Svend Erik Hovmand (V), 2002-02-26:
Beslutningsforslaget, vi her har til behandling, går ud på, at regeringen opfordres til at fremsætte forslag om indførelse af mulighed for skattemæssig straksafskrivning for erhvervsmæssigt benyttede driftsmidler og for udgifter til forbedring og vedligeholdelse af erhvervsmæssigt benyttede bygninger, som virker energibesparende.
Formålet med beslutningsforslaget er ifølge forslagsstillerne at tilskynde virksomhederne til at vælge mere energibesparende alternativer, når de investerer.
Forslaget har til hensigt at sikre, at andre erhverv end industrien fortsat tilskyndes til at foretage energibesparelser, når den nuværende pulje vedrørende statstilskud til erhvervsvirksomheder er opbrugt og der kun er nye midler til industrien.
Den første præmis er forkert.
Som en del af finansloven for 2002
er puljen foreslået ophævet.
Der er derfor ingen form for skævdeling, som der skal rettes op på.
Lad mig starte med at sige, at regeringen finder, at det er af stor vigtighed, at der er gode vilkår for dansk erhvervsliv.
Derfor har regeringen også fremlagt konkurrenceevnepakken, som indeholder forslag, der mindsker virksomhedernes omkostninger, letter de administrative byrder og forbedrer virksomhedernes eller iværksætternes vilkår.
Konkurrenceevnepakken indebærer mange lempelser og giver på den baggrund virksomhederne mulighed for at være mere konkurrencedygtige.
Regeringen administrerer et skattestop.
Den samlede skat er simpelt hen blevet for høj.
Der er for mange indviklede regler.
Det er derfor en af regeringens hovedprioriteringer på skatteområdet at få sat en effektiv stopper for skattestigning og skatteregler - især regler.
Skattestoppet indebærer, at regeringen har valgt ikke at hæve nogen skat eller afgift.
Der kan fortsat foretages nødvendige skatteomlægninger, hvis der er tvingende grunde til det.
Det forudsætter, at omlægningerne er provenuneutrale, altså at de offentlige udgifter ikke forøges.
Jeg har gerne villet ligesom resumere disse hovedpræmisser for skattestoppet for at sige, at det jo altså kræver en skarp prioritering af, hvilke grunde der tvinger os til at ændre på skattereglerne.
Forslaget her har tidligere været fremsat.
De nuværende regeringspartier så positivt på forslaget dengang, og det gør vi i princippet fortsat.
Vi mener, at der er både miljø- og energimæssige vinkler i det her forslag, som man absolut ikke bare kan trække på skulderen af.
Vi mener, som vi også sagde dengang, at forslaget er lidt bøvlet, for nu at sige det sådan lidt populært, lidt administrativt besværligt.
Det er en holdning, som vi også har givet udtryk for tidligere.
Selv om vi kunne overvinde forslagets administrative vanskeligheder, mener vi altså stadig væk, at der også er, som jeg sagde ved den tidligere behandling, et hensyn til den omstændighed, at vi nu har fået en ny regering og en ny politik, som skaber rammevilkår af en helt anden karat for dansk erhvervsliv, end vi oplevede under den tidligere regering.
Det skal også indgå i vores overvejelser, og det vil det gøre under det udvalgsarbejde, som vi nu ser frem til, inden vi tager endelig stilling.
Skulle man alene sætte kursen efter de to sidste ærede talere, så det jo lidt broget ud for dette forslag, men alligevel er jeg i stand til at kunne sige tak for en positiv modtagelse af det.
Der er tale om et forslag, som har overordentlig stor værdi.
Det er et væsentligt element i regeringens skattestop, det er et væsentligt element i bestræbelserne på at standse den skrue, som næsten føles uden ende, og som har været drejet gennem mange år, og det er et væsentligt element for at sikre trygheden i den danske befolkning.
Nogle har hæftet sig ved, om det vil få den ene eller den anden konsekvens for ejendomspriserne.
Jeg vil gerne sige til den radikale ordfører, som i særlig grad var optaget af den problemstilling, at det, der i særlig grad interesserer folk, er jo ikke, om niveauet ligger på det ene eller det andet lag, nej, det er: Hvad koster det?
Hvad koster det at bo i det hus, hvad kan jeg disponere med, hvad kan jeg regne med, hvad er min families situation ikke bare i dag, men om 2 år, om 5 år, om 10 år?
Det er sådan nogle ting, som betyder meget for specielt unge menneskers etablering, og jeg må sige, at vi med dette forslag løser mange af disse spørgsmål.
Jeg kender godt denne, jeg havde nær sagt, evindelige teoretiske, men meget interessante debat om, hvorvidt man skal lægge mere skat på fast ejendom, de såkaldte immobile ydelser, som jeg forstår, det hedder på nudansk, eller om man skal lægge mere skat på arbejdsindkomster.
Vi har i regeringen lagt en meget klar plan, og vores plan går for det første ud på, at vi med virkning fra den dag, vi tiltrådte, indførte et skattestop.
Når jeg siger »med virkning fra den dag«, er det netop for at svare på nogle af de spørgsmål, der
har været under debatten, om, hvorfor det ikke kunne træde i kraft tidligere
Alle beslutninger, der træffes efter den dag, er beslutninger, som underlægges det skattestop, vi står for, og med hensyn til beslutninger, som er truffet tidligere, er der i hvert fald nogle af dem, vi ikke har ansvaret for, derfor denne skillelinje.
Pinsepakken er et godt eksempel.
I øvrigt vil jeg sige, at diskussionen om skattelettelser kommer jo også ind i billedet, fordi planens første punkt er at indføre et skattestop - at få standset
denne strøm af nye skatter og afgifter, som vi har oplevet gennem de sidste 10 år - og planens næste punkt er at få vendt skuden, at få vendt denne olietanker, som det jo næsten er, og rette blikket stift mod det næste mål, som hedder nedsættelse af skat på arbejdsindkomster med virkning fra den 1. januar 2004, forudsat at der er råderum til det.
Det er planen, det er den sejlrute, som er lagt på søkortet, og det er det, vi går frem efter.
Det er rigtigt, at det kan diskuteres, hvor meget skat der skal tages af ejendomme, og hvor meget der skal tages af arbejdsindkomster.
Men nu har vi altså valgt at følge den linje, som jeg netop har beskrevet, med et effektivt skattestop for ejendommeog en kurs mod en sænkning af skat på arbejdsindkomster med virkning fra den 1. januar 2004.
Der var en, der sagde til mig, da jeg tiltrådte: »Du får det rimelig nemt som skatteminister, når der er indført et skattestop, for så er der jo ikke så meget at se til.«
Men enhver kan overbevise sig om, at sådan forholder det sig ikke, bare ved at læse dette lovforslag igennem.
Det er ikke nogen enkel sag at standse denne olietanker, og det er ikke nogen enkel teknisk løsning at indføre et skattestop, som virkelig er effektivt.
Det har vi bestræbt os på med dette lovforslag, og jeg håber, at vi under udvalgsarbejdet kan få en ordentlig gennemgang af det og få lejlighed til at se, om vi nu også har været rundt i alle hjørner, inklusive aftrapningsordninger, og hvad ved jeg.
Men jeg tror faktisk, vi har været hele vejen rundt. Forslaget vil som sagt få stor betydning for udviklingen på ejendomsmarkedet, både for så vidt angår den enkelte ejendom, som man bor i, og også for så vidt angår handlerne.
Det medfører jo, at man kun skal betale skat ét sted, nemlig dér, hvor man bor, i stedet for som nu, hvor man både skal betale for det hus, man kommer fra, og for det hus, man kommer til, indtil man har fået handelen afsluttet.
Det synes vi er forkert, og derfor er der lagt op til denne ændring.
Vi ser frem til behandlingen i udvalget.