Arne Melchior (CD), 2000-01-14:
Den indeholder meget, som CD kan tilslutte sig.
Det er, om ikke alt godt fra havet så alt godt fra asfalten, men vi er ikke begejstrede for det hele.
Mange af ordene, udformningerne, er tvivlsomme.
Når man på side 1 læser om at begrænse byspredningen, og at byfortætning vil give mulighed for begrænsning af miljøbelastningen, så rejser det allerede et par spørgsmål, som jeg kunne bruge hele min taletid på.
Men hvis man endelig vil gå ind for at begrænse byspredningen, så skal man bare kigge på prestigeprojektet Ørestaden.
Det er vel en byspredning, der vil noget.
Og det gigantvarehus, der nu skal bygges derude, er virkelig en byspredning.
Derfor synes jeg, at hele det her afsnit er meget tvivlsomt.
Men der er som sagt mange gode ting i redegørelsen, og jeg vil godt sige til ministeren, at CD meget gerne vil være med til, at kommunerne får en øget indflydelse.
Den, som har skoene på, den, som kører på gummiringene, ved jo, hvor de trykker, og det er helt fint.
Dog vil vi ikke mene, at det skal betyde, at politiet skal begrænses i sine rettigheder.
Det er politiet, der er ude i færdslen, og som har mange eksperter i færdsel generelt og i den lokale færdsel, og jeg mener, man fortsat skal tage politiet meget tæt med i eventuelle nye beslutninger.
Og så vil jeg bare lige minde om, at kommunerne altså har mulighed for at give taxaerne ret til at køre i busbaner, og det benytter kommunerne alt for dårligt.
Jeg skal minde om, at taxaer er en del af den kollektive trafik, i hvert fald i mine øjne. Der er med rette en del strenghed over for færdselssyndere.
Det kan vi fuldstændig tilslutte os.
Jeg får masser af breve fra folk, der har fået bøder, og som synes, det er uretfærdigt, at de med så og så få kilometers overskridelse skulle have bøde.
Jeg afviser dem alle sammen.
Jeg gør dem opmærksom på, at fart dræber.
CD er derfor helt enige i, at der skal gælde stramme regler, skrappe regler, på dette område. Og det er også helt i orden at begrænse farten til 30 eller 40 kilometer på dertil egnede steder.
Det er jo også sagt i selve rapporten fra ministeren.
Og så skal jeg bare minde om, at der ikke kun kan være ændringer fra 50 km-reglen nedad; der må også kunne være ændringer opad.
Vi har det jo midt i København.
På hele Åboulevardlinjen og H.C. Andersens Boulevard midt hen over Rådhuspladsen må man gerne køre 60.
Og det er nemlig rigtigt, for det er ikke rigtigt, som der står, at lavere hastighed giver mindre støj.
Jeg tror, det væsentligste ved bytrafik er, at den er glidende, at der er så få opbremsninger som overhovedet muligt; det er vigtigere, end at selve farten skal ansættes professionelt.
Miljøtankerne kan vi også støtte.
Det er også gået den rigtige vej med byernes miljø, og det er kun dejligt.
Man skal her huske, at kollektiv trafik altså også forurener.
Det er jo klart, at busser og tog i myldretiderne må køre den ene af vejene nærmest tomme, fordi de skal tilbage til, hvor nu trykket står på.
Og vi har set i forbindelse med Storebælt, at individuel trafik ikke nødvendigvis øger forureningen.
Så er der tale om nogle afgifter.
Må jeg sige, at CD er åben for ændring af bilafgifter.
Det er ikke sikkert, at det apparat er skruet bedst muligt sammen, men helt klart må de altså ikke øges. Omlægninger kan vi tale om, men roadpricing
er vi totalt imod.
Men omlægninger?
Jeg skal først lige sige noget om cykler.
Jeg er glad for de mange cykelstier.
Jeg er jo selv en glad cyklist, og jeg ville ønske, at ministeren og andre, måske de store kommuner, ville gøre lidt mere for det, der hedder bycyklen, som jeg synes er en fortrinlig, praktisk ting.
Jeg beundrer de af mine medborgere, som cykler selv i den værste storm og det værste regnvejr og snestorm osv.
Jeg beundrer dem.
Og jeg kan kun opfordre til, at alle, der laver udendørs cykelparkeringspladser, sørger for overdækning.
Der er da ikke noget værre, end når man har været væk en halv time fra sin cykel og så kommer og skal sætte sig på en pjaskvåd cykel.
Selv her ved Folketinget har jeg forsøgt at få det lavet, men det er altså ikke lykkedes.
Og ved DSB-stationerne findes det også kun sparsomt.
Og så skal vi også skride ind over for alle de mange cyklister, der kører uden cykellygte.
Det er sådan en ting, hvorom man plejer at sige, at nå ja, det er sådan en pjatovertrædelse, men det er faktisk livsfarligt at køre uden cykellygte, og der er desværre frygtelig mange, der gør det.
Ministeren er inde på det på side 5, hvor ordet balance forekommer, og jeg udvider det udtryk, hun bruger dér, til også at gå ud på, at der er balance mellem disse ting.
Nu skal jeg sige noget mere om jagten på bilisterne.
Den har været drøftet her i formiddag.
Jeg mener, der foregår en jagt, og redegørelsens omtale af parkeringspladser er en del af denne jagt.
Men danskere er altså ikke dumme.
Bilister er ikke dumme.
Trods den høje pris, trods den høje beskatning, trods den trængsel, nogle taler om, som dog er mindre slem i danske byer, inklusive hovedstaden, end i de fleste andre i Europa, så foretrækker så mange mennesker bilen, fordi den er så uundværlig.
Og når jeg tillod mig, sådan lidt frækt måske, at sige, at fru Auken ville tage bolig i sin ministerbil, så mener jeg det lidt alvorligt, også fordi bilen er et ekstra rum til vores bolig.
Man kan foretage sig næsten alt i bilen, som man kan foretage sig i dagligstuen.
Det er en rullende udestue.
Den er så værdifuld, at det ikke kan nytte at jagte den.
Og det gør man altså.
Nu har vi f.eks. her i hovedstaden planerne om at lave en underjordisk parkeringsplads på
Kongens Nytorv
Jeg synes, det er en fremragende idé.
Jeg er opmærksom på, at 2.000 borgere har gjort indsigelse imod det, og ministeren omtaler flere gange, at beslutningerne skal træffes så nær borgerne som muligt.
Det kan jeg i princippet støtte.
Men 2.000 indsigelser kan altså ikke gøre særligt indtryk på mig, såmænd heller ikke 5.000, for man kan altid få folk til at skrive under på noget.
Vi har jo i forbindelse med de faste forbindelser set den gang, Folketingets flertal havde dristighed nok til at beslutte en fast forbindelse over Storebælt og senere Øresund, at da var der jo cirka to tredjedele af befolkningen, der var imod.
Men det kan altså ikke nytte, at man i forbindelse med alle teknisk vanskelige og indviklede problemer laver folkeafstemning og lader borgerne, som lidt impulsivt har ladet sig lede til at skrive under på noget, og som ikke har haft den samme mulighed for at sætte sig grundigt ind i tingene, som vi har pligt til at gøre, bestemme.
Og så kan jeg da ikke gå ned fra talerstolen i dag, når vi taler bytrafik, uden også at have nævnt ordet Nørreport. Jeg må have lov at sige, at det, der lægges op til i øjeblikket, er intet mindre end et attentat, næsten et mordforsøg, på den kollektive trafik.
Og den arrogance, som Ørestadsselskabet ved sin pressekonference forleden dag stillede befolkningen over for: I kan få den adgang, som vi bestemmer, eller også får I slet ikke nogen adgang, og så må i tage den sure vej!
Det er flot sagt af en formand, der bor i Bruxelles, at vi andre kan stå i regnvejr.
Men det er jo givet, at hvis man laver det så besværligt, at det vil gå ud over koordinationen, over den nemme samkørsel mellem metrosystemet og S-togs- og regionaltogssystemet, så må vi altså tage afstand fra det og advare ministeren.
Vi venter i de kommende uger og måneder lidt mere besked om disse ting, og der bliver sikkert lejlighed til at drøfte det.
Jeg vil bare have nævnt, at man altså ikke kan skalte og valte på en sådan måde.
Jeg tror, at det giver ris til ens egen dertil indrettede.