Frank Aaen (EL), 1999-03-17:
Det tal har jeg selvfølgelig ikke med.
Det ved fru Lissa Mathiasen også ganske udmærket.
Vi vil gerne gøre alt, hvad vi kan, for at offentligheden får det at vide; vi vil gerne bidrage hertil.
Men ingen kan være i tvivl om, at de, der har brug for en billig og lille bolig i Københavns Kommunes område, har fået vanskeligere vilkår, end de havde for år tilbage.
Da vores boligordfører, hr. Keld Albrechtsen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre Enhedslistens synspunkter på den fremlagte redegørelse med en perspektiv- og handlingsplan.
Det er vores opfattelse, at den er luftig.
Der er mange hurra-ord.
Der er meget lidt konkret handling.
Vi synes faktisk, der er mere skidt end kanel.
Det er selvfølgelig positivt med planer om bæredygtige byer med økologi og miljøhensyn.
Det er positivt med mere demokrati til beboerne med reel indflydelse på lokale forhold, men hvordan går det med handlingen?
Tidligere boligminister, hr. Ole Løvig Simonsen,
kom jo med en boligpolitisk redegørelse i november 1997 og talte om økologi og miljø, nævnte en økologisk handlingsplan.
Nu vil vi fra Enhedslisten gerne høre, hvordan det går med den plan.
Vi kan ikke se, at der er sket noget nævneværdigt på det her område.
Det vil vi gerne høre et svar på.
Det er positivt, at beboerne søges inddraget i et formaliseret partnerskab i forbindelse med byudvikling, og vi afventer med forventning resultatet af de annoncerede samarbejdsmodeller, der afprøves i forbindelse med byfornyelse.
Vi vil gerne se, om beboerne oplever samarbejdet
som ligeværdigt og demokratisk.
Boligministeren taler om højnelse af kvalitet.
Det gjorde den tidligere boligminister også.
Både kvalitet, produktivitet og en beskæftigelsesindsats blev der nævnt, og hvad fik vi?
Et byggestop og endnu en gang brug af den almene sektor som konjunkturregulator.
By- og boligministeren vil nu kaste blikket på den arkitektoniske kvalitet, og der skal etableres moderne udfoldelsessteder, altså idræt og kultur.
Man skulle være et slemt skarn, hvis ikke man tilsluttede sig en sådan plan, men igen - kan vi regne med noget handling?
Det er skidt, at dele af planen udgør et svigt i forhold til de svageste grupper på boligmarkedet, lejere med små indkomster, der lades i stikken.
Der var jo handling på det område; det må vi medgive regeringen.
Man ændrede boligstøttereglerne i forbindelse med finanslovforliget
, og dermed gennemførte man jo et overgreb mod de lejere, man ellers siger man vil gøre noget godt for. Vi støtter selvfølgelig byfornyelsesarbejdet; det betyder en udjævning af de store forskelle, der er i boligstandarderne.
Også de, der ikke har så mange penge, har ret til at bo godt, og det kan give social velfærd til de grupper, der står svagest.
Men det har altså også betydet store huslejestigninger og dermed, at man har tvunget dem med de laveste indkomster til at flytte.
Måske er det det, ministeren mener, når der tales om en alsidig beboersammensætning, at grupper med de laveste indkomster skal tvinges ud, og det sker jo også i praksis ved, at små, billige lejligheder lægges sammen.
Især Københavns Kommune arbejder målrettet for at komme af med folk med lave indkomster, og hvis det er det, man mener med beboerindflydelse i byfornyelsesarbejdet, ja, så er det jo en gratis omgang - i hvert fald helt illusorisk for nogle.
Hvor går de udflyttede så hen?
Til den almene sektor, og så til det usleste af det private udlejningsmarked.
Nu lægger ministeren op til en ændring af reglerne for tildeling af almene boliger.
Så ikke nok med, at det kan blive sværere at finde en rimelig bolig, men planen antyder en privatisering af 500.000 almene boliger.
Dermed vil vi igen få et pres, hvor de med de mindste midler bliver presset ud, fordi de ikke har råd til at investere i en andelsbolig.
Vi synes ikke, der er særlig mange visioner for den almene sektor.
Når vi ser på planen fra november 1997 med kvalitet, produktivitet, beskæftigelse, økologi og miljøhensyn, ja så må vi jo spørge, hvad der er sket.
Er kvaliteten steget?
Er byggeaktiviteten steget?
Er der bygget økologisk?
Vi kan ikke se, at der er sket meget.
Og der er stadig væk bolignød.
Der vil gå mange år, inden der er tale om det tilstrækkelige antal boliger, almene, ældreboliger, ungdomsboliger.
højere i hr. Schlüters tid, end den er i øjeblikket.
Og så om ændring af finansieringsformen
, så kommunerne likviditetsmæssigt skal lægge flere penge på bordet ved byggestart.
Helt som vi forudsagde, har det medført et fald i byggeriet på op imod 10 pct.
Jeg vil sige til regeringen: Ønsker den at samarbejde med venstrefløjen, er der selvfølgelig også områder, hvor vi kan se, at der er muligheder.
Vi vil foreslå, at kommunerne skal gives anvisningsret til de private udlejningsboliger, herunder til pensionskassebyggeriet.
Det ville være noget, der her og nu kunne gøre noget ved boligkøerne og ville være en lettelse
for kommunernes løsning af de boligsociale opgaver.
Vi vil støtte, at kommunerne får incitamenter og økonomi til at bygge flere boliger, og vi vil støtte en demokratisering af udlejningsreglerne og en øget inddragelse af beboerne i forhold til styringen af boligmarkedet.
Der er altså nogle områder, hvor vi gerne vil være med, hvis vi ser nogle konkrete udspil fra regeringen.