Annie Lunde Hansen (CD), 2000-04-27:
Da CD's ordfører ikke kan være til stede, er det blevet mig, der skal komme med nogle betragtninger på mit partis vegne. Først vil jeg takke Enhedslisten for denne forespørgsel, for emnet er vedkommende og ligger også CD stærkt på sinde.
Den sociale tryghed er jo selve kernen i danskernes forståelse af velfærdssamfundet.
Samfundet ændrer sig imidlertid med ekspresfart i disse år, og det må naturligvis også afspejle sig i vores velfærdsmodel både på godt og på ondt. Jeg vil understrege, at CD ønsker at holde fast i velfærdspolitikken som en værdig ramme om vores tilværelse og handlemuligheder.
Men også vi må da indrømme, at der ikke er råd til alt det, som vi kunne ønske os.
Det betyder prioritering, og den er i vid udstrækning overladt til kommunernes selvstyre - med større eller mindre succes, vil jeg gerne sige.
For det er alt for tit, man støder på begrebet kassetænkning eller får begrundet mistanke om, at budgetstyring dominerer så meget, at borgernes retssikkerhed er ved at blive undermineret.
Det er i hvert fald den konsekvens, man kunne drage af den tendens, der breder sig med, at domstolene underkender både de kommunale skøn og ankesystemerne.
I CD tror vi, at det her er forhold, som man bliver nødsaget til at beskæftige sig med fremover, når der skal diskuteres social tryghed.
Ved den forespørgsel, som CD rejste i januar i år om brugerbetaling og solidarisk skattefinansiering, blev det fastslået i en vedtagelse, at den solidariske skattebetaling skal forblive den bærende finansiering af samfundets velfærdsydelser.
Det er utrolig vigtigt at holde fast i det, for befolkningens opbakning til velfærdssamfundet er der ingen tvivl om. Alligevel kan enhver samtidig se, hvordan individualismen har fundet indpas som livsstil, og vi kan konstatere, at samfundet i stigende grad udstøder de utilpassede og de syge.
Det er faktisk sket i takt med, at brugerbetalingen er steget væsentligt som finansieringskilde.
Inden årets udgang skal regeringen komme med en rapport
om de sociale og fordelingsmæssige konsekvenser af henholdsvis skattefinansiering og brugerbetaling.
Formålet er at få indkredset nogle principper for, hvordan brugerbetaling
kan anvendes fremover, og dermed få en gennemarbejdet baggrund for at kunne tage politisk stilling.
Det er en væsentlig mangel i dag. CD ser gerne, at vi får styr på disse ting, så der bliver klarhed og gennemskuelighed i finansieringen, og vi får de nødvendige redskaber til at afgrænse, hvad der er velfærdssamfundets egentlige kerneydelser, som det offentlige først og fremmest skal tage sig af over skatterne.
Det vil give en helt anderledes bevidsthed om, hvor vi bevæger os hen med vores velfærdssamfund.
Socialministerens besvarelse af forespørgslen
vil jeg gerne takke for, og CD er da også enig i meget af det, der er blevet sagt, også i, at det offentlige ikke kan være alene om at løfte opgaven med at skabe social tryghed.
Det starter selvfølgelig både i familierne og hos den enkelte, og virksomhedernes sociale ansvar har vi efterhånden vænnet os til som noget naturligt.
Det samme gælder den frivillige sociale indsats, som er helt uundværlig, især når det gælder de mennesker, der med forskellige etiketter er blevet kaldt for de svage, de marginaliserede, de skæve eksistenser, de fattige, de ensomme og nu også de udstødte. Også på dette område har CD rejst en forespørgsel i dette folketingsår - det var i november - og den mundede ud i en vedtagelse om at fastholde og fremme det private sociale initiativ.
Socialministeren har i dag også understreget, at social tryghed ikke bare handler om sikkerhed for at kunne få hjælp, men at det lige så meget handler om kvaliteten i den hjælp, der gives.
Derfor understreger ministeren kommunernes pligt til at udarbejde årlige kvalitetsstandarder.