Gudrun Laub (V), 2004-11-04:
Hovedformålet med lovforslaget er at sikre, at miljømyndighederne også efter ikrafttrædelsen af lov om retssikkerhed ved forvaltningens anvendelse af tvangsindgreb og oplysningspligt har de nødvendige redskaber til brug for håndhævelse af miljøreglerne og sikring af miljøet.
Grundlovens § 72 siger, at boligen er ukrænkelig; undtagelser kræver lovhjemmel eller retskendelse.
Inden for strafferetsplejen er der ganske bestemte regler for, hvornår der kan foretages ransagning og andre tvangsindgreb over for borgerne, og hvilke betingelser der skal være opfyldt, før politiet kan gå i aktion.
I stort set alle love om myndighedsudøvelse på særområder er der sidst i loven nogle straffebestemmelser, og der er ofte hjemmel til tvangsindgreb som f.eks. adgang til virksomheders kontor- og produktionslokaler, for at myndighederne kan udføre deres tilsyn og kontrolarbejde.
Ikke mindst inden for miljøområdet er hovedreglen om, at myndigheder ikke har ret til at trænge ind på privat område, gennemhullet af så mange undtagelser, at nogle myndighedsudøvere næsten kan glemme borgernes retssikkerhed.
Myndighederne er i mange tilfælde nødt til at have adgang til virksomhederne for at kunne udføre deres opgave med at håndhæve reglerne inden for deres særlige myndighedsområde.
Derfor er lovgivningen en konstant balancegang mellem at sikre borgernes rettigheder og at sikre retshåndhævelse, så lovgivningen bliver overholdt.
Det gælder i særlig grad på miljøområdet, at det er nødvendigt med en effektiv kontrol.
Med lov om retssikkerhed ved forvaltningens anvendelse af tvangsindgreb og oplysningspligt er der fastsat nogle generelle regler for den offentlige forvaltnings håndtering af balancegangen mellem retssikkerhed og retshåndhævelse.
Der skal være proportionalitet, så indgrebet står i rimeligt forhold til formålet med indgrebet, der skal som hovedregel gives et varsel, der skal skrives rapport osv.
Desuden er der regler om forholdet til strafferetsplejen og retten til ikke at inkriminere sig selv.
Det betyder, at hvis der er en konkret mistanke om et strafbart forhold, så skal den mistænkte gøres bekendt med mistanken og med sin ret til ikke at give oplysninger.
På miljøområdet bygger kontrollen og indsatsen i vidt omfang på oplysninger fra virksomhederne selv og undersøgelser, som disse udfører for egen regning.
Konklusionen på analysen blev, at der er en række situationer, hvor selvinkrimineringsforbuddet i retssikkerhedslovens § 10 vil kunne give myndighederne problemer med at skaffe oplysninger, der er nødvendige for håndhævelse eller miljøbeskyttelse.
Det har ikke været formålet med retssikkerhedsloven at svække indsatsen på miljøområdet.
Det er praktisk og fornuftigt, at virksomhederne udfører egenkontrol, det er jo normalt også i virksomhedernes interesse, at forholdene er i orden.
Myndighederne kan kun føre tilsyn ved at have adgang til oplysningerne.
Derfor er der behov for særlige regler på miljøområdet, så retshåndhævelsen får den vægt, som er nødvendig for at sikre miljøet.
Med forslaget indføres en række nye redskaber for myndighederne samt præciseringer af de eksisterende, som skal sikre retshåndhævelse på miljøområdet på samme niveau som nu uden at komme i konflikt med selvinkrimineringsforbuddet.
Herudover foreslås visse andre justeringer af håndhævelsesreglerne, primært for at sikre større ensartethed i de forskellige miljølove.
Retssikkerhedsloven skal revideres i folketingsåret 2006-07, og det fremgår af bemærkningerne til lovforslag nr. L 61, at Miljøministeriet i den forbindelse vil overveje, om der er brug for yderligere lovændringer på miljøområdet.
Venstre kan støtte forslaget.
Jeg skal lige nævne, at de love, der berøres af dette forslag, er lov om miljøbeskyttelse, lov om beskyttelse af havmiljøet, lov om vandforsyning, lov om forurenet jord, om kemiske stoffer og produkter, lov om miljø og genteknologi.