Lene Espersen (KF), 2006-05-30:
Jeg vil også godt indlede med at sige et par helt generelle ting.
Flere har været inde på det i dag, og der er ingen tvivl om, at vi står over for en historisk reform af politi og retsvæsen.
Ikke nogen sinde, tror jeg man må sige, har Folketinget behandlet så store reformer af både politi og retsvæsen samtidig, og jeg vil gerne sige i dag, at min opfattelse som den ansvarlige minister for lovforslaget, er, at den proces, vi har været igennem, faktisk lige fra Visionsudvalget har afleveret sin rapport og arbejdet gik i gang med at udarbejde et lovforslag – det her lovforslag blev sendt i høring – til det blev fremsat i Folketinget og efterfølgende den parlamentariske behandling, der har været, er udtryk for det allersmukkeste i det samarbejdende folkestyre.
Der er mange, der måske lytter til debatten i dag; nu er der desværre ikke så mange folketingsmedlemmer i salen lige nu, men jeg vil sige, at Folketingets partier har vist, at de fuldt ud løfter den store opgave, det er at påtage sig et ansvar for store reformer af noget så væsentligt som politi og retsvæsen, og gør det med det sigte at skabe et bedre politi og et bedre retsvæsen for befolkningen uden, synes jeg, for meget at grave sig ned i de partipolitiske grøfter, som vi måske gør lidt for meget herinde.
Jeg synes i hvert fald, at folkestyret har vist sig fra den allerallerflotteste side, og jeg sætter meget stor pris på den konstruktive indfaldsvinkel, som samtlige partier har haft til behandlingen af det her forslag.
Jeg har sat meget pris på det, og det har medarbejderne i Justitsministeriet også.
Jeg vil også sige en anden helt generel ting, og der er flere af ordførerne, der har været inde på det i deres ordførertaler, herunder bl.a. hr. Morten Bødskov, fru Anne Baastrup og fru Elisabeth Arnold, og det er, at det lovforslag, vi behandler her i dag, har krævet en mentalitetsændring hos os alle sammen.
Jeg tror, at man har måttet lære at tænke på en helt anderledes måde, angående hvad det er for krav, man stiller til fremtidens politi, hvad det er for krav, man stiller til fremtidens retsvæsen.
Derfor har vi også oplevet, og det har medlemmerne af Retsudvalget jo især, at man har stået over for en betydelig pædagogisk opgave med at forklare deputationer og befolkningen, at det her ikke er en forringelse af borgernes vilkår, men tværtimod en meget stor forbedring, fordi vi ikke vil acceptere, at politifolk eller folk ved retsvæsenet sidder og bruger deres tid på at vente på, at der kommer kunder i butikken.
Nej, man skal være dér, hvor der er et reelt behov.
Jeg synes, det har været en god proces, vi har været igennem, hvor jeg i hvert fald er overbevist om, at Folketinget, men faktisk også meget den brede befolkning, nu forstår, at det drejer sig om, at politiet kommer til stede, når der er et behov, og ikke, at politiet sidder som lampernes vogter på en station og venter på, at folk ringer politiet op.
Det er spild af ressourcer, og det er uacceptabelt at bruge skatteydernes penge på en sådan måde.
Derfor vil jeg også gerne sige til medlemmerne af Tinget: Jeg ved, at der kommer deputationer i morgen, men regeringen ændrer ikke holdning i denne sag.
Fredericia, Middelfart, Køge og mange andre gode byer kan ud fra et snævert lokalpolitisk synspunkt måske nok synes, at det kunne være behageligt at vide, at der sidder et par betjente på stationen om natten.
Men det hjælper altså ikke den person, der bliver slået ned på gågaden; det hjælper ikke den person, der har et indbrud; det hjælper ikke den person, der bliver udsat for en voldtægt, for det sker sjældent på politistationen.
Det, der hjælper de personer, er, at politiet rykker ud, og at de rykker ud hurtigt, når der er et behov.
Der er vi så nået frem til, at der er 10 byer, hvor Rigspolitichefen siger, at der vil være så meget arbejde, at der må være politifolk døgnet rundt.
Derudover bliver der ikke flere steder med døgnbemanding eller døgnbetjening.
Men, og det synes jeg er vigtigt at få fremhævet for de folk, der kommer fra Fredericia, Middelfart og andre steder, det er selvfølgelig politidirektørens pligt at sikre, at hvis der er et lokalt behov, det være sig i weekenden, under en festival, eller hvis der er særlige omstændigheder, så skal man naturligvis sørge for, at politistationen er bemandet til at løfte de opgaver.
Men det er meningsløst at have politifolk siddende der mandag, tirsdag, onsdag, torsdag og søndag aften og lave absolut ingen verdens ting, og det har været helt afgørende for regeringen, at vi ikke gik på kompromis med det synspunkt.
Så jeg håber, det er sagt så klart, som nogen efterlyste: Vi har ingen planer om at ændre på det lovforslag, som bliver behandlet her i dag, efter at ændringsforslagene er vedtaget.
Jeg håber på, at Folketinget også vil bevare den sunde fornuft og sørge for, at politifolkene bliver reserveret til det, der virkelig er behov for, nemlig henvendelser fra borgerne, hvor de rent faktisk har brug for hjælp, og at politiet ikke bare sidder og afventer, at folk ringer op.
Politimesterforeningen vil ikke længere fungere som, om man så må sige, den instans, der bliver hørt.
Det vil være koncernledelsen fremover.
Så det er væsentligt at få fremhævet.
Til Socialdemokratiets ordfører, hr. Morten Bødskov, vil jeg også sige, at vi har været meget glade for, at der har været så meget fokus på at sikre den lokale forankring, sikre, at der er en stærk lokal beslutningskraft, så man altså også derved er med til at understrege, at forebyggelse og det lokale kendskab er helt afgørende, hvis den her politireform skal have den gavnlige virkning i alle dele af landet.
Og det er jo det, der er hele formålet med den.
Jeg vil også gerne sige til alle ordførerne, for mange af dem har været inde på det, at jeg selvfølgelig også takker for, at de har været glade for processen.
Det har også i sig selv været vigtigt for mig, at folk har følt, at der er blevet lyttet til de synspunkter, man er kommet med, og det gælder jo samtlige Folketingets partier.
Dansk Folkepartis ordfører, hr. Kim Christiansen, vil jeg også takke for det gode samarbejde.
Det er rigtigt, at Dansk Folkeparti måske nogle steder havde ønsket, at reformen havde set anderledes ud, men jeg synes, vi har fundet et godt kompromis, som er sagligt meget velbegrundet.
Jeg er også helt overbevist om, at Dansk Folkepartis vælgere vil sætte stor pris på, at politifolkene er til rådighed, når der er et behov for det, til at løfte de mange opgaver, der er med kriminalitetsbekæmpelse.
Særlig vil jeg også sige, at det er meget vigtigt, at vi har fået udnævnt 25 dommere ekstra.
Dels har det jo været nødvendigt for at få reformen til at hænge fuldt ud sammen, dels tror jeg også, det betyder meget for borgerne, at vi nu øger procentandelen af sager, der rent faktisk bliver betjent af udnævnte dommere.
Til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige, at jeg nu vil sætte spørgsmålstegn ved, om hr. Simon Emil Ammitzbøll kan være i en højere stats tjeneste end at være her i salen.
Men jeg kender jo fru Elisabeth Arnold ganske godt, vi har arbejdet sammen siden 1994 i Europaudvalget, og derfor vil jeg sige, at jeg sætter mindst lige så meget pris på de synspunkter, som fru Elisabeth Arnold har, når det gælder den her sag.
Det er korrekt, at der har været det lange tilløb, men ved at alle har været konstruktive, har det så også været muligt at få et bredt flertal bag en reform.
Det er rigtigt, at noget af det, der har været meget fokus på fra radikal side, bl.a. har været en sikring af, at der kommer vidneventerum i alle de store nye retsbygninger, og at vi udvider offerrådgivningsordningen. Jeg vil gerne sige til de mange – jeg tror, fru Elisabeth Arnold var den første – der nævnte konfliktråd, at vi jo også har tilkendegivet i flere svar, at det er noget, der skal ses på.
Men vi er jo også bekendt med, at der netop er blevet oversendt en rapport, der også er oversendt til Retsudvalget, og som peger på nogle problemer med den nuværende ordning, og derfor må vi se på, hvordan de ting kan løses.
Jeg er også glad for bemærkningerne vedrørende fællesvotering.
Jeg anerkender og ved, at SF har haft meget store bekymringer med det element, der vedrører fællesvotering, men jeg tager hatten af for, at SF vælger at sige: Vi lægger det hele i vægtskålen, og så ser vi, hvad der vejer tungest.
Selv om SF ikke er begejstret for fællesvoteringsordningen, er der så meget andet godt i lovforslaget, at SF altså til sidst vælger at stemme for.
Der vil jeg gerne takke for den pragmatiske tilgang til det, det har jeg stor respekt for.
Jeg tror, jeg har fået sagt meget kontant herfra, at al snak om guld og grønne skove kan man godt glemme alt om.
Hvis der skulle ske ændringer i det her lovforslag, for så vidt angår flere byer med døgnåbent, skulle der være en saglig begrundelse for det.
Det er der ikke, for så vidt angår de byer, der har været omtalt de sidste par dage.
For så vidt angår spørgsmålet om politiklagenævnsordning, er det jo noget, som fru Anne Baastrup har rejst meget ihærdigt og gentagne gange.
Jeg synes, det er en vanskelig problemstilling.
Det er rigtigt, at man kan sige meget godt, men også meget kritisk om den nuværende ordning.
Hele hagen ligger jo i, hvis man skulle lave et andet system, hvordan man så kunne lave noget, der var bedre, men som stadig væk tilgodeser retssikkerheden for både borgerne og de enkelte betjente, der er involveret i det.
Det, jeg tilkendegav under førstebehandlingen, og som jeg gerne vil tilkendegive igen i dag, er jo, at når reformen er faldet på plads – det er store reformer, der bliver gennemført nu – så vil næste skridt være, når man kan sige, at det overordnede system ligger klart, at se på den fremtidige organisering af statsadvokaterne.
Der er der helt klart et hængeparti, der skal ses på, og i forbindelse med at det skal ændres, at organiseringen dér skal ændres, er det naturligt at gå ind og se på, hvilke konsekvenser det har for politiklagenævnsordningen.
Så jeg er ret overbevist om, at på et tidspunkt er det her noget, der vil komme op i debatten igen.
Men jeg har altså syntes, at det var mest hensigtsmæssigt at tage, man kan sige reformens organisatoriske og ledelsesmæssige elementer som det første, og så må man se på det, der vedrører statsadvokaterne i en senere runde.
Det overrasker nok ikke fru Anne Baastrup, at jeg svarer på den her måde, for fru Anne Baastrup har spurgt til det før, men det er i hvert fald den plan, jeg ser for mig.
Fru Line Barfod takker jeg for, at det trods alt bliver fremhævet, at der er nogle elementer i lovforslaget, som Enhedslisten har været glade for, herunder bl.a. offerrådgivningsdelen.
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at vi – og det har vi allerede drøftet med Domstolsstyrelsen – med hensyn til de bekymringer, der måtte være om også at sikre, at der er sager, der kan blive løst lokalt på domstolsområdet, f.eks. fogedsager og skiftesager, vil etablere en statistik, der gør det muligt for Folketingets partier at følge, hvorledes retspræsidenterne uddelegerer de her opgaver på lokalt hold, så det forhåbentlig også til beroligelse for Enhedslisten kan være med til at sikre, at der fortsat også dér er en stærk lokal forankring.
Jeg anerkender, at fru Line Barfod meget konsistent gennem forløbet har været utilfreds med fællesvotering, har haft store problemer med det.
Jeg håber dog stadig væk på, at der er så meget godt i forslaget, at Enhedslisten i det mindste ikke vil stemme imod.
Det synes jeg ville være meget ærgerligt.
Nu ved jeg ikke, hvor meget biavlernes situation vil være afgørende for Enhedslistens endelige stemmeafgivning, men jeg vil sige, at vi selvfølgelig har været inde at se på den problemstilling.
Jeg har også i dag haft lejlighed til at stifte nærmere bekendtskab med det betænkningsbidrag, som er givet fra Udvalget for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri i forbindelse med deres behandling af forslaget om lov om biavl.
Det, jeg gerne vil sige til beroligelse for alle biavlere, er jo, at det, vi lægger op til, er at etablere et system, hvor hvis bare en part i en sag, en biavler, siger, at vedkommende gerne vil have en voldgift, så bliver der en voldgift.
Så det bliver en ordning, hvor alle, der føler, at det er måden af løfte en sag på, fortsat vil have mulighed for det.
Men det er klart, at hvis begge parter siger, at de hellere vil have sagen behandlet af domstolene, synes jeg også, der skal være den mulighed, hvis parterne er enige om det.
Men ellers er udgangspunktet det, at hvis blot den ene part siger, at det skal løses som en voldgiftssag, vil det være sådan, det bliver løst.
Jeg ved ikke, om det kan stille Enhedslisten tilfreds, men det er i hvert fald, kan man sige, en beroligelse i forbindelse med den bekymring, der har været om, hvorvidt man kunne fastholde et system, der mindede meget om det, vi har i dag.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige til Folketingets partier, at det har været en stor fornøjelse for mig som minister at få lov at være i spidsen for det.
Jeg er ikke i tvivl om, at den dag vælgerne ikke mere ønsker at se mig som lokalrepræsentant for de nordjyske vælgere, vil jeg tænke tilbage på, at lige præcis det her lovforslag var det største, jeg var med til at være en del af.
Jeg takker alle for den konstruktive tilgang, man har haft til lovforslaget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1-48 vedtoges uden afstemning.