Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-10:
Det har på mange måder været meget spændende at høre nogle af de indlæg, der har været i den her debat.
Og jeg tror også, at man stadig væk godt kan se nogle skillelinjer de rigtige steder i dansk politik i forhold til, hvor væsentligt vi – og også andre partier – betragter det, at vi godt vil have, at folk skal have mulighed for at blive længere på arbejdsmarkedet og have et godt arbejde og et sundt arbejde og være glade for at gå på arbejde.
Desværre afspejler dette sig jo ikke i, at der er nogen særlig bred fælles forståelse – bortset fra fra SF’s side – med hensyn til det fuldstændig ulogiske i, at man på den ene side siger, at man godt vil have et arbejdsmarked, som folk gerne vil være på, og man så samtidig fratager de mennesker, som bliver nedslidt, og som også i fremtiden vil blive nedslidt, muligheden for at gå på efterløn som 60-årige.
Det kan man kalde ulogisk.
Det er i hvert fald et politisk valg, som bliver taget, og som går ud over lige præcis de mennesker, der har de hårdeste job.
Hvis vi ser på spørgsmålet om, hvordan vi forebygger nedslidning, hvordan vi forbedrer arbejdsmiljøindsatsen, synes jeg faktisk, det er lidt slående i forhold til regeringspartierne og Dansk Folkeparti, at vi tidligere, indtil 2001, tog en række initiativer på arbejdsmiljøområdet, som virkede, som betød, at antallet af arbejdsulykker og antallet af erhvervsbetingede sygdomme faldt.
Det blev afskaffet med denne regering, og vi har allerede nu set, at den nedskæring på arbejdsmiljøindsatsen, som regeringen har foretaget, også virker.
Foreløbig virker den i form af et stigende antal arbejdsulykker, og foreløbig har vi set et stigende antal tilfælde, hvor folk anmelder sygdomme på grund af stress.
Over for det er det selvfølgelig bedre end ingenting, at man nu igen vil sætte midler af til forebyggelse.
En anden af de besynderlige ting, man har kunnet høre i debatten, er det her med, hvordan vi i fremtiden kommer til at mangle hænder.
Hvis man virkelig mente det alvorligt, ville man se på: Hvor er det nu, hænderne kan hentes henne?
Vi har i Danmark i dag officielt arbejdsløse, folk på kontanthjælp, folk, der er i forskellige former for aktivering, og vi har over 100.000 mennesker på deltid, som gerne vil arbejde fuldtid.
Der er masser af mennesker.
Vi har en kvart million, der er udstødt på førtidspension, vi har et tab af sygedage, der svarer til 66.000 menneskers arbejde, vi har mennesker, der bliver nedslidt alt for tidligt og må forlade arbejdsmarkedet alt for tidligt også på efterløn, fordi de er nedslidte.
Hvis man gik den vej, nemlig den positive vej ved hjælp af gulerødder og støtte, så havde vi ikke nogen som helst problemer, men det har man valgt fra, og i stedet for har man altså valgt den model, der hedder at ramme de allersvageste, de ufaglærte på arbejdsmarkedet, hjemmehjælperen, social- og sundhedshjælperen og de ufaglærte på det private arbejdsmarked ved lige præcis at sige til dem: I kan ikke gå på efterløn, selv om I er nedslidte som 60-årige, men først når I bliver 62 år.
Til sidst vil jeg lige sige en ting om den her såkaldte fortrydelsesret, for jeg synes egentlig, at det er ret beskæmmende, at det, at man nu kan vente nogle år med at indbetale efterlønsbidrag og så til gengæld få en lavere efterløn på et senere tidspunkt, skulle være et fremskridt.
Sandheden om det med at betale til efterlønsordningen er jo, at også på det punkt er efterlønsordningen blevet forringet.