Peter Skaarup (DF), 2000-03-01:
Som det vist tidligere er fremgået under de korte bemærkninger, er det forslag, vi debatterer her i dag, ikke lige vores kop te i Dansk Folkeparti, og en af grundene er, som fru Anne Baastrup lige har været inde på, den yderligere pligt, der altså nu pålægges kvinden, hvis det her forslag bliver vedtaget.
Den oplysningspligt skal man kunne blive fritaget for i statsamtet, og det er altså det, der med det her lovforslag strammes, så man ikke længere kan det.
Der er også andre knaster i forslaget, og dér skal jeg skynde mig at sige, at kapitel 5 om faderskab og moderskab ved kunstig befrugtning ikke tidligere har været behandlet i lov om børns retsstilling, og vi har sådan set ikke de helt store kommentarer til det, men meget af det resterende i forslaget er efter vores opfattelse meget uoverskueligt og forvirrende, og vi mener i virkeligheden, at det kan være til skade for ægteskabet, mødrenes rettigheder, børnenes sikkerhed og i sidste ende også for fædrene, hvis man vedtager det her forslag.
Vi er enige i sigtet, at fædrene skal have nogle bedre rettigheder, men vi er ikke enige i de muligheder, der tages i anvendelse i det her forslag for at give dem det.
Det her med, at enlige kvinder altså skal tvinges til at oplyse, hvem der kan være far til deres barn, er det punkt, vi er hovedmodstandere af.
Vi synes også, at det måske er lidt uheldigt, at ugifte mænds position skal cementeres ved, at de får krav på sådan en faderskabstest.
Man kan spørge sig selv: Hvorfor nu det?
Man kunne forstå, hvis det var kvinden, der krævede en far til sit barn, herunder en far, hun ikke bor sammen med, endsige er gift med, men i betragtning af, at hver ottende officielle far ifølge videnskabelige undersøgelser ikke er identisk med den biologiske far, vil det set med vores øjne være meget betænkeligt at gennemføre en ret for denne forsmåede bejler, der tilfældigvis har gjort kvinden gravid, så han også mod såvel den gifte som den ugifte kvindes vilje kan få en ikke ønsket social status som far.
Vi synes, det vil være ødelæggende for parforholdet, såfremt en udefrakommende med rette eller urette pludselig kan kræve dna-prøver.
Det vil kunne benyttes til chikane og til et utilbørligt pres på kvinden, det vil skabe utryghed i familierne, og det kan måske kreere sociale tilfælde og ulykkelige situationer.
Vi ser jo f.eks. et stort antal tilfælde, hvor udenlandske fædre har kidnappet et barn og efterfølgende i deres hjemland nægter at udlevere barnet til moderen.
Skulle der ikke blive flertal for en forkastelse af dette lovforslag, bortset fra kapitel 5, så synes vi i hvert fald, at § 6 skal stryges.
I § 6 siges det, at en mand, som har haft et seksuelt forhold til moderen i den periode, hvor hun er blevet gravid, har ret til at få prøvet, om han er barnets far.
Vi synes ikke, det skal være en pligt, at moderen skal oplyse, hvem der er eller kan være barnets far.
Vi synes, det er rigtigt, at barnet har et krav på at få at vide, hvem der er faderen, men de her sanktioner, der altså som noget nyt tages i anvendelse, er en forringelse af kvindens stilling til fordel for mandens, og det kan vi ikke acceptere.
Ifølge den nugældende lov om børns retsstilling, § 10, stk. 2, kan statsamtet fritage moderen for oplysningspligt, og det gør det, som jeg tidligere nævnte, og som justitsministeren også har nævnt, i vidt omfang.
Den administrative praksis er efter 1966 blevet meget mere liberal, så fritagelsen meget ofte meddeles, hvis moderen er fyldt 25 år og hendes sociale og økonomiske forhold er så nogenlunde rimelige.
Er moderen under 25 år, meddeles fritagelsen, hvis hendes sociale forhold er særlig gode.
Vi må i lighed med SF sige, at vi er modstandere af, at man laver denne mulighed for fremover at forpligte moderen til at oplyse, hvem der er faderen.
Der kan være årsager, som det tidligere har været nævnt i debatten, der tilsiger, at en kvinde altså ikke er interesseret i at fortælle, hvem der er faderen, og der må det stille sig over barnets mulighed for at få at vide, hvem der er faderen.
Vi må indrømme, at generelt set er det udslaggivende for, at vi vil være modstander af forslaget.
og vi håber i lighed med SF og andre partier herinde på, at det vil ske meget snart og inden sommerferien, så vi har et lidt andet grundlag at debattere på, når vi endeligt skal tage stilling til forslaget efter Folketingets sommerferie.