Mariann Fischer Boel (V), 1999-10-26:
Når man læser indledningen til skatteministerens forslag om opkrævning af skatter og afgifter, ser det i første omgang ganske tilforladeligt ud.
Regelforenkling og overskuelighed er jo noget, som regeringen ved flere lejligheder har gjort sig til talsmand for.
Men jeg må også sige efterfølgende, at så er resultatet vel relativt magert.
Fra Venstres side har vi tidligere peget på - og det er vi sikre på at skatteministeren også husker - at den sats, der er gældende i dag for morarenter, er urimelig høj; der beregnes 1,3 pct. pr. måned for skatte- og afgiftsrestancer.
Jeg tror nok, at vi ved tidligere lejligheder har udtalt, at det nærmede sig ågerrente.
Lovforslaget opererer nu med en variabel rentesats, så udgangspunktet er, at renten pr. måned skal være 1 pct.
Men det svarer jo i realiteten til en effektiv rente på 13,52 pct. pro anno, og jeg mener, at det med det renteniveau, vi har i dag, er en høj rente.
Jeg har også hæftet mig ved, at lovforslaget først træder i kraft den 1. januar 2002.
Tænk, hvis det var erhvervslivet, der skulle efterleve sådan nogle lange indfasningsfrister!
Så har jeg bemærket, at skatteministeren, synes jeg det fremgår, har listet en udvidelse af virksomhedernes lønindeholdelse med ind i forslaget.
Lønindeholdelsespligten er jo administrativt utrolig tung for virksomhederne.
Det var Arthur Andersen, der lavede en rapport for nogle år siden, hvor han beregnede, at det kostede 1.150 kr., hver gang virksomhederne foretog en lønindeholdelse. Så er jeg ganske opmærksom på, at der i forbindelse med finansloven for 1998 blev givet mulighed for, at man belastede medarbejderne med 20 kr., hver gang man lavede en lønindeholdelse, men det står slet ikke i forhold til, hvad det reelt koster virksomhederne.
Jeg mener ikke, at denne ekstraordinære indeholdelsespligt har været med, da lovforslaget blev vurderet af testpanelet, men det er jeg overbevist om at ministeren vil oplyse mig om i sin svartale.
Og så synes jeg, at det har været en fantastisk oplevelse at konstatere de meget store forskelle, der øjensynlig har været mellem Skatteministeriets og Erhvervsministeriets opfattelse af virkeligheden.
Nu er formuleringerne jo pakket meget pænt ind i bemærkningerne til lovforslaget, men jeg kunne egentlig godt have tænkt mig at have været en flue på væggen, da de her diskussioner foregik mellem de to ministerier.
For der er jo ikke nogen tvivl om, at det oprindelige forslag, som skatteministeren lancerede, væsentlig mere ambitiøst var en mulighed for at lave en fælles indbetalingsdag; det har så ikke kunnet lade sig gøre af økonomiske grunde.
Så har forslaget jo været sendt til høring, altså det oprindelige forslag, og der er en del virksomheder, der i høringsrunden har tilkendegivet, at de ikke har været i stand til at afgive høringssvar, fordi de ikke har forstået lovforklaringerne.
Jeg vil ikke afvise, at det kan skyldes nogle misforståelser, men jeg mener i virkeligheden, at der er utrolige retssikkerhedsmæssige problemer
, hvis teksten er
så snørklet, at de virksomheder, der skal afgive et høringssvar, ikke kan forstå, hvad det er, der står i forslaget.
Men lovforslagene vil fra Venstres side få en overvejende positiv behandling under udvalgsarbejdet.