runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Desværre står vi jo i den situation, at selv under den forudsætning, at Kyotoaftalen gennemføres, at den ratificeres af tilstrækkelig mange lande til at træde i kraft, og at den i øvrigt gennemføres i de enkelte lande - herunder også i Danmark - er det et spørgsmål, om der ikke er tale om en indsats, hvor man må sige: For lidt og for sent.
Jeg håber det ikke, men med de forskningsresultater af mere og mere foruroligende art, som indløber, er der i hvert fald ingen tvivl om, at Kyotoprotokollen kun er det første skridt på vejen mod en løsning, og at den skal følges op af en lang række yderligere skridt.
Det positive er, at den omlægning af f.eks. energiproduktionen, som vil være nødvendig for at løse klimaproblemerne, er en omlægning, som i alle henseender har fremtiden for sig.
Det er de vedvarende energikilder, det er vindenergien og solenergien og bølgeenergien, det er de energiformer, som i løbet af et forholdsvis kort åremål vil kunne stå sig over for de gamle, problemskabende energikilder kul, olie og gas, sandsynligvis endda også økonomisk og på markedsbetingelser.
Derfor er det også en komplet
en ren tåbelighed, at den danske regering har undsagt den vedvarende energi og gør alt for at lægge hindringer i vejen for udbygningen af den vedvarende energi
Det er et problem for opfyldelsen af Kyotoprotokollen, og man må stille sig selv det spørgsmål: Hvordan i alverden skulle regeringen dog kunne opfylde sin egen målsætning?
Det er en gåde for mig, når det ene lovforslag efter det andet går ud på at lave dårligere energi og derudover satse på at få fyldt vejene op med flere privatbiler, der yderligere kan forstærke problemerne.
Det så vi jo forleden med den kvarte milliard, som regeringen vil bruge til at opmuntre til øget bilkørsel.
Alle de initiativer, regeringen tager, trækker i retning af, at man ikke vil være i stand til at opfylde den målsætning, som Danmark har påtaget sig.
Men jeg vil bare allerede nu sige til ministeren, at med den politik, ministeren fører, vil jeg anse det for at være et fuldstændig mirakel, hvis ministeren ville være i stand til at fremlægge en plan, der løser opgaven.
Men det får vi jo at se.
Sagen er sendt til hjørnespark i dag, kan man sige.
Vi har udvekslet vore synspunkter og sagt nogle ting om, hvordan vi ønsker at få problemet løst, og nu ligger arbejdet så på ministerens bord.
Men jeg vil sige, at min prognose for udsigterne for ministerens arbejde er dyster, for ministeren og hans regering skaber et større og større underskud på det danske CO2-regnskab for hvert lovforslag, vi ser.
Men vi ser frem til, at ministeren kommer med den redegørelse.
Vi vil sandsynligvis på det tidspunkt fremlægge en alternativ plan, og så får vi debatten.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
Den 8. februar sagde miljøministeren også følgende til Jyllands-Posten: »Hvorfor kan kommunerne ikke få lov til at tilbyde attraktive byggegrunde inde i skovene.
Det vil jeg lave om på ved at tillade kommunerne at udstykke byggegrunde i skovene.«
Hr. Eyvind Vesselbo sagde, at det er en meget spændende liberalisering.
På den måde kan man også bruge en række af de attraktive områder inde i skovene til boliger.
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører: Er det, miljøministeren sagde, og er det, Venstres miljøordfører sagde, i strid med Venstres politik?
Ja eller nej?
Jeg er ikke interesseret i at få at vide, om der er aktuelle planer, men jeg er interesseret i at få at vide, om man vil fremsætte dem i denne her regeringsperiode.
Men det, jeg især er interesseret i, er at få at vide: Hvad er Venstres politik?
Og kan det bekræftes, at det, miljøministeren har sagt, og det, hr. Vesselbo har sagt, er i strid med Venstres politik?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-04-23:
Jeg synes, det er meget beklageligt, at miljøministeren ikke kan se, at det går for langsomt på dette her område.
Jeg er sådan set ikke så vild med at interessere mig for: Gik det også for langsomt tidligere?
For det er nu, vi kan handle, vi kan ikke handle i fortiden, vi kan handle nu og med henblik på fremtiden.
Det er helt klart, at der er tale om aftaler og investeringer her, som har langtrækkende virkning, så jeg vil sige: Jeg synes, det er for fattigt ikke at kunne skubbe det her frem.
Jeg havde håbet på, at jeg kunne få miljøministeren til at rykke bare et kvartal frem, til den 1. oktober.
Jeg vil sige, at med det her kan SF ikke stemme for det forslag til vedtagelse, der er fremsat af hr. Eyvind Vesselbo og fru Helle Sjelle.
Naturligvis støtter vi Kyotoprotokollen, naturligvis skal regeringen fremlægge en plan, det fremgår jo i øvrigt at det beslutningsforslag, B 91, som vi skal drøfte
bagefter
, så det er der jo ikke noget nyt i.
Jeg mener, at hvis der skulle have været tilført noget her, så burde det have givet en åbning med hensyn til, at vi simpelt hen kommer hurtigere i gang med at få skitseret hovedlinjerne for, hvordan Danmark kan indfri sine forpligtelser.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Jo, men først er vi lige nødt til at sige, at der jo f.eks. er lande, der er ved at gennemføre projekter, fordi de også mener, at det måske vil være noget, de kan få lov til at modregne
Derfor må vi lige sige om de projekter, selv om den første periode er 2008 frem til 2012, og så kommer anden periode, at så er det alligevel vigtigt, hvad det er, man gør fra nu af.
Men må jeg ikke godt sige med hensyn til, hvor hurtigt vi kan lave det: Med det gode samarbejde, der er i regeringen, er der overhovedet ingen problemer mellem de tre ministerier, de tre arbejdsgrupper, men det er et stort arbejde.
Og det er jo ikke helt min skyld, hvis jeg må sige det sådan, at arbejdet ikke for længst er blevet igangsat.
Man kunne være gået ind og kigge på det for 1 år eller 2 siden.
Men det har man altså ikke valgt at gøre, og nu har vi så nedsat de arbejdsgrupper.
Jeg er nødt til at sige, at vi altså skal have tid til det, som vi er i gang med nu.
Jeg oplever ikke, at der er
nogen ministerier, der trænerer noget, heller ikke Finansministeriet.
Jeg oplever, at alle arbejder godt og grundigt på det her, og jeg tror, at vi kommer til at lande flot, men man er nødt til at give tid til det.
Jeg kommer det ikke tættere.
Men endnu en gang vil jeg godt kvittere for en god debat i dag.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-04-23:
Jeg er glad for, at miljøministeren gik op og sagde, at diskussionen omkring de 50 pct. udelukkende var et spørgsmål om faktuelle oplysninger, og at der ikke var tale om en indholdsmæssig vurdering fra regeringens side.
Men jeg synes ikke rigtig, det er tilfredsstillende, når miljøministeren på spørgsmålet om tidsplanen siger: Vi vil gøre alt, hvad vi kan for at forelægge et oplæg tidligere.
Miljøministeren sagde tidligere i dag, at der er nedsat tre arbejdsgrupper.
Den ene har miljøministeren som formand.
Den arbejdsgruppe skal give et fornyet og bedre overblik over, hvordan situationen ser ud med de nuværende virkemidler.
Den anden arbejdsgruppe er under økonomi- og erhvervsministeren koncentreret om energi, som netop er hovedvirkemidlerne, vi taler om her.
Og der ved vi jo, hvad vi taler om: Vi taler om CO2-kvoter, vi taler om at sikre, at den vedvarende energi fortsat kan udbygges, vi taler om energibesparelser, og vi taler om en række andre ting.
Og så er der den tredje gruppe, som er under Finansministeriet, og så vidt jeg kan høre det, er det i virkeligheden den, der trænerer det hele.
Derfor vil jeg godt endnu en gang spørge miljøministeren, om miljøministeren med energiministeren, der altså er økonomi- og erhvervsministeren, ikke kan komme med et oplæg til en drøftelse noget tidligere, sådan at vi rent faktisk kan få en ordentlig og seriøs diskussion om det her. Jeg mener heller ikke, regeringen kan være tjent med, at de, der gerne vil investere inden for det her område, ikke gør det, fordi de ikke ved, hvad det er for vilkår, de investerer på, at elværkerne ikke ved, hvad det er for nogle kvoter, der binder dem efter den 1. januar 2003.
Så vil jeg endnu en gang sige, at jeg simpelt hen ikke kan forstå, hvordan det ene og det andet ministerium har tid i efteråret frem for at gøre det nu, hvor man ikke har formandskabet hængende lige oppe over ørerne.
Man kunne jo gøre det ganske praktisk: Man kunne sige, at vi tager de 21 pct., og så lader vi mangoen på 5 mio. t, eller hvor meget det nu bliver, hvile, så tager vi de 21 pct. først, og så drøfter vi dem.
Det er jo under alle omstændigheder sådan, at de supplerende mekanismer ikke kan få effekt før tidligst fra 2008, når man følger Kyotoprotokollen.
Så jeg vil gerne spørge ministeren, om regeringen og ministeren er indstillet på at lave en etapedeling, sådan at vi kommer i gang med de her ting.
Det er jo en rent ud sagt pokkers alvorlig sag for os alle sammen.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Kort til hr. Ole M. Nielsen vil jeg sige, at det fortrinlig gode samarbejde, vi har her, selvfølgelig ville afføde, at jeg hellere end gerne ville have sagt til hr. Ole M. Nielsen, hvad det så er for et tal.
Men hr. Ole M. Nielsen er nødt til at give tid.
Nu laver vi først arbejdet, når vi er færdige med det og har fundet ud af, hvilke, hvad, hvor meget, hvordan, får vi debatten bagefter.
Men hr. Ole M. Nielsen er nødt til at give tid, og vi kommer det ikke tættere i dag.
Men tak for en god forespørgsel i dag, jeg synes, vi har haft en god debat.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Selv om jeg slet ikke ville være tilfreds med målet, var vi da nået et stykke vej ved at sige, det er 1 mio. t, det er 2 mio. t, hvad man nu kunne blive enige med Socialdemokratiet og De Radikale om.
Selv om jeg ikke ville være tilfreds, og selv om SF og Enhedslisten ikke ville være tilfredse, så ville det trods alt være meget bedre end ingenting.
Så kan vi ikke få sat et tal på, hvor meget der vil mangle, for ellers arbejder vi i blinde, så har man ingen målrettet indsats, så ved man ikke, hvor man skal nå hen.
Når man så ikke ved, hvor man skal nå hen, behøver man jo heller ikke at vide, hvad vej man skal gå.
Det er det, der er så foruroligende i den debat, vi har haft i dag.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Jeg kan sige, at hr. Ole M. Nielsen har hørt godt efter,
det kan jeg kun kvittere for.
Så det er helt, som det skal være.
Men de 5 mio. t har jo i hvert fald gjort, at vores omtanke skal være endnu bedre, når vi tænker på, at vi skal finde den bedst opnåelige løsning.
Lad mig så bare sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at jeg synes, det er vigtigt.
Vi vil gøre, hvad vi kan for at blive færdige så hurtigt som muligt, men jeg vil bare sige, at det ikke er et nemt arbejde.
Det er tre udvalg, det er flere ministerier, som skal have tingene til at fungere sammen.
Det er ikke på grund af manglende vilje eller manglende arbejdsstyrke, men det er simpelt hen et stort arbejde at få sat i gang.
Men vi arbejder så hurtigt, som vi overhovedet kan.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
Jeg anerkender spørgerens store viden på dette område, men jeg tror alligevel ikke, der er nogen her i salen, der er kloge nok til for alvor at kunne sætte sig ind i de rent faglige perspektiver på dette område, og derfor mener jeg, at vi er nødt til at stole på en organisation som FN's klimapanel, hvor der sidder mange hundrede klimaforskere, som har lagt al deres viden sammen.
Hos dem er der i dag overhovedet ingen tvivl om, at der er tale om et reelt problem.
Jorden varmes langsomt op, forklaringen er menneskeskabt, og med andre ord har vi mennesker også et ansvar for at gøre noget ved det.
Alt andet ville være udtryk for en enorm generationsegoisme, nemlig at vi kun tager hensyn til den generation, der er her og nu, men ikke tager hensyn til vore børn og børnebørn.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Jeg tror da, ministeren kom for nemt om ved det der.
Når ministeren siger, at nu har vi et specielt problem med de 5 mio. t, tror jeg da, at han kunne lave et forlig med de tidligere regeringspartier, hvis det var de 5 mio. t, vi indkapslede, som vi havde problemer med.
Jeg ville ikke synes, det var tilfredsstillende, men jeg ved, at Socialdemokratiet og måske De Radikale ville være tilfredse med, at man indkapsler problemet til de 5 mio. t.
Det er ikke det indtryk, jeg fik tidligere i debatten, men det var bare det, at ministeren sagde, at nu har vi en speciel situation med de 5 mio. t, og så må vi vurdere anderledes.
Jeg vil gerne have en bekræftelse på, at det kun er 5 mio. t, der er problemet, og at vi så lever op til vores forpligtelser deroptil.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Jeg vil gerne sige til hr. Ole M. Nielsen, at der ingen tvivl er om svaret, for hr. Ole M. Nielsen startede nemlig hele debatten her med at spørge, om regeringen mener, at det er et problem.
Og svaret er: Ja, det mener regeringen.
Jeg har bare sagt, at vi er i en speciel situation, og det må man forstå, når vi pludselig får 5 mio. t oveni, som vi ikke havde før, og så vil vi altså bruge de kvoter, den Joint Implementation, de Clean Development-mekanismer, vi kan, og det er det, vi siger.
Det, jeg så bare siger, er, at vi har sagt - og det er det, jeg gerne vil læse op igen - at vi vil gøre en betydelig hjemlig indsats.
Jeg må så sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at for EU er det sådan, at EU i de internationale forhandlinger tidligere har spillet ud med, at mindst 50 pct.
af indsatsen skulle foregå hjemme
Jeg har sådan set
bare villet lave en faktuel gennemgang i det, jeg sagde her.
Men det har man altså valgt fra EU's side at gå på kompromis med i de internationale forhandlinger for til gengæld at sikre vigtige regler, som opretholder Kyotoprotokollens miljømæssige integritet.
Man kan være uenig eller enig, jeg vil bare oplyse, at det er det, EU har gjort.
Men vi er stadig væk af den opfattelse, at vi skal lave en betydelig indsats.
Tættere kan vi ikke komme på det i dag, for vi skal have det arbejde afsluttet, så vi kan komme frem og vise det, og så får vi jo en debat igen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Man kan sige, at vi har haft en god debat.
Vi er i hvert fald blevet klar over, at vi er på herrens mark.
Vi er ude på en glidebane, hvor vi ikke aner noget som helst om, hvad Danmark kommer til at stå for i denne her sag.
Regeringen lover at komme med en plan, men der er intet mål for, hvad den plan skal indeholde, og der er intet tidspunkt for, hvornår den skal komme.
Så det er såmænd så småt, som det overhovedet kan være.
Jeg vil ikke sige, det er skuffende, men det er dybt deprimerende.
Der er tale om et enormt skift i Danmarks politik fra før november sidste år og til nu.
Sådan er det bare.
Ja, men drivhuseffekten er ikke ligeglad med eller ikke uafhængig af, om vi løser vores egne problemer først og så bagefter bruger noget af alt vores overskud til at løse nogle andre problemer et andet sted.
Det er der stor forskel på.
Det kan godt mærkes på miljøet.
Det er helt klart.
Jeg synes, at det er utrolig svagt, at vi ikke vil gå foran.
Jeg har sådan set
ikke fået svar på, om regeringen egentlig mener, at CO2-udledningen, drivhuseffekten, er et problem, eller om vi bare skal leve op til det her, fordi vi har indgået Kyotoaftalen.
Det må være min konklusion på debatten her.
Beklager.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Jeg vil godt sige tak til ministeren for den klare erkendelse
af, at hvis man begiver sig ud i disse såkaldte mekanismer, kan man ikke længere skelne tingene.
Så er man ude i den varme luft.
Det er i og for sig, synes jeg, argumenter, ministeren kommer med, som krystalklart illustrerer fornuften i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat her, fordi vores forslag jo går ud på, at man siger, at problemerne skal klares ved en indsats her i Danmark
Men det var så ikke ministerens konklusion, kan jeg forstå, og det er det, vi får slagsmålet om, når ministerens redegørelse kommer.
Men jeg vil gerne sige tak for analysen; vi får nu tegnet et billede, så vi kan se, hvad det er for noget med de mekanismer, hvad de rent faktisk betyder, sådan at det danner et godt, sagligt grundlag for en kommende debat.
Jeg vil i hvert fald opfordre ministeren til, at vi også får det beskrevet i det materiale, som ministeren kommer med.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-04-23:
Det, der får mig til at reagere, er, at miljøministeren i spørgsmålet om væsentlige reduktioner, betydelige reduktioner, supplerende tiltag, nævnte, at EU havde åbnet op for at gå på kompromis med, hvad der skulle forstås som supplerende.
Jeg håber, at jeg misforstod miljøministeren, men jeg hørte det sådan, at ministeren åbnede op for, at man kunne betragte det som oven i købet mere end 50 pct., der skulle hentes hjem andre steder end ved hjemlige reduktioner.
Det håber jeg virkelig jeg misforstod.
Så jeg vil gerne have, at ministeren går herop og bekræfter mig i, at jeg har misforstået det, og at der naturligvis er tale om, at Danmark holder fast ved, at de væsentlige reduktioner, vi selv skal præstere, i hvert tilfælde er et godt stykke over 50 pct.
Svend Auken (S), 2002-04-23:
Klimadebatten lider frygteligt under en række fagudtryk, og det gælder ikke mindst udtryk omkring Koyotoprotokollen.
Der er et, der hedder supplementaritet, og det er spørgsmålet om, hvorvidt man kan lave kvantitative grænser for, hvor meget man kan bruge fleksible mekanismer i forbindelse med den hjemlige indsats for reduktioner.
Der tror jeg, at miljøministerens referat var historisk korrekt, men det, han bare glemmer, er, at Danmark med støtte fra den daværende opposition har kæmpet for kvantitative restriktioner - først på 75 pct. og derefter, som ministeren rigtigt sagde, som et samlet EU-udspil på 50 pct.
Det er altså Danmarks principielle holdning, og jeg går ud fra som givet, at det fortsat er regeringens holdning.
I det hele taget giver hverken konventionen eller protokollen mening, hvis man ikke først og fremmest skal gøre en indsats i sit eget land.
Tænk nu hvis alle lande sagde, at i mit land skal der ingenting ske, alt skal ske i udlandet, så skete der jo pr. definition ingenting, og det er jo risikoen.
Man skal heller ikke glemme, at efter første budgetperiode kommer anden budgetperiode og tredje og fjerde budgetperiode, hvor vi skal gøre en kæmpe omstilling.
Derfor kan det være dyrt at udsætte denne omstilling af det danske samfund.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Det kan jeg faktisk sige ret enkelt, for det er et samfund, hvor man på én gang skaber bedre miljø, mindre forurening og mere beskæftigelse, og hvor der sandsynligvis endda vil ske det samme som for vindmølleindustriens vedkommende, nemlig at også de nye solopgangsindustrier, som de er blevet kaldt, f.eks. bølgeenergi og solenergi, vil blomstre op.
Jeg vil endda sige, at jeg tror, de vil blomstre op, selv om et flertal her i Folketinget gør alt, hvad det kan, for at holde dem nede.
Jeg tror faktisk, at den nye teknologi er så stærk, og at den folkelige entusiasme omkring projekterne er så stærk, at selv med modstand fra de borgerlige partier her i Folketinget vil de sandsynligvis alligevel blomstre op, men det ville da være bedre, hvis et enigt Folketing kunne være med til at opmuntre til det.
Det ville give en vældig begejstring ude i befolkningen for et nationalt projekt, som kunne være med til at gøre Danmark til et fremtidssikret samfund.
Det vil flertallet her i Folketinget ikke være med til, men jeg tror det kommer
alligevel.
Per Dalgaard (DF), 2002-04-23:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Keld Albrechtsen, hvad det egentlig er for en form for samfund, han forestiller sig der skal være fremover, hvis hans plan om vind, sol og bølger virkelig vandt gehør.
Når vinden ikke blæser, er der ingen bølger og altså ingen energi, og så må vi jo håbe, at det ikke er overskyet, så vi kan få noget el fra solpaneler.
Man kan altså ikke køre et moderne industrisamfund på alternativ energi, og den vindenergiprocent, vi har i øjeblikket, mener jeg bestemt er alt rigelig.
Hvad er det for en form for samfund, vi egentlig skal have efter hr. Keld Albrechtsens mening?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
Jeg er glad for, at regeringen trods alt lyder til at være ambitiøs på det her område, og derfor vil jeg på linje med nogle af de andre ordførere opfordre til, at man ser at få lavet det katalog over virkemidler.
Hvis vi fra dansk side kan komme og sige, jamen vi har faktisk de redskaber, der skal bruges for at opnå en meget stor CO2-reduktion, står vi langt, langt stærkere både som det land, der har formandskabet i EU, og også som det land, der får hovedansvaret i EU-sammenhæng i forhold til Johannesburgprocessen.
I og med at statsministeren allerede har spillet ud med sine forslag til, hvordan vi kan sammenkoble øststøttemidlerne med løsningen af klimaproblemerne, mangler der jo for så vidt kun nogle andre redskaber - de allervigtigste for os at se - nemlig, hvad det er vi vil gøre nationalt, inden vi går i gang med joint implementation, og inden vi går i gang med at købe kvoter.
Med andre ord: Lad os se hele det katalog, som jeg regner med at regeringen har i skrivebordsskuffen.
Lad os se, hvad det er, regeringen agter at gøre i denne her sammenhæng.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Vi fik ikke noget svar på, hvad det var for nogle klimaforskere, der er uenige.
Og så må jeg altså bekendtgøre over for hr. Dohrmann, at selv om det selvfølgelig er kedeligt og somme tider også lidt træls, er det altså os politikeres forbistrede pligt at tage stilling.
Selv om vi ikke kan gennemskue al videnskab, så må vi altså en gang imellem gøre det.
Det kan ikke hjælpe, at vi hele tiden ligesom Dansk Folkepartis ordfører henviser til, at nu må vi se, hvad vi finder ud af under forhandlingerne i udvalget osv. Vi må altså en gang imellem tage stilling, også om vi tror på sådan nogle videnskabelige udsagn eller vi ikke tror på dem.
Der kunne man jo sådan benytte sig af sandsynlighedsregning: Hvis det nu var fem ud af hundrede, der mener noget andet, vil man så holde med de femoghalvfems eller de fem?
Det kan da godt være, at vi somme tider skal holde med de fem.
Endelig har vi det i Kristeligt Folkeparti sådan, at vi tager hensyn til forsigtighedsprincippet, altså hvis der er uenighed mellem forskere på sådan et område som det her, så vil vi tage hensyn til forsigtighedsprincippet, for hvis vi kommer bagefter med at gøre noget ved klimaet, ja, så går det hele rent galt.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Der er forskellige beregninger.
Det er naturligvis svært at forudse fuldstændig nøjagtigt, hvor meget havstigningen vil være, men der er da ingen klimaforskere, der betvivler den, og det er allerede konstateret, at den er i gang.
Så det er fuldstændig vildledende at påstå, at der er uenighed blandt klimaeksperterne.
Der er også diskussion om, hvorvidt klimaforandringerne vil standse Golfstrømmen og dermed få virkelig katastrofale konsekvenser for vores del af verden.
Der er ikke sikkerhed for, at det sker.
Risikoen er der, og Dansk Folkeparti er villig til at løbe den risiko og gamble med vores liv og velfærd.
Men man skal lade være med at komme herop på talerstolen
og påstå, at klimaforskerne er uenige om, at der er effekt af opvarmningen.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-04-23:
Til hr. Ole M. Nielsen vil jeg sige: Om det påvirker eller ikke påvirker, jamen det er et godt spørgsmål, for selv klimaforskere er uenige om det punkt her.
Hvordan skal jeg så kunne gå herop og lige sige, at sådan og sådan er det.
Når der er stor uenighed, betyder det, at man ikke er enig, og så må man jo ligesom finde ud af, om det passer, eller det ikke passer.
Så det kan jeg jo ikke stå og udtale mig om herfra.
Jeg vil da nødig stå og sige, at sådan er det og så bagefter skulle sige noget andet.