Søren Søndergaard (EL), 2001-02-06:
Altså jeg synes ikke, man skal kritisere hr. Brian Mikkelsen eller Det Konservative Folkeparti for alle de ting, som deres forslag ikke løser.
Det her forslag har et begrænset formål, og så må vi vurdere, om det løser det begrænsede formål.
Dér prøvede jeg så at påpege nogle problemstillinger, som jeg ikke synes, at hr. Brian Mikkelsen svarede på.
Jamen vedkommende har en ren straffeattest.
Det er jo et reelt problem.
I stedet for kunne man f.eks. have en diskussion i en klub om, at man aldrig nogen sinde laver aktiviteter, medmindre der er to voksne til stede, og at man har et princip om, at de voksne i klubben aldrig er alene sammen med nogen børn.
Det var et andet sted, man kunne starte.
Og risikoen er jo, at det ikke vil hjælpe.
Hr. Brian Mikkelsen siger, at der ikke er noget bureaukrati i det her.
Altså der står her: »For at undgå at der gives oplysninger til foreninger, som ikke er berettiget til at få adgang til oplysninger fra Det Centrale Kriminalregister, bør oplysningerne formidles gennem foreningernes landsorganisation, som Rigspolitichefen i forvejen har godkendt som berettiget til at modtage oplysninger fra Det Centrale Kriminalregister.
Underafdelingerne og lokalafdelingerne i den frivillige organisation, der står for at skulle ansætte en leder, vil således skulle rette henvendelse til landsorganisationen, som herefter anmoder Rigspolitichefen om at udstede oplysninger om den pågældende.« For det første er der altså en hel godkendelsesprocedure af organisationer, der skal til.
For det andet er der en fantastisk arbejdsgang op og ned og omkring med de her oplysninger.
Det er jo dér, forskellen er i forhold til en offentlig institution, hvor man har en leder med et ledelsesansvar, som man kan udlevere nogle oplysninger til i fortrolighed,
hvor der her vil være en lang række led, som vil have mulighed for at få adgang til de her oplysninger.
Der vil simpelt hen være et større apparat, der skal sættes i gang.
Det synes jeg er et problem, og det er vel også det, der gør, at nogle idrætsorganisationer er betænkelige ved det her.
Så siger hr. Brian Mikkelsen, at det her forslag vil sørge for, at de, der er dømt for overgreb på børn, ikke får adgang til idrætsforeningerne.
Men problemet er, at det forhindrer det jo ikke.
Enhver mellemstor idrætsforening har en række frivillige, der ikke har noget ansættelsesforhold, hverken lønnet eller ulønnet, til idrætsforeningen, men som bare er en del af livet i foreningen.
Og spørgsmålet er så: Skal testen også gælde de folk, de forældre, der kommer ned og en gang imellem kører ungerne et eller andet sted hen og måske tager dem hjem bagefter til en sodavand?
Skal den også gælde dem?
Det er vigtigt at få afklaret, for ellers finder man selvfølgelig en anden måde.
Det er jo ikke et spørgsmål om, at det er nogle mennesker, man bare kan holde væk fra noget.
Det er nogle mennesker, der er syge i hovedet, og som går derhen, hvor mulighederne åbner sig.
Det sidste, jeg vil sige til hr. Brian Mikkelsen, er ikke nogen kritik.
Det står ikke i forslaget, men det er en proportion, vi hele tiden skal huske, at de fleste overgreb mod børn foregår altså i hjemmet.
Hvad er løsningen på det?
At man skal aflevere straffeattest, før man kan få lov til at have med børn at gøre i sit eget hjem?