Louise Frevert (DF), 2004-01-29:
Dagens forespørgselsdebat må jo siges at være yderst relevant, idet der jo har været en stigning i private fondes og virksomheders donationer ikke alene af bygninger, men også af skulpturer og pengegaver til såvel kommuner og amter som til staten og etablerede institutioner.
I Dansk Folkeparti mener vi som udgangspunkt, at målet må være, at kunstnere kan være selvhjulpne, og det vil sige, at den vare, som en kunstner producerer, skal kunne sælges på almindelige markedsvilkår.
Vi er dog også klar over, at der er tilfælde, hvor det kan være givtigt for de kunstneriske fags udvikling, at man kan støtte smalle tiltag.
Men som udgangspunkt ville det være vidunderligt, hvis der var en økonomi i samfundet, så kunstnere ikke behøvede at få støtte. Nogle mener, at fondes og virksomheders donationer kan have en negativ indflydelse på det projekt eller produkt, der får støtte, men det kommer jo an på, med hvilke øjne man ser det, og selvfølgelig den politiske farve.
Vi mener, at det største problem opstår, når der tilflyder en kommune en gave, hvor der ikke medfølger driftsmidler.
Derfor tror jeg, at den store diskussion såmænd ikke bør ligge i, hvorvidt privatpersoner skal kunne påvirkes af politiske tiltag i samfundet, idet man ikke skal bestemme, hvem fondene skal give til, da det vil være at gribe ind i den private sfære og ikke mindst i den private ejendomsret.
Men diskussionen må være, hvorvidt man kan finde en dialog med giverne om, at der bør følge driftsmidler med en gave.
Eksempelvis kunne det være 50 pct. over en årrække, hvis gaven havde karakter af at skulle modtage driftsstøtte.
Blot for at nævne et eksempel.
Selvfølgelig vil det fordyre gaven, og der vil være færre, der kan få nytte af de midler, som gives til både museer og eksempelvis bevaringsværdige og fredede bygninger.
Men der er også tilfælde, hvor man må sige nej til gaver, da nogle kommuner simpelt hen ikke har råd til vedligeholdelse af gaven eller til driften.
Vi mener endvidere, at man bør udvise en taknemlighed for, at der er fonde, der gør det muligt at kunne give midler, således at bygninger kan fredes og museer eksempelvis kan lave særudstillinger.
Eller sagt på en anden måde, at de er med til at sætte endnu mere kolorit på det danske kulturliv.
Jeg skal også i den forbindelse nævne, at forskningen jo har stor glæde af, at der har været donationer til denne.
Jeg vil endnu en gang pointere, at Dansk Folkeparti er taknemlig på skatteydernes vegne for, at der er fonde og erhvervsvirksomheder, der finder det givtigt at støtte kunsten og kulturen i Danmark.
Desuden mener jeg, at det er vigtigt at fastslå, at de penge, der tilflyder området - det være sig både bygnings- og driftsmæssigt, og som almindelige tilskudspenge, der er med til at etablere ekstra særudstillinger m.v. - ikke er midler, der på nogen måde skal træde i stedet for de midler, som bruges fra statens side.
Tværtimod har der igennem flere århundreder altid eksisteret glade givere, og firmaer og fonde må siges at være trådt i stedet for tidligere tiders glade givere til glæde og gavn for kunstnere og, som tidligere nævnt, også med hensyn til bygningsværker og driftsmidler.
Vi anser det for særdeles positivt, at der er
ekstra berigende vitamintilskud til dette område, og vi ved jo også, at hvis der ikke havde været disse mennesker, der havde haft visioner og set en mission i at donere til det kunstneriske område, havde der ganske simpelt hen ikke fra statsligt hold været midler til at iværksætte mange af de tiltag, som er blevet iværksat igennem årene.
Afslutningsvis er det jo ganske aktuelt at nævne, at Den Gamle By i Århus netop har modtaget et større sponsorat af Nykredit, og jeg synes, at det er særdeles glædeligt, at et sådant sponsorat kan være til gavn og støtte for en af vores største kulturudstillinger i landet.