runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-24:
Nu er der virkelig tale om hykleri!
Når der kommer et nyt stof, skal forbrugerne beskyttes, men når der er tale om gamle stoffer, så skidt med det!
Jeg vil ikke beskylde regeringen eller Socialdemokratiet for at løbe efter den sidste pressevind, det kunne ikke falde mig ind.
Men jeg synes, man har et forklaringsproblem, når man siger, at det er så godt, at det kun er de sidste nye stoffer, som kan bruges som begrundelse for at fjerne et produkt.
De gamle, prøvede stoffer gør tilsyneladende ikke så meget, og føler den socialdemokratiske ordfører ikke, at der er en dyb, dyb modsætning her, og at man er på rulleskøjter?
Pernille Blach Hansen (S), 2001-04-24:
Jeg føler faktisk, at Socialdemokratiet og regeringen her har fødderne solidt plantet, om ikke i den jyske muld, så dog i mulden.
Der er ingen rulleskøjter under os, vi er i hvert fald ikke selv klar over det i givet fald.
Det, vi er optaget af, er at sikre forbrugerne, at der ikke bruges for mange miljøskadelige kemikalier, og skal det slag vindes, nytter det altså ikke bare at vente på en effektliste med 1.400 stoffer.
Det er rigtigt, at de stoffer er på den liste, fordi de er vurderet som værende problematiske for miljø og sundhed, men tingene er jo lidt mere komplicerede, end Enhedslisten fremstiller dem, og som ministeren redegjorde for.
Der er stoffer på listen, f.eks. nikkel, som i nogle produkter er problematiske, men ikke i andre.
Der er stoffer, der slet ikke er med, og der er stoffer med meget forskellig virkning, alt efter i hvilket produkter de bliver anvendt.
Det er en dynamisk liste, der lægger et pres på industrien, og hvis vi gør den til lovgivning, bliver den meget mindre og helt anderledes, og det vil tage meget længere tid at gennemarbejde den.
Og så kan man jo ikke bagefter reagere meget hurtigt på baggrund af nye oplysninger om et stof.
Det må man gøre med andre redskaber, og der skal
mange, mange flere redskaber til end det ene, som Enhedslisten lige her har fået øje på.
Socialdemokratiets holdning er, at vi er enige i, at kemikalier er et problem.
Vi vil også gerne se på, hvordan man kan gøre noget ved det, og man er faktisk i fuld gang,
ikke mindst gennem EU
Helga Moos (V), 2001-04-24:
Det er rigtigt, at det her lovforslag har været behandlet flere gange i Folketinget, og set ud fra vores vinkel synes
vi, at selve den fælles EU-kemikaliestrategi er inde i en god gænge.
I det tidsrum, der er gået, siden vi behandlede lovforslaget sidst, har vi f.eks. fået implementering af biociddirektivet, vi har fået de fælles godkendelsesprocedurer af pesticider til at forløbe på et fornuftigt plan, og vi har fælles retningslinjer for tilsætningsstoffer i fødevarer.
Så jeg synes, at EU har bevist gennem sine direktiver og rammebestemmelser, at vi også har nogle gode midler til at få skabt nogle regler for det indre marked, når det gælder mærkning og produktsikkerhed.
Vi skal jo regne med, at vi er nødt til at omgive os med farlige stoffer, og at stoffer ikke altid er farlige.
Selv om de i den rå form er farlige, er de altså ikke nødvendigvis farlige i den dosis, den måde, de bliver anvendt på.
Andre gange kan man tale om, at et stof er farligt, men vi må alligevel vælge at bruge det.
Jeg plejer gerne at anvende bedøvelsesmiddel som et eksempel.
Vi bliver altså nødt til at anvende bedøvelsesmidler, selv om enhver kan beskrive stoffet som absolut farligt; brugt forkert er det dødeligt.
Men der er jo ingen grund til at bruge det forkert, og alle kan være enige om, at det er et fornuftigt stof at bruge.
Vi mener, at problemet skal løses under den generelle kemikaliestrategi, den internationale kemikaliestrategi, og de internationale direktiver eller EU-direktiverne, og at det er dér, at risikovurderingen skal foregå.
Så vil jeg også godt pointere, at når det gælder forbrugertryghed og forbrugersikkerhed, skal der ikke være noget i handelen, som forbrugerne kan tage skade af.
Det er samfundets opgave at hindre, at forbrugerne bliver udsat for direkte farlige stoffer.
Lige så snart vi finder, at der er farlige stoffer, må vi jo tage det op.
Og der mener jeg at Miljøstyrelsen er hurtig, når der kommer viden om nye stoffer.
Det er det, der er det væsentlige - hurtigheden, hvorpå vi kan agere, når vi får ny viden.
Så synes jeg, at der også er gode muligheder for den bange forbruger, for markedet kan sagtens tilbyde produkter, der sælges på miljøvenlighed og på andre særlige egenskaber, f.eks. at der ikke er parfume i, eller at der ikke er allergifremkaldende stoffer i.
Man må bare ikke lave misvisende anvisning.
Man må godt lave særlige produkter; der er f.eks. serien dér med pH-neutrale stoffer, naturprodukter; jeg kender dem ikke så godt, for jeg foretrækker de dér lidt mere avancerede produkter med nogle gode stoffer, hvor det hele er, som det skal være.
Men de andre produkter findes jo.
Det er jo lovligt at lave produkter, som man kan sælge på andre parametre.
Så jeg synes, at vi har rigtig gode muligheder for at gøre noget godt for forbrugerne.
Løsningen med, at vi skal lave alle forbrugere til små kemiingeniører, der kan læse hvad som helst, synes jeg
er en dårlig idé.
Og så skal jeg i øvrigt meddele fra CD, at de holdninger, jeg her har redegjort for, også dækker CD.
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-24:
Det er da al ære værd, at Venstres ordfører ikke vil blande sin personlige holdning ind i den her sag, men jeg kan forstå, at ordføreren måske også godt kunne lide de syntetiske, såkaldt avancerede stoffer.
Men pointen i Venstre, som jeg opfattede det, var, at man syntes, at det var vigtigt, at man kunne tilvælge stoffer eller produkter, som ikke indeholdt uønskede kemiske stoffer.
Derfor vil jeg spørge Venstre, om Venstre har et synspunkt med hensyn til, hvordan forbrugerne så kan blive særlig opmærksom på disse stoffer, så det ikke handler så meget om fravalg, men derimod om tilvalg.
Kunne Venstre f.eks. tænke sig, at disse tilvalgsprodukter fik et særligt mærke eller en tydelig tilkendegivelse af, at her var ikke disse såkaldt uønskede kemiske stoffer?
Helga Moos (V), 2001-04-24:
Altså jeg er da uendelig ligeglad med, om et kemisk stof er syntetisk eller det er naturligt.
Det, der er interessant for mig, er stoffets egenskaber.
Det er jo ikke sådan, at alle syntetiske stoffer er farlige og alle naturlige stoffer er ufarlige.
Sådan kan man ikke skelne.
Man bliver nødt til at gå ind og se på det enkelte stofs egenskab.
Når det så gælder tilvalg af produkter, jamen altså hvis man kan finde ud af ligesom blomstermærker og sådan noget på EU-basis, så har jeg det fint med, at det foregår på den måde, men det skal være på internationalt plan.
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-24:
Venstres ordfører har ret i, at et uønsket kemisk stof selvfølgelig er farligt, altså så er det farligt, uanset om det er i naturen eller det er syntetisk.
Lad os endelig slå det fast; det er vi selvfølgelig klart enige om.
Men hvad betyder Venstres sidste melding?
Betyder den, at en mærkning overhovedet ikke kan finde sted nationalt? Altså hvor meget skal man være enige om internationalt, for at man kan foretage en mærkning?
Er det i EU-sammenhæng, eller er det i hele verden?
Helga Moos (V), 2001-04-24:
Jeg har det fint med, at det foregår i EU-sammenhæng, naturligvis.
Vi kan ikke tage hele verden på vores kappe.
Og når det så gælder den anden slags markedsføring, så er det jo sådan, at hvis vi tager f.eks. shampoo, er der altså nogle, der reklamerer med at være uden parfume m.v.; så det findes jo allerede.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-24:
I SF er vi ligesom sidst, dette forslag var til behandling,
positivt indstillet over for det.
Deklarationer og ordentlig forbrugeroplysning er bestemt et effektivt middel i miljøpolitikken og er det også, når det drejer sig om at undgå uønskede, skadelige kemikalier i mange af de varer, vi omgiver os med.
Det er jo velkendt, at vi har brug for at gøre en stor indsats på området.
Der er alt for mange farlige, alt for mange uvurderede kemiske stoffer i omløb.
Vi konfronteres i alt for høj grad med dem i vores dagligdag, og de giver en lang række uønskede effekter for vores ydre miljø og for den menneskelige sundhed.
SF har også selv tidligere foreslået, at produkter, som indeholder stoffer på Miljøstyrelsens liste over uønskede stoffer, skal mærkes.
Nu ligger der jo en række lister; vi har også effektlisten, og vi har den vejledende liste over farlige stoffer.
Vi har jo den 28. maj en høring, som er fælles mellem Miljøudvalget og Europaudvalget, om kemikaliehvidbogen, så lad os arbejde i fællesskab for et stærkt mandat til regeringen på det her felt, herunder forbrugeroplysning og producentansvar, samtidig med at vi jo bevarer det fokus, som er det allervigtigste, nemlig at få fjernet flest mulige af de farlige og uønskede stoffer fra markedet, så der ikke længere er noget at oplyse om.
Og så lad os, når det er sket, når vi har haft det fokus for øje, finde en ubureaukratisk model, som vi også satser på at kunne dele med ligesindede lande, sådan at der kan blive lagt maksimalt pres på for at få fjernet og reguleret de farlige og uønskede kemikalier.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-04-24:
Som det fremgår af bemærkningerne til dette lovforslag, er det ikke første gang, vi behandler lov om ændring af lov om produktsikkerhed.
Dansk Folkeparti har ikke ændret holdning siden sidst, vi behandlede dette lovforslag.
Når mulighederne findes for, at vi kan fjerne nogle af de kemiske stoffer, som er nævnt i forslaget, vil vi fra Dansk Folkeparti se positivt på det.
Men kan vi opnå en større forbrugerbeskyttelse ved, at der er deklarationer, er vi selvfølgelig med fra Dansk Folkepartis side.
Børge Klit Johansen (KRF), 2001-04-24:
Ja, dette forslag er jo et sammenkog af to tidligere forslag, og vi har ikke kunnet støtte de tidligere forslag, men alligevel vil jeg sige til hr. Kolstrup, at Kristeligt Folkeparti faktisk er positivt stemt over for intentionerne, som der bestemt ikke kan indvendes noget imod. Vi ønsker at medvirke til og arbejde for udvikling og brug af mere miljøvenlige produkter, og vi ønsker også, at der skal ske en fortsat kortlægning af produkternes påvirkning på mennesker, dyr og planter.
Et middel til det kunne være en udvidelse og en tydeliggørelse af varedeklarationen.
Det, der også er kommet frem i dag, er, at den model, der så foreligger her, nok ikke er meget forbrugervenlig.
Selvfølgelig kan man sige: Uha, det ser farligt ud, så det må jeg hellere holde mig fra.
Men det bliver desværre uoverskueligt, vil jeg sige til hr. Kolstrup.
Vi vil ikke afvise forslaget, og det kunne jo være, at vi kunne få en positiv dialog om de her ting også under udvalgsarbejdet, og måske sammen med alle de gode intentioner, der også er nævnt her i dag, kunne vi finde en model, som kunne virke.
Samtidig efterlyser vi også en større klarhed om vores fødevaresikkerhed og alle de her ting.
For bare lige at nævne et eksempel: Jeg synes jo, det er ganske forfærdeligt, at man kan gå hen og købe vitaminpiller, der indeholder E 110 Sunset Yellow.
Det er et eksempel på, hvor vanvittig industrien er, og derfor mener jeg, at der er brug for stadig at arbejde med en tydeliggørelse af de her ting og også med en advarsel til forbrugerne.
Derfor tak for forslaget.
Frank Jensen (S), 2001-04-24:
Lovforslaget er en stort set uændret genfremsættelse af lovforslag nr. L 292, som blev fremsat den 26. maj sidste år, men ikke nåede at komme til første behandling.
Forslaget indgår i en række lovforslag, som forslagsstillerne har bebudet med det formål at rydde op i lovjunglen og især i ældre retsforskrifter.
Så vidt jeg forstår, er det forslagsstillernes opfattelse, at sådanne gamle retsforskrifter generelt må anses for at være forældede og uden retlig betydning.
Jeg vil gerne medgive, at der formentlig eksisterer ældre retsforskrifter, som ikke længere har nogen betydning, men ikke formelt er ophævet.
Jeg mener dog, at den fremgangsmåde, som er valgt med dette lovforslag, slet ikke er holdbar.
Ophævelsen af en eksisterende lov bør efter min opfattelse i givet fald ske med udtrykkelig henvisning til den lov, der skal ophæves, og ikke med en samlet henvisning
til love og andre retsregler fra før 1870.
Hvis der ikke foretages en grundig undersøgelse af hver enkelt retsforskrift, risikerer man at ophæve regler, der fortsat er gældende, og som trods deres alder vil kunne være af afgørende betydning i en konkret retssag.
Jeg må derfor tage afstand fra den foreslåede fremgangsmåde, hvor der reelt er lagt op til, at man ophæver en række love og andre retsforskrifter, uden at man har overblik over, hvad det er for regler, der ophæves.
Denne grønthøstermetode kan nemlig meget let komme til at gøre mere skade end gavn.
En generel ophævelse af gamle retsforskrifter vil således kunne skabe langt større retssikkerhedsmæssige problemer for borgerne end den omstændighed, at der måske findes nogle regler, som i dag må betragtes som overflødige.
Det stiller jeg mig umiddelbart meget tvivlende over for.
Vedrørende lovforslagets kapitel 2, hvor der foreslås ændringer i en række gældende love og retsforskrifter, skal jeg blot bemærke, at sådanne ændringer efter min opfattelse, kun bør foretages efter en nærmere gennemgang og vurdering, og dette arbejde bør overlades til de pågældende ressortministerier.
En vurdering af ældre lovgivning og stillingtagen til, om der inden for hver enkelt ministers område er regler, som bør ophæves, indgår som tidligere nævnt allerede i ministeriernes lovgivningsarbejde i dag.
Jeg har tidligere givet udtryk for en vis beundring over den store indsats, som forslagsstillerne har lagt for dagen i forbindelse med udarbejdelsen af disse lovforslag, og den ros, som jeg tidligere har udtalt, står jeg naturligvis ved; men dette lovforslag er nu alligevel gået lidt for hurtigt for forslagsstillerne.
Den metode, der lægges op til, er ikke alene enkel, den er simpelt hen for enkel og vil som sagt føre til meget større usikkerhed om gældende ret end den usikkerhed, som forslagsstillerne hævder eksisterer i dag. Regeringen kan derfor ikke stemme for lovforslaget.
Tom Behnke (KF), 2001-04-24:
Da vores ordfører, fru Henriette Kjær, ikke kan være til stede, har jeg lovet at sige noget på vegne af Det Konservative Folkeparti.
Jeg kan konstatere, at det er tredje gang, vi behandler forslaget fra Enhedslisten, og vi vil fra konservativ side endnu en gang udvise sympati over for forslaget, men samtidig afvise forslaget fra Enhedslisten.
Det Konservative Folkeparti er enig i intentionerne i forslaget om, at forbrugerne skal være orienteret om de produkter, de køber, men det vil være yderst ressourcekrævende at opbygge et system for Danmark alene.
Og det vil da også være ganske svært at lave en præcis afgrænsning.
Lad os tage et stof, et grundstof i øvrigt, nikkel.
Hvis vi ser på anvendelsen af nikkel, er der ingen tvivl om, at der er nogle, der kan udvikle nikkelallergi, f.eks. ved at bære et armbåndsur, der indeholder nikkel, og det kan være ganske plagsomt.
Derfor er der også mange, der vælger at få en urrem eller et ur i et andet stof, et andet materiale, eller i hvert fald være sikker på, at der ikke indgår nikkel i materialet.
Skulle man så i forbindelse med salg af køkkenvaske påsætte labels, at i det omfang, man går rundt med denne køkkenvask på sit håndled en 12-16 timer hver dag, så kan man risikere at udvikle nikkelallergi? Det skal man selvfølgelig ikke, for den menneskelige kontakt med f.eks. en køkkenvask er meget begrænset; derfor vil det være overflødigt, derfor vil det være forvirrende, og derfor vil det være ødelæggende for det mål, som Enhedslisten egentlig ønsker at opnå.
Derfor er vi, som jeg sagde, meget enig i de intentioner, at det er vigtigt, at forbrugerne har en relevant, korrekt oplysning om de produkter, de køber.
Men hvis man mærker bare for at mærke, hvis man mærker mod alt, hvad der overhovedet kunne opstå af farlige eller mindre farlige produkter, produkter, som for nogle kunne være farlige, men ikke for andre, så vil forbrugeren drukne i information.
Man ville drukne i overflødig information, og dermed ville forbrugerne jo ikke bruge oplysningerne til det, de skal bruge dem til, nemlig til at finde ud af at købe det ene produkt frem for det andet, men man ville se helt bort fra disse vejledninger og disse deklarationer.
Det synes vi i virkeligheden er farligt.
Det er farligt, hvis vi når dertil, hvor varedeklarationer er noget, som hver mand blæser på og siger: Det kan vi alligevel ikke bruge til noget, for der står jo hvad som helst.
Og graden af, i hvilket omfang det nu også er farligt, svæver et eller andet sted i horisonten.
Så opnår man det modsatte af det, man ønsker at opnå.
Derfor vil vi ikke være med på den formulering, som
Enhedslisten har i sit lovforslag.
Vi ønsker en relevant og en god forbrugerinformation, så forbrugerne kan vælge de produkter, de ønsker at købe, og således at forbrugerne kan fravælge de produkter, de ikke ønsker at købe. Dermed må vi afvise forslaget her.
Jann Sjursen (KRF), 2001-04-24:
Kristeligt Folkeparti er enig i, at der skal være offentlighed i retsplejen.
Det er vigtigt for et demokrati.
Derfor støtter vi selvfølgelig sigtet med Enhedslistens beslutningsforslag, som vi behandler her i dag.
Men vi hæfter os også ved, at Domstolsstyrelsen allerede er i gang med at realisere det sigte, der er bag beslutningsforslaget, idet Domstolsstyrelsen har besluttet at arbejde videre med en model for offentliggørelse af uredigerede domme, sådan som justitsministeren også tidligere var inde på.
Vi mener sådan set, at det må gælde for alle domstole, som jeg i øvrigt tror fru Birthe Rønn Hornbech sagde tidligere i debatten, at det må være sådan, at hver domstol har sin egen hjemmeside, hvor dommene bliver offentliggjort, og at det ikke kun gælder, som jeg har forstået det gør i første omgang i forbindelse med Domstolsstyrelsens overvejelser, Højesteret, Landsret og Sø- og Handelsretten. Vi synes, at det, som er i gang i Domstolsstyrelsens regi, er fornuftigt, og det kan jo udbygges på et senere tidspunkt, når man har fået etableret muligheden for automatisk at overføre dommene fra domstolenes sagsbehandlingssystem, sådan som jeg har forstået at det er intentionen, på baggrund af det, som justitsministeren har sagt her i dag.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-24:
Det er en grundlæggende demokratisk rettighed for en borger at kunne finde ud af, hvordan retstilstanden er på et givent område.
Det er sjældent nok at læse lovteksten, man er som regel nødt til også at se på retspraksis: Hvordan har domstolene dømt i de konkrete sager, og hvordan var præmisserne osv.?
Siden Danmark begyndte at kalde sig en retsstat, har domssamlingerne spillet en vigtig rolle for domspraksis, og derfor er det et indlysende servicekrav til staten i et informationssamfund, at alle almindelige borgere har mulighed for hurtigt at stifte bekendtskab med nye domme. Allerede i 1988 foreslog Retsinformationsrådet i en betænkning, at den statslige database med love og regler skulle udvides med en redigeret domssamling. Der vil formentlig kunne undgås en række retssager, såfremt det var nemmere at se, hvordan retspraksis er på et givent område, og det ville være nemmere for borgerne at få indblik i retstilstanden og de rettigheder og muligheder, dette giver den enkelte. I dag er situationen den, at et privat firma stort set har monopol på at offentliggøre domme.
De offentligt ansatte dommere tjener penge på at levere domme og korte referater til den canadiske koncern Thomson Corporation, som derefter tager en høj betaling for at videreformidle dommene.
Det sker i Ugeskrift for Retsvæsen, men i de senere år har koncernen udnyttet sin monopollignende stilling til at publicere en række nyudgivelser med domme, f.eks. Tidsskrift for Familie- og Arveret, et tidsskrift for bygge- og boligret m.v. Ud over at det er helt uacceptabelt, at denne samfundsvigtige opgave er overladt til et privat firma, betyder det også, at det langfra er alle domme, som publiceres.
I 1997 nåede Peter Blume således frem til, at det kun var 15 pct. af de civile sager ved landsretterne og Sø- og Handelsretten, der blev publiceret i Ugeskrift for Retsvæsen, mens tallet for straffesagernes vedkommende er under 1 pct. På samme måde, som alle love og offentlige regler i dag er frit tilgængelige for alle på Retsinformation, må også dommene blive frit tilgængelige.
Hensynet til private økonomiske interesser har alt for længe forhindret dette.
Så vil jeg da godt takke for den principielle støtte, som er blevet tilsagt fra en del ordføreres side.
Jeg vil dog sige, at vores forslag går videre end denne her domssilo, som planlægges, og som det åbenbart skal tage op mod 10 år at få realiseret.
Men tak for støtten i hvert fald.
Til Socialdemokratiets ordfører vil jeg da godt lige tilføje, at der er blevet sagt, at det ikke er Folketingets bord, men at det er Domstolsstyrelsens.
Så vil jeg da godt høre, om man eventuelt kunne svare på, hvor man i øvrigt skal aflevere lovforslag og beslutningsforslag, hvis det ikke er her i Folketingssalen. Det ville da være rart at vide til en anden gang.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-24:
Jeg skal henvise til, hvad jeg for en halv time siden sagde vedrørende behandling af L 175.
De samme betragtninger gælder det her lovforslag.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-04-24:
Som det er sagt før, kunne hr. Peter Skaarup ikke være til stede i dag, og derfor skal jeg fremføre hans tale.
Selvfølgelig er vi også grundlæggende tilhængere af en lovsanering, og det er klart, at når lovforslaget skal bearbejdes i udvalget, ser vi ret positivt på det.
Der er nok enkelte ting i det, som vi vil tage forbehold over for.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-24:
Som det var tilfældet med de to tidligere forslag, er Enhedslisten også her positivt indstillet over for intentionen i forslaget, og vi kan tilslutte os opfordringen
fra flere andre ordførere eller fra nogle andre ordførere til, at Justitsministeriet i hvert fald arbejder videre med en sanering på det her felt.
Jann Sjursen (KRF), 2001-04-24:
Jeg skal henvise til mine ordførerindlæg i de to foregående debatter og konkludere, at Kristeligt Folkeparti ikke kan støtte forslaget fremsat af hr. Kim Behnke med flere.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-24:
Det er sikkert omsonst, men jeg har sådan et behov for at få hr. Kim Behnke til at forstå, hvor interessant det her er retshistorisk, men at det altså ikke kan lade sig gøre.
Hr. Kim Behnke har nogle billeder på indersiden af hovedet, som ikke passer med den juridiske virkelighed.
Derfor vil jeg nu stille et spørgsmål, og jeg vil stærkt fraråde, at hr. Kim Behnke svarer på det i dag, men jeg vil bede ham gå hjem og undersøge det: Ønsker hr. Kim Behnke at ophæve de særlige privilegier, jøderne har?
Gå hjem og undersøg det, vil jeg sige til hr. Kim Behnke, for vi kan tale om det, men lad være at svare her.
Jøderne har nogle særlige privilegier.