runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Havde det stået til Enhedslisten, havde Danmark og andre vestlige lande ikke støttet de regimer, som man nu efterfølgende har væltet i Afghanistan, Irak og andre steder, ville man ikke have allieret sig med folk som Saddam eller Al-Qaeda eller andre, men tværtimod arbejdet for at styrke de demokratiske kræfter.
Når Saddam og andre har kunnet blive så stærke og undertrykke deres befolkninger, ligesom andre regimer kan rundtomkring i verden, er det netop, fordi de i perioder, hvor man finder det opportunt i de vestlige lande, får støtte
fra de vestlige lande, mens man ikke gør noget for at støtte de demokratiske kræfter i de lande, som arbejder for at styrke folks rettigheder.
Havde det stået til Enhedslisten, havde Danmark og andre vestlige lande ikke støttet de regimer, som man nu efterfølgende har væltet i Afghanistan, Irak og andre steder, ville man ikke have allieret sig med folk som Saddam eller Al-Qaeda eller andre, men tværtimod arbejdet for at styrke de demokratiske kræfter.
Når Saddam og andre har kunnet blive så stærke og undertrykke deres befolkninger, ligesom andre regimer kan rundtom i verden, er det netop, fordi de i perioder, hvor man finder det opportunt i de vestlige lande, får støtte fra de vestlige lande, mens man ikke gør noget for at støtte de demokratiske kræfter i de lande, som arbejder for at styrke
folks rettigheder.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-19:
Danmark arbejder for at opretholde det højest mulige humanitære beskyttelseniveau under væbnede konflikter.
Det gælder både i internationale konflikter og i kampen mod den internationale terrorisme.
Det er ligeledes regeringens klare holdning, at den internationale, humanitære ret, herunder de fire Genèvekonventioner af 1949 om beskyttelse af krigens ofre, skal respekteres af alle parter i en konflikt.
Genèvekonventionernes bestemmelser søger at beskytte krigens ofre mod unødvendig overlast.
Regeringens holdning til denne type overtrædelser er klar: Alle krigsforbrydere og terrorister skal retsforfølges for deres ugerninger, uanset hvor og af hvem de er begået. Det er derfor glædeligt, at det internationale samfund med etableringen af den internationale straffedomstol har søgt at styrke retshåndhævelsen af bl.a. Genèvekonventionen.
Regeringen støtter helhjertet denne udvikling.
Såfremt der rejses retssag mod disse personer for overtrædelse af krigens love og sædvaner, skal denne naturligvis afvikles under iagttagelse af de sædvanlige retssikkerhedsgarantier.
Det er imidlertid også klart, at kampen mod terrorisme på flere måder adskiller sig fra en konventionel krig, ikke mindst fordi terrorismen typisk er rettet mod civilbefolkningen.
Et effektivt forsvar mod terrorismen kræver, at Danmark og andre demokratiske retssamfund foretager en omfattende indsamling af efterretningsoplysninger, bl.a. ved afhøringer af terrormistænkte.
Det er baggrunden for USA's internering af fanger på Guantánamo.
USA har i vores løbende dialog forsikret regeringen om, at behandlingen af de tilbageholdte på Guantánamobasen sker i overensstemmelse med internationalt anerkendte humanitære normer og med principperne i den tredje Genèvekonvention om krigsfanger.
Så vil jeg gerne afrunde denne redegørelse med at give Folketinget en oplysning: Regeringen har gennem lang tid været i en intens dialog med USA for at opnå en afklaring af den tilbageholdte danskers sag.
Det er derfor med stor glæde og tilfredshed, at jeg i dag kan meddele Folketinget, at regeringens anstrengelser nu har båret frugt. Der er netop inden for det sidste døgn indgået en aftale med de amerikanske myndigheder om, at den tilbageholdte kan overføres til Danmark. Udenrigsministeren vil komme nærmere ind på det om et øjeblik Jeg vil gerne her sige, at regeringen er meget tilfreds
med, at den konstruktive tilgang, vi valgte frem for konfrontation, har givet det ønskede resultat.
Jann Sjursen (KD), 2004-02-19:
Ja, jeg beklager den trafikale forvirring på Folketingets talerstol.
Det synes jeg var en lidt besynderlig konklusion, og det samme gælder ministerens besvarelse på denne forespørgsel. Forespørgslen går jo på situationen
for de tilbageholdte på Guantánamobasen
, og vel er kampen mod terror ikke slut, det er jeg helt enig i, men kampen for disse fanger, som er tilbageholdt på tidsubestemt tid på Guantánamobasen, er vel heller ikke slut.
Jeg går da ud fra, at den danske regering ikke bare har set det som sin opgave at sørge for at få frigivet den danske statsborger enten til retsforfølgelse herhjemme eller som en fri mand, således som det nu åbenbart sker ifølge aftalen, men at det gælder, at alle 600 fanger på Guantánamobasen rent faktisk får prøvet deres sag ved en domstol.
Vil regeringen fortsætte den kamp, eller er sagen, om jeg så må sige, slut nu, fordi vi nu har vores på det tørre?
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
Jo, men nu synes jeg, hr. Jann Sjursen skal lade være med at være så bitter over, at vi har løst et problem.
Det er selvfølgelig ærgerligt at sidde i opposition og se regeringen løse problemer.
Men det var vores opgave at koncentrere os om den danske statsborger.
Det er den danske regerings opgave.
Generelt har vi jo klart sagt, at tidsubegrænset tilbageholdelse er uacceptabelt, og det er et generelt synspunkt.
Jann Sjursen (KD), 2004-02-19:
Jeg er overhovedet ikke bitter over, at der er løst et konkret problem.
Det er jeg meget glad for, og jeg vil også for så vidt lykønske regeringen med, at de bestræbelser, man har gjort meget dygtigt på enhver måde, nu har båret frugt, hvad angår den danske statsborger - en helt uforbeholden lykønskning, hvad det angår.
Men den danske regering skal jo ikke alene tage vare på danske statsborgeres ve og vel.
Den danske regering har også et ansvar for i den internationale debat at gå foran og sikre, at international lov og orden kommer til at gælde ikke bare for danske statsborgere, men for borgere generelt i verdenssamfundet.
Derfor er det, jeg savner, at regeringen og udenrigsministeren her i dag, når man opsummerer synspunkterne på den debat, som vi nu tager fat på, ikke siger, at regeringen vil fortsætte kampen for, at USA overholder de forpligtelser, en retsstat har, nemlig at alle 600 fanger enten bliver frigivet eller bliver sat for en dommer i USA, eller man får lavet bilaterale aftaler om, at de kan blive retsforfulgt, hvis det er tilfældet, og det er ønskeligt i de forskellige lande.
Her mener jeg, at regeringen også har et ansvar, som jeg ikke mener kom til udtryk i den besvarelse, udenrigsministeren netop har afgivet.
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
Jamen jeg mærker megen bitterhed.
Andre regeringer vil godt være meget fri for, at Danmark begynder at påtage sig arbejdet for dem
Det har også været drøftet i EU-kredsen, om man skulle arbejde sammen eller hver for sig.
Alle har ønsket at arbejde bilateralt, så det ville faktisk være en ret uvelkommen diplomatisk handling, hvis jeg begyndte at overtage forhandlingerne med USA for de andre landes vedkommende, så det tror jeg ærlig talt vi skal holde os fra.
Alle lande har valgt vores fremgangsmåde, og den har så båret frugt i Spanien og her i dag i Danmark, og det er vi glade for.
Vores principielle synspunkt har statsministeren meget tydeligt i en meget klar tale redegjort for: At konventioner og menneskerettigheder og Genèvekonventionens principper skal respekteres.
Det blev sagt lysende klart i statsministerens tale, og den er jeg selvfølgelig enig i.
Margrete Auken (SF), 2004-02-19:
Jeg vil da godt sige, at jeg er lige så taknemlig, som jeg tror andre er, for, at det er lykkedes at få danskeren fri.
Men det var ikke det, vi spurgte om.
Det, Folketinget har bedt regeringen redegøre for, er, hvad man vil gøre ved de mange mennesker, der sidder der.
Der sidder også mennesker i Afghanistan i forlængelse af det her.
Det går forespørgslen ud på i sin ordlyd.
Jeg synes, at det ville være en ganske stor nyskabelse i dansk udenrigspolitik, hvis man kun interesserede sig for krænkelser af konventioner, af menneskerettigheder osv., hvis der var danskere involverede i det, og ellers skulle man ikke blande sig i det.
Det må jo være konsekvensen af udenrigsministerens sidste svar her til hr. Jann Sjursen, at det vil være uvelkomment, hvis man tog affære i sager, som man ikke selv var med i.
Jeg vil godt spørge: Er det regeringens politik?
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
Nej, nu kan man jo fordreje alt.
Jeg vil understrege meget tydeligt over for fru Margrete Auken, at statsministeren havde redegjort meget klart for den danske regerings principielle holdning til de spørgsmål, der er nævnt her: håndhævelse af internationale humanitære love, Genèvekonventionerne.
Og statsministeren har klart beskrevet i sin tale, at de skal respekteres.
Det, jeg forklarede hr. Jann Sjursen, var, at jeg ikke kan overtage arbejdet for andre regeringer med at forhandle deres enkelte fanger.
Det er der ingen andre regeringer der ville bryde sig om.
Men den danske regerings principielle synspunkt er der vel ikke nogen tvivl om.
Det fremgik da lysende klart af statsministerens tale.
Jamen det er da klart, at Genèvekonventionen gælder.
Amerikanerne meddeler jo også, at de behandler dem efter principperne i Genèvekonventionen.
Jo, det siger amerikanerne.
Og det er det, vi siger, at det skal amerikanerne selvfølgelig også gøre, altså respektere principperne i Genèvekonventionen.
Men som vi har drøftet så mange gange, så er folkeretten altså en ret i bevægelse, fordi verden bevæger sig.
Og denne gruppe af mennesker, som altså er terrorister, og som ikke er hære, som angriber civile, som ikke er hære, har folkeretten faktisk aldrig beskrevet.
Den beskriver kamp mellem stater.
Stadig væk gælder, på trods af at den ikke er beskrevet - lad nu være med at se så måbende ud, det ser ikke kønt ud - principperne i Genèvekonventionen, og det fastholder vi.
Det har statsministeren også gjort klart.
Så skal det også siges, at Røde Kors i sin kritik af forholdene på basen har hæftet sig ved tidsubestemtheden, altså den tidsubegrænsede tilbageholdelse.
Der må findes en afslutning på sagen, og det er så også det, vi har arbejdet på.
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Jeg må indrømme, at jeg også blev noget chokeret, da jeg hørte først ministerens afsluttende konklusion og så svarene
til hr. Jann Sjursen
Derfor vil jeg godt spørge, hvad udenrigsministeren mener er den danske regerings opgaver fremover i forhold til Guantánamo.
Vi snakker ikke om den danske fange og hans løsladelse, ligesom vi ikke snakker om de andre fanger, der er blevet løsladt tidligere, men om de mange, der stadig sidder fanget.
Hvad mener udenrigsministeren, den danske regerings opgave er, og hvad vil den danske regering efter udenrigsministerens opfattelse gøre fremover for at få afklaret situationen og forhåbentlig også sikre, at den slags ikke gentager sig?
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
Den danske regerings synspunkt er klart.
Vi fastholder, at tidsubegrænset tilbageholdelse ikke er acceptabel.
Det gælder selvfølgelig for alle.
De må have prøvet deres sag.
Det er amerikanerne jo også på vej til at undersøge.
De diskuterer militære tribunaler, de diskuterer i Højesteret, om de kan behandle sagen; Den diskussion er i gang.
Vi synes naturligvis også, at retssamfundet skal fastholdes for alle.
Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Det har jeg forstået at regeringen siger.
Hvad gør regeringen?
Siger man det også fortsat til USA?
Vil man fortsat presse på internationalt og nu ikke længere henholde sig til det stille diplomati, fordi man nu har fået den danske statsborger fri?
Vil man faktisk presse på officielt og offentligt, ligesom europarådsresolutioner og andre presser på for at sige, at det ikke er acceptabelt i et retssamfund, at vi har tidsubestemt tilbageholdelse som på Guantánamobasen, og at vi må forlange, at Genèvekonventionen bliver overholdt, således at de enten bliver stillet for en domstol eller bliver løsladt?
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
Jamen den proces er i gang, og det synspunkt har vi tilkendegivet.
Det gælder naturligvis ikke kun en dansker,
Sådan er det da, man kan ikke have et specielt synspunkt for en dansker og ikke have det samme for 599 andre.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-02-19:
Jeg vil da godt starte med at sige tillykke med den opgave, der er blevet løst nu.
Vi er jo alle sammen glade for, at den danske fange kan vende tilbage, jeg kan forstå uden betingelser, til Danmark som en fri mand.
Stadig væk er der jo nogle principielle spørgsmål
om den amerikanske håndtering af alt det her
Der er spørgsmål om de resterende fanger, men under alle omstændigheder er det vel også - i betragtning af, som det blev sagt af ministeren, at folkeretten er under udvikling - grundlag for en diskussion med USA om den amerikanske håndtering af guantánamofangerne.
Der må jeg sige, at der savner jeg fuldstændig en kritisk distance til den amerikanske håndtering.
Der er trods alt gået omkring 2 år, før det her er sket.
Jeg ved, at amerikanerne har haft store vanskeligheder ved at leve op til helt almindelige krav om en anstændig håndtering af denne her sag.
Selv om vi nu er glade for, at den danske statsborger er kommet hjem, vil jeg godt spørge ministeren, om man så alligevel vil kritisere den amerikanske regering for den generelle håndtering af de her spørgsmål?
Per Stig Møller (KF), 2004-02-19:
To ting: Jeg er glad for, vi er enige om, hr. Holger K. Nielsen og jeg, at folkeretten er en jura under udvikling.
Jeg følger også meget nøje de diskussioner, der har været på Harvard, og som Røde Kors har foranstaltet omkring folkeretten og den nye situation.
Som vi diskuterede før, så står verden i en ny situation, der ikke er beskrevet.
Den kritiske distance kan hr. Holger K. Nielsen godt savne, den er bare ikke rimelig, for vi har hele tiden sagt, at tidsubegrænset tilbageholdelse er uacceptabel.
Så har vi arbejdet for det, vi var sat til at arbejde for.
Det betyder, at vi stadig væk har det synspunkt, og som jeg lige svarede tidligere, så gælder synspunktet da ikke kun i vores eget tilfælde.
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Det er, som om hver spørger tror, at verden begynder forfra, når spørgeren begynder at vågne op.
Det kunne godt være, at man skulle have hørt på de tidligere svar, så kunne det være, at nogle spørgsmål var overflødige. Jeg har jo indtil flere gange sagt, at statsministeren og jeg længe har meddelt, at tidsubegrænset tilbageholdelse er uacceptabel, og det gælder selvfølgelig i alle tilfælde.
Det gælder både i danske retssale, og det gælder selvfølgelig også i Guantánamo, så det har vi jo sagt.
Vi har et særligt forhold til USA.
Ja, det er vi glade for, det er vi meget glade for, at vi har.
Vi går ind for det transatlantiske samarbejde, har også i det gode transatlantiske samarbejdes ånd været i stand til at få løst denne sag.
Det skal hr. Holger K. Nielsen da hellere være glad for, der er så mange andre, der ikke er blevet færdige med deres sag, selv om jeg er enig i, at det selvfølgelig har taget lang tid og efter mit temperament også for lang tid. I kraft af vort særlige forhold til USA og mit særlig gode samarbejdsforhold til Colin Powell er det altså lykkedes at bringe den danske sag til en afslutning, og jeg synes, hr. Holger K. Nielsen hellere skulle sige, at det er godt, at regeringen har arbejdet så transatlantisk, som vi har, så vi gennem en dialog, som ikke har været megafondiplomati, men netop en god og konstruktiv dialog, har været i stand til at løse den opgave, vi skulle løse.
Man skal da kun være glad for, at vi har så gode transatlantiske samarbejdsformer, at vi har respekt for hinanden og kan løse problemerne sammen.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-19:
Jeg er ikke helt sikker på, at hr. Langballe hørte, hvad jeg sagde, men det udgør så et selvstændigt problem.
Når staten Israel slår palæstinensere ihjel og likviderer de palæstinensiske ledere, som skulle bringe den vanskelige dialog i stand, hvis det overhovedet er muligt, er det også i orden, fordi det er blåstemplet af staten.
Sådan må det være, eller også forstod jeg ikke hr. Jesper Langballes indlæg.
Jeppe Kofod (S), 2004-02-19:
Der er selvfølgelig grund til at sige, at det er godt og fornuftigt, at de diplomatiske anstrengelser har båret frugt, og det vil jeg gerne kvittere for.
Jeg må dog spørge udenrigsministeren, om jeg hørte rigtigt, da jeg hørte udenrigsministeren sige, at den ordning, man har fået med amerikanerne, er, at den danske statsborger bliver frigivet - at han altså ikke bliver retsforfulgt for forbrydelser i forbindelse med terrorisme, men bliver frigivet, så han er en fri mand?
Det undrer mig lidt, og jeg vil spørge udenrigsministeren: Er der ikke grund til at tro, at når man holder en mand tilbage i over 2 år i et fængsel på en amerikansk militærbase, så er han en farlig mand?
Så jeg skal bare spørge udenrigsministeren, om det er korrekt, at det er sådan, at man frigiver denne mand, men ikke retsforfølger ham her.
Hvad er årsagen til det?
Margrete Auken (SF), 2004-02-19:
Jo, men statsministeren gjorde rede for et principielt syn på Genèvekonventionen.
Jeg tror også, at vi var skvattet ned af stolene alle sammen, hvis ikke vi havde fået det svar.
Men der ligger jo i spørgsmålet, hvordan den så er appliceret på guantánamofangerne.
Og f.eks. i betragtning af, at Pierre-Richard Prosper var i København og gøre rede for, at han aldeles ikke mente, at disse mennesker i Guantánamo var omfattet af Genèvekonventionen, ville det være ganske interessant at få at vide, om det også er regeringens holdning. Jeg kan oplyse, at det ikke er tilfældet for de danske parlamentarikere, der er medlemmer af Europarådet, for de har inklusive det konservative medlem af Committee on Legal Affairs stemt klart for en entydig redegørelse i Committee on Legal Affairs og derefter i rådet for, at dette her er en grov krænkelse af Genèvekonventionen, og at fangerne i Guantánamo selvfølgelig er omfattet af Genèvekonventionen. Hvis ministeren her vil sige til mig, at regeringen er enig i, at guantánamofangerne er omfattet af Genèvekonventionen, så vil jeg gå med noget større lettelse til næste punkt.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-19:
Jeg synes, hr. Jesper Langballe seneste indlæg bekræfter, at det er et langt forsvar fra Dansk Folkepartis side af svineriet - undskyld udtrykket - i Tjetjenien; det største folkemord i nyere tid.
Det var et langt forsvar af det, Israel foretager sig i de palæstinensiske områder, vel vidende at det eneste, der kan bringe en løsning igennem, er, at besættelsesmagten Israel anerkender to staters ret til at leve ved siden af hinanden, og at man havde fortsat og ikke blokeret de Osloaftaler, der var undervejs til at skabe en tostatsløsning. Jeg vil bare sige, at hvis mennesker som hr. Jesper Langballe skulle være ordførere på disse områder, var der
intet svar på, hvilket ansvar staterne i de urolige områder har for de massive udryddelser, vi ser i øjeblikket.
Det synes jeg er tragisk, men jeg synes på den anden side, det er meget befriende, at Dansk Folkeparti på denne eksakte måde præciserer sin holdning til disse spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2004-02-19:
Jamen jeg synes da, det er meget fint, at Enhedslisten har den dagsorden, som de har, og at det er den, de følger.
Men når nu fru Line Barfod kritiserer Dansk Folkeparti, så står der det tilbage, at fru Line Barfod ikke fortæller, at kvinderne i Afghanistan trods alt har fået det bedre, at personer, der har været jaget vildt af Saddam Hussein og hans folk i Irak, har fået det bedre.
Det er den erkendelse, som jeg synes mangler hos Enhedslisten.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-19:
Kampen mod terror repræsenterer et ægte demokratisk og undertiden pinefuldt dilemma.
På den anden side må kampen mod terror også respektere de grundlæggende frihedsrettigheder, som netop kendetegner levende demokratier, og som vi ikke må sætte over styr i kampen mod terror.
Det dilemma, vi står over for, løser vi ikke én gang for alle.
Netop fordi kampen mod terror kan komme i konflikt med frihedsrettigheder, må vi til stadighed forholde os kritisk til de midler, vi anvender, og her er domstolene en betydelig hjælp i bestræbelserne på at finde den rette balance.
I debatten i dag har der været rejst et spørgsmål om, at kampen mod terror bruges som en bekvem overskrift for krænkelser af menneskerettigheder en del steder i verden, og det må jeg tilslutte mig.
I Tjetjenien ser det jo ud, som om kampen mod terrorisme helt overskygger bestræbelserne for at finde politiske løsninger.
Der er ikke noget at sige til, at Rusland er nødt til at beskytte sig mod den terrorisme, der har sit udspring i Tjetjenien, og som vi jo har set nogle fæle eksempler på, men det triste er, at bestræbelserne for at finde politiske løsninger tilsyneladende nu skubbes langt ned på listen.
Også Israels opførelse af muren må der tages stærkt afstand fra.
Den er præsenteret som et led i terrorbekæmpelse, men har haft politiske følgevirkninger, som er uacceptable.
Hr. Søren Søndergaard nævnte også stan-landene.
Her siger man også, at menneskerettigheder krænkes under overskriften »Kampen mod terror«.
Menneskerettighederne i stan-landene blev også krænket før den 11. september, men 11. september og diskussionen bagefter har givet magthaverne bekvemme undskyldninger.
Vi er altså nødt til, og det støtter Det Radikale Venstre, at beskytte samfundet imod terror, undertiden med midler, som vi ikke finder så behagelige.
Men det er jo ikke nok at bekæmpe terrorisme.
Det vigtigste og det vanskeligste er selvfølgelig at forebygge terrorisme.
Og her er der jo helt aktuelt to indsatsområder, som er vigtige.
Der er for det første Mellemøsten.
Uden at vi får en fredsproces dog i det mindste sat i gang i Mellemøsten, vil det være helt omsonst at bekæmpe terrorisme.
De politiske konflikter i Mellemøsten er i dag grobunden, arnestedet, for fremtidig terrorisme.
Alle anstrengelser må derfor sættes ind for at få fredsprocessen på rette vej.
Dernæst er det indlysende, at det lange seje træk for at forhindre og forebygge terrorisme har at gøre med en indsats imod fattigdom og sult og uvidenhed i den fattige del af verden.
Uden dette led vil det heller ikke nogen sinde lykkes os at komme et skridt videre.
Jeg tror ikke, at man ved at sætte ind over for sult og fattigdom derved i sig selv udrydder alle årsager til terrorisme.
Det tror jeg er naivt at forestille sig.
Men gør man ikke noget på dette punkt, kan man være sikker på, at kampen mod terror vil mislykkes.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-19:
For det første synes jeg, at jeg vil sige tak for en afbalanceret tale, som havde elementer hele vejen rundt.
Det synes jeg var rart at høre.
Men der var en enkelt ting, som jeg hæftede mig ved.
Hr. Niels Helveg Petersen sagde fuldstændig korrekt, at der også var undertrykkelse i stan-landene før den 11. september.
Men da havde Danmark altså ikke baser i f.eks. Kirgisistan.
Og det er jo lige præcis den afgørende forskel. Efter 11. september fik vi en base i Kirgisistan, en dansk flybase, der deltog i angreb inde i Afghanistan.
Og så skal man forestille sig, at man er et ungt menneske i Kirgisistan, der er blevet undertrykt, måske har været udsat for tortur, hvad som helst, ikke har nogen rettigheder.
Så ser dette unge menneske, at dér ligger en dansk base med et stort Dannebrog og et dansk kors var der vist også, eller et kors over kirken var der også, og så får vedkommende at vide, at dér, det er frihedens flyvere, der flyver ind over Afghanistan og kæmper for frihed.
Se, det er jo det, der gør en forskel, og det er jo det, der gør, at det ville have klædt den resolution, som også hr. Niels Helveg Petersen er medforfatter til, hvis der havde stået, at man tog afstand fra de regimer, som misbruger kampen mod terror, men i virkeligheden understøtter den.
Er hr. Niels Helveg Petersen ikke enig med mig i det?
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-02-19:
Men jeg vil nu sige, at hr. Søren Søndergaard flere gange i dagens debat har beklaget sig over, at vi tilsyneladende alle sammen har misforstået ordlyden af hans forespørgsel.
Men jeg har faktisk siddet og læst på den, og jeg kan ikke nå til det resultat, at det, man beder om at få diskuteret her, f.eks. er udviklingsproblemer eller noget andet.
Det er meget juridisk, hvad man spørger og beder os om at diskutere i den her forespørgsel, F 25.