Christian H. Hansen (DF), 2000-05-02:
Fødevareerhvervet er jo et af Danmarks vigtigste erhverv.
Det er et erhverv, som beskæftiger utrolig mange mennesker i en lang række forskellige led lige fra landmanden til lands til fiskeren til vands og så dem, der står i det sidste led og sender varerne ud til vores danske forbrugere, altså den del, som ikke går til eksport, men som går til vores eget hjemmemarked.
I fødevareerhvervet - og det mener vi i Dansk Folkeparti gælder alle led - er der en meget stor faglig stolthed.
Det er vel også en af grundene til, at vi har en så stor anerkendelse i udlandet, for det samlede fødevareerhverv skaber jo ca. 20-25 pct. af Danmarks samlede eksport.
Derfor er det også vigtigt, at disse erhverv har gode vilkår, som gør, at man ikke over for erhvervene laver nogle konkurrenceforvridende foranstaltninger, som gør det svært for erhvervet at konkurrere med de andre lande på eksportmarkederne.
Det gavner jo hele det danske samfund, at vi er i stand til at sælge en stor og anerkendt produktion ud af landet.
I redegørelsen fra ministeren bliver der bl.a. fokuseret meget på forhold omkring bedre dyrevelfærd, større miljøhensyn og bedre arbejdsmiljø i vores fødevarevirksomheder.
Men når vi taler konkurrence, må vi også forholde os til - og det synes jeg måske mangler lidt i redegørelsen - at man ikke altid kan tage højde for det.
Der er meget stor forskel på, hvordan man ser på det i de forskellige lande, vi konkurrerer med.
I redegørelsen bliver der også lagt op til, at erhvervene skal målrette sig lidt efter, hvad det nu er, de danske forbrugere efterspørger.
Det er vi i Dansk Folkeparti naturligvis enige i, men spørgsmålet er, om det i virkeligheden ikke forholder sig sådan, at når man som forbruger står ved køledisken og skal vælge, er der vel stadig en stor tendens til, at man kigger meget på varedeklarationen og kigger meget på kvaliteten, men de fleste gange ender det med, at man alligevel vælger den enkelte vare ud fra prisen.
Derfor kan man godt sige, at såfremt der stilles store krav til fødevareindustrien om at levere de rigtige varer - forstået på den måde, at det er sunde varer af høj kvalitet - burde der vel egentlig også gøres en indsats for, at forbrugerne bliver gjort mere opmærksomme på, at pris og kvalitet jo i ganske mange tilfælde følges ad.
Det hele hænger vel også sammen, for der er vel ingen tvivl om, at man i erhvervet helt fra jord til bord er interesseret i, at den videre forarbejdning sker på betryggende vis, også sammenholdt med, at den danske forbruger skal være sikker på, at han køber noget kvalitet, når han køber danske produkter.
Men det sker også ganske ofte, når vi har nogle fantastisk gode tiltag herhjemme - lidt senere i dag skal vi drøfte spørgsmålet om medicinrester i vore fødevarer - ser vi tiltag på fødevareområdet i EU, som gør, at vi egentlig bliver ringere stillet herhjemme end det, vi faktisk selv ønsker rent nationalt.
Hvis vi skal se lidt nærmere på forbrugerpolitikken, er det for Dansk Folkeparti vigtigt at slå fast, at vi ønsker en ordentlig mærkning af de fødevarer, der sælges.
Det har også noget med forbrugerinformation at gøre; det er meget vigtigt for Dansk Folkeparti, og det er der også lagt noget op til i redegørelsen.
Dansk Folkeparti mener, at et samlet Folketing skal blive ved med at arbejde for at sikre forbrugerne sunde fødevarer.
Men det må også forholde sig sådan, at såfremt der findes sundhedsfarlige bakterier i vore fødevarer, bør de pågældende varer straks fjernes fra de enkelte butikker.
Dette er også sagt for at give en lille hånd til levnedsmiddelkontrollen, for det er jo levnedsmiddelkontrollens opgave, og derfor skal den også have de nødvendige ressourcer til at udføre sine opgaver.
Det hænger tillige sammen med det, som jeg var inde på lidt tidligere: Jeg synes nok, at man ser nogle tilfælde, hvor dialogen mellem fødevareerhvervene og eksempelvis levnedsmiddelkontrollen kunne være bedre.
Også inden for det område må samarbejde være vejen frem, for det gavner jo både erhvervet og dermed også forbrugerne, men så sandelig også den samlede eksport.
Det synes vi i Dansk Folkeparti egentlig er et udmærket initiativ, for
når vi i dag taler økologi, er Dansk Folkeparti eksempelvis på landbrugsområdet tilhænger af det økologiske landbrug og lignende produktionsformer, som har til formål at skåne miljøet og forbedre sundheden.
Men vi har i Dansk Folkeparti også den holdning, at udbredelsen bør ske gennem forbrugernes eget valg, og derfor kan man sige, at initiativet om økologimærkning falder ganske godt i tråd med Dansk Folkepartis opfattelse på dette område.
Jeg har bemærket, at der i redegørelsen er gjort plads til bemærkninger om strukturudviklingen i landbruget.
Dette er noget, der har været meget fokus på herhjemme de sidste år, og vi må fra Dansk Folkepartis side sige, at den landbrugslov, som er blevet lavet, og hvor vi er med i forliget, er vi egentlig godt tilfredse med.
Der er selvfølgelig altid nogle krøller, som vi synes kunne have været anderledes, men sådan er det jo, når der er et forlig, her må man både tage og give.
Men det er også vigtigt for Dansk Folkeparti, at vi fastholder en sådan strukturudvikling, at vi stadig kan være bekendt at kalde det landbrug.
Det hele må ikke blive en kæmpestor industri; der skal stadig være plads til det gode, gamle danske familielandbrug.
Redegørelsen har også givet plads til fiskeriet, og Dansk Folkeparti er tilfreds med, at fiskeriet er nævnt i redegørelsen.
Det er et erhverv, som virkelig trænger til, at man fra politisk side begynder at værne lidt om det, og lad os så håbe, at nogle af de tiltag, der er lagt op til i redegørelsen, kan gavne fiskerierhvervet fremover.
I Dansk Folkeparti ønsker vi et fiskerierhverv, som bliver sikret og får nogle vilkår, som gør det i stand til at overleve som et frit og uafhængigt erhverv.
Derfor mener vi, at den statslige indblanding ved biologer og kvoteordninger osv. skal begrænses stærkt, og at der skal arbejdes på at forenkle erhvervets bureaukrati. Da Danmark jo er medlem af EU, skal vi gennem EU-arbejdet arbejde kraftigt for at sikre, at de mål, der er besluttet med hensyn til fiskerimuligheder og flådestørrelser, overholdes af alle EU's medlemslande.
Må jeg her have lov til at sige, at den ophugning af danske fiskerfartøjer, der finder sted, er en uheldig tendens.
Der skal åbnes mulighed for moderniseringer og investeringer i en ny generation af fiskerfartøjer, for dette er nødvendigt, hvis der fortsat skal være noget, som hedder et fiskerierhverv i Danmark, og det mener vi i Dansk Folkeparti der skal være.
Men et dansk fiskerierhverv kan ikke overleve, hvis vi ikke fornyer flåden i takt med ophugningen, og derfor skal vi heller ikke være foregangsland for andre EU-lande, når det gælder ophugning.
Til slut vil jeg gerne sige, at det er jo regeringens første redegørelse for det samlede fødevareerhverv, og når man tænker på, hvor stort og vigtigt erhvervet er, kan man godt sige, at 25 sider ikke er meget.
Jeg har haft store forventninger til denne redegørelse.
For ikke så lang tid siden, den 28. marts, havde vi en debat, hvor vi drøftede landbrug og forbrugerforhold, og her forstod man nærmest på fødevareministeren, at når redegørelsen kom frem, kom der virkelig nytænkning og visioner på bordet.
Jeg siger ikke, at der ikke er nytænkning og visioner i redegørelsen, men den er ikke på højde med det, ministeren dengang gav udtryk for.
Det kan selvfølgelig skyldes, at man i Fødevareministeriet har haft en masse andet at se til her på det sidste, men vi ser i hvert fald frem til den næste redegørelse, hvor der forhåbentlig også er lidt tanker bag visionerne.
En af grundene til, at også vi er medforslagsstillere på vedtagelsen, er de to pinde, der er opstillet i den.
Det er måske netop lige netop det, der mangler i redegørelsen, nemlig en anvisning på, hvordan man kan lette vilkårene for erhvervet.