runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Susanne Clemensen (CD), 2001-01-30:
Jeg siger tak, fordi jeg på dette sene tidspunkt alligevel måtte afslutte ordførerrækken og komme ind som rosinen i pølseenden.
Jeg skulle også lige nå hr. Arne Melchiors 25-års-jubilæumsreception, og det hele skal jo passes.
Dette beslutningsforslag er jo et beslutningsforslag, som vi har debatteret tidligere, og efter CD's opfattelse er der ikke sket noget afgørende nyt, der skulle få os til at indtage et nyt standpunkt.
Vi tager klart afstand fra det fremsatte beslutningsforslag, for vi mener, at børn har krav
på undervisning i deres modersmål
Det fremgår af et EF-direktiv fra 1977, at medlemslandene i samarbejde med hjemlandene skal træffe egnede foranstaltninger med henblik på at fremme undervisning i modersmål og hjemlandets kultur for børn af vandrende arbejdstagere fra andre medlemslande.
Det tilføjes i en tillægsprotokol til dette direktiv, at ministrene er enige om, at de er indstillet på at udstrække direktivet til også at gælde børn af vandrende arbejdstagere fra tredjelande, og jeg mener principielt, at vi ikke bør stille børn af forældre fra tredjelande anderledes end børn af vandrende arbejdstagere fra EU-lande.
Vi mener, at modersmål er et vigtigt middel for barnet
til at forstå, erkende og lære det danske sprog.
Gennem undervisning i sit modersmål udvikler barnet sit begrebsapparat på en alderssvarende måde.
Barnet har mulighed for at følge med i den faglige udvikling på et alderssvarende trin, og barnet kan udmærket lære dansk på den måde.
Der er kommet mange oplysninger frem i den seneste tid, som dokumenterer, at et veludviklet modersmål fremmer indlæring af et andet sprog, f.eks. dansk.
Det er altså ikke sådan, at det, at man fokuserer på modersmålsundervisning, betyder, at børnene ikke i tilstrækkelig grad lærer dansk eller ikke kan begå sig på dansk.
Vi er naturligvis enige med forslagsstillerne i, at det er meget vigtigt at fokusere på dansk, og derfor er vi selvfølgelig også meget optaget af, at man skal gøre, hvad man kan, for at modersmålsundervisningen og det, der foregår i danskundervisningen, bliver koblet bedre sammen.
Vi mener også, det er vigtigt at bevare modersmålsundervisningen.
Modersmålet er nu engang det sprog, der tales i hjemmene, og det gør det muligt for børnene at kommunikere med deres familie.
Vi mener faktisk også, det er med til at styrke børnenes selvværd, at de får mulighed for at lære deres modersmål og om hjemlandets kultur.
Men vi ser det naturligvis ikke som værende i modstrid med, at børnene skal tilegne sig dansk og blive gode til det, og derfor har vi f.eks. også stemt for, at man skulle sætte ind med danskundervisning i en tidligere alder, altså ned til 4 år, og vi så også gerne, at man startede allerede i 3-års-alderen.
Men når det er sagt, vil jeg også gerne sige, at vi generelt er meget optaget af at indføre læreplaner på nationalt plan i vuggestuer og børnehaver, og det gælder så ikke kun for nydanske børn, men for alle.
Men summa summarum
Christian H. Hansen (DF), 2001-01-30:
Grunden til, at jeg går herop, er, at under debatten blev jeg lidt nervøs, fordi man snakkede meget om det parlamentariske grundlag, og at der ikke var den store mulighed for at gennemføre forslaget lige nu.
I Dansk Folkeparti synes vi, at det er et rigtig godt forslag, og derfor vil jeg spørge, om jeg måske kunne få - nej, ikke et garantibevis, for det skal man passe på med - men i hvert fald et håndslag på, at hvis vi får en borgerlig regering, bliver dette forslag genfremsat.
Der er jo ingen tvivl om, at vi får en borgerlig regering, selvfølgelig er der ikke det, og så har vi i hvert fald fået håndslag på, at dette her bliver gennemført.
Carsten Hansen (S), 2001-01-30:
Ja, det er præcis det samme, som hr. Christian H. Hansen borede i, som jeg godt vil have en bekræftelse på fra Venstres ordfører, fru Gitte Lillelund Bech: Kan fru Gitte Lillelund Bech bekræfte, at hvis der kommer et andet parlamentarisk flertal efter et valg, vil man bryde folkeskoleforliget?
Det siger jo sig selv, at det er man nødt til, hvis det er sådan, at man skal ændre reglerne om modersmålsundervisning.
Eller er det sådan, som hr. Aage Frandsen sagde, at det er et rent paradeforslag, man fremsætter?
Aage Frandsen (SF), 2001-01-30:
Fru Gitte Lillelund Bech sagde, at der var en række ting, det var godt at konstatere at der var enighed om: at dansk var vigtigt, at tidlig dansk var vigtigt, og at det i det hele taget var vigtigt at kunne det danske sprog for at kunne fungere i det danske samfund.
Ja, det tror jeg alle partier i Folketinget har ment, ikke bare i dag, men også ved sidste debat og forrige debat og uanset disse debatter. Det er der enighed om.
Kommunerne kan i øvrigt gøre en række af de her ting.
De kan bare gå i gang med det i morgen.
De kan lave mere danskundervisning, hvis de vil, de kan gå i gang med integrationen i forhold til børnehaver og en række ting, tidligere end de har pligt til.
Så der er en masse muligheder.
Det, uenigheden går på, er alene, i hvilket omfang det er en hjælp at få modersmålsundervisningen i forhold til det modersmål, man har fra sin mor, før man lærer dansk.
Det er dér, uenigheden ligger.
Uenigheden går slet ikke ud på, om vi synes, at det danske sprog er vigtigt at lære for de pågældende.
Det er vi enige om alle sammen, og det bliver vi altså ikke mere enige om, fordi der er et forslag, som bl.a. Venstre er forslagsstiller til.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Nu vil jo sige til hr. Christian H. Hansen, at det med at udstede garantier lader jeg statsministeren om
, så jeg vil blot sige, at det er væsentligt for både Venstre og De Konservative at fastslå, at det her faktisk er noget, vi mener.
Vi mener, at kommunerne bør have et frit valg.
Det er jo også det, som vi er enige om her.
Med hensyn til at bryde folkeskoleforliget kan jeg kun sige til hr. Carsten Hansen, at det stadig væk undrer mig, at Socialdemokratiet og de øvrige folkeskoleforligspartier på intet tidspunkt det seneste år har bragt denne her sag op, selv om vi har haft i hvert fald to debatter i Folketingssalen.
Så derfor kan jeg jo have mine tvivl om, hvorvidt det overhovedet er et spørgsmål, der er værd at diskutere.
Til hr. Aage Frandsen: Jamen det, jeg forsøgte at tilkendegive, var måske, at dér, hvor diskussionen står, er, hvorvidt modersmålsundervisningen giver en bedre base for at lære dansk, eller om den ikke gør.
Så derfor tror jeg ikke, at vi kommer så voldsomt meget videre i debatten med hensyn til, hvad der er det bedste, for vi kan hver især finde undersøgelser, som dokumenterer
henholdsvis det ene eller det andet.
Christian H. Hansen (DF), 2001-01-30:
Jeg og befolkningen har før set Venstre fremføre nogle synspunkter, og når vi så kom til at skulle trykke på afstemningsknapperne, blev det noget helt andet.
Derfor må man kunne forlange at få et svar - for vi fik egentlig ikke et svar - på, om det her er et paradeforslag, eller om det er et forslag, Venstre vil fremsætte, hvis man får regeringsmagten.
For Dansk Folkeparti er det meget vigtigt, også fordi vi nok skal samle nogle nødvendige mandater til at bakke op om det.
Så der kan svares kort og enkelt: ja eller nej.
Carsten Hansen (S), 2001-01-30:
Jeg vil bare bede fru Gitte Lillelund Bech om bekræftelse på, at hvis de intentioner, der ligger i beslutningsforslaget, skal gennemføres, så kræver det da, at man sprænger folkeskoleforliget, eller har jeg læst det fuldstændig galt?
Er det ikke sådan, at modersmålsundervisning er en del
af det folkeskoleforlig, der ligger
Det er udstilling af et forslag, man ikke agter at gennemføre, hvis man eventuelt skulle få et parlamentarisk flertal herinde.
Det vil jeg da gerne have en bekræftelse på.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-01-30:
Jeg vil godt spørge fru Gitte Lillelund Bech, om det ikke er korrekt, at når Venstres folketingsgruppe og Det Konservative Folkepartis folketingsgruppe stiller et forslag, så er det selvfølgelig alvorligt ment.
Og så binder begge folketingsgrupper sig selvfølgelig til at arbejde videre med det, også efter et folketingsvalg.
Ellers ville de to folketingsgrupper jo ikke gå ind i det her.
Og det er sådan set det løfte og den garanti, begge folketingsgrupper kan give.
Den anden diskussion vil jeg jo helst ikke blande mig i, men blot sige, at forlig plejer at køre indtil et folketingsvalg, og så må man jo drøfte i forligskredsen igen, hvor man står henne.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Selv om jeg jo ikke ville give garantier som statsministeren, så kunne det jo godt være, jeg var lidt ulden i mælet, da jeg svarede før.
Jeg beklager meget, hvis det ikke var tydeligt for hr. Christian H. Hansen, at vi selvfølgelig står bag det her forslag.
Tove Videbæk (KRF), 2001-01-30:
Jeg har naturligvis set flere undersøgelser, rapporter osv., og der er jo det med eksperter, at de er ikke altid enige i alting.
Jeg har så valgt at slå ned på en ekspert, som har været i Danmark, og som ifølge Statens Udviklingscenter for Undervisning og Uddannelse af Tosprogede Børn og Unge er en af de ledende forskere inden for tosprogethed og integration, og ham har jeg valgt at tro på.
Fru Gitte Lillelund Bech har så valgt at tro på en anden, og vi må så se, hvad fremtiden bringer.
Henrik Svane (RV), 2001-01-30:
Det er fortsat værdiidentiteten.
Forstod jeg hr. Brian Mikkelsen rigtigt, at værdiidentitet betyder, at hvis jeg får 9,7 i snit, så er min værdi højere over for min kammerat, der kun fik 8,9?
Så skal jeg have forklaringen en gang til, for til embedseksamen på universitetet fik jeg nemlig 10 i mit speciale, men to af mine kolleger fik henholdsvis 8 og 9, og det var et gruppespeciale, som vi alle sammen havde lavet i fællesskab.
Men censor ville dengang ikke være med til, at det ikke kunne ses, hvem der havde lavet hvad, og så foretog vi følgende: En opmåling af samtlige ord i hele specialet, og vi satte afsnit ind, og så trak vi lod om, hvem der skulle have hvilket afsnit, og det gav tre forskellige karakterer.
Så hvis det har noget at gøre med det dér, så synes jeg, at tilfældighederne, hvordan de så skal måles, er ulidelige, hvis det forslag går igennem her på et tidspunkt, at man skal vurderes på sit eget karaktergennemsnit, altså at det i sig selv giver en identitet, som er mere eller mindre værd, alt efter om gennemsnittet er henholdsvis højere eller lavere.
Eller også kan jeg stadig væk ikke forstå det.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-30:
Vi har i Folketinget inden for de senere år gennemført en erhvervsuddannelsesreform, som mig bekendt blev vedtaget enten enstemmigt eller næsten enstemmigt i Folketinget, og vi har gennemført en voksenuddannelsesreform, som blev gennemført af et flertal i Folketinget.
De to uddannelsesinstitutioner, der er tale om her, vedrører både erhvervsuddannelser, ungdomsuddannelser og voksenuddannelser. Når det drejer sig om voksenuddannelser, så er det uddannelser, som man kan få i form at efteruddannelser, videreuddanelser, på erhvervskoler, AMU-centre, VUC, daghøjskoler og en række videregående uddannelser.
Det vil sige, at disse to uddannelsesinstitutionstyper her er to af mange.
Vi erkender, at det godt kan være, at der er udbud på et AMU-center og på en erhvervsskole, som kan minde om hinanden, og det kan også godt være, at der er for mange udbud.
Det vil jeg ikke udelukke.
Det hænger jo bl.a. sammen med det, der skete i 1980'erne takket være den daværende undervisningsminister, Bertel Haarder, som jo mente, at alle skulle kunne udbyde alt ud fra en konkurrencebetragtning, ud fra en markedsbetragtning, og som jo så betyder, at der bliver overkapacitet indimellem.
Det kan jo ikke undgås, når alle skal udbyde alt, og derfor kan det godt være, at der er overkapacitet.
At det så skyldes, at der både er et AMU-center og en erhvervsskole, der udbyder det, er muligt, men det kan også være, at det er, fordi der er flere erhvervsskoler, der udbyder det, og det kan også være, at der er andre årsager dertil.
Det, der også er afgørende at notere sig, er jo, at AMU-centre og erhvervsskoler som udgangspunkt har forskellige målgrupper.
Det kan godt være, de også tilbyder det samme, men de har også forskellige målgrupper, og det mener vi egentlig er fornuftigt nok at arbejde ud fra stadig væk.
Så kan det godt være, at de pågældende institutioner selv finder ud af, at de vil lave en sammenlægning eller en fusion, eller at de vil samarbejde indbyrdes.
Det synes vi er fornuftigt at de finder ud af selv, at de selv træffer beslutning om, at det er fornuftigt at lave et samarbejde, som en række gør i forvejen.
Uanset om de pågældende institutioner ét sted måske mener, det er rigtigt, og et andet sted ikke mener, det er rigtigt - derfor kan det være, nogle når frem til, at det er fornuftigt at gøre det, og andre ikke når frem til det - så vil Venstre sammen med andre partier åbenbart nu ovenfra gennemføre en beslutning om, at nu skal det sammenlægges. Men som sagt, afviser vi ikke, at der kan være nogle steder, hvor man bedre kan samarbejde institutioner imellem. En række institutioner samarbejder også.
Vi mener ikke, at det forslag her er løsningen på problemet bare ved at sige, at nu sammenlægger vi to institutionstyper.
Det vil også være ret flot, hvis man er i stand til at klare det ved et sådant forholdsvis enkelt beslutningsforslag.
Tove Videbæk (KRF), 2001-01-30:
Beslutningsforslag nr. B 74 drejer sig om at sikre øget gennemsigtighed og åbenhed i uddannelsessektoren ved på alle relevante niveauer i uddannelsessystemet at iværksætte lettilgængelig offentliggørelse af informationer om uddannelsesinstitutionerne.
Så nævnes der fire pinde, som man vil fokusere på, og her kan jeg godt sige, at vedrørende fagudbud og læseplaner er vi helt enige i, at den øgede gennemsigtighed og åbenhed kan være relevant, ligeledes vedrørende værdigrundlag og pædagogisk udgangspunkt.
Vedrørende gennemsnitskaraktererne er vi ikke enige, der står vi af, mens vi vedrørende evalueringer af kvalitet og indhold i udbudte fag er helt med.
Så tre af de fire pinde er vi med på, og den ene er vi ikke med på.
For et års tid siden behandlede vi her i Folketingssalen et forslag til lov om Danmarks Evalueringsinstitut, og dette evalueringsinstitut skulle medvirke til at udvikle og forny metoder til evaluering i det danske uddannelsessystem. Resultaterne og evalueringen skulle først og fremmest, blev det påpeget i denne debat, anvendes af medarbejderne i uddannelsessystemet til læring i forbindelse med udvikling af det daglige arbejde, fordi hver skole jo grundlæggende har deres bestemte opgaver og aktiviteter, hver skole har deres egen beslutning om at yde en indsats for at nå et besluttet mål, og til sidst kan skolen så evaluere og vurdere i hvor høj grad, man har nået dette.
Skoleevaluering ses primært som den enkelte skoles værktøj til udvikling af egenvirksomhed, og lærerne skal derfor umiddelbart kunne indtænke evalueringsmetode som en del af undervisningen, men det er klart, at en ekstern sparringspartner eller et evalueringsinstitut kan supplere skolernes selvevaluering og stille kritiske, relevante spørgsmål til skolens praksis udefra.
Når det gælder om at dokumentere skolen, så har arbejdet for de fælles mål og ressourcerne det bedst muligt, men derfra og til fuld åbenhed og gennemsigtighed er der langt, og jeg mener nok, at hvis vi taler om det her tredje punkt med gennemsnitskarakterer, så vil gennemsigtighed og åbenhed nemt kunne udvikle sig til at blive en gabestokmetode.
derfor: Gennemsigtighed og åbenhed på det område kan vi ikke være med til. Så punkt et, to og fire er helt o.k., men punkt tre må vi afstå fra.
Og på grund af dette, samt da det måske tangerer folkeskoleforliget, kan vi sige, at vi kan støtte tre fjerdedele og ikke kan støtte en fjerdedel, så derfor kan vi ikke støtte det.
Thomas Adelskov (S), 2001-01-30:
Nu inddrog den konservative ordfører, hr. Brian Mikkelsen, tidligere i dag sine egne karakterer og evner i debatten.
Jeg vil gerne spørge fru Gitte Lillelund Bech, om hun tror, at hr. Brian Mikkelsen ville kunne have fået højere karakterer eller lavere karakterer ved i givet fald at være oplyst om hans uddannelsesinstitutions karaktergennemsnit og ved at kunne have valgt en anden med f.eks. højere karakter.
Tror fru Gitte Lillelund Bech, at hr. Brian Mikkelsen ville have fået højere karakter i sin ungdomsuddannelse?
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Nu kan jeg jo ikke svare på, hvordan hr. Brian Mikkelsen teede sig, da han tog sin uddannelse, og hvad der ligger til grund for de karakterer, som hr. Brian Mikkelsen har fået på sin uddannelse, så derfor vil jeg foreslå den socialdemokratiske ordfører, at han ved lejlighed spørger hr. Brian Mikkelsen om det.
Til gengæld vil jeg benytte lejligheden til at pointere, at det, der er væsentligt med offentliggørelsen af den samlede pakke, dvs. de bløde parametre og karaktergennemsnittet, er, at man i hvert fald kan forsøge at få et samlet billede af kvalitet og kvantitet inden for den enkelte uddannelsesinstitution, og at man har mulighed for at sammenligne uddannelsesinstitutioner på tværs.
Det er jo faktisk sådan, at man på uddannelsesinstitutioner, også på de videregående uddannelsesinstitutioner, flere steder udbyder de samme fag, og der synes jeg da, det er yderst relevant, at man ud over at se på indhold, evaluering af faget og lignende også har mulighed for at se, hvilke karaktergennemsnit der er givet.
Svend Erik Larsen (S), 2001-01-30:
Indledningsvis skal jeg på vegne af Socialdemokratiet bakke op om regeringens afvisning af det fremsatte beslutningsforslag nr. B 75.
Siden 1993 har Socialdemokratiet satset voldsomt på voksen- og efteruddannelsen, fordi det har været nødvendigt at give mange lønmodtagere en mulighed for at komme videre i livet frem for at gå i stå økonomisk og udviklingsmæssigt, hvilket vi i vores samfund ikke kan være tjent med.
Vi har siden formuleringen af regeringsgrundlaget fra marts 1998 arbejdet med voksen- og efteruddannelsen til den nu vedtagne reform, der skal sikre, at voksen- og efteruddannelsessystemet fungerer optimalt i et udviklingssamfund og yder den optimale service og brugervenlighed over for de uddannelsessøgende og erhvervslivet. Dermed er der også gennem mange analyser taget hånd om og højde for de problemstillinger, der er rejst i forslaget, hvilket forslagsstillerne havde mulighed for at tage et medansvar for på det tidspunkt, men det ansvar ønskede man som bekendt ikke at påtage sig.
Der er lavet et helt nyt uddannelsessystem for voksne, hvor bl.a. merit for kurser, erfaring fra arbejdspladserne tæller med, hvis man vil opkvalificeres.
Og hvor var så forslagsstillerne henne, da vi lavede den løsning?
Arbejdsmarkedets parter, herunder arbejdsgiverne, vil i fremtidens VEU komme til at tage et medansvar også økonomisk.
Provenuet, som reformen har givet, bliver brugt til at give de kortest uddannede flere muligheder og bedre muligheder for at blive opkvalificeret, samtidig med at man giver de mennesker, som har et særligt behov på læse- og staveområdet, nogle helt nye muligheder.
De borgerliges svar i den forbindelse var kort og kontant: Mere brugerbetaling for den enkelte lønmodtager, intet medansvar for arbejdsgiverne i forhold til den økonomiske side, til trods for at det er dem, der har brug for, at arbejdsstyrken har den nødvendige uddannelse og kompetence.
Som det fremgår af reformen - som undervisningsministeren også nævnte - løser AMU-centrene og erhvervsskolerne hver deres opgave, henholdsvis arbejdsmarkedspolitiske og uddannelsespolitiske opgaver, hvor der er indarbejdet muligheder for at udbygge kontakt og samarbejde, samordninger mellem systemerne, og hvor der også gives mulighed for skolesammenlægninger på frivillig basis, hvis der kommer et initiativ fra skolerne, de bestyrelser, der er sat til at forvalte denne reform.
Det er i øvrigt lidt underligt at se de to store borgerlige partier her gå ind for tvang, når vi tænker tilbage på reformen af de videregående uddannelser.
Som det er blevet sagt af undervisningsministeren, kommer der en redegørelse om voksen- og efteruddannelsen, som lægger større vægt på et samarbejde mellem de to skoleformer og en større økonomisk holdbarhed.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Selv om det nok er sent for en tirsdag aften-debat, vil jeg alligevel spørge den socialdemokratiske ordfører, om han er bekendt med den beretning, som Rigsrevisionen jo har lavet, som faktisk viser, at en tredjedel af AMU-centrene har overkapacitet.
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om han mener, at det problem er løst.
Svend Erik Larsen (S), 2001-01-30:
Nu er jeg jo ikke så gammel i faget, så det med Rigsrevisionen skal jeg jo til at vænne mig til.
Jeg kender Rigsrevisionen i forhold til så mange andre sammenhænge, men i forhold til det her kender jeg den ikke.
Men jeg ved, at i henhold til reformen er der taget højde for det spørgsmål, fru Gitte Lillelund Bech stillede.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Det var jo lidt interessante toner fra hr. Aage Frandsen, specielt fordi jeg her står med en artikel, som er i Nyt fra Akademikernes Centralorganisation, januar 2001, hvor hr. Aage Frandsen har skrevet en artikel, som handler om sammenhængende forskning og undervisning.
Denne her artikel påtaler, at det er meget væsentligt, at man får samlet uddannelse og forskning inden for det samme ministerium.
Og jeg citerer så fra artiklen, som hr. Aage Frandsen har skrevet: »Men det fornuftigste ville efter min opfattelse have været, hvis man havde taget skridtet fuldt ud og lagt al uddannelse og forskning sammen under ét ministerium, dvs. også de uddannelser, der i dag ligger i Kulturministeriet, Arbejdsministeriet og Miljøministeriet.
Det ville betyde, at der var større sandsynlighed for, at man kunne tænke i helheder, og at man derved i højere grad kunne sætte uddannelse og forskning på dagsordenen.«
Nu læser jeg jo i denne artikel
, at hr. Aage Frandsen godt mener, at man kan lægge de uddannelser, som ligger under Arbejdsministeriet, over under Undervisningsministeriet, og det vil jo i min terminologi sige, at der er meget, meget kort vej fra hr. Aage Frandsens artikel og så til det fremsatte beslutningsforslag.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-30:
Jeg mener naturligvis alt det, jeg siger, og alt det, jeg skriver, og der er en sammenhæng i det.
Den pågældende artikel handler om, hvorvidt det er fornuftigt, at forskningen er ført tilbage til Undervisningsministeriet.
Det synes jeg er fornuftigt, og så kommer jeg med et synspunkt om, at jeg egentlig synes, man kunne have taget skridtet fuldt ud, men det ved jeg jo godt ikke under nogen omstændigheder tilkommer mig, det er statsministerens prærogativ, det er statsministerens afgørelse alene.
Ét er, hvad man synes, der skal ligge i et ministerium, det er noget helt andet, når det drejer sig om, hvordan uddannelsesinstitutionerne skal være rundtomkring, for
man kan sagtens forestille sig, at vi både har erhvervsskoler og AMU-centre, og at begge dele ligger i Arbejdsministeriet, at begge dele ligger i Undervisningsministeriet, eller at begge dele ligger i et uddannelsesministerium.
Disse to ting har intet med hinanden at gøre, intet, og derfor er der meget flot sammenhæng i det, jeg skriver, og i det, jeg siger.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-01-30:
Vil hr. Aage Frandsen afvise, at man ville kunne tænke i helheder, hvis det er sådan, at man faktisk gør det, som beslutningsforslaget indeholder, nemlig at man kan sammenlægge AMU-centre og erhvervsskoler, at man kan samordne disse og derved tænke i helheder?
Vil hr. Aage Frandsen afvise, at det faktisk er et muligt resultat af det beslutningsforslag, vi har fremsat?
Aage Frandsen (SF), 2001-01-30:
Man kan sagtens tænke i helheder via det forslag og via andre forslag, det er slet ikke det, som er den afgørende forskel.
Erhvervsskolerne og i et vist omfang også AMU-centrene er i høj grad også ungdomsuddannelser.
Skal der så være en AMU-center-erhvervsskole, som har htx?
Og hvad med handelsskolerne?
Hvordan skal de inddrages i den her forbindelse?
Det er ikke det mest gennemtænkte forslag, Venstres ordfører er kommet med.
Dette udtrykker jeg på en stille og en afslappet måde på baggrund af min oprindelse i det jyske.