Søren Søndergaard (EL), 2000-10-12:
Da vores jordbrugsordfører ikke kan være til stede, skal jeg på Enhedslistens vegne hilse forslaget velkommen og samtidig tage diskussionen, om det egentlig burde være mere vidtgående.
Det er indlysende, som lovforslaget også vil sikre, at primærproducenter har et ansvar for de produkter, de fremstiller.
Det forholder sig jo ikke sådan, som italienerne efter sigende har hævdet, nemlig at Gud har lavet kornet på marken, og derfor kan vi ikke pålægge et producentansvar for landbrugsprodukter.
Når det drejer sig om landbrug i dag, bruges der så mange kemiske stoffer og manipulationer med naturen, at det burde være indlysende, at producenten må tage et ansvar for det producerede.
Men det store spørgsmål er så, om producentens ansvar bør stoppe, hvis bare vedkommende overholder myndighedernes krav. Folketinget kunne jo også pålægge producenten at bære den såkaldte udviklingsrisiko.
En udviklingsskade ved et produkt er en defekt, som det ikke var teknisk eller videnskabeligt muligt at opdage ved hjælp af offentligt tilgængelig viden på det tidspunkt, hvor produktet blev sat i omsætning.
Producenten af et sådant produkt er ansvarsfri, både efter EF-direktivet om produktansvar og efter de danske produktansvarsregler og retspraksis, men medlemsstaterne kan, som fru Anne Baastrup også var inde på, ifølge direktivets artikel 15 beslutte, at udviklingsskader i deres land skal være omfattet af EU-reglerne om produktansvar.
Det er de i Norge og Finland, som har nationale regler om udviklingsskader.
Det, som man så kan overveje, er, om man skal pålægge producenten udviklingsrisikoen, eller om det vil føre til, at myndighederne slækker på deres godkendelsesprocedure, for det vil selvfølgelig ikke være godt.
Det bør til hver en tid være myndighedernes ansvar, at befolkningen ikke udsættes for sygdomsfremkaldende forhold.
Enhedslisten ønsker ikke at bidrage til at flytte ansvaret fra myndighederne til producenterne ved at indføre produktansvar for udviklingsskader eller igangsætte en udvikling, der kan føre til det, men det, der kan opnås ved at pålægge primærproducenterne ansvaret for udviklingsskader, er måske, at producenterne bliver mere varsomme og tilbageholdende med at fifle så meget med kemiske stoffer i fremstillingen af primærprodukter og selvfølgelig især ved fremstilling af forarbejdede produkter.
Inden for jordbruget fifles der med brug af insektmidler, svampemidler, vækstregulerende midler, enzymer og tungmetaller i foderet og ikke mindst med gensplejsning.
Også inden for dambruget ser vi brug af antibiotika og vaccinering af fisk.
Ikke mindst brugen af gensplejsede afgrøder, hvor pollen fra GMO-marker nemt vil kunne sprede sig til almindelige marker eller vilde planter, er bekymrende, så hvis nu producenterne senere kunne retsforfølges for udviklingsskader, ville de vel - forhåbentlig - holde lidt mere igen.
Men det store problem er som sagt, om et ansvar for udviklingsskader vil underminere myndighedernes ansvar og underminere, at Folketinget sørger for, at myndighederne også påtager sig det ansvar.
Det er det dilemma, som vi vil bruge udvalgsarbejdet til at kigge nærmere på og forsøge at få endeligt afklaret.