runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg havde opfattet det sådan, at Venstres synspunkt var, at det var uheldigt med disse fiflerier med undtagelserne, for så kunne unionsmodstanderne kritisere det, der foregik.
Derfor var det bedre, at man gik efter en folkeafstemning for at få afskaffet undtagelserne, end at man forsøgte at file dem væk ved hjælp af fifleri.
Det var et klart og sammenhængende synspunkt.
Det forstod jeg var Venstres synspunkt.
Og når man bl.a. var bekymret over fifleriet, så var det netop, fordi der jo blev lavet en topmødebeslutning i juni, som også hr. Rohde henviste til. Nu hævder hr. Rohde så, at topmødet slet ikke er omfattet af undtagelsen.
Jamen er hr. Rohde ikke opmærksom på, at topmødet er der direkte henvist til i formuleringen af den danske undtagelse - det kan udenrigsministeren bekræfte - og at det jo vil efterlade et indtryk af et kolossalt fifleri, at en henvisning til topmødet, som udtrykkelig står i selve undtagelsen, nu bliver bortfortolket?
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Hr. Jacob Buksti lagde i sin tale vægt på, at vi skulle have en folkelig debat, og fik sagt det, som om det var i modsætning til, at vi skulle have oplysning.
Det betyder, så vidt jeg kan se, at vi faktisk får skabt nogle myter.
F.eks. er det sidste, Socialdemokratiet har lanceret oven i købet økonomisk begrundet, at ØMU'en så sandelig er til gavn for beskæftigelsen,
når vi ganske bestemt ved, at ØMU'en har en konstruktion, der faktisk er til skade for beskæftigelsen.
Jeg synes, det kunne være godt mere nøgternt at få redegjort for, hvorledes forskellige økonomiske skoler kan komme frem til så forskellige udgangspunkter, medmindre det altså alene er nogle politiske myter, Socialdemokratiet vil skabe.
Jens Rohde (V), 1999-11-03:
Ja, det var jo ventet, men jeg kan sige til både hr. Keld Albrechtsen og til hr. Kristian Thulesen Dahl, at uanset hvordan og hvorledes man fortolker mine udtalelser kontra hr. Anders Fogh Rasmussens udtalelser, så er der altså her en ganske klar tilkendegivelse og en juridisk vurdering fra regeringen, som vi nødvendigvis må henholde os til.
Og her kan vi altså konstatere igen, at Det Europæiske Råd ikke er omfattet af forbeholdet, sådan som regeringen fremlægger det, og det må vi naturligvis tage til efterretning.
Og vi stoler selvfølgelig på, at regeringen i denne her sag har givet os de korrekte oplysninger.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg synes unægtelig, det er interessant at følge Venstres udvikling i denne her sag.
I bemærkningerne har vi jo citeret Venstres formand, som kom med det meget fornuftige og regelrette forslag, at når man berørte undtagelserne på topmøderne, så skulle man anbringe en fodnote i konklusionerne.
Men så vil jeg godt stille et spørgsmål til Venstres ordfører.
Når nu vi kommer til det næste topmøde i Helsinki her til december, så bliver der jo formentlig truffet beslutning om oprettelse af en politisk komité - en klar indvirkning på undtagelserne.
Men betyder hr. Rohdes indlæg nu i dag, at så gælder hr. Anders Fogh Rasmussens tilsagn om, at respekt for undtagelserne skal markeres på topmødet med fodnoter, ikke, så gælder hr. Anders Fogh Rasmussens flotte erklæringer ikke længere?
Så er Venstre ikke længere at finde?
Så er Venstre at finde i fifleriets brigade sammen med de andre fiflere.
Jeg lagde jo mærke til, at hr. Rohde nu også havde antaget den dér teori om, at topmødeerklæringer ikke er omfattet af undtagelsen, selv om undtagelsen direkte henviser til topmødebeslutninger.
Med hensyn til grundlovsspørgsmål vil jeg godt spørge hr. Jacob Buksti, om det ikke er korrekt, at når der kommer en social harmonisering i EU, hvilket spørgsmål sikkert allerede kommer op på regeringskonferencen, ja, så kommer vi altså ind på et område, som er så følsomt for suveræniteten, som har så dybtgående indvirkning på Folketingets beføjelser, at vi kommer til det punkt, som Højesteret omtalte i sin dom, nemlig det punkt, hvor Danmark ikke længere kan betragtes som et selvstændigt land.
Det må vi jo have en analyse af, og der er jeg altså ikke særlig tryg ved at få en gentagelse af den analyse, som Justitsministeriet producerede i sin tid.
Det er derfor, jeg rejser spørgsmålet om at få en uvildig redegørelse for det forhold.
Det synes jeg da ærlig talt godt hr. Jacob Buksti kunne se er et problem.
Så kan man gå ind for den sociale harmonisering, det har
hr. Jacob Buksti lov til at gøre, men han kan da ikke komme uden om, at det grundlæggende vil ændre Folketingets stilling. Så vil jeg blot spørge hr. Jacob Buksti, når han nu... nej, det må jeg vist ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Jeg har fuld forståelse for, at hr. Jacob Buksti blev så engageret i sit seneste svar til SF og Enhedslisten, at han ikke havde tid til at besvare mit spørgsmål, og derfor skal jeg bare benytte denne her lejlighed til at referere til det og bede hr. Jacob Buksti svare på det.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Hr. Jacob Buksti citerer formuleringen »ikke helt ude ved grænsen«.
Ja, det er jo et vanskeligt spørgsmål at afgøre på forhånd, især, vil jeg sige til hr. Jacob Buksti, når den sociale harmonisering kommer.
Jeg går ud fra, at de udtalelser, hr. Jacob Buksti citerer, er på det nuværende traktatgrundlag, men det bliver jo lavet om på regeringskonferencen.
Så jeg er ikke så sikker på, den holder den med grundloven, som hr. Jacob Buksti er ude med dér. Så vil jeg godt sige med hensyn til det kommissorium, som hr. Jacob Buksti nævnte, for Rådet for Europæisk Politik, at det er et udmærket kommissorium, ingen tvivl om det, det bliver en god redegørelse, og den bliver nyttig.
Men er hr. Jacob Buksti ikke enig i, at den dækker jo ikke helt præcist det behov, vi har for en sammenstilling af fordele og ulemper i en sammenfattet redegørelse netop om det spørgsmål, som vi har fremsat beslutningsforslag om her?
Jacob Buksti (S), 1999-11-03:
Nu kan jeg jo godt forstå, det bliver svært, når det er sådan, at hr. Keld Albrechtsen som statsretskyndig nu skal forholde sig til, ikke hvordan verden ser ud, men hvordan hr. Keld Albrechtsen tror den bliver.
Der er jo virkelig mulighed for alle mulige statsretlige udredninger, hvis det er sådan, at vi også skal have nogle om, hvordan vi tror det bliver.
Det, som de her udtalelser fra professor Hjalte Rasmussen og professor Jens Peter Christensen går på, er, hvad konsekvenserne i forhold til grundloven er, hvis Danmark skal tilslutte sig den fælles valuta, og det er, så vidt jeg har forstået, det, det handler om.
Begge disse kyndige folk siger, at det vil være spild af penge.
Det, som Hjalte Rasmussen siger, er, at det, som Højesteret tilkendegav, var, at man sandsynligvis kan rejse sagen.
Men det, som begge disse folk siger, er, at der er al mulig sandsynlighed for, at man ikke kan vinde den, fordi man netop ikke er dér, hvor hr. Keld Albrechtsen antyder at vi er eller vil komme.
Endelig at det her kommissorium fra Rådet for Europæisk Politik ikke dækker det, der ligger i det her forslag.
Jeg må tilstå, at det har jeg svært ved at se.
Jeg har svært ved at se, at den udredning, der lægges op til her, ikke vil komme til at berøre fordele og ulemper, endda fordele og ulemper stillet op af folk, som måtte have forskellige synspunkter på sagen.
Så det er jeg faktisk helt tryg ved.
Jens Rohde (V), 1999-11-03:
Vi behandlede jo det her emne for blot et halvt år siden, og det overrasker nok ikke nogen, heller ikke hr. Keld Albrechtsen, når jeg siger, at vi i Venstre ikke har ændret holdning.
I Venstre støtter vi naturligvis en alsidig og fair Europadebat, og helst skal så mange som muligt også deltage i debatten.
I Venstre glæder vi os meget til at se den rapport fra DUPI, som Folketinget jo har fået bestilt på foranledning af Venstre, og jeg er sikkert på, det bliver et sagligt og godt stykke arbejde, som vi her vil se resultatet af.
Der foreligger jo så væsentlige bidrag fra eksperter i både Danmark og udlandet om det her emne og nu altså også arbejdet fra Rådet for Europæisk Politik.
Det er selvfølgelig klart, at alle har deres udgangspunkt.
Men det er jo netop det, som sammen med den øvrige folkelige debat danner et ganske godt grundlag for information og holdningsdannelse om EU, og beslutningen om deltagelse i euroen er jo i bund og grund en politisk beslutning.
Så vil jeg sige som sidst, at uvildige rapporter lavet af modstandere og tilhængere af EU jo i virkeligheden i sig selv er lidt af en selvmodsigelse, og man kan ikke lade være med at spørge, hvordan disse gode mennesker overhovedet skulle kunne blive enige om parametre for, hvad der er godt og dårligt.
Synes man f.eks., at en fastkurspolitik er en god eller en dårlig ting?
Ja, det kunne blive en køn udredning.
Men problemet ligger jo nok også et helt andet sted, nemlig i det, der hedder argumentresistens.
Det må man så sige er noget af en nedgørelse af bl.a. vore egne vismænd og forskere.
Det er jo fuldstændig ligegyldigt, hvem der skriver, og hvem der siger hvad om euroen, hvis det er positive meldinger, så vælger man hos modstanderne selvfølgelig, at man ikke vil tro på de oplysninger, man får, så er det bare propaganda, skræmmekampagne og sænkning af debatniveauet, som hr. Keld Albrechtsen postulerede fra talerstolen, sidst vi debatterede det her den 29. april. Den holdning vil vel næppe ændre sig, hvis en rapport fra en ny ekspertgruppe skulle munde ud i en overvejende positiv tilkendegivelse om euroen.
Jeg er helt sikker på, at så kan vi få lov at starte forfra på den her, ja, undskyld mig, lidt meningsløse debat, hvor jeg ikke kan sige mig fri for den følelse, at den skjulte dagsorden er, at hr. Keld Albrechtsen absolut vil have mig som tilhænger til at sige noget dårligt om euroen.
Men det klarer man jo fint selv fra nejsiden, så jeg vil tillade mig at fortsætte min og Venstres kamp for, at Danmark bliver fuldgyldigt medlem af Den Europæiske Møntunion, som vi synes er en rigtig god idé.
Vi kan som
sagt heller ikke denne gang støtte Enhedslistens forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Det er naturligvis ikke tanken.
Det vil være fint, hvis eksperter kan blive enige om beskrivelsen af et konkret punkt.
Nu siger hr. Rohde f.eks., at jeg altid vil bestride fordele.
Så står det da på fordelssiden, og så kan man vel få en ekspertbelysning af, hvad det egentlig betyder for økonomien hos private mennesker og hos virksomheder, og således indgår det jo.
Det vil jeg da tro eksperterne kan blive enige om at beskrive.
Så vil der være andre ting, de ikke kan blive enige om.
Jeg må bede hr. Jens Rohde lægge mærke til, at hans opfattelse af, hvad forslaget egentlig går ud på, altså beror på en hel del misforståelser.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Jeg kunne spørge hr. Jens Rohde, om det ikke godt kan bekymre ham, at eksperter rent faktisk står og slår hinanden i hovedet, uden at vi faktisk får konkret redegjort for, hvad deres uenighed skyldes. Jeg kan ikke fratage hr. Jens Rohde hans fordomme om venstrefløjen og lignende, men der ligger faktisk hos os et ønske om, at når eksperter slår hinanden i hovedet, så får vi klargjort, hvori det ligger, at de nogle gange kan komme til forskellige konklusioner, således at vi som politikere og som befolkning også bedre kan bedømme, hvorfor man kommer til forskellige konklusioner.
Noget af det, vi ser som en fordel, er, hvis vi får forskellige faglige indgange til sådan en redegørelse.
Jens Rohde (V), 1999-11-03:
Jeg kan kun sige til hr. Knud Erik Hansen og til hr. Keld Albrechtsen, at jeg faktisk synes, at der er rig adgang til informationsmateriale og til at sammenligne forskellige argumenter på forskellige grundlag i alle de ekspertudredninger, i alle de meldinger og analyser, som vi bliver præsenteret for i den daglige debat.
Det behøver vi altså ikke at nedsætte en ny ekspertgruppe for at få en belysning af.
Der er så rigeligt med stof at tage fat på.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Nu har hr. Jens Rohde fra Venstre på ganske glimrende vis redegjort for, hvilke problemer der ligger i dette, for jeg forstår, at disse eksperter skal vælges ud fra forskellige holdninger til EU.
Men hvad med forskellige økonomiske skoler?
Det kunne jo godt tænkes, at der var en marxistisk-økonomisk skole blandt nogle af EU-modstanderne, for så vidt også blandt EU-tilhængerne, nogle der tilslutter sig Keynes.
Jo, vi kunne vel alle sammen være fristet af at få kortlagt verden sådan, at vi virkelig kunne forstå, hvordan tingene hænger sammen.
Det er vel også det, der ligger bag hr. Knud Erik Hansens indlæg her i dag.
Men sådan er virkeligheden jo ikke.
Det er et spørgsmål om politiske holdninger, og når Enhedslisten nu via det her beslutningsforslag vil foregive, at man er parat til at lade den danske europadebat bygge på en sådan ekspertudredning, ja, så er det næsten til at grine af for folk, der har humoren sådan nogenlunde i behold. Her har vi at gøre med det mest forbenede politiske parti i Folketinget, hvad angår EU, og så søger partiet at bilde vælgerne og os andre ind, at det nu er eksperterne, der skal give os sådan en slags facitliste, som vi alle sammen efterfølgende vil rette ind efter.
Det er jo at stikke folk blår i øjnene.
Vi kan ikke løse en politisk diskussion med ekspertsvar.
Eksperterne skal bidrage, ja, men eksperterne er også vælgere med politiske holdninger.
Vi må som medlemmer af et demokrati, som borgere i et demokrati, som folkevalgte her i Folketinget, tage ansvaret på os, søge oplysninger, og de skal så naturligvis også være til stede.
Lad mig sige det med det samme: Det Konservative Folkeparti afviser Enhedslistens forslag.
Der er ikke noget nyt at hente frem i nye ekspertundersøgelser.
Der foreligger allerede talrige undersøgelser netop af eksperter af forskellige skoler og med forskellige holdninger.
Der ligger undersøgelser fra fagfolk, fra økonomer, og vi får nu også en fra DUPI.
Der er masser af mennesker med stor viden på det europæiske område, som bidrager med deres viden, deres holdninger, og deres gæt på, hvad fremtiden måtte bringe.
Så Enhedslistens ønske om en åben, fri og fair debat kan vi kun tilslutte os 100 pct., men vi tror ikke på, at en ekspertudredning kan give os en facitliste.
I Danmark har vi siden 1991 diskuteret ØMU'en, og det skal vi blive ved med.
Vi skal have en intensiv diskussion om ØMU'en og de øvrige forbehold, som Danmark har over for traktaterne.
Jeg tvivler.
Når man tænker på den fanatisme, der præger netop Enhedslistens propaganda, er der intet, der tyder på, at man vil lade sig bevæge af argumenter, som kommer på tværs af partiparolen. Så vi afviser forslaget, men siger et rungende ja til en alsidig, fair og fri europadebat, og jeg er sikker på, at den skal alle, der er til stede her i dag, nok bidrage til.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg må desværre konstatere, at rækken af misforståelser fra de borgerlige ordføreres side efterhånden er ret imponerende.
Nu har man altså opfattet det sådan - og det er en helt anden udlægning, end Venstres ordfører er kommet med - fra De Konservatives side, at vi foreslår, at der skal laves en facitliste af eksperterne.
Fru Pia Christmas-Møller talte endog om, om Enhedslisten nu ville følge det, eksperterne kom frem med.
Vi beder ikke eksperterne tage stilling til, om den danske befolkning skal sige ja eller nej, og vi ønsker ingen facitliste.
Det ligger naturligvis på ingen måde i forslaget.
Derimod var det et aldeles godt forslag, fru Pia Christmas-Møller kom med, nemlig at man tager fra forskellige økonomiske skoler: en monetarist, som det vist hedder, dem, som fru Pia Christmas-Møller lytter mest til, en marxistisk økonom, en keynesianer.
Det synes jeg er et aldeles godt forslag, og det er vi helt imødekommende over for at skrive ind i betænkningen, at det vil vi gerne have med.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Jeg synes, vi skal passe på ikke at reducere den her debat til noget enten-eller.
Det er jo netop det, der kunne være diskussionen og kunne være spændende, hvis man sikrede sig, at vi faktisk fik konfronteret de forskellige økonomiske skoler og lignende, det kunne være, for at få belyst, hvad der ligger, også af værdidomme.
For vores vedkommende ligger der faktisk et åbent forsøg på at få trængt ned bag de forskellige påstande, som også ligger hos økonomerne, så vi som folk og som politikere faktisk har et bedre beslutningsgrundlag og også bedre kan se, hvad det er for nogle værdidomme, de bygger på.
Det er faktisk det, vi ønsker os, så hvis fru Pia Christmas-Møller synes, det er spændende at have forskellige skoler, så vil jeg sige: Det er vi enige i, det kan være enormt spændende, hvis vi kan få dem til at melde klart ud.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Ikke mindst det sidste indlæg fortæller, at man gerne vil det bedste, og det er jo altid godt at ville det, men det er meget naiv tænkning, der ligger til grund.
Man forestiller sig altså, at man i sådan ét overskueligt værk, som kan læses af alle, kan få både fordele og ulemper objektivt beskrevet, samtidig med at man kan få fuld indsigt i, hvilke økonomiske skoler der måtte ligge bag de forskellige vurderinger.
Det er fuldstændig urealistisk, er jeg nødt til at sige. Her blander man altså en ekspertdiskussion sammen med en politisk diskussion, og det er ikke det, der er behov for.
Tingene er komplicerede nok i forvejen.
Så hr. Keld Albrechtsen: Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte forslaget, selv om der måtte blive indføjet nogle bemærkninger om, at også forskellige økonomiske skoler skal repræsenteres blandt eksperterne. Må jeg så ikke gøre indsigelse imod hr. Keld Albrechtsens påstand om, at jeg skulle være tilhænger af den monetaristiske skole.
Det er ingenlunde tilfældet, men hr. Keld Albrechtsen må vel kunne give mig ret i, at det kræver ganske meget bare at forklare tankesættet bag en monetarist kontra en marxist.
Det kræver ganske meget, for det har mange afledte effekter for bedømmelsen af, hvad der er en økonomisk fordel og ulempe på kort, mellemlang og lang sigt.
Det må hr. Keld Albrechtsen kunne give mig ret i for derved at hjælpe sine kolleger fra SF en lille smule ud af naivitetens sand.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Jamen, det kan være, fru Pia Christmas-Møller får mulighed for endnu en gang at hjælpe mig ud af naivitetens sand - efter denne her tale altså.
Men jeg skal da gerne sige, at vi ser det, vi nu laver med ØMU'en og en mulig folkeafstemning, som et utrolig vigtigt element for Danmark, også for vores eksistens som nation, hvor vi med ØMU'en kan risikere at komme til at afgive en suverænitet, som er meget stor, og som har stor betydning for os fremover.
Hvis vi skal have den debat, så mener vi, det er vigtigt, at tingene er belyst, og med al mulig respekt for demokratiet må vi gøre os alle mulige anstrengelser for at sikre os, at tingene er belyst så godt som muligt, og det her er kompliceret stof.
Det er også i modstrid med det billede, der i høj grad gælder rundt omkring i befolkningen, hvor mange faktisk opfatter ØMU'en som noget med, at man undgår at veksle, når man skal til udlandet.
Nogle har måske også den holdning, at hvis man kan få dronningens portræt på den ene side af mønten, ja, så går det måske meget godt.
Jeg synes egentlig også, det har været hjulpet meget godt af de partier, der er tilhængere af ØMU'en, med denne forsimplede holdning.
Regeringens materiale har heller ikke været opløftende at se, det har også været nogle skønmalerier med udeladelser.
Vi manglede også nogle redegørelser for, hvis det nu går dårligt for økonomien, hvad så?
Mange af de ting, vi diskuterer nu, baserer sig jo på, at det går godt med Europas økonomi.
Men hvad nu, hvis det går dårligt, hvad så?
Hvad er forholdet til de central- og østeuropæiske lande med hensyn til ØMU'en?
Der er mange ting, men ikke mindst - det var jeg oppe at sige før - at jeg synes, at det, der gør det uklart, er, at eksperter faktisk også skændes, og det er uklart at se, hvor forskellene ligger, og hvorfor de forskelle ligger der.
Der kunne vi se en idé i, at vi systematisk fik nogle økonomer eller andre eksperter med forskellige holdninger til at blive konfronteret med hinanden, således at de klart kunne redegøre over for hinanden, hvad det er for nogle standpunkter, de har til nogle aktuelle spørgsmål.
Det er ikke noget, der skal gå hele verden rundt, det forestiller jeg mig ikke.
Vi skal ikke lave en ny økonomisk lærebog, men omkring de aktuelle spørgsmål - vi har ØMU-debatten - se på, hvad det er for nogle ting, der gør, at eksperter tolker teknikken og mekanismerne bagved forskelligt.
Det er vores ønske til det her.
Og så vil jeg sige: Om det skal have den ene eller den anden form, kunne vi måske så drøfte i Europaudvalget.
Det kan godt være, at noget af det, som nu er i gang, faktisk dækker noget af behovet, således at vi kan nøjes med at supplere med nogle andre betingelser.
Det synes jeg må stå sin prøve, når vi kommer lidt tættere på i Europaudvalget.
Vores ønske er i hvert fald at sikre os, at vi får et godt grundlag for debatten.
Og det er ikke at udelukke en folkelig debat, men netop at give et grundlag for, at den folkelige debat ikke bliver præget af myter og andre letkøbte argumenter.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Der var bare et enkelt punkt i hr. Knud Erik Hansens tale, som jeg lige hæftede mig ved, nemlig det, at vi ikke skal udelukke den folkelige debat.
Mener hr. Knud Erik Hansen, at hvis Enhedslistens forslag ikke bliver vedtaget i dag, så har vi udelukket den folkelige debat?
Det lød faktisk sådan i hr. Knud Erik Hansens indlæg.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Nej, det kan jeg ikke genkende.
Jeg skal takke.
Hvis jeg har givet udtryk for sådan noget, kan jeg klart sige, at det ikke er tilfældet.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Jeg takker selvfølgelig for det klare svar, og det var også det, jeg fangede i forbifarten.
Når jeg alligevel tog det op her i forbindelse med en kort bemærkning, er det, fordi det hovedsynspunkt, som hr. Knud Erik Hansen fremfører i sin tale her i dag, er, at vi skal fremme den folkelige debat.
Heri er jeg fuldstændig enig, og det er vi fra Kristeligt Folkepartis side.
Men det, som jo er kernen i forbindelse med Enhedslistens forslag her i dag, er, om en debat mellem forskellige økonomiske skoler - og det er jo det, vi har hørt var temaet hos hr. Keld Albrechtsen tidligere i debatten - skulle være med til at fremme en folkelig debat.
Derfor synes jeg faktisk, at det tema er væsentligt, og jeg forstår også på det, som hr. Knud Erik Hansen sagde for lidt siden, at det i virkeligheden ikke er en sådan debat, hr. Knud Erik Hansen og SF ønsker, altså en debat mellem forskellige økonomiske skoler.
Derfor undrer det mig i virkeligheden, at SF og hr. Knud Erik Hansen støtter det forslag, som Enhedslisten her har fremsat.