runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
Se, nu tror jeg ikke, at det kommer sådan fuldstændig bag på de danskere, der sidder ude i stuerne og følger debatten, at vi fra oppositionen er forholdsvis fortvivlede over den socialpolitik, regering fører, mens regeringen synes, at det er en fantastisk socialpolitik, den fører.
Men der er én ting, som kom lidt bag på mig her i debatten, og det er grundlaget, vi diskuterer på.
Derfor er jeg nødt til at spørge ministeren – og her vil jeg slet ikke diskutere regeringens politik i øvrigt, nu snakker vi facts: Er ministeren enig med mig og, så vidt jeg har hørt, samtlige ordførere bortset fra Venstres og Konservatives, i, at fattigdommen er steget i Danmark?
Det har vi mange indikationer på.
Vi har undersøgelser fra de frivillige organisationer, som vi fik før jul; vi har det større antal, der bliver sat på gaden; vi har rapporter fra Rådet for Socialt Udsatte.
Altså, er vi enige om, at der er et stigende fattigdomsproblem i Danmark?
Så kan vi diskutere hvorfor, og hvad det skyldes, og om det er regeringens skyld, om det er den tidligere regerings skyld, eller om det er globaliseringens skyld.
Men for mig er det ret vigtigt, at vi ligesom anerkender, at der er et problem overhovedet.
Lige før hørte jeg nærmest socialministeren sige, at der slet ikke er et problem.
Er socialministeren enig i, at vi har et stigende fattigdomsproblem i Danmark?
Mia Falkenberg (DF), 2006-02-03:
Men umiddelbart er der en lang række initiativer i gang, som vi finder rigtig gode, og på nuværende tidspunkt vil vi bare gerne lige se, hvad følgerne af dem er, og om de har den rette effekt.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Der er jo ikke noget nyt i, at fru Line Barfod ikke bakker op om starthjælpsydelsen og loftet over kontanthjælpen, og der er vi helt uenige.
Der er nogle principper, der gør sig gældende.
Jeg synes, det er vigtigt, at det kan betale sig at arbejde.
Jeg synes også, det skal være sådan, at man ikke har fuld adgang til de offentlige ydelser i Danmark fra første dag, man er i landet.
Det er begrundelsen for, at vi har ændret reglerne på det område, og det er jeg fuldt ud bekendt med at fru Line Barfod ikke er enig i.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Jeg er helt med på, at vi er uenige om mange ting, men jeg prøver igen: Mener ministeren ikke, at man kan sige, at hvis en person får 1.000 kr. mindre om måneden, end vedkommende fik før, så er den person blevet fattigere, end vedkommende var før?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål: Mener ministeren ikke, at i så rigt et land som Danmark, hvor flertallet af os får råd til at købe mere og mere, burde vi også have råd til at sikre, at alle har råd til at købe mad hver dag og har råd til at købe vintertøj til deres børn, når det bliver koldt?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg kan bekræfte, at hvis man får 1.000 kr. mindre i løn eller mindre i overførselsindkomst, så har man 1.000 kr. mindre til rådighed, ja.
Vi har heldigvis et velfungerende samfund, hvor vi sikrer, at den økonomiske fremgang også kommer dem til gode, der er modtagere af overførselsindkomster.
Det er derfor, vi har satsreguleringen, og det synes jeg er rigtig godt.
Men det er jo ikke tilstrækkeligt til, at der ikke er nogen, der tumler med forskellige sociale problemer, og det er jo derfor, vi sætter ind på alle de andre områder, nemlig for at give folk de bedste betingelser for at kunne leve det liv, de gerne vil i Danmark.
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Ministeren nævner igen i dag, at den rapport fra de frivillige, vi kiggede på i december, ikke er en generel dokumentation, og derfor kan man ikke udlede, at vi har en gruppe mennesker, der får det dårligere i vores samfund.
Jeg synes, det er vanskeligt at forstå, at det er en rapport, som ministerens selv har bestilt.
Der kommer nogle udsagn, som er selvindlysende, nemlig at to ud af tre af de organisationer, der er tæt på de grupper, siger, at de her mennesker har fået sværere levevilkår.
Fortryder ministeren, at den rapport kom til at se ud på den måde?
Ministeren vil jo hele tiden lægge distance til den og sige, at det jo ikke er nogen generel dokumentation og derfor kan vi ikke tage den helt alvorligt, men at ministeren selvfølgelig er bekymret.
Ville ministeren i virkeligheden gerne have, at opgaven var blevet stillet anderledes til de frivillige organisationer?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg tror, fru Lise von Seelen kom til at hoppe nogle af svarene over i debatten, for ellers ville hun ikke stille sådan et spørgsmål.
Jeg synes, det er rigtig godt, vi har fået den rapport, og det har jeg understreget mange gange.
Jeg fortsætter drøftelsen og tager nu et møde med organisationerne for at høre, om vi kan komme nærmere ind på, hvad det er, der gør sig gældende, for vi har sat ind med behandlingsgarantier, med flere væresteder, med støtte- og kontaktpersonordningen, med andre boformer m.v.
Så det gælder om at få afdækket, hvad det kan være, der gør sig gældende, hvad det er, der skal til.
Der er det jo afgørende for mig at få noget input fra de organisationer, der i dagligdagen er meget tæt på brugerne.
Men fru Lise von Seelen kommer til at blande det sammen, for det, diskussionen gik på tidligere, var, om det er noget, der siger noget helt generelt om udviklingen, eller hvad det egentlig er, rapporten siger.
Rapporten giver udtryk for, hvordan organisationerne oplever at deres brugere har det, og det er nyttigt at få de meldinger.
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Jeg blander aldeles ikke tingene sammen.
Jeg kan godt huske, at ministeren hårdt presset indvilligede i at holde et møde med de her mennesker
, sådan at man kunne komme lidt tættere på, hvad det så er, der ligger bag.
Men rapporten ligger der jo, og det, der er interessant, er, om man som politiker er parat til at tage de tendenser alvorligt, som man helt åbenbart kan se der er i det samfund, der omgiver en, eller om man hele tiden vil sparke tingene hen til hjørnespark, fordi man i virkeligheden ikke ønsker at handle, sådan at man bare forlænger diskussionen eller prøver at trække det ud, fordi man i virkeligheden helst vil have parkeret problemet.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Altså, hvis man skal tale om at parkere problemerne, så var det måske det, man kunne antyde om den tidligere regerings indsats på området, hvor, som vi netop diskuterede tidligere i dag, fru Lise von Seelen jo meget havde den tankegang, at bare folk fik deres økonomiske ydelse og så i øvrigt blev overladt til passiv forsørgelse, så var det nok med det.
Det er jo den linje, som vi ikke accepterer i regeringen.
Derfor har vi fra første dag taget fat på en markant indsats for de mest udsatte i vores samfund, så vi gør jo i virkeligheden lige det modsatte.
Jeg er i løbende dialog med ngo’erne og har samarbejde på kryds og tværs, og som jeg tidligere har understreget, synes jeg, de spiller en utrolig vigtig rolle for den sociale indsats i Danmark, fordi de er med til at give nogle anderledes tilbud, med til at sikre mangfoldigheden i indsatsen på det sociale område.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg var sådan set spændt på socialministerens svar til fru Lise von Seelen, da hun spurgte, om socialministeren var glad for den rapport, der kom fra organisationerne.
Det forstod jeg ministeren var.
Det tror jeg vi var mange der var, for det er altid spændende i Folketinget at få input udefra.
Jeg har derfor bare et enkelt spørgsmål til socialministeren: Vil socialministeren gøre det til en årlig begivenhed, at vi hvert år på et eller andet tidspunkt op til jul får en rapport fra de frivillige organisationer ude i felten, der beskriver deres indtryk af, hvordan verden ser ud?
Det er jo nemt for ministeren at svare ja, når hun er begejstret for rapporten.
Når vi andre også er begejstret for rapporten, kan det jo samle bredt.
Så jeg forventer, at socialministeren uden omsvøb vil sige: Ja, jeg vil hvert år sørge for, at der kommer sådan en rapport fra de frivillige organisationer.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Regeringen har jo for nylig indført en ny lov om inddrivelse af offentlig gæld.
Der har man fastsat et vist minimum, hvor man siger, at folk, der har under det minimum, ikke har råd til at betale af på gæld, for man må betragte det som et eksistensminimum.
Det gælder alle på kontanthjælp, altså ikke dem, der er ramt af kontanthjælpsloftet, men den almindelige kontanthjælp betragter man her som et eksistensminimum, og man vurderer normalt, at en enlig voksen, når der er betalt boligudgifter og et par andre udgifter, skal have ca. 4.600 kr. om måneden.
Regeringen har altså, når vi snakker offentlig gæld, vurderet, at det er det minimum, man skal have at klare sig for.
Så er det bare, jeg vil høre: Er det udtryk for regeringens generelle holdning, at det er, hvad der er nødvendigt for at klare sig i det danske samfund i dag?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Som jeg allerede har svaret, synes jeg ikke, man kan sige noget egentligt om, hvordan beløbet skal være, for man kan ikke fastlægge det ud fra videnskabelige eller objektive kriterier.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Betyder det, at socialministeren er dybt uenig i den lov, som skatteministeren har fået vedtaget, hvor skatteministeren på baggrund af et stort arbejde, som forbrugermyndighederne tidligere har udført med at indhente oplysninger til brug for et normalbudget osv., er nået frem til, at det er det beløb, der skal til for at klare sig i Danmark?
Er socialministeren uenig i skatteministerens vurdering af, at en enlig voksen i dag skal have 4.600 kr. til mad, tøj osv. for at kunne klare sig og derfor ikke har råd til at betale af på gæld, hvis han har 4.600 kr. eller derunder?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg forholder mig til, hvad der er vigtigt, når vi skal se på den sociale indsats, på, hvordan vi bedst kan hjælpe folk, hvad der da skal gøres.
Der understreger jeg, at der skal vi netop tage individuelle hensyn, der skal vi udøve nogle skøn over den konkrete situation for at se, hvad det er for en hjælp, der er behov for.
Der mener jeg ikke, at en fattigdomsgrænse vil være nyttig.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
Der er i dag kommet et utrolig interessant svar fra beskæftigelsesministeren.
Vi Radikale har spurgt ministeren, hvorvidt de regler, man har lavet i forbindelse med integrationspakken, risikerer at komme i karambolage med FN og grundloven, for ifølge Den Europæiske Komité for Sociale Rettigheder er mindstelønnen godt 7.000 kr., hvor man i integrationspakken opererer med helt ned til 5.000 kr. om måneden.
Regeringen henviser til Institut for Menneskerettigheder, der siger, at det er anerkendt i retspraksis, at der gælder en nedre grænse for, hvilket rådighedsbeløb der kan anses for acceptabelt, og regeringen siger, at det er regeringen ganske enig i.
Derfor er det nærliggende for mig at spørge: Hvis regeringen er enig i, at der er retspraksis for en nedre grænse,
hvor ligger den så?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Det bliver jo en gentagelse af, at jeg synes, det er vigtigt, at vi ser på, at vi i dag har et meget fintmasket socialt sikkerhedsnet, hvor vi tager udgangspunkt i den enkeltes konkrete situation i forhold til den indsats, vi så yder fra det offentliges side.
Det synes jeg er afgørende at holde fast i.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
Ministeren er vel enig med mig i, at hvis der er en retspraksis og regeringen henholder sig til den, så er der jo altså ifølge beskæftigelsesministeren et niveau.
Jeg ved godt, det ikke er helt fair.
Jeg har selv lige fået spørgsmålet ind her, og jeg forstår godt, hvis socialministeren ikke lige kan svare på kroner og øre, hvad niveauet er.
Kunne vi blive enige om at slutte denne diskussion og få nogle facts på bordet med udgangspunkt i det, som regeringen mener man skal kigge på?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Hr. Martin Lidegaard er velkommen til at stille alle de spørgsmål, hr. Martin Lidegaard har lyst til at stille til mig, og så skal jeg besvare dem.
Det er nok den mest fair fremgangsmåde, som hr. Martin Lidegaard selv er inde på, hvad angår det, der bliver citeret.
Lise von Seelen (S), 2006-02-03:
Når vi snakker et mindste økonomisk leveniveau, der kan være rimeligt, siger ministeren: eller hvad der kan være anstændigt.
Hvad der kan være anstændigt, synes jeg vi skal lade være med at snakke om, men jeg synes godt, vi kan snakke om, hvad der kan være et rimeligt niveau, folk kan leve på.
Ministeren siger så efterfølgende, at for socialministeren handler det om, hvordan vi bedst kan hjælpe folk.
Er ministeren ikke enig med mig i, at en meget, meget vigtig del af socialpolitikken er at forebygge, at sikre, at folk kan have så gode levevilkår, at de ikke i perioder skal have social hjælp og støtte?
Den allerfornemste del af socialpolitikken er faktisk at forebygge, at sikre, at folk i udgangspunktet har gode levevilkår, og der kan det da godt være af betydning, hvordan ens økonomi ser ud.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
O.k., men det vil sige, hvis jeg hører ordføreren rigtigt, at så vil man gerne være med til at lave en handlingsplan, den skal bare have et andet indhold end det, som lige er blevet foreslået i SF’s handlingsplan.
Vi er heller ikke enige i alle delelementer i den handlingsplan, der er lagt frem.
Vi vil gerne være med til at diskutere, om der skal tages noget ud og puttes noget på, også af finansieringen osv., og det hører jeg nu at Dansk Folkeparti synes kunne være interessant at gå ind i sådan en dialog om og, om jeg så må sige, lave en handlingsplan, som vi kan samle et flertal for.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Altså, jeg er fuldstændig enig i, at det er vigtigt at forebygge, og noget af det afgørende i forebyggelsen er, at vi sikrer, at alle får en uddannelse og dermed får de bedste betingelser for at kunne klare sig på arbejdsmarkedet.
Jeg ved ikke, hvad fru Lise von Seelen har tænkt sig.
Er det et problem, at der f.eks. er nogle selvstændige, der i perioder har meget lav indkomst?
Er det et problem, at der er nogle, der vælger at gå på nedsat tid for at prioritere familien?
Vi har studerende, der er på SU, og som jo også er en del af lavindkomstgruppen, men det synes jeg ikke er et problem.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Det kan man selvfølgelig godt kalde en markant indsats, men det går jo ligesom den forkerte vej.
Jeg synes, det er en mærkelig måde at stå og rose sig af, at man har gjort nogle mennesker fattigere, for selv om ministeren ikke vil anerkende, at der er nogle, der er fattige i Danmark, så vil ministeren vel anerkende, at hvis man får 1.000 kr. mindre om måneden, så er man fattigere, end man var, før der blev skåret de 1.000 kr. væk om måneden.
Så spurgte ministeren, om venstrefløjen og oppositionen var kede af, at der ikke er fattigdom i Danmark.
Jeg ville være meget, meget glad, hvis der ikke var fattigdom i Danmark.
Der er rigeligt med andre ting, vi kan angribe regeringen for.
Jeg ville være rigtig glad, hvis alle mennesker i Danmark havde råd til at købe mad hver dag, havde råd til at købe tøj til deres børn.
Det synes jeg ville være værdigt i så rigt et samfund som Danmark.
Men det kan jeg forstå at ministeren ikke er enig i.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Den udlægning af teksten kan hr. Martin Lidegaard ikke bruge til noget som helst.
Det er slet ikke det, jeg har sagt.
Når jeg får det konkrete spørgsmål, hvad jeg er bekymret over, så er jeg bekymret, når organisationerne melder, at de synes, at nogle af deres brugere har mere sammensatte problemer og har det vanskeligere end tidligere.
Så synes jeg jo, det gælder om at komme i dialog eller fortsætte dialogen med organisationerne om, hvad det så er, der gør sig gældende, og om vi kan overveje nogle andre indsatsmuligheder, akkurat ligesom vi jo har gjort det f.eks. for de svageste i lavindkomstgruppen, hvor vi fik afdækket det, der var de største barrierer for dem, når vi tager de store klumper, nemlig gældsproblemet, manglende netværk og misbrugsproblemer.
Der har regeringen jo sørget for at indføre behandlingsgarantier, en gældssaneringsordning og nu udvidet støtte- og kontaktpersonordningen.
Dermed bliver det jo et rigtig godt eksempel på, hvordan vi prøver at finde ud af, hvad det er for nogle problemer, der gør sig gældende, og hvilke barrierer der er for, at mennesker kan leve det liv, de gerne vil.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Det synes jeg var et meget langt svar på et meget enkelt spørgsmål.
Socialministeren startede med at sige, at hun var glad for en rapport.
Folketingets partier giver udtryk for, at de er glade for en rapport.
Jeg spørger: Vil socialministeren sikre, at vi hvert år får en rapport om, hvordan det ser ud for de allerdårligst stillede i Danmark?
Så får socialministeren pludselig uld i mund og siger, at det kan hun hverken svare ja til eller svare nej til, men det vil hun overveje.
Altså, er det ikke umiddelbart indlysende, at en socialminister, der er glad for en rapport, gerne vil have flere af de rapporter, ministeren er glad for, og når de også kan tilfredsstille Folketinget, hvorfor så ikke umiddelbart sige et fuldtonende ja?
Tak for et fordrageligt indlæg.
Det er jo helt fair, sådan vil det jo altid være: Der kan være ting, man ikke er enig i.
Derfor har jeg sådan set et godt tilbud til Dansk Folkeparti: Skal vi ikke sætte os sammen, Dansk Folkeparti, SF, De Radikale og Socialdemokraterne, som også har meldt positivt ind, og lave et forslag, som Dansk Folkeparti er enig i?
Ville det ikke være indlysende?
Dansk Folkepartis ordfører er jo også enig i bundlinjen, nemlig at det går dårligere for de hjemløse, og at regeringen og Dansk Folkeparti altså ikke gør det godt nok.
Var det så ikke indlysende, at vi, der er optaget af det, satte os sammen omkring et rundt eller et firkantet bord og lavede et fælles forslag, vi så bar igennem Folketinget?
Mia Falkenberg (DF), 2006-02-03:
Det er således, at vi i Dansk Folkeparti synes, at de initiativer, der er sat i gang, er, som de skal være, og vi venter på at se, hvad der så efterfølgende sker.
Som sagt vil vi gerne følge den udvikling, der er inden for de hjemløses problematikker, og der nytter det bare ikke noget at lave en fast handlingsplan og slet ikke som den, SF har fremstillet.
Jeg vil da sige, at jo flere gode initiativer, der kommer, og jo bedre udviklingsmuligheder, der er på det her område, jo bedre er det.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
Det er jo rigtigt, at fattigdommen har mange ansigter, og at ud over den økonomiske fattigdom er der jo også kulturel og social fattigdom og folk, der er udsatte på grund af sindslidelser osv., men det provokerer mig altså, at landets socialminister står og siger, at der ikke er fattigdom i Danmark, når alt, hvad vi får af meldinger ude fra landet, viser, at det er der, og at den er stigende.
Jeg vil godt være med til – det kommer vi til om lidt – at diskutere, hvordan man kan definere fattigdom, og jeg medgiver, at det er vanskeligt.
Men at landets socialminister står og siger, at vi ikke har et fattigdomsproblem, og at det ikke er stigende, når der kommer entydige meldinger om det!
Det er derfor, jeg er så interesseret i at finde ud af, hvad det præcis er, socialministeren mener.
Men jeg forstår altså, at socialministeren mener, at vi ikke har fattigdom i Danmark, at vi ikke har det problem, men så forstår jeg bare ikke, hvad hun er bekymret over.
Hun var jo bekymret over indvendingerne fra de frivillige organisationer.
Hvad går socialministerens bekymring helt præcist på?
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-03:
SF har fat i noget med det her beslutningsforslag, for uanset hvor mange gange ministeren forsøger at remse op, hvad regeringen gør, og bliver sekunderet af regeringens ordførere, så kan vi jo ikke løbe fra det faktum, at vi har et problem, der er stigende, og at vi har behov for at fokusere mere på det.
Uanset om De Konservative har en vision på området, der handler om at oprette muse- og rottelegepladser under opsyn af en kommunal forvalter, hvor de hjemløse så kan lege – det siger lidt om De Konservatives syn på socialpolitik, synes jeg – så har vi et problem, som vi er nødt til at gøre noget ved.
Fra radikal side er vi ikke enige i alle delelementerne i beslutningsforslaget.
Vi savner også – det hænder, at det problem opstår i SF’s beslutningsforslag – et forslag til finansiering eller bare et estimat af, hvad det vil koste at fokusere på det her problem og sige, at netop fordi målgruppen er så varieret, netop fordi problemet er så komplekst, og netop fordi vi her har en blanding af sundheds-, social-, uddannelses-, boligpolitik, skulle vi så ikke prøve at se, om vi kan gøre det bedre, end vi gør i dag.
Den grundtanke støtter vi fra radikal side og vil derfor gå positivt ind i udvalgsarbejdet med at udrede og diskutere, hvordan man kunne gribe en sådan handlingsplan an.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Jeg vil gerne spørge hr. Villy Søvndal, om ikke hr. Villy Søvndal bare ud fra sin egen synsvinkel kan se en anelse positivt på, at vi nu har vedtaget en kommunalreform, hvor vi entydigt placerer ansvaret for de her mennesker, vi taler om, netop de udsatte mennesker – nogle af dem lever på gaden – der har brug for hjælp, har brug for en midlertidig bolig, hos kommunerne i modsætning til i dag, hvor to kommunale myndigheder desværre, kan man sige, spiller bold med den hjemløse.
Det råder vi nu bod på med kommunalreformen.
Jeg vil spørge, om hr. Villy Søvndal ikke kan bekræfte, at det dog er et kraftigt skridt i den rigtige retning.
Det mener jeg, men jeg vil gerne høre hr. Villy Søvndals vurdering af det.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg er enig i den del af kommunalreformen, der vedrører den geografiske inddeling.
Det er ikke det, hr. Hans Andersen spørger om, men det grundlæggende spørgsmål, hr. Hans Andersen stiller, og som jeg synes er et meget relevant spørgsmål, er: Tror man, at den samlede sum af kommunalreformen med det positive, med det entydige ansvar, og det efter min opfattelse negative, at kommunerne skal betale den fulde pris for de udsatte grupper fremover, vil være fremskridt eller tilbageskridt?
Nu må jeg ikke stille spørgsmål.
Hvis jeg havde måttet, ville jeg have spurgt hr. Hans Andersen: Når nu kommunerne fremover skal betale det fulde beløb, hvor der indtil nu har været en delt finansiering, tror hr. Hans Andersen så, at det i en periode, hvor den kommunale økonomi i øvrigt er så stram, som det næsten aldrig før er set, bliver lettere eller sværere at få kommunen til at anbringe en misbruger på en institution – eller den sindslidende, der har brug for de dyre behandlingstilbud?
Da hr. Hans Andersen ikke må svare og jeg ikke må spørge, vil jeg selv svare: Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at når man sætter så stort et økonomisk pres på de tungeste sociale sager, vil vi opleve, at det bliver urimelig svært i en økonomisk stram periode at få de tilbud, man har brug for.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Jeg vil gerne spørge, om hr. Villy Søvndal har forhørt sig hos de nuværende amter om, hvordan de håndterer forsorgshjem; hvad belægningen er på de pågældende forsorgshjem; hvordan det går med at have et herberg kørende; om der er en efterspørgsel efter disse herberger eller der ikke er.
Hr. Villy Søvndal graver ned og bruger de argumenter, der lige passer til dagen, men mangler måske det fulde overblik.
Det kunne måske opnås ved at spørge amterne, hvordan det går på de midlertidige forsorgshjem, og hvordan det går ude på de herberger, der er etableret.
Jeg kender til et natherberg, hvor man har problemer med at belægge pladserne.
Der er simpelt hen ikke efterspørgsel efter dem.
Det er måske noget helt andet, der mangler, og det vil jeg gerne spørge hr. Villy Søvndal om