runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Jeg har ikke yderligere kommentarer, for hr. Jan Petersen bekræftede blot det, jeg har ønsket at sige hele tiden: at der ligger en stor ambition i overslagsårene, lige akkurat på forskningsområdet, så jeg vil kun sige tak for hjælpen.
Jan Petersen (S), 2004-12-15:
Jeg kunne forstå på videnskabsministerens besvarelse, at justitsministeren så har et problem, for det er åbenbart et udtryk for en ambition for politiet.
Jeg vil også bede videnskabsministeren hilse undervisningsministeren, som heller ikke er til stede her, og fortælle, at ambitionen, for så vidt angår voksen- og efteruddannelse, som finansministeren berører, så også er udtryk for en fortsat nedskæring og ikke den ambition, som hr. Helge Sander her nævner overslagsårene er udtryk for.
Så tak for besvarelsen.
Det har vist sig, at der bliver god grund til at stille en del uddybende spørgsmål, også på ministerens eget område, i Finansudvalget, tror jeg, efter den her forklaring, eller søforklaring skulle man kalde det.
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Det var et utrolig godt spørgsmål, for i den her regering er der ikke blot tale om en fremskrivning ...
Nå, jeg måtte vente, til hr. Svend Auken var færdig med at tale med den ordfører, der har stillet spørgsmålet.
Til hr. Jan Petersen: Der er ikke bare tale om en fremskrivning.
Der er netop tale om en ambition, for vi har den ambition, hvilket statsministeren også fremførte ved åbningstalen, at vi vil nå Barcelonamålsætningen i 2010.
Derfor er det, at overslagsårene rummer så meget bedre tal, end de havde gjort, hvis de blot var en fremskrivning.
Så tak for det spørgsmål.
Det illustrerer med al ønskelig tydelighed det, som er væsentligt at få fremført her i dag.
Jan Petersen (S), 2004-12-15:
Jeg er medlem af Finansudvalget, og jeg er blevet sådan lidt forvirret over, hvad det egentlig er, der foregår på den ærede videnskabsministers konto, men jeg vil da gerne takke videnskabsministeren for, at han som den eneste stiller op her i salen og forsøger at komme med den søforklaring på sine nedskæringer, som jo er så udbredt.
Den anerkendelse synes jeg videnskabsministeren skal have.
Det, der får mig til at bede om ordet, er egentlig, at jeg godt vil have, at videnskabsministeren redegør lidt mere præcist for, hvorledes han opfatter overslagsår.
Er overslagsår udtryk for en ambition eller en fremskrivning?
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Der var ikke nogen af de ærede oppositionspolitikere, der ville svare på det, men hvis det, som nu også fru Pia Gjellerup her fremfører, var sandt, måtte det være muligt at fortælle, hvor de 8,1 mia. kr. er blevet af?
Hvor er de 8,1 mia. kr. blevet af?
Fru Pia Gjellerup sidder bare og trækker på smilebåndet, for det vil fru Pia Gjellerup ikke svare på, for så ved fru Pia Gjellerup udmærket godt, at hun så må erkende, at Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre skabte en uholdbar situation i forskningsverdenen, som vi måtte løse, og som vi nu har løst, for øvrigt i fællesskab.
Men det ændrer ikke ved, at det, der er blevet fremført igen og igen i dag, om, at der er sket beskæring af forskningsområdet, er og bliver usandt.
Pia Gjellerup (S), 2004-12-15:
Virkeligheden har videnskabsministeren det meget svært med.
Nu har vi fået afklaret, at midlerne til forskningen de facto er faldet siden 2001.
2001 var det sidste år, Socialdemokratiet m.fl. kunne siges at have ansvaret for forskningsbevillingerne.
Siden er de faldet, og der har videnskabsministeren, som han så smukt kalder sig, siddet og haft ansvaret.
Så de er faldet.
Så er der alle mulige ambitioner, men så ser vi på, hvordan historien er gået, og så kan vi se på, hvordan midlerne har udviklet sig fra 1980 og til nu.
Det vil man ikke svare på.
Det kan jeg godt forstå, for hvis man sammenligner tal for forskningsudvikling, vil man se, at de er steget i de år – meget endda – hvor Socialdemokratiet har haft ansvaret op gennem 1990’erne, og det i en fight med mennesker, der her sidder repræsenteret i salen, som har stillet forslag om at beskære forskningsmidlerne.
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Den dårlige historie er, at forskning i den grad blev mishandlet, da fru Pia Gjellerup havde ansvaret for den.
Nu mangler der måske 100 mio. kr., men med Højteknologifonden og den opbakning, den har fået udeomkring i erhvervslivet og i forskningsmiljøerne, er jeg ikke et øjeblik i tvivl om, at der vil blive tilført langt flere midler, så snart den kommer i gang, efter at den forhåbentlig er blevet vedtaget i morgen.
Så den gode historie er, at denne regering har skabt nye muligheder med nye instrumenter, senest primært Højteknologifonden, og også har lavet nogle stabile forskningsbevillinger, der er til at bygge videre på.
Den gode historie forsøger fru Pia Gjellerup også at tale sig væk fra og uden om.
Pia Gjellerup (S), 2004-12-15:
Jeg vil først og fremmest gerne kvittere for videnskabsministerens erkendelse af, at niveauet i 2005 for forskningsmidlerne er 100 mio. kr. lavere end i 2001, og at det med de budgetoverslagsår, der er lagt op til, vil være 780 mio. kr. lavere end i 2001 i det yderste budgetår.
Det har vi så bragt på plads, og det har ministeren erkendt.
Så kan det ikke undre ministeren, at vi synes, det er mærkeligt, at man er utrolig betaget af, hvilke nogle fantastiske ambitioner man har.
For jo større ambitionerne bliver, desto mere falder det reelle tal.
Når ambitionerne er vigtige og rigtige at forfølge, så er det faktisk forfærdeligt, at vi bevæger os væk fra dem.
Jeg ser det understreget ved, at den eneste finanslovforhandling, vi har været deltagere i fra Socialdemokratiets side, den eneste, vi blev inviteret til hos finansministeren, var den, der fandt sted den 8. oktober.
Det eneste spørgsmål, vi stillede, var, om vi kunne få nogle sammenlignelige tal for forskningsbevillingerne de facto fra 1980.
Det svar har vi aldrig fået, og det er også, fordi det er en dårlig historie for Venstre og Konservative.
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Hr. Ole Stavad har sine bekymringer.
Jeg har også mine bekymringer, når jeg hører hr. Ole Stavad, for nu sammenligner hr. Ole Stavad et budgetår, 2001, med et tredje overslagsår, og det er jo helt ude i hampen.
Det er helt ude i hampen, vil jeg gerne sige til hr. Ole Stavad.
Hvis man skal sammenligne nogle tal, er det 2001 med overslagsåret 2004, og så vil hr. Ole Stavad nok have fået sig en forskrækkelse over at se, hvor langt man var fra Barcelonamålet.
Det var langt.
Derfor er det, at det nu er afgørende at erkende, at når vi ser de 4 år samlet, er det netop, fordi vi kan bevæge os frem mod den ene procent, Barcelonamålet i 2010.
Ole Stavad (S), 2004-12-15:
Det, der bekymrer os, er, at det er fremgået af de her meget lange debatter, vi nu har haft om det her, at videnskabsministeren tillægger det, vi kalder BO-årene, altså overslagene for de kommende år, som de står på finansloven, en helt anden vægt og saglighed.
Det er det, man vil som regering, og det kan man holde hinanden fast på.
Vi kan så se, at konsekvensen helt frem til 2008 er, at vi i væsentlig grad har bevæget os væk fra det niveau, vi havde i 2001.
Vi skylder ud fra det, der er oplyst fra Finansministeriet, 780 mio. kr. på budgetoverslagsåret for 2008 for at være på det niveau, der oplyst af Finansministeriet var for 2001.
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Jeg er ikke uenig i de tal, som bliver fremført igen og igen.
Det, jeg er uenig i, er, at man ikke forholde sig til, at der er 5 finansår til 2010, og at man ikke vil forholde sig til, at det er lettere at nå målet i 2010, når man er på et højt niveau i overslagsårene, end når man er på et lavt niveau.
Så enkelt er det, og det er det, jeg forsøger at understrege igen og igen.
Og nu når hr. Ole Stavad understreger det her med den ene procent, vil jeg gerne sige, at det er regeringens klare mål, og det vil regeringen nå.
Der vil jeg gerne henvise til det, som statsministeren sagde i sin åbningstale, hvor han annoncerede, at der kommer en samlet videnpakke fra regeringen i foråret, hvor man også vil lave en klar beskrivelse af, hvordan vi når Barcelonamålsætningen i 2010.
Det skal der overhovedet ikke herske tvivl om.
Når vi er sikre på, at vi kan nå det, er det, fordi vi har fået skabt fundamentet i de her år, og fordi vi nu, så langt vi kan se i en finanslov, har et niveau, der gør, at det er muligt at nå den ene procent.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-15:
Jo, jo, man kan tale længe og indtrængende osv., som videnskabsministeren har forsøgt, for at komme væk fra de reelle tal
Jeg synes, at det er ret let at konstatere, hvis man ser på bundlinjen, at al udenomssnakken for så vidt er uinteressant.
Det interessante er, at vi har en videnskabsminister, der i dag skal stå og forsvare et fald, som han har erklæret er rigtigt nok, at tallene altså udtrykker et fald, som har siddet og hørt på en statsminister, der holdt en tale uden manuskript.
For man kender jo godt den situation, hvor ordet tager mennesket, sådan at man fuldstændig fjerner sig fra virkeligheden.
Var det det, der skete for statsministeren?
Ole Stavad (S), 2004-12-15:
Jeg vil ikke helt afvise, at den slags debat, som vi har lige nu – og vi havde i øvrigt en, der lignede den, i går – er den slags, der får folk ude i landet til at spørge, hvorfor de kan blive ved med at diskutere sådan noget.
Men jeg vil godt stille forskningsministeren et spørgsmål, som er centralt i forhold til de mål, vi har, og som regeringen, i hvert fald når de holder deres taler, siger de også har, nemlig i 2010 at nå den ene procent af BNP til forskning.
Det går jeg ud fra vi er enige om.
Er ministeren så også enig i, at hvis vi tager det, som vi skal vedtage med den her finanslov senere i dag, så er der på finansloven næste år 100 mio. kr. mindre i bevillingen, end hvad man rent faktisk anvendte i 2001?
Kan ministeren ikke også bekræfte, at vi, hvis vi ser frem til 2008 ud fra Finansministeriets tal, så mangler 780 mio. kr. for bare at nå niveauet for 2001?
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Hr. Villy Søvndal prøver nu at tale længe og indtrængende for at bortlede opmærksomheden fra det faktum, at det område, vi taler om her, både i ord og tal har fået den prioritering, som det bør have.
Det vil jeg gerne understrege igen i forlængelse af den tale, som hr. Villy Søvndal jo desværre ikke havde mulighed for at høre i Herning.
Til gengæld havde hr. Villy Søvndal mulighed for at høre statsministeren fra Folketingets talerstol ved åbningen, hvor han jo meget klart sagde, at den satsning, som regeringen hele tiden har gjort på forskningsområdet, skal fortsættes, og at vi i foråret 2005 kommer med en videnpakke, hvor vi klart vil give et billede af, hvordan vi vil nå den ene procent i 2010.
Det er beklageligt, at hr. Søvndal måtte gå glip af den store tale i Herning, men han kunne bare have fulgt med, dengang statsministeren holdt talen her ved Folketingets åbning.
Mogens Lykketoft (S), 2004-12-15:
Jeg er ikke i stand til at redegøre for, hvordan alle afstemninger har været i den forrige regerings tid; jeg havde mit at passe.
Men jeg vil bare sige én ting: Det, jeg er optaget af, er, om denne her regering, som jo har sit fine, flotte, store flertal i Folketinget, har sammenhæng i sin politik.
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-15:
Kan hr. Lykketoft så ikke forklare mig: I de ca. 10 år, hvor man havde regeringsmagten og faktisk også havde flertal for den retspolitik, man førte – og den var slap og slatten – stemte man konsekvent imod de ting, man nu først opportunistisk har skiftet holdning til de sidste 3 år.
Man stemte imod, da jeg fremsatte forslag om hårdere straffe for voldtægt; man stemte imod, at børnepornografi skulle kunne give fængsel; man stemte imod, at de grove voldsforbrydere skulle have en tredjedel længere straf.
Alt det stemte man imod to, tre eller fire gange, mens hr. Frank Jensen var justitsminister.
Hvorfor skifter man så pludselig?
Er det, fordi man er blevet overbevist, eller bare, fordi man er opportunist?
Mogens Lykketoft (S), 2004-12-15:
Efter min erindring er stort set alle de straffelovsskærpelser, der er vedtaget i denne regerings tid, sket med Socialdemokratiets støtte.
Det, jeg kritiserer regeringen for, er såmænd ikke, at man på nogle punkter, hvor vi har været enige om at skærpe, også har gjort det, selvfølgelig ikke.
Det, jeg kritiserer, er, at der på det her område som på alle områder i øvrigt ikke er nogen som helst sammenhæng mellem det, regeringen siger den vil, og det, den faktisk gør.
For hvis man vil have flere ind og sidde i fængsel, så må man sørge for, at der er plads til dem i fængslerne; det må være en regerings opgave.
Så enkelt er det.
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-15:
Hr. Lykketoft nævnte, at der var en del grove kriminelle, der i øjeblikket ventede på at komme ind og afsone, og det er jo korrekt, men er det ikke sådan, at årsagen til, at ventelisten var lidt kortere, dengang hr. Lykketoft var finansminister og hr. Frank Jensen var justitsminister, var, at de grove kriminelle slap utrolig billigt?
Er det ikke korrekt, at det var sådan, at voldtægtsmanden typisk slap med ½ år, hvor han nu får 1 år oveni?
Er det ikke sådan, at dengang, bare for 3 år siden, var det fuldstændig gratis for en grov kriminel at flygte fra et fængsel, han fik ikke så meget som én dags straf, det gør han nu?
Er det ikke også således, at børnepornografi og besiddelse af den ville hr. Frank Jensen, da han var justitsminister, ikke engang belægge med fængselsstraf, det kunne ikke give fængselsstraf, og nu kommer man i fængsel?
Så der er altså en årsag til, at ventelisterne er steget lidt.
Det er nemlig, fordi vi har en regering, der straffer de grove kriminelle.
Mogens Lykketoft (S), 2004-12-15:
Nej, der vil ikke komme nogen offentlig udgiftseksplosion; der vil komme et løft i den del af de offentlige udgifter, som er en investering i, at det her samfund kan blive stærkere, at de mennesker, der lever i det her samfund, bliver kvalificeret, får kundskaber til at flytte over og gribe nye og bedre job i stedet for dem, der forsvinder ud til andre lande og verdensdele; der vil blive investeret i, at vi forsker, og at vi produktudvikler, og at vi laver en kortere vej fra forskning til faktura, at vi sørger for, at der i alle dele af landet kommer en erhvervsudvikling, som kan gøre det muligt for flere danskere at komme i arbejde og komme bedre i arbejde.
Men når vi vender tilbage til historiefortællingen, vil jeg sådan set
stadig væk gerne vide: Hvad var det, udgiftsvæksten var i kommuner og amter?
Hvor mange af de 150.000 flere børnepasningspladser skulle ikke have været lavet?
Hvor mange af de mange, mange, mange, ja titusinder af flere operationer skulle ikke have været lavet?
Hvor mange af de hjemmehjælpstimer til flere over 80 år skulle ikke have været sat i værk?
Og hvor mange af de ekstra uddannelsesmuligheder både for unge og voksne skulle vi have skåret væk?
Svar udbedes.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-15:
Jeg har sådan set forståelse for, at hr. Mogens Lykketoft ikke vil besvare spørgsmålet om Socialdemokratiets manglende evne til at styre de offentlige udgifter, dengang man var i regering, men det er jo en kendsgerning.
Når jeg interesserer mig lidt for det, er det jo, fordi hr. Mogens Lykketoft selv var med til at udvikle 2010-planen, som jo lægger nogle klare begrænsninger for den offentlige udgiftsvækst, sådan at vi ikke efterlader en gæld, der er for stor, til de næste generationer.
Når hr. Mogens Lykketoft så har så store problemer med, at denne regering har sparet på nogle områder, har holdt igen på de offentlige udgifter, så vil jeg bare sige, at hvis hr. Mogens Lykketoft ville genoprette de offentlige udgifter på alle de områder, hvor vi har lagt begrænsninger ind, så ville de offentlige udgifter jo eksplodere.
Det, jeg prøver at påpege, er bare, at hvis Socialdemokratiet kom i regering igen, så ville de offentlige udgifter eksplodere, ligesom de gjorde, dengang man sidst havde ansvaret, noget, jeg tror, Det Radikal Venstre ville være meget utilfredse med, da vi jo altid hører Det Radikale Venstre sige, at gælden afvikles for langsomt.
Mogens Lykketoft (S), 2004-12-15:
Jeg vil sådan set svare med et modspørgsmål til det sidste: Vil hr. Lars Barfoed forklare mig, hvilke af de daginstitutionspladser, operationer, hjemmehjælpstimer og uddannelsespladser, som vi indførte, der skal afskaffes?
For hvis vi ikke har noget, som det nuværende flertal vil fjerne, hvad er så kritikken imod, at Socialdemokratiet sørgede for det her løft i velfærdssamfundet?
Til det andet – det med selskabsskatten – vil jeg da godt sige, at det er jeg meget glad for at få lejlighed til at kommentere.
Hvis flertallet i Folketinget vil lave selskabsskattelettelser på nøjagtig de præmisser, den daværende regering foreslog i foråret 1998, men ikke kunne få flertal for, så er vi meget interesserede i det.
Jeg skal bare gøre opmærksom på, at betingelsen er, at det ikke må komme Nordsøen til gode, det må ikke komme banker og forsikringsselskaber til gode, og det skal i øvrigt betales ved en nedsættelse af saldoafskrivningen.
Hvis man stadig væk er interesseret, kan man henvende sig ved forreste bænk i den socialdemokratiske gruppe.
Lars Barfoed (KF), 2004-12-15:
Jeg kan forstå, at hr. Mogens Lykketoft nu ikke finder det særlig væsentligt eller nyttigt at nedsætte selskabsskatten.
Det er jo interessant, for da hr. Mogens Lykketoft selv var finansminister, kunne hr. Mogens Lykketoft til Aktuelt i august 1998 sige, at Socialdemokratiet gerne ville have selskabsskatten sat helt ned til 26 pct., idet hr. Mogens Lykketoft sagde, at regeringen var optaget af at sænke selskabsskatteprocenten, fordi især udenlandske virksomheder som det første undersøger netop det tal, når de overvejer at flytte til Danmark.
Dengang var det altså væsentligt, men nu er det lige pludselig ikke væsentligt længere.
Det, jeg egentlig synes er så symptomatisk, er, at hr. Mogens Lykketoft var vældig optaget af at fortælle om den offentlige økonomis udvikling under den socialdemokratisk-radikale regering.
De steg hvert eneste år langt mere, ofte dobbelt så meget, som det var budgetlagt.
Synes hr. Mogens Lykketoft ikke, at den nuværende regering klarer sig betydelig bedre, når det gælder om at styre de offentlige udgifter?
Mogens Lykketoft (S), 2004-12-15:
Hvis fru Charlotte Dyremose havde fulgt med, så ville hun vide, at vi har sagt, at der er en lang række finansieringsbidrag til at lette skatten på arbejdsindkomst meget mere ambitiøst, end denne regering gør det, og det er nødvendigt, hvis vi vil have en skattepolitik i en kommende regering, der spiller med at skabe flere job i stedet for at være en barriere for at skabe flere job.
Men vi har også sagt, at der er to forslag, som vi vil bruge til den nødvendige opretning af indsatsen for at investere tilstrækkelig stærkt i fremtiden ikke mindst på uddannelse og forskning.
Det ene er, at vi vil lukke dette groteske hul i selskabsskattelovgivningen, som regeringen nu omsider er krøbet til korset og har erkendt eksisterer.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-15:
Det er så meget godt.
Jeg forstår så, at det, Socialdemokraterne siger de vil bruge de her 2 mia. kr. til, er det samme hver gang.
Problemet er bare, at man har skrevet det ned henholdsvis i en beskrivelse af skatteloftet, hvor pengene skulle bruge til skattelettelser, og henholdsvis i finanslovforslaget, som kom, var det 2 uger efter, hvor man ville bruge pengene på en lang række andre ting, og hvor der ikke stod et eneste ord om skattelettelser.
Det, jeg bare gerne vil vide, er: Hvornår beslutter Socialdemokratiet sig til, om det er det, man skriver i finanslovforslaget, eller det, der står i skatteloftsargumentationen, der vil være det, der gælder for, hvad de her penge skal bruges til?
Jeg leder selvfølgelig efter, om der er noget reelt bag ved Socialdemokraternes løfter om skattelettelser, når de ikke nævnes med et eneste ord i det finanslovforslag, som partiet er kommet med.
Hr. Mogens Lykketoft lægger meget vægt på det her med, at der skal være sammenhæng mellem det, man siger, og det, man gør.
Jeg bemærkede mig også tidligere på dagen, at hr. Nicolai Wammen gjorde meget ud af det her med kun at bruge pengene én gang.
Godt så.
Og man ville bruge pengene til skattelettelser.
Så kom Socialdemokraternes finanslovforslag, hvor der ikke var et ord om skattelettelser, men man ville bruge de samme penge fra erhvervslivet.
Senest i dag i Jyllands-Posten kan man læse, at nu er Socialdemokraterne gået sammen med resten af oppositionen om endnu et tiltag, hvor man vil bruge de samme penge tredje gang.
Hvilket af de tre steder vil Socialdemokratiet bruge pengene?
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Nu taler hr. Frank Jensen, som om han overhovedet ikke har været her i dag.
Det har jeg da set at han har været periodisk.
Det er jo akkurat den samme snak, som flere ordførere har praktiseret.
Det er muligt, at man i Socialdemokratiet synes, at man kan slå det hen med at grine lidt ad det, men det står altså i finanslovene.
Derfor er det ganske ufatteligt for mig, at man bliver ved med at synge den samme sang igen og igen.
Fakta er, at overslagsårene var så dårligt funderet, at vi måtte tage dem som en første prioritet, også fordi det var et ønske fra forskningsverdenen.
Længere er den ikke.
Frank Jensen (S), 2004-12-15:
Det lyder, som om videnskabsministeren gerne vil væk fra den skrænt, videnskabsministeren selv har placeret sig på og kuret langsomt, langsomt ned ad.
Det, vi så gerne vil anholde videnskabsministeren for, er de tal, som videnskabsministeren har ansvaret for.
Det er de tal, som fremgår fra det tidspunkt, videnskabsministeren blev minister, og frem til i dag, og der er der sket et fald.
Det, som vi beder videnskabsministeren om at vedkende sig, er, at der er sket et fald på 100 mio. kr., og at der er sket et alvorligt fald, når det drejer sig om at nå Barcelonamålsætningen.
Kan ministeren ikke bare vedkende sig det og sige: O.k., det er ikke lykkes mig at komme tættere på Barcelonamålsætningen.
Jeg har anstrengt mig for det, men det er ikke lykkes mig at overbevise regeringen.
Når man har skattestop, kan man selvfølgelig ikke også regne med, at man kan få øget bevillingerne, og der er sket et de facto-fald på 100 mio. kr.
Helge Sander (V), 2004-12-15:
Nu kan jeg godt forstå, at hr. Frank Jensen ligesom forsøger at komme med en afledningsmanøvre for at komme væk fra det, som jeg ønsker at sætte fokus på.
En afledningsmanøvre over på noget helt andet, som jeg overhovedet ikke har omtalt.
Når jeg overhovedet reagerer på det her, er det netop, fordi der i oppositionsrækkerne er op til flere politikere, som har talt om, at der er besparelser på forskningsområdet.
Det er alene det, jeg ønsker at sætte en tyk streg under ikke er sket.
Jeg har ikke talt om nogen som helst andre områder.
Jeg har ikke forholdt mig til andre ting end de postulater, der er kommet fra flere ordførere, om, at forskningsområdet ikke er blevet prioriteret i den her regerings tid, hvilket vi ellers går og taler om.
Vi både taler om prioritering og sætter penge af.
Jeg vil venligst bede hr. Frank Jensen slå op på en anden side i finansloven, så fremgår det ganske, ganske tydeligt.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Det er jo en fælles opgave at sikre, at samfundet er så mangfoldigt, at der egentlig er brug for alle hænder.
Det er jo egentlig det, som er opgaven.
Meningen er jo ikke, at Folketinget skal udvælge nogle særlige områder, hvor kontanthjælpsmodtagere kommer i arbejde, eller andre kommer i arbejde.
Meningen er i virkeligheden, at man har en pluralisme i samfundet, en dynamisk udvikling, der gør, at alle kommer i arbejde, at det er lettere at komme ud på arbejdsmarkedet, hvad enten man er i dagpengesystemet, man er kontanthjælpsmodtager eller for den sags skyld er indvandrer, der stort set ikke har været nogen af stederne endnu.
Det er jo en fælles opgave.
Den dynamik får man jo ved at have en arbejdsmarkedspolitik, der giver mulighed for, at det kan udvikle sig, at man ikke fjerner de penge, der skal bruges på arbejdsmarkedet til at skabe beskæftigelse i virksomhederne, men tværtimod lader dem beholde pengene, så de er i stand til at investere i beskæftigelse.
Det er jo her, forskellen er mellem det, Socialdemokratiet foreslår, og det, regeringen her gennemfører.