runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-03:
Så vidt jeg forstår, handler lovforslagene nr. L 7 og L 8 om registrering, om tilladelse og om kontrol- og straffebestemmelser.
Registrering og tilladelse har vi ikke noget imod.
Jeg undrer mig så lidt over, at Socialdemokratiets ordfører to-tre gange i sit indlæg nævnte, at det handlede om en begrænsning af kapaciteten.
Det ser jeg faktisk ikke i lovforslaget.
Jeg ved heller ikke, om det overhovedet er aktuelt, om ikke kapaciteten er begrænset.
Der kan være tale om fornyelse i fiskerflåden osv., det ved jeg ikke så meget om, men jeg har ikke set det her lovforslag som et forsøg på at begrænse kapaciteten.
Så er der den del, som hedder kontrol- og straffebestemmelser, og der må jeg indrømme, at jeg er betænkelig ved de mange administrative muligheder, der er for den slags efterhånden.
Jeg er bange for, at det går ud over retssikkerheden.
Jeg synes, at der er nogle skævheder forskellige steder og manglende proportion mellem overtrædelse og den straf, man administrativt kan udsættes for.
Det er, som om der er for meget forskel på Kong Salomon og Per Hattemager.
Det har været fuldstændig urimeligt - og selvfølgelig ikke det, man søger i lovgivningen - at gøre det til et erhverv, som man kun kan tjene til føden ved ved at overtræde loven.
Personlig kender jeg fiskere, som er gået nedenom og hjem, men jeg kender også fiskere, som er holdt op, inden de er gået nedenom og hjem, fordi de simpelt hen ikke kunne være tjent med at skulle få det til at gå rundt ved at overtræde loven.
Der mener jeg vi lovgivere har et ansvar for at få rettet op på de ting, og det afhjælpes jo heldigvis af de bedre fangstmuligheder og de bedre priser, der er i øjeblikket. Men vi vil gerne være med til at kigge kritisk på det dér med bemyndigelse, kontrol- og straffebestemmelser og også det, som Venstres ordfører nævnte, med en er klageinstans.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Nu var hr. Jørn Jespersen jo meget optaget af, at vi skulle gøre noget mere for at sikre de sunde fødevarer, så jeg synes, det ville være godt at få en præcisering fra SF af, hvordan SF har forestillet sig at vi får en bedre kontrolstruktur.
Her tænker jeg selvfølgelig først og fremmest på, at hvis SF mener, at man skal lægge dette ud decentralt, hvordan vil SF så sikre, at kontrollen kommer til at fungere ensartet i hele landet.
Altså hvordan vil SF sikre, at man i 32 kommuner eller i 10 amter varetager tingene præcis på samme måde?
Jeg vil gerne have bare sådan et lille indblik i, hvordan SF har forestillet sig, at tingene vil kunne blive administreret på samme vis, hvis levnedsmiddelkontrollen skal være decentral.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Først til hr. Keld Albrechtsen
: Man kan jo diskutere, om det er SF, der er enig med Enhedslisten, eller Enhedslisten, der er enig med SF, men hovedsagen er, at vi er enige om, at det er en væsentlig svækkelse af kontrollen, når man både centraliserer og statsliggør den. Jeg kan fuldt ud bekræfte det, som hr. Albrechtsen spørger om, nemlig at det selvfølgelig er SF's indstilling, at loven skal behandles grundigt og seriøst, og at alle de tvivlsspørgsmål, der måtte være om, hvordan bemyndigelserne skal bruges, og alle overvejelserne, når vi nu laver en fødevarernes grundlov, over, om man så ikke burde hæve ambitionsniveauet i stedet for i højere grad bare at skrive det sammen, som man gør nu, og alle de synspunkter, der måtte være hos berørte og berettigede interessepartnere, selvfølgelig skal med ind i lovbehandlingen.
Det var netop derfor, jeg konkluderede, at når en sådan procedure skal gennemføres, er vi meget i tvivl om, hvorvidt det kan ske på en ordentlig og ansvarlig måde inden sommerferien.
Jeg synes egentlig, det er lidt overraskende, at ensartethed på den måde er blevet et mantra.
Det minder sådan lidt om tidligere østeuropæiske lande, hvor alt var gråt og ens.
Sådan har vi det egentlig ikke.
Vi synes faktisk, at virksomheder skal behandles uens, forstået på den måde, at virksomheder, der sigter mod en høj kvalitet og har styr på deres ting, skal have rimelige vilkår, og at de, som sviner med tingene, virkelig skal have pisken over nakken.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Det er der måske nogle der kan synes er godt for forbrugerne, men jeg vil nu stadig væk fastholde, at det havde været bedst, hvis alle borgere i Danmark ligesom havde krav på at få den samme service og den samme gode fødevarekvalitet.
Men jeg kan høre, at det ikke bekymrer SF så meget længere.
Så hørte jeg hr. Jørn Jespersen sige nu, at den nye fødevarelov lægger op til en svækkelse af kontrollen.
Vil hr. Jørn Jespersen venligst give et par eksempler på, præcis hvor det står i loven, at kontrollen bliver svækket?
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Når vi diskuterer ensartethed, kan man dels se det fra forbrugerside, dels se det fra virksomhedsside, og begge tilgange er jo relevante og legitime.
Når man ser det fra forbrugerside, er jeg fuldstændig overbevist om, at det er en voldsom fordel for forbrugerne, at vi har forskellige lokale myndigheder, som har kompetence
Det har historisk vist sig, at det er på den
Der er begyndt at ske noget, og det er kommet frem i offentlighedens søgelys, fordi vi har haft forskellige myndigheder, der har haft kompetence til at tage det frem.
Vores frygt er, at når vi kun har én myndighed, der oven i købet skal administrere både erhvervs- og eksportinteresser og samtidig tage forbrugerhensyn, vil der være for mange sager, der ikke kommer frem, og det vil være til skade for forbrugerne.
Det er mit indtryk, at kravet om ensartethed i virkeligheden i langt højere grad kommer
fra nogle landsdækkende virksomheder end fra forbrugerside.
Hvis der er virksomheder, som føler, at der er for forskellige vilkår i de forskellige dele af landet, hvad jeg godt kan forstå kan være et problem, er løsningen, at de så må rejse det over for den centrale myndighed, hvor der også er en ankeinstans, og sørge for at få afklaret, hvordan de fælles regler skal være på det punkt.
Christian H. Hansen (DF), 1998-04-03:
Nu er vi så godt i gang med at behandle fødevareloven.
Til den kan Dansk Folkeparti kun sige, at vi overordnet er tilfreds med forslaget, hvorved fødevareministeren samler flere forslag og dermed gør lovgrundlaget for fødevareproduktion m.v. mere overskueligt.
Men vi har et par
menner.
Som lovforslaget er udformet, er der flere justeringer, som skal foretages, inden vi mener, det er brugbart.
Er det pølsemanden, som har lavet hotdogs igennem 25 år?
Eller er det den selvlærte kogekone, som har drevet det lokale forsamlingshus igennem en menneskealder?
Nej, næppe.
Er det så medhjælperen i cafeteriet eller i grillbaren?
Eller hvem er det, der skal på skolebænken?
Skal man skoles, fordi man ønsker at arbejde som kantinemedhjælper, mener vi i Dansk Folkeparti, at vi er langt ude på overdrevet.
Derfor mener Dansk Folkeparti, at det skal præciseres i lovforslaget, hvilke personer dette punkt sigter til, således at loven ikke kommer til at ramme ved siden af.
Et andet punkt, som skal nævnes, er bemærkningerne til § 65 i kapitel 12, hvor det lyder: »Endvidere giver bestemmelsen mulighed for, at andre, såsom revisionsenheden og EU's kontrolkorps, kan medvirke ved kontrollen.«
EU's kontrolkorps bryder vi os ikke om i Dansk Folkeparti.
Lad mig her stille et spørgsmål: Hvorfor skal der kobles en udefrakommende myndighed på til at kontrollere virksomhederne i Danmark, når denne myndighed faktisk ingen kompetence har?
Denne omklamring af EU tager Dansk Folkeparti skarpt afstand fra.
Der er også nogle andre ting.
Vi mener, det er godt, at man lægger op til, at kontrollen bliver ens over hele landet.
Jeg kunne høre her på debatten, at nogle ønsker, at man skal have ringere fødevarer i Nordjylland, end man eksempelvis kan få i København.
Det tager vi afstand fra i Dansk
Folkeparti.
Med hensyn til offentliggørelsen finder vi, at det er helt fint, at man gør det, men man skal være hundrede procent sikker på, at dem, man offentliggør, også har gjort noget, de ikke må, så vi ikke får tilstande som f.eks. i København, hvor der er blevet offentliggjort navne på restauranter, der imidlertid havde bragt deres forhold i orden.
Dansk Folkeparti ser positivt på dette lovforslag, men der skal passes på, at lovforslaget ikke kommer til at favne for bredt.
Derfor mener vi, at det vil være bedst for alle parter, at lovforslaget får lov til at holde sommerferie, således at vi får det gennemarbejdet og undgår, at det bliver hastet igennem, så vi som en følge heraf skal til at behandle det endnu en gang på et senere tidspunkt. Som nyvalgt må jeg sige, at det også er vanskeligt, og det er et stort område, og jeg mener, at også forbrugerne har krav på, at det her bliver gennemtænkt.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Så kom den igen: Uensartede afgørelser, svækket forbrugerbeskyttelse rundt omkring i landet.
Tidligere har vi efterlyst konkrete eksempler på det, og vi har fået to: Restaurationerne, hvis navne ikke skulle have været offentliggjort - dem måtte forbrugerne ikke få at vide - og fiskerikontrollen, som slet ikke er i kommunalt regi, men i forvejen ligger hos staten.
Nu må jeg så spørge igen, når CD også bruger argumentet: Hvilke konkrete eksempler er der på, at den kommunale kontrol har truffet uensartede afgørelser, som har svækket forbrugerbeskyttelsen?
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-04-03:
Man har vel i pressen flere gange observeret, at der rundtomkring i landet ikke har været ensartet kontrol.
Hvis der bliver en statslig kontrol, må jeg derfor mene, at de regler og love, der bliver givet ovenfra, bliver ens over hele landet, hvilket kun kan være til gavn for forbrugerne.
Anders Samuelsen (RV), 1998-04-03:
Jeg skal på vegne af Det Radikale Venstres normale ordfører fremlægge Det Radikale Venstres indstilling. Principperne bag dette lovforslag er vi meget enige i: forbrugerne skal i centrum, danskerne skal sikres sunde fødevarer af høj kvalitet, de skal beskyttes mod vildledning, og de skal kunne regne med, at den mad, de køber i butikkerne, er ordentlig.
Målsætningen om en effektiv kontrol i alle led fra jord til bord er vi også enige i.
Også her er forbrugerne
i centrum
Det mener vi i Det Radikale Venstre er det centrale i fremtidens fødevarepolitik, hvad enten maden skal bruges i Danmark, eller den skal eksporteres.
Lovforslaget lægger op til, at der skal gøres noget ved problemerne med salmonella, pesticidrester og lægemiddelrester, herunder også vækstfremmere.
Som et led i salmonellabekæmpelsen håber vi, at ministeren fastholder planerne om en mærkningsordning, der direkte kan fortælle forbrugerne, at her er der tale om kyllinger eller æg, der kommer fra garanteret salmonellafri besætninger.
Endelig har der været meget snak om, at fødevareministeren ville åbne for sundhedsanprisninger og funktionelle fødevarer.
Med lovforslaget i hånden kan vi imidlertid konstatere, at der stadig vil blive tale om en restriktiv politik på området, og det mener Det Radikale Venstre også at der skal være.
Forbrugerne skal nemlig ikke kunne forledes til at tro, at en sund og alsidig kost kan erstattes af funktionelle fødevarer.
Jeg sagde til at begynde med, at Det Radikale Venstre støtter bestræbelserne på at gøre kontrollen med fødevarerne mere effektiv.
Det gør vi også.
Men det er jo ingen hemmelighed, at vi for ca. 2 måneder siden i forbindelse med den fødevarepolitiske redegørelse her fra talerstolen gav udtryk for betænkelighed over for den model, som ministeren lagde op til for kontrolsystemet.
Vi efterlyste dengang en kontrol med kontrollen for at sikre, at hensynet til erhvervslivet og producenterne ikke sættes over hensynet til forbrugerne.
Derfor er vi nu meget tilfredse med at se, at en sådan kontrolinstans faktisk er kommet ind i lovforslaget.
Med den ordning, der nu er lagt op til, bliver afgørelserne ensartede, vi får samlet ekspertisen, og kontrolsystemet bliver gennemsigtigt, samtidig med at forbrugerne kan have tillid til systemet.
Det Radikale Venstre kan derfor støtte lovforslaget.
Til spørgsmålet om ensartet behandling eller ej i det tidligere system skal jeg bare konstatere, at vi i Det Radikale Venstre ser dette som en fortsat mulighed for at udvikle systemet.
Hvad enten der har været ensartethed eller ikke har været det, og hr. Jørn Jespersen har tidligere fået eksempler fra salen, skulle vi i hvert fald gerne med det her forslag have mulighed for at sikre ensartethed fremover.
Hvad angår spørgsmålet om mærkning, skal jeg bare henvise til min første tale og sige, at det altså er Det Radikale Venstres ønske, at der bliver arbejdet videre på det område.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Nu har vi så fået to eksempler på de uensartede afgørelser.
Det første er spørgsmålet om offentliggørelse af restaurationer, der har utilstrækkelig hygiejne.
Dér har Kommunernes Landsforening adskillige gange efterlyst fælles gældende regler for hele landet fra den centrale myndighed.
De er ikke kommet.
Forudsætningen for at få ensartede afgørelser er vel, at der er nogle fælles regler at administrere ud fra.
Sådan ville det jo også være, selv om man havde 10 statslige enheder.
De kunne jo også finde på at afgøre det uensartet, hvis der ikke var fælles regler.
Så det bliver ikke løst på den måde.
Jeg synes så, at det er beskæmmende, at det parti, som måske skal være med til at sikre denne lovgivning, meget klart siger, at formålet med at centralisere og statsliggøre er at dæmpe oplysnings- og informationsniveauet til forbrugerne.
Det synes jeg er meget uheldigt.
Det tror jeg ikke vil skabe tillid til kontrolsystemet hos forbrugere.
Det andet eksempel, der bliver nævnt, er fiskeriområdet.
Det er mig bekendt ikke et kommunalt anliggende i dag.
Det ligger faktisk under Fiskeridirektoratet.
Så her har vi altså ifølge fru Lene Espersen et eksempel på, at den statslige kontrol fører til uensartede afgørelser.
Hvordan kan det hænge sammen med, at man samtidig siger, at man ønsker at statsliggøre det hele for at sikre ensartede afgørelser?
Der er vist en brist i logikken.
Erling Christensen (S), 1998-04-03:
Jeg vil godt sige til fru Lene Espersen, at når De Konservatives hovedformål er så klart, som der blev givet udtryk for, så tror jeg, at fru Lene Espersen nok skal være opmærksom på, at vi ikke herinde i Folketinget skal placere de 10-12 centre rundtomkring i landet - det er jo også det antal, som kommunerne ønsker - men lade det være op til det udvalgsarbejde, der skal i gang, så vi dér kigger på, hvor virksomhederne er, og hvor befolkningstætheden er størst. Lad det være op til det udvalgsarbejde, hvor kommunerne som sagt er med.
Det var jo en situation, som vi fik belyst, da vi havde den tekniske gennemgang i ministeriet.
Det er ikke det, der er tale om.
Jeg vil advare imod, at vi her fra Folketingets side detaljeret går ind og laver kommunalpolitik på det her.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-03:
Jeg var glad for at høre, at hr. Jørn Jespersen er enig med Enhedslisten i det synspunkt, vi har fremført, nemlig at man risikerer en meget alvorlig svækkelse af kontrollen, hvis man nu gennemfører denne centralisering.
Venstres ordfører var også inde på det hastværk, som regeringen har lagt op til, og som Det Konservative Folkeparti også går ind for i denne sag, nemlig at man absolut vil have den banket igennem her i foråret.
Dér vil jeg godt spørge, om det ikke også er SF's opfattelse, at vi bør have en grundig debat, hvor vi også kan nå at få inddraget f.eks. de mange medarbejdere i kontrolenhederne, som er involveret i dette her, og få konsekvenserne gennemgribende belyst, inden der træffes beslutninger, således at vi kan arbejde på, at i hvert fald så mange partier som overhovedet muligt retter en indtrængende opfordring til regeringen og til De Konservative om ikke at haste denne sag igennem her i løbet af foråret, men tværtimod give os ordentlig tid til at få en analyse af konsekvenserne af det, som regeringen nu foreslår.
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Først til hr. Keld Albrechtsen om kontrollen og om, hvem der ikke er effektive.
Sagen er jo den, at ingen af de mennesker, der blev spurgt om den her sag i går, de lokale levnedsmiddelkontroller, detailvirksomheder, slagtermestre, kan forklare, hvor det er, tingene er gået galt, og det er for mig et klart eksempel på, at kontrollen ikke virker
effektivt nok.
Jeg tror ikke, at man skal placere ansvaret et enkelt sted.
Det, jeg efterlyser, er en enstrenget kontrol, så vi har en sikkerhed for, at uanset, hvor tingene går galt, er det noget, vi fanger op.
Det gør vi ikke i dag, og derfor har
vi brug for en enstrengethed.
Så det er det, jeg er fortaler for.
Kontrollen skal styrkes, ikke svækkes.
Det sagde jeg i mit indlæg.
Til hr. Erling Christensen
: Med hensyn til miljøkontrollen har vi altså den principielle holdning, at det ikke nytter noget, at vi haster lovgivningen igennem i Folketinget og så at sige efterlader ting uafklarede.
Jeg synes, at det er vigtigt, og det må vi tage os tid til i drøftelser med kommuner og amter, at finde ud af, hvordan miljøkontrollen skal placeres.
Jeg synes, at det er synd for den nye fødevarelov, som har mange udmærkede intentioner, hvis den får et dårligt ry, fordi der er et enkelt punkt, som vi ikke har afklaret.
Det må vi bruge noget tid på at finde en løsning på.
Til sidst til hr. Jørn Jespersen om det her med uensartetheden: Jeg er allerede kommet med ét eksempel, nemlig at jeg synes, det har været uheldigt, at Levnedsmiddelkontrollen i København har valgt en anden praksis end de øvrige levnedsmiddelkontroller rundt omkring i landet.
Jeg vil også gerne her fra talerstolen medgive, at jeg har stillet mange spørgsmål til fødevareministeren om det sidste sommer.
Fødevareministeren ville ikke gribe ind, men jeg synes, det var et problem, at man i resten af landet valgte en helt anden praksis.
Jeg synes, at restauranter og fødevarevirksomheder skal have de samme retningslinjer.
Et andet eksempel er faktisk inden for fiskerikontrolområdet, hvor tingene også bliver behandlet på en uensartet måde. Jeg synes, at det er i alles interesse, først og fremmest forbrugerens, at vi har en sikkerhed for, at tingene bliver grebet ensartet an i hele landet.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-03:
Med hensyn til begrænsningen af kapaciteten tænker jeg, at jeg er tilfreds med svaret.
Ellers tænker jeg også, at ministeren vil tilfredsstille mig på det område.
Men med hensyn til de administrative straffebestemmelser
er jeg stadig væk dybt kritisk, også fordi vi ved, at naturligvis kan de ankes i domssystemet, men vi ved også, hvilke ventetider og hvilke omkostninger der er ved at føre retssager. Jeg er altid alvorligt bange, når vi begrænser retssikkerheden på denne administrative måde.
Det vil jeg gerne være med til at kigge på.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-03:
Fru Lene Espersen gentager det synspunkt, at Det Konservative Folkeparti ønsker en styrkelse af kontrollen.
Men det eksempel, som fru Lene Espersen henviser til, er det eksempel, hvor kontrollen i København efter min opfattelse går ind og laver en fabelagtig god undersøgelse, som viser, at maden i restaurationerne i København i en lang række tilfælde ikke er i orden.
Det offentliggør man så.
Det er der nogle restauratører, der bliver vrede over.
De lobbyer hos fru Lene Espersen og får hende overtalt til at gå ind og jamre sig her fra Folketingets talerstol.
Hvad bliver så konklusionen?
Ja, den bliver jo, at Det Konservative Folkeparti ikke ønsker en sådan styrkelse af kontrollen som den, man i praksis gennemførte i København.
Man ønsker at få sænket kontrolniveauet, så restauratørerne ikke igen skal plages med kontrollanter, der offentliggør, at maden ikke er i orden.
Man kan ikke få andet billede af Det Konservative Folkepartis indsats i den her sag, end at de gik
restauratørernes ærinde for at beskytte dem imod en effektiv kontrol.
Så med mindre fru Lene Espersen har andre eksempler, der viser det modsatte, så må vi konkludere, at det reelle ærinde, som Det Konservative Folkeparti er ude i, er en svækkelse af kontrollen.
Erling Christensen (S), 1998-04-03:
Det er nu over ti år siden, vi fik den første økologilov.
Når vi i Socialdemokratiet så helhjertet støtter økologien, er det, fordi de produktionsformer og -metoder, som det effektive konventionelle landbrug, det mere og mere industrialiserede landbrug anvender, også har fået en dårlig afsmittende virkning på fødevarekvaliteten.
Det er rigtigt, at udviklingen også har givet forbrugerne meget billigere fødevarer.
En stadig mindre del af lønnen bliver brugt til at købe mad, og den udvikling har så tilsvarende tvunget det primære landbrug ud i en stadig mere uheldig konkurrencesituation. Nu er vi kommet til en skillevej.
Gennem de sidste fem år er der vedtaget så mange politiske beslutninger, at vi, når vi om en måneds tid har vedtaget den nye dyrevelfærdslov for grise, kan sige - provokerende måske - at de produktionsformer og de produktionsmetoder, vi nu skal til at anvende i dansk landbrug, næsten fører til økologi.
Derfor er det også en naturlig følge, at vi i dag står med et forslag til en samlet fødevarelov, som vi forventer os meget af: Bedre sikkerhed for forbrugerne, sikkerhed for renere og sundere fødevarer gennem ensartet og enstrenget kontrol af alle fødevarer i alle led, mindre bureaukrati og mere synlighed af kontrollen i produktionsleddene og i detailhandelen og mere viden i kontrolenhederne, som skal styres centralt og arbejde decentralt.
Kravene til en moderne fødevarekontrol er, at den er enkel, at den er enstrenget, at den er effektiv, at den er troværdig. At den er effektiv betyder, at den er hurtig, den er åben, og at den reelt er til fordel for forbrugerne. At kontrollen er enstrenget, betyder, at virksomheder i alle led kun skal henvende sig ét sted, ligegyldigt om det handler om fisk, kød, planter, frugt eller grønsager.
Det vil mange virksomheder sætte pris på.
Vi vil nedbringe det administrative bøvl.
Det vil kunne lade sig gøre, når de nuværende 32 regionale levnedsmiddelkontrolenheder bliver til 10-14 centre, der er kædet sammen med de eksisterende statslige tilsynsmyndigheder, dvs. kredsdyrlægeinstitutionen, kødkontrollen, den veterinære grænsekontrol, fiskerikontrollen og Plantedirektoratets kontrolsystem, der alle er samlet under Veterinær- og Fødevaredirektoratet.
Det er klart, at disse strukturændringer vil give praktiske udfordringer.
Når lovforslaget vedtages, er rammerne skabt for en fødevarepolitik baseret på tre grundlæggende principper: sikkerhed, gennemskuelighed og troværdighed, med oplysninger, der sætter forbrugerne i stand til at træffe reelle valg med enstrengethed og ensartet kontrol fra jord til bord til gavn for både forbrugere og virksomheder.
I Socialdemokratiet støtter vi lovforslaget, og vi håber
på et godt, grundigt og hurtigt udvalgsarbejde.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Jeg har to spørgsmål til Socialdemokratiets ordfører, som drejer sig om alle de påståede fordele ved at gøre levnedsmiddelkontrollen statslig.
Jeg har på forsiden af Jyllands-Posten i dag set, at hr. Erling Christensen mener, at nu skal der ske offentliggørelse i forbindelse med for mange bakterier i kødet.
Så vil jeg gerne spørge: Hvem har efter hr. Erling Christensens opfattelse ansvaret for at sikre fælles retningslinjer for offentliggørelse af den type problemer med vores fødevarer?
Det andet, jeg gerne vil spørge om,
Det er rigtigt, at lovgrundlaget for at offentliggøre kontrolresultater blev skabt med loven af 1996, og jeg er også enig med hr. Erling Christensen i, at de rammer ikke er blevet fyldt helt ud.
Men det var dér, mit spørgsmål kom, og jeg syntes ikke, jeg fik svar på det: Hvem har ansvaret for, at de rammer ikke er blevet fyldt ud?
Hvem har ansvaret for, at der i dag ikke eksisterer fælles regler for, hvordan man kan offentliggøre, og hvornår man skal offentliggøre?
Det spørgsmål vil jeg meget gerne have svar på.
Så spurgte jeg for det andet om konkrete eksempler på, at der har været truffet uheldige uensartede afgørelser i den kommunale kontrol, og det spørgsmål vil jeg gerne have svar på også.