runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-11-01:
Fra radikal side skal der lyde stor ros til danske soldater; det er en flot indsats, der gøres i regionen.
Der er måske nogle, der vil rynke på næsen over radikale, der roser soldater, men det er altså virkeligheden her i år 2000.
Redegørelsen fra udenrigsministeren understreger det vigtige i, at Danmark deltager i indsatsen for at få provinsen på fode igen, det gælder på det civile såvel som på det militære plan, og der skal ikke herske nogen tvivl om Det Radikale Venstres støtte til den danske deltagelse i KFOR.
Vi er allerede kommet et stykke hen ad vejen.
Man har formået at begrænse den etnisk motiverede vold, og en afgørende forudsætning for denne begrænsning af volden har været tilstedeværelsen af KFOR's styrker.
Danmark yder et væsentligt bidrag med 720 udstationerede soldater i den nordlige del af Kosovo.
De gør et fornemt stykke arbejde med at sikre parternes overholdelse af den militærtekniske aftale, der ligger til grund for den nuværende fred.
Man kan som forsvarsordfører dårligt få lov
til at rejse ud over kongerigets grænser uden at blive rost for den store indsats, der ydes fra dansk side, og det skal vi selvfølgelig holde fast i. De militære sikkerhedsgarantier er med til at sikre freden i området, det giver plads til en genopbygning af provinsen.
Den nuværende udvikling er imidlertid ikke en selvfølge.
At skabe et samfund, hvor forskellige etniske grupper lever i fred og fordragelighed, kræver en kæmpeindsats og ikke mindst viljen til forsoning.
KFOR's samarbejde med FN's overgangsadministration UNMIK fungerer godt, og UNMIK er en god ramme for samarbejde og koordinering mellem de internationale organisationer og donorer, der er involveret i genopbygningen af Kosovo.
I Det Radikale Venstre bakker vi naturligvis op om indsatsen for at genopbygge provinsen, og hensigten må være at sætte en udvikling i gang, der sikrer grundlaget for en bæredygtig økonomisk og social udvikling.
Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at vi i Det Radikale Venstre fuldt og helt støtter de nuværende danske bidrag, det gælder både den militære såvel som den civile indsats.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-01:
Det ved jeg sådan set godt at man har sagt mange gange og flere gange både i Danmark og i Grønland, men det er sådan set ikke det, spørgsmålet går ud på.
Den diskussion har vi jo haft i Folketinget mange gange, og den kan vi tage igen en anden gang.
Men det, mit spørgsmål går ud på, er rent faktuelt: Er det Udenrigsministeriets vurdering og ministerens vurdering, at amerikanerne uden om alle andre aftaler end forsvarsoverenskomsten af 1951 kan installere en sådan radar, der kan bruges i forbindelse med NMD-projektet?
Det skulle være meget enkelt at svare på, og jeg er da sikker på, at Udenrigsministeriet har foretaget tolkninger af forsvarsoverenskomsten af 27. april 1951 underskrevet af Ole Bjørn Kraft.
Det må Udenrigsministeriet da have nogle notater om og have et klart svar på, om amerikanerne rent principielt kan gøre det - og selv om de måske ikke vil gøre det, om de kan gøre det.
Jeg vil lige gøre det klart for den konservative ordfører, hr. Per Stig Møller, at Dansk Folkeparti aldrig har talt for, at det her område skulle være albansk.
Vi mener ikke, at fordi man her fra Folketingets talerstol citerer soldater, der siger, at det ikke kan lade sig gøre at skabe det multietniske Kosovo, så skulle Dansk Folkeparti lige pludselig mene, at det her område skulle være albansk.
Det har jeg aldrig sagt, og det har jeg heller ikke i sinde at sige noget om overhovedet.
Det, der slår mig ved den konservative ordfører, er, at man overhovedet ikke forholder sig til det, som den konservative formand for Forsvarsudvalget udtalte den dag, den 6. august 2000, hvor den her artikel, som jeg citerede lidt fra tidligere under debatten, var i Politiken.
Den konservative ordfører sagde faktisk: Ja, det er rigtigt, at der er store frustrationer, og vi må nu overveje, hvad vi kan gøre med hensyn til de frustrationer, der er.
Vi må tale om, om det er det rigtige formål, FN har osv., osv. Det var den konservative holdning på det tidspunkt.
Nu er den åbenbart en anden.
Per Stig Møller (KF), 2000-11-01:
Jamen det er da klart, at en fornuftig konservativ som hr. Helge Adam Møller - når han bliver konfronteret med de udtalelser, som hr. Peter Skaarup bliver ved med at bruge - siger, at det må man da overveje, og det må man se
rimeligheden i.
Men det betyder da ikke, at Det Konservative Folkeparti opgiver håbet om, at man kan få en fredelig løsning, hvor de mennesker, der har boet og gerne vil bo i Kosova, fortsat kan gøre det uden at jage med hinanden.
Så må jeg sige, at efter hr. Peter Skaarups svar her forstår jeg overhovedet ikke, at han har ulejliget Folketinget.
For der står jo her i forespørgslen som et spørgsmål til ministeren: »Overvejer ministeren det formålstjenlige i, at formålet med KFOR-styrkens fredsbevarende indsats fortsat er et multietnisk Kosovo?«
Nu forstår jeg, at det finder hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti at det er, og så kunne man have trukket forespørgslen tilbage, for så er vi jo enige.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-01:
Det tror jeg, vi kan få lang tid til at gå med, for hvis hr. Per Stig Møller i den grad vil misforstå, hvad man siger, jamen så kan vi jo stort set bruge hele eftermiddagen og aftenen, for så kan det blive spændende, hvilke misforståelser der kommer efter dem, der allerede har været.
Lad mig skære ud i pap: Det må vel være rimeligt, at Folketinget, halvandet år efter at vi har vedtaget at sende en styrke af sted til Kosovo, KFOR-styrken, tager en debat om, hvorvidt det er den rigtige måde at gøre det på, eller det ikke er den rigtige måde.
Hr. Per Stig Møller ved udmærket godt, at regeringen i flere omgange har justeret det danske bidrag, har ændret på sammensætningen af det danske bidrag og været nødt til at skære ned på det, bl.a. fordi vi ikke hele tiden kan have så mange soldater ude, som der hidtil har været.
Vi ved også udmærket godt, som jeg har været inde på tidligere, at de danske soldater er trætte af situationen i Kosovo, og det er ikke bare én eller to, det er jo delingsførere, det er folk, der har stor erfaring i de her ting.
De er trætte og kan ikke se noget formål med aktionen.
Derfor er det da rigtigt, at Folketinget tager en debat om: Er det det rigtige, vi gør, eller er det det forkerte, vi gør?
Per Stig Møller (KF), 2000-11-01:
Altså det, hr. Peter Skaarup har ønsket, er en undervisning i, hvorvidt det er den rigtige måde eller ej, som man optræder på fra dansk side i Kosova.
Og jeg forstår også, hr. Peter Skaarup mener, at det er den rigtige måde.
Det fremgik af det forrige svar, og det vil sige, at vi så er enige om, at det er den rigtige måde, og det er rart at få at vide, at så er den misforståelse altså ryddet af vejen.
Må jeg sige, at det da er overordentlig tydeligt med det lokalvalg, der har været, at det har været en overordentlig fornuftig indsats, og jeg synes, at den frustration, som hr. Peter Skaarup nu vil kaste ud over de danske soldaters og civilpersoners indsats i Kosova, er helt urimelig, for vi har netop nu set, at det betød utroligt meget, at man var med til at lægge en dæmper på det hele.
Man fik gennemført nogle valghandlinger uden ballade og konflikter og forsvundne stemmesedler og skyderier i baggårdene.
Det er da en fornem indsats, der er leveret, så jeg vil godt være med til at hæve den frustration og takke de danske soldater for indsatsen.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-01:
Den konservative ordfører ved udmærket godt, at grunden til, at der bl.a. ikke har været så mange problemer, jo har været, at serberne på forhånd har trukket sig ud af den valghandling, ikke er med i den valghandling, og derfor er det jo ret håbløst at foretage valg, hvor den ene part stort set ikke er med.
Men o.k. lad os diskutere det en anden gang.
Det, der står tilbage for mig, er, at den konservative forsvarsordfører, hr. Helge Adam Møller, åbenbart har en anden opfattelse, end den konservative udenrigsordfører har.
For hr. Helge Adam Møller var faktisk meget klar i sine meldinger den dag, hvor den her artikel, som jeg har nævnt flere gange, var i Politiken, og der mente man, at det skulle have nogle konsekvenser, at vi skulle have en diskussion i Folketinget omkring de her ting.
Det er det, som Dansk Folkeparti har taget initiativ til.
på Asiatisk Plads i Udenrigsministeriet eller i Forsvarsministeriet, det er et anliggende, hvor Danmarks parlamentarikere skal diskutere tingene i Folketinget.
Vi må have indflydelse, have et ord at skulle have sagt, have en debat omkring de her ting.
Og det er vigtigt for folkestyret.
Det mener De Konservative åbenbart ikke.
Per Stig Møller (KF), 2000-11-01:
Som man hvisker til mig på vejen herop: At jeg gider!
Og jeg gider næsten heller ikke.
Hvad der er blevet sagt i Politiken den 6. august i anledning af nogle enkelte soldaters udtalelser, betyder jo ikke nødvendigvis, at det er situationen den 1. november.
For mellem den 6. august og den 1. november har der altså været en fredelig udvikling, hvor det er lykkedes FN at få gennemført lokalvalgene.
Og jeg er helt sikker på, selv om hr. Helge Adam Møller nu er i FN, at han er ganske enig med mig i, at det har været en meget vellykket handling, og at det har været takket være bl.a. en dansk indsats.
Og derfor er de frustrerede soldater fra den 6. august sikkert glade i dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-01:
Efter halvandet år kan det være en rimelig og god ting, at Folketinget har lejlighed til at have en debat og gøre status over en væsentlig ting.
Og i den forbindelse var det jo sådan, at Enhedslisten havde sine reservationer, dengang et stort flertal vedtog at give regeringen mandatet til at sende styrken af sted.
I dag er situationen jo den, at nogle af de problemer, som vi påpegede, stadig væk ligger der som en risiko.
Det er jo ganske vist sådan, at de, der blev valgt ved lokalvalget, på mange måder er mere moderate, men de er jo ikke i tvivl om én bestemt ting, nemlig at de ønsker, at Kosova får sin selvbestemmelsesret og selv kan bestemme sin fremtid.
Der bør fra de vestlige landes side være en vilje til at imødekomme det efter min mening meget enkle krav, at Kosova selv må kunne beslutte sin fremtid.
Ligesom f.eks. Færøerne også selv må have retten til at bestemme, hvorvidt de vil være en del af det danske rige, ja, så må Kosova altså også have retten til at bestemme, hvorvidt de vil være en del af en jugoslavisk føderation i en eller anden form.
Og dér synes jeg altså det store uløste, politiske problem - også for den danske regering - stadig væk ligger. Der er næppe nogen tvivl om, at de danske styrker har gjort en indsats, der også sammenlignet med indsatsen fra andre landes styrker internationalt står sig godt.
Dér er jeg enig i de bemærkninger, der er blevet fremlagt, om, at danske styrker også i visse situationer har håndteret tingene mere behændigt end visse andre.
Og på den baggrund har vi heller ikke tænkt os at fremsætte noget forslag om, at de danske styrker skal trækkes hjem.
Det tror jeg heller ikke ville være nyttigt i situationen.
Men vi vil altså opfordre regeringen til meget nøje at overveje selvbestemmelsesspørgsmålet og de problemer, der kan opstå, hvis man underkuer Kosovas diskussion om selvbestemmelsesretten, for hvis ikke man får løst den del af det politiske problem, kan man meget hurtigt komme fra ondt til værre i det område.
Den nye regering, som er valgt, den nye præsident, som er valgt i Serbien, har jo ikke ændret Serbiens linje over for Kosova, desværre, og har ikke helt forståelse for det problem, som vi her står med.
Så der ligger altså nogle uløste problemer.
Jeg håber, at ministeren kan sige lidt om det som en kommentar, men jeg synes, hvis man skulle rejse en forespørgsel i dag, at det så var det tema, som den burde have, og som jeg håber ministeren så vil kommentere.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-01:
Jeg vil i almindelighed gerne takke ordførerne og svare på et par spørgsmål.
Det gjorde han sådan set, da UNMIK blev endeligt indsat, for UNMIK er jo UN/FN-organisationen, som har magten i landet.
Og derfor er det vel svaret på hr. Kaj Stillingers spørgsmål. Vi kan i øvrigt så konstatere, at Thaci og hans parti ikke fik den største tilslutning ved lokalvalgene, det gjorde det mere moderate parti under ledelse af hr. Rugova.
Hr. Kalnæs undrede sig lidt over den mangel på konsekvens, der var i Dansk Folkepartis synspunkter.
Jeg synes i og for sig, at hr. Peter Skaarup er en meget god debattør, men når man sådan studerer standpunkterne bag ordene over tid, hænger det ikke sammen. Hr. Keld Albrechtsen stiller det store spørgsmål om, hvad den fremtidige status er.
Jeg er ikke enig i det, hr. Keld Albrechtsen sagde.
Og lad mig minde om, hvad der er grundlaget én gang til.
FN's Sikkerhedsrådsresolution 1244 fastslår, at Kosovo bør forblive en del af Jugoslavien.
Samme resolution slår fast, at der skal etableres et udstrakt selvstyre for Kosovo inden for rammen af forbundsrepublikken Jugoslavien.
Det er det grundlag, vi bygger på.
Det er i øvrigt også det grundlag, som hr. Kostunica har anerkendt.
For nylig er der kommet en rapport fra en uafhængig international kommission, der har beskæftiget sig med Kosovo, under ledelse af blandt andet Olof Palme International Centers generalsekretær Tham og den sydafrikanske dommer Goldstone, og de finder
, at den bedste løsning for Kosovo er en betinget selvstændighed.
Disse tanker og tanker af den type er det, der er det bærende, og jeg mener ikke, at det har hast med at finde en afklaring af en endelig status, for vi må jo se, at det helt centrale i dette her, ikke kun når det drejer sig om Kosovo, men for hvert eneste hjørne af Eksjugoslavien, er, at der er
etniske mindretalsgrupper.
Det eneste, der er bæredygtigt, er jo, at etniske mindretalsgrupper og flertalsgrupper lærer at leve i fred med hinanden.
Andre muligheder findes ikke på Balkan og for så vidt heller ikke andre steder.
Til hr. Jann Sjursen vil jeg gerne sige: Forebyggelse, ja, jeg er totalt enig i det grundsyn, og vi skal også inspirere til i udlandet, at man gør det bedre.
Jeg er godt klar over, at jeg ikke skal omklamres, men jeg vil gerne sige til hr. Kim Behnke, at jeg synes, hans bemærkninger om OSCE har helt relevans; OSCE skal fortsat spille en væsentlig rolle. Og lad mig så til sidst sige, at det er væsentligt også at se på, hvad der sker i hele regionen.
Det, der skete i Kosovo, var et resultat også af Jugoslaviens opløsning.
I Kroatien har vi fået et demokratisk nyt regime.
Vi er ved at få det i Serbien.
I Bosnien går det fremad.
I Kosovo går det fremad.
Regionen er ved at falde noget til ro, og det er en stor, stor fordel.
Det har det internationale samfund stor ære i.
Det har taget tid, og det tager tid, kræver mange kræfter og ressourcer, men vi ser heldigvis da også samlet gode resultater af det, og jeg konstaterer i dag, at der er enighed i Folketinget om, at Danmark skal videreføre den linje, der er lagt.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-01:
Jet takker for svaret på mit spørgsmål til ministeren, og jeg håber, vi kan få lejlighed til at drøfte det lidt nærmere.
Jeg er så naturligvis enig med ministeren i, at mindretalsproblemerne skal og må løses, og det er også derfor, at Enhedslisten i dag har tilkendegivet, at vi ingen planer har om at stille forslag om, at de danske styrker i den nuværende situation skulle trækkes tilbage.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-11-01:
Jeg kan sige til sidst, at jeg har indtryk af, at det er en helt anden dagsorden, man er i gang med nu.
Skal vi ikke holde os til spørgsmålet? Jeg svarer meget klart på spørgsmålet: Vi kan vurdere spørgsmålet om folkeafstemninger, når Nicetraktaten er færdigforhandlet, og vurderingsgrundlaget vil være Danmarks Riges Grundlov.
Hr. Keld Albrechtsen må ikke blande det repræsentative demokrati, vi har her i landet, sammen med spørgsmålet om folkeafstemninger.
Folkeafstemninger besluttes på baggrund af grundlovens tale til os.
Det repræsentative demokrati har vi her i landet, og det udfolder sig ved folketingsvalgene, og begge dele har meget klare legitime grundlag.
Og så har jeg ikke mere at føje til det spørgsmål; vi har vist været hele vejen rundt.
Jann Sjursen (KRF), 2000-11-01:
Kristeligt Folkeparti støttede i sin tid, at Danmark skulle yde et bidrag til KFOR-styrken.
Vi mener fortsat, at det var en rigtig beslutning, vi traf sidste år i Folketinget, og vi mener fortsat, det er rigtigt, at vi er til stede i Kosovo.
KFOR-styrken har bidraget til en fredelig udvikling i regionen og senest til, at der også har kunnet afholdes fredelige valg.
Danmark har ydet et stort bidrag lige fra starten af.
Det er vi sådan set stolte af.
Et bidrag, som så også er blevet justeret i takt med udviklingen, som den er forløbet - positivt - i regionen.
Og derfor synes jeg, det er vigtig at understrege, at hverken Folketinget eller regeringen i den her sammenhæng eller det internationale samfund har skruet hovedet af for at tage det under armen og så bare lade, som om der overhovedet ikke er sket noget i regionen.
Der er sket meget.
Og bidragene er netop også som følge heraf blevet justeret hen ad vejen. Formuleringen af forespørgslen antyder jo mere eller mindre, at det skulle være på tide, at Danmark trak sit bidrag tilbage, hvis ikke man ligefrem fra Dansk Folkepartis side mener, at hele styrken kunne trækkes tilbage.
Dét finder vi overhovedet ikke aktuelt.
Og jeg vil sige, at det nærmest ville være katastrofalt, hvis man gjorde noget sådant.
Styrkens opgave, sådan som den er fastlagt af FN, er ikke fuldført endnu.
Og her er de danske soldaters tilstedeværelse i Kosovo helt nødvendig, netop hvis genopbygningsindsatsen skal lykkes, og der er jo meget at tage fat på, som ikke vedrører det direkte militære: opbygning af et nyt retssystem, bankvæsen, offentlig forvaltning og ikke mindst opbygningen af det civile samfund. Genopbygningsindsatsen afhænger selvfølgelig ikke alene af KFOR-styrkens tilstedeværelse, men naturligvis også af det internationale samfunds bidrag økonomisk set til de mange aktiviteter, der skal til for at opnå et bæredygtigt samfund.
Og lad mig så, da jeg i virkeligheden ikke synes, der er
så meget nyt under solen i forhold til det, vi debatterer her i dag, sammenlignet med diskussionerne sidste år, blot komme med en stille undren her til sidst.
Man må, synes jeg, fortsat undre sig over, at det internationale samfund tilsyneladende har meget lettere ved at få pengene op af lommen, når det gælder de direkte militære indsatser, men
både når det gælder forebyggelse før voldelige konflikter og den genopbygningsindsats, der skal til efterfølgende, ja, så kniber det altså noget mere, dog med Danmark, synes jeg, som en hæderlig undtagelse.
Regeringen har på det område også spillet hurtigt ud, og det er vi glade for i Kristeligt Folkeparti.
Men vi tilsiger regeringen fortsat støtte til den linje, som udenrigsministeren også her har gjort rede for i dag.
Vi mener, at Danmark og danske soldater har bidraget positivt til udviklingen i regionen, og at Danmark fortsat skal gøre det ved sin tilstedeværelse og sit bidrag til KFOR-styrken.
Anders Mølgaard (V), 2000-11-01:
På mange måder er temaet for denne forespørgselsdebat symptomatisk for den tid, vi lever i.
CNN-effekten og fravær af samme har fået store både praktiske og mentale konsekvenser for vurderingen af udenrigs- og sikkerhedspolitiske forhold: Ubønhørlige krav om hurtige og derfor også ofte lette løsninger uden den nødvendige refleksion og historiske perspektivering.
Flygtighed i stedet for den nødvendige vedholdenhed.
Eftertidens dom vil derfor også blive lige så ubønhørlig.
Måske har vi allerede glemt det.
Glemt, at det faktisk kun er 550-600 døgn siden, vi hver dag over aftenkaffen i tv kunne se hundredtusindvis af kosovoalbanere blive terroriseret og drevet ud af deres land som en flok kvæg. Længere er det faktisk ikke siden, vi dagligt var vidne til en af de største tragedier i Europa siden Anden Verdenskrig.
Vendepunktet skete for kun 503 døgn siden, da de første kolonner fra KFOR-styrken rykkede ind i Kosovo, og i løbet af imponerende kort tid kunne de hundredtusinde af flygtninge vende hjem.
Det er simpelt hen ikke muligt at overvurdere KFOR-styrkens betydning for den relative fred og stabilitet, der i dag hersker i Kosovo.
Det er primært KFOR-styrkens fortjeneste.
Der er endog meget langt til en decideret normalisering af forholdene i Kosovo, men er det så overraskende, denne voldsomme forhistorie taget i betragtning?
Og her tænker jeg ikke kun på begivenheder i 1999, men også perioden med kommunistiske regimer.
Men som Piet Hein sagde: Ting tager tid.
Vi må have is i maven.
De fleste er vel enige om, at det bliver nødvendigt med en stærk KFOR-styrke i Kosovo i adskillige år endnu for at sikre og stabilisere den smertefulde overgang til et civilt, demokratisk samfund.
På trods af at det netop afviklede lokalvalg var en relativt stor succes for fredsprocessen, ville en direkte tilbagetrækning af KFOR i morgen efterlade Kosovo i det totale anarki, lovløshed og direkte opløsning.
Der er overhovedet intet overraskende i det, vil jeg sige til forespørgeren.
Der er intet overraskende, for det er vel såre naturligt og menneskeligt forståeligt, at enkelte tjenestegørende soldater, herunder nogle af vores egne, fra tid til anden udtrykker aktuel frustration og elementer af desillusion over fremtidsmulighederne for et multietnisk Kosovo.
Men ingen har vel lovet eller direkte stillet i udsigt, at dette princip og mål er let opnåeligt.
Men alternativet er meget mere skræmmende for hele stabiliteten på Balkan. Konkluderende mener vi i Venstre, at det er vigtigt, at vi forbliver en pålidelig og aktiv bidragsyder til KFOR-styrken i Kosovo.
Lotte Bundsgaard (S), 2000-11-01:
Jeg vil sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. Ebbe Kalnæs i, at min oplevelse fra Kosovo også var en helt anden oplevelse end den, hr. Peter Skaarup har læst i en avis.
Min oplevelse var, at soldaterne dernede godt var klar over, at det var en kæmpestor opgave, at de syntes, det var hårdt at være dernede, men at de også gerne ville være med til at gøre en forskel.
De ville gerne være med til at sikre et Kosovo, hvor de fordrevne kunne vende hjem igen til deres hjem.
Men jeg kan forstå, at hr. Peter Skaarup har læst noget andet i avisen. Man kan så ærgre sig over, at han ikke var med og talte med soldaterne dernede.
Jeg mødte også civilbefolkningen, som bestemt var glad for, at KFOR var der.
De roste KFOR for det, de gjorde, nemlig at de prøvede på at skabe et Kosovo, hvor man igen kan leve i fredelig sameksistens.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-01:
Jeg synes, det er helt nytteløst at gøre dette til en diskussion om jura, når det er soleklart, at det, hr. Peter Skaarup spørger til, ikke er et problem.
Amerikanerne har tilkendegivet, at de ikke vil foretage sig noget her i strid om danske og grønlandske ønsker, og det er den danske regering aldeles tilfreds med.
Det er selvfølgelig det, der er sagens realitet.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-01:
Jamen uanset om det er et problem eller ej nu eller senere, må det da være muligt for udenrigsministeren at give et svar på, om det kan lade sig gøre eller ej. Jeg vil for det første godt spørge udenrigsministeren, om der i Udenrigsministeriet findes notater, der belyser de her ting om, hvorvidt amerikanerne rent principielt har den her mulighed.
Og så vil jeg også godt spørge, om det kan bekræftes, at der i forbindelse med aftaler her i Folketinget har været diskuteret muligheden af at sætte midler af til at undersøge de her spørgsmål nærmere i forbindelse med aftaler med grønlandske folketingsmedlemmer.
Er det noget, der har været fremme i Folketinget?
Det er mit andet spørgsmål.
Mit første spørgsmål er det vigtigste.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-11-01:
Man skal holde sammen på meget stof, men jeg har altså ikke i mit hoved Udenrigsministeriets samlede arkiv gående tilbage til 1951.
Beklager, det har jeg ikke.
Og den slags spørgsmål egner sig ikke meget til belysning i et onsdagsspørgsmål.
Det afgørende i denne sag er det politiske.
Det afgørende er, at vi har fuld tillid til, at der eksisterer klare aftaler mellem amerikanerne og Danmark og Grønland om, hvorledes vi skal forholde os i denne sag, som man i øvrigt også fra Grønlands side har været meget tilfreds med.