Steen Gade (SF), 2005-11-08:
Når jeg tager ordet her i anden omgang, er det egentlig lidt i forlængelse af den sidste ordveksling med hr. Frank Aaen.
For det havde måske været en god ting at have haft to debatter, en om mandatet og en om nogle overordnede principper.
Derfor har jeg lyst til at sige et par ting om de overordnede principper.
For det første: SF føler sig i meget høj grad i overensstemmelse med græsrodsorganisationernes holdninger, også med hensyn til de synspunkter, vi har givet udtryk for i dag.
Så kan det godt være, at min stemmeføring har været lidt høj eller hård i forhold til de uenigheder, vi har med Enhedslisten.
Men de følger jo ganske meget 92-gruppens papirer på det her punkt.
Det andet er, at ting jo ændrer sig.
Udenrigsudvalget var for nylig ovre at besøge Verdensbanken og havde bl.a. et møde med nogle af de folk, der havde haft ansvaret for Verdensbankens pres for at liberalisere vandforsyningen.
De samme mennesker, som havde været med til at presse på på det tidspunkt, sagde nu, at det ikke var en god idé.
De var ikke overbeviste om, at det var en fornuftig idé at liberalisere vandforsyningen.
De var nærmest blevet tilhængere af noget, som hr. Frank Aaen og jeg er enige i, nemlig at man skal have stærke styrer, man skal have en stærk kommune, man skal have en stærk stat, for det er den måde, man kan løse opgaverne på på en masse områder, herunder også nogle serviceydelser.
Så det billede passer ikke, som var rigtigt for nogle år siden, hvor Verdensbanken altid prækede liberaliseringer på de her områder.
Det gør de faktisk ikke i dag.
Men det betyder jo ikke, at de altid har ret nu.
Og det er den nuancering, jeg godt vil have ind her til sidst.
Sagen er, at helt overordnet økonomisk, så har verden bedre af at få noget mere frihandel.
Så kommer der bedre gang i økonomien, vi får chancen for, at flere kan hæve sig ud af fattigdommen, ligesom vi har set det i det sydøstlige Asien i de sidste 10 år.
Det er jo en verdenshistorisk revolution, at omkring 800 millioner mennesker er hævet ud af den yderste armod og op på et højere niveau i løbet af 10 år.
Men det betyder jo ikke, at problemerne ikke eksisterer.
Der er store miljøproblemer knyttet til den store mobilitet af varer.
Der er store arbejdsmiljøproblemer knyttet til det.
Hvad skal svaret være på det?
Skal det så være, at hver enkelt lille nation prøver at løse det for sig selv, som jeg næsten synes blev sagt fra Enhedslistens side?
Nej, det er, at så må vi jo arbejde hårdt for – og det indgik også i min ordførertale – at miljø kommer ind i WTO-forhandlingerne, at internationale miljøaftaler respekteres, at man respekterer miljømærker.
Vi må arbejde for arbejdstagerrettigheder, at ILO kommer ind i forhandlingerne.
Og det synes jeg klart er noget, vi skulle stå sammen om.
Så må vi tage os af de ekstreme ubalancer, som vi har i verden i dag på grund af skæve handelssystemer og protektionisme og det, at man bygger handelsmure op mellem hinanden.
Hvordan skal de få gang i en industriproduktion i Afrika?
Hvordan skal de få gang i økonomien, i en industriproduktion, hvis de ikke får lavet nogen aftaler om at afvikle toldbarriererne mellem hinanden?
Og de er jo godt klar over det selv.
Derfor er noget af det her ikke et spørgsmål om, at de bliver tvunget til at afvikle det.
Der er nogle af de lande, ofte dem, der har autoritære regimer, som ikke vil af med de toldsatser, men nogle af dem, der er mere demokratisk orienterede, kan da godt se, at det vil være fornuftigt.
Og så opstår der fornuftige arbejdsdelinger i Afrika ligesom hos os.
Så det er et komplekst område med masser af forskellige problemstillinger.
Det eneste sted, hvor jeg i hvert fald er sikker på at man går galt i byen, er, at vi tror, at vi kan løse det alene i Danmark.