runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erik Larsen (V), 2000-04-13:
Nu bliver jeg altså også nødt til at stille et spørgsmål til hr. René Skau Björnsson.
Det, der er kendsgerningen i lovforslaget, er jo, at når der er indgået frivillige aftaler om ophold, kan man gøre dem til permanente ophold, og så vil jeg spørge: Frygter hr. René Skau Björnsson ikke, at det vil forhindre, at der etableres frivillige aftaler i den udstrækning, som vi kender i dag?
Det er jo klart, at det er langt det bedste, når man kan etablere frivillige aftaler, men jeg frygter, at antallet af frivillige aftaler vil falde stærkt, og det vil være synd for de børn, det hele handler om.
Tove Videbæk (KRF), 2000-04-13:
I de meget få tilfælde, hvor det kunne blive en realitet, må situationen i familierne jo være så voldsom, så utryg og så usikker, at man allerede på forhånd ved, at det her går ikke, og barnet vil ikke have godt af at være i det hjem, når man tænker på barnets bedste, og så er det bedst, at det er væk i en længere periode.
Inge Refshauge (DF), 2000-04-13:
Det er netop også det punkt, vi i Dansk Folkeparti har noget imod, altså de såkaldte - ja, jeg siger såkaldte, for nogle gange er det jo reelt ikke frivillige anbringelser. Ofte har myndighederne jo presset familien til disse anbringelser, og vi er lidt bange for, at de pludselig går hen og bliver permanente.
Det er altså noget, vi gerne vil have afklaret i udvalget.
René Skau Björnsson (S), 2000-04-13:
Ja, de tre bemærkninger gik jo på lidt af det samme.
Jeg frygter ikke, at antallet af frivillige aftaler vil gå ned.
Antallet af de sager, hvor man kan komme i den situation, er først og fremmest meget lille, og for det andet er det jo ikke vilkårligheder, der gør sig gældende her.
Jeg tror, at bare det, at man kan se, at kommunen måske er ved at overveje en tvangsanbringelse, fordi det ville være alternativet, måske kunne få mere vrangvillige familier til at gå med til en frivillig anbringelse, og på den måde sikrer vi altså igen barnets tarv.
Tove Videbæk (KRF), 2000-04-13:
Hr. Jens Heimburger understregede i sit indlæg familiens betydning, og så vil jeg gerne spørge hr. Jens Heimburger om den kontaktperson, som forældrene får stillet i udsigt: Mener hr. Jens Heimburger, at det er en tilstrækkelig løsning, eller er hr. Jens Heimburger ikke enig i, at man i perioden, hvor barnet er fjernet, bør fokusere på en mere målrettet indsats med henblik på at løse de problemer, der er årsag til anbringelsen, og at det er helt i tråd med det, som også De Konservative stemte for i forbindelse med behandlingen af F 10 i oktober 1999?
Jens Heimburger (KF), 2000-04-13:
Vi vil se eksempler på forældre, hvor vi, lige meget hvad vi gør, aldrig nogen sinde vil kunne løse problemerne, og det er jo også det ulykkelige i det her.
Men jeg tror, at det er et godt skridt på vejen med en støtteperson.
At vi kunne gøre noget yderligere, er der vel i virkeligheden ingen tvivl om, men jeg synes, at jeg føler mig tryg ved det forslag, der ligger her.
den bodyguard-tanke, der ligger i det, den tæthed, og det med ikke kun at tænke på barnet, men også understøtte familien, ja, det tror jeg vil være en stor hjælp.
men er hr. jens heimburger tilfreds med det, som det er i lovgivningen nu?
allerede nu står der jo, at man skal behandle og give forældrene tilbud, mens barnet er fjernet, for at løse de problemer, der er årsag til fjernelsen.
Men som det er nu, er det kun 39 pct. af forældrene, der får tilbud om behandling.
Det er ikke sikkert, jeg vil være god til det, men så kunne jeg stå og opremse hele serviceloven.
Det er jo ikke sådan, at der kun eksisterer denne enkelte lovgivning for de her mennesker, som er i nød.
Der er jo tonsvis af andre muligheder inden for det offentlige system, hvor disse familier kan understøttes.
Så det er jo den vifte af muligheder, der skal være med til, at vi får brudt den sociale arv.
Det er ikke kun det her forslag.
Anne Baastrup (SF), 2000-04-13:
Jamen så må jeg stille hr. Peter Skaarup et spørgsmål: Vil hr. Peter Skaarup være indstillet på, at det er Danmark, der stiller jord til rådighed til det her specielle FN-fængsel? Fordi det er grundlæggende dér, hr. Peter Skaarup har problemet.
Hr. Peter Skaarup vil ikke have nogen som helst sorthårede ind i Danmark, hvis han overhovedet kan undgå det.
Det er jo grundlæggende problemet, og derfor vil hr. Peter Skaarup stå op her og sige, at selvfølgelig skal vi have en international straffedomstol osv., osv., men hr. Peter Skaarup vil jo ikke under nogen omstændigheder lægge dansk grund til.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-13:
Jeg vil gerne prøve at bore lidt i, hvad der egentlig er dagsordenen her fra Dansk Folkeparti.
Hvis man nu principielt har givet sin tilslutning til, at man skal have denne internationale domstol, som jeg kunne forstå, at Dansk Folkeparti var glad for, at FN havde fået oprettet, og som Danmark også har været med til at støtte, er det så kun et spørgsmål om penge, før Dansk Folkeparti vil være med?
Hvis det nu viser sig, at et dansk fængsel vil være velegnet til at tage imod en dømt krigsforbryder fra Jugoslavien, forudsat at man indførte nogle særlige sikkerhedsforanstaltninger i det pågældende fængsel - det ville så koste et par millioner kroner, og vedkommende skulle så være under særlig overvågning i den tid, vedkommende afsonede her - ville det så være o.k. for Dansk Folkeparti at sige: Under disse omstændigheder vil vi gerne støtte det?
Eller må det simpelt hen overhovedet ikke koste noget?
Anne Baastrup (SF), 2000-04-13:
Jeg husker det, som om det var Glistrup, der kom med forslaget om, at alle kriminelle skulle sendes til Grønland, men jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti har overtaget den politik.
Det synes jeg er interessant.
Det, vi nu kan konstatere, er, at Dansk Folkeparti ikke ønsker internationale straffedomstole, for de vil ikke være ved, at de pågældende skal straffes efterfølgende.
Til det konkrete spørgsmål: Jeg kunne forestille mig, at Herstedvester ville være et glimrende sted, hvor Heidi Hansen så kunne tage de pågældende under kærlig behandling.
Søren Søndergaard (EL), 2000-04-13:
Jeg vil bare sige til den socialdemokratiske ordfører, at jeg synes, tingene bliver vendt på hovedet.
Udgangspunktet var, at man for lang tid siden havde lovet en revision af det her område. Den revision var blevet udskudt igen og igen og igen. Derfor kan man selvfølgelig godt på et eller andet tidspunkt sige, at nu kommer der et karambolageproblem.
Men det er jo et karambolageproblem, man selv har skabt, og det er sådan set det, der er problemet.
Man skulle bare have ordnet de her problemer, som der ikke var nogen rimelig grund til ikke at ordne, for lang tid siden.
skulle man bare have ordnet for lang tid siden.
Og så kan det godt være, at man så på et eller andet tidspunkt et år eller halvandet længere ude i tiden havde vedtaget noget om flerspilsautomater, og så kunne man have udsendt en ny bekendtgørelse.
Men det var et selvskabt problem, som man havde, hvor et flertal i udvalget bare sagde: Det kan vi ikke leve med længere, det selvskabte problem.
Vi bliver nødt til at skære igennem.
Frank Jensen (S), 2000-04-13:
Det er hr. Kim Behnkes interesse for den ændring, der er i lovforslaget, der bringer mig herop.
Den er netop skrevet så tydeligt i min fremsættelsestale i forhold til de to tidligere gange, jeg har fremsat et forslag med nøjagtig det samme indhold.
Der er altså ikke kun, som hr. Kim Behnke siger, stor interesse for, når der udveksles oplysninger om sigtelser, anmeldelser for falskspilleri mellem kasinoer her i landet.
De oplysninger går jo også videre til kasinoer i hele Europa.
Det er at betragte som et fælles marked for den slags oplysninger.
Så er det jo sådan, at i Danmark har vi ifølge vores kasinolovgivning et strafansvar, hvorunder kasinoer er forpligtet til, hvis den pågældende ikke bliver dømt for det påståede falskspilleri, så at slette den registrering.
Når nu den registrering så er fordelt til en masse kasinoer i hele Europa, hvor de ikke har samme lovgivningsmæssige forpligtelse, som vi har som følge af vores kasinolovgivning til under strafansvar at være forpligtet til at slette den registrering, så har vi valgt fra regeringens side at oplyse over for Folketingets partier, at man skal være opmærksom på, at hvis vi laver den ændring i vores kasinolovgivning, så kan det give anledning til retssikkerhedsmæssige problemer for den, der er registreret for noget, man efterfølgende bliver frikendt for, men så kun bliver slettet her i landet. Men man er så i en række kasinoer i hele Europa fortsat registreret for at have begået falskspil, og det er den problemstilling, som er nærværende.
Det, der knytter sig til rent danske kasinoer, ser vi ikke som noget problem, men det er den europæiske dimension, som hr. Kim Behnke skal tage i betragtning.
Det er ikke ensbetydende med, at vi fra regeringens side ikke er indstillet på at drøfte det her, heller ikke de retssikkerhedsmæssige problemstillinger, vi her har rejst, men det er for at være åben over for Folketinget og tilkendegive det allerede her ved førstebehandlingen.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-13:
Jamen når vi både har en socialdemokratisk ordfører og en justitsministers ord for, at det her skal vi have drøftet, og det skal vi have fundet en løsning på, så er det naturligvis tilfredsstillende ved en førstebehandling, for det må aldrig være sådan, at Danmark i den kreds, der jo er af falskspillere, som turnerer verden rundt, får ry for at være et sted, hvor man kan slippe godt fra det, uden at det har konsekvenser.
Så derfor tak for de tilkendegivelser, vi har fået indtil videre.
Vi glæder os til at få det udmøntet under udvalgsarbejdet.
Lissa Mathiasen (S), 2000-04-13:
Nu lyder det, som om hr. Kim Behnke har forstået, hvad det er, jeg har sagt de andre gange.
For kan vi få sikkerhed for, at der sker sletning af personer, der frifindes, eller hvor sagerne opgives, ja, så ser vi med glæde, at man laver det her, også i den form, som det tidligere har været fremlagt i.
Hvis ikke, synes jeg, vi har et problem.
Vi stod i en situation den 24. februar, hvor vi vidste, at vi maksimalt havde to måneder, men formentlig kortere tid, til vi havde en afklaring af, hvorvidt der ville blive et sammenstødsproblem mellem flerspilsautomater og kasinoforslaget.
Derfor er det ikke en udsættelse på ubestemt tid, en udsættelse på 1-2 år, som hr. Søndergaard siger.
Det var så kort tid, det drejede sig om, og det var derfor, vi satte hælene i og sagde: Lad os nu lige få orden i det her.
Og så vil vi godt medvirke.
Inge Dahl-Sørensen (V), 2000-04-13:
Jeg havde faktisk gjort mig umage med at skulle skrive en ordførertale, men nu synes jeg næsten, at pusten er fuldstændig gået af debatten.
Den er foregået, og vi har allerede fra justitsministeren fået svar på de spørgsmål, som jeg sådan set ville have stillet. Så det eneste, jeg vil sige, er, vi faktisk støtter lovforslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-04-13:
Jeg er enig med Venstres ordfører i, at vi havde en interessant forudgående debat her, som også har afklaret nogle af de spørgsmål og nogle af de kritiske ting, som vi i hvert fald har været opmærksomme på fra konservativ side.
Jeg synes godt alligevel, at jeg vil dvæle lidt ved forløbet her.
Hr. Søren Søndergaard har ret i, at den
kunstneriske udførelse af det her forslag ikke er særlig elegant.
Det er den altså ikke.
Regeringen, embedsmændene har vidst, at der har været konstateret et flertal i Folketingets Retsudvalg, som ville have ændret ved nogle af de her ting.
Regeringen, embedsmændene har vidst, at der var nogle kritiske forhold, som et flertal i Folketingets Retsudvalg ville have løst.
Det har man vidst igennem et par år, og man har ladet sagerne stå til, og man har ikke gjort noget.
Først da Retsudvalget vedtog en beretning, kom der lidt skred i det, men man har hele tiden vidst det.
Sagen har været drøftet i Folketingssalen tidligere og for øvrigt også i Retsudvalget.
Så kommer forslaget ganske nydeligt, ganske godt, også set fra vores side, specielt fordi kasinoerne jo repræsenterer en hæderlig forretning, som er til at kontrollere, så at sige.
Så så langt, så godt.
Derfor handler det altså også om trods alt at give nogle forbedrede forretningsmuligheder for kasinoerne.
Hvis vi så ser på selve loven, så har vi haft den samme opponering over for, det samme problem med, at selv om Retsudvalget kommer med en klokkeklar beretning, hvor der eksplicit står, at man skal kunne udveksle oplysninger - det står i Retsudvalgets beretning, vedtaget af et flertal -
så laver man altså en anden formulering i lovforslaget.
Det er helt, helt, helt uhørt at gøre det uden at gå ind i en dialog og en forhandling med det flertal i Retsudvalget, som har haft en anden mening. Nu kan jeg forstå på den socialdemokratiske ordfører og på justitsministeren, at man er villig til at diskutere det her, og det er jeg selvfølgelig utrolig tilfreds med. I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at få en kommentar fra justitsministeren til den skrivelse, vi har fået fra Dansk Kasinoforening, og som jeg håber også er tilgået justitsministeren.
Retsudvalget har i hvert fald fået den, og der står, at man har spurgt nede i Tyskland, og i Tyskland viser det sig, at man kan videregive oplysninger selv på anmeldelsestidspunkter, og hvis man henviser og refererer til EU-lovgivningen, så må det samme vel gælde i Danmark.
Så må der være parallellovgivning.
Men altså alt i alt med de tilkendegivelser, der har været fra justitsministeren og fra den socialdemokratiske ordfører er vi, indtil videre i hvert fald, tilfredse fra konservativ side.
Frank Jensen (S), 2000-04-13:
Ja, nu kan den konservative ordfører, hr. Brian Mikkelsen, jo være glad for, at det ikke tilkommer mig at skulle vurdere andres kunstneriske udførelse af deres opgaver.
Jeg kan så i hvert fald henholde mig til, at det lovforslag, som vi behandler i dag, to gange tidligere har været fremsat uden nogen pålæg af noget flertal her i Folketinget, men hvor flertallet i Folketinget ikke ville behandle det.
Jeg tror ikke, at hr. Brian Mikkelsen er bekendt med den historieskrivning, fordi hr. Brian Mikkelsen vist ikke var konservativ ordfører på det pågældende lovforslag, men nuvel; det er jo altid glædeligt, når man kan få så stor og parlamentarisk opbakning til sine lovforslag, at der bliver afgivet beretning over dem.
Så senere hen er det jo som at løbe en åben dør ind, i hvert fald for hr. Brian Mikkelsen hos regeringen.
Det med udveksling af oplysninger har jeg jo tilkendegivet i fremsættelsestalen.
Det er rigtigt, at det ikke følger af de lovforslag, jeg tidligere har fremsat, og det følger heller ikke - og det har hr. Brian Mikkelsen fuldstændig ret i - af den beretning, der er afgivet af et flertal i Folketingets Retsudvalg.
Det hænger sammen med, at vi mener, at det er rigtigt over for Folketinget at tilkendegive, at hvis man ud fra en traditionel retssikkerhedsmæssig betingelse stiller det her op, så må vi sige, at efter at direktivet om personoplysninger i Europa nu er trådt i kraft og er gældende ret, så er en udveksling på det område her mellem kasinoer i Danmark også at betragte som en europæisk udveksling af oplysninger om anmeldelse for falskspil.
Vi har så til gengæld i Danmark den beskyttelse, at er man registreret for falskspil og bliver man frikendt, så er der lovpligt for
kasinoerne til at slette den registrering, man har foretaget
Så ud fra en almindelig retssikkerhedsbetragtning - det, vi har som udgangspunkt, når vi drøfter ting i Retsudvalget - så er det det, vi lægger frem, og så synes vi, det er rigtigt at lægge det frem.
Hvis vi så alligevel vil gøre, som tyskerne har gjort, så skal vi gøre det med fuldt åbne øjne.
Så skal der ikke være stukket noget under stolen, og vi skal vide helt præcist, at man altså godt kan være uskyldig, men alligevel blive afvist på kasino i et andet europæisk land, fordi man dér fortsat står registreret, fordi der ikke er nogen slettepligt dér.
Det er det, man skal have med i sine betragtninger.
Vil man det fra borgerlig side?
Vil man mødes med danskere, der er blevet frikendt ved en dansk domstol, men kommer hjem og fortæller, at de blev afvist på et kasino, hvor de skulle ind med nogle udenlandske forretningsforbindelser, fordi de stod registreret for falskspil?
Hvis man vil det, skal man gøre det med helt åbne øjne.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-13:
I Folketinget beskæftiger vi os med store sager og med små sager.
For nogle partier i Folketinget er der sager, som betragtes som store sager, og for andre partier kan det være, at de samme sager måske betragtes som mindre vigtige sager.
Det kan også godt være, at der for os i Folketinget i nogle tilfælde er tale om noget, som vi synes er mindre sager, men
at nogle uden for Folketinget synes, det er store sager.
Det lovforslag, vi behandler her, er et glimrende eksempel på, at nogle partier mener, det er en af de virkelig vigtige sager, og at det er meget vigtigt, at der bliver gennemført ændringer så hurtigt som muligt, mens andre partier måske ikke betragter det som lige så vigtigt som andre spørgsmål og derfor tænker, som vi gør i dette tilfælde, at det godt kan vente lidt.
Men det viser jo også, at demokratiet i bredeste forstand kan fungere.
Uanset hvad en justitsminister siger, uanset at han måske ikke var til sinds at komme med forslaget nu, kan et flertal i Folketinget jo tvinge - selv om det kaldes en opfordring - ministeren til at fremsætte det, og hvis det så ikke er tilfredsstillende, kan flertallet lave det om.
Man kan godt sige, det er et glimrende eksempel på, at hvis der er nogle kræfter uden for Folketinget, der ønsker noget gennemført, kan den gode, gammeldags lobbyvirksomhed selvfølgelig stadig fungere.
Her har der været tale om, at nogle makkere, som man måske kan kalde lidt uens, har slået sig sammen, og det har spillet ind på Folketingets flertals opfattelse af disse ting.
Det er fuldstændig legitimt, og det er fuldstændig efter bogen og efter de demokratiske spilleregler.
Men det ændrer altså ikke ved, at det efter vores opfattelse ikke er at betragte som et af de væsentligste spørgsmål, vi skal beskæftige os med.
Så vigtigt synes vi ikke det er.
Lissa Mathiasen (S), 2000-04-13:
Jeg kan godt blive i tvivl om, hvorvidt hr. Peter Skaarups hukommelse er helt god, når sandheden åbenbart ikke har helt nemt ved komme frem.
Jeg synes i hvert fald, den bør siges heroppefra.
Inden folketingsvalget i marts 1998 lå der - det er korrekt - et lovforslag fra justitsministeren, L 178 af 4. februar 1998.
Men det er lige så korrekt, at efter valget blev lovforslag nr. L 34 af 26. marts 1998 fremsat af justitsministeren, og det hører også med til sandheden, at et flertal her i Folketinget vedtog, at dette lovforslag ikke skulle vedtages i den pågældende folketingssamling.
Det vil sige, at det var Folketinget selv, der tog stilling dengang, så det foregik ikke, som hr. Skaarup, tilsyneladende efter sin bedste hukommelse, refererede tidligere.
Det var Folketinget selv, der tog beslutningen i 1998.
Peter Skaarup (DF), 2000-04-13:
Nu må jeg erkende, at jeg var ikke medlem af Folketinget på daværende tidspunkt.
Men efter de samtaler, jeg har haft med kolleger om disse ting, er det mit helt klare indtryk, at man forventede, at ministeren af sig selv kom med et nyt forslag, på baggrund af, at det gamle var bortfaldet.
Det var også den fornemmelse, man havde i Kasinoforeningen, som kan beskyldes for meget, men det er helt tydeligt, at den har interesse for og viden om sagen og engagement, og man havde altså opfattelsen af og regnede med, at ministeriet kom med et nyt udspil. Så vil jeg sige, at det udspil, vi ser her, fremkom jo egentlig også kun, fordi Folketingets Retsudvalg pressede på og indkaldte ministre i samråd og spurgte: Hvornår sker der noget?
Det er i hvert fald min opfattelse, at det forslag, vi behandler her i dag, kun er fremsat, fordi Folketingets Retsudvalg har presset på her i begyndelsen af året.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-04-13:
Der er små sager og store sager, og jeg vil sige, at der er pligtstof og mærkesager.
Jeg accepterer, at pligtstof selvfølgelig skal laves ordentligt og hæderligt og seriøst, og jeg må sige, at jeg har helt tillid til, at det, der er fremsat her, er noget, der er nødvendigt, og noget, der er ordentligt.
Men jeg er glad for, at det ikke har været et kabinetsspørgsmål for regeringen at komme i mindretal i Retsudvalget, for det ville have været meget svært at føre en valgkamp på dette forslag. Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-13:
Ja, vi skal gøre vores arbejde ordentligt, og derfor tager jeg også fru Lissa Mathiasens udsagn vedrørende udvalgsarbejdet som udtryk for, at Socialdemokratiet er villig til at se på reglerne om registrering af falskspillere, så vi ikke kommer til at opleve, at vi laver en lovgivning, der rent faktisk beskytter dem, der forsøger at spille falsk.
Jeg synes så i øvrigt, at disse retssikkerhedsbetragtninger er lidt teoretiske, fordi den eneste måde, man krænker folk på, er ved at afvise dem ved døren til et kasino.
Men vi glæder os alle sammen over, at de gør det, fordi det har et positivt formål, nemlig i det her tilfælde at begrænse unges brug og misbrug af narkotika.
På samme måde må det formål, at de danske kasinoer kan beskytte sig mod falskspillere,
også gå foran.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-13:
Jeg synes, det er lidt interessant, at justitsministeren ikke betragter et EU-direktiv som tilstrækkeligt hjemmelsgrundlag til at forvente, at andre landes borgere, herunder deres kasinoer, vil have en korrekt juridisk adfærd.
Men hvis vi nu forestiller os den situation, at der er en person, der på et dansk kasino bliver registreret for at have forsøgt falskspilleri, og den oplysning bliver givet til f.eks. kasinoer i Tyskland, så er justitsministeren i tvivl om, hvorvidt det tyske kasino vil slette oplysningen. Hvis nu den pågældende bliver dømt i Danmark, og det er det, der tages udgangspunkt i i justitsministerens lovforslag, eller rettere sagt at der falder dom, og vedkommende bliver frikendt, hvorfor skulle det tyske kasino så være mere tilbøjelig til at slette oplysningen, blot fordi domstolene har talt, end hvis de får en besked fra deres kolleger i Danmark om, at der ikke er et grundlag alligevel?
Altså hvis man har mistanke om, at andre europæiske kasinoer ikke vil foretage sletningerne, så kan de manglende sletninger jo lige så godt blive praktiseret på de tidspunkter, hvor der også er faldet dom.
Peter Skaarup (DF), 2000-04-13:
Til fru Elisabeth Arnold: Det er ikke pengene, der er problemet.
Til fru Anne Baastrup på spørgsmålet om, om vi slet ikke skal modtage nogen af dem her på dansk jord
: Jeg kunne da udmærket anvise et område i Danmark, som kunne bruges.
Altså f.eks. Thulebasen er da et udmærket område, hvor det vil være utrolig svært for eventuelle personer, der måtte ønske at få de her fanger fri, at komme derop og lave en befrielsesaktion.
Området vil være godt overvåget f.eks. Så det var en mulighed.
Hvor er det, fru Anne Baastrup tror, at denne her afsoning kan foregå, uden at det giver de problemer, som Fængselsforbundet har peget på?