Bendt Bendtsen (KF), 2004-03-30:
Regeringen ønsker med denne forsøgsordning at give tilbud til almene lejere om at købe deres bolig.
Man kan stille spørgsmålet
: Kan disse partier egentlig sidde overhørig, at over en tredjedel af lejerne rent faktisk er interesseret i at få tilbuddet?
Mon man ikke, når den ideologiske kamp er klinget af, i stedet vil overveje de muligheder, som ordningen giver for at få en mere blandet beboersammensætning i problemramte områder?
Nogle har peget på, at forslaget er kompliceret, og det
er jeg for så vidt enig i.
Men det afspejler jo, at der er mange hensyn at tage i denne sag.
Uanset hvordan vi vender og drejer det,
kan det aldrig blive helt enkelt, selv om det er en forsøgsordning, og uanset hvilken model, man vælger, skal afdelingen jo opdeles i ejerforening og grundejerforening og organiseres osv.
Det vigtigste er imidlertid, at retssikkerheden er i orden, og at det set fra lejernes side stort set opleves som ethvert andet køb af en bolig.
Kommunerne får afgørende indflydelse på salget.
Kommunerne vil kunne bestemme, hvor der skal være mulighed for at købe, og kommunerne får dermed vid adgang til at tilrettelægge forsøget på individuelt plan på baggrund af de lokale forhold og den lokale bypolitik.
Har kommunalbestyrelsen besluttet at gennemføre salg, er det op til den enkelte afdeling at beslutte, om afdelingen vil være med, og boligorganisationen vil ikke kunne modsætte sig afdelingens beslutning, så vi lægger altså beslutningen helt ud i første linje.
Boligorganisationerne får på tilsvarende måde mulighed for at være med i forsøget, altså uden at kommunen nødvendigvis skal samtykke.
Kommunen får dog mulighed for at standse salget, hvis der sælges mere end 5 pct. af de almene familieboliger i kommunen.
Hovedparten af salgspuljen går til finansiering af nyt alment byggeri.
Provenuet vender tilbage til de kommuner, hvor der er solgt boliger, fordi der sker en refusion på 40 pct. af den kommunale grundkapital ved nybyggeri, og derved skabes der nye boliger for de frigjorte midler.
De skal lægges oven i alle de andre almene boliger, vi bygger i øjeblikket, så den samlede boligmasse vil altså forøges på grund af dette forslag.
Der er også rejst spørgsmål om ekspropriation, og jeg skal bare til orientering oplyse, at regeringen naturligvis ikke ønsker en model, der indebærer ekspropriation.
Den foreliggende model er blevet grundigt vurderet, og der er ikke tale om ekspropriation.
Regeringen ønsker med forslaget at tilgodese en række overordnede hensyn.
Vi lægger vægt på, at det er et tilbud
til lejerne, og derfor fremlægger vi en model, hvor lejerne har det sidste ord.
Regeringen mener også, det er bedre at bruge overskuddet fra salget til nye almene boliger end at lægge pengene ned i organisationernes kasser.
Derfor sikrer modellen, at der bygges nyt i de kommuner, hvor der er solgt, og dermed sikrer vi også, at kommunerne fortsat kan løse deres boligsociale opgaver.
Forslaget medvirker til at blande ejerformerne, og dermed får kommunerne et stærkt redskab i den bypolitiske indsats over for ghettoer.
Forslaget ligger i forlængelse af de mange initiativer, som regeringen allerede har taget på det almene byggeris område.
Initiativerne giver bedre muligheder for at løse de boligsociale opgaver, f.eks. er den kommunale grundkapital nedsat, hvilket har medvirket til et betydelig øget byggeri de senere år, og det meget dyre byggeri er blevet stoppet med maksimumsbeløbet, så huslejen bliver mindre.
Når jeg hører hr. Kramer Mikkelsen, kommer jeg til at tænke på et gammelt ordsprog, der taler om at skyde gråspurve med kanoner.
Jeg synes, hele artilleriet er kørt i stilling i dag, og man kommer jo vidt omkring.
Man falder over Bush og Thatcher; man taler om ekspropriation; man taler om, at det er hamrende udemokratisk og et ideologisk betinget felttog, og man taler om tvangssalg, tvangssalg og tvangssalg.
Det blev lagt i munden, at det er regeringen, der taler om tvangssalg, men der er jo ikke tale om tvangssalg her.
Der er tale om en forsøgsordning over 3 år, som vi regner med vil omfatte 5.000 ud af 470.000 almene familieboliger.
Det er måske to divisioner af artilleriet, man har kørt op her, men jeg synes, det er helt utroligt at høre på.
Jeg er nødt til endnu en gang at sige, at vi bruger provenuet fra salget til at bygge flere boliger.
Det skal sammenholdes med, at jeg står her med en liste med tilsagn til almene boliger, støtte af ustøttede andelsboliger og støtte af privat udlejningsbyggeri i årene 2000-2003.
Lad os bare tage det med de private udlejningsboliger ud af det, så står vi med et tilsagn i 2000 på 7.210 boliger og i 2001 på 7.770 boliger.
Vi var alle sammen enige om, at det var for lidt, men så kan man jo diskutere, hvorfor der ikke skete mere i mange, mange år under en socialdemokratisk ledet regering.
Vi var enige med Socialdemokratiet om - de roser skal vi have alle sammen - at der skule bygges nogle flere boliger, og en del af regeringens regeringsgrundlag var netop, at vi sagde: Vi ønsker flere ældreboliger, vi ønsker flere handicapboliger, vi ønsker flere ungdomsboliger, og vi ønsker mere privat udlejningsboligbyggeri.
Vi sagde, vi ville bygge mere, og det skete ved fælles hjælp fra os alle sammen her i salen - ja, hr. Morten Homann og hr. Keld Albrechtsen var uden for rækkevidde i debatten, for at sige det på den måde, når jeg skal være diplomatisk her fra talerstolen.
Vi kan konstatere, at de 7.770 boliger lige pludselig blev til 16.000 boliger.
I år står vi med et tilsagn på 10.000 for 2003, uden at det private udlejningsbyggeri er regnet med, og så skal jeg høre, at vi er tæt på den sociale massegrav.
Det er helt utroligt at skulle høre på det.
Af hr. Morten Homann hører vi om folk, der sover i parker, om Thatchers model, og jeg skal komme efter jer alle sammen, for det her er en kopi af den engelske model.
Jamen hvad er det dog for noget?
Hvad skete der efter den engelske model?
Blev der bygget boliger?
Blev der bygget boliger, da Thatcher solgte alle boligerne i England?
Nej, der blev bygget meget få boliger. Solgte man til markedsprisen?
Nej, det gjorde man heller ikke.
Her er der tale om, at regeringen bygger og bygger og bygger, og det synes jeg vi alle sammen skal være utrolig glade for.
Vi kan blot konstatere, at vi har valgt at skabe
flere almene boliger samlet set, og det er vi rigtig godt tilfredse med alle sammen.
Det betyder faktisk også, at vi øger boligmassen, for en del af provenuet går netop til Nybyggerifonden, så vi bruger pengene til at bygge flere boliger.
Til fru Tove Videbæk: Jeg har dyb respekt for den politik, som fru Tove Videbæk fører, men jeg må også sige, at jeg vil og kan ikke sammenligne det, der er sket i England, med den model, vi lægger op til her i Danmark.
Når vi nu er i denne ideologiske debat, minder det mig om, at som byrådsmedlem i Odense oplevede jeg i sin tid at være med til at lave en lille forsøgsordning, hvor private entreprenører fik mulighed for at yde hjemmehjælp i Odense Kommune.
Det blev latterliggjort, og der blev sagt, at det var der ingen der ville benytte sig af.
Men der var altså 11 pct., der benyttede sig af de private entreprenører, og det, vi kunne glæde os over, var, at da man efter en årrække lavede en ekstern evaluering af forsøget, viste det sig, at på de områder, hvor de private entreprenører var inde i billedet, steg tilfredshedsgraden med den offentlige hjemmehjælp til det dobbelte.
Det, vi oplever i Odense Kommune i dag, er simpelt hen, at vi har en SF-rådmand, der priser det frie valg, som er ledet af en socialdemokratisk borgmester.
Sådan kan det gå.
Ulven kommer, ulven kommer, tvangssalg, tvangssalg.
Men der kom måske et eller andet, det er måske derfor, der bliver reageret så voldsomt, og hvis det er det, der er årsagen, forstår man det måske lidt bedre.
Hr. Keld Albrechtsen kørte frem med, at forslaget er et angreb på rødderne af den socialistiske bevægelse - sådan tror jeg det var.
Det er et angreb på værdigrundlaget for den socialistiske bevægelse, og så kan jeg godt forstå, at man hopper så højt op og puster sig sådan op.
Men igen er jeg nødt til at sige, at Danmark har 470.000 almene boliger, og vi taler om en forsøgsordning over 3 år, hvor lejerne får en mulighed, og det er altså lejerens egen beslutning. Ministeren ønsker ikke at sælge alle de almene boliger, og regeringen ønsker heller ikke at sælge alle de almene boliger.
Man har fra flere organisationers side kørt løs med, at nu vil regeringen sælge en halv million almene boliger.
Der er kun én ting at sige til det - det er vrøvl, vrøvl, vrøvl!
Det, det drejer sig om i denne sag, er, at hvis kommunen vil, og hvis den enkelte afdeling er med på det, så mener vi faktisk, at lejerne skal have muligheden.
En tredjedel af lejerne vil egentlig gerne være ejere, så hvorfor ikke give dem muligheden for at købe en bolig til markedsprisen?
Det er åbenbart den ligtorn, vi træder på, når vi vil lade den enkelte ude i boligafdelingen selv træffe sin beslutning.
Det er altså ikke ministeren, det er ikke regeringen, det er den enkelte ude i boligafdelingen, der vælger, og så er en vis herre løs i Laksegade, hører vi.
Men det er måske, fordi vi er kommet til at træde på en eller anden ligtorn i bevægelsen, vi har hørt dette store ideologiske angreb, hvor man skyder gråspurve med kanoner, som vi har hørt i dag.