Carsten Hansen (S), 2004-04-14:
Vedtagelsen af CVU-lovgivningen i 2000 mener vi helt sikkert
var et løft for dansk uddannelsespolitik og hele tænkningen, der ligger bag de mellemlange og videregående uddannelser.
Derfor siger vi, at det er afgørende, at der er sikkerhed for, at de lovgivningsmæssige forudsætninger og præmisser ikke afgørende bliver brudt.
Det er selvfølgelig altid forfriskende at kunne kigge på det, men præmisserne må ikke afgørende blive brudt. Gør de det, går det simpelt hen sådan, at der er mange institutioner, medarbejdere og bestyrelser, som engagerer sig i det her arbejde med at udvikle uddannelserne og uddannelsesstederne, der kan føle, at grundlaget skrider, og at det grundlag, de startede på, ikke længere er det samme.
Det kan ifølge vores opfattelse risikere at blive konsekvensen af det her lovforslag, og derfor ser vi på det med stor skepsis.
Vi havde hellere set, at man gik ind og styrkede CVU'erne en anden vej rundt med mere økonomi, sikrede, at de steder, hvor DHL er ophævet, som det jo er i dag, er der ordentlige efteruddannelsesmuligheder.
Men det er ikke den vej, regeringen har ønsket at gå. Det er også vores opfattelse, at det her lovforslag måske ikke vil virke fremmende på CVU-processen, men derimod som en stopklods. Det her politiske signal er måske udtryk for en mere skærpet centralisering, der måske vil betyde, at medejerskaberne fra partnerinstitutionerne til CVU-institutionerne i virkeligheden svækkes. Derfor giver det her altså en usikkerhed i CVU-processen, og det er i virkeligheden det stik modsatte af, hvad regeringen ønsker med lovforslaget, og også det modsatte af, hvad vi ønsker.
Studiebestyrelserne har for os at se langt de fleste steder været stærkt aktive i den dynamiske proces omkring CVU'erne.
De har også været det aktive bindeled mellem professionsuddannelserne og det omkringliggende samfund.
Det tror jeg at man skal være meget opmærksom på, også aftagerinstitutionerne.
Denne her kan-bestemmelse kan i længden være med til at svække det her aspekt, som jeg tror vi alle sammen er enige om er gavnligt.
Det vil ikke være til gavn for hverken samfundet eller de studerende.
Derfor er vi meget skeptiske.
Vi vil under udvalgsarbejdet i processen spørge ind til, hvad det her betyder mere konkret.
Vi vil også prøve at se på det begreb, der hedder University College.
Vi synes ud fra vores opfattelse, at det skal gives ud fra nogle kvalitetsmæssige kriterier og måske ikke kun ud fra den bestemte institutionsform.
Derfor vil vi også spørge ind til det. Vi synes i virkeligheden, at det er lidt underligt at opleve den slingrekurs, som vi har oplevet fra regeringspartiernes side i denne her sag.
Man forhandlede jo lidt på skrømt med os, da vi var i regering, og man stod af i sidste øjeblik.
Efterfølgende, når man kommer i regering, vil man gerne styrke det. Da man lige kom i regering, svækkede man CVU'erne ved at gøre de ubetingede CVU'er til betingede CVU'er og ved at give dem endnu længere frist til at blive betingede.
Samtidig har vi set, at man har svækket dem økonomisk.
Derfor havde vi gerne set et langt stærkere udspil fra regeringen, hvor man også økonomisk havde støttet op om CVU'erne og sikret efteruddannelsesmulighederne, sikret at de ubetingede CVU'er hurtigt var blevet betingede, og at man den vej rundt havde styrket det.
Derudover vil jeg som det sidste påpege, at vi jo skal i gang med en reform af både lærer- og pædagoguddannelsen, hvor jeg tror, at alle ønsker en større ensartethed på landsplan.
Der tror vi, at det, at det nogle steder bliver en ren CVU-bestyrelse, som kommer til at træffe beslutning, kan svække de afgørende argumenter, som vi skulle have for at samordne uddannelserne på landsplan, idet der jo så ikke vil være en lokal studiebestyrelse til stede på det enkelte seminarium.
Alt i alt ser vi på det her med en stor skepsis, men vi vil stille spørgsmål undervejs i udvalgsarbejdet, og vi vil meddele ved andenbehandlingen, hvordan vi forholder os til lovforslaget.