runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 2000-02-03:
Jeg har også ros til skatteministeren, og det er jo altid dejligt at kunne uddele ros.
Der har været gode takter her efter nytår, har vi observeret.
Det er vi glade for, og det er vi tilfredse med.
Vi synes, det er en menneskevenlig måde at behandle mennesker på, der kommer i disse ulykkelige situationer.
Fru Mariann Fischer Boel omtaler bramfrit dette som ét skud i bøssen.
Det kunne vi godt være enige i; måske kan vi se på det sammen under udvalgsarbejdet. Vores væsentligste bemærkning er måske den, at vi har læst høringssvarene, og vi synes, at det af Finansrådets høringssvar fremgår, at en ratepensionsordning bliver omfattet af de foreslåede regler om udbetaling af en kapitalpensionsordning ved livstruende sygdom, idet det ikke forekommer rimeligt, at de to pensionsformer er underlagt forskellige regelsæt.
Der synes vi måske nok, at man skulle dyrke, om det var muligt at lave noget dér, og vi vil i hvert fald bebude, at vi kunne overveje at komme med et ændringsforslag, hvis det er muligt teknisk at lave noget, så det kan indpasses. Man kan spørge, hvorfor man ikke bare skulle have den ene ordning, så man altså fik lov til det, også når det gjaldt ratepensioner, hvis mennesket ønskede det.
Det vil vi kigge på under udvalgsarbejdet.
Ellers er vi helt enige, og vi tilslutter os.
Arne Melchior (CD), 2000-02-03:
Må jeg først sige noget om miljøbegrebet i forbindelse med turismen.
Det fik jeg ikke nævnt i min opremsning, men jeg er da helt enig med f.eks. hr. Sohn og hr. Aaen, der gjorde meget ud af miljøsiden af det.
Jeg frygter nu ikke, at vi er bagud her.
De danske miljøregler er så glimrende strenge, at der ikke er risiko for miljøet, men jeg er enig i, at vi skal passe på det, og at det er en af de største attraktioner ved at komme til Danmark...
Klaus Kjær (DF), 2000-02-03:
Lovforslaget er et resultat af den kritik, der blev rejst på grundlag af en række enkeltsager, hvor personer, som havde indbetalt til pensioner, og som blev ramt af en livstruende sygdom, ikke kunne få gavn af de indbetalte pensionsbidrag uden at blive brandbeskattet med 60 pct. Formålet med loven er således at udvide reglerne om, hvornår kapitalpension kan afgiftsberigtiges med kun 40 pct. mod de nuværende 60 pct., når kapitalpensionen udbetales på grund af invaliditet eller livstruende sygdom.
Det foreslås, at personer, der kan dokumentere, at de lider af en livstruende sygdom, kan ophæve kapitalpensionen mod at betale en afgift på 40 pct. eller få udbetalt supplerende engangsydelse fra en pensionskasse på grund af sygdommen.
Videre foreslås det, at hvis kapitalpensionsordningen er oprettet før invaliditetens indtræden, skal afgiftssatsen også være på 40 pct., selv om der er indbetalt til ordningen efter invaliditetens indtræden.
Denne bestemmelse vil blive indført, for at personer med konstateret invaliditet, som ønsker at fortsætte på arbejdsmarkedet, så længe de kan, med dertil knyttet pensionsordning, vil kunne få udbetalt pensionen med den lavere afgiftssats. Ved invaliditet eller livstruende sygdom skal man nu kunne opdele sin kapitalpensionsopsparing i én del, der ønskes udbetalt straks, og én del, der ønskes udbetalt ved den normale pensionsalder, således at der i begge tilfælde betales 40 pct. i afgift.
Og endelig foreslås det, at der indføres mulighed for at tegne invalidesumsforsikring i forbindelse med en ratepensionsordning, på samme måde som det i dag er muligt at tegne invalidesumsforsikring i forbindelse med en kapitalpensionsordning.
Det er et forslag, som samler op på de enkelte tilfælde af urimeligheder, som vi har set, at der er opstået med den eksisterende lovgivning.
Forslaget sikrer, at den, som har indbetalt på pensionen, også får glæde af de opsparede midler, når svigtende helbred nødvendiggør et ophør fra erhvervslivet til pensionisttilværelsen.
Alt i alt er der tale om et godt og fornuftigt forslag, der oven i købet ikke koster statskassen én eneste krone, idet lovforslagets enkelte elementer har begrænsede og modsatrettede provenumæssige konsekvenser.
, og jeg skal i øvrigt takke skatteministeren for, at forslaget er kommet så forholdsvis hurtigt til behandling, og at der er blevet fulgt op på den kritik, der har været rejst.
Ole Sohn (SF), 2000-02-03:
Nu burde man måske sådan lidt instinktivt være imod et forslag, når Venstre og De Konservative så helhjertet støtter det.
Men ser man på sagens substans, må jeg nu også tilslutte mig de positive bemærkninger.
Jeg skal på vegne af hr. Aage Frandsen, som desværre ikke kan være til stede i dag, give udtryk for en støtte til forslaget ud fra følgende begrundelse:
Der har igennem de senere år været rejst kritik af, at mennesker, der har været ramt af livstruende sygdom, ikke har kunnet få udbetalt deres kapitalpension til den lavere beskatning på de 40 pct. Når man tager i betragtning, at en person, der er ramt af en livstruende sygdom, måske aldrig opnår at få udbetalt kapitalpension til den lave skattesats på grund af dødsfald, ja, så har det også forekommet SF urimeligt, at ordningen var, som den var.
Det har været baggrunden for, at SF i den offentlige debat har støttet synspunktet om, at mennesker med en livstruende sygdom også er blevet omfattet af muligheden for at få udbetalt deres kapitalpension med en skat på 40 pct.
Derfor er SF glad for, at skatteministeren, som han tidligere også har bebudet, nu fremsætter lovforslag om at udvide reglerne for, hvornår kapitalpension kan afgiftsberigtiges til kun 40 pct., når kapitalpensionen udbetales på grund af invaliditet eller livstruende sygdom.
Så SF støtter forslaget.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-02-03:
Jeg vil også gerne træde ind i lovprisningskoret, som roser
ministeren både for forslagets indhold og for, at forslaget er fremsat så hurtigt.
Så har ordføreren for Venstre og ordføreren for De Konservative rejst et detailspørgsmål.
Det er jeg enig i at vi skal kigge lidt nærmere på under udvalgsarbejdet.
Men det er et godt forslag, som vi med glæde vil støtte.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-03:
Da mit partis ordfører, hr. Frank Aaen, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Der er tale om en lempelse af beskatningen på de skattebegunstigede private pensionsopsparinger.
Det ville vi normalt være klart imod, men vi støtter den foreslåede lempelse i disse helt særlige tilfælde, hvor det drejer sig om invalide og mennesker, der er ramt af en livstruende sygdom.
Alternativet efter de nugældende regler vil typisk kunne være, at det er arvingerne, der nyder godt af en udbetaling med 40 pct.s beskatning, og det er naturligvis mere rimeligt, at det er den alvorligt syge selv, der får gavn af en udbetaling med den lavere skattesats.
Vi noterer os samtidig, at der er lukket af for at kunne spekulere i den foreslåede ændring.
Så vidt så godt.
Men så ødelægger ministeren desværre tegningen lidt i resten af forslaget.
For der kommer der pludselig et helt andet element ind, nemlig en ekstra tilskyndelse til at lave ratepensioner.
Jo mere vi bevæger os i retning af et pensionssystem baseret på private skattebegunstigede ordninger, jo større bliver uligheden blandt kommende generationer af pensionister.
Det burde egentlig være en mærkesag også for en socialdemokratisk ledet regering at skabe lighed i alderdommen også.
Men der må vi altså sige, at der er Enhedslisten og regeringen i hvert fald noget uenige om, hvordan man så gør det i praksis.
Vi vil i hvert fald ikke bidrage til den udvikling, som disse skattebegunstigede pensioner fører til.
Det betyder så desværre, at vi må undlade at stemme til det samlede forslag, selv om vi gerne havde ønsket at kunne stemme for den første del af det.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-02-03:
Med lovforslaget udvides reglerne om, hvornår kapitalpension kan afgiftsberigtiges med kun 40 pct. i forhold til de 60 pct., der gælder som hovedregel i dag.
Fremover vil personer med dokumenteret livstruende sygdom få adgang til udbetaling af kapitalpensionsordninger og supplerende engangsydelser fra pensionskasser på grundlag af deres livstruende sygdom.
Det sker i praksis som en lempelse i form af et lavere afgiftsniveau, når kapitalpensionen ophæves i forbindelse med invaliditet eller i de tilfælde, hvor ligningsrådet har godkendt en lavere pensionsalder.
Ved at gøre udbetalingsreglerne for invalide, der har indbetalt deres kapitalpension, mere fleksible, sikres invalide, der ønsker at blive på arbejdsmarkedet så længe som muligt, bedre muligheder for det.
Med andre ord er det et led i udmøntningen af tankerne om det rummelige arbejdsmarked.
Det er efter vores opfattelse positivt, hvis en opblødning af reglerne kan være med til at sikre mennesker, der ellers risikerer at være uden for samfundet, muligheder for at bidrage med de ressourcer, som de besidder.
Det her lovforslag er et eksempel på, hvordan vi kan lade mennesket gå forud for systemet, og det synes vi fra radikal side er meget positivt.
Vi kan tilslutte os det.
Erling Christensen (S), 2000-02-04:
Jeg har heller ikke lyst til at forlænge debatten.
Det, der fik mig til at bede om ordet her,
er jo, at jeg i den debat her lidt mangler hensynet til det, vi kan kalde Det Skæve Danmark, udviklingen i landdistrikterne.
Som jeg fortalte tidligere, er der ingen problemer for de mindre kommuner.
Tingene er ikke gået i stå dér.
Som jeg fortalte, har man god plads på 1.000 kvadratmeter i vores sogn, hvor man fra kommunalbestyrelsens side klart har givet tilladelse til det.
Og vi har bevaret detailhandelen ude i landdistriktet, ude i sognet, til gavn for forbrugerne, og det er vel det, vi også skal have med i den debat her.
Og det synes jeg Venstres ordfører i meget, meget høj grad har undladt i den debat her, hvor man i tidligere debatter i dag meget har fokuseret på Det Skæve Danmark, på landdistrikterne.
Og for mig ser det ud til, at man fuldstændig glemmer sammenhængen, helhedsbetragtningen, i det her, og det synes jeg er ærgerligt.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-04:
Kristeligt Folkeparti støtter også den eksisterende planlovs bestemmelser om detailudbygning osv.
Vi er helt tilfredse med, at den begrænser udbygningen af de store centre og varehuse uden for byen, men vi synes også, at de partier, der har fremsat beslutningsforslag nr. B 60, har et godt anliggende.
Jeg må indrømme, at jeg blev noget forbavset over ministerens tale.
Hvis det forholder sig, som ministeren sagde, så er jeg enig med ministeren, men det tror jeg altså heller ikke at det gør, og jeg må indrømme, at jeg undrede mig over, at vi skal have den polarisering, men det er man måske nødt til, når man er regeringsledende parti og i opposition til dem, der stiller dette forslag.
Jeg er ikke helt sikker på, at formuleringen heri tilfredsstiller mig fuldstændig.
Der står, at Folketinget pålægger regeringen at ændre planloven, således at kommunerne får kompetence til at foretage afgrænsning af de centrale bydele.
Hvis det forholder sig sådan, som jeg tror, så mener jeg, at det skulle hedde, at Folketinget pålægger regeringen at ændre planloven sådan, at amterne får pålæg om at afgrænse bycentrene, så kommunerne får kompetencen inden for afgrænsningerne; altså den anden vej. Dette her lægger jo op til, at kommunerne selv skal tage beslutningen, og det synes jeg ikke at de skal.
Jeg synes, at amterne skal have indflydelse på, hvad det er for område, kommunerne får kompetencen inden for.
Så jeg synes, vi må kigge på det her under udvalgsarbejdet.
Vi er helt sikre på, at sådan som det er nu, er der for stærke begrænsninger for bycentrenes udvikling, for vi ønsker nemlig udvikling i bycentrene og ikke uden for byen.
Det er vi jo enige med ministeren i.
Så vi tror, at der skal findes en balance i det her.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil gerne starte med at sige tak for meldingerne.
Vi må jo erkende, at når vi sådan hører, hvem der er for og imod, så er der denne her ene stemme igen.
Det må vi jo erkende.
Jeg synes, at hr. Ole M. Nielsen på Kristeligt Folkepartis vegne var inde på nogle synspunkter, som vi helt klart vil tage med i overvejelserne.
Men vi må sige, at det er et bærende princip i beslutningsforslaget, at det er kommunen, som det var før 1997, der er den, der afgør det
inde i byzonen
Det skulle fremelskes, at der skulle ske noget der, og det har virket stik modsat.
Det er ærgerligt, og det er det, vi gerne vil forsøge at lave om på.
Jeg vil gerne have lov at citere fra det hæfte, der hedder: »Da verden gik i stå - sådan virker detailhandelsloven også...«, udgivet af Kommunernes Landsforening.
I det hæfte nævner man på side 7 og side 8
8 punkter.
Jeg skal kun citere dem, for at man kan høre, hvad det i grunden drejer sig om for de mennesker, der skal arbejde med det.
Overskriften hedder: Dét er galt - kort sagt.
Det giver problemer for både bymidterne og butikkerne.
Det her efterlader os jo i nøjagtig den situation, at kommunerne sagde ja til det, der var ministerens oprindelige ønske, nemlig at hindre de store handelscentre liggende ude ved motorvej eller andre steder, men uden for bymæssig bebyggelse.
Det sagde de ja til.
Jeg kan have fuld forståelse for, at nogle vil kæmpe og blive ved at kæmpe for noget, de har troet på engang, men jeg har betydelig sværere ved at forstå, at man ikke kan lade sig overbevise af fakta.
Det er det, der er så ærgerligt, for én ting er jo, at man kan sige: Jamen vi fik hindret, at der kommer flere af de store handelscentre.
Og så kan man være stolt over det, og så er vi ovre det nu.
Men hvorfor kan man dog ikke lære af, at det er gået fuldstændig modsat med de andre ting?
Det har ramt de små byer, det har ramt de små kommuner, det har ramt bymidterne.
Det kan da ikke have været hensigten.
Det er trist, og jeg håber, vi i udvalget kan stå sammen om i hvert fald at få ændret nogle af tingene.
Svend Auken (S), 2000-02-04:
Vi har lavet en lovgivning, som lægger op til, at det her skal reguleres i lokalsamfundet og i amterne, hvor man tager hensyn til hinanden, store og mindre byer indbyrdes.
Alle kommuner i Århus Amt har været med i prioriteringen og samarbejdet.
Amtets oplæg har vi så drøftet, og der tegner sig en løsning, som vil tilgodese disse behov.
Tilsvarende er jeg overbevist om, at det vil lykkes i amt efter amt, Nordjyllands Amt, Fyns Amt, Frederiksborg Amt, Vejle Amt osv.
Jeg tror også, at vi løser den meget vanskelige opgave i hovedstadsområdet.
Alle de problemer, inklusive eksemplerne i den pjece, som hr. Schmidt nævner, vedrører overgangsordningen, indtil de her planer er på plads.
Og den er bevidst gjort stiv af hensyn til at fremme de mere fleksible rammer, der nu bliver fastlagt landet over, og som gør netop det, vi gerne vil alle sammen: at der også er liv i de små og mellemstore byer i fremtiden, at den lille butik også har en chance, at det ikke kun er de store kapitalkæder, der skal bygge og investere og gøre det herhjemme.
Så lad os dog glæde os over, at denne overgangstid nu er forbi, og at vi går ind i en periode, hvor amt efter amt får godkendt deres planer.
Det vil ske i løbet af i år, tror jeg.
Vi vil være færdige med stort set alle amter, og det vil sige, at så er de her rammer til stede.
Det er jo virkelig bagudskuende!
Ja, nu ser jeg nede i salen, at hr. Schmidt også er i færd med at forføre hr. Kalnæs, og jeg er nødt til at sige, før denne forførelse fuldstændig tager magten fra i øvrigt fornuftige mennesker, at det her kommer til at virke godt.
Men jeg tror sågar også, at et flertal her i Folketinget ønsker, at vi skal bevare store, mellemstore og mindre bysamfund, og at vi ikke skal have al udvikling til at ske uden for byerne.
Det er jo faktisk det gode resultat af den diskussion, vi har her.
Den debat er jo vundet til fordel for fornuften, så lad os dog tage diskussionen igen, når vi kender rammerne, og dem kender vi i løbet af i år.
Lad os se, om de ikke netop har givet den fleksibilitet og det lokale selvstyre, som vi alle sammen efterlyser og gerne vil have, samtidig med at balancen, som var baggrunden for forslaget i sin tid, blev gennemført.
Jeg var faktisk meget, meget ked af fru Henriette Kjærs indlæg her i dag.
Det er jeg nødt til at sige.
Der var jo intet tilbage af hr. Bendt Bendtsens løfte til detailhandelen. Intet.
Det var udraderet fra Jordens overflade.
Der var intet tilbage.
Der var ikke engang en lille spire af håb for detailhandelen og dens organisationer i det her.
Men lad os nu håbe - jeg kender jo fru Henriette Kjær som et fornuftigt menneske - at vi kan snakke videre om det, og det vil jeg også meget gerne gøre i udvalget, når vi har det faktiske materiale ude fra amterne, så vi kan se, hvordan det faktisk virker i det virkelige liv. Mit indtryk er, at forholdet mellem kommunerne indbyrdes og mellem kommunerne og amtet er bedre end det nogen sinde har været før, når det drejer sig om detailhandel.
Hvor det tidligere var sådan, at man var ved at rive hovederne af hinanden på det her spørgsmål, så er der nu tale om samarbejde og harmoni.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Hvis man skal overbevise, skal man også forholde sig lidt til virkeligheden.
Og nogle af de eksempler, der nævnes med hensyn til ministeren, har karakter af at være nogle eksempler, som hidrører fra overgangsordningen, og så er det jo enerverende at høre, at det har ramt dén, det har ramt dén, det har ramt dén.
I sidste ende er det jo et spørgsmål om, hvem der bestemmer.
Detailhandelen har under alle omstændigheder en begrænsning.
Der er grænser for, hvor stor en detailhandel vi kan have.
I sidste ende er det et spørgsmål om, hvem der skal bestemme.
Er det tilfældige kapitalinteresser, der skal bestemme, hvor det skal ligge?
For hvis de får lov til at bestemme, så får de lov til at udbygge på bestemte steder, og så rammer det andre steder.
Det, vi har lavet nu, er faktisk en mulighed for, at vi demokratisk kan bestemme, hvem det skal ramme, at vi demokratisk kan bestemme i et samspil mellem amt og kommune, hvor vi skal have denne her udvikling, og med mulighed for også at snakke om fleksibilitet.
Det har vi ikke en jordisk chance for, hvis det er kapitalen, der skal bestemme det ved kapitalens frie spil.
Som det sidste vil jeg sige: Nu snakkes der meget om de store centre udeomkring.
Det, der jo er tendensen nu, er, at udviklingen kommer i bymidterne.
Men det betyder ikke, at vi ikke har brug for en udvikling og for en regulering og for en demokratisk diskussion.
Jeg kommer selv fra et område, hvor vi klart er i gang med en diskussion om en nyt handelsområde
i bydelen
Men dér har vi da så sandelig brug for en begrænsning også, hvis vi skal have et samspil med det eksisterende handelsliv og de nye interesser, der godt vil ind i bydelen, og vi har også brug for en regulering fra oven.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil sige til hr. Knud Erik Hansen, at jeg kan have fuld forståelse for, at man kommer til at sige sådan noget, som lige kom nu, hvis man måske ikke er så bevandret i denne her lovgivning, men det har jo intet med det at gøre, som vi diskuterer lige nu.
Det er jo noget med storkapitalen og om, hvordan og hvorledes den skal gebærde sig.
Det her er kun et spørgsmål om, hvem der er planmyndigheden inden for byzonen.
Og dér er det, jeg må sige til miljø- og energiministeren: Jeg tror da, at miljø- og energiministeren er enig i, at vi har tillid til byrådsmedlemmerne.
Mon ikke?
Det er kun, når vi skal beslutte, at de så også har kompetence, vi er lidt mere i tvivl.
Men altså, skal de fortælle om det, så har vi det.
Det er jo det ærgerlige ved det, og det er jo derfor, Kommunernes Landsforening udgiver det hæfte.
Jeg vil da minde SF's ordfører om, at hvis han er meget i tvivl om, hvordan Kommunernes Landsforening stiller sig til det, så har han da en god mulighed for at spørge Kommunernes Landsforening, spørge udvalget.
Dér sidder repræsentanter for alle partier jo.
Så det er en god idé.
Så vil man høre, hvad de siger til det.
Derfor er det jo en helt forkert historie at fremstille her: at det er noget med storcentre og sådan noget.
Det har noget at gøre med, at kommunerne siger, at ting er gået i stå, og det må jeg da sige at ministeren lige har bekræftet.
Ja, ting er gået i stå.
Sådan er det.
Det er en overgangsordning.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Jeg synes ikke, jeg fik svar på min kommentar.
Hvem skal bestemme, hvis virkeligheden er, at der er et begrænset antal kvadratmeter, man kan have detailhandelen på, uanset hvor meget man gerne vil bygge, fordi der er begrænset købekraft?
Skal vi så have en demokratisk proces, hvor amt og kommune bestemmer?
Eller skal vi have, at det er investorerne, der bestemmer?
Det er i virkeligheden det, der er det grundlæggende spørgsmål, og det blev der ikke svaret på.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-04:
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal formulere mig.
Jeg går ud fra, at det er en kort bemærkning til ministeren, men jeg vil dog alligevel spørge, om ikke ministeren også er lidt bekymret over SF's ordfører, som lægger op til, hvem der skal bestemme i denne her sammenhæng.
Vi er ikke gået over til en apotekerkultur endnu, sådan at man får koncessioner og den slags, hvis man vil have lov at være med i nærings- og detailhandelen i dette her land, vel?
Men der var en anden ting, som også fik mig herop, for det virker, som om vi sådan bare giver los - for ministeren siger, at man har lavet overgangsordninger, men man har lavet et kommissærsystem, som jeg kalder det, som gør, at ting går i stykker - og som om det så bare bliver et Klondike.
Jeg har ved gentagne lejligheder sagt, at jeg meget gerne ser en styring af, hvordan tingene ser ud.
Altså dem, der ødelægger en by, og dem, der bare banker noget op osv., vil jeg gerne være med til at give tæsk på torvet om lørdagen, indtil de har malet om, eller hvad der nu skal til.
Det er slet ikke det.
Det, der er det afgørende, er, at man bremser initiativer, selv helt ned i detaljen, i en lang periode, og det er ærgerligt.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Jeg skal gøre det kort, for vi er jo tilbage i en gammel diskussion.
Problemet er, at hvis vi overlader det til kommunerne, så har kapitalinteresser og investorer mulighed for at spille kommunerne ud mod hinanden og dermed i virkeligheden fratage dem den reelle indflydelse på den udbygning, der skal ske. Og det er derfor, det her er et spørgsmål om, hvorvidt vi som et demokratisk organ sikrer en demokratisk proces, der kan bestemme, eller om vi overlader det til investorerne at bestemme.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jamen jeg er nødt til at sige: Det er slet ikke den debat, vi har, for beslutningsforslaget indeholder ingen forslag om noget med store handelscentre eller noget.
Vi taler om byzone.
Og inde i byzonen er det sådan, at kommunerne ikke kan komme i gang med den her lov, før amterne har været der og sagt, hvordan de vil have det.
Derefter er det da alligevel kommunerne, der bestemmer.
Det kan godt være, at ministeren er uenig, så kan ministeren jo sige det fra talerstolen.
Der står ikke noget om, at de store handelscentre igen skal kunne indføres.
Svend Auken (S), 2000-02-04:
Nu kan det være, at det ikke kun er forførelse af andre, men det også er selvforførelse, der er problemet her, og at man i virkeligheden har forgrebet sig på sig selv, for det, hr. schmidt faktisk foreslår sammen med andre, er jo ikke bare, at kommunerne skal afgrænse bymidten, som jo er kernen i det
her - det har i øvrigt ikke givet anledning til nogen konflikter endnu, mig bekendt - men også, at der står: Endvidere skal kommunerne vurdere behovet for nybyggeri.
Behovet for nybyggeri!
Det er jo opgøret med hele planlægningen.
For planlægningen var jo netop, at det skulle fastlægges i amtet, hvor meget der samlet skulle til, for at man kunne tage hensyn til den ene kommune i forhold til den anden kommune.
Derfor er det planlægningsbestemmelsernes ophævelse, hr. Schmidt har foreslået.
Det er ophævelsen af den lov.
Og hele hans polemik er jo også imod hele loven og tankegangen i den.
Det er det, der står.
Det, der faktisk er sket ude i amterne, og som jeg synes er fantastisk, er, at de f.eks. i Viborg Amt tidligere var ved at rive hovederne af hinanden, men nu sidder kommunerne omkring et bord og diskuterer, som de gjorde det i Århus med 22 kommuner, og de er ved at finde en balanceret udvikling.