Karen Jespersen (S), 2004-04-21:
De grupper, som ministeren selv nævner i sine kommentarer til høringssvarene, synes jeg meget godt angiver, hvilke grupper vi også synes det er nødvendigt at være opmærksom på.
En del af de grupper ville jo generelt kunne beskrives ud fra, at de har en bestemt diagnose.
De kan være demente, eller de kan være torturofre.
Der er også andre grupper, der bliver nævnt.
Men der regner vi selvfølgelig med, at det er noget af det, vi skal se på under udvalgsarbejdet, og at vi får en beskrivelse fra ministeren.
Men det vil også være sådan, at det selvfølgelig skal være et gebyr, som er til at betale.
Jeg mener, det er nødvendigt at sige: Vi har begrænsede ressourcer i samfundet, og vi bruger mange penge på at lære udlændinge dansk.
Derfor synes jeg, det er yderst rimeligt, at man siger, at folk efter en årrække, hvis de stadig væk har brug for en tolk og de har haft muligheden for at lære dansk, så selv yder et bidrag til at betale for den tolk, de stadig væk har brug for. Jeg tror, det vil påvirke adfærden, så nogle vil være mere tilbøjelige til at lære dansk, og på den måde vil det styrke integrationen.
Jeg mener faktisk, det er et meget værdigt menneskesyn, at man regner med, at mennesker er i stand til at klare sig selv.
Jeg vil sige, at hvis ikke de mennesker, der kommer hertil, og som er raske og rørige og friske, kan lære dansk på 7 år i et meget omfattende system med op til 30 timer om ugen, hvor vi samlet set betaler 1 mia. kr. om året, så er der noget helt grundlæggende galt ved hele systemet.
Så har det jo meget, meget sorte udsigter for integrationen.
Jeg mener, at man i virkeligheden sender et helt forkert signal til mennesker, hvis man siger, at vi bestemt ikke regner med, at I lærer dansk i løbet af 7 år.
Formålet med lovforslaget er jo først og fremmest at gøre det nemmere for borgerne at bruge det frie sygehusvalg.
Der er jo i dag mulighed for selv at vælge det sygehus, man gerne vil behandles på, men det er jo ikke altid lige nemt for borgerne at kende vilkårene for at vælge et sygehus, og hvordan de er på de forskellige sygehuse.
Det bliver ændret til det bedre med forslaget her.
Man kan sige
, at det ikke er de store epokegørende ændringer, men der er i det store og hele tale om forbedringer.
Det gælder, når det drejer sig om at få klarere besked om frister for, hvornår man kan komme til, men også, at man nu automatisk får oplyst mulighederne for at blive behandlet på andre sygehuse.
Det gælder også det udvidede frie valg med hensyn til de private institutioner, først og fremmest hospicer og også de to centre for traumatiserede flygtninge.
Endelig er der på to punkter forslag, der skal lette adgangen til at bruge de oplysninger, der findes om de enkelte patienter, og det gælder både for patientvejledere og for de læger, der behandler patienterne, det drejer sig bl.a. om oplysninger i Det Centrale Patientregister.
Endelig er der så to dele af forslaget, der falder lidt ved siden af overskriften på forslaget.
Det ene drejer sig om gebyr for tolkebistand.
Socialdemokraternes holdning har hele tiden været, at vi ikke mener, at der skal være en ubegrænset trækningsret på at få adgang til gratis tolkebistand.
Og det gælder også i sundhedssystemet.
Man kan sige, at filosofien i forslaget her jo er, at vi har et system, hvor man siger, at samfundet yder mennesker, der kommer hertil, danskundervisning i et omfang, så man efter 7 år skal bestå en prøve for at få permanent opholdstilladelse, og så er man i stand til at klare sig i det danske samfund.
Der vil så være nogle mennesker, som ikke har været i stand til at tage den danskprøve og ikke er i stand til efter 7 år at klare sig godt nok på dansk til at klare sig uden tolk.
For nogle af de mennesker er det uforskyldt, det kan være traumatiserede flygtninge, torturofre, det kan være aldersbetingede problemer og andre problemer, der gør
, at man ikke har været i stand til at lære dansk i de 7 år, man har boet i landet.
Der er det også meningen, at de grupper skal undtages, det forventer vi i hvert fald, og vi har jo læst ministerens kommentarer til høringssvarene, hvor det bliver præciseret, hvad det er for grupper, man regner med at fritage.
Men der vil være andre, hvor man kan sige, at de ikke har udnyttet de muligheder, samfundet har stillet til rådighed for at lære dansk.
Der er så konsekvensen, at man selv må bære en del af omkostningerne i form af et gebyr for den tolkebistand, man fortsat skal have.
Men det skal jo være sådan, at det fortsat som i dag er lægen, der træffer beslutning om, hvorvidt en tolk er nødvendig, og også står for systemet, men selvfølgelig ikke med hensyn til at indkræve betaling.
Det sidste element drejer sig om gebyr ved udeblivelse
fra behandling
Men der er jo klare lokale forskelle, og vi er indstillet på at sige, at hvis der er amter, der mener, at det er nødvendigt at indføre sådan en ordning i dag - i første omgang altså som et forsøg for at tilskynde patienterne til at melde afbud, hvis de ikke kan møde frem - så kan det være nødvendigt at få det afprøvet, for der går jo ressourcer til spilde, når patienterne bare bliver væk uden at melde afbud.
Det går jo først og fremmest ud over de patienter, der venter.
Men vi vil selvfølgelig også gerne der have præciseret, hvornår der er tale om undskyldelige forhold, så man ikke skal betale gebyr, og også, at borgerne selvfølgelig bliver informeret om, at nu er den ordning gældende.