Frank Jensen (S), 2000-05-18:
Der er et mere grundlæggende spørgsmål, som man godt kunne rejse under sådan en debat som den, vi fører her, i hvert fald til de to forespørgere fra henholdsvis SF og Enhedslisten, og det er spørgsmålet, der går på noget mere fundamentalt
Mener de to forespørgere, at vi i vores tid, her i det nye årtusinde, har brug at have effektive efterretningstjenester?
Mener de, vi har brug for at have en efterretningstjeneste til at beskytte vores demokrati, respekt for menneskerettigheder, respekt for enkeltindividets rettigheder, frihedsrettighederne?
Mener forespørgerne, at vi skal have sådan en efterretningstjeneste, der fokuserer på vores sikkerhed hertillands, vores demokrati, de grundlæggende menneskerettigheder?
Mener de to ordførere, at vi også har brug for en militær efterretningstjeneste til at betrygge vores sikkerhedspolitiske interesser og danske soldaters beskyttelse og sikkerhed, når de gør tjeneste uden for landets grænser?
Jeg tror godt, jeg kan give svaret for de to pågældende partiers ordførere, nemlig at det mener de, for så meget kender jeg både SF's og Enhedslistens opfattelse, og når det gælder om at beskytte demokratiet, beskytte menneskerettigheder, beskytte det enkelte individs frihedsrettigheder, ligger vi jo ikke langt fra hinanden.
Det gør de danske partier heldigvis ikke.
På det grundlæggende felt her er vi jo enige. Så kan man spørge: Hvordan skal sådan nogle efterretningstjenester så etableres? Jeg mener, at de i deres karakter og deres natur nødvendigvis må være nationale, som også fru Pernille Blach Hansen var inde på; at de bør være nationale; at de bør reguleres gennem national lovgivning; at det bør være de nationale parlamenter, der gennem ministeransvar har ledelsen af tjenesten; at det bør være nationale kontrolorganer, der kontrollerer landenes efterretningstjeneste, sådan som vi har det i Danmark.
For så vidt angår den tjeneste, jeg selv er politisk chef for og tager det politiske ansvar for, politiets efterretningstjeneste, har vi jo reguleringen af tjenestens rammer gennem retsplejelovens bestemmelser.
Og redskabet til mange af de efterretninger, som politiets efterretningstjeneste nødvendigvis må have for at kunne forebygge, for at kunne bidrage til efterforskning af alvorlige forbrydelser i forhold til statens sikkerhed, i forhold til kontraterrorisme, kontraspionage og kontraekstremisme, som jo er vigtige dele af efterretningstjenestens funktion, som der er lovgivet om her i Folketinget, er adgangen til at kunne lave brud på det, vi kalder meddelelseshemmeligheden, som jo er aflytning. Det er der lovgivet om her i Folketinget. Jeg har aldrig hørt repræsentanter for de to forespørgeres partier i dag foreslå en ophævelse af den bestemmelse i retsplejeloven, aldrig.
Så begge partiers ordførere opererer altså med, at aflytning er et redskab, som efterretningstjenesten skal bruge.
Jeg kan sige, at jeg for nylig har fremsat forslag i Folketinget om, at politiet skulle have udvidet adgang til aflytning gennem retskendelse, for så vidt angår kampen mod børnepornografi på det globale netværk Internettet.
Noget af den mest modbydelige kriminalitet er jo, når et barn bliver udsat for voksnes overgreb, og når der bliver fremstillet børnepornografisk materiale, som så distribueres og transmitteres via det elektroniske net.
Vi behandler jo netop et lovforslag om at give politiet adgang via domstolsprøvelse.
De skal have en kendelse ved domstolen, når der er det tilstrækkelige mistankegrundlag.
Begge partiers ordførere har både her i salen og også offentligt tilkendegivet støtte til at give politiet adgang til at lave brud på meddelelseshemmeligheden ved hjælp af en retskendelse.
Begge partiers ordførere opererer altså med, at de nationale tjenester, politiet, herunder den del af dansk politi, der har med efterretningsvirksomhed at gøre, skal kunne bruge aflytning.
Det, der selvfølgelig er helt afgørende for vores tillid til efterretningsvirksomheden her i landet, er, at den er reguleret igennem vores nationale lovgivning, at vi også fører kontrol med efterretningstjenestens virksomhed.
I Danmark har vi tilbage i 1960'erne etableret et Wamberg-udvalg, der fører kontrol ikke blot med politiets efterretningstjenestes, men også med forsvarets efterretningstjenestes registreringer.
Enhver personregistrering bliver forelagt for et uafhængigt organ, der er helt uden for efterretningsvirksomhedernes egne rækker. Foruden det at have et Wamberg-udvalg, der fører kontrol med registreringerne, har vi også nedsat et parlamentarisk kontroludvalg, der består af folketingsmedlemmer, kolleger herfra fra de fem største partier, hvor forsvarsministeren og jeg selv sammen med de to efterretningstjenesters chefer forelægger de overordnede rammer for virksomheden i de to efterretningstjenester, ja, vi går så langt, at vi også redegør for større gennemførte aktiviteter i efterretningstjenesterne, netop når de er gennemført, for at bevare, at ministeransvaret påhviler henholdsvis forsvarsminister og mig selv som justitsminister.
Bør det ikke være sådan - og det er til hr. Keld Albrechtsen og også til SF's ordfører - vi også vil have det
i fremtiden?
Både den lovgivningsmæssige regulering af efterretningsvirksomhed og kontrollen bør være national, og så må det også gælde for den amerikanske efterretningstjeneste, for den franske, for den tyske, at de reguleres gennem deres parlamenter. Vi skal selvfølgelig sørge for, hvis det er sådan, at der foregår spionage vendt mod danske interesser, at vi har en effektiv efterretningstjeneste til at lave den kontravirksomhed, som skal rette sig mod overtrædelse af eventuelle danske interesser.
Det er netop det, vi også har vores efterretningstjeneste til.
Der er nu under debatten fremsat forslag til vedtagelse, og jeg vil godt knytte nogle kommentarer først til den, der er fremsat af hr. Knud Erik Hansen, og som jo for den første dels vedkommende helt er i overensstemmelse med regeringens politik: netop at arbejde aktivt for, at borgerne lovligt, men også i praksis kan anvende stærk kryptering.
Det er fuldstændig i overensstemmelse med regeringens krypteringspolitik, som jeg også har beskrevet her under forespørgslen.
Vi har fri kryptering, vi vil fortsat have fri kryptering her i landet, og vi vil også fra regeringens side gennem den offentlige sektor virke for udbredelsen af stærk kryptering.
Så der er vi helt enige.
Der behøver der ikke laves nogle nye vedtagelser.
Regeringen har allerede skrevet det til IT-Sikkerhedsrådet.
Det er kendt som regeringens og også som praktisk politik.
Det andet punkt går ud på aktivt at arbejde for, at der i EU-regi gennemføres en undersøgelse af, om og hvordan borgere i EU-landene bliver udsat for aflytning af civil elektronisk kommunikation.
Her har jeg tilkendegivet både tidligere i samråd og også her i dag, at er der et konkret initiativ til i EU-regi at etablere en undersøgelse, så forholder vi os til det, når et sådant forslag er bragt frem.
Vi har ikke noget grundlag for fra dansk side at tage et initiativ, der er vendt mod en række samarbejdslande, der skulle aflytte civil kommunikation.
Havde vi det, ville vi jo tage det op over for de pågældende lande.
Vi har altså ikke noget grundlag for det.
Det tredje punkt er: På europæisk plan eller andet internationalt plan at tage initiativ til drøftelse af, hvorledes man skal beskytte borgere mod lande og organisationer og andre, der krænker brevhemmeligheden ved aflytning af civil elektronisk kommunikation.
Jeg har simpelt hen svært ved at forstå det punkt.
Ja, vi udsætter den ene sågar for at gå tilbage til 1945 og ser nu gennem en kommissionsundersøgelse på dens virksomhed.
Det bliver en offentlig tilgængelig undersøgelse, når kommissionen er færdig.
Jeg vil spørge hr. Knud Erik Hansen: Skal det ikke være sådan? Hvad skulle det til at sidde i internationale fora og drøfte det her, hvis det er sådan, at vi er enige om det fælles udgangspunkt, nemlig at de skal reguleres nationalt?
Det er dér, kontrollen skal være effektiv.
Det er dér, reguleringen skal være effektiv.
Tilsvarende kommentarer kan gives til det forslag til vedtagelse, der er fremsat af hr. Keld Albrechtsen.
Det følger på mange måder det samme spor.
Det går lidt videre i sit indhold, men ellers er det i samme spor.
På det grundlag kan regeringen hverken støtte det forslag til vedtagelse, der er fremsat af hr. Knud Erik Hansen, eller det, der er fremsat af hr. Keld Albrechtsen.