Line Barfod (EL), 2002-01-09:
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for de enkelte sympatitilkendegivelser, der har været for forslaget.
Så vil jeg gerne præcisere, at forslaget alene handler om, at folk på den nuværende førtidspension skal have mulighed for at overgå til de nye ydelsesniveauer.
Når folk først har fået tilkendt førtidspensionen, skal man selvfølgelig ikke kunne tage den fra dem igen.
Det er alene et spørgsmål om at kunne komme over på de nye ydelser.
Vi er helt enige fra Enhedslistens side i, at det er meget svært og kompliceret at vurdere for den enkelte, om det vil være en fordel at komme over på de nye ydelser.
Det er jo også derfor, vi har foreslået, at man skal have mulighed for at få kompetent hjælp fra kommunen til at lave en beregning for den enkelte.
Der er ingen tvivl om, at for enkelte personer på den laveste førtidspensionssats kan der være en økonomisk fordel.
Hvis de ikke har særlig mange tillæg ud over førtidspensionen og ikke får særlig megen hjælp, kan det være en fordel at komme over på den nye ydelse, og da der kan være en del, som får så lidt efter den nuværende førtidspensionsordning, at de nærmest lever på sulteniveau, mener vi ikke, at man skal fratage dem muligheden for at komme over på den nye ydelse.
Grunden til, at vi fremsætter forslaget, er også, at den brede kreds af partier, der har indgået førtidspensionsreformen, har gjort meget ud af, hvor god de synes reformen er, og hvor stor en forbedring den vil være for folk.
Derfor synes vi, at så er det helt rimeligt, at man også giver de nuværende førtidspensionister mulighed for at komme ind under den nye ordning, som efter sigende skulle være så god.
Hvis man virkelig mener, den er god, skulle man jo også ønske, at den skulle omfatte alle de nuværende førtidspensionister, men man synes åbenbart ikke, den er så god, at man vil give alle mulighed for at komme ind under den. Både socialministeren og enkelte ordførere har været inde på, at hvis man skulle over på den nye ordning, skulle man også gennemgå en ny vurdering af, om man var berettiget til førtidspension. Men som jeg sagde lige før, er det altså ikke dét, der ligger i forslaget.
, så der netop ikke er den forskelsbehandling, der lægges op til fra forligspartiernes side.
Hr. Villy Søvndal fra SF sagde, at det var rart, at de, der havde kritiseret førtidspensionsreformen, nu synes, at det var en forbedring.
Jeg vil gerne sige, at Enhedslisten fortsat mener, at der er så store problemer ved den nye førtidspensionsreform, at vi ikke kan støtte den.
Det hænger først og fremmest sammen med, at man lægger op til, at det kun er ca. halvt så mange som i dag, der skal kunne få førtidspension fremover, og at man har en helt urealistisk vurdering af, hvor mange fleksjob der kan skabes ude på arbejdspladserne.
Der er ikke nogen af dem, der skal skabe fleksjob, som tror på, at det er muligt at skabe så mange job.
De ulykkelige historier, vi allerede kender i dag, hvor folk skal i arbejdsprøvning den ene gang efter den anden og risikerer helt at miste deres forsørgelsesgrundlag, fordi det ikke er muligt at finde noget fleksjob, de kan klare,
vil vi nok desværre se mange flere af, når den nye førtidspensionsreform træder i kraft om et års tid.
Derfor vil vi meget opfordre til, at man får ændret reglerne, så langt flere får mulighed for at få førtidspension, hvis de ikke er i stand til at arbejde.
Hvis det så viser sig, når de har fået førtidspensionen, at de på et senere tidspunkt kan komme i arbejde igen,
er det noget andet.
Men at tvinge dem igennem den ene arbejdsprøvning efter den anden for at se, om der dog ikke skulle være en eller anden mulighed et eller andet sted, mener vi er dybt urimeligt, ligesom vi altså ikke kan se, hvordan man kan tro, der kan skaffes fleksjob, når ingen af dem, der sidder ude på arbejdspladserne, mener, det er muligt.
Den anden del af førtidspensionsreformen handler om ydelserne, og her mener vi, det er en stor fordel, at man hæver ydelsesniveauet.
Men vi mener som sagt, at det også bør gælde for de nuværende førtidspensionister, der i dag er på den laveste ydelse og har et stort behov for at få flere penge at leve for. Hvis man er på det, der hedder almindelig forhøjet førtidspension, kan man, hvis man er gift eller samlevende, i dag kun få 7.348 kr. om måneden at leve for, og det er ikke mange penge at skulle klare sig for, når det er resten af ens liv, man får så lidt.
Hvis man er enlig, er det 9.348 kr., og det er altså ikke meget, der er tilbage, når skatten er trukket, og man har betalt huslejen, og man også gerne skal have lidt til mad og måske også gerne vil kunne deltage lidt i det sociale liv en gang imellem.
Derfor mener vi, at alle skal have mulighed for at komme over på de nye, forhøjede ydelser.
Som ordfører for forslagsstillerne skal jeg takke for den velvillige behandling, som en del af forslaget har fået.
Langt de fleste partier er enige i, at når først man er visiteret til en plejebolig, skal der være frit valg i forhold til, hvor man vil bo, og at par skal have lov til at bo sammen, hvis de ønsker det. Jeg kunne forstå på socialministerens nik under fru Grete Schødts ordførertale, at hun er enig i, at par selv skal vælge, om de vil bo sammen, så man ikke tvinger parrene til at bo sammen, hvis de ikke ønsker det.
For Enhedslisten er det underordnet, om det er vores beslutningsforslag eller et forslag fra regeringen, der bliver vedtaget med disse ændringer, blot de bliver vedtaget. Når vi så kommer til den anden del af vores forslag om, at ældre og handicappede skal have frit valg med hensyn til, om de vil flytte til en plejebolig eller plejehjem, er jeg lige så forundret som hr. Villy Søvndal over, at her gælder fritvalgsmodellen altså ikke.
Socialministeren henviste til, at selvvisitering - frit valg - ville være imod det kommunale selvstyre.
Det undrer mig altså, når man ser, hvor meget der ellers skal indføres af frit valg, herunder den debat, der var tidligere i dag, om, at kommunerne skulle tvinges til, at der skulle være frit valg på ældreplejeområdet, i forhold til at private firmaer skulle ind på ældreplejen.
Det undrer mig lidt, at det skulle give så store problemer, at ældre kan visitere sig selv til en plejebolig, at man ikke skulle kunne forudse behovet overhovedet, for hvordan så med folkeskolen?
Det er jo heller ikke en politisk beslutning, hvor mange børn der bliver født, og hvor mange børn der bor i kommunen, når de skal i skole.
Så skulle man synes, at det også var muligt rent praktisk at løse problemerne i forhold til, at ældre og handicappede selv får ret til at bestemme, at nu orker de altså ikke at klare sig i eget hjem længere.
Det virker mærkeligt, når man f.eks. taler med en dame på 90 år, der ikke længere orker at bo i sin egen bolig, men som ikke kan fremvise store handicap, som bare er træt og ikke længere orker at passe boligen og har lyst til at flytte på plejehjem, inden hun bliver så dårlig, at hun ikke selv kan være med til at indrette stedet og kan finde sig til rette, at hun ikke er dårlig nok til at blive visiteret.
Hun kan altså ikke få et frit valg, når det gælder, om hun vil have den sidste del af sit liv i eget hjem med tiltagende dårligdom, eller om hun vil have den sidste del af livet på et plejehjem, hvor hun har haft tid til at vænne sig til forholdene.
Det undrer mig altså meget, at man her kan anføre praktiske problemer som begrundelse, når man ellers på andre områder kører så hårdt frem med de ideologiske overordnede principper omkring frit valg, uanset hvad de måtte medføre af praktiske problemer.
Det vil selvfølgelig være nødvendigt med nogle overgangsordninger, indtil man har sikret, at der er plejeboliger og plejehjem nok, men det må være muligt at finde sådanne overgangsordninger.
Så længe der ikke er mulighed for selvvisitering, er det jo heller ikke muligt at kende behovet.
Hr. Flemming Oppfeldt fra Venstre forventede, at der ville komme et virkeligt run på det, at der ville være rigtig mange borgere, der ville have lyst til at flytte på plejehjem.
Det har jeg meget svært ved at forestille mig.
Jeg har ikke mødt mange ældre eller handicappede, der havde lyst til at flytte på plejehjem, hvis ikke de havde behov for det.
Man kan jo undersøge muligheden, lave nogle undersøgelser af, hvor mange der er, som godt kunne tænke sig at komme på plejehjem eller få en plejebolig, hvis de fik mulighed for det.
Så får man afdækket behovet og kan se, hvor stort problemet bliver, og hvor mange år det vil tage at bygge det nødvendige antal plejehjem og plejeboliger.
Det glæder mig meget at høre, at Venstre har sådan en dobbelthed, så det på nogle områder er fællesskabet, der skal bestemme, når vi ellers har hørt, at kollektivismens århundrede er overstået, og at vi nu er gået ind i individets århundrede.
Men det skal altså ikke gælde for ældre og handicappede.
Her skal det være fællesskabet, der skal bestemme over den enkeltes behov for at flytte på plejehjem eller få en plejebolig.
Så sagde fru Grete Schødts fra Socialdemokratiet, at man ikke mener, at forslaget er realistisk, fordi der ikke er boliger nok, og at der skal bygges flere boliger.
Vi er helt enige i, at der skal bygges langt flere plejeboliger af forskellig art, herunder mange forskellige boligformer, som også andre ordførere har været inde på.
Men før vi har undersøgt, hvad behovet er for de personer, der ønsker at flytte på plejehjem og i plejeboliger, ved vi jo ikke præcis, hvor stort behovet er.
Man kunne jo starte med at se på, hvor stort behovet er, og så få bygget de nødvendige boliger, samtidig med at man lavede nogle overgangsordninger, så folk fik mulighed for at flytte, når de selv følte behov for det.
Det kunne jo være, at det havde den afledte effekt, at folk var mindre syge og havde mindre behov for pleje
, fordi
de f.eks. kunne bo under nogle plejeboligformer, hvor de kunne hjælpe og støtte hinanden, i stedet for først at komme på plejehjem, når de har det så dårligt, at de ikke kan noget som helst selv længere.
Det kunne f.eks. være, at man kunne hjælpe hinanden med madlavning osv. i større omfang, end det er muligt i dag.
Vi håber så, at det bliver muligt for Dansk Folkeparti at få gennemført forslaget i forbindelse med finansloven.
Jeg forstod også, at Dansk Folkeparti mener, at der skal bygges flere boliger, før det bliver muligt at indføre selvvisitering, men jeg håber så, at Dansk Folkeparti vil være med til at sikre, at der bliver afsat de nødvendige midler til, at der bliver bygget de boliger, der er behov for.
Enhedslisten skal gerne være med til at anvise, hvor man kan finde penegene henne til at bygge flere boliger.
Fru Charlotte Dyremose fra De Konservative talte også i forbindelse med selvvisitering om, at det var nødvendigt at respektere det kommunale selvstyre.
Igen kan jeg ikke helt forstå, hvordan det kan hænge sammen, at man skal respektere det kommunale selvstyre på det her område, men ikke på en række andre områder, hvor de borgerlige partier ønsker at indføre frit valg og gennemføre de forskellige forslag, de har på forskellige områder. Jeg tror, at jeg har været inde på de forskellige punkter, der blev rejst af de forskellige ordførere, og jeg håber, at den del, der var udbredt enighed om, og som jeg kan forstå regeringen fremsætter forslag om, bliver vedtaget, så vi ikke skal opleve flere af disse tragiske historier med ægtepar, der bliver skilt ad, uanset hvilke partier der så har været med i hvilke beslutninger i forskellige bydele, hvor jeg står bag hr. Villy Søvndals berigtigelse af den historie, der blev fortalt.