel, hvis vi får en gældsrådgivning.
Jeg er overbevist om, at det for samfundsøkonomien vil være et overskudsprojekt at få sat
denne rådgivning i gang.
Så vi fortsætter arbejdet og håber, at det også lykkes at få Dansk Folkeparti til at holde fast ved næstformandens udtalelser og støtte forslaget, sådan at det kan blive vedtaget.