runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2005-04-27:
Statsministeren siger, at det var en grov forvanskning, men det må vi jo se, hvis vi kan få en udskrift af debatten, for jeg hørte vitterlig statsministeren sige, at det ikke er mærkeligt, at der kommer flere kriminelle unge, når den tidligere regering bare åbnede for sluserne og lod flere indvandrere komme til landet.
Sådan fornemmede jeg absolut tonen i det, der blev sagt.
Statsministeren refererer endnu en gang til 1990’erne og til den tidligere regering.
Så må det være den borgerlige regering, der må tage ansvaret.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg har også svaret på dem og redegjort for, hvad regeringen har sat i gang og vil sætte i gang af initiativer på ligestillingsområdet med hensyn til indsats mod vold mod kvinder fra etniske minoriteter osv.
Jeg tror ikke, jeg kan føje meget mere til, hvad jeg allerede har sagt, og så har jeg oven i købet sagt generelt, at jeg synes, at alle bør være åbne over for alle gode forslag på nuværende tidspunkt.
Det vil vi i hvert fald være.
Det håber jeg også Socialdemokraterne vil.
Så er jeg i øvrigt enig med fru Mette Frederiksen i, at det ikke rækker med overskrifter og symbolpolitik.
Det skulle Socialdemokraterne måske tænke på, når de afleverer papirer, der ikke indeholder andet end netop overskrifter og målsætninger, som ingen selvfølgelig kan være uenig i.
Det, der tæller, er, hvordan man stemmer her i Folketingssalen, og der har Socialdemokraterne gang på gang stemt imod initiativer fra regeringen, som går ud på at sikre bedre integration.
Så bekymrer det mig også meget, når vi nu taler om kvinder, at Socialdemokraterne sammen med De Radikale vil lempe – i hvert fald er der udsigt til det – reglerne om familiesammenføring, hvor vi har indført nogle skrappe regler, bl.a. 24-års-reglen, som i den grad er en beskyttelse for unge indvandrerkvinder mod at blive tvunget ind i ægteskaber mod deres vilje.
Jeg tror, at det er vigtigt at stå fast på den regel, og derfor er det meget betænkeligt, at Socialdemokraterne nu har gang i noget sammen med De Radikale om, at nogle eksperter skal sidde og pille ved det og måske lempe reglerne.
Det håber jeg faktisk Socialdemokraterne vil bakke ud af igen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mette Frederiksen (S), 2005-04-27:
For vi har ikke behov for flere politikere, der taler i overskrifter og i symbolpolitik på det område.
Vi har brug for konkrete forslag, der kan rykke integrationen fremad.
Vi taler ikke om detailspørgsmål, der kan stilles til den ene eller til den anden minister.
Det er derfor, at vi kræver statsministerens tid på det område.
Derfor vil jeg spørge konkret til sidst: Vil regeringen være med til, at vi gør sundhedsplejersken obligatorisk for at fremme integrationen for kvinder med etnisk minoritetsbaggrund i Danmark?
Vil den være med til at lave opsøgende arbejde, så vi kan gå ud og finde de kvinder, der i dag er allerallerdårligst integreret og give dem en chance for at komme ind i det danske samfund?
Vil regeringen være med til at forbedre voldsramte kvinders position i det danske samfund og i øvrigt sørge for, at krisecentrene har kapacitet, når kvinder med etnisk minoritetsbaggrund rammes af vold?
Det er helt konkrete spørgsmål.
Morten Bødskov (S), 2005-04-27:
Jeg er meget tilfreds med, at regeringen og hermed statsministeren nu for alvor synes at erkende, at det både handler om forebyggelse, altså at holde de unge væk fra kriminalitet, og selvfølgelig også om, at der skal være konsekvens.
Det er jo et ord, som ikke mindst statsministerens konservative justitsminister ofte bruger, når der bliver talt om emner af den her karakter.
Det, der så bare undrer os i Socialdemokratiet, er, hvad der så sker, når der så bliver fremsat forslag i Folketingssalen – apropos det, statsministeren også selv var inde på tidligere om, hvordan Socialdemokratiet forholdt sig til integrationsfremmende forslag – om eksempelvis, at myndigheder, politi, domstole, kriminalforsorg og kriminalmyndigheder skal arbejde tættere, hurtigere og bedre sammen, således at der netop kommer konsekvens første gang over for de her unge.
Så nedsætter man et udvalg, og vi har ikke engang fået svar på, hvornår deres arbejde bliver færdigt.
Vi ved ikke, hvad der sker.
Det er, at de unge, som politiet tilbageholder, anholder og sigter, går og venter i uger og måneder på, at domstolene og kommunerne tager fat om problemerne.
Det er inkonsekvens, så det klodser, og det kunne være rart, hvis regeringen ville se lidt mere direkte på de problemer, der kommer der.
Man undrer sig såre, når man hører statsministeren.
Jeg tror faktisk, at der er rigtig mange unge med anden etnisk baggrund, som, hvis de lytter til det her, undrer sig ret kraftigt og måske er en smule forargede, når de hører statsministeren, deres statsminister, sige, at det ikke er underligt, at kriminaliteten, når der kommer flere unge indvandrere, så også stiger.
Jeg er målløs over, at man fra statsministerens side kan sige noget sådant, at man automatisk sætter lighedstegn mellem de ting.
Det synes jeg er en lemfældig omgang med de problemer, der er, og jeg synes, det er decideret rystende.
Når statsministeren så tilkendegiver, at der er sket et sporskifte i 2001, virker det faktisk meget underligt, for mig bekendt var en af de første gange, hvor statsministeren talte om ghettodannelser, der førte til vold, kriminalitet og konfrontation, i nytårstalen 2003.
Nu har man så godt nok bedt Rigspolitichefen om en redegørelse, og det er fint, og nu siger man så, at man vil fremlægge initiativer her i juni måned dette år.
Det er mange måneder, siden statsministeren mente der skete et sporskifte i 2001.
Der er ikke sket ret meget.
Ikke desto mindre vokser problemerne, og vi har en regering, som gentagne gange har hældt forslag, der bevisligt kunne forebygge den her form for kriminalitet, ned ad brættet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg kan sige til hr. Morten Bødskov, at sporskiftet blev indledt allerede i 2001, helt præcis den 20. november 2001, da befolkningen satte den tidligere regering på porten og valgte en ny regering, som tog skeen i den anden hånd, strammede udlændingepolitikken og satte kraftigere ind med en mere konsekvent og håndfast retspolitik.
Jeg kan så oplyse, at når det gælder ghettoområder – nu kommer vi tilbage til det under det næste spørgsmål – vil regeringen til juni fremlægge en handlingsplan om forebyggelse af kriminalitet blandt børn og unge i ghettoområder, som altså bliver yderligere initiativer oven i dem, vi allerede har taget.
Jeg har selvfølgelig bemærket udtalelserne fra hr. Jørgen Nue Møller og vil sige, at jeg synes, at det forekommer meget dramatisk sådan ligefrem at sprænge boligblokke i luften, så det er vel ikke sådan den tanke, der først og fremmest falder mig ind.
På den anden side synes jeg jo altså, at man seriøst skal overveje alle forslag og alle initiativer, der kommer, også fra programbestyrelsen, så det er ikke sådan, at jeg på forhånd afviser noget.
Men jeg vil gerne understrege, at regeringen ingen aktuelle planer har om at sprænge boligområder i luften for nu at slå det fuldstændig fast.
Jeg synes altså, at vi meget seriøst må overveje, hvordan vi får en modernisering og opretning af boliger og byområder på en sådan måde, at vi bedst muligt forebygger egentlige ghettoproblemer.
Der har regeringen altså planlagt en række initiativer.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at der er behov for kvarterløft mange steder, og at der er behov for en forstærket indsats over en bred front.
Vi står her med en meget, meget stor samfundsmæssig opgave, som regeringen vil lægge en masse kræfter i at få løst.
Som jeg allerede har annonceret, kommer regeringen altså med en række initiativer.
Jeg kan sige, at vi arbejder med en målrettet indsats for forebyggelse af kriminalitet blandt børn og unge i ghettoområderne, vi arbejder med udvikling af særlige ordninger for at fremme iværksætteri blandt indvandrere, vi arbejder med etablering af jobbutikker i ghettoområderne, og vi arbejder som sagt med etablering af lektiehjælpsordninger og noget, vi kalder lokale rollemodelkorps, som består af unge med anden etnisk baggrund end dansk, der har klaret sig godt i uddannelsessystemet.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-27:
Vi har hørt meget her, og det har været spændende at følge debatten i spørgetiden i dag.
Vi har hørt om et sporskifte, vi har hørt om skeen i den anden hånd, og nu var man også på et tidspunkt inde på, at kurven var blevet knækket.
Det, der så bare er problemet, når vi kigger på resultaterne, er, at sporskiftet har medført, at toget er kørt helt af sporet, og at man kan være glad for, at statsministeren ikke har en tredje hånd at tage skeen i, fordi vi så ville opleve resultater, der måske blev endnu værre, og at kurven er knækket den forkerte vej, fordi den faktisk var på vej op, da regeringen overtog ansvaret, og nu er på vej ned igen.
Derfor må vi sige, at den eneste kurve, der sådan set er gået op, er den over strategi- og handlingsplaner, for dem er regeringen utrolig leveringsdygtig i, og det kan man så kvittere for.
Men det, som er faktum, er, at det lovforslag, der er fremsat her, L 32, er der enighed om i høringssvarene fra kommunerne og fra andre, som beskæftiger sig med de her problemstillinger, har meget ringe effekt.
Mener statsministeren, at der er behov for flere kvarterløft eller færre?
Er der behov for flere boligsociale medarbejdere eller færre?
Rasmus Prehn (S), 2005-04-27:
Når jeg kigger tilbage på de finanslove, jeg nævnte før, fra 2002 til 2003, må jeg bare gentage, at det ser ud, som om der er blevet skåret her.
At man så har nye initiativer, hilser jeg velkommen, og fra Socialdemokratiets side går vi meget gerne ind i forhandlinger med regeringen.
Afslutningsvis kunne jeg godt tænke mig at få en kommentar til det med at rive hele boligområder ned, som Jørgen Nue Møller har foreslået her i weekenden.
Hvordan stiller statsministeren sig til forslaget at rive bygninger ned?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg kan ikke på nogen måde bekræfte hr. Rasmus Prehns udlægning af initiativerne.
Tværtimod er det, som jeg oplyste, således, at vi har givet mulighed for, at Landsbyggefonden inden for en årlig ramme på 1,5 mia. kr. fra 2003 til 2008 kan gennemføre forskellige aktiviteter til opretning og modernisering af det eksisterende almene byggeri.
Jeg vil være meget beskeden og sige, at der sikkert kan gøres meget mere på alle områder, end der er blevet gjort, og jeg tror, at når vi står over for det problem, må vi alle sammen erkende, at vi står med en meget betydelig samfundsmæssig opgave, og at vi må anstrenge os til det yderste.
Men jeg er altså bare nødt til at gentage over for hr. Morten Østergaard, at vi har overtaget en enorm opgave, fordi udlændingepolitikken sejlede i 1990’erne.
Det siger jeg ikke for at skyde noget ansvar væk fra denne regering, for vi er godt klar over, at når vi nu har regeringsansvaret, har vi også ansvaret for at få forstærket integrationsindsatsen.
Jeg siger det blot for at understrege, at når opgaven er så stor, som den er – den vil i øvrigt også vokse i de kommende år – er det, fordi der i 1990’erne blev ført en udlændingepolitik, som bl.a. betød, at der kom 83.000 indvandrere fra ikkevestlige lande, som havde ringe baggrund for at klare sig i det danske samfund.
Derfor står vi nu med de problemer, vi har, derfor har regeringen taget en stribe initiativer siden november 2001 og vil tage endnu flere, og vi håber faktisk, at vi kan få et bredt samarbejde i Folketinget om at løse den opgave.
Karen Hækkerup (S), 2005-04-27:
Det var rart at høre, at ikke alt fra Marienborgmødet er gået i glemmebogen.
De spørgsmål, som Socialdemokraterne har stillet i dag til statsministeren, strækker sig over en bred front: uddannelse, arbejdsmarkedet, kvinders forhold og boligmassen.
Statsministeren svarede til det sidste spørgsmål, at det ikke kan undre, at der kommer flere kriminelle unge, når antallet af indvandrere stiger.
Integration er mange ting.
Det drejer sig om at få børn i uddannelse, det drejer sig om at få voksne i arbejde, og det drejer sig om at få ghettoerne afghettoiseret, så de mennesker kommer til at bo dør om dør med folk, der er på arbejdsmarkedet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Jeg er i øvrigt også glad for, at hr. Rasmus Prehn allerede indledningsvis siger, at han og hans parti selvfølgelig påtager sig et medansvar for de problemer, vi står med.
Så vidt så godt.
Så må vi også sammen prøve at løse dem derfra, hvor vi nu står.
Regeringen fremlagde i maj sidste år sin strategi mod såkaldt ghettoisering, en strategi, som nu er godt i gang med at blive ført ud i livet.
Konkret har regeringen som led i den iværksat en bedre styring af indsatsen gennem en såkaldt programbestyrelse – det var i øvrigt den, hr. Rasmus Prehn henviste til – som har peget på en række indsatser, der er nødvendige.
Vi har i 2005 afsat 33 mio. kr. til en række initiativer for at følge op på det, programbestyrelsen har foreslået.
Vi har, som også hr. Rasmus Prehn var inde på, forbedret anvisningsreglerne, hvilket bl.a. betyder, at kontanthjælpsmodtagere kan afvises til udlejningsboliger i de belastede boligområder, og så har vi iværksat en række specifikke initiativer til bedre integration vedrørende forebyggelse af kriminalitet, lektiehjælp, frivillighedsarbejde m.v. i ghettoområderne.
Endelig er der givet mulighed for, at Landsbyggefonden inden for en årlig ramme på 1,5 mia. kr. fra 2003 til 2008 kan sikre en konkurrencedygtig boligkvalitet gennem opretning og modernisering af det eksisterende almene byggeri.
Morten Østergaard (RV), 2005-04-27:
Men er det så ikke paradoksalt, som hr. Rasmus Prehn udtrykker det, at det netop er på de områder, man har skåret ned i finanslovene, hvis statsministeren mener, at det er sådan noget, der skal til?
Der kommer handlingsplaner og strategier i hobetal fra regeringen, men vi må altså sige, at det, man skal måles på, er resultaterne.
Når vi ser de lovforslag, der bliver fremsat, er det symptomatisk, at høringssvarene peger på, at de kun får en lille og måske endda kun en forsvindende effekt.
Det er det, vi problematiserer i dag, og det er derfor, vi må have statsministeren til at erkende, at regeringen simpelt hen ikke gør nok på området.
Rasmus Prehn (S), 2005-04-27:
Det er en kendt sag, at der i visse boligområder opleves en stadig større koncentration af befolkningsgrupper, der er kendetegnet ved sociale problemer, dårlig tilknytning til arbejdsmarkedet og ringere uddannelse, og også en overrepræsentation af mennesker med anden etnisk baggrund end dansk, altså det, man kan karakterisere som ghettodannelse.
Fra Socialdemokratiets side anerkender vi, at vi har et historisk ansvar for bebyggelse af de her boligområder, men der har været meget fremme i debatten.
Regeringen har fremsat et lovforslag, L 32, som skal give kommunerne bedre anvisningsret til de her boligområder, så man kan blande befolkningsgrupperne bedre.
Der har været mange ting fremme i debatten, senest i weekenden, hvor formanden for regeringens udvalg på området foreslog at rive hele områder ned.
Derfor er Socialdemokratiet interesseret i at få statsministeren til at belyse, hvilke initiativer regeringen har taget for at bekæmpe ghettodannelse i boligmassen.
»Vil statsministeren oplyse, hvilke initiativer regeringen har taget for at bekæmpe ghettodannelser i boligmassen?«
Der er mange flotte ord i det, som statsministeren lægger frem.
Nu har der været en del historieundervisning i salen i dag, og derfor vil jeg da også lige henlede opmærksomheden på finansloven for 2002 og 2003, hvor jeg vil høre statsministeren, om han vil anerkende, at VK-regeringen har været med til at fjerne Byudviklingspuljen, at den har været med til at udfase kvarterløft- og byfornyelsesmidlerne, at den har lukket Center for Tværkulturel Boligformidling og nedlagt byudvalgsarbejdet og beboerrådgivningerne, samt at den altså har gjort mindre for at trække ressourcestærke mennesker til de her boligområder.
I det hele taget vil jeg gerne have statsministeren til at kommentere, at regeringen i den forgangne periode har neddroslet den her indsats.
Jeg er så selvfølgelig glad for at konstatere, at man nu er parat til at gøre noget andet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-04-27:
Igen kan jeg godt forstå, at hr. Morten Bødskov er ked af det og utålmodig, fordi han er i opposition.
Men regeringen sidder altså og arbejder med en række ting, kommer med forslagene i en lind strøm, og nu har jeg annonceret, at vi altså til juni kommer med en handlingsplan om forebyggelse af kriminalitet blandt børn og unge i ghettoområder.
Vi kommer også med andre initiativer på denne side af sommerferien, men det er jo bare initiativer, der kommer oven i en lang række initiativer, som vi har taget, lige siden vi trådte til som regering i 2001.
Regeringens strategi har været meget klar.
Det første, vi gjorde, var at få begrænset tilstrømningen til Danmark med en kraftig stramning af udlændingelovgivningen, fordi vi ved at reducere antallet, der kommer hertil, vil have flere kræfter til så at gøre noget for at skaffe arbejde og uddannelse til dem, der allerede er her.
Nu er det lykkedes at stramme så kraftigt, at antallet, der kommer hertil, er reduceret til en tredjedel af niveauet under den tidligere regering.
Så har vi som næste fase taget en række initiativer for at forbedre integrationen, sikre uddannelse og arbejde, og nu kommer vi altså med yderligere initiativer.
Så det er virkelig efter november 2001, at skeen er taget i den anden hånd og der er sket noget på området.
Majbrit Berlau (EL), 2005-04-28:
Det selvfølgelig fornuftigt, hvis det sikres, at der bliver fulgt op.
Jeg synes, at der er hensynet til de patienter, men også hensynet til det sundhedspersonale, som i dag slider sig selv ned for at sikre, at den her opgave bliver løftet.
Jeg synes, det er kedeligt, at normeringen er så lav, at det ikke er muligt at fastholde fagligt kvalificeret sundhedspersonale.
Jeg er sikker på, at mange af dem, der er der nu, er både faglige og kvalificerede, men vi ønsker mere af den slags kvalificeret personale på vores afdelinger, og det sikres altså via at styrke normeringerne på afdelingerne.
Jeg skal igen bede ordføreren om at bekræfte, at højere normeringer vil være en mulighed for at sikre, at kvaliteten i arbejdet bliver styrket.
Preben Rudiengaard (V), 2005-04-28:
Højere normering er selvfølgelig, at man tager mere personale ind.
Man kan også gøre det, at man får udskrevet patienterne hurtigere, og det vil så sige, at man får lidt mere tid til de patienter, der er der.
Vores ideologi er her, at vi skal have patienter hjem i kommunerne, som har ansvaret.
Der har man sundhedscentre, vi har aflastningspladser, vi har forebyggende tiltag osv.
Og så koncentrerer man sig derinde.
Nu er jeg jo også læge – det kan enten være en fordel eller en ulempe – og jeg vil da helt klart sige, at jeg gerne vil arbejde som læge på en me dicinsk afdeling.
Det er en fryd at gøre det for de patienter, der er derinde.
Men der er ingen grund til, at jeg bruger min tid på at arbejde som læge med nogle ting, som kan klares i et andet system.
Derfor er hele kommunalreformen og ideologien bag den, at vi får patienterne meget hurtigere hjem, tæt på deres eget miljø.
Så tror jeg også, at vi kan undgå store opnormeringer, men at personalet alligevel også får tid til det, som der virkelig er behov for på afdelingerne.
Majbrit Berlau (EL), 2005-04-28:
Ren forvirring her i salen.
Er ministerens eneste klare besked, at han synes, det er en kedelig holdning, og at Socialdemokraterne befinder sig i en stor misforståelse, når Socialdemokraterne og i øvrigt også de andre partier, der bakker op om forslaget, tager den kritik, der kommer fra befolkningen, alvorligt?
Aviserne problematiserer jo også dagligt, at forholdene for de ældre medicinske patienter på hospitalerne ikke er i orden i dag.
Det gjorde jeg så ved at sige, at jeg er enig i, at det er en kedelig indgangsvinkel, og at det også er derfor, jeg synes, det er forkert, at Socialdemokratiet anlægger den indgangsvinkel og tegner et forvrænget billede af tingenes tilstand.
Det er ikke rimeligt.
Men det rokker jo ikke ved, at jeg tager de her udfordringer meget alvorligt.
Det brugte jeg sådan set også hovedparten af min tale på.
Der er ikke paradisiske tilstande på de medicinske afdelinger, det er der ikke.
Det skal vi gøre noget ved.
Der er alt for lidt sammenhæng mellem det, der sker på sygehusene, og det, der står som et tilbud, når man udskrives.
Alt det har vi sådan set fokus på, og det er jo præcis der, vi har sat ind og nu altså sætter yderligere ind, fordi det her ikke alene er problemer, der kan løses ved mere af det samme, men som i høj grad skal finde deres løsning ved, at vi organiserer tingene anderledes.
Det er sådan set kernepunktet i kommunalreformen.
Preben Rudiengaard (V), 2005-04-28:
Det er den type planer, jeg ikke kan lide.
Jeg kan godt lide planer, hvis vi laver planer, hvor vi simpelt hen sikrer, at vi kommer ud i den yderste kant.
Der har vi nogle dygtige medarbejdere, vi har et engageret kommunalt system, og det er jo det, vi sætter i gang nu.
Så hvorfor begynde at lave store forkromede planer, når vi er i gang med at lave et nyt system, der skal løse det her?
Derfor er Socialdemokratiet velkommen til at komme med ind i den kommunalreform og sætte fingeraftryk på den.
Så behøver vi ikke den her plan, fordi vi har metoden til at gøre det nu, hvis alle bare trækker på samme hammel.
Jeg vil da gerne sige, at det vil det, for nu at tage forebyggelsen først.
Det har de altid gjort.
Men de skal løbe stærkt omkring de patienter, som ligger der, fordi de skal behandles.
Medarbejderne får lidt mere tid, så de kan koncentrere sig om patienterne, når vi får dem, der trænger til rehabilitering, trøst og omsorg, ud i kommunerne.
Det er jo ideologien bag det her.
Fru Majbrit Berlau og jeg er yngre mennesker – fru Berlau er nok lidt yngre, end jeg er – og vi skal da ikke tilbringe vores tid på sygehusene.
Vi skal tilbringe vores tid der, hvor vi har hjemme, og det samme gælder også de ældre patienter.
Lise von Seelen (S), 2005-04-28:
Jeg synes, at det er skuffende at høre oplægget her beskrevet som en tom plan, der ikke vil medføre noget.
Man kan være uenig i, at man skal tage de her initiativer, at man skal gennemføre det på den måde.
Men at kalde det en tom plan synes jeg er skuffende.
Hr. Preben Rudiengaard nævner et sundhedscenter hjemme lokalt, og hvis jeg ikke er fejlorienteret, lå der nogle meget fyldige, konstruktive og fokuserede planer for, at man netop kunne gennemføre det, man gerne ville, for at man kunne få de processer til at forløbe.
Er det ikke rigtigt?
Preben Rudiengaard (V), 2005-04-28:
Det var svært for mig at forstå spørgsmålet til fulde.
Da vi i sin tid overtog et sygehus, gik vi ind og nedbrød kassetænkningen, barriererne, og derfor fik vi lavet den her rehabilitering.
Det var den plan, vi lavede ved at gå ind og lave den her konstruktion.
Det er jo en konstruktion, hvor vi – det kan jeg så rose mig af i dag – var forud for vores tid.
Vi var derfor på forkant, og vi har allerede kunnet måle effekten.
Så nok var der en plan om, at vi skulle gøre det.
Man kan godt have en plan, men vi brugte metoden, og metoden er altid bedre end planen i den her situation.
Lise von Seelen (S), 2005-04-28:
Jeg vil spørge hr. Preben Rudiengaard, om det, når man laver fokuserede planer, der skal fremme bestemte formål, så er erfaringen, at man går i tomgang, og så kan de ikke være med til at øge en bedre drift på en bestemt opgave, man gerne vil have løst.
Det lyder næsten, som om planer skulle være hindrende for, at man udnyttede ressourcerne bedre og fik et bedre overblik over, hvordan opgaven løses bedst.
Er det erfaringen, at planer forhindrer, at man får en bedre udnyttelse?