runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 1998-01-27:
Hr. Anders Fogh Rasmussen sagde: Det, Venstres formand mener, er, at vi skal have en juridisk undersøgelse.
Jeg må tilstå, at jeg kom til at tænke på Ritt Bjerregaard, der jo i sin tid altid sagde: Det, Svend mener, er sådan og sådan.
Det er dog interessant, at det er Venstres næstformand, der står her og skal fortolke, hvad Venstres formand på forskellige tidspunkter har sagt.
Onsdag morgen i sidste uge kunne vi læse i Børsen, at der skulle anlægges rigsretssag imod statsministeren.
Onsdag aften var det finansministeren, der skulle anlægges rigsretssag imod, og det er vel udtryk for det meget forvirrende billede, der har været af partiet Venstre i denne her sag.
Jeg må indrømme, at jeg tager hr. Anders Fogh Rasmussens bemærkninger som et udtryk for det konsekvente tilbagetog, vi har set fra Venstres side.
Venstres formand ville på storvildtjagt, da dette her startede.
Nu sidder Venstre og skyder vildt omkring sig til alle sider.
Det er et tilbagetog, der er så ynkeligt, at man næsten kommer til at tænke på nogle historiske paralleller.
1864 er måske for meget, men alligevel noget i den retning.
Det er også derfor, vi må sige, at Venstres slagord om, at Venstre ved man hvor man har, har fået en helt ny betydning efter i dag.
Det er Venstre på tilbagetog, på retræte, skydende vildt omkring sig.
Det er sandelig interessant.
Anders Fogh Rasmussen (V), 1998-01-27:
Jeg vil bare for en ordens skyld sige til hr. Holger K. Nielsen, at jeg ikke har udtalt mig om, hvad Venstres formand mener, men hvad Venstres formand har sagt.
Jeg kan så i øvrigt sige, at jeg tror, der var godt en million seere, som overværede debatten mellem statsministeren og Venstres formand i tv, og de har hørt, hvad det var, Venstres formand sagde, og det tror jeg vi helt kan henholde os til.
Men så var der hr. Bjørn Elmquist, som begynder at fordybe sig i, hvad det egentlig er, departementschef Anders Eldrup har sagt om finansministerens forsøg på at vride armen om på Finanstilsynet.
Den udtalelse er departementschefen kommet med til retsbogen, og den retsbog har departementschefen selv underskrevet, og departementschefen er på intet tidspunkt løbet fra den udtalelse.
Det eneste mystiske i sagen er, at finansministeren forleden fredag aften i tv hævdede, at departementschefen havde givet ham en undskyldning.
Men der er ingen, der har hævdet, at departementschefen er løbet fra sine udtalelser, så hvis departementschefen har givet en undskyldning, så må det altså være for, at finansministeren er blevet bragt i vanskeligheder ved udtalelserne.
Men udtalelserne er der ingen der er løbet fra, og derfor må vi lægge dem til grund.
Det vil altså sige, at efter alt, hvad der kan aflæses af beretningen fra undersøgelseskommissionen, ligger det klart, at finansministerens hensigt var at få udskudt et kasseeftersyn.
Pia Gjellerup (S), 1998-01-27:
Jeg vil følge op dér, hvor hr. Bjørn Elmquist slap, og sige, at netop det forhold, at man ikke læser videre i beretningen, at man omhyggeligt afholder sig fra at se retsbøgerne, som jo er ganske spændende, er det, der gør, at der i Venstres argumentation optræder mange løse ender, som jeg sagde.
Jeg tror ganske simpelt ikke, at Venstre ønsker, at det skal føjes sammen, for det har der været al mulig grund til at blive vejledt i.
Der foreligger nogle besvarelser i PØ-udvalget.
Dem siger man også man er interesseret i, men det er man øjensynlig ikke, for man bruger dem ikke til noget.
Og sådan kan man blive ved.
Venstre har ikke interesse i andet end at lade et billede stå.
Og nu forstår jeg bedre det dér med at have læst rapporten to gange, for det må være sådan, at når man har læst den én gang forfra - det må også have været meget, meget hurtigt - så har man skyndt sig at glemme den, og så har man læst den bagfra den anden gang, og det giver selvfølgelig et noget andet billede.
Venstres billede af virkeligheden er lidt, som når man ser en film baglæns.
Den er ret morsom, men den er ikke ret virkelig.
Endelig vil jeg sige, at det misvisende citat er dette om en klar henstilling om at tage en diskussion om banker op ved et møde med den færøske lagmand.
Nej, der er ikke nogen klar henstilling fra embedsmænd.
Hvis han var minister, ville det være ansvarspådragende at sige sådan.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-01-27:
Sylvest Larsen
Han har skrevet et referat af, at Bent Klinte har udtrykt, at det var et problem at sidde inde med en viden, som landsstyret ikke havde.
Han mente og gav udtryk for, at det var totalt uacceptabelt, at man ikke orienterede landsstyret om den alvorlige økonomiske situation for Sjóvinnubanken.
Først herefter får Bent Klinte på Bent Klintes foranledning lov til at orientere færingerne.
Men der står også i notatet fra Peter Sylvest Larsen, at han alene vil give en minimumsorientering om, at der er tale om en yderst alvorlig situation, der kan resultere i en betalingsstandsning.
Lagmanden fik f.eks. den opfattelse, at det drejede sig om mellem 60 og 120 mio. kr. Jógvan Sundstein, som var finansminister, fik den opfattelse, at det var 100, måske 200 mio. kr., og i notatet
af 1. oktober - to dage senere - står der jo, at der er tale om i første omgang 350 mio. kr., men forventelig 1,5 mia. kr. Det var altså den måde, man informerede færingerne på under Schlüter, og jeg vil gerne spørge hr. Anders Fogh Rasmussen: Er det det, man kan kalde god kommunikation i forhold til færingerne, og er det respekt for færingerne?
Pia Gjellerup (S), 1998-01-27:
Jeg vil gerne bidrage til at bringe Venstre ud af den vildfarelse, at en dommerundersøgelse nødvendigvis indebærer, at der skal fremkomme konklusioner.
Det er bevist af en dommerundersøgelse, som skete for nogen tid siden, nemlig vedrørende Spar Nord, hvor der sad en dommer for bordenden.
Her blev der heller ikke draget nogen konklusioner.
Men jeg synes da, det er interessant, hvis Venstre signalerer, at man gerne vil have det fremover, for det åbner nogle nye muligheder i den diskussion, vi har i Folketinget om undersøgelseskommissioner generelt.
Jeg synes, det ville være spændende, hvis vi kunne få konklusionerne med igen.
Det har vi haft mange betænkeligheder ved, ikke af politisk, men af retlig art,
og jeg mener sådan set, at Venstre har delt de betænkeligheder.
Jeg har lige kigget referatet igennem fra den ene af de to gange, Venstres formand selv har vovet at være ordfører her i salen, for at se, om han overhovedet rejste dette meget centrale spørgsmål.
Nej, det gjorde han ikke.
Det var ikke det, der var problemet med dommerundersøgelser, det var, at der skulle være en dommer.
Så vil jeg i øvrigt spørge hr. Anders Fogh Rasmussen
Per Kaalund (S), 1998-01-27:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til hr. Anders Fogh Rasmussen om begrebet politiske metoder.
Hr. Anders Fogh Rasmussen karakteriserer finansministerens metode over for Færøerne, som »at de fik en pistol for panden«.
Den 5. oktober 1992 blev der hos statsminister Poul Schlüter holdt et møde om den færøske økonomi.
Lagmand Atli Dam og Jógvan Sundstein skulle stille med én dags varsel.
De måtte ikke have embedsmænd med.
Det skulle være dybt hemmeligt.
Han undlod dog dette, idet Schlüter sagde, at så ville banken lukke den følgende dag.
Vidnet har spurgt Schlüter, hvad han ville gøre, hvis de to store danske banker samtidig fik tilsvarende økonomiske problemer.
Schlüter svarede, at han ikke ville gøre noget.
Med hvilke ord skal disse politiske metoder karakteriseres - i den regering, hr. Anders Fogh Rasmussen og hr. Uffe Ellemann Jensen var førende ministre i?
Aage Frandsen (SF), 1998-01-27:
Jeg har to spørgsmål til hr. Anders Fogh Rasmussen.
Det første er i forlængelse af vores drøftelse om rigsret.
Jeg vil godt spørge hr. Anders Fogh Rasmussen: Hvad er det, hr. Anders Fogh Rasmussen mener man får ud af at bede to uafhængige jurister om at kigge på de tre bind plus retsprotokollen, de sidste to bind, ud fra det, vi har til rådighed i denne sag om finansministerens samtale med direktøren for Finanstilsynet?
Det er alene finansministerens udsagn, det er direktørens meget grundige referat og hans udsagn, hvor der intet står om noget sådant, og så er det endelig en person, der har overværet en samtale.
Hvad er der i det, der gør, at man kan få noget nyt frem, som jeg ikke allerede kan læse, og som hr. Anders Fogh Rasmussen også kan læse?
Det andet spørgsmål er: Vedkender hr. Anders Fogh Rasmussen sig, at også den tidligere regering var dårlig til at informere?
Og i denne forbindelse vil jeg spørge, om hr. Anders Fogh Rasmussen er enig i det, som ligger i forslaget til vedtagelse, kritikken i punkt 2, nemlig kritik af de skiftende regeringer og så en særlig kritik med hensyn til det, der skete efter henvendelsen fra Den Danske Bank.
Jeg siger det, fordi statsministeren jo har vedkendt sig, at man lærer af sine erfaringer.
På dansk: Man lærer af sine fejl.
Gør hr. Anders Fogh Rasmussen også det på dette punkt?
Er hr. Anders Fogh Rasmussen enig i dette kritikpunkt?
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-27:
Det er så fjerde gang, jeg takker for forståelsen for debatten.
Men nu står vi jo og citerer, og jeg vil sige til hr. Anders Fogh Rasmussen, at det jeg citerede, er fra kommissionens konklusioner - det står på side 1082 - derfor er det skrevet med kursiv.
Det, der er skrevet med kursiv, er kommissionens konklusioner, hvorimod det, der skrives på 1082 med almindelig tekst, er det, som de pågældende vidner måtte have sagt.
Og det, som står på side 1080, som Anders Eldrup måtte have sagt,
har han i svaret på spørgsmål 91 og 92 sat på plads, så det nu er klart, at det er en misforståelse, som han tre gange beklager.
Så der har vi også det med undskyldningerne.
Og på side 1082, hvor det altså er kommissionen, jeg citerer, det er konklusionerne derfra, bruges ikke ordet
kassetilsyn
Der tales om en aftale indgået mellem i hvert fald Finansministeriet på den ene side og tilsynet på den anden om at rette forespørgsel om forventningerne til resultatet fra første halvår.
Der står intet i konklusionerne om kasseeftersyn.
Ole Stavad (S), 1998-01-27:
Jeg vil gerne fortsætte dér, hvor hr. Anders Fogh Rasmussen slap.
For det første er det jo lidt underligt, at når vi taler om den tidligere regering, har det ikke noget med sagen
at gøre, men når vi taler om det her forløb, der ligger langt efter aktiebyttet, har det godt nok noget med det her at gøre.
Men hvis nu vi holder os til kendsgerningerne, kan man måske forstå, at hr. Anders Fogh Rasmussen ikke har nået at læse svarene på spørgsmål 91 og 92 i Politisk-Økonomisk Udvalg.
Her fremgår det efter Anders Eldrups, departementschef i Finansministeriets, udsagn: »Det fremgår allerede af undersøgelseskommissionens rapport side 1012, at vendingen »skynde sig langsomt« er mine egne ord og ikke et citat fra finansministerens samtale med Mølgaard.
Jeg sigtede hermed til det forhold, at der med Nationalbankens likviditetstilsagn frem til udgangen af maj 1993 ikke var noget aktuelt likviditetsproblem, hvilket også fremgår af mit vidneudsagn.«
Og så konklusionen på Eldrups udsagn, som er: »Efter min opfattelse blev der ikke under samtalen lagt pres på Mølgaard med hensyn til Finanstilsynets tilsynsvirksomhed.«
I øvrigt kan hr. Anders Fogh Rasmussen ingen steder i rapporten fra kommissionen finde nogen konklusioner fra kommissionsmedlemmerne og Grønborg om, at han har lagt til grund, at der fra finansministerens side har været forsøgt at lægge et sådant pres på Finanstilsynet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 1998-01-27:
Til hr. Kaalund vil jeg bare sige én ting: Det er da meget muligt, at tonen også var skarp i oktober 1992.
Det er meget muligt.
Jeg vil bare sige til hr. Kaalund, at der er én meget afgørende forskel på de to situationer.
I oktober 1992 gik det ud på at hjælpe færingerne ved at skyde penge ind i en færøsk bank.
Det gør sandelig en forskel.
Så siger hr. Stavad, at man ingen steder kan finde nogle konklusioner vedrørende finansministeren.
Nej, for regeringen var så snu, at den i sin tid, da denne undersøgelseskommission blev nedsat, fik lavet et kommissorium, der afskar undersøgelseskommissionen fra at drage den slags konklusioner.
Det skal vi altså gøre i
Folketinget.
Det er jo derfor, vi står her i dag.
Til hr. Bjørn Elmquist vil jeg sige: Så læser vi det, der står med kursiv.
Hr. Elmquist behøver ikke belære mig om forskellen på det, der står med kursiv, og det, der ikke står med kursiv.
Men så læser vi i fællesskab det, der står med kursiv.
Der er lavet sådan en aftale, det siger undersøgelseskommissionen.
Der er det så, vi siger, at det har undersøgelseskommissionen desværre været afskåret fra at skrive noget om; det er det, Folketinget skal tage sig af.
Og der siger vi så: Vores vurdering er, at når vi lægger alt det sammen, der er lagt frem her i beretningen fra undersøgelseskommissionen, peger det alt sammen i retning af, at den politisk ansvarlige for den aftale må være finansministeren.
Hardy Hansen (S), 1998-01-27:
Det er Knud Sørensen, det er Svanholm, det er Palle Marcus og en lang række andre fremtrædende personer.
Har de ikke et ansvar for den sag, som her ruller?
Bør de ikke også tage et ansvar for det, der er sket her?
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-27:
Jeg kan da være enig med hr. Anders Fogh Rasmussen i, at det er mærkeligt.
Det her var der i hvert fald nogle der troede skulle handle om, hvordan regeringen havde opført sig.
Der står intet om kasseeftersyn her, hr. Anders Fogh Rasmussen.
Der står, at »tilsynet ikke forud for de planlagte forhandlinger mellem regeringen og landsstyret den 28. maj 1993 skulle rette forespørgsel til SB og FB om forventningerne til resultatet for første halvår 1993.«.
Det fremgår også af økonomiministerens svar i dag, at Finanstilsynet naturligvis ikke kan aftale sig ud af en lovpligt til at foretage tilsyn.
Og det er så heller ikke tilfældet.
Det er den ene store forvirring, der præger
hr. Anders Fogh Rasmussens idéverden.
Den anden er, at de to aftaler, som han kalder det, intet som helst har med hinanden at gøre.
Det, som finansministeren taler om i telefonen, ligger over en måned, næsten fem uger, før det næste, som kommissionen konkluderer noget om, og det bliver vi nødt til at have en afklaring af.
Vores konklusion indtil nu er i hvert fald soleklar: Det her hænger overhovedet ikke sammen.
Frank Aaen (EL), 1998-01-27:
Jeg synes, hr. Anders Fogh Rasmussen skulle finde en anledning til hurtigst muligt at fortælle alt, hvad han ved i denne sag.
For når alt kommer til alt, er hr. Anders Fogh Rasmussen det medlem her i Folketinget, der i længst tid har kendt til sagens rette sammenhæng, som vidste, at det drejede sig om en regning på ca. halvanden milliard kroner, og som vidste, at det aldrig var meningen, at Den Danske Bank skulle betale den del af regningen, der tilhørte den bank, men at regningen skulle sendes til det færøske landsstyre. Jeg synes, det var på sin plads, at vi snart fik en ordentlig forklaring fra den tidligere økonomiminister.
Men det får vi nok ikke.
Vi må nok regne med, at det får vi i hvert fald ikke i dag.
Derfor må jeg slutte med et helt andet spørgsmål.
Jeg kan forstå, at der er anledning til lidt kritik af Den Danske Bank; den er ikke helt fin i kanten, hørte vi.
Så vil jeg gerne spørge: Da vi for nogle måneder siden hørte en bankdirektør kritisere Unionen, fik vi af Venstres formand at vide, at man skulle boykotte den bank.
Derfor kunne jeg godt tænke mig her afsluttende at få at vide: Når vi her har en bank, der ikke er fin i kanten, kan vi så forvente, at Venstre også vil bidrage med en opfordring til at boykotte Den Danske Bank?
Ole Donner (DF), 1998-01-28:
Jeg skal sige, at vi i Dansk Folkeparti er enige i hovedsigtet med det her forslag, og vi vil støtte forslaget under det kommende udvalgsarbejde.
Hvorvidt det skulle have været lavet som et beslutningsforslag, eller det skulle være et lovforslag, har vi så ikke taget endelig stilling til, for det er jo ikke sikkert, at alle paragrafferne lige skulle udformes, som det er sket her, f.eks. at bestyrelsen skal bestå af mindst fem medlemmer, osv., og hvordan man vil køre de dér ting.
Men vi er positive over for selve tanken, og vi mener ikke, der bør være offentlige repræsentanter, og selv om det er firmaer, der arbejder med samfundsmæssige forhold osv., mener vi, at det vil de såmænd gøre lige så godt uden offentlig indblanding.
Tom Behnke (FP), 1998-01-28:
Som ministeren selv påpegede, har vi jo Finanstilsynet, og Finanstilsynets rolle er jo sådan set klar.
Om Finanstilsynet så altid udfylder sin rolle, det er jo det, vi nogle gange, bl.a. i går, har haft en hel dags debat om her i Folketinget.
Men se, når ministeren siger, at meningen jo ikke er, at vi skal høre fra de offentlige repræsentanter i offentligheden, er jeg helt enig.
Det ville jo være en skandale, hvis offentlige repræsentanter på den måde meddelte sig via formiddagsbladene.
Sådan skal det selvfølgelig ikke
De har nemlig deres kanaler tilbage til regeringen og tilbage til Finanstilsynet, hvor man kan råbe vagt i gevær, hvis det er sådan, at man kan se, at der er noget, der er ved at gå galt.
Men så kommer spørgsmålet og dilemmaet: Hvis de pågældende ikke har sagt noget, har de ikke nogen relevans.
Hvis de har sagt noget, hvis de har råbt vagt i gevær over for regeringen, så har regeringen et problem, uanset om de har gjort det ene eller det andet, og så må regeringen jo selv vælge.
Hvis regeringen mener, at de har en relevans, og at disse repræsentanter har meldt tilbage ved de finansielle katastrofer og skandaler, vi har haft, så har regeringen et væsentligt problem.
Det kunne da godt gøre det ud for en større forespørgselsdebat, hvis det forholdt sig sådan.
Men sådan forholder det sig ikke - det tror jeg ikke på at det gør - og derfor er vi i den situation, at disse offentlige repræsentanter ikke har nogen relevans.
Med hensyn til fordelingen af posterne vil jeg ikke udelukke, at der i en 25-årig periode er blevet udnævnt en, der ikke har samme tilhørsforhold som den siddende regering, men jeg vil her fra Folketingets talerstol garantere for, at jeg har statistisk belæg for at påstå og fastholde, at det er poster, det er gode ben, der bliver delt rundt til vennekredsen som tak for sidst.
Det er der meget, meget stærkt statistisk belæg for at sige.
Pia Larsen (V), 1998-01-28:
Men jeg vil tillade mig at minde økonomiministeren om, at vi har et Finanstilsyn, som det meste af tiden virker upåklageligt.
Marianne Jelved (RV), 1998-01-28:
Der er lige et par ting, jeg synes der burde komme reaktion på.
For det første siger ordføreren for Fremskridtspartiet, at de offentlige repræsentanter i bestyrelserne er en del af den offentlige sektor, og at den offentlige sektor ikke kan siges at have god forstand på det kommercielle.
Se, det er jo en vildfarelse at udnævne de offentlige repræsentanter som kommende fra den offentlige sektor.
Det er ikke korrekt.
Når man ser på de mennesker, der sidder i landets pengeinstitutter, kommer de fra lokalsamfundet, og mange, mange af dem er faktisk fra det private erhvervsliv.
Så det er, går jeg ud fra, en fortalelse.
Fru Pia Larsen sagde i øvrigt også, at det jo ikke befordrede noget som helst, at de havde siddet der.
Jeg synes godt nok, det er svært at vide præcis, hvordan tingene var gået, hvis ikke de havde siddet der.
Jeg minder om - og det, jeg siger nu, er lidt polemisk - at pengeinstitutkriserne, den finansielle sektors kriser i Danmark jo bevisligt har været af mindre omfang end i de andre nordiske lande.
Det kunne da godt være, det skyldtes, at vi havde offentlige repræsentanter siddende.
Hvem kan sige noget om det?
Meningen er jo ikke, at vi skal høre fra dem i offentligheden.
Det er jo ikke det, der er meningen.
De har jo ikke mulighed for at gå ud og offentliggøre, hvad deres bidrag i bestyrelsesarbejdet er.
Der er kanaler, igennem hvilke de kan videregive, hvis de mener, der er grund til at råbe vagt i gevær i forhold til Finanstilsynet f.eks. Til allersidst synes jeg, det også er på sin plads at kommentere udsagnet, at regeringen udpeger sine venner.
Der er en rimelig jævn fordeling.
Det er en tradition, der har været i mange år, ikke kun under Nyrupregeringer.
Det har der været under Schlüterregeringer og formentlig også før, men det har jeg nu ikke kendskab til.
Men der sidder en bred vifte af partier repræsenteret.
Jeg skal ikke sige, om jeg har udpeget en fra Fremskridtspartiet eller genudnævnt en fra Fremskridtspartiet, men der er ikke nogen hindring for, at Fremskridtspartiets repræsentanter kan blive udpeget også af mig.
Der er ingen dokumentation for den påstand, at regeringen udpeger vennerne.
Der er faktisk et forsøg på at lave en afbalanceret politisk fordeling.
Frank Aaen (EL), 1998-01-28:
Jeg vil bare kort sige, at vi ikke har ændret opfattelse, og at vi er helt enige med Fremskridtspartiet i, at der er en lang række problemer med, hvordan de offentligt udpegede repræsentanter i pengeinstitutterne fungerer eller rettere sagt ikke fungerer.
Men vi vil sådan set
hellere gå i retning af at se på, hvordan vi kan styrke den offentlige kontrol, styrke den offentlige indflydelse og indsigt, se på, hvordan vi kan give disse repræsentanter bedre mulighed for at arbejde, som de burde, i stedet for at afskaffe ordningen.
Derfor må vi stemme nej til forslaget.
Jacob Buksti (S), 1998-01-28:
Forslaget er kendt stof, idet det er identisk med Fremskridtspartiets tidligere forslag om emnet, og som også økonomiministeren var inde på, gentages det næsten årligt her i Folketinget.
Derfor er positionerne kendte, og der er i hvert fald ikke sket ændringer i regeringens eller Socialdemokratiets holdning.
Vi mener således fortsat, at ordningen med offentlige repræsentanter i de finansielle virksomheders bestyrelser er en nyttig ordning til sikring af, at almindelige samfundsmæssige interesser indgår i disse virksomheders ledelse og beslutninger.
Socialdemokratiet afviser derfor fortsat forslaget.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1998-01-28:
Indledningsvis vil jeg godt beklage, at det er det efterfølgende forslag, lovforslag nr. L 95, der er taget af dagsordenen, og ikke dette, for L 95 kunne givetvis have givet anledning til en god debat.
Men det her er jo bare en gentagelse af en debat, som vi har haft så mange gange, så jeg skal bare henvise til, hvad jeg har sagt før, og sige, at vi afviser forslaget.
Vi er fortsat tilhængere af de offentlige repræsentanter.
Vi mener, de burde bruges mere aktivt.
Det er sket.
Jeg er på linje med ministeren.
Jeg vil da godt notere, at ministeren nu indkalder de offentlige repræsentanter til regelmæssige møder.
Jeg ved ikke, om det skal være årlige møder, men det er dog en begyndelse.
Men det her forslag afviser vi.
Gitte Seeberg (KF), 1998-01-28:
Da den konservative ordfører, fru Pernille Sams, ikke har mulighed for at være til stede her i salen i dag, skal jeg på hendes vegne tilkendegive Det Konservative Folkepartis holdning til forslaget.
Det Konservative Folkeparti er enig i de betragtninger, som kom fra Venstres ordfører.
Dette forslag har været fremsat adskillige gange.
Hver gang har Det Konservative Folkeparti støttet forslaget, og det gør vi også denne gang.