Margrethe Vestager (RV), 2002-11-21:
Vi har med megen opmærksomhed, men med vigende interesse fulgt debatten i formiddag mellem hr. Villy Søvndal og 6-8-10 ordførere fra Venstre og De Konservative - bare i parentes bemærket: en beundringsværdig ressourceindsats i forhold til at bibringe hr. Villy Søvndal den Venstre-Konservative opfattelse af virkeligheden.
Den debat, vi havde,
Det er også en debat, som tilsyneladende kun handler om, hvorvidt den nuværende regerings indsats overgår den daværende regerings indsats målt i kroner og øre.
Jeg skal ikke kloge mig på, hvem der har sagt »bryde negativ social arv« flest gange i indeværende samling
, men jeg tror, at man, hvis man går lidt historisk til værks, kan finde kilder, som vil sige, at i hvert fald Socialdemokratiets oprettelse som parti bl.a. var begrundet i ønsket om stadig bedre sociale forhold for dem, som havde det dårligst i vores samfund.
Derfor vil vi meget gerne opfordre til, at vi i noget større fællesskab og i mindre ærekærhed forsøger at lægge samlede planer, som måske kan gøre, at de mange, mange, mange initiativer - hvoraf mange er lykkedes, og hvor mange desværre ikke er lykkedes over de sidste 100 år - kan bringes ind i en ny gænge. Det, jeg gerne vil tage udgangspunkt i, er ikke, hvilken analyse man kan lægge i diskussionen af, hvad de samlede budgetter udviser af stigning eller mangel på samme, men jeg vil i stedet tage udgangspunkt i Det Radikale Venstres tilgang til spørgsmålet om de socialt dårligt stilledes forhold. For det første er det selvfølgelig ikke nogen fuldstændig ligegyldig diskussion, hvordan økonomien er.
Der skal være en økonomi, som gør, at vi kan løfte de sociale opgaver, men økonomien og den samlede økonomiske vurdering siger faktisk meget, meget lidt om, hvorvidt der sker reelle forbedringer eller ej.
Principielt og hårdt sat op burde vi jo alle sammen ønske os, at budgetterne faldt og faldt og faldt, fordi der blev mindre og mindre behov for sociale udgifter, fordi folk i stadig videre udstrækning blev i stand til at klare sig selv og leve et liv, hvor de ikke var afhængige af offentlig overførselsindkomster eller havde brug for behandling for psykiske lidelser, narkotikaafhængighed eller andre ting.
Sådan er virkeligheden jo bare ikke, og derfor er det klart, at økonomien betyder noget. Det andet, som vi gerne vil opfordre til, er, at vi får nogle fælles udviklingsmål i forhold til, hvad det er, vi synes, vi skal dømmes på på det sociale område,
udviklingsmål, som har et kvalitativt indhold, og som handler om, hvad det er, vi håber, der kommer ud af den økonomi, vi har på området.
De udviklingsmål må selvfølgelig forholde sig til behovene på det sociale område, og de må forholde sig til, hvad det er for nogle initiativer, vi ønsker at gennemføre.
Ja, for Det Radikale Venstre er der i hvert fald helt centrale politiske mål i forhold til det sociale område, som handler om forebyggelse, som handler om forebyggelse i forhold til, at folk når helt derud, hvor de er blevet omfattet af Det Konservative Folkepartis socialpolitik.
For det er selvfølgelig fint og udmærket at gøre noget for de absolut svagest stillede, men det er også en vigtig opgave at hindre, at folk når dertil, og at de nogen gange når dertil endog i flere generationer.
Det andet er at se på behovene, for de samlede tal siger meget lidt om, hvorvidt der er kommet flere børn, som har brug for psykisk hjælp, siger meget lidt om, hvordan det egentlig går med misbruget af alkohol og stoffer, siger meget lidt om, hvad behovene er i forhold til små handicapgrupper, hvor man finder nye metoder, som kan afhjælpe og kompensere deres handicap, og budgetterne siger også meget lidt om vurderingen af behovene for egnede boliger for unge handicappede - for bare at nævne nogle få eksempler.
Jeg er helt sikker på, at vi samlet set godt kunne finde sammen om den type af ting, for socialministeren har jo selvfølgelig ret i, at man kan gøre en indsats bedre med ny viden, men man må melde ud, hvad de indholdsmæssige mål er.
Det tror jeg også vil gøre det meget nemmere at forholde sig til det i forhold til det beslutningsgrundlag, som må være vores alle sammens, nemlig både vurderinger og forskningsbaserede analyser og møder og samtaler og avisernes referater af den virkelighed, som borgerne lever i.
Derfor håber jeg meget, at De Konservative, Venstre og Dansk Folkeparti vil overveje deres forslag til vedtagelse og i stedet for tilslutte sig følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til inden forhandlingerne med kommuner og amter om økonomien for 2004 at opstille klare udviklingsmål med tilknyttede påtænkte initiativer på det sociale område, således at behov og indsats bringes bedre i overensstemmelse med hinanden.«
Jeg håber meget, at man vil stemme for, også fordi jeg tager socialministerens ord om at se på indsatsen og hele tiden vurdere, om den er i overensstemmelse med de resultater, man gerne vil have, alvorligt.
Det er i den forstand, man skal forstå ordet »bedre« i denne sammenhæng.