runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Frevert (DF), 2003-02-05:
Til hr. Aage Frandsen: Alene ordene er forskellige.
»Vejledende« og »bindende« har jo to forskellige værdier.
Det siger sig selv.
Vi har forventet, at i det øjeblik man konverterer fra vejledende, der er løst, til bindende trinmål, er det, fordi man inden for en tidsperiode vil kunne evaluere den enkelte elev.
Dér ser vi forskellen.
Vi ser, at de vejledende mål har været løse, og der har været et klart slutmål.
Det er der stadig væk, men inden for hele perioden vil der nu være mulighed for i tidsbegrænsede perioder
Det vil være mere gennemsigtigt, som jeg også sagde i min ordførertale.
Der vil være en større gennemsigtighed, fordi der bliver udarbejdet nogle læseplaner, sådan at lærerne vil være mere opmærksom på, at børnene har lært det, de skal inden for de bindende trinmål, som før var vejledende mål.
Sådan har vi i hvert fald opfattet det.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Det er jo ikke et spørgsmål, om der er nogle mål på nogle bestemte trin i folkeskolen, man skal nå; sådan har det været hidtil.
Men det er et spørgsmål, om det er staten, der skal bestemme det, eller om det er kommunen i samarbejde med skolen ved medvirken af lærerne, der går ind i denne forbindelse.
Den afgørende forskel er, om det er det statslige eller det kommunale.
Det håber jeg da også at Dansk Folkeparti er klar over, og at det ikke er noget med, at man førhen bare kunne lade stå til.
Det kunne man ikke, men der var fastlagt nogle mål, men man skulle nødvendigvis ikke bruge dem, der kom fra staten.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
I et af de seneste numre af Folkeskolen, lærernes faglige blad, fra januar måned i år, er professor Niels Egelund fra Danmarks Pædagogiske Universitet citeret for følgende: »Jeg er tilfreds med folkeskoleforliget.
Det er ikke så mærkeligt, fordi det er det, jeg selv mener pudsigt nok.«
- og så kommer det interessante - »Men det er en skam, at de Klare Delmål blev bindende, fordi de store internationale undersøgelser viser, at jo større frihed lærerne har, jo bedre bliver resultaterne.
Det er også den vej, man går i resten af verden.«
Hvad mener fru Louise Frevert om det citat?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Jeg kan forstå på fru Louise Freverts tidligere svar, at lærerne til dags dato ikke har formået at evaluere og sørge for at følge op på eleverne osv., så denne opstramning med, at vi nu får bindende mål, har været nødvendig. Hvilken konsekvens er der - for det må der jo være, når nu der virkelig er sådan et enormt behov for at få denne opstramning - hvis man ikke opfylder disse mål?
Der må vel være en konsekvens af det, når man siger, hvad målene er, og sådan skal det være, hvis de ikke bliver opfyldt.
Hvis skoler ikke kan leve op til det, hvilken konsekvens ser fru Louise Frevert af det, når nu det har været så påtrængende?
Louise Frevert (DF), 2003-02-05:
Jeg vil starte med at svare fru Bodil Kornbek.
I Dansk Folkeparti går vi ikke ind for sanktioner på den måde.
Så det er ikke sådan, vi opfatter det.
Vi opfatter det sådan, at der bliver gennemsigtighed.
Vi opfatter det sådan, at forældrene aktivt kan deltage i et hjem-skole-samarbejde, som vi har ønsket og håbet at der ville komme noget mere af, så det vil være lettere for forældrene og for lærerne at finde ud af, hvad elevens standpunkt er på et givent tidspunkt.
Jeg ser det som vigtigt.
Det vil jo fuldstændig give sig
selv, at man som forældre vil kunne indfri de forventninger, der bliver stillet.
Så jeg kan ikke se, at det er nødvendigt at bruge sanktioner.
Det er sådan, som jeg opfattede Kristeligt Folkepartis ordførers indlæg.
Lærerne har stadig væk deres metodefrihed, og det er jo overhovedet ikke den, vi går ind og piller ved.
Metodefriheden hos lærerne bliver ved med at være der.
Det er kun et spørgsmål om indimellem at sætte nogle pejlemærker for at se, hvor langt eleven er nået i undervisningen.
Jeg vil også sige, at vi har hver vores ideologi og hver vores overbevisning, og det er et spørgsmål om, hvad man går ind for, og hvad man ikke går ind for, men metodefriheden er så en anden del af det.
Til hr. Aage Frandsen, som jeg ikke har glemt, men jeg har bare taget det i en anden rækkefølge: Det med de nationale mål betyder, at man inden for det samme klassetrin og den samme tidsramme vil have de samme bindende mål fra Gedser til Skagen, sådan at man kan være sikker på, at hver skole opfylder de samme bindende trinmål, og sådan at der ikke er forskellighed i skolerne.
Det er rigtigt, at det er staten, der gør det.
Jeg har heller aldrig nogen sinde lagt skjul på, at vi i Dansk Folkeparti syntes var en strålende idé, at man gør det på denne måde, så jeg behøver ikke at stå og forsvare noget.
Vi går fuldt ind for det.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Det, vi drøfter nu, har intet med metodefrihed at gøre, intet!
Den kan vi vende tilbage til i en anden sammenhæng.
Der er bare stor international forskning i og arbejde med at finde ud af, hvordan vi bærer os ad med at give vores børn og unge - det er alle lande, der beskæftiger sig med det - den bedst mulige uddannelse, hvordan vi sætter dem i den bedst mulige læringsproces, hvad der skal til, for at børn lærer.
Det viser sig, at alle de lande, der hidtil har styret med nationale mål ret detaljeret i løbet af skoleperioden og læringsprocessen, nøjagtig som et flertal i Folketinget nu indfører, går fra det, fordi man erkender, at den bedste og mest effektive læring sker, jo større frihed læreren har.
, så det er ikke nyt, at det er mit synspunkt, men nu har vi altså professor Niels Egelunds ord for det - den samme professor har jo været brugt meget af forligspartierne.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Jeg tror, at fru Louise Frevert hørte korrekt, da jeg brugte ordet sanktioner.
Nu er det er ikke, fordi jeg synes, det rent pædagogisk er det, vi står for, men der må i hvert fald være en konsekvens.
Jeg går ud fra, at når man på den ene side siger, at der er behov for en opstramning, skal man også følge op på, om den opstramning så reelt sker.
Jeg bliver forvirret, når jeg så efterfølgende hører fru Louise Frevert sige, at der er tale om pejlemærker.
Jamen de vejledende trinmål var vel egentlig pejlemærker, hvis man skulle sige det sådan, men nu er de bindende mål blevet pejlemærker. På den anden side får vi at vide, at vi skal sikre os, at uanset hvor i landet man går i skole, skal hvert barn på samme trin kunne det samme, osv. osv.
Hvad er det egentlig, Dansk Folkeparti mener om de bindende mål?
Er det pejlemærker, eller er det noget, vi skal sikre os, eller hvad er det egentlig for en størrelse?
Louise Frevert (DF), 2003-02-05:
Han har nogle strålende synspunkter, som jeg også kan sympatisere med, men det er ikke en, som vi bruger som supervisor.
Hvad jeg taler om, er planlægning af undervisning og timetallene, der bliver forøget.
Så jeg kan ikke forstå, hvad problemet skulle være i, at man går ind og laver de bindende trinmål.
Hvis man endelig undervejs skulle finde ud af, at lovforslaget ikke opfylder de krav, som vi har stillet til det, er der også givet en margen til, at man kan gå ind og evaluere selve lovforslaget.
Der står udtrykkelig i lovforslaget, at vi som partier går ind og følger hele proceduren på tæt hold.
Jeg anser det for at være af stor vigtighed - og det skal ikke opfattes som en kattelem eller en ventil eller noget som helst andet - at vi her har en sikkerhedsforanstaltning til, at tingene bliver fulgt til dørs, at det bliver opfyldt optimalt.
Det er den måde, det skal opfattes på.
Til fru Bodil Kornbek: Det er et spørgsmål om samvittighed.
Vi har ikke opfattet det på den måde, som fru Bodil Kornbek opfatter tingene.
Vi ser tingene på forskellige måder.
At man har denne gennemsigtighed i de bindende trinmål, og at man følger dem så tæt fra læreres og forældres side, vil i sig selv være nok.
Selvfølgelig skal vi ikke begynde at have sanktioner i folkeskolen.
Nej, det er gennemsigtigheden, som jeg tror kommer op til overfladen her, og det gør det i sig selv.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Folkeskoleloven har hidtil haft vejledende delmål.
Kommunerne kunne vælge at tage disse delmål, eller de kunne lave nogle andre delmål, men der skulle være delmål.
Så der er ikke tale
om, at forældrene ikke vidste, hvad delmålene var.
Der skulle være nogle. Det nye er, at man siger, at staten er så klog på alle kommuners vegne, og at den dialog, som er i kommunerne med skolerne og lærerne om, hvad de rigtige delmål er, nu er forsvundet.
Når man også i folkeskolelovens bemærkninger, som også ligger i aftalen, vil have, at kommunerne nu skal lave en beskrivelse af, hvordan lærerne laver deres samarbejde på forskellig vis, er det igen udtryk for, at Folketinget mener, at staten er klogere end kommunerne, og at kommunerne er klogere end skolen og lærerne.
Det, som er så bekymrende, er, at den ansvarlighed, som det er vigtigt er ude på skolerne, tager vi fra dem, fordi vi siger, vi er klogere.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Fru Louise Frevert gjorde opmærksom på, at forligspartierne skal følge udmøntningen af folkeskoleforliget, og hvordan det går, når det skal føres ud i livet.
Et af formålene har jo været, at børn, der flytter fra Gedser til Skagen eller omvendt, skal kunne det samme som den klasse, de flytter hen til.
Kunne fru Louise Frevert ikke forklare mig, hvordan det skal kunne lade sig gøre, hvis man flytter i oktober måned, eller hvis man flytter i marts?
Er man så sikker på, at man har lært det, der skal læres? Hvordan skal det fungere? Det andet spørgsmål, jeg har, er, og jeg henviser til punkt 2.2.2. i forslaget, hvor der står, at der skal ske løbende justeringer og præciseringer af trinmålene efter de indvundne erfaringer: Hvordan?
Vil man tage stikprøveundersøgelser rundtomkring på skolerne for at finde ud af, om man i 2. klasse faktisk når de mål, og hvis ikke man når dem, vil man så lempe dem, eller hvordan skal det forstås?
Louise Frevert (DF), 2003-02-05:
Det, det drejer sig om, er, at vi ikke på noget tidspunkt vil gå ind og røre ved metodefriheden hos lærerne.
Vi har ikke i sinde at gå ind og tage ansvaret væk fra lærerne.
De skal have frihed til at kunne undervise børnene på den bedst mulige måde, og det er jeg helt sikker på at lærerne er mere kompetente til, end vi andre, der sidder og lovgiver, er. Det, det drejer sig om, og det er også lidt et svar til fru Marianne Jelved,
er, at vi jo ikke taler om, at det er en kort tidsbegrænset periode.
Tværtimod har vi aftalt, at det eksempelvis vil være efter 3., 5. eller 7. klasse, så man kan følge op hele tiden.
Det vil sige, at hvis man flytter i oktober, vil der være rig mulighed for at sige: Her skal Carl lære det og det og det.
Vi ved, hvad han skal lære inden for en tidsperiode.
Så jeg kan ikke se, hvad problemet skulle være med, at man siger, at man har de bindende mål.
Hvorimod det med de vejledende mål før i tiden ikke var fastlagt tidsmæssigt, hvornår barnet skulle nå målet.
Jeg synes faktisk, at Venstres ordfører præciserede det ganske udmærket, da hun svarede på det, så jeg behøver egentligt ikke at skulle plagiere Venstres ordførers måde at formulere sig på.
Men det var faktisk ganske strålende sagt.
Man kunne risikere, at barnet først knækkede kurven i 6. klasse eller måske i 7. klasse, hvor de vejlende mål blev nået.
Her er man opmærksom på, at målet skal nås inden, netop ved at man har de bindende trinmål.
Det synes vi altså i Dansk Folkeparti er strålende.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Jeg kan forstå på fru Louise Frevert, at med bindende mål kan vi nu sikre os, at Carl kan det og det, når han går ud af 3. klasse.
Vi må nu slå fast med det, fru Louise Frevert siger, at de bindende mål jo er det, man skal nå hen til.
Og de vejledende var altså lidt mere flagrende på en eller anden måde, men nu sikrer vi os.
Men hvordan sikrer vi, at man så når de mål?
Hvad forestiller Dansk Folkeparti sig?
Louise Frevert (DF), 2003-02-05:
Vi sikrer os ved, at man ved at gøre tingene på denne måde sætter fokus på den enkelte elev.
Som jeg også sagde i min ordførertale, er det differentieret undervisning i yderste konsekvens.
Selvfølgelig er der ikke - og nu gentager jeg igen mig selv - nogen sanktioner, men man kan så henstille til, at de når de mål, de skal nå.
Når man har de bindende trinmål, er jeg helt overbevist om, at man vil nå at komme derhen på en helt anden og meget mere sikker måde, end man gjorde før i tiden.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Til hr. Adelskov sagde jeg, at man kunne ønske til lykke med hans aftale, og han tog det rent faktisk, som om jeg mente det.
Til fru Helle Sjelle vil jeg sige til lykke.
Det mener
jeg, fordi Det Konservative Folkeparti sandelig har fået noget ud af det.
Det er også første gang overhovedet i Det Konservative Folkepartis historie, at man er med i et folkeskoleforlig, så det er flot for Det Konservative Folkeparti, men ikke for folkeskolen, synes jeg.
Nu må vi så have opklaret, hvad det betyder.
Det har været lidt uklart indtil videre, og det kan være, at vi nu får den fjerde udlægning.
Hvad betyder det, at vi går fra vejledende delmål til bindende trinmål?
Mere præcist: Hvad betyder det for folkeskolen i praksis?
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Nu kommer der flere timer til nogle fag hen over nogle år.
Der er blevet bindende nationale trinmål, så børnene får den samme undervisning i Gedser og Skagen, og vi vil få et kæmpe løft i det faglige.
Hvordan vil fru Helle Sjelle måle det?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Det var sådan set lidt mit spørgsmål, fru Marianne Jelved stillede.
De Konservative har virkelig fået det, de har arbejdet på nærmest i årevis.
Nu får vi de bindende mål.
Så er det klart, at vi er interesseret i, hvordan man nu vil følge op på, at de bestemte klassetrin også får disse mål opfyldt, og at trinmålene virkelig også får den funktion, som De Konservative hele tiden har lagt i det med de bindende mål.
Nu håber jeg ikke, vi igen skal ind i en diskussion om, at det er pejlemærker, og at det er det ene og det andet, for man bliver simpelt hen så forvirret af det.
Så hvis vi kunne få klar tale nu, ville det være løftende for diskussionen.
Så er der en anden ting, jeg har sådan en trang til at præcisere.
Når man taler om, at vi skal tage udgangspunkt i den enkeltes evner og alle de her fine ord, nævner man en række fag, der hermed bliver højnet timemæssigt.
Det er alle de her boglige fag, og så skynder man sig lige at nævne, at der er en styrkelse af idræt.
Så hvor er højnelsen og styrkelsen af de kreative, musiske fag, for samlet set er deres andel procentvis faldet i det her forlig?
Helle Sjelle (KF), 2003-02-05:
Først og fremmest vil jeg da gerne til hr. Aage Frandsen sige mange tak for de pæne ord.
Vi er også meget, meget glade for det forlig, og vi er også meget glade for de bindende mål
Vi mener klart, der er en forskel i forhold til det, der før var de vejledende mål.
Efter vores opfattelse betyder det, at alle steder, uanset hvor man befinder sig i landet, arbejder man efter de samme mål.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi gerne vil have, at staten fastlægger de minimumsmål.
Vi ser dem absolut som minimumsmål.
Hvis der er nogle skoler, der ønsker at arbejde hen imod mål, der ligger højere end dem, der bliver fastsat, er de jo velkomne til det.
Men for os handler det først og fremmest om, at kommunerne faktisk ikke har mulighed for at gå ind og lave om på de ting.
Det er klart, at hvad angår selve fagligheden, er det ikke noget, man løfter fra den ene dag til den anden.
Det er et langt, sejt træk.
Til fru Marianne Jelved, som stiller spørgsmålet, hvordan man måler det: Jeg vil da først og fremmest i hvert fald håbe på, at man i de internationale undersøgelser i løbet af nogle år kan se nogle forskelle. Men det er klart, at det kun er én brik i et meget langt træk, for der er mange ting.
Det er et samspil mellem faktorer som f.eks. mulighed for at inddele elever på baggrund af løbende evaluering i de mindre klasser.
Der er mange faktorer, der skal spille sammen.
Det handler jo ikke kun om bindende mål, selv om vi er glade for, at vi fik sat de minimumsmål.
Og til fru Bodil Kornbek bliver jeg nødt til at sige, at jeg har lyttet til mange af de spørgsmål, som fru Bodil Kornbek meget aktivt og meget energisk har stillet her i dag, og at jeg godt kan forstå, at det er lidt ærgerligt at stå uden for et godt forlig som det her.
Vi forventer, som fru Louise Frevert har været inde på tidligere, at der bliver fulgt meget nøje med i, hvad kommunerne laver.
Allerede i dag indberetter de faktisk, hvordan det går udeomkring, og det vil vi da også holde øje med bliver gjort i det her tilfælde.
Det er kommunerne i samspil med lærere og elever, som først og fremmest skal stå for, at man sikrer, at man når de mål.
Men vi kan bare se på hele den heftige debat, der har
været om de her mål, for hold da op, hele debatten i dag har nærmest ikke handlet om andet.
Så alene af den grund er jeg sikker på, at alle i det danske kongerige efterhånden er klar over, at der er noget, der hedder bindende mål, og at forældrene faktisk godt kan gå hen til deres skole og sige: Vi er klar over, at der er de mål, det er det, vores barn skal kunne.
Carsten Hansen (S), 2003-02-05:
Til fru Helle Sjelle: Det er helt klart, at strategien går på at få folk til at sige noget forskelligt om de bindende trinmål.
Derfor finder jeg i hvert fald lejlighed til at gå op og bede fru Helle Sjelle bekræfte den aftale, vi har.
I forslaget står under punkt 2.2.2., at trinmålene fastsættes som de vejledende delmål fastsættes i dag, dvs. på de klassetrin, hvor det er pædagogisk begrundet ud fra det enkelte fags opbygning og progression.
Endvidere står der i det næste afsnit, det er afsnit otte, at udmøntningen sker således, at de eksisterende, vejledende delmål gøres bindende som trinmål.
Der sker dog en justering som konsekvens af de ændringer, der er i medfør af aftaleudkastet, altså flere timer osv.,
og der gennemføres en evaluering efter 4 år.
Vi har en kort, klar og præcis aftale om, at de vejledende delmål gøres til bindende trinmål, og det vil jeg gerne bede fru Helle Sjelle om at bekræfte.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Jeg vil gerne bede fru Helle Sjelle om efter svaret til hr. Carsten Hansen at forklare offentligheden, Folketinget her, hvad de sidste linjer på side 6, højre spalte betyder: »Ligeledes vil der ske en løbende justering og præcisering af trinmålene for fagene i lyset af de indvundne erfaringer.«
Hvad er det for indvundne erfaringer?
Hvordan gør man det?
Hvad betyder det?
På hvilket grundlag indhøster forligspartierne erfaringer om det her?
Hvordan gør man?
Hvad er der aftalt?
Må vi ikke gerne få det at vide?
Helle Sjelle (KF), 2003-02-05:
Der var engang nogle, der sagde, at døden skal have en årsag.
Jeg vil tillade mig at vende det om og til hr. Carsten Hansen sige, at der skal jo også være en årsag til, at man går med i et forlig.
Hvad angår Socialdemokratiet har jeg måske lidt svært ved at se, hvad årsagen egentlig er til, at det er gået med i et forlig, når det bagefter står og kritiserer det stort set sønder og sammen og prøver på at undskylde så mange ting som overhovedet muligt.
Vi undskylder ikke nogen ting i Det Konservative Folkeparti; vi er faktisk glade for de ting, der ligger her.
Vi havde også gerne set, at man var gået et skridt længere, end man gør, med nogle af tingene, men vi er glade for de ting, der er kommet ud af det her.
Det er faktisk derfor, vi er med.
Jeg håber også, at hr. Carsten Hansen og Socialdemokratiet er glade for, at de er med.
Vi er glade for, at Socialdemokratiet er med. Jeg synes, at hvad angår udmøntningen af de ting i forhold til de mål, der bliver fastsat, står det meget præcist. Det er naturligvis, som hr. Carsten Hansen ganske rigtigt siger, delmålene, der bliver til bindende mål,
men de er også meget præcise, og de er også meget detaljerede.
Det vil sige, at der faktisk ikke er mulighed for slinger i valsen.
Det, der faktisk har været udgangspunktet for os, er, at alle skal have det samme mål, uanset hvilken kommune, uanset hvilken landsdel de er i, og de må også gerne sætte nogle mål, der er højere, men der er altså et minimumsmål, man skal arbejde hen imod.
Det, jeg så også vil nævne over for hr. Carsten Hansen, er, at vi er enige om, at der faktisk står, at vi løbende skal følge de her ting.
Vi skal løbende justere de her trinmål.
Det vil sige, at hvis vi finder ud af, at der er problemer undervejs med det ene eller det andet, eller der er noget, der måske i lyset af den tidsalder, vi lever i, skal justeres, så er der også mulighed for det.
Det er vi jo også alle sammen enige om, så jeg kan ikke forstå, at der skal være så meget forvirring om det her, andet end at der måske er det ved det, at der er nogle, der ikke er helt så glade for forliget, som vi f.eks. er.
Men det må andre jo redegøre for.
Det vil sige, at når man får meldinger ind f.eks. fra lærere ude i landet eller fra skoler ude i landet om, at der er nogle problemer eller det ene eller det andet, ville det være fuldstændig vanvittigt at vente flere år på at rette de ting.
De ting retter vi selvfølgelig undervejs, men jeg forventer bestemt ikke, at der bliver slækket på niveauet eller på de ting, der står i de delmål, i forhold til, hvad der er på nuværende tidspunkt.
Tværtimod.
Hvad angår test, prøver og lignende er det bestemt ikke noget, som vi har noget som helst imod, men det ligger der
altså bare ikke i de nuværende ting, hvad angår de bindende mål.
Carsten Hansen (S), 2003-02-05:
Jeg er nødt til at rette en misforståelse: Vi er skam glade for at være med i folkeskoleforliget.
Vores ordfører, hr. Thomas Adelskov, har sagt det.
Men der har været en række ting, og sådan er det jo, når man forhandler.
Det Konservative Folkeparti kørte så med i en retning og Socialdemokraterne i en anden retning, men vi står fuldt ud ved forliget.
Det, vi var nervøse for, var, at denne regerings finansminister ifølge dagspressen har været ude at sige, at der skal spinkes og spares, når vi lige har lavet et forlig, der koster 300 mio. kr. Det kunne jeg så bede fru Helle Sjelle om at forholde sig til.
Det næste er, at jeg er glad for, at fru Helle Sjelle bekræftede vores aftale om delmål og de bindende trinmål.
Der er en klar aftale, og det er jeg meget glad for, skal fru Helle Sjelle vide.
Jeg tror, det er meget vigtigt i det videre forløb, at der ikke her kan stikkes en kile ind mellem os forligspartier, der er glade for folkeskoleaftalen.
Thomas Adelskov (S), 2003-02-05:
Jeg tror ikke, fru Marianne Jelved har grund til at være så bekymret, som fru Marianne Jelved er.
Det er jo ikke sådan, at vi vil opleve det sorte billede af en skole med målinger på hvert eneste år, karaktergivning og offentliggørelse på internettet af, hvor langt er man nu nået eller ikke er nået i forhold til målene.
Det er jo ikke det, og det står også klart i bemærkningerne, at der ikke lægges op til, at der skal være nye prøver eller evalueringsformer som følge af reformen.
Fru Marianne Jelved siger, at før var det kommunalbestyrelserne, der besluttede med indstilling fra skolerne, og jeg er enig i, at det er rigtigt i nogle tilfælde.
Men vi må også konstatere, at langt de fleste skoler rent faktisk valgte ukritisk at tage de vejledende delmål i brug ude på skolerne.
Så spørger fru Marianne Jelved: Hvem ved bedst, de, der har ansvaret ude på skolerne, som står med børnene hver eneste dag, eller de fire partier i Folketinget?
Til det vil jeg sige til fru Marianne Jelved: Det er jo netop en af grundene til, at vi har valgt at lytte til Danmarks Lærerforenings anbefaling.
Det er jo netop dem, der har fingeren på pulsen, og som har kunnet give os en vurdering af, om det her vil betyde et afgørende fremskridt for en god dansk folkeskole med pædagogisk frihed og muligheder for udvikling, eller det vil skabe den sorte skole, som fru Marianne Jelved er bange for.
Og der har Danmarks Lærerforening sagt, som fru Marianne Jelved jo efterlyste: Det er fint.