runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Jamen forholder det sig ikke tværtimod sådan, at netop hvis man har en forureningsfri eller CO2-fri strømforøgelse, så kan man nedsætte kvoterne uden at øve vold mod forsyningssikkerheden, altså nedsætte kvoterne for de fossilt fyrede, i dette tilfælde kulfyrede kraftværker? Så kan man udfase gamle kulkraftenheder.
Hænger det ikke sådan sammen, at der netop er en smuk overensstemmelse mellem udbygning med den vedvarende energi og kvotepolitikken?
For det er den måde, man kan leve op til kvoterne på og gradvis nedsætte.
Vi er jo nødt til, som fru Anne Grete Holmsgaard har påpeget det her i dag, at nedsætte disse kvoter, hvis vi skal leve op til vores internationale klimaforpligtelser.
Derfor endnu en gang
: Hvis vi nu beslutter os til at satse på vedvarende energi, hvorfor sætter vi så ikke kvoterne tilsvarende ned og tager denne satsning til indtægt for vores klimapolitik?
Bendt Bendtsen (KF), 2004-05-06:
I et internationalt elmarked vil en udbygning med vindkraft i Danmark i sig selv kun i begrænset omfang nedsætte CO2-udledningen fra de danske kraftværker, fordi de danske kraftværkers produktion afhænger af markedsprisen på det internationale marked.
Derfor er kvotereguleringen en hjørnesten.
Men det betyder jo ikke, at de nye tiltag omkring vedvarende energi ikke bidrager.
Selvfølgelig bidrager de, men vi er bare nødt til at sige, at EU-kvotereguleringen omkring CO2-emissionerne er det, der er en hjørnesten i reguleringen.
Regeringen er meget tilfreds med den aftale, der er indgået, både på innovationssiden og på beskæftigelsessiden, og selvfølgelig bidrager de nye tiltag også på det her område.
Vi er bare nødt til at sige, at det grundlæggende klimapolitiske tiltag inden for elsektoren altså er de her omsættelige EU-kvoter, CO2-kvoter, som vi har i medfør af EU's CO2-kvote-direktiv.
Så den her implementering har altså en direkte forbindelse med vores klimapolitik.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-06:
Jeg vil gerne tilbage til kvoterne.
For hver gang vi diskuterer regeringens kvotepolitik - ministeren har jo fuldstændig ret i, at kvoterne er omdrejningspunktet i hele klimapolitikken; så langt er jeg meget enig med ministeren - så er det hensynet til arbejdspladserne, hensynet til erhvervslivet, hensynet til beskæftigelsen, som ministeren fremhæver gang på gang.
Derfor synes jeg, det kunne være interessant at få ministeren til at bekræfte, at den såkaldte Kyotostrategi, regeringen har lagt, i praksis betyder, at den regering, der måtte sidde i 2006, skal finde besparelser på CO2 i størrelsesordenen 20 mio. t på 3 år.
Hvis ikke man regner vedvarende energi med, skal man altså enten købe 20 mio. t i udlandet, eller man skal spare 20 mio. t. TOPTEKST Møde 88/9 FTINLU, Bånd 25-27 06-maj-2004 Kl.12.00 Side =s Kan ministeren på nogen måde løfte sløret for, hvordan regeringen forestiller sig, at den regering, der må sidde om 2 år og skal lægge en langsigtet plan og skal finde 20 mio. t på 3 år, skal klare det, når man ikke tør sige sandheden, nemlig at de skal findes.
Derfor er det tidsperspektiv, der ligger i regeringens udspil på det her område, virkelig skadeligt for erhvervslivet og beskæftigelsen.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Det, der er problemet, er den skattegaranti, man har givet i 39 år.
Det er den, der skaber alle problemerne.
Hvis selskabsskatten falder, kan man risikere, at det ikke bliver 73 pct., men kun 63 pct. Det er vel at mærke for de store profitter, der ligger ud over en normal forrentning af kapitalen, der er investeret derude.
Men jeg er meget ked af det, vil jeg sige til ministeren, for nu var jeg ellers lige ved at vejre morgenluft med hensyn til, at ministeren var begyndt at tænke anderledes fremsynet på energipolitikken.
Men det er stadig væk hans opfattelse, at hvis vi gør noget ved klima og miljø, så koster det arbejdspladser,
sådan hører jeg hele indlægget, hvor sandheden er, at den danske energipolitik - det er undersøgt af internationale eksperter - ikke har givet tab af konkurrenceevne.
Tværtimod har den givet nye arbejdspladser.
Klimapolitik behøver ikke at føre til tab af arbejdspladser.
Så er spørgsmålet det, som fru Helle Sjelle ikke kunne svare på før.
Vi har bebrejdet regeringen, at man ikke har gjort noget ved klimapolitikken.
Så laver vi en aftale om 750 MW på vind, og så siger regeringen, at det vil vi slet ikke regne ind i klimaregnskabet.
Kan ministeren nu løse gåden for Folketinget og forklare, at når man endelig gør noget, hvorfor må man så ikke tage det til indtægt? Hvis vi endelig kan gribe til et eller andet og rose ministeren for, så siger ministeren, at det skal vi i hvert fald ikke rose ham for.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-06:
Det er et spørgsmål, som Det Radikale Venstre har fået stillet før.
Jeg svarer meget gerne på det igen: Det Radikale Venstre har indgået et forlig og en aftale om den her Nordsøaftale.
Vi synes, at det er en god aftale.
Vi står bag den, og derfor vil en ændring af aftalen selvfølgelig ikke indgå i det kommende regeringsgrundlag, som vi er med i.
Men vi har samtidig sagt, og det siger jeg også gerne igen, at hvis forudsætningerne skulle ændre sig markant, og med det mener vi, at den andel af overskuddet, som vi har beregnet at staten skulle have i vores aftale - det er jo den gamle diskussion, vi har haft om håndtagene - altså at staten lige pludselig ikke får to tredjedele af overskuddet, men pludselig kun 50 pct., så vil Det Radikale Venstre forbeholde sig ret til at bruge nogle af de håndtag på et tidspunkt. Men hvis forudsætningerne holder, og vi får den andel, der ligesom har været grundlaget for vores aftale osv., så bliver det ikke med radikale stemmer, at vi ændrer den.
Kim Andersen (V), 2004-05-06:
Når man gennem det sidste halve års tid har hørt Socialdemokratiet udtale sig om Nordsøaftalen og nu senest
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-06:
Jeg læser også af vores aftale og tolker vores aftale sådan, at der ligger en ret høj grad af investeringselement i det, men jeg er enig med hr. Svend Auken i, at hvis Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre og flere andre partier får magt, som vi har agt, så er der da masser at komme efter stadig væk.
Det er jeg helt enig i.
Som nævnt får vi bl.a. et større provenu af den aftale, vi lavede i Nordsøen, som giver en lille smule råderum.
Men vi har jo den fælles store udfordring, at uanset hvad vi mener om den globale forsyningssituation, så ved vi jo også desværre med stor sikkerhed, at indtægterne fra Nordsøen vil gå ned inden for overskuelig fremtid og begynde at falde. Derfor synes jeg, at der er meget, meget stor fornuft i allerede nu at sige: Hvad skal der til af investeringer, for at vi betalingsbalancemæssigt i forhold til at bevare forsyningssikkerheden kan opretholde en dansk selvstændighed på energisiden?
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi også har været uenige om dette tidligere.
Der har i Det Radikale Venstre været en meget stor forståelse for synspunkterne fra Esplanaden, og man kan kun respektere, at folk kan have forskellige opfattelser.
Når vi i øvrigt er så enige, kan det imidlertid bare efterlade et element af undren.
Jeg havde et andet spørgsmål til hr. Martin Lidegaard, der nævnte - synes jeg - en masse rigtige forhold, men på grund af taletiden, går jeg ud fra, ikke det hele.
Derfor vil jeg gerne give ham lejlighed til at sige det her. Er det ikke stærkt bekymrende også set ud fra et radikalt synspunkt, at man i en situation, hvor der er behov for investeringer, tager så mange milliarder kroner ud af sektoren, som det sker ved salg af et energiselskab, hvor man plukker mange milliarder kroner, som havde været bedre brugt til at sikre fremtidige investeringer? Er det en sektor, som er plukkemoden, eller er det tværtimod en sektor, som trænger til investeringer og flere penge?
Nu tænker jeg selvfølgelig på kapitalsagen og alt det der, hvor effekten jo er, at der nu til kommunalt forbrug bliver uddraget mange milliarder kroner fra en sektor, som virkelig havde brug for investeringer.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-06:
I forhold til DONG: Jeg tror, at det, jeg er blevet refereret for at sige, er, at på lang sigt, og der snakker vi altså lang sigt og ikke 2 eller 3 eller 4 år, vil jeg ikke afvise, at man skal sælge hele DONG.
Men det er helt indlysende, at i første hug her er det en mindretalsdel, vi snakker om, som er det fornuftige.
Så vi kigger på hele udviklingen og ser på et senere tidspunkt, om det er fornuftigt.
Der er jo hele spørgsmålet om, hvem der skal administrere de 20 pct. af f.eks. DUC.
Det taler jo for at bevare en pæn statslig andel i DONG.
Hvad angår Nordsøaftalen, er det jo ikke nogen hemmelighed, at vi måske på dette ene punkt af energipolitikken ikke har haft helt samme syn på sagen i Socialdemokratiet og i Det Radikale Venstre.
Jeg hæfter mig ved, at hvis ikke den her aftale var blevet indgået på nuværende tidspunkt, havde vi jo slet ikke fået det ekstra udbytte og ekstra, ekstra udbytte, som de højere oliepriser nu giver, for det er jo fra nu af og frem til 2012 - der tror jeg sådan set, at Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre har været enige hele vejen igennem - at der virkelig er penge at hente i Nordsøen.
Jo mere oliepriserne stiger i den periode, desto flere penge er der at hente.
Så vi vil få et betragtelig større provenu til den danske statskasse nu, end vi ellers ville have fået.
Jeg finder, at cirka to tredjedele af overskuddet ubeskåret til den danske stat er en fair deal.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Jeg var glad for at få den tale, som vi netop har hørt.
Jeg var navnlig glad for det, ordføreren sagde om DONG, at man kun sælger en mindre del af DONG.
For han er refereret i pressen for at have sagt, at for Det Radikale Venstre kunne man lige så godt sælge DONG.
Der er jeg altså meget glad for den præcisering, som jo er helt i tråd med den opfattelse, andre og også vi har givet udtryk for.
Det spørgsmål, jeg har, er med hensyn til Nordsøen og Nordsøaftalen.
Nu ser det ud til, som ordføreren rigtigt påpeger i sin ordførertale, at olieprisen nærmer sig 40 dollar.
Alle beregninger, vi lavede, var på 22 dollar.
Er det så rimeligt, at man end ikke i en sådan situation for eksempelvis at sikre investeringer til vedvarende energi osv. er afskåret fra at få den ekstra gigantprofit, der ligger og venter her, og tage en større andel hjem til samfundet? Synes ordføreren ikke det, nu han tænker tilbage?
Jeg skal nok lade være med at være fordømmende, for jeg synes, at de, der fortryder, hvad de har gjort, altid er folk, som jeg har stor respekt for.
Havde det ikke været mere rimeligt, f.eks. som man gør i Norge, at sige, at i de der situationer er det 90 pct., der skal gå til samfundet?
Det er jo det, den borgerlige regering siger i Norge, og burde vi ikke have sagt det samme i Danmark?
Bendt Bendtsen (KF), 2004-05-06:
Jeg vil gerne sige til hr. Martin Lidegaard, at vi jo udmærket kender tidsplanen.
Jeg har selv bekræftet, at de bindende planer starter i 2008.
Nu er det, som om hr. Martin Lidegaard vil sige, at ministeren alligevel er imod den vedvarende energi.
Det er ministeren ikke.
Jeg synes, det er en god aftale, der er indgået den 29. marts på det her område.
Der er innovation, der er formentlig arbejdspladser på Vestkysten i den her aftale, selv om det skal i udbud.
Det forventer jeg.
Hertil kommer, at vi har valgt ikke at stramme løkken hårdere omkring halsen på danske virksomheder i en verden, hvor vi kæmper om at bevare vores arbejdspladser i Vesteuropa.
Så vil jeg gerne sige til hr. Martin Lidegaard, som mener, at vejskatten skulle være noget af det, der kunne bruges, at vi har valgt ikke at pålægge vores erhvervsliv nye skatter og afgifter.
Lad os nu bare tage et erhverv, gartnerierhvervet, der er i dyb, hård konkurrence hver evig eneste dag på de europæiske markeder.
Gartnerisektoren har masser af mennesker ansat uden en studentereksamen.
De skal transportere alle deres planter sydover, det er altså en eksportsektor.
Det vil så sige, at den enkelte gartner skal til at betale mere for at få transporteret sine varer ud af landet.
Er det noget, der skader konkurrenceevnen, eller noget, der gavner konkurrenceevnen?
Det skader konkurrenceevnen.
Det her er en balance imellem miljø og bevarelse af vores danske eksportarbejdspladser, så jeg tror ikke på vejskatten.
Jeg er ikke i tvivl om, at det er vore store kraftværker, der må belave sig på, at de skal bidrage i fremtiden.
Det er jeg personligt ikke i tvivl om, og den debat og den beslutning tager vi senere.
Aase D. Madsen (DF), 2004-05-06:
Jeg må desværre konstatere, at hr. Svend Auken så ikke har læst aviser.
I dagene efter, at 29.-marts-aftalen var indgået, har jeg jo tydeligt sagt, at der den 29. marts blev indgået en aftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti om, at PSO-stigninger til nye energiaktiviteter, der ligger ud over aftalen med venstrefløjen, skal ske i enighed mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
Jeg vil gerne tilsende hr. Svend Auken en kopi af den aftale.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
... i forbindelse med andenbehandlingen.
Det burde være gjort med det samme.
Vi har jo ikke problemer med at stemme for det hele, men hvis det er det, fru Aase D. Madsen ønsker, så synes jeg bestemt, at man skal gøre det.
Så var der en ting, der undrede mig.
Det var, som om der var en tredje aftale, som vi andre ikke kender noget til, nemlig en aftale mellem fru Aase D. Madsen og ministeren.
Fru Aase D. Madsen sagde næsten ordret: Man kan ikke ændre på PSO, uden at der er enighed mellem ministeren og Dansk Folkeparti.
Vil det sige, at der sådan inde i den store gård er sådan et lille husmandssted for skjulte kræfter, hvor der er sådan nogle særlige aftaler?
Det er sådan nogle, ja, jeg ved ikke, hvad man kalder dem, og om det er foreneligt med den parlamentariske sprogbrug, men jeg ville gerne høre fru Aase D. Madsen: Er der andre punkter, hvor der er særaftaler mellem Dansk Folkeparti og regeringen, som ikke omfatter andre partier?
Jeg tror, fru Aase D. Madsen fejlfortolkede det, jeg sagde under debatten.
Hvis det var ét lovforslag, ville fru Aase D. Madsen komme til at stemme for det, og det ville for mig være en ny og spændende situation.
Der lå såmænd hverken ironi eller noget som helst andet i det, men at det var et lidt uventet syn, bliver jeg nødt til at indrømme.
Jeg vil med det samme sige, at jeg er enig med fru Aase D. Madsen i, at man bør splitte det her forslag op i to ...
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Det er klart, at der under alle omstændigheder vil være den, skal vi sige, isolerede ulempe ved den nye ordning sammenlignet med den gamle ordning, at elafregningsprisen i den gamle ordning er bedre, end markedsprisen normalt vil være.
Til gengæld får man jo, hvis man frivilligt går over på det nye system, også del i det, vi andre kalder hektarstøtten, altså den støtte, der bliver givet til varmesiden, og som jo bliver givet i 15 år.
Det er det, der vil afgøre, om man går over.
Her tror vi, det er rigtigt, at det bliver en frivillig afgørelse, når det drejer sig om så små værker, som tilfældet er her.
Helga Moos (V), 2004-05-06:
Altså den er tidsbegrænset for dem mellem 5 MW og 10 MW i 2 år.
Men det, der kan blokere, er jo, at hvis de bliver på treledstariffen, vil deres el blive afregnet til 40 øre pr. kilowatt-time.
Vil de med over og lege marked, ryger de ned
på maks. 34 øre
Det vil sige, at de simpelt hen bliver straffet, hvis de går med ind på regulerkraftmarkedet.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Som jeg forstår det, er det jo præcis den ordning, som er foreslået mellem værkerne med en effekt på mellem 5 MW og 10 MW.
Det, vi her taler om, er dem under 5 MW, hvor der jo ikke er professionel ekspertise, hvor der ikke er den sikkerhed, som der er på et lidt større værk.
Det er for ikke at slå disse mange ofte meget lokale initiativer i stykker, at man har lavet denne tryghedsordning.
Er det mere fordelagtigt at gå over til det nye system, og det er der jo mange der hævder at det vil være,
så vil der også være et betydeligt antal små værker, der vælger at gå over.
Men vi presser dem ikke over på det, de har muligheden for at blive.
Det er jo ikke en overgangsordning, det er, som fru Helga Moos rigtigt sagde i sit eget ordførerindlæg, en varig ordning.
Vi skal drøfte den om nogle år, bevares, men kan vi ikke blive enige, kører man videre med den nuværende treledstarif.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-06:
Jeg bebrejder faktisk ikke ministeren og regeringen i denne her omgang, at man ikke strammer løkken hårdere over for erhvervslivet, men jeg bebrejder regeringen, at den så ikke i det mindste har et alternativ i skuffen, at den har en eller anden vag forestilling om, hvor den så vil finde de 20 mio. t.
For uanset hvordan man skal finde 20 mio. t, så er det noget, som tager tid, og som man skal indstille sig på.
Lad mig tage et eksempel.
Vi mener jo, at transportsektoren kan bidrage, det mener i øvrigt store dele af erhvervslivet også, og vognmændene selv tigger og beder ministeren om at indføre en vejskat, så man har samme konkurrencevilkår som andre steder i Europa.
Der kan vi hente noget.
Men det er lige så indlysende, at hvis man vælger at indfase alle de tiltag på energibesparelser, der skal laves, på 3 år, så gør det da klart mere ondt på et erhvervsliv, end hvis man lagde et 10-års-perspektiv.
Det, jeg bebrejder regeringen, er, at der ikke er nogen strategi, og at man vil vente til 2006 med at lave den.
Vil ministeren dog ikke bekræfte, at 3 år til at hente 20 mio. t er meget kort tid?
Helga Moos (V), 2004-05-06:
Det er til det med de små værker og treledstariffen.
Men vi har jo nogle, som faktisk gerne vil være med.
Vi har nogle små værker, som brænder for ideen, og som kan se ideen i det, men når det så er sådan, at de kan beregne, at deres afregning under treledstariffen er 40 øre pr. kilowatt-time, fordi de ligger i spids- og højlast, og kan se, at hvis de vælger at være med på regulerkraftmarkedet og går over til en ny afregningsform, ryger de ned på 34 øre, så vil det sige, at der er et økonomisk incitament til, at de ikke skal gå ud og deltage på regulerkraftmarkedet, selv om de egentlig gerne ville.
Er det det, vi vil?
Vi kunne jo også sige: I kan få jeres 40 øre i de 2 år, og så kan I være med på regulerkraftmarkedet.
Vi mister ingen penge, ingen mister penge, men vi får et bidrag og mere kapacitet på regulerkraftmarkedet på helt frivillig basis.
Kunne vi ikke tænke i de baner?
Det kan godt være det med at afregne over et meget langt tidsspænd, for vi har jo at gøre med nogle ærlige priser på elspotmarkedet.
Det anerkender jeg fuldt ud.
Vi må heller ikke bringe folk i en situation, hvor vi flytter de fredsommelige eller de sagesløse ind under nogle elhandlere, som så udnytter dem, fordi de er fredsommelige og sagesløse.
Man kunne beskrive et tidsspænd, der ville give
nogle ærlige priser, det ville typisk være et vinterkvartal, hvor det går helt grassat, hvis det er et tørår.
Vi kunne så udligne prisen over et år eller lave en eller anden løbende afregningsform.
Men en beskyttelse af de sagesløse og fredsommelige også sådan, at fru Jensen på 84 år, som næsten ikke kan klare sig selv, fordi vi siger længst muligt i eget hjem og det hele, ikke bliver ramt af nogle urimelige prisstigninger, for så har vi da et problem.
Jeg synes bare, vi skal kigge på det.
Jeg har ikke løsningen.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
En mulighed er selvfølgelig at beregne spotprisen over en meget lang periode, så man undgår de meget tilfældige udsving.
Det har vi jo også sagt hele vejen igennem at vi er tilhængere af.
En anden mulighed, hvis man vil det, er at lade systemansvaret på markedets betingelser købe den strømmængde til forsyningspligtkunderne, det drejer sig om, og købe den så billigt som muligt på en langtidskontrakt.
Den model er jeg meget optaget af, for så er man sikker på, at det er fuldstændig neutralt.
Så er det jo klart, at der er nogle elselskaber, der mister penge, men så er det i hvert fald forbrugernes interesse, der er sat i højsædet.
Jeg er som sagt meget glad for, at det er fru Helga Moos, der er ordfører, for jeg tror, at de her forhandlinger er for mennesker, der kan tænke uafhængige tanker og er optaget af nye argumentere og synspunkter.
De er velkomne.
Helga Moos (V), 2004-05-06:
Jeg vil heller ikke udelukke, at det er den rigtige måde at gøre det på, når man får gennemtænkt det hele.
Jeg vil bare have, at vi spekulerer på, hvad det betyder.
Så det er altså en afvejning, men jeg tror faktisk, at den ærlige pris vil være den bedste i længden.
Jeg kan ikke gennemskue det.
Jeg mener, at det er noget af det, vi må kigge på under udvalgsbehandlingen.
Så skal der måske også et ekstra oplysningsarbejde til i forbindelse med, at forsyningspligtselskaberne ændrer afregningsform, så vi får folk til at flytte over til nogle andre produkter.
Svend Auken (S), 2004-05-06:
Det er jo altid flot at høre fru Helga Moos, som er en meget selvstændig ordfører.
Vi vil meget gerne diskutere, om man kan skabe den stabilitet, som fru Moos nævner, så oppositionen er ikke forlovet med det her princip.
Vi vil bare sikre, at den almindelige kunde, som ikke ligger og spekulerer på elmarkedet, er sikret, om man så må sige, markedets bedste pris til den kategori.
De skal ikke være bundne - for nu at bruge et af ministerens bedre udtryk - malkemaskiner i handelsselskaberne.
Vi skal have en beskyttelse.
Men hvis vi kan gøre det anderledes, så vil vi meget gerne det. Men spørgsmålet til fru Moos er: Er hun klar over, at den tanke at lave spotpris plus andet er et initiativ taget af regeringen?
Bendt Bendtsen (KF), 2004-05-06:
Så vil jeg gerne sige til hr. Martin Lidegaard, som mener, at vejskatten skulle være noget af det, der kunne bruges, at vi har valgt ikke at pålægge vores erhvervsliv nye skatter og afgifter.
Lad os nu bare tage et erhverv, gartnerierhvervet, der er i dyb, hård konkurrence hver evig eneste dag på de europæiske markeder.
Gartnerisektoren har masser af mennesker ansat uden en studentereksamen.
De skal transportere alle deres planter sydover, det er altså en eksportsektor.
Det vil så sige, at den enkelte gartner skal til at betale mere for at få transporteret sine varer ud af landet.
Er det noget, der skader konkurrenceevnen, eller noget der gavner konkurrenceevnen?
Det skader konkurrenceevnen.
Det her er en balance imellem miljø og bevarelse af vores danske eksportarbejdspladser, så jeg tror ikke på vejskatten.
Jeg er ikke i tvivl om, at det er vore store kraftværker, der må belave sig på, at de skal bidrage i fremtiden.
Det er jeg personlig ikke i tvivl om, og den debat og den beslutning tager vi senere.
Lene Espersen (KF), 2004-05-06:
Regeringen er fuldt ud enig i, at den problemstilling, der blev rejst under udvalgsbehandlingen, men som ikke hører naturligt til i det lovforslag, vi behandler i dag, vedrørende piratdekodere, er en problemstilling, der skal løses, og jeg kan tilkendegive over for fru Sandy Brinck, at Kulturministeriet og Justitsministeriet allerede er gået i gang med at udarbejde et lovforslag, der løser problemet, og som vil blive fremsat i næste folketingssamling.