runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Til hr. Jens Rohde blot, at jeg synes, det er interessant at høre hr. Jens Rohde tale om hykleri, når det drejer sig om eventuelle afskedigelser inden for den offentlige sektor.
Jeg er spændt på at høre, hvad Venstres svar er, når jeg skal høre ledende Venstrefolk tale om, hvordan og hvorledes der skal skæres ned i den offentlige administration; hvordan og hvorledes man i givet fald ville gøre det.
Så én gang til med hensyn til forbeholdene: Jeg kan ikke forstå, at hr. Jens Rohde ikke har fulgt med.
Der har da ikke været tvivl om, hvad Socialdemokratiet mener.
Statsministeren har meldt ud, og jeg har selv meldt ud, at når det drejer sig om euroforbeholdet, er det sådan, at vi går ind for, at Danmark skal være medlem så hurtigt som muligt, men at det skal være en ordentlig proces.
Det har vi sagt.
Når det drejer sig om forsvarsforbeholdet, har jeg sagt i dag, og statsministeren har sagt i dag, at det er fuldstændig uansvarligt at stå her og sige, at vi ikke skal have forsvarsforbeholdet, når vi ikke ved, hvad det er for noget, vi i givet fald skal tilslutte os.
Derfor er det noget gas - ja, undskyld udtrykket.
Til hr. Jann Sjursen: Vi er i sagens natur meget optaget af, at der skal dannes en ny Kommission, for det er dét, der er opgaven.
Vi er også optaget af, at det skal være en stærk Kommission, og det har vi haft en hel debat om.
Hvorvidt det betyder, at man skal genudnævne Ritt Bjerregaard, mener jeg ikke det overhovedet er rimeligt at komme ind på.
Det afgørende fra dansk side er, hvilken kommissærpost man i givet fald kan sikre sig, som er så stærk og indflydelsesrig som muligt set fra en dansk synsvinkel, og hvilken person som vil være bedst egnet til den.
Endelig til hr. Jens Vibjerg: Jamen det er da fuldstændig guddommeligt.
Det, hr. Jens Vibjerg står her og udtaler sig om, er regler, som er indført under den borgerlige regering, som er helt i overensstemmelse med OECD-reglerne for opgørelse af ledighed, og som jeg er sikker på at hr. Jens Vibjergs parti selv har stemt for i sin tid. Men når man i øvrigt ser på de tal, som fremgår af Økonomisk Oversigt, kan man jo se, at både når det gælder de tal, der indgår i ledighedsstatistikken, og de øvrige tal, der vedrører samtlige dem, som er uden for arbejdsmarkedet, er
der tale om et fald i alle tal.
Jens Kirk (V), 1999-05-27:
Der er flere ting, der ikke er spurgt til endnu.
Det kunne bl.a. være EU's landbrugsreform, der gled i mælken, og det kunne også være det, at indenrigsministeren i øjeblikket sidder henne i et hjørne som observatør nede i EU.
Men det, der kalder mig herop, er det sundhedsprogram, regeringen nu slår sig op på.
Vi skal alle sammen blive 2 år ældre, håber regeringen, og man kunne jo næsten spørge sig selv, om vi ikke herinde skulle gå foran i den trimning.
Jeg ved ikke, hvor statsministeren er henne i øjeblikket,
men vi så i hvert fald sundhedsministeren træde frem på skærmen for nogle dage siden og sige, at rygning, indtagelse af spiritus og overvægt nok kostede os 20-25 mia. kr. om året på grund af dårligt helbred, som nødvendiggjorde sygehusophold.
Derfor spørger jeg nu hr. Buksti: Kan det være rigtigt, at vores fødevareminister nu vil stille hindringer i vejen for det frivillige ungdomsarbejde, som netop medvirker til, at man får et godt helbred, ved at opstille regler, som siger: Nu skal alle gennem et 10-timers kursus med hensyn til, hvordan en rød pølse skal behandles og sættes i en hotdog?
Man skal det ikke på f.eks. Roskilde Festivalen eller Midtfyns Festivalen, men dér, hvor det drejer sig om sundhed og helbred, skal der pludselig stilles hindringer i vejen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-27:
Hr. Anders Fogh Rasmussen brugte en stor del af sin ordførertale på at beskrive den nye situation på forsvarsområdet, og det synes jeg giver anledning til, at jeg må stille to spørgsmål.
Det første er: Er Venstre af den opfattelse, at EU skal kunne handle militært også i situationer, hvor USA ikke mener, der skal handles militært?
Altså ikke bare i praksis i form af, at USA skal stille militært udstyr til rådighed, men også reelt formelt skal være med.
Grunden til, at jeg bliver nødt til at spørge, er selvfølgelig den debat, vi tidligere har haft i Folketinget om samme spørgsmål, hvor Venstres ordfører brugte betegnelsen, at man ikke skulle være afhængig af en amerikansk præsidents afgørelse i sådan et militært spørgsmål.
Det andet spørgsmål, jeg ønsker at stille Venstre, er, fordi det nærmest lyder, som om partierne står i kø for at overbyde hinanden i, at krigsførelse rundt omkring i verden er den nye løsning på at skaffe fred.
Hr. Anders Fogh Rasmussen siger, at krigen i Serbien skal stoppe hurtigst muligt ved at fjerne Milosevic, og så bliver jeg nødt til at spørge hr. Anders Fogh Rasmussen: Går Venstre ind for, at der skal indsættes landtropper nu hurtigt i løbet af de kommende uger?
Hvis der skal ske noget inden vinter, så siger militære eksperter, at landstyrkerne skal mobiliseres meget hurtigt.
I Dansk Folkeparti ser vi på det med meget stor forundring, hvis man nu ønsker at rykke en stor landstyrke ind med risiko for naturligvis også danske soldater i den sammenhæng.
Gitte Seeberg (KF), 1999-05-27:
Det var interessante meldinger, hr. Jacob Buksti kom med om den økonomiske politik, bl.a. at skatten ikke må stige yderligere, og det er vi naturligvis glade for at høre, men det er jo hidtil ikke gået så godt med løfterne om, at skatten skulle falde, for i 1993 lovede man et faldende skattetryk, men ifølge Økonomisk Oversigt vil skattetrykket i 1999 være nået op på godt og vel 51 pct. Hvilke planer har man om at fastholde de oprindelige løfter, man gav om et faldende skattetryk?
Socialdemokratiet og regeringen er optaget af, at der ikke er tilstrækkelig arbejdskraft til rådighed i de kommende år, og det er vi for så vidt også, men af den seneste udgave af Økonomisk Oversigt fremgår det, at beskæftigelsen i den offentlige sektor fortsat er stigende.
Og det fremgår rent faktisk, at beskæftigelsen i den offentlige sektor vil stige med 7.000, hvorimod den vil falde med 14.000 i den private.
Hvordan har Socialdemokratiet tænkt sig at det private erhvervsliv skal kunne have den tilstrækkelige arbejdskraft
til rådighed?
Mimi Jakobsen (CD), 1999-05-27:
Både statsministeren og hr. Buksti gjorde meget ud af at trække de store linjer op i europadebatten, og det skal begge socialdemokratiske talere, statsminister og ordfører, have mange tak for.
Statsministeren begrundede sin prioritering i talen i dag med at sige, at det, der sker nu - og det er selvfølgelig krigen og det, der foregår i Europa - er meget vigtigere end så meget andet.
Hr. Buksti understregede, at Europa-Parlamentsvalget drejer sig om politiske valg, ikke om personers show, småting, og, hvis jeg må have lov at tilføje, snask.
Jeg ville så gerne bede de to fremtrædende socialdemokrater, herunder Socialdemokratiets formand, om at bibringe nogle af de socialdemokratiske europakandidater disse betragtninger.
Kunne man ikke bede Socialdemokratiets vælgere om at tage stilling til det, det drejer sig om, og ikke nogle småting, som både regering, Folketing, Europaudvalget herhjemme og de danske europaparlamentarikere i øvrigt har gjort alt, hvad de kunne for at få ryddet op i og for at få tingene til at foregå noget mere ordentligt?
Lad os prøve at få de store linjer frem.
Journalisterne prøver at fortælle os, at folk vil høre om diæterne.
Ja, det vil de måske nok, hvis de ikke får et andet perspektiv stillet op for sig.
Jeg tror ikke, det optager folk.
Jeg tror, det optager folk, at vi er ude og bombe hver eneste nat.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-27:
Nå, men så var det jo godt, at Enhedslisten også tilbød regeringen at kunne spare en milliard på forsvaret, men det ønskede man altså ikke. Statsministeren sagde, at da det endelig gjaldt, så lukkede vi ikke øjnene, men tog os sammen.
Det var heller ikke i forhold til Kroatien, hvor man har 400.000 fordrevne fra Østslavonien, som, når de kommer til Danmark, i øvrigt ikke kan få asyl.
Det er selvfølgelig heller i forhold til Tyrkiet, og derfor vil jeg godt spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvad er det for nogle værdier, som vi deler sammen med Tyrkiet? Hvad er det for nogle demokratiske værdier, vi deler sammen med Tyrkiet?
Når vi snakker Kosova, så er der 400 landsbyer, der er blevet brændt ned.
Det er alvorligt.
Når vi snakker Kurdistan, er det 4.000.
Det er alvorligt.
Når vi snakker Kurdistan, snakker vi flere millioner, og derfor synes jeg, det må være tilladt at spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvornår ser vi aktive initiativer fra Socialdemokratiet i forhold til Israel, i forhold til Tyrkiet, i forhold til Kroatien i stedet for bare at sende flygtninge hjem derfra? Hvornår oplever vi, at Socialdemokratiet holder op med at have dobbeltstandarder i international politik?
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Først til hr. Jens Hald Madsen og for den sags skyld også til andre, som mener, at de danske forbehold sådan er et udtryk for en særlig form for nationalmasochisme, at det er sådan noget, som vi har lavet, for at vi skal genere os selv mest muligt, vil jeg godt bare understrege, at det altså er noget, som er gennemført, fordi danskerne i 1992 stemte nej.
Hvis det var sådan, at man ikke havde lavet Edinburgh-afgørelsen, så var Danmark altså ikke medlem overhovedet.
Derfor bliver man nødt til demokratisk at forholde sig anstændigt til, at vi har dem.
Det passer jo heller ikke, som hr. Jens Hald Madsen siger, at vi gang på gang bliver sat uden for indflydelse.
Hvad er det for en »gang på gang«?
Det er i hvert fald ikke flere gange, end man kan tælle dem endnu.
Jeg vil gerne høre, hvor mange gange det så er.
Det mener jeg virkelig er at undervurdere befolkningen.
Og det andet er bare, at jeg mener, man i Venstre skulle tage at overveje, om man virkelig forestiller sig en afstemning, hvor man sætter alle forbeholdene til folkeafstemning på én gang.
Jeg vil gerne høre, om det er det, fordi det tror jeg vil være en lille smule farligt, også ud fra Venstres eget synspunkt.
Så ved jeg ikke, hvad hr. Bertel Haarder egentlig var ude på, bortset fra at der snart skal være valg til Europa-Parlamentet.
Jeg skulle i hvert fald lytte længe, før jeg fandt ud af, om der var et spørgsmål til mig.
Og jeg vil bare sige til hr. Bertel Haarder omkring spørgsmålet om kollektivt ansvar, at det har vi haft en hel forespørgselsdebat om her i Tinget, om Kommissionen osv. Socialdemokratiets holdning er klar.
Den er, at vi er modstandere af, at man fraviger spørgsmålet om Kommissionens kollektive ansvar.
Men det er ikke det samme, som at vi ikke mener, at man i givet fald skal gå ind retligt og forfølge folk, der laver svindel og humbug.
Det er heller ikke sådan, at vi ikke er villige til at overveje muligheder for, hvordan og hvorledes man kan lave en procedure, så man kan gøre det.
Men at man skulle have en simpel afstemning, hvor man ved mere eller mindre tilfældige flertal kan skaffe besværlige kommissærer af vejen, er vi ikke tilhængere af.
Og så endelig til hr. Villy Søvndal: Det er jo virkelig guddommeligt, dette regeringsfähige parti, SF, som nu lægger sig fladt ned på ryggen og melder pas på det hele og ingen krav har, vi kan bare komme og tage.
Der er bare det enkelte problem, at SF sammen med regeringen ikke udgør et flertal.
Villy Søvndal (SF), 1999-05-27:
Det er et synspunkt, vi som bekendt i høj grad deler i SF. Er det ikke ærgerligt på den baggrund at have mistet 2 mia. kr. inden for de sidste par døgn?
Vi lå fuldstændig fladt ned.
Ingen krav overhovedet.
Og så vælger man på trods af det, på trods af det, i en situation, hvor man taler om nødvendigheden af at prioritere offentlige udgifter, at smide 2 mia. kr. væk. Hvem får så de største stigninger i det her forsvarsforlig?
Hjemmeværnet, gudhjælpemig.
Hjemmeværnet er dem, der over alle, i en periode hvor vi taler om, at nu er det den internationale indsats, det gælder, virkelig vinder. Og det selv efter, at vi i går har fået bekræftet, at hr. Jensby jo alligevel ikke vil sende dem i krig udenlands.
Det er dem, der for alvor vinder.
Så skal vi have nye ubåde.
Så skal vi have nye fly.
Vi får en materielkonto så stor som aldrig nogen sinde før.
Jeg synes, det sættes meget i relief af statsministerens udtalelse om, at det jo ingen kunst er at sige ja til nye udgifter.
Bertel Haarder (V), 1999-05-27:
Jeg har med forbløffelse erfaret, at regeringen tilsyneladende stadig klamrer sig til det forældede standpunkt, at EU-kommissærer alene skal være kollektivt ansvarlige for deres administrative fejl og forsømmelser.
Det var jo Kommissionens synspunkt, det var Ritt Bjerregaards synspunkt, men nu har hun jo ændret synspunktet, og den nye kommissionsformand, Romano Prodi, har klart sagt: Skal der ryddes op i Kommissionen, så skal der være personligt administrativt ansvar for kommissærer.
Men så kom han til topmøde, og derefter blev han meget uklar.
Og spørgsmålet er, om ikke der var en række regeringer, som erklærede sig uenige i det.
Jeg har fået på fornemmelsen, at den danske regering var en af de regeringer, som sagde: Nej, nej, kommissærer skal stadig være kollektivt ansvarlige.
Nu vil jeg gerne spørge Socialdemokratiets ordfører, og så kan udenrigsministeren og statsministeren senere svare også: Vil den danske regering virkelig klamre sig til det forældede princip og blokere for det eneste, der kan stoppe fejl og forsømmelser og svindel og dårlig ledelse?
Vil regeringen virkelig lade det kollektive ansvarsprincip være gemmested for uduelige og forsømmelige kommissærer?
Det skulle vi gerne have afklaret her i dag.
Jens Hald Madsen (V), 1999-05-27:
Når man hører statsministeren og man hører Socialdemokratiets ordfører, så hører man, at vi skal være solidariske, vi skal være medansvarlige.
Vi hører statsministeren sige: Vi holdt sammen i Kosovo, vi gav ikke op.
Vi skal stå sammen, og det er i det lys, vi skal se det europæiske samarbejde.
Der bliver brugt begrundelsen, at det kun er den danske befolkning, som kan ændre de danske forbehold.
For at bruge en af statsministerens mange floskler, så siger han: Man skal kunne turde tage et ansvar og ikke tøve.
Jeg vil bede Socialdemokratiet om at kunne turde tage et ansvar og ikke tøve og komme i gang med den debat og fastsætte nogle datoer for at få fjernet de her forbehold.
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Først til hr. Kim Behnke: Jamen altså, jeg står helt ved, at det socialdemokratiske svar er det solidariske svar.
Det er det nu, det er det også i fremtiden.
Og med hensyn til de citater, som hr. Kim Behnke kommer med, om der er udsigt til, at ældre de selv skal betale for deres hjemmehjælp, så er det jo ikke korrekt citeret.
I øvrigt vil jeg bare henvise hr. Kim Behnke til, at det, der er hovedkonklusionen på den seneste undersøgelse fra Socialforskningsinstituttet,
er, at hvis man sammenligner den danske ældreservice med andre landes ældreservice, så er den danske ældreservice helt i top.
Vi er det land efter Sverige, der bruger flest penge på ældre.
Vi er det land, der har den højeste dækningsgrad vedrørende hjemmehjælp og plejehjem.
Vi er det land, der har den bedste personalenormering på plejehjem.
Til fru Pernille Frahm, som synes, hun kan lege VVS-installatør, kan jeg bare sige, at jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at det går godt med udvidelsen forstået på den måde, at optagelsesforhandlingerne faktisk er længere fremme.
Problemet er faktisk med EU selv, og det er vores egen opgave at sørge for, at det bliver løst.
Med hensyn til det fælles værdigrundlag, ja, så er det nærmere på Mandela end det andet eksempel, fru Pernille Frahm nævnte.
Og så bare til hr. Keld Albrechtsen: Jeg mener, at det er det rene og skinbarlige vås, når hr. Keld Albrechtsen står og siger heroppefra, at der ikke er tale om et politisk valg, men et valg om mere eller mindre union.
Jeg vil godt bede hr. Keld Albrechtsen prøve at godtgøre over for mig, at det også ude i Europa er et valg mellem mere eller mindre union, om det er sådan, at når de stemmer i Holland, er det heller ikke et politisk valg, der er det også et valg mellem mere eller mindre union; om det, når de stemmer i Spanien, heller ikke dér er et politisk valg, men om mere eller mindre union; om det, når de stemmer i Tyskland, heller ikke dér er et politisk valg, men om mere eller mindre union.
Jeg synes simpelt hen, det er noget vås, men det kan vel ikke være en overraskelse.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti påstod, at Europa-Parlamentsvalget den 10. juni er et partipolitisk valg.
Jeg er nødt til at sige til hr. Jacob Buksti, at det er slet og ret noget vrøvl. Nej, parlamentsvalget den 10. juni er et valg mellem på den ene side en lang række af partier, som er repræsenteret her i Folketingssalen, og som alle sammen vil følge efter regeringen ned ad unionsglidebanen og have mere union med de socialdemokratiske parlamentskandidater i spidsen - mere union over hele linjen, det er kravet - og så er der på den anden side dem, som siger: Vi vil ikke have mere union, vi vil stoppe den udvikling.
Det er Junibevægelsen og Folkebevægelsen.
Næh, der fifles konsekvent med undtagelserne i disse tider, og de respekteres overhovedet ikke.
Pernille Frahm (SF), 1999-05-27:
Jeg må starte med at komplimentere hr. Jacob Buksti for hans udlægning af WWW-konceptet på en ny måde.
Jeg har et andet koncept, lidt tillempet: VVS-konceptet - Vad Vil Socialdemokraterne?
Hvad er det, Socialdemokraterne vil
Er hr. Buksti enig med statsministeren i, at det går ufattelig godt med omstillingen til optagelsen?
Eller er hr. Buksti enig med vismændene, der siger, at det går trægt, at omlægning af landbrugsreformerne ikke er slået igennem, at det vil koste en stigning på 40 pct. af budgettet, hvis ikke man snart tager fat, og at det i øvrigt har udsat hele projektet? Er hr. Jacob Buksti enig i, at det er et fælles værdigrundlag, vi nu skal til at forsvare?
Er det det, der gjorde, at Nelson Mandela kom og takkede den danske befolkning, eller er det det, der gør, at NATO-landet Tyrkiet fortsat undertrykker kurderne?
Kim Behnke (FP), 1999-05-27:
Et øjeblik troede jeg, formanden var i gang med et navneopråb.
Statsministeren brugte en særlig formulering, som det jo er et privilegium at kunne bruge netop i dette år, at det er den sidste afslutningstale i dette århundrede.
Vi er nogle, der håber, at det også bliver statsministerens sidste afslutningstale i det hele taget. Men hr. Buksti fulgte ganske pænt op på statsministerens afslutningstale, nemlig ved at fortælle om, hvordan det er Socialdemokratiets opfattelse, at man har det solidariske svar, at det er medmenneskeligheden, ja, statsministeren brugte ligefrem ordene, at regeringen ville kæmpe for velfærden.
Er det den kamp, der nu skal foregå, når ældre selv skal til at betale for deres hjemmehjælp?
Altså i det hele taget er spørgsmålet jo: Får hr. Buksti ikke en grim smag i munden, når det netop på en dag som i dag afsløres, at det næste projekt er, at de ældre selv skal betale for deres hjemmehjælp, og så står man her og taler om et solidarisk svar og om medmenneskelighed?
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Traditionen tro har Folketingets partier her ved afslutningen af denne samling bedt statsministeren redegøre for den indenrigs- og udenrigspolitiske situation, og jeg er sikker på, at alle ser frem til at høre statsministerens redegørelse og i forlængelse heraf debattere den politiske udvikling gennem det seneste år og de udfordringer, vi står over for i den kommende tid.
Besvarelse
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-05-27:
Men det er jo herligt, som uenigheden allerede kan begynde at melde sig i denne her debat om Europa-Parlamentsvalget; det kommer vi nok tilbage til senere.
Jeg synes, det er velgørende at høre om alt det fup og fidus, der foregår i EU.
Men det, jeg vil sige, er selvfølgelig i forhold til statsministeren og den socialdemokratiske ordførers tale.
Det er jo ikke så længe siden, desværre, kan man næsten sige, for så var der mindre tid til næste folketingsvalg, at vi havde valg til Folketinget.
Og det, som statsministeren på det tidspunkt gjorde meget ud af i den valgkamp, var at sige: Det er deres vej, og det er vores vej.
Der kunne jeg godt tænke mig at vide, hvor forskellen er, for indholdsmæssigt er det jo nøjagtig det samme, som jeg hørte her i dag, dels fra statsministeren og dels fra den socialdemokratiske ordfører.
Hvor er forskellen?
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Til hr. Søren Søndergaard, som jeg kan forstå også er fra et forsvarsvenligt parti - det har jeg noteret mig, og vi må jo så se, om det giver sig udslag, når der skal stemmes om aktstykkerne i Finansudvalget - om, hvad det er for værdier, vi deler sammen med Tyrkiet: Jeg tror ikke, jeg specielt har nævnt, at vi deler værdier sammen med Tyrkiet.
Det, som jeg bare vil sige, er, at jeg ikke tror, hr. Søren Søndergaard er i tvivl om, at regeringen og Socialdemokratiet aktivt har arbejdet for menneskerettigheder i både Israel og Tyrkiet.
Metoderne har været anderledes, fordi vi er inde i et samarbejdsforhold med de pågældende.
Vi har forsøgt at anvende den venskabelige dialog.
Det håber vi på virker.
Man kan jo se, at der i hvert fald er udsigt til en åbning i Israel.
Med hensyn til fru Mimi Jakobsen, jamen altså, vi ser det også som en udfordring at læse aviserne og at læse om de socialdemokratiske kandidaters forskellige udtalelser.
Hvorvidt det så skulle gøre, at der skulle blive mindre snask,
tror jeg ikke er overladt til socialdemokrater alene.
I øvrigt mener jeg, det er et ansvar, som alle, både kandidater og partier her i Folketinget, pådrager sig, når det drejer sig om at få løst spørgsmålet om diæter.
Der er jo diskussion omkring Europa-Parlamentets statut, som Ministerrådet har diskuteret.
Den danske regerings holdning er klar, og de danske europaparlamentarikeres holdning med undtagelse af én har vel også været klar, så det håber jeg på at vi også kan komme ud over.
Så bare til fru Pia Kjærsgaard: Ja, jeg skal jo ikke kunne sætte mig ind i fru Pia Kjærsgaards opfattelsesevne, når det drejer sig om, om det er deres eller vores vej med hensyn til forbeholdene, men som jeg har hørt det, senest også fra hr. Jens Hald Madsen, der var heroppe, så var det sådan, at i Venstre drejer det sig om få ophævet forbeholdene hurtigst muligt - hurtigst muligt, hellere i dag end i morgen og dem alle sammen på én gang. Vores holdning er: Nu må vi se, hvordan og hvorledes tingene udvikler sig.
Forbeholdene
Sådan er det, og sådan bliver det.
Karen Rønde (V), 1999-05-27:
Det er beskæmmende, at hverken statsministeren eller Socialdemokratiets ordfører, hr. Jacob Buksti, i deres lange taler nævnte den stigende grove vold i Danmark med et eneste ord, for vi er mange, der tydeligt husker, hvad statsministeren sagde i sin nytårstale i 1997: »Vi bliver rystede, når sagesløse udsættes for vold på gaden.
Jeg forstår godt frygten og tænker ofte på ofrene og de efterladte.
Lad mig sige det, så det ikke kan misforstås: Vi vil ikke finde os i det.
Vi vil den vold til livs.«
Mit spørgsmål til hr. Buksti er derfor: Er regeringen så kommet den vold til livs, som statsministeren ikke ville finde sig i?
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-27:
Jeg kan høre, at hr. Jacob Buksti har et problem, når vi taler om EU, men det skal da ikke afholde mig fra at spørge én gang til.
Hr. Jacob Buksti er i sin tale selv inde på, at man ønsker en levende politisk debat, og at hr. Jacob Buksti, som det jo nok efterhånden er de fleste bekendt, ikke ønsker »en stor grød«, som det blev formuleret af hr. Buksti.
Men det, der så efterfølgende sker, er, at det emne, som vi alle sammen diskuterer mest, nemlig de danske forbehold, kommer hr. Buksti overhovedet ikke ind på i sin tale, i øvrigt på trods af at statsministeren jo har talt om visionerne.
Er det det, der er målet? Og det andet spørgsmål er: Når statsministeren hele tiden taler om, at kun den danske befolkning kan ændre forbeholdene, er hr. Jacob Buksti så ikke enig i, at kun den danske regering kan give befolkningen muligheden for en folkeafstemning?
Er det ikke realiteten, og er det så ikke regeringens problem og ikke befolkningens problem, at vi ikke kan komme af med forbeholdene?