Tove Videbæk (KD), 2004-01-15:
EU kræver jo, at offentligt støttede færgeruter, både de store og små, skal udbydes i licitation, og en væsentlig detalje i forbindelse med EU-kravet om udlicitering er, at de virksomheder, der byder ind på ruterne, ikke kan tvinges til at benytte de eksisterende færger, færgelejer og medarbejdere, men kan vælge at indsætte egne færger med eget personale på ruterne.
Det er klart, at det har vakt en masse røre, og der er da også blevet forhandlet omkring det.
Trafikministeren forhandlede en aftale på plads i oktober 2003, og Kommissionen sendte så en pressemeddelelse ud om nogle nye og enklere regler på færgeområdet.
De regler skulle indebære, at alle færgeruter med mindre end 100.000 passagerer årligt ikke fremover skulle tvinges i udbud.
Men dermed er situationen for de mindre færgeruter jo slet ikke klaret, og for øjeblikket er det noget usikkert for dem. Når der er tale om større færgeruter, kan der sikkert argumenteres for, at det er fornuftigt at sende ruterne i offentlig licitation, men der er imidlertid meget, der taler imod, at det er hensigtsmæssigt at udlicitere de mange mindre færgeruter, der betjener mindre øsamfund osv. Det, som vi ser som de væsentligste argumenter for det,
er nok følgende: Færgeruterne udfylder jo for det første en social funktion forstået således, at disse færger er nødvendige for, at lokalsamfundene på de små øer kan fungere, så befolkningen ikke bliver isoleret. Det er nok ikke nogen guldrandet forretning at drive færgerne, der udelukkende eksisterer, fordi de modtager offentlig støtte.
For det andet vil der i mange tilfælde ved en udbudsrunde også kun være én virksomhed, der byder ind på opgaven, efter al sandsynlighed den virksomhed, der allerede varetager driften.
Derfor fristes den virksomhed muligvis til at skrue prisen i vejret, idet den ved, at den får opgaven uanset prisen. For det tredje er det dyrt at lave udbud.
Ifølge informationerne i diverse artikler koster det mellem et par hundredetusinde kroner og helt op til en halv million kroner at lave udbudsmateriale.
For de små færgeruter er det mange penge, som i mange tilfælde efter al sandsynlighed munder ud i, at den samme virksomhed også efter licitationen står for driften, fordi der ikke er andre, der har budt ind.
Hvis det sker, er pengene jo altså fuldstændig spildt.
Flere af de nuværende færger er skræddersyet til de ruter, de betjener.
Mange af de mindre færger er bygget specielt til de lokale forhold og behov, der gør sig gældende
på de enkelte ruter
Imidlertid kan man ikke, såfremt EU's krav gøres gældende, som de er nu, kræve, at den virksomhed, der vinder licitationen, skal benytte de færger, der allerede betjener ruterne.
Men da færger og færgelejer er tilpasset de lokale forhold, kan de ikke forventes at indbringe noget særligt, hvis de sælges.
Det ville f.eks. være et stort problem for Ærø, der for få år siden købte to færger til sammenlagt 150 mio. kr.
Det er penge, der i stort omfang vil være tabt, hvis et andet selskab vinder udbuddet og sætter egne færger ind på ruten.
Så med alle de her ting in mente, også forhandlingerne, som er i gang, kan vi sige fra Kristendemokraternes side, at vi godt kan støtte det forslag, der bl.a. siger, at Folketinget pålægger regeringen at arbejde for, at de færgeruter, der modtager mindre end 1 mio. euro om året, bliver undtaget fra udbudskravet, og at der i forbindelse med udbuddet af færgeruter skal kunne stilles krav om, at den nye reder overtager det materiel og det mandskab, der hidtil har besejlet ruten.