Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
Ved den foregående sag blev udvalgsarbejdet så vellykket, at det lykkedes Socialdemokratiet m.fl. at få ændret forslaget fuldstændigt og fundamentalt.
Nogle beslutninger og varetagelsen af dem bliver overladt til kommunerne, men efter nogle gode, klare retningslinjer, som bliver tilgængelige for borgerne og skaber lige konkurrence.
Det er en god udvikling for kommunerne og borgerne, og her blev regeringens detaljerytteri for en gangs skyld tilsidesat.
Det kan man derimod ikke sige gør sig gældende ved det lovforslag, vi her har til tredje behandling, for her handler det om, at man gør noget mod andre, som man aldrig kunne drømme om at gøre mod sig selv, nemlig sikre, at et budget overholdes til den sidste decimal.
Blot sagt til orientering er vi jo i dagens kommunale Danmark ude i anden decimal, i hvert fald i disse helt aktuelle år.
Her er der tale om, at man laver et diktat for, hvad kommunerne overhovedet må bruge af penge.
Så kom der en ny runde, og her skete der ikke alene et indgreb over for kommunerne, men også et overgreb over for Folketinget i form af, at man satte Folketingets beslutningsproces fuldstændig ud af kraft.
Den 15. februar kom man til overensstemmelse om, at regeringen ikke ville gribe yderligere ind over for de vedtagne budgetter, der var justeret frem til den 15. februar.
Regeringen ville til gengæld komme med et lovforslag, og det er det, der nu er til tredje behandling.
Lovforslaget og dermed regeringen siger, at hvis der skulle ske overraskende ting – det kunne være yderligere udgifter, og de kommer i forbindelse med implementering af kommunalreformen; det kunne være ændringer i befolkningssammensætningen; det kunne være ændringer i opgavehåndteringen, fordi der jo ikke er nogen kommunalbestyrelsesmedlemmer, der sidder og bestemmer, hvem der må blive syge, og hvem der har brug for hjælp; det kunne være spørgsmålet om, hvordan man skal håndtere opsparinger og dermed overførslerne til de tidligere år; det kunne være andre elementer, som ikke er forudsebare for en kommunalbestyrelse eller en kommunal administration – skal man, lige netop når man er kommune og lige netop i 2006, kunne styre alle disse ting til punkt og prikke.
Det betyder, at kommuner, som har store opgaver i forbindelse med at få kommunalreformen godt i gang, ikke kan betale de udgifter, som måtte være knyttet dertil, og der er ikke nogen som helst aftale eller bare et oplæg til en sådan fra regeringen.
Det betyder også, at de regioner og kommuner, der skal overtage store sociale opgaver og store sociale institutioner fra amterne, ikke kan forberede denne overtagelse, for de kan ikke bruge af de midler, der er opsparet til bl.a. anvendelse til disse formål, fordi de opsparede midler ikke kan overføres til forbrug i 2006.
Budgetterne er spærret på en sådan måde, at man må sige, at det nok er rart for mange i Frederiksborg Amt, at lovforslaget ikke var gældende, dengang indenrigsministeren var amtsborgmester.
Her skete det jo stort set år efter år, at man blev overrasket i amtsrådet over, at der skete ting i livet, som man ikke mente man havde indsigt i eller indflydelse på, og som man derfor ikke kunne tage budgetmæssig højde for.
Hvis dette lovforslag havde været vedtaget og været gældende for indenrigsministerens eget amt, hvor han selv regerede som amtsborgmester, havde Frederiksborg Amtskommune været ludfattig i dag, for så skulle man have betalt en straffeafgift til staten på nøjagtig det beløb, som den nuværende indenrigsminister ikke havde styr på i sit eget amt.
Jeg og med mig hele Socialdemokratiet vil stærkt advare imod, at man vedtager dette lovforslag.
Nu må vi se, om der er et flertal i Folketinget, der tør det.
Det burde der ikke være, for man ville aldrig byde sig selv det, hvis man sad med et tilsvarende ansvar.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning