Ole Stavad (S), 2005-10-12:
Jeg kan næsten ikke starte på anden måde end med at ønske tillykke til Per Fly for filmen »Drabet« og holdet bag filmen, som – det er blevet offentliggjort i dag – modtager Nordisk Råds filmpris.
Så vil jeg i øvrigt sige tak til ministeren for en, synes jeg, på lange strækninger indholdsrig redegørelse.
Jeg tror faktisk, at mange, der har læst redegørelsen igennem – og jeg vil opfordre til, at flere gør det – vil finde ud at, at vi på mange flere fronter, end man normalt er bevidst om i det daglige, har et nordisk samarbejde.
Så vil jeg i øvrigt godt tage udgangspunkt i et debatoplæg, der blev offentliggjort her for en 14 dages tid siden, udarbejdet af Nordisk Ministerråd og Huset Mandag Morgen med titlen »Norden som global vinderregion» med undertitlen »På sporet af den nordiske konkurrencemodel«, hvor der bl.a. også har været involveret 27 førende nordiske opinionsdannere inden for erhvervsliv, forskning, kultur m.v.
Jeg synes, det tegner billedet af – også i de analyser, der er – at vi er medlemmer af en fremgangsrig region, som kan klare sig ikke kun i en europæisk sammenhæng, men også i en global sammenhæng.
I nogle af de konklusioner, eller hvad man nu kalder det, man når frem til i det her oplæg under overskriften »Nordiske værdier«, hedder det om, hvad vores styrke er, at de fællesnordiske værdier er lighed, tillid, lav magtdistance, inklusion, fleksibilitet, respekt for naturen, protestantisk arbejdsetik og -æstetik.
Og et andet sted hedder det, at vi i en lang årrække har brugt hinanden som primære referencerammer.
Jeg synes, det her er en meget god manifestation af, at det nordiske samarbejde og de nordiske modeller, som vi har udviklet igennem årtier, er tidssvarende og måske p.t. er de bedste svar, der overhovedet kan gives i forhold til globalisering og de hurtige forandringer.
Og når vi så, som det vises i analyserne i det samme oplæg, kan se, at når vi ser worldwide på, hvilke lande der er mest konkurrencedygtige og har den bedste konkurrenceevne, så befinder samtlige fem nordiske lande sig inden for top ti, hvor Finland er på toppen, Sverige nummer tre, vi fra dansk side er nummer fire – inden for top ti kommer også både Island og Norge.
Tilsvarende – kan man næsten sige – når vi ser på teknologien, ligger Island som nummer to, Finland som nummer tre, Danmark som nummer fire, Sverige er i øvrigt nummer seks, så også dér er vi stærkt med.
Med hensyn til kreativitet, altså det at kunne give svarene på fremtiden og være kreative i vore lande,
er Finland nummer et, Norge nummer to, Sverige nummer tre, Danmark nummer fire.
Vi er altså i stand til at give nogle af svarene på de udfordringer, vi står over for.
I overmorgen, på fredag den 14. oktober, offentliggøres den nordiske statistik, som jo er en klog bog at læse i, og som kan anbefales, hvor man får mange oplysninger om det nordiske.
Jeg har fået lov til at smugkigge lidt.
Og i relation til det her får det så måske også en dansk advarselslampe til at blinke.
Her kan vi se, at Danmark er langt, langt ringere med, når vi ser på den andel, der i Norden er i gang med en videregående uddannelse; ikke mindst inden for naturvidenskaben og ingeniøruddannelserne halter vi langt bagefter de andre nordiske lande, hvor finnerne topper og Island er nummer to, men hvor også Norge og Sverige er væsentligt foran os.
Hvis så vi ser på noget af det, der er afgørende for, at vi her holder fast i den nordiske model, nemlig ph.d.- og forskeruddannelserne, kan vi sige, at der halter vi også betydeligt bagefter.
Og det er jo noget af det, som også fremgår af det her oplæg: at vi har hinanden som reference, fordi vi ligner hinanden så meget i Norden, at vi også kan bruge os til at måle: Hvor er det, vi trænger til at gøre noget?
Det griber jo direkte ind i den debat, vi har i forhold til den finanslov, vi er i gang med at planlægge for 2006, og forudsigelserne for de efterfølgende år: Hvor meget skal vi satse, for at vi kan klare os i fremtiden, når vi ser på forskning, på uddannelse, på udvikling?
Og der har vi altså noget, vi skal satse ekstra på, hvis vi stadig væk skal hænge på de øvrige nordiske lande.
Vi har set, hvordan de diskuterer noget tilsvarende i Frankrig.
Så vi har noget at byde på i et internationalt samarbejde, og jeg mener, at det nordiske samarbejde i langt større udstrækning, end det sker i dag, også kan være et afsæt i forhold til et videregående internationalt, europæisk, globalt samarbejde.
Og så er det jo et dementi af den samfundsmodel, som CEPOS og andre liberalister og højkonservative ønsker at udvikle Danmark og Norden til.
Det spiller også godt sammen med en række af de konkrete initiativer, vi er i gang med i Nordisk Råd og i nordisk samarbejde, omkring grænsehindringer.
Fru Marion Pedersen fra Venstre har allerede været inde på nogle af de spørgsmål, vi diskuterer.
Det samme gælder i øvrigt også, synes jeg, det initiativ, som vi kan glæde os over nu er ført ud i livet af justitsministeren, der i lovkvalitetsvejledningen har fået indføjet, at når der fremsættes lovgivning i Folketinget, skal man for at efterleve lovkvalitetskravene på samme måde, som man gør det i forhold til EU, beskrive, hvil ke relationer det har i nordisk sammenhæng, sådan at de barrierer, vi får væk igennem det grænsehindringsarbejde, vi er i gang med, ikke erstattes af nye problemer og nye grænsehindringer.
Jeg håber, at vi kan videreudvikle det nordiske samarbejde også her i huset, sådan at vi langt stærkere kan få implementeret eller mainstreamet, eller hvad man nu vil kalde det, det nordiske samarbejde i det, der foregår i de enkelte udvalg.
Det, jeg synes er en ambition,
er, at det nordiske samarbejde – også i Nordisk Råd – ikke opfattes hverken af kolleger eller andre som en lukket klub, men som et åbent samarbejde, der skal brede sig til alle udvalgene, hvor ordførerne på de enkelte områder helt naturligt engagerer sig i og inddrager det nordiske, har den nordiske vinkel med, fordi det er afsættet til så utrolig mange andre ting.
Jeg glæder mig over det samarbejde, der er på nordisk plan, også i forhold til implementering af EF-direktiver.
Det er meget vigtigt, at vi tænker sammen, at vi forbereder sammen, at vi prøver at få skabt en implementering af EF-direktiverne, så der ikke her opstår nye grænsehindringer.
Der var flere ting, jeg ville sige, og nu lyser den røde lampe, men der var ingen gul, der advarede mig på forhånd, så derfor håber jeg, at formanden lige vil give en lille smule respit.
Hvis det er sådan, at jeg også skal gøre et par kritiske bemærkninger, vil jeg godt sige til ministeren, at jeg stadig væk mener, at man fra regeringens side godt kunne og bør prioritere det nordiske højere.
Det synes jeg er tankevækkende.
Jeg synes også, som det blev sagt allerede af fru Marion Pedersen, at vi skal passe på, at vi holder fast i de centrale områder: forbrugerpolitikken og kulturpolitikken, og at vi i forhold til vore budgetter for kulturpolitikken, der, kan vi sige, fylder nogenlunde det samme som landbrugspolitikken gør på EU-plan, holder fast i nogle af de værdier.
Derfor håber jeg, at den danske samarbejdsminister vil holde sine kollegaer i regeringen til ilden, og så skal vi nok holde samarbejdsministeren til ilden.
Jeg kan ikke lade være med at glæde mig over en, synes jeg, særdeles konstruktiv tale fra Venstres ordfører.
Jeg har kun lige en lille opfølgning for at få en ting helt på det rene; jeg tror, vi er enige, men med de omstruktureringer, der foregår på ministerrådssiden, som også har mange fornuftige og positive elementer, forstod jeg det sådan, at Venstres medlemmer i Nordisk Råd og også her i huset vil være med til at sikre, at forbrugerspørgsmål fortsat er en afgørende del i det nordiske samarbejde, at det ikke kun er noget, der ligger uformelt, men også noget, som kan være en del af det samarbejde, vi også fra parlamentarikerside i Nordisk Råd har en mulighed for at påvirke.
Jeg forstår, at der er holdt et møde mellem forbrugerministrene, hvor der er nogle konklusioner, som trækker i den rigtige retning, men min bekymring går på, om de konklusioner – på trods af de positive konklusioner – indebærer, at man løsriver det fra det nordiske formaliserede samarbejde og også fra de nordiske budgetter.
Der vil jeg gerne være sikker på, at vi kan holde fast i en alliance om, at forbrugerspørgsmål er en særlig nordisk indgang til vores fremtidige samarbejde.