Lene Espersen (KF), 2002-01-31:
Efter beslutningsforslaget fra Kristeligt Folkeparti opfordres regeringen til inden 1. januar 2003 at fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage de nødvendige administrative ændringer med henblik på at mindske volden i familien.
Tiltagene skal omfatte mulighed for at bortvise en voldelig ægtemand/samlever fra det fælles hjem for at forhindre fremtidige overgreb, etablering af flere rådgivnings-, behandlings- og botilbud til voldelige mænd samt mulighed for psykologbehandling som alternativ til fængselsstraf i visse sager om vold i familien.
Det er meget centralt for regeringen at gøre en indsats
for de svageste grupper i samfundet.
Personer, der udsættes for vold i familien,
hører også til denne gruppe, og ofte er der tale om meget sårbare og belastede familier.
Derfor må vi også være meget opmærksomme på at sikre de bedste muligheder for at forebygge og bekæmpe volden og for at sikre og støtte familien, også børnene, når der er begået vold.
Jeg kan oplyse, at en tværministeriel arbejdsgruppe om vold mod kvinder allerede er i fuld gang med at udarbejde forslag til en styrket indsats mod voldelige overgreb på kvinder i familien.
Det er planen, at regeringen i løbet af foråret fremlægger en samlet handlingsplan til bekæmpelse af vold mod kvinder.
De initiativer, der lægges op til i beslutningsforslaget, indgår i overvejelserne i den tværministerielle arbejdsgruppe.
Hvad konklusionerne bliver, er det imidlertid endnu for tidligt at sige.
Herudover vil jeg gerne pege på, at Socialministeriet som led i den samlede indsats allerede har igangsat to projekter om henholdsvis vold i familien og psykosocialt læringsprogram for mænd med voldeligt adfærdsmønster.
Det første projekt sigter på at etablere en mere helhedsorienteret indsats over for vold i familien, bl.a. ved at forbedre samarbejdet mellem krisecentrene og de sociale myndigheder og styrke uddannelsen af de professionelle aktører på området.
Det andet projekt sigter på at udvikle og afprøve et læringsprogram for voldelige ægtemænd, der skal ændre deres adfærd med hensyn til brug af vold.
Jeg vil også nævne, at Kriminalforsorgen har særlige behandlingsprogrammer til indsatte i fængslerne, der skal forebygge vold efter løsladelse.
Det er jo typisk, at der er tale om voldelige ægtemænd, som slår deres koner eller børn.
Med de nuværende ordninger har de forurettede kvinder og børn mulighed for at søge hjælp på landets ca. 40 kvindecentre, hvor der bliver draget omsorg for dem og de kan være i sikkerhed for deres ægtemand.
Jeg vil ikke afvise, at denne ordning kan suppleres af muligheden for at bortvise den voldelige ægtemand fra hjemmet.
En sådan ordning har man, som det beskrives i forslaget, haft i Østrig siden 1997, og erfaringerne herfra vil naturligvis blive inddraget i den tværministerielle arbejdsgruppes overvejelser.
Jeg synes imidlertid, at vi i lyset af problemets komplekse karakter bør overveje det nøje, inden vi i givet fald indfører østrigmodellen i Danmark, og jeg mener derfor, at vi bør vente med at træffe en endelig beslutning om spørgsmålet, indtil den tværministerielle arbejdsgruppe har afsluttet sit arbejde, men det bliver altså her i løbet af foråret. Hvis vi beslutter os for at give mulighed for at fjerne voldelige ægtefæller eller samlevere fra hjemmet, mener jeg dog under alle omstændigheder, at det bør være et domstolsanliggende.
Tanken om at give de kommunale børne- og ungeudvalg en kompetence på dette område kan jeg ikke tilslutte mig.
Men jeg er meget positivt indstillet over for nye initiativer mod vold i familien.
Jeg mener blot, at vi skal afvente anbefalingerne fra den tværministerielle arbejdsgruppe, der som sagt er i fuld gang med at overveje bl.a. de tiltag, som Kristeligt Folkeparti har foreslået.
Derfor kan regeringen på det grundlag, der foreligger i dag, ikke støtte beslutningsforslaget.