Morten Homann (SF), 2004-05-27:
Jeg er selvfølgelig glad for, at fru Inge-Lene Ebdrup ligesom jeg kan glæde sig over, at bl.a. SF fik presset på for, at vi fik nedsat den kommunale grundkapital, så der kom gang i det almene boligbyggeri, så den glæde har vi da fuldstændig til fælles.
Jeg vil da også godt medgive fru Inge-Lene Ebdrup, at der står andet i regeringens ghettoplan end det her forslag om anvisningsregler og tildeling af boliger.
Det vil jeg gerne medgive, men jeg vil godt stille mig lidt mere tvivlende over for, hvor meget reelt indhold der er i det
ikke mindst i lyset af de nedskæringer, der er sket på de områder, som rent faktisk nytter noget, når det drejer sig om kvarterløft, byfornyelse, investering i beboerrådgivning osv., hvor fru Inge-Lene Ebdrup og regeringen har været med til at skære ned, hvor det virkelig kunne hjælpe noget for at løfte de områder.
Så hvis vi kan nå til at få et fælles fodslag i forbindelse med, at vi har brug for både reguleringsmekanismerne og investeringsmekanismerne, så er jeg sikker på, at vi godt kan nå hinanden.
Jamen jeg står og fremlægger SF's politik her i dag, og SF har tidligere fremlagt sine synspunkter på integrationsområdet, fordi vi faktisk ønsker at gøre noget ved det, og derfor er vi meget åbne over for også at gå ind i en drøftelse med regeringen for at finde nogle fælles løsninger på det her.
Det forudsætter jo selvfølgelig, at begge parter er interesseret i at lytte, og der håber jeg, at fru Inge-Lene Ebdrup har lyttet så meget i dag, at hun også erkender, at det ikke er nok bare at lave en stopklods for flere kontanthjælpsmodtagere i de her problemområder.
Jeg anerkender, at der kan være behov for sådan et værktøj, men det værktøj kan og må ikke stå alene.
Det skal kombineres med, at man kan tilbyde de her folk en anden bolig, at man sørger for, at der er boliger nok til rådighed, og at man så også aktivt går ind i de boligområder, der har problemer, og investerer i at få dem løftet, så de også kan tiltrække andre mennesker.
Når jeg kikker ned over teksten i Det Radikale Venstres beslutningsforslag, slår det mig, at det, der står, sådan set er meget udmærket.
Men det springer også i øjnene, at der er utrolig megen afrapportering og utrolig lidt handling i De Radikales forslag, og det synes jeg man skal mærke sig.
Hvis vi skal have løst problemet, tror jeg, der er brug
for væsentlig flere og væsentlig bedre værktøjer end dem, det radikale forslag anviser, og jeg tror, man skal lade være med at foregøgle sig, at man kan løse problemerne ved at nedsætte udvalg, som afrapporterer på kryds og tværs
Det er nogle gange en nem tendens, som jeg kan se, at De Radikale også har ligget under for i dette tilfælde, men jeg tror ikke, det nødvendigvis altid hjælper på problemerne.
Jeg tror, der i stedet er brug for at tænke nyt og ikke mindst meget bredere, hvis man skal have løst ghettoproblemerne, og det er SF meget optaget af bliver gjort.
Vi er helt indstillet på, at når det drejer sig om de områder, hvor det er gået galt, og gerne også de områder, hvor det er på vej til at gå galt, skal man være mere offensiv med at sørge for, at der kommer en mere blandet beboersammensætning, og derfor er vi helt indstillet på, at ventelistereglerne kan sættes ud af kraft i de boligafdelinger, hvor der er ved at opstå problemer.
Det, der så bare er afgørende i den forbindelse, er, at man giver de folk, som så bliver sprunget over på ventelisten, nogle tilbud om en tilsvarende bolig i stedet for.
Og det er i hvert fald, ikke mindst i Københavnsområdet, et ret voldsomt problem. Derfor peger vi på, at der er brug for, at man i de velfungerende almene afdelinger har en hundrede procents anvisning, sådan at man har mulighed for at hjælpe de folk, der bliver sprunget over, ind her. Det er også nødvendigt at se på at få anvisningsret i det private udlejningsbyggeri, og så er det selvfølgelig først og fremmest vigtigt at få bygget flere boliger, så man kan få løst det her problem med den boligsociale anvisning.
Jeg tror ikke, man skal undervurdere, at der er meget store problemer allerede i dag med at få anvist boliger til folk, der akut står uden tag over hovedet.
Og hvis ikke man kombinerer forslaget om at kunne være mere selektiv med også at give nogle tilbud, så risikerer man kun at opnå det, at man får gjort flere folk hjemløse.
Så må man give en huslejerabat til folk, som er villige til at flytte ind, og give en huslejerabat til folk, som vælger at flytte ud af de her problemområder. Generelt skal man også overveje, om ikke huslejen er et godt redskab til at sørge for, at de sociale opgaver bliver fordelt bredere, også bare inden for den almene sektor
En lavere husleje i nogle af de nyere almene byggerier vil kunne gøre det muligt for en bredere skare af folk, også folk, som ikke er afhængige af at have et tilskud til at betale huslejen fra kommunen, at flytte ind. Endelig - og det er måske der, hvor jeg synes, at det radikale forslag halter mest - er der brug for virkelig aktivt at løfte de områder, som i dag har problemer, sådan at man ikke bare stopper for, at der flytter flere folk med sociale problemer til, men at man faktisk også kan tiltrække andre grupper.
Der skal satses massivt på kvarterløft, byfornyelse, investering i skoler og daginstitutioner, investering i beboerrådgivning - praktisk taget alle de ting, som den nuværende regering har skåret ned.
Så en kombination af mere fleksible regler for tildeling af boliger, en retssikkerhed og en udvidelse af det antal boliger, som kan anvises, og et løft af de boligområder, som i dag er hårdt ramt, er efter SF's opfattelse vejen ud af det her.
Det radikale forslag er da efter SF's opfattelse
udmærket, hvis man ser bort fra al den afrapportering, der ligger i det.
Men vores grundlæggende spørgsmål er: Kan vi ikke godt gøre det lidt bedre, hvis vi skal løse
ghettoproblemerne?