runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 1999-11-26:
De fleste studerende i dag har bl.a. deres SU som indkomst, og dermed har de en indtægt, der gør, at de har mulighed for at benytte sig af den fradragsordning, som vi lægger op til. Der er muligheden for, at nogle vil få en ringere ordning, men samtidig er der også muligheden for, at en masse af de studerende, som faktisk bor de steder, hvor de ikke kan benytte sig af den kollektive transportform, får muligheden for støtte.
Den nuværende ordning har en skævvridning i forhold til dem, som bor op ad kollektive transportformer, og det synes
jeg er et problem.
Kim Behnke (FRI), 1999-11-26:
I sidste folketingssamling brugte vi meget tid på at diskutere begrebet lovkvalitet, og af det materiale, der blev konsensus om i Folketinget, fremgår jo, at noget af det, vi skal passe på, er ikke at forcere behandlingen af teknisk kompliceret lovstof.
Den dag, hvor det her forslag blev fremsat, og det er jo altså kun seks arbejdsdage siden, da havde vi en anden behandling af et lovforslag fra skatteministeren.
Det var også opfejning på pinsepakken.
er kun på 87 sider.
Det, vi havde til behandling for en uge siden, var på 90 sider, tror jeg.
Da ugeplanen for Folketinget blev lavet for den her uge, da var det her lovforslag ikke sat på til behandling, men lige pludselig i går får vi besked om, at man ønsker en første behandling af L 93, altså et lovforslag på 87 sider.
Et lovforslag, som for størstepartens vedkommende er meget kompliceret og teknisk stof.
Bevares, der har siddet et udvalg og kigget på tingene, og forslaget har været til høring, men det må jo aldrig udvikle sig til, at Folketinget alene lader sig spise af med bemærkninger fra brancheorganisationer og fra særligt nedsatte udvalg.
Det må være sådan, at Folketinget og Folketingets medlemmer selvstændigt tager stilling til det, der bliver lagt frem.
For den dag, det går galt, er det jo ikke brancheorganisationer eller særligt nedsatte udvalg, der påtager sig ansvaret, så er det alene Folketingets ansvar.
Hvad har vi så til at behandle det her lovforslag?
Ja, vi har, som vores udmærkede udvalgsformand, fru Mariann Fischer Boel, har været inde på, seks mødedage.
Så kunne man sige, at hvis det var det eneste, Folketingets Skatteudvalg havde på sit bord, så overkom vi det jo nok.
Men der ligger jo et bjerg af afgiftsforslag, som - afhængigt af, hvem regeringen laver finanslovaftale med - også skal presses igennem på selv samme seks mødedage.
Kigger vi så på selve lovforslagets indhold, bevares, så er det også vores vurdering, at det er korrekte og rigtige ændringer, der finder sted, og at de i det store og hele er fornuftige.
Men vi har ikke en jordisk chance for på så kort tid at vide, om det nu også teknisk er korrekt, eller om der skjuler sig en fejl hist og pist, som vi så skal til at feje op i næste folketingssamling.
Derfor er det vores vurdering, at vi skal give det her forslag den fornødne tid og tillade, at de folk, der kommer til at skulle leve efter de her regler, får mulighed for at sætte sig ind i dem og se konsekvenserne og eventuelt opdage, om der er hjørner, der trænger til at blive rettet op.
For ingen er jo interesseret i, at Folketinget vedtager sjuskede love, og derfor er det også mit håb, at skatteministeren vil være indstillet på, at vi gør vores arbejde ordentligt.
Kristian Jensen (V), 1999-11-26:
Tilbage i 1996 var Venstre førende i debatten omkring sikring af bedre vilkår for studerende, sådan at man kunne hjælpe med udgifterne til transport.
Forhistorien er jo, at regeringen ikke så noget problem eller nogen grund til at hjælpe de studerende, mens bl.a. Venstre arbejdede for en ordning, hvor studerende ville få lov til at trække udgifterne til transport fra på skattebilletten.
Regeringens synspunkt om, at der ikke var noget problem, holdt kun, indtil der viste sig et flertal uden om regeringen, der støttede ideen om et fradrag til de studerende.
Så kom regeringen på banen og indførte en ordning, som kun hjalp en del af de studerende, og som kun var til gavn for de studerende, som var heldige nok til at kunne tage offentlige transportmidler til deres uddannelse.
Dette beslutningsforslag vender tilbage til den oprindelige idé og vil være til gavn for alle studerende, der har en længere rejseafstand end 24 km dagligt.
Fra Venstres side er vi helt enige med forslagsstillerne i det rigtige i at støtte de personer, som har længst til deres uddannelsessted.
Ved at give hjælpen til disse studerende kan vi være med til at afhjælpe det problem, som traditionelt og forudsigeligt opstår i universitetsbyerne i august-september måned hvert år.
Vi ser jo hvert år, hvorledes studerende flytter til uddannelsesbyerne for at være i studiemiljøet, men også fordi udgifterne ved rejsen overstiger deres økonomi.
Ved at målrette hjælpen giver vi til de virkelig trængende studerende i stedet for at sprede tilskuddet ud.
Således har dette forslag den klare fordel frem for den gældende ordning, at der ydes støtte til alle, der trænger, og ikke kun til dem, som har muligheden for at tage kollektive transportmidler.
Med den nugældende ordning så lader vi de studerende i stikken, der bor så langt væk fra hovedfærdselsårerne, at de ikke kan tage kollektiv transport.
Den kollektive transport er ikke, og bliver aldrig, så finmasket, at alle studerende med behov kan hjælpes med den nuværende ordning.
Der er en klar forskelsbehandling mellem de studerende, som har muligheden og vælger at bruge kollektiv transport, og de studerende, som ikke vælger eller overhovedet ikke har muligheden for at bruge kollektiv transport.
Hvis man f.eks. er bosiddende i Harboøre i Vestjylland og går i skole i Holstebro, så skal man af sted kl. 23.10 aftenen før, hvis man vil være fremme til kl. 8.00 næste morgen.
Det er simpelt hen ikke anstændigt at afskære studerende i den situation fra den støttemulighed, som andre har, bare fordi de tilfældigvis bor i et område med bedre kollektiv transport.
Endelig så er der den klare ideologiske fordel, at dette forslag går ud på at indføre et fradrag i stedet for den mere administrative tilskudsordning.
Forskellen er også, at tilskuddet gør mennesker afhængig af staten, mens fradrag gør staten afhængig af mennesker.
Alt i alt et meget godt forslag, som Venstre ser som en klar forbedring af den nugældende ordning, og derfor støtter Venstre forslaget.
Bjarne Laustsen (S), 1999-11-26:
Lad mig sige det med det samme: Socialdemokratiet støtter ikke Frihed 2000's forslag om studerendes ret til skattefradrag for befordring.
Os bekendt har der ikke været problemer med den eksisterende rabatordning, og vi ser derfor heller ingen grund til at ændre på denne ordning.
Det eksisterende tilskud har den fordel, at det har samme værdi for alle.
Sådan er det ikke med et fradrag.
Socialdemokratiet finder, at kollektive transportmidler er en naturlig transportform for studerende, der hvor cykel- eller gåafstanden er for lang.
Vi ser ingen grund til på nogen måde at medvirke til privatbilismens udbredelse blandt studerende.
Kim Behnke (FRI), 1999-11-26:
Jeg var jo egentlig lidt ked af, at skatteministeren tager det personligt, når vi er nogle, der er lidt optaget af Folketingets lovkvalitetsarbejde.
Det burde da også ligge skatteministeren på sinde.
Og sammenligningen med, at man sidder hjemme ved køkkenbordet og læser i sine forsikringspolicer og har svært ved at overskue det, og så til, hvad Folketinget laver, ja, hvis det er ministerens indtryk af, hvad folketingsarbejde går ud på, så kan jeg blive endnu mere bekymret.
, hvorimod de beslutninger, der træffes i denne sal, har konsekvenser for hele landets befolkning, i og med at de bliver lov, når tingene er vedtaget ved en tredje behandling.
Jeg ved ikke, om det her forslag åbner nye huller, så personer af Kurt Thorsen-kaliberen kan begynde at excellere i ting og sager, om der er selskabstømmere osv., der kan gå i gang.
Eller om det i den anden ende giver en urimelig beskatning, som giver unødigt provenu ned til skatteministeren.
Jeg ved ikke, hvor på den linje vi er.
Men vi er ikke interesseret i at være nogen steder på den linje. Og derfor et ønske om, at vi gør tingene ordentligt.
Kim Behnke (FRI), 1999-11-26:
Jo, men forholdene ude i virkeligheden er jo nogle gange gode at tage notits af.
Og situationen er den, at bare man bor i en afstand af 10-12 km fra centrum i Århus, så er der et betydeligt nedslag i prisen ved at skulle have måneds- eller 3-måneders-kort til Århus Sporveje, hvis man er under uddannelse.
Og det benytter de unge sig naturligvis af med overfyldte busser som resultat, fremfor at sætte sig på cyklen og cykle frem.
Det system, vi har i dag, får de unge mennesker til at vælge offentlig transport, også selv om de bor forholdsvis tæt på, fordi prisforskellen, rabatten på månedskortet, faktisk bliver ganske betydelig.
Hvorimod for dem, der er så uheldige at bo de steder, hvor der ikke er offentlig transport som f.eks. i Djurslands-området, er det en ren udgift.
Bjarne Laustsen (S), 1999-11-26:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Jensen, hvad Venstre har tænkt sig at gøre i forhold til de studerende, som ikke kan bruge deres fradrag, fordi de har en meget lille indkomst.
Det, der også er indbygget i Frihed 2000's forslag, er jo, at man afskaffer den eksisterende rabatordning.
Det vil alt andet lige give en meget stor skævvridning i forhold til det allerede eksisterende system.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-26:
Nu fremgår det jo af lovforslaget fra Frihed 2000 netop, at ifølge de regler, der ligger, skal man selv betale de første 310 kr.
Så skriver man videre i bemærkningerne til forslaget, at det betyder så, at man kan få rabat for de første 10 km også.
Hvis det er tilfældet, at et månedskort koster mindre end disse 310 kr., så vil det dog være en meget, meget beskeden rabat, man i så fald måtte få.
Det skal vel tilføjes, så man ikke får et fuldstændig fejlagtigt billede af det her.
Man kan jo se, hvad et månedskort koster i de forskellige områder, og det er jo ikke transport inden for den nærmeste zone, man har beregnet disse priser ud fra.
Så derfor synes jeg måske nok, at det, som fremgår af forslaget her, er lidt ude af proportioner.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-26:
Pensionsafkastbeskatningen var jo en del af pinsepakken.
Vi var imod den lovgivning.
Det, der så foreligger her, er, at der har været en følgegruppe, som har vurderet den lovgivning, og så vidt jeg kan skønne, så er der tale om forbedringer set ud fra vores synsvinkel.
Dog må jeg selvfølgelig tage det lille forbehold, når man står med den store bog, om man har forstået alle detaljer.
Det tror jeg vi kan have svært ved på så kort tid, men ud fra min overordnede vurdering og de informationer, jeg har kunnet skaffe mig, så er der tale om en forbedring, og derfor vil vi stemme for lovforslaget.
Men vi er da spændt på, om der yderligere kommer nogle oplysninger under udvalgsarbejdet, for så vidt jeg også har forstået, er der stadig uafklarede ting, og det kan ske, at der er nogle ting, som dukker op under udvalgsarbejdet, som nødvendiggør et ændringsforslag.
Men vores grundholdning: En forbedring i forhold til den bestående retstilstand, og vi stemmer for forbedringer.
Ole Stavad (S), 1999-11-26:
Hr. Klaus Kjær forsøger at tale udenom, men kan han så svare mig på: Hvor ser Dansk Folkeparti fordelen ved, at vi over den danske statskasse understøtter med måske milliarder af kroner import af brugte tyske biler, fordi vi pålægger de brugte tyske biler en lavere afgift, end vi har pålagt de biler, der oprindelig er solgt som nye i Danmark? Jeg ville altså hellere bruge de penge på pensionisterne og på et ordentligt sundhedsvæsen.
Men jeg forstår, at Dansk Folkeparti og hr. Klaus Kjær synes, det er bedre at bruge de penge til at understøtte helt tilfældigt og til skade for danske virksomheders konkurrenceevne, at bruge pengene til at give støtte over statskassen til nogle tilfældige virksomheder til at importere brugte og ofte også miljøsvinende biler til Danmark.
Jeg siger velbekomme!
Klaus Kjær (DF), 1999-11-26:
Jamen den konkurrenceforvridning, vi taler om, er da i konkurrencen mellem brugtbilsforhandleren og nyvognsforhandleren, og det er jo straks en anden konkurrence.
Men jeg tror ikke, det betyder noget, for den borger, som har besluttet sig til i den sidste ende at købe
en brugt bil - måske som familiens bil nummer to - har ikke overvejelser om alternativt at købe en ny bil.
Han vil under alle omstændigheder købe en brugt bil, og han er i princippet ligeglad med, om den bil oprindelig stammer fra Tyskland eller den stammer fra Danmark.
Han er interesseret i at få en bil af god kvalitet som bil nummer to eksempelvis
, men det skal være en brugt bil.
Ole Stavad (S), 1999-11-26:
Hvis hr. Klaus Kjær ikke kan se den problemstilling, er jeg ikke sikker på, at Folketingssalen er det rigtige sted at få det afklaret.
Hvis det er sådan, at nogle importerer biler fra udlandet, hvor de pågældende biler pålægges en væsentlig lavere afgift end den afgift, der er på en dansk brugt bil, og det ikke er konkurrenceforvridning over for eksempelvis nyvognsforhandlere, der som oftest skal tage en brugt bil i bytte for at kunne sælge en ny bil, skal jeg altså have nogle af mine skolepenge
tilbage
Men det forlanger jeg ikke, før hr. Klaus Kjær har overbevist mig om, at det er ham, der har ret, og mig, der har uret, for jeg er meget, meget overbevist om, at min opgave med at forklare, hvem der har ret, er væsentlig lettere end hr. Klaus Kjærs opgave.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-26:
Skatteministeren nævnte, at listerne er udarbejdet på baggrund af konkrete handler med disse brugte biler, så derfor er der jo taget hensyn til, at disse importerede brugte biler generelt er i bedre stand, og det er måske det, der kan forklare de lidt højere priser, som dagspressen i hvert fald har beskrevet.
Jeg kan ikke vurdere det på det grundlag, men det kunne måske være en forklaring, at listerne er udarbejdet på grundlag af konkrete handler.
Det sagde
ministeren jo selv.
Med hensyn til, om forslaget er konkurrenceforvridende, kan jeg slet ikke se problematikken.
En brugtbilsforhandler tjener vel lige meget på bilen, uanset om han har importeret den fra Tyskland og sælger den til en dansk borger med den fortjeneste, det giver, eller han opkøber en gammel dansk bil og sælger den med fortjeneste til den danske borger.
Jeg kan slet ikke se noget konkurrenceforvridende i det forhold.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-26:
Det undrer mig faktisk lidt, at hr. Jens Peter Vernersen fremhæver netop det argument, for det var jo et argument, der var inde i debatten om importen af brugte tyske motorkøretøjer.
Her blev det påpeget, at de tyske motorkøretøjer alt andet lige generelt var af en bedre standard end de danske motorkøretøjer, bl.a. fordi man ikke salter vejene osv. i Tyskland, og også fordi de generelt var bedre vedligeholdt.
Men dér talte argumentet overhovedet ingenting.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-26:
Hr. Klaus Kjærs indlæg vedrørende forhåndsbeskeder virker dog mere end forunderligt.
Der er jo altså - som det også har været nævnt tidligere -
forskel på, om biler er i god stand eller i dårlig stand, men det bekymrer åbenbart ikke hr. Klaus Kjær, at man rent faktisk kan få en vurdering, som ligger under den pris, vurderingen skulle være udtryk for, fordi der altid vil være tale om, at man finder biler, som er i bedre stand. Jeg vil også sige, at det har jo ikke noget at gøre med at styrke retsstillingen, når vurderingen på denne måde bliver ganske vilkårlig.
Det er tværtimod det modsatte, der sker,
og det synes jeg da nok jeg vil tilkendegive.
Nu har der været meget fremme i dagspressen om disse vurderingslister, som man åbenbart betragter som en tommelfingerregel til at vurdere efter.
Men det ændrer altså ikke noget ved, at når der kommer biler i særlig god stand til syn, skal de naturligvis også vurderes højere.
Men det undrer mig faktisk ikke, at Dansk Folkeparti har det helt modsatte synspunkt, for det er jo dets generelle holdning her i Folketinget, når det gælder om at skaffe indtægter.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-26:
Forslaget er en genfremsættelse af et beslutningsforslag fra folketingsåret 1998-99 fra Dansk Folkeparti.
Det er forslagsstillernes opfattelse, at der bør kunne gives en bindende forhåndsvurdering af den registreringspligtige værdi af importerede brugte motorkøretøjer.
På dette område bør der ligesom på mange andre områder være mulighed for at give et bindende tilsagn om motorkøretøjets værdi på baggrund af importørens oplysninger om køretøjets data, ekstraudstyr m.v.
I princippet foregår det jo allerede således på eksempelvis ejendomsområdet, når ejendomme skal vurderes.
Her går vurderingsmyndighederne ikke i hvert enkelt tilfælde ud og besigtiger ejendommen med henblik på en individuel vurdering, men vurderingen sker på baggrund af en række tekniske oplysninger om ejendommens beliggenhed, udstyr, standard osv.
Formålet med beslutningsforslaget er at styrke importørernes og borgernes retsstilling ved at undgå lange sagsbehandlingstider og for nogles vedkommende pludselige, store og ubehagelige ekstraregninger på måske flere hundrede tusinde kroner efter betaling af depositum og eventuelt videresalg af motorkøretøjet flere måneder efter importen.
Det kan selvfølgelig være meget godt, at skatteministeren nu nedsætter en arbejdsgruppe, men efter Dansk Folkepartis opfattelse er det ganske overflødigt.
Man kan jo bare, som det har været nævnt fra flere ordføreres side, fremlægge vurderingslisterne, vel at mærke når de er rettet til efter det reelle prisniveau.
Fremlæg dem dog offentligt, så kan enhver jo se på tekst-tv og Internettet osv., hvad ens bil er vurderet til!
Med hensyn til hr. Frank Aens bemærkninger om, at forslaget giver rig anledning til at snyde, er det jo ikke anderledes i dag.
I dag er der da også mulighed for at snyde.
Med dette forslag bliver det sådan, at bilerne stadig skal synes og forsikres, og selvfølgelig skal det da følges op, hvis der er afgivet urigtige oplysninger om det pågældende motorkøretøj, som man påtænker at indføre.
Selvfølgelig skal der da kunne kræves efterbetaling, og der skal selvfølgelig også være en straf forbundet med det.
Men i princippet er det jo ikke anderledes, end det er i dag, hvor der bliver skiftet hjul og fælge og den slags. Der er også rig mulighed for at snyde i dag, men forslaget her ændrer ikke noget som helst i den forbindelse, så Dansk Folkeparti kan anbefale forslaget til vedtagelse.
Frank Aaen (EL), 1999-11-26:
Forslaget lyder jo tilforladeligt, men det kan kun føre til én af to ting.
Den ene ting er, at man påtvinger myndighederne at gennemføre en konkret vurdering af en lang række biler, der aldrig kommer til landet, så man dermed øger bureaukratiet og indfører en administrativ udgift, vi ikke har brug for.
Og derfor synes jeg, at de partier, der ellers normalt har meget travlt med at angribe, at vi har for meget bureaukrati, burde afholde sig fra at støtte et forslag, der kan være med til at fremme unødvendigt bureaukrati.
Alternativet kan være, at man bare skal vurdere biler ud fra en gennemsnitsbetragtning, hvor man siger: Den bil, den årgang, den pris.
Det vil få den konsekvens, at mennesker vil rejse ud i verden og skaffe sig en bil, der ligger langt over gennemsnittet og altså dermed er langt mere værd end en gennemsnitsbil af den årgang og det mærke.
Det betyder, at man simpelt hen kan snyde i afgift på den måde, og det er til ugunst for statskassen og dermed til ugunst for de kilder, der skal til for at finansiere velfærden.
Jeg vil sige, at alle partier, der er interesserede i, at vi har et finansielt grundlag for en ordentlig velfærd her i samfundet, bør afholde sig fra at indføre en mulighed for at undgå at betale de afgifter, der ellers er vedtaget i Folketinget, og som jeg synes skal betales i fællesskab, for at vi kan finansiere f.eks. en ordentlig folkepension - som i øvrigt burde være højere, end den er i dag - og de andre ting, vi gerne vil bruge penge til.
Så enten fører dette forslag til et ekstremt bureaukrati, som jeg ikke synes vi skal bruge penge på, men hellere bruge pengene til f.eks. hjemmehjælp, eller også fører det til, at der kan spekuleres imod de afgiftssatser, der i dag gælder for alle andre mennesker, og det er vi også imod.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-26:
Når jeg læser bemærkningerne, så finder jeg positive intentioner med forslaget.
Samtidig er jeg da usikker på nogle mere praktiske ting, f.eks. hvordan det lader sig helt præcist realisere, så målsætningerne bliver opfyldt, og derfor er jeg da meget godt tilfreds med, at skatteministeren vil have en gruppe, der yderligere skal arbejde med spørgsmålet.
Men ellers må vi også under udvalgsarbejdet nærmere få afklaret detaljerne.
Så en positiv forhåndsindstilling, men usikkerhed om hvorvidt det virkelig lader sig realisere helt efter de målsætninger, der er skitseret.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-26:
Jeg skal sige på vegne af Det Radikale Venstre, at vi ikke kan tilslutte os beslutningsforslaget.
Vi er usikre på, om forslaget fører til en bedre retsstilling for den enkelte borger.
Retsstillingen må jo i høj grad afhænge af en konkret og en individuel vurdering, selvfølgelig med udgangspunkt i en grundig sagsbehandling, og den form for kvalitet i sagsbehandlingen er vi selvfølgelig meget optaget af. Når der er 50.000-70.000 henvendelser om registreringsafgift, og 20.000 fører til en konkret vurdering, så siger det sig selv, at der er problemer forbundet med at få en forpligtende forhåndsgodkendelse.
Vi er positivt indstillet over for, at der nedsættes en arbejdsgruppe, der skal kigge på det her, men vi kan ikke tilslutte os beslutningsforslaget i dets nuværende form.
Og så har jeg lovet SF's ordfører på området at sige, at SF heller ikke kan tilslutte sig.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-11-26:
Da den konservative ordfører og forslagsstiller, hr. Brian Mikkelsen, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hans vegne tilkendegive, at Det Konservative Folkeparti naturligvis kan støtte dette udmærkede forslag, og med hensyn til den nærmere argumentation kan jeg blot henvise til beslutningsforslagets bemærkninger.
Kristian Jensen (V), 1999-11-26:
Dette beslutningsforslag er en genfremsættelse af nr. B 133 fra sidste folketingssamling.
Venstre var positive over for beslutningsforslaget sidst, og det agter vi naturligvis også at være den her gang.
Beslutningsforslaget om bindende forhåndsvurdering af importerede motorkøretøjer har til formål at fjerne den usikkerhed omkring registreringsafgift, der er, sådan at vi fremover kan have en retssikkerhed, der er i top for borgerne.
Og selv om det måske kun er nogle måneder siden, at vi behandlede det sidst, så har den teknologiske udvikling faktisk overhalet ministeren indenom.
På Internettet kan man i dag på www.bilpriser.dk finde en vurdering af brugtvognspriser på stort set alle bilmærker.
Det modsatte gør sig gældende, når man ser de lister, som skattemyndighederne har til rådighed til disse vurderinger af importerede køretøjer.
Den liste, som jeg har fået overdraget og står med her, er listen, som skattemyndighederne tilsyneladende tager udgangspunkt i.
I såvel Ekstra Bladet som Berlingske Tidende kunne man i går læse, at skattemyndighederne har været meget tilbageholdende med at lade offentligheden få adgang til disse lister, og det forstår jeg godt, for de er temmelig mangelfulde.
Ligeledes har vi set eksempler på, at biler vurderes forskelligt hos skattemyndighedernes forskellige afdelinger, og det kan heller ikke være rimeligt, at der fortsat er en mulighed for at shoppe rundt, selv om vi også nævnte det sidste gang.
Det burde være en smal sag for told- og skattemyndighederne at lave mere ensartede retningslinjer for, hvorledes et importeret motorkøretøj skal beskattes, hvad enten det gælder nye eller brugte biler.
Og jeg er meget glad for det tilsagn, skatteministeren nu har givet, om et udvalgsarbejde, der skal kigge på denne her problemstilling. Det er urimeligt, at man ikke kan få klar besked om sin afgifts- og momsbetaling forud for import af motorkøretøjer.
Intentionerne om at skabe klarhed har Venstre meget svært ved at se noget negativt i og er derfor positiv over for beslutningsforslaget.