runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Kirk (V), 2003-12-10:
De to lovforslag, L 100 og L 101, som regeringen nu fremsætter, drejer sig bl.a. om at stadfæste nogle simple og naturlige spilleregler for såvel dyrlæger som landmænd.
Langt de fleste, langt, langt de fleste steder har danske husdyr det godt, men et enkelt broddent kar er et for meget.
Forslaget til lov om hold af dyr er en del af lovforenklingen på jordbrugsområdet.
Lovforslagets overordnede formål er at sikre, at husdyrhold sker på ansvarlig måde, således at menneskers og dyrs sundhed og fødevaresikkerheden tilgodeses.
Forslaget samler alle hidtidige bestemmelser, der omhandler den besætningsansvarliges ansvar over for husdyrene.
Især den seneste tids debat har vist, at der er behov
for at stadfæste, hvad der er almindelig logik.
Ansvaret for dyrenes sundhed ligger hos både den besætningsansvarlige og dyrlægen, og dette lovforslag set i sammenhæng med forslaget til lov om dyrlæger præciserer ansvarsfordelingen mellem dem.
Som noget nyt kan den ansvarlige for et dyrehold frakendes retten til at eje eller holde dyr, hvis vedkommende har gjort sig skyldig i en grov eller gentagne overtrædelser af loven eller af regler, der er fastsat i medfør af loven eller af Det Europæiske Fællesskabs forordninger.
Forslaget giver ministeren hjemmel til at stille krav om, at personer, der er beskæftiget i bedrifter, hvor der anvendes receptpligtige lægemidler, skal gennemgå et kursus i anvendelse af lægemidler.
Et andet væsentligt formål med lovforslaget er overvågning og bekæmpelse af husdyrsygdomme og zoonoser.
I den forbindelse sikres sporbarheden med klare regler og ansvarsfordeling.
Det skal således være muligt at eksportere efter så enkle regler som muligt
, uden at Danmarks veterinære stade sættes over styr. Lovforslaget skal ses i sammenhæng med dyreværnsloven, der henhører under justitsministerens ressort.
Til lov om dyrelægegerning m.v. er overført en bestemmelse, hvorefter den ansvarlige for et dyrehold kan frakendes retten til at behandle dyr med receptpligtige lægemidler, hvis vedkommende har gjort sig skyldig i en grov eller gentagne overtrædelser af reglerne herom.
Med dette lovforslag og forslaget til lov om dyrlæger bliver det muligt at udlevere medicin til behandling af forventet sygdomsudbrud, når dyrlægen har konstateret risikoen, og der foreligger en sundhedsrådgivningsaftale.
Der vil i første omgang blive tale om gennemførelse af et forsøgsprojekt som en anerkendelse af det højere uddannelsesniveau i landbruget.
Landmænd får i dag en uddannelse på mellem 4 og 6 år, der også indeholder megen praktik, og det er derfor sund logik og i tråd med lovens intentioner at uddelegere mere ansvar til den besætningsansvarlige.
Med forslaget til lov om hold af dyr får vi placeret ansvaret for dyrenes sundhed samtidig med en lovforenkling.
Venstre støtter varmt lovforslaget, og på Det Konservative Folkepartis vegne har jeg lovet at sige, at de ligeledes tilslutter sig lovforslaget.
Lene Espersen (KF), 2003-12-10:
Nu er behandlingen af L 99 jo ved at udvikle sig til en minidebat om finansloven, kan man næsten høre.
Jeg vil sige til hr. Morten Bødskov, at regeringen gerne lader sig måle på handlinger og ikke på sideantallet i et hæfte.
Det er nemlig de ting, man iværksætter, der i sidste ende viser, om det, man gør, er det rigtige, og derfor ser
jeg med allerstørste sindsro på, at vi har gjort det til en dyd at lave korte, koncise og præcise handlingsplaner frem for alenlange redegørelser, som har mange ord, men ingen handling.
Fru Anne Baastrup kan jeg svare bekræftende, og til hr. Morten Bødskov må jeg sige, at det jo er et velkendt trick, når man diskuterer, at hvis man ikke ønsker at diskutere det, der er substansen, kan man altid gå til modangreb med noget helt andet.
Nu har hr. Morten Bødskov 10 eller måske 20 gange her fra talerstolen efterlyst, hvad regeringen vil gøre for at stoppe volden blandt de unge lovbrydere.
Hver gang har jeg sagt til hr. Morten Bødskov, at regeringen har fremlagt en handlingsplan, der har et væld af gode initiativer, som er målrettet den forebyggende indsats, men naturligvis også fremlagt straffeskærpelser i det omfang, det er nødvendigt for at holdningsbearbejde de unge mennesker og få dem til at forstå, at de ikke skal begå den kriminalitet. Alligevel fortsætter hr. Morten Bødskov, og derfor har jeg nu taget et eksemplar af »Stop volden« med og vil overrække den til hr. Morten Bødskov, så vi ikke fortsætter denne uendelige diskussion om regeringens handlingsplan, som blev fremlagt i marts 2002, og som det må stå klart for enhver er et godt bud på, hvad der bl.a. kan gøres.
Men det er selvfølgelig klart, at vi ikke hviler på laurbærrene.
Der vil jo altid være tale om andre gode initiativer, som man kan iværksætte, og også i forbindelse med finansloven er der iværksat yderligere initiativer.
Jeg vil dog fastholde, at jeg tror, at de elementer, der indgår i lovforslaget, vil have en holdningsbearbejdende effekt på lang sigt, ikke mindst på den gruppe meget unge, forhærdede kriminelle, som nu får sendt et klart signal om, at den kriminalitet, man har begået i en ung alder, også er en kriminalitet, som samfundet ser på med alvor, og ikke en kriminalitet, der - om jeg så må sige - bliver slettet af statistikken, fordi man fylder 18 år.
Jeg tror, de initiativer vil have en effekt, men i og med at SF har tilkendegivet, at man vil genoprette lovforslaget, så det bliver i overensstemmelse med Straffelovrådets betænkning, får hr. Morten Bødskov jo nok mulighed for at stemme imod de tiltag, som regeringen foreslår her.
Morten Bødskov (S), 2003-12-10:
Jeg kunne gøre fru Anne Baastrups ord til mine, i hvert fald som en indledning, og så vil jeg bare gentage det, jeg sagde før.
Vi mener faktisk i Socialdemokratiet, at når man sætter Straffelovrådet i gang med at lave en bedre balance i straffeloven, er sigtet med det, at det kunne være godt, hvis vi kunne få en straffelov, som har et pædagogisk sigte, som er til at forsvare, er til at forklare, og hvor der er en klar rangordning.
Så ville vi faktisk synes, det var et ganske godt projekt, men vi synes, det er virkelig ærgerligt, at regeringen ikke vælger at indfri det ønske.
Jeg er dog glad for, at justitsministeren trods alt og på trods af stemmeføringen og andet vil strække sig så langt som til at sige, at det er noget, man har under overvejelse.
Jeg synes, der må være en fælles interesse i at nå det mål.
Apropos hykleri: Det var jo meget stærke ord med en svag stemme
, men alligevel synes jeg, man skal passe på med at bruge den slags ord, når man foregøgler ud ad vinduet, at man vil løse et problem med en særlig gruppe meget hårdt kriminelle 15-17-årige unge, men leverer et lovforslag, som er fuldstændig indholdsløst.
Alle eksperter vurderer, at det ikke vil blive brugt og ikke har nogen som helst effekt på de unge, som vi ved er problemet, så hvad står justitsministeren med?
Et problem, som der fortsat intet svar er på. Det, vi bad om, var at få konkrete bud på, hvad justitsministeren vil gøre, så vi får stoppet den meget uheldige udvikling, der er i kriminalitetsstatistikken blandt de unge, hvor vi kan se, at de 15-17-årige desværre skiller sig ud.
Det har justitsministeren intet bud på, og det er det, der er så forstemmende: Man siger et ud ad vinduet, men man leverer et forslag, der reelt intet indhold er i, og man er ikke klar til at se på det, som også Kristendemokraterne var inde på, nemlig spørgsmålet om, at det er en sammenhængende indsats, der skal til.
Justitsministeren står uden svar, selv med det forslag hun har leveret her i dag.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-10:
Det er ikke, fordi jeg vil belaste ministerens stemme mere end højst nødvendigt, men jeg synes bare lige, det skal præciseres, at Straffelovrådet har taget de tidligere strafferammeforhøjelser til efterretning, men har ikke noget sted i betænkningen sagt, at man var enig i dem, eller at det var godt, at regeringen tog det initiativ.
Det synes jeg lige skal præciseres, ellers kunne jeg godt blive ret sur, hvis jeg sad i Straffelovrådet.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-10:
Hr. Jann Sjursen, Kristendemokraternes ordfører, kan ikke være her, og derfor vil jeg fremsige følgende: Lovforslaget bygger bl.a. på Straffelovrådets betænkninger om straffastsættelse og strafferammer.
Kristendemokraterne er tilfredse med, at regeringen med sit lovforslag følger op på rådets arbejde, et arbejde, som vi i sin tid selv var med til at igangsætte.
På den baggrund var det vigtigt for os at få Straffelovrådets vurdering og få rettet fokus på den forebyggende indsats i det forslag, der blev vedtaget af Folketinget ved den pågældende lejlighed. Vi er alle optaget af at få nedbragt kriminaliteten i vores samfund, ikke mindst den personfarlige kriminalitet.
Det er imidlertid ikke en farbar vej kun at fokusere på hårdere straffe som svar på kriminalitet.
Omvendt er det heller ikke nok bare at beskæftige sig alene med forebyggelse.
Ofrene er nemlig i mange tilfælde ikke kun dem, der bliver ramt af kriminaliteten, men også gerningsmændene og deres familier.
Efter vores opfattelse har regeringen ikke det nødvendige blik for denne helt afgørende helhedsorienterede indsats.
Lad mig i den forbindelse blot nævne den nyligt indgåede finanslovaftale om Kriminalforsorgen, hvor der nok er skabt plads til, at flere kan afsone deres straf, men hvor det forebyggende sigte med arbejdet i Kriminalforsorgen ikke levnes mange muligheder for at lykkes godt nok.
Kriminalforsorgen i frihed får f.eks. ikke et løft med mulighed for for alvor at bringe tidligere afsonere på ret køl.
Når det gælder det foreliggende lovforslag, som jo af naturlige grunde alene beskæftiger sig med især skærpelse af straffen for grov kriminalitet, er Kristendemokraterne positive over for forslaget, på trods af at vi dybt beklager den manglende helhed i regeringens politik for at få nedbragt kriminaliteten, hvor vi dels mener, at sanktionerne for de i lovforslaget nævnte forseelser skal være stærkere, dels mener, at de skærpede straffe også i sig selv vil have en præventiv effekt.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-10:
Lovforslaget baserer sig på Straffelovrådets store betænkning
om straffastsættelse og strafferammer, en opgave rådet fik på baggrund af en vedtagelse i Folketinget tilbage i 1998. Det havde længe været SF's ønske at få en vurdering af, hvordan de forskellige strafferammer hænger sammen med de ændringer af, hvad man i dag anser for alvorlige forbrydelser, og det, man i begyndelsen af 1900-tallet fandt var alvorlige forbrydelser.
Rådets gennemgang viser netop - og nu vil jeg så håbe, at hr. Per Dalgaard hører efter - at personfarlig kriminalitet straffes relativt hårdere end økonomisk kriminalitet, så forventningen om, at det så anderledes ud, er således blevet gjort til skamme. Undervejs i rådets arbejde fik vi desværre en ny regering, som for det første ikke anede noget om rådets arbejde, og som efterfølgende valgte at se stort på eksperternes arbejde, idet man på tværs af sædvanlig respekt forhøjede strafferammerne i en lang række bestemmelser og bare gav rådet besked på, at nu skulle arbejdet fortsætte på det grundlag.
Uanstændigt er vist ikke for skrapt et ord.
Nu er jeg godt klar over, at regeringen helt principielt er imod at benytte sig af de mennesker, der ved noget om tingene, men ikke desto mindre må man da lige gøre opmærksom på, at der er tale om nogle ret centrale personer i det danske retsvæsen, som f.eks. Højesteretspræsidenten og Rigsadvokaten med flere.
Det er altså ikke almindelige smagsdommere.
Karakteristisk for forslaget er, at man dels har botaniseret i Straffelovrådets forslag, dels er kommet med forslag, som er helt ved siden af al fornuft, men som har ét mål, nemlig at vise, at regeringen er parat til at bure
mange mennesker inde i lang tid
Et eksempel er forslaget om vold mod tjenestemænd, hvor man - i stedet for at hæve straffen, som i dag er 6 år, hvad Straffelovrådets netop ikke har foreslået - jo kunne kombinere det tiltag med en henvisning til voldsbestemmelserne. Så er der forslag om gentagelsesvirkning.
Tænk, at en mand har været straffri i 9 år, 11 måneder og 14 dage.
Det må da siges at være godt klaret, men nej.
Hans tidligere kriminalitet skal have indvirkning på den nu begåede handling.
På tilsvarende måde kan man godt beskrive forslag om gentagelsesvirkninger for handlinger begået før det fyldte 18. år.
Det er et symbolsk slag i luften, som ingen betydning får,
Målet med Straffelovrådets samlede gennemgang var at få en straffelov, der hang sammen og var logisk.
Men SF vil være aktiv i udvalgsarbejdet.
Vi vil stille ændringsforslag, således at Straffelovrådets oprindelige intentioner med den nu foreslåede ændring af straffeloven vil blive fremsat som ændringsforslag, og så kan vi jo undervejs få os en konkret diskussion om, hvordan vores straffelov skal se ud.
Per Dalgaard (DF), 2003-12-10:
Dansk Folkeparti hilser dette lovforslag velkommen, dels fordi det nu fastslås, at det er værre at begå vold mod personer, end det er at begå økonomisk kriminalitet, dels fordi visse mangler fra voldspakken i forsommeren 2002 nu kommer med i en strammere lovgivning omkring den tiltagende, uacceptable vold.
Det slås nu fast, at vold mod tjenestemand i funktion skal straffes kontant og hårdt.
Vi har her en gruppe mennesker, som samfundet har sat til at varetage en hel del vigtige funktioner i dagligdagen, og den opgave skal de have lov til at gennemføre uden risiko for at udsættes for vold.
Det skal i hvert fald være sådan, at når de så bliver udsat for vold, så skal straffen være til at forstå for den, der udøver den, og den skal falde prompte.
Vi oplever desværre dette som et stigende problem.
Også det er selvfølgelig fuldstændig uacceptabelt, så en hårdere, konsekvent handling fra samfundets side er også her absolut nødvendig.
Strafferammen for grov narkohandel og groft tyveri får også en stramning.
Det kan lyde besynderligt, at det skal være nødvendigt at indskærpe, at tidligere straf skal tælle på den negative side, når der udmåles en ny straf.
Det burde være selvindlysende, men det har det desværre ikke været.
Jeg har et problem med at acceptere, at de domme, vi ser for vold, inden for voldsregiet egentlig ikke lever op til det, som strafferammerne siger.
Man har en fornemmelse af, at dommerne har svært ved at følge med i de ting, og det kan da godt være, at det tidligere har været sådan, at forskellen mellem økonomisk kriminalitet og voldskriminalitet er blevet udlignet, men det er i hvert fald ikke noget, der giver sig udslag i de domme, der afsiges.
Dansk Folkeparti kan støtte forslaget.
Morten Bødskov (S), 2003-12-10:
Det er rigtigt nok, som fru Elisabeth Arnold var inde på, at der ikke er grund til at tage medansvar for noget, man ikke selv har sat i gang.
Men sigtet med Straffelovrådets arbejde, da Socialdemokratiet og De Radikale bad dem om at udføre i hvert fald dele af den opgave, de har leveret, var jo også at få en pædagogisk rangordning af vores straffelov.
Det var dét, mit synspunkt gik på. Vi synes faktisk, at det er et sigte, vi bør fastholde.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at jeg fuldt ud deler de synspunkter, som fru Birthe Rønn Hornbech er fremkommet med.
Tværtimod er der meget tydelige tilkendegivelser
fra Straffelovrådet om, at de slet ikke mener, at man rent faktisk skal gå den vej.
Så det korte svar er, at jeg fuldstændig deler de synspunkter, som fru Birthe Rønn Hornbech gav udtryk for.
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Det glæder mig at høre, at Socialdemokratiet er imod den her gentagelsesvirkning over for unge, og det håber jeg at vi kan få ud af lovforslaget.
Jeg vil gerne høre om et andet element, som fru Birthe Rønn Hornbech også tilkendegav at være meget betænkelig ved, nemlig spørgsmålet om plea bargaining, altså at man kan få nedsat sin straf, hvis man angiver andre, og at vi dermed kan risikere at få de samme problemer, som man har i andre lande, hvor man kan risikere, at nogle angiver en masse andre for at få nedsat deres egen straf, og hvor det kan være svært at fæste særlig meget lid til den type vidneudsagn.
Jeg vil godt høre, om Socialdemokraterne også vil være med til at se på, hvordan vi kan forhindre, at vi får plea bargaining indført i dansk ret.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-10:
Jeg lagde mærke til, at hr. Morten Bødskov i forbindelse med beskrivelsen af Straffelovrådets betænkning sagde, at det var et arbejde, der var igangsat under den tidligere regering, og derfor følte man et vist medansvar for den betænkning, der er fremkommet.
Men jeg håber da ikke, at det er undgået hr. Morten Bødskovs opmærksomhed, at i foråret 2002 fik Straffelovrådet et markant ændret kommissorium, samtidig med at regeringen forhøjede straffene for en lang, lang række voldsforbrydelser, og Straffelovrådet fik besked på, at uanset hvad de fandt ud af, så forhøjede vi nu altså straffene.
Derfor ændredes vilkårene og perspektivet jo i meget høj grad for Straffelovrådets arbejde, fordi de fik et klart signal om, at uanset hvad rådet fandt ud af, så vedtog Folketinget i hvert fald, hvad regeringen besluttede de skulle gøre.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-12-10:
Det er klart, at der med en regering bestående af Venstre og Konservative naturligvis bliver ført en anden retspolitik end den, der er Enhedslistens.
Men jeg kan henvise til lovkataloget med hensyn til fru Line Barfods spørgsmål og så henvise til at få det stillet i udvalget.
Jeg er jo ikke bemyndiget til at sige noget om, hvad regeringen vil på et senere tidspunkt.
Jeg har indflydelse på det, men det er ikke mig, der skal svare på det.
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Selvfølgelig er man ikke forpligtet til at gennemføre det hele.
Vi er heller ikke enige i alt, hvad der er kommet fra Straffelovrådet, men når ideen var at få en større systematik, så undrer det jo lidt, at man ikke har taget den meget store del af forslaget med, som handler om at få nogle færre forskellige strafferammer og en bedre systematik.
Derfor ville jeg bare høre, om det fuldstændig er udgået af overvejelserne, at man skulle nå dette resultat, altså den meget store del af Straffelovrådets arbejde, eller om man kan forvente, at det kommer på et senere tidspunkt.
Ellers står vi igen med problemet med, at man bare laver en masse strafskærpelser, og vi så - også med den stærke forøgelse af gentagelsesvirkningen - bare putter endnu flere i fængsel, uden at vi egentlig opnår det, der var det oprindelige formål med Straffelovrådets arbejde, nemlig at få en bedre balance, så vi dermed skærpede straffene nogle steder og sænkede dem andre steder.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-12-10:
Vi lader os rådgive af Straffelovrådet, og det har vi i meget høj grad gjort.
Men det er fuldkommen rigtigt set, at der jo er straflempelser, der ikke er taget med, og der er strafskærpelser, som vi selv har fundet på, men sådan må det jo være, for det er altså et politisk arbejde, vi udøver her i Folketinget.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-10:
Da Kristendemokraternes ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremsige følgende.
Der er grund til at se med stor alvor på voldskriminaliteten i vores samfund og søge nye muligheder for at begrænse den.
Det gælder også den form for voldskriminalitet, hvor kniv har været anvendt.
Målet med regeringens lovforslag er vi således enige i, men spørgsmålet er, om midlet er det rigtige.
Regeringen lægger op til at gennemføre et generelt forbud mod at bære kniv m.v. på offentligt tilgængelige steder samt steder, hvor unge typisk færdes.
Det er for drastisk et skridt at tage efter Kristendemokraternes opfattelse.
En stor del af befolkningen vil ganske enkelte blive kriminaliseret uden grund, nemlig de mange, der bærer almindelig lommekniv.
Det er vores opfattelse, at våbenlovens bestemmelser vedrørende det at bære kniv er tilstrækkelige, og at hovedparten af den vold, der udføres i det offentlige rum med brug af kniv, udgør en overtrædelse af allerede gældende lov.
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-10:
Ministeren er ikke meget for at bevæge sig, og det, der bekymrer mig kraftigt her, er, at ministeren tilsyneladende lever i en drømmeverden sammen med Venstres ordfører på området, den tidligere formand for DGI, og i den drømmeverden hedder det, at det går nok endda.
Det kan godt være, at det går.
Det, jeg bare ønsker mig for at sikre midlerne til det frivillige arbejde, og det er jo en sag, vi er enige om, er, at man får nogle uafhængige instanser til at kigge på sagen og vurdere, om det faktisk er sådan, at den formodning, den drømmeverden, vi tilsyneladende måske lever i, også er en realitetsverden med hold i virkeligheden. Så kan vi ikke få ministeren til at imødekomme det banale ønske, det er, at få nogen til at kigge det her efter i sømmene, så vi får sikkerhed, og så vi på den måde får et langt bedre grundlag for at udvise den rettidige omhu, som må være vores forpligtelse som politikere på det her område?
Jens Kirk (V), 2003-12-10:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristen Touborg meget kort: Hvad er det, vi præciserer i de to love her?
Anders Samuelsen (RV), 2003-12-10:
Nu er det ikke, fordi jeg specielt tager stilling til det her, jeg konstaterer bare, hvad EU-retsekspert Peter Vesterdorf konstaterer, nemlig at det er meget, meget klogt af Kammeradvokaten at tage det forbehold, som han tager på side 58.
Derfor vil jeg gerne have ministerens kommentar til det, der står på side 58 i Kammeradvokatens redegørelse, og jeg citerer: »Da jeg ikke er i besiddelse af oplysninger af denne karakter, ser jeg mig ikke i stand til at afvise, at der under en eventuel retssag om foreneligheden med EU-retten af Tipstjenestens eneret vil kunne fremkomme oplysninger, der viser, at hensynet til at opnå en forøget indtjening har haft en så dominerende indflydelse på Tipstjenestens adfærd, at det vil kunne påvirke vurderingen af, om staten ved at tillade en sådan adfærd ikke blot forøger tips- og lottomidlerne til fordeling i almennyttige organisationer m.v., men også statens egne indtægter må anses for at have tillagt hensynet til en forøgelse af statens indtægter en sådan vægt, at staten ikke længere vil have mulighed for at retfærdiggøre eneretten med henvisning til de af EF-Domstolen anerkendte tvingende almennyttige hensyn.«
Har ministeren ikke læst det her afsnit, og hvad er egentlig den konkrete kommentar til det her meget kraftige forbehold?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Jeg blev også som andre lidt overrasket over statsministerens udtalelser og vil bare give statsministeren mulighed for at rette dem.
Statsministeren sagde, at det var regeringens politik, at virksomheder skal betale den skat, de skal i henhold til lovgivningen.
Ja, det er jo sådan set fuldstændig klart, men dermed antyder statsministeren jo næsten, at TDC var ude i noget ulovmedholdeligt.
Vil statsministeren ikke lige bekræfte, at TDC fuldstændig fulgte den lovgivning, som statsministeren havde ansvar for, og at der absolut ikke var noget at komme efter, hvad angår TDC?
De gjorde simpelt hen bare det, som statsministeren havde skabt mulighed for, nemlig at berige sig.
Så jeg synes bare lige, vi skal have slået fast for at undgå misforståelser, at der ikke er tale om, at virksomhederne gør noget ulovligt, men at der netop er tale om, at de udnytter den lovgivning, som statsministeren har ansvar for.