runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild Simonsen (S), 1998-04-30:
Borgerne selv lægger enormt stort pres på serviceydelserne, og det vil sige, at hvad der ikke var selvfølgeligt for 10 eller 20 år siden, er i dag en fuldstændig selvfølgelighed, specielt på de områder af regeringens 4-årige plan, som SF har nævnt.
Det var det ene, jeg ville sige.
Det andet, jeg synes, der er værd at kommentere - selv om jeg ikke ved, om jeg skal gøre så meget ud af det -
er hr. Tom Behnkes hårde angreb og påstand om, at kommunerne faktisk ikke styrer tingene ordentligt.
Jeg synes, det er værd at understrege, at der nok er mange lande, der vil misunde os det samspil, som foregår i Danmark mellem det statslige system - Finansministeriet, Økonomiministeriet osv. - og de 275 kommuners finanspolitik, havde jeg nær sagt.
Det er nemlig enestående i Europa, at man kan gøre det på denne måde, og det synes jeg er en lidt bedre overskrift at sætte over det samspil og den styring, som regeringen selvfølgelig også lægger vægt på.
Som jeg sagde, da jeg havde mit første indlæg, har vi fået tilslutning til, at man gerne vil have endnu en forhandlingsløsning og helst flere, både fra den tidligere formand for KL, den nuværende formand for KL og Amtsrådsforeningen.
Det synes jeg er væsentligt, og jeg er overbevist om, at selv om det bliver vanskeligt, finder vi frem til noget, som kan samle bred tilslutning i dette Ting.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-30:
Jeg føler blot, der er en enkelt ting i ministerens besvarelse, det er nødvendigt at kvittere for.
Finansministeren erkender, at hensynet til betalingsbalancen er den ene konjunkturovervejelse i regeringen, og vi forstår godt i SF, at et indgreb på det offentlige område ikke er det centrale med hensyn til betalingsbalancen.
Det centrale er et indgreb over for den private økonomi, fordi det offentlige forbrug er langt mindre importtungt, og det tror jeg er en vigtig erkendelse, også set i forhold til de ting, der skrives og siges i disse dage om forholdet mellem det private og det offentlige.
Når man dertil lægger, at det offentlige forbrug er kendetegnet ved, at det tilgodeser nogle helt basale behov på ældreområdet, børneområdet og sygehusområdet, synes jeg ikke, regeringens valg bør være så svært i virkelighedens verden. Så er der en anden diskussion, der drejer sig om arbejdskraftefterspørgslen som den anden konjunkturfaktor, og det forstår vi også godt.
Men der er vel to muligheder for at regulere efterspørgslen efter arbejdskraft.
Det er vel ikke nogen naturlov, at byggeriet skal reserveres den private sektors mulighed for i en periode med faldende rente at udvide byggeriet af private boliger.
Jeg vil godt spørge finansministeren: Er regeringen ikke nødt til at overveje, hvad den synes er det mest påtrængende behov på arbejdskraftområdet?
Er det fortsat vækst i det private forbrug hos de meget velstillede, eller er det et indgreb, der muliggør, at vi kan opfylde de centrale velfærdsmål?
Regeringen ved, hvor den har SF i den diskussion.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-04-30:
Jeg var inde på sygehusene i mit indlæg, og det var finansministeren også i sit svar.
Jeg ved godt, det ikke ligefrem er det, der skal forhandles i de nærmeste dage, men jeg kunne godt tænke mig, om finansministeren ville bekræfte eller det modsatte, at det nok er sådan i den decentraliseringsproces, der har været siden 1982, at både på sygehusområdet og en række andre områder i det offentlige skal forholdene nogle steder hæves til et højere niveau, og andre steder skal man gå den modsatte vej. Der kunne måske komme nogle gevinster i form af forøget effektivitet, så vi kunne få noget for de begrænsede midler, der er sat af, altså
at borgerne rent faktisk får den nødvendige service, hvis vi fik rettet tingene til efter den lange decentraliseringsproces.
Mogens Lykketoft (S), 1998-04-30:
Til det sidste spørgsmål vil jeg sige, at jeg tror såmænd ikke, behovet samlet set er at centralisere mere i vort samfund.
Men det er en vigtig betragtning, at når vi måske er det land overhovedet, der har decentraliseret den største del af den offentlige økonomi ud til det lokale styre i amter og kommuner, kan ingen regering og intet Folketing komme uden om at sikre en samordning af den økonomiske politik mellem det overordnede behov for landet og det, som foretages ude i amter og kommuner.
Jeg er enig i det, indenrigsministeren sagde før, for i virkeligheden har det jo givet anledning til en hel del beundring ude i verden, at vi har kunnet få disse i og for sig modstridende hensigter til at gå så tilpas pænt op i en højere enhed, som vi har kunnet i Danmark.
Det er også derfor, jeg lægger så utrolig megen vægt på, at vi fortsat kan få det forhandlingssystem til at fungere, så vi ikke skal ind i den form for centralisering, at det er Folketinget, der direkte skal definere indholdet af rammerne for kommunerne. Kommunerne og amterne skal selv have et væsentligt forhandlingsmæssigt medansvar for de rammer. Så skal jeg kun sige til det, hr. Søvndal sagde, at det er jo helt åbenbart, at byggeriet er en flaskehals, og at den langsigtede eller bare mellemfristede løsning selvfølgelig er at få uddannet nogle flere folk til den sektor, så den ikke er en flaskehals.
Jeg mener, hr. Søvndal for så vidt rammede problemstillingen meget klart ind.
Derfor har vi brug for et større klaviatur at spille på, men det tror jeg vi kommer tilbage til senere på sæsonen.
Pernille Frahm (SF), 1998-04-30:
Jeg vil gerne spørge, om fru Birthe Rønn Hornbech så også ligesom jeg deler Kommunernes Landsforenings bekymring for, om integrationsydelsen er tilstrækkelig, om man ikke bare ved at holde folk på en så lav ydelse tvinger dem til at finde andre måder at skaffe sig penge på eller tvinger kommunerne til alligevel at måtte komme med supplerende ydelser.
Deler fru Birthe Rønn Hornbech ikke den bekymring?
Jann Sjursen (KRF), 1998-04-30:
Fru Birthe Rønn Hornbech udtrykte sig meget negativt om integrationsrådene i kommunerne.
Det er jeg sådan set ked af.
I Kristeligt Folkeparti synes vi, det er en særdeles god idé med disse integrationsråd.
Vi synes, erfaringerne fra Odense især viser, at sådanne råd kan være med til at mobilisere de etniske minoritetsgrupper i bl.a. storbyerne.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-30:
Jeg vil svare fru Pernille Frahm med hensyn til ydelserne på denne måde: Hvordan ligger det med integrationsydelsen i forhold til pensionen til danske folkepensionister, der har boet her et helt liv? Med hensyn til hr. Jann Sjursens bemærkning om integrationsråd: Jeg stillede det spørgsmål, om der er et folkeligt mandat, eller om det ikke er en særordning.
Hvis hr. Jann Sjursen kan overbevise mig om, at der er gode erfaringer med det, så vil jeg selvfølgelig diskutere det. Frivillige ordninger er jo altid udmærket, men her lovfæster vi det altså, og er hr. Jann Sjursen ikke enig med mig i, at der faktisk er et problem med, hvem man repræsenterer?
Det er en meget forskellig gruppe, hvor man jo kan sige, at ældregruppen har organiseret sig i forvejen, men det rejser for mig nogle betænkeligheder om, hvem der skal repræsentere hvem.
Vi har jo adskillige gange hørt, at udlændingegrupper godt vil være fritaget for at høre på den talsmand, som udtaler sig også på deres vegne.
Pernille Frahm (SF), 1998-04-30:
Vi snakker om en gruppe mennesker, som for langt de flestes vedkommende er midt i den mest aktive del af deres liv, hvor de måske skal til at skaffe deres familie nogle muligheder, måske også selv har brug for at skaffe sig ting til hjem og den slags.
Det er en lidt anden situation, end de fleste folkepensionister i hvert fald i Danmark befinder sig i, vil jeg sige.
Så jeg synes, det er lidt svært med den sammenligning.
En anden ting, jeg vil spørge fru Birthe Rønn Hornbech om, jeg deler nemlig også bekymringen over, at man putter flygtninge og indvandrere i samme skuffe,
er, om fru Birthe Rønn Hornbech så også deler bekymringen over, at alt det, der handler om behandling af torturofre i integrationsloven, er flyttet ud af selve loven og nu bare ligger i bemærkningerne.
Det tredje er om tempoet.
Deler fru Birthe Rønn Hornbech ikke min forundring over, at der pludselig skal være sådan et kissejav over den her lovgivning, da vi nu har haft en kommission siddende i to år, der har lavet en udmærket betænkning, som her nærmest er blevet overhørt?
Aase D. Madsen (DF), 1998-04-30:
Det er også med hensyn til disse integrationsråd, som vi i Dansk Folkeparti er meget skeptiske overfor. Der står i lovforslaget, at man skal kunne offentliggøre resultaterne af integrationsplanerne, og ved en offentliggørelse kan man jo let blive offer for en pressionsgruppe - vi ved jo godt, hvorledes debatten med hensyn til udlændinge er i Danmark - således at de kommunale politikere på en eller anden måde kommer til at være bange for, at der ikke er gjort nok.
Som jeg har læst forslaget, synes jeg, at det fremgår, at indvandrergrupperne, organisationerne, der står bag de etniske grupper, skal have et flertal i disse råd.
Er det mon korrekt?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-30:
For at starte med det sidste så betragter jeg mere fru Aase Madsens spørgsmål som et spørgsmål til ministeren.
Til fru Pernille Frahm vil jeg sige, at vi nok ikke bliver enige om ydelserne.
Med hensyn til kissejavet og hvornår lovforslagene skal igennem har vi jo helt principielt hele tiden sagt i Venstre, at vi er imod enhver form for lovsjusk.
Det er Folketinget, der bestemmer.
Tingene må tage den tid, de skal.
På den anden side er der også temmelig mange ting, der blev afklaret i forrige samling, og jeg har personligt for ikke at blive beskyldt for at trænere sagen bedt om, at de bilag blev omdelt igen, inden vi havde første behandling.
Vi har nu lagt en arbejdsplan, og så må vi se.
Vi er ikke indstillet på bare at trække sagen i langdrag for at genere regeringen, og vi er meget opmærksomme på, at Flygtningehjælpen er i færd med at nedvikle og kommunerne måske tilsvarende i færd med at opvikle.
Det vil selvfølgelig indgå i vores overvejelser.
Jeg er enig med hr. Jann Sjursen i, at det gælder om at aktivere udlændinge.
Det, jeg bare ikke kan lide, hvor jeg ikke tror, at vi står så langt fra hinanden,
er det her med, at det altid er det offentlige, der skal tage initiativet.
Jeg vil jo meget hellere have, at vi frem for at separere udlændinge i alle mulige indvandrer- og integrationsråd i langt højere grad sørger for at få dem med i de politiske partier, i idrætsforeninger og andre steder, hvor de møder danskere.
Jeg frygter en separation, men det er jo noget, som vi naturligvis kan diskutere, og hvis hr. Jann Sjursen har gode argumenter, er jeg selvfølgelig lydhør over for dem.
Pernille Frahm (SF), 1998-04-30:
Fru Dorte Bennedsen starter med en erkendelse af, at det her forslag ikke løser samtlige problemer omkring integration.
Det kan jeg kun helt og fuldt støtte hende i.
Dernæst siger hun længere fremme i sin tale, at hensigten jo er god nok.
På grund af denne her hensigt er man altså villige til at påkalde sig bl.a. Centeret for Menneskerettigheders vrede over, at Danmark nu er ved at krænke menneskerettighederne. Hensigten helliger altså midlet, men hensigten er åbenbart ikke det, som man ifølge titlen på loven gerne vil, nemlig skabe en integration. For var det det, er fru Dorte Bennedsen så ikke enig med mig i, at det er en tosidet proces, som må tage udgangspunkt i, at man har en lige behandling, en lige værdighed, og at det er to parter, der skal mødes, når man skal lave en integration? Jeg vil sige tak, fordi man vil kigge på det med, at kommunerne i nogle tilfælde skal være forpligtet til at sige ja, og så vil jeg endelig spørge med hensyn til tvangsægteskaberne: Vi er enige i, at der skal gives en håndsrækning til de unge, men hvilken håndsrækning skal de unge så have?
Er det i virkeligheden ikke en langt større socialpædagogisk indsats, der skal til, og hvor er den opfølgning henne i vores udlændingelov?
Hvem samler de unge op?
Hvem gør noget for dem, når de mister familie og omgangskreds?
Tom Behnke (FP), 1998-04-30:
Fru Dorte Bennedsen gjorde i sin ordførertale meget ud af at tale om integration af flygtninge.
Mit spørgsmål er: Hvad er formålet med at integrere flygtninge?
Flygtninge er vel en betegnelse for en gruppe personer, som midlertidigt søger tilflugt i et andet land med henblik på at vende hjem igen, når det bliver muligt at vende hjem igen. Når det forholder sig på den måde, hvad er så formålet med at integrere flygtninge i det danske samfund? Vil det ikke bare betyde, at de pågældende flygtninge får endnu sværere ved at vende tilbage igen?
Eller er det i virkeligheden sådan, at Socialdemokratiet har den opfattelse, at flygtninge fra den første dag, de kommer til Danmark, skal integreres i det danske samfund, fordi Socialdemokratiet ønsker, at de skal blive i Danmark, uanset hvad der så i øvrigt sker i hjemlandet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-30:
Til det vil jeg godt sige, at det er præcis den vurdering, vi deler.
Hvad skal egentlig sanktionerne være, hvis man ikke gør det?
Det er ikke i overensstemmelse med det kommunale selvstyre, og det befordrer altså ikke de positive holdninger hos danskerne.
Aase D. Madsen (DF), 1998-04-30:
Det var til fru Dorte Bennedsens bemærkninger om bosætningen i kommunerne og den tvangsløsning, der skal komme.
Her vil jeg lige bemærke, at der i øjeblikket er kæmpeproblemer med at bosætte flygtninge i hovedstadsområdet.
Der bliver nedlagt centre i Tåsingegade og i Svaneparken, og det har givet problemer.
Flygtningene skal integreres og bosættes i hovedstadsområdet, og det kan ikke lade sig gøre.
Det er uladsiggørligt.
Jann Sjursen (KRF), 1998-04-30:
Jeg var glad for at høre fru Birthe Rønn Hornbechs svar, for jeg synes, at det i forhold til integrationsrunden var knap så bastant, som det lød i selve ordførertalen.
Det er klart, at det ikke er helt enkelt, hvordan man skal sammensætte de der integrationsråd, og hvordan de etniske minoritetsgrupper skal lade sig repræsentere.
Det vil jeg fuldstændig medgive fru Birthe Rønn Hornbech.
Det positive ved tanken er bare for mig at se, at man gennem disse rådgivende råd for kommunalbestyrelserne på den måde også får inddraget flygtninge og indvandrere mere direkte i vores demokrati.
Det får mig så også til at stille spørgsmålet til Venstres ordfører, om det så også gælder andre temaer på området her, at Venstre i virkeligheden ønsker at gå ind i en tættere dialog, så vi kunne få et bredt forlig på området.
Dorte Bennedsen (S), 1998-04-30:
Det var fru Pernille Frahm, der spurgte, om vi var villige til at pådrage os Menneskerettighedscentrets vrede.
Jeg vil gøre opmærksom på, det ikke var mine bemærkninger.
Det var citater fra Menneskerettighedscentrets høringssvar om, at lovforslaget ligger op til grænsen af konventionerne, men at det overordnede formål kan tænkes opfyldt.
Det var faktisk et citat, så jeg har lidt svært ved at se, at Menneskerettighedscentret skulle blive forfærdelig vrede, hvis vi i øvrigt kan opfylde det, der ligger i deres citat.
Og så om integration, der er en tosidet proces.
Ja, det er det, og det kræver meget andet og mere end det, der ligger i dette forslag, og det gælder også det med den socialpædagogiske indsats over for de unge.
Men jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at det er dog en ejendommelig idé, at når vi nu tager fat på et område, hvilket har været et stort ønske hos mange i mange år, så lyder kritikken, at vi ikke får løst samtlige problemer, der eksisterer i samfundet.
Det her er et kæmpeskridt fremad.
Til hr. Tom Behnke vil jeg sige, at formålet med integration såmænd er at skabe hele, selvberoende, selvhjulpne mennesker, som derved vil blive langt bedre i stand til at vende hjem, men som også, hvis det går som med chilenerne, hvor det varede 14 år, inden der overhovedet blev mulighed for at komme hjem, kan klare sig i det danske samfund.
Hr. Tom Behnke og hans parti brokker sig over, hvor meget flygtningene koster, fordi de ikke har kunnet klare sig.
Nu vil vi sætte dem i stand til at klare sig selv, og så er det også forkert.
Jeg vil gerne sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at det jo ikke er kommunerne, der får tildelt en kvote.
Der bliver ikke pillet ved det kommunale selvstyre.
Der er kun ét problem, og det er, at vi har to kommuner her i det storkøbenhavnske område, som ikke vil være med.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-04:
Jeg vil gerne svare på det spørgsmål, som ministeren stillede, om, hvorfor det sidste punkt i forslaget til vedtagelse er med, nemlig spørgsmålet om arbejdsgivernes tilbagemeldingspligt.
Det er det af den simple grund, at når direktoratet behandler en sag, er der tale om en ensidig brug af arbejdsgivernes oplysninger som dokumentation i sagen.
Altså må der være en eller form for formalisering af den tilbagemelding, som arbejdsgiverne er pligtige til at give på f.eks. en jobsøgningsproces, og derfor hænger det sammen med sanktionssystemet, fordi det bliver brugt entydigt til at uddele de sanktioner, som jeg stadig mener er til stede i systemet.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-05-04:
Jeg er glad for forespørgslen, som er rejst af Enhedslisten, og jeg er også glad for ministerens redegørelse både for de principielle sider af sagen og for de konkrete.
Der er jo grund til at tage spørgsmålet op.
Udvalget er selvfølgelig også allerede nedsat, fordi der jo er for mange sager, som har et menneskeligt og et uheldigt islæt.
Sanktionerne er jo så stramme, fordi der har været brug for at lave dem stramme.
I øvrigt er der jo menneskelige konsekvenser af sådan nogle afgørelser, uanset om en overtrædelse er forsætlig eller uforsætlig.
Vi har alle hørt om menneskeligt ulykkelige situationer inden for området.
Der har allerede været nogle af dem fremme, og jeg skal ikke underholde med dem, som jeg også kender.
Jeg er enig med fru Gottlieb i, at sanktioner inden for dagpengesystemet kan være urimelige i forhold til straffe inden for andre systemer.
Der er i øvrigt flere områder i vores samfund, hvor administrativt idømte sanktioner er meget hårdere i forhold til sanktioner eller domme inden for det almindelige retssystem.
Jeg tænker på et par sager, der er oppe i tiden, hvor varehuset Føtex kan afprøve grænserne i lukkeloven og kalkulere med en beskeden bøde på en halv snes tusinde kroner
, hvorimod en fisker, der glemmer eller kommer lidt for sent med en fangstindberetning, kan fratages retten til at fiske i en måned, og det kan måske koste ham en million kroner i tabt indtægt.
Der er somme tider for stor forskel på kong Salomon og Jørgen Hattemager, selv om det måske ikke lige nøjagtig har noget med det at gøre.
Vi er glade for, at arbejdet med at undersøge disse forhold allerede er sat i gang i Landsarbejdsrådets regi.
Jeg ville faktisk gerne, om vi kunne have stemt for forslaget til vedtagelse af fru Gottlieb og hr. Ole Sohn som kvittering for de gode intentioner og nytten i at tage disse problemer op, men jeg mener alligevel, at konstateringen i indledningen om systemets elendighed er for negativ til, at vi kan stemme for det.
Jeg takker for debatten og håber, at rapporten, som vil fremkomme fra udvalget til efteråret, vil medvirke til at løse disse problemer.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-05-04:
Vor ordfører, fru Kirsten Jacobsen, er desværre ikke til stede, men jeg kan sige, at Fremskridtspartiet, og det gælder selvfølgelig også mig selv, er af den opfattelse, at reglerne for dagpengesystemet selvfølgelig skal overholdes.
Reglerne er jo i dag så uigennemskuelige, at mennesker nemt kan komme i klemme ude rundtomkring.
Det er der jo masser af eksempler på, og det er det, vi skal prøve at have rettet op, og det er også det, jeg har forstået der er meningen med den her forespørgselsdebat.
Det er jo klart, som hr. Kirkegaard nævnte, at hvis der er én, der har søgt arbejde ved en arbejdsgiver og ikke ønsker det arbejde, ja, så skal vedkommende selvfølgelig have karantæne, for hvis manden er sund og rask, skal han jo påtage sig det job.
Men hvis der sker det, som der skete med
Fisker-Kaj oppe i Nordjylland, som uforsætligt går ud og fanger fisk for 4.000 kr. og bliver kaldt op til skattevæsenet og frataget alle sine rettigheder af systemet, er det for mig at se endnu værre, at systemet kan behandle mennesker sådan
, og i sådan et tilfælde skulle man selvfølgelig omgående rette op på det og hjælpe den familie på fode igen.
Men under alle omstændigheder vil vi i Fremskridtspartiet gerne se, at man var lidt mere fleksibel.
I systemet skulle man ikke være ligeglad, og man kunne godt betragte sådan noget som det, jeg lige har nævnt, som en bagatel.
Der er ingen grund til at diskutere den her i det høje Ting.
I øvrigt vil jeg så fastholde - det gør Fremskridtspartiet - at vi er enige med hr. Kirkegaard i, at vi skal have nogle faste regler at gå efter, men vi skal lære at være lidt mere fleksible, og hvis der er åbenlyse fejl, så lad os rette dem i stedet for at blive ved med at trække det ud.
Anders Samuelsen (RV), 1998-05-04:
Som til alle de andre sager, som er kommet op her i dag, nogle med baggrund i konkrete eksempler, andre som forsøgt hævet op på det generelle niveau, vil jeg sige, som jeg også sagde i min ordførertale, at vi er opmærksom på, at der er problemer på dette område, og at vi vil gerne gå ind og arbejde med det.
Man kan også nævne andre områder, hvor man kan tale om a-kassens egeninteresse i forhold til den måde, den handler på, eller den vælger at vurdere på.
Vi vil, og det skal stadig væk være vores konklusion, tage udgangspunkt i rapporten, når den ligger til efteråret, og så vil vi arbejde for, at vi når frem til et system, som fungerer bedre, så vi får færre af de sager, som vi har haft så mange eksempler på her i dag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-05-04:
Nej, jeg taler ikke udenom.
Jeg kender faktisk en hel del til det system her og er meget opmærksom på, at der er en række skævheder i det, som der trænger til at blive set på.
Men det er sager, der er af en sådan karakter, at de ikke egner sig til konkret stillingtagen her fra Folketingets talerstol på baggrund af en mundtlig fremlæggelse, som måske oven i købet ikke en gang er fuldstændig.
Anders Samuelsen (RV), 1998-05-04:
Nu kan jeg forstå, at vi alle er under anklage, men mere eller mindre, afhængigt af hvor stor historikken er for det enkelte medlem.
Det skal være min første kommentar.
Den anden skal være, at der er ingen tvivl om fra Det Radikale Venstres side og ikke mindst med baggrund i nogle af de eksempler, som også er kommet frem i dag, at der er et kompliceret system, som trænger til en kærlig overvågning, til en evaluering og til, at der bliver lagt en slagplan for, hvordan vi kan gøre systemet anderledes.
Det er specielt alvorligt for de personer, som er indblandet.
et ukompliceret system i så høj grad, som det kan lade sig gøre, for selvfølgelig kan vi ikke fuldstændig undgå sager af den karakter.
Det, som vi gerne vil lægge op til fra Det Radikale Venstres side, er, at vi får lagt en slagplan, en konkret slagplan for, hvordan vi kommer så langt.
Det arbejde vil vi gerne gå ind i med åben pande, men vi vil gerne afvente den rapport, som arbejdsministeren også har nævnt, der kommer her til efteråret.
På baggrund af den vil vi gå ind i det arbejde, og når det er sagt, vil min konklusion blive, at vi ikke kan støtte forslaget fra Enhedslisten.