runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
Jeg er ked af, at det var nonsens, men jeg citerede hr. Langballe.
Det, jeg var inde i en overvejelse om - og der synes jeg, at kirkeministeren skulle blive lidt tydeligere - og som jeg har prøvet at få fat på, er, hvad der er den særlige del af kulturkampen, som der insisteres på i den debat.
Jeg forstod på hr. Jesper Langballe - og det er helt nyt for mig, det burde give en meget stor overskrift - at det er kampen mod socialstaten.
Det er formentlig helt rigtigt citeret, Dansk Folkepartis bidrag til kulturkampen er kampen mod socialstaten, altså det, at folk er afhængige af offentlige ydelser.
Jeg vil bare spørge, om det også er kirkeministerens opfattelse, at kampen mod den socialstat, der gør folk afhængige osv. - man kan læse videre om det i statsministerens berømte bog, hvis man er i tvivl - er det væsentlige i kulturkampen.
Så forstod jeg, at kirkeministeren havde et særligt bidrag til kulturkampen, nemlig den variant, der hedder at rose regeringen selv - det kan jo være nødvendigt.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Vedrørende regeringens handlekraft vil jeg blot sige, at vi har en fantatisk dygtig regering, en regering, der lever op til de løfter, som blev givet befolkningen inden valget, og en regering, der handler hurtigt og effektivt med arbejdsomme ministre, som har opnået utrolig mange gode resultater allerede på de kun 2 år, regeringen har siddet, gode resultater for det danske folk, som har gjort samfundet til et bedre samfund for danskerne og for de mennesker, som bor her i landet.
Det er det, der er det væsentlige for regeringen, og det lever regeringen til fulde op til.
Så kommer både hr. Villy Søvndal og hr. Keld Albrechtsen og hr. Søren Krarup ind på de kvalifikationer, Henrik Gade Jensen havde.
Det var selvfølgelig hans faglige kvalifikationer, der var de afgørende i mit valg af ham som pressesekretær.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Nu skulle man jo ikke lade sig anfægte af den gamle sandhed, at én SF'er kan spørge om mere, end ti normalt begavede kan svare på.
Men jeg synes alligevel, det bliver nødvendigt at præcisere efter hr. Villy Søvndals seneste nonsens, at jeg naturligvis ikke antydede, at Henrik Gade Jensen var blevet ansat hos ministeren, fordi han var en forløber i en kulturkamp.
Det blev han vel, som det ganske rigtigt blev sagt, fordi han var en fagligt dygtig mand, der kunne matche de behov, ministeren havde for sådan en medarbejder.
Nej det, jeg talte om, var, at han forlod ministeriet, fordi han var en forløber i kulturkampen.
Det var det, jeg omtalte, og den fare, som det indebærer for den kulturkamp, som jeg på en måde vil sige har stået som, synes jeg, en overskrift over statsministerens regeringsvirksomhed og over det nye folketingsflertal.
Jeg vil takke for det sidste svar til hr. Søren Krarup.
Hvis jeg blot lige må uddybe det med en enkelt detalje: Vil ministeren til den rehabilitering af den fratrådte Henrik Gade Jensen, som vi netop har hørt, lige føje noget til og bekræfte den detalje i en noget uklar, vrøvlagtig og gement løgnagtig smædekampagne mod Henrik Gade Jensen, nemlig den ene detalje, at der var tale om en mand, som havde nynazistiske forbindelser?
Alle, som kender Henrik Gade Jensen, vil vide, hvad vand den påstand er gjort af.
Jeg vil gerne have ministeren til at bekræfte, at det hører ingen steder hjemme.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Jeg vil blot sige, at i det år, hvor Henrik Gade Jensen har været ansat hos mig som pressemedarbejder, har han været loyal og trofast og hæderlig.
Jeg har overhovedet intet at sige hverken hans væsen eller hans arbejdsindsats på.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
I Nyhederne på TV 2 kl. 22 den 25. november udtalte biskoppen
i Århus, Kjeld Holm, følgende: En, der er så stærk identificeret med en ganske bestemt politisk opfattelse, som bl.a. jo har ligget, hvad skal vi kalde det, nynazistiske kredse nær, det er ikke foreneligt, mener jeg, med det kirkelige budskab.
Jeg skal lade den sidste glose få lov at ligge: det kirkelige budskab.
Det er temmelig kompromitterende for en biskop i den danske folkekirke at tale om det kirkelige i stedet for det kristne budskab.
Men jeg vil pege på, hvordan biskoppen her uden videre sidestiller Henrik Gade Jensen med nynazistiske kredse.
Det er yderst problematisk for kirken, fordi folk tror, at kirken kun er for den bestående hvide, danske klasse.«
Jeg vil gerne spørge kirkeministeren: Deler hun ikke - ja, jeg vil ikke forlange, hun skal dele min afsky, selv om jeg er sikker på hun gør det - min betænkelighed ved, at en biskop i den danske folkekirke på den måde solidariserer sig med de kredse, der udslynger de virkelig gemene anklager imod en hædersmand?
Finder hun ikke også, at det, at en biskop i den danske folkekirke, den evangelisk-lutherske kirke, opfatter befolkningen, menigheden som den hvide, danske klasse, er en profanering?
Det er en pervertering af det, som den danske folkekirke står for og forkynder.
Det er fuldstændig rigtigt.
Principielt er der ingen, der kan udtale sig på folkekirkens vegne, men det er jo immer væk biskoppen i Århus, der udtaler sig.
Og jeg er ganske overbevist om, at når han er blevet bedt om at udtale sig, så er det, fordi han er biskop i Århus, og fordi det forlener hans ord med, tror man, en særlig tyngde.
Så meget mere uanstændigt synes jeg, det er, at han siger, hvad han siger.
Jeg vil ikke anfægte hans ytringsfrihed.
Men jeg synes, det alligevel skal siges klart og tydeligt også fra denne sal, at det er et misbrug af folkekirken, og det vil sige af folket, at man i den grad bruger og misbruger sin stilling, hvad enten det er som biskop eller præst i folkekirken, til at stigmatisere hæderlige mennesker og knytte dem sammen med dybt uhæderlige for ikke at sige afskyelige betegnelser.
Jeg vil lige også spørge ministeren: Kan ministeren ikke se, hvordan der fra en sådan politiserende biskop meget, meget nemt i realiteten kan smugles det ind i folkekirken, der kaldes berufsverbot, hvor en sådan biskop med de politisk korrekte meninger omhyggeligt kan sørge for holde ansøgere til embeder ude, som ikke lever op til de politiske korrekte meninger, biskoppen har?
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Jeg vil lige sige, at sagen med biskop Kjeld Holms medvirken er af en meget, meget stor alvor.
Det må bekymre enhver, der føler omsorg for kirken, at en biskop deltager i en autonom, løgnagtig rendestenskampagne og gør det på en sådan måde, at man ikke kan undgå at se en forbindelse.
Der blev før talt om sammensværgelser.
Der er ingen, der tror på sammensværgelser mellem Information og TV 2 osv. Pressen behøver ikke at sammensværge sig.
Når et eller andet sygt rygte slippes løs, så farer det af sted i de andre medier.
Men jeg vil sige, at der her er tale om noget andet: en biskop, der tilsyneladende sammensværger sig med de autonome om ikke bare at stigmatisere en bestemt mand, men lyve om ham ved at sige, at han har forbindelser, der står nynazismen nær.
Jeg synes, kirkeministeren skylder den medarbejder, hun har været glad for, som til det sidste har vist hende sin loyalitet, at tage afstand fra den sidste bemærkning - ikke for biskoppen i Århus' skyld, men for Henrik Gade Jensens skyld.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Man må jo konstatere, at hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe har meget vanskeligt ved at sige mere end to, tre sætninger i træk, uden at de indeholder en injurie.
Og nu er det så biskop Holm i Århus, som er delagtig i en sammensværgelse. Jeg er enig med ministeren i, at ytringsfriheden skal være vid.
Og jeg er også enig i, at vi må tåle at høre alle disse injurier.
Det kan jo ikke være anderledes, når de, der fremsætter dem, absolut vil fremture.
Sådan er demokratiet.
Det er jeg enig med ministeren i.
Men så må denne ytringsfrihed vel også helt og fuldt gælde for biskoppen i Århus.
Er ministeren ikke ked af, at to spørgere her i Folketinget i virkeligheden drager bispers ytringsfrihed i tvivl?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Vi har jo en ganske strålende kirkeordning i Danmark, som netop er en kirkeordning, der bygger på sognemenighederne, og som er decentral, hvor der ikke er noget kirkeråd, der er ikke nogen, der kan tale med én stemme på alle folkekirkens 4,5 millioner medlemmers vegne.
Det føler jeg anledning til at sige og understrege her i dag ved denne lejlighed og på baggrund af spørgsmålene fra hr. Søren Krarup, hr. Jesper Langballe og hr. Keld Albrechtsen.
Der er jo meget debat om folkekirken, og der er også nogle, der med stadig højere røst råber på, at nu må tiden være inde til, at grundlovens § 66 bliver opfyldt, altså at folkekirken får sin egen forfatning og hermed også en synode eller et kirkeråd.
Det er ikke regeringens politik, at det skal være sådan.
Et af vores argumenter er bl.a, at hvis vi havde et kirkeråd, kunne vi risikere, at kirken ville få en politisk stemme.
Der er så mange politiske talerstole i dette land, men der er så få prædikestole, og derfor skal kirkerne og prædikestolene forbeholdes til evangeliets forkyndelse og ikke til den politiske debat.
Når jeg siger det, er det jo for at understrege, at hr. Kjeld Holm fra Århus kan ytre sig som enhver anden borger i dette land med sine politiske holdninger og synspunkter, og det må han selv stå til ansvar for.
Jeg kan udtale mig, de 4,5 millioner andre medlemmer kan udtale sig, og hver især må vi stå til ansvar for de holdninger og de synspunkter, vi giver udtryk for.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Jeg er ganske enig med kirkeministeren i hendes forsvar for folkekirken, og jeg deler ganske forsvaret, men jeg vil altså gentage, at forskellen på sandhed og løgn relativeres ikke af, at man kalder sig teolog.
Man er selv ansvarlig.
Det er ansvarligheden, kristendommen stiller et menneske i, og det er altid den enkeltes ansvar.
Det er ikke ansvar på manges vegne, det er altid den enkelte, men det er så vist et ansvar, som man er absolut forpligtet på - forskellen på sandhed og løgn.
Jeg vil nu blot lige spørge: Er ministeren ikke enig med mig i, at der er noget vist grotesk i at høre hr. Keld Albrechtsen, som vi i det hele taget i øjeblikket kan høre den kulturradikale venstrefløj, være forarget over tonen i Danmark, fordi der er nogle, der bruger det danske sprog til at tale dansk?
Og så har vi oplevet, hvordan denne tone forsvares af de pæne mennesker - jeg tænker bl.a. på en debat, jeg havde i tv med Georg Metz, hvor han også var forarget over tonen - og vi ser, at de, der vil forsvare tonen, er dem, der nu spreder ting som nynazisme og alle mulige øvrige skældsord rundt i landskabet.
Der er noget grotesk ved dem, som er så utrolig sarte, og som ikke bestiller andet end at sprede åndelig gylle i landet.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Jeg synes på mange måder, at vi kan være stolte over og glade for, at vi bor i et land, hvor der er åbenhed, frisind og tolerance, hvor den frie meningstilkendegivelse kan leve, hvor man kan udtale sig, og hvor man kan brydes og diskutere det, man er uenig om.
Det vil jeg i hvert fald som regeringsmedlem være med til at værne om. Der skal være frihed, der skal være åbenhed, der skal være tolerance, og der skal være respekt for andre mennesker og deres holdninger og synspunkter i Danmark.
Det er der, og det er det, kampen står om at værne om.
Det er det, vi skal sikre igen og igen ved at gøre hinanden bevidste om, at det er det, der er dagsordenen: frihed, åbenhed, tolerance og frisyn.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Med risiko for nu at give ministeren problemer i forhold til Dansk Folkeparti vil jeg sige, at det kunne ikke have været sagt bedre af en kulturradikal, og det skal ministeren have tak for.
Nu har det jo vist sig, at den her spørgetid har udviklet sig til en kappestrid mellem hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe om, hvem der i den næste sætning kan komme med en endnu større injurie end den foregående taler.
Jeg vil sige, at det er ved at være underholdende, nu nåede vi til udtrykket åndelig gylle, og det var vist mig, der blev kategoriseret som sådan.
Vil ministeren ikke medgive mig, at der er et vist underholdningselement i det?
Så må vi jo se, hvordan det skrider frem, hvor langt de to spørgere fra Dansk Folkeparti kan nå i deres udskejelser.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Tak for muligheden for endnu en gang at kunne understrege, at ingen kan udtale sig på folkekirkens vegne, for sådan er det jo.
Det er en integreret del af den danske kirkeordning, at ingen kan udtale sig på folkekirkens vegne.
Biskop Kjeld Holm har således ikke udtalt sig på folkekirkens vegne.
Hans udtalelser kan derfor ikke betegnes som værende belastende for folkekirken.
Han har udtalt sig som privatperson, og der kan højst være tale om, at disse udtalelser, som netop er blevet citeret af hr. Søren Krarup, er belastende for biskoppen selv.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
»Hvordan vil det efter ministerens vurdering præge regeringens moralske og politiske handlekraft efter Henrik Gade Jensens pludselige fratræden, at en håndfuld autonome er i stand til at afgøre ministrenes forhold til deres ansatte?«
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Jeg kan ikke lade være med lige at bemærke til indledning, at marxismen, det yderste venstre, nu er tilhænger af åndsfrihed og ytringsfrihed.
Jeg tør sige, at der findes historiske eksempler på, at det jo ikke lige præcis har været tilfældet, hvor det var, tror jeg, 80 millioner i gulag, der mødte åndsfriheden.
Når kirkeministeren ansatte Henrik Gade Jensen, var det naturligvis, fordi han var den lødige person, han var, ikke fordi han havde bestemte anskuelser.
I forbindelse med kulturkampen - det er fuldstændig rigtigt - var Henrik Gade Jensen i høj grad en af dem, der virkelig havde format til at sige, hvad det var nødvendigt at sige, men naturligvis vil jeg spørge kirkeministeren: Er hun ikke enig med mig i, at han blev ansat, fordi han var en dygtig og velbegavet medarbejder?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Man må jo notere sig, at hr. Jesper Langballe åbenbart alligevel er ved løbe lidt tør for injurier, nu bliver det
kun til gentagelser.
Men jeg vil godt spørge ministeren: Er det en korrekt analyse, hr. Jesper Langballe har, at der trods alt er ved at ske det, at regeringen ikke længere fuldt ud følger den særlige version af kulturkampen, altså opgøret med kulturradikalismen, som hr. Jesper Langballe og hr. Søren Krarup står for? Jeg synes, der er ting i ministerens besvarelser i dag, der godt kunne tyde på, at der måske er opstået en eftertanke hos regeringen.
Jeg lagde mærke til ministerens meget, meget klare og meget, meget kloge understregning af ytringsfriheden, tolerancen, åndsfriheden og en række andre overordentlig positive værdier, som jo står i den skarpeste modstrid til det værdigrundlag, der bærer Dansk Folkepartis tankegang.
Så vil det jo være meget interessant at få den debat frem.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Jeg vil blot minde om, at debatten her i eftermiddag jo netop er et eksempel på, at vi lever i et åbent og frit demokrati.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
Jeg vil spørge kirkeministeren, om hun deler Dansk Folkepartis anskuelse, at grunden til, at det var vigtigt at ansætte Gade Jensen, var, at man havde brug for en forløber i kulturkampen.
Det er jo det, der er beklagelsen, at nogle nu har ramt en nær allieret i kulturkampen.
Var det hensigten med hans ansættelse i ministeriet, at man skulle have en forløber, en frontløber, i kulturkampen, der med hr. Jesper Langballes ord kunne føre an i kampen mod socialstaten?
Så vil jeg også lige spørge: Er det rigtigt forstået, at kampen mod socialstaten er kernen, som hr. Jesper Langballe siger, i kulturkampen efter kirkeministerens opfattelse?
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Jeg tror, kirkeministeren misforstod sigtet med mit spørgsmål, og måske med alle de spørgsmål, vi her stiller.
Det er jo ikke motiveret af, at vi har ondt af Henrik Gade Jensen.
Hvis det bare var en personsag, en sag om en person, der havde lidt uret, måtte man med rette svare, som ministeren har gjort.
Det er altid risikabelt at deltage i en kamp.
Der må man risikere ikke bare det ene øje, men hele kroppen.
Derfor er ikke tale om nogen medlidenhed, og jeg tror faktisk ikke, at Henrik Gade Jensen har medlidenhed med sig selv.
Nej, min bekymring gælder ikke Henrik Gade Jensen.
Den gælder regeringen.
Den gælder regeringens fremtidige handlekraft, når det bliver kendt i det autonome miljø og venstrefløjsmiljøet, rendestenene og det, der sådan ligger lidt mere oppe på fortovskanten, at så nemt er det at splitte regeringen ad og splitte regeringen fra sine dygtige ansatte.
Hvad vil så resultatet blive for kulturkampen?
Hvad bliver resultatet for kulturkampen, når regeringen, der skulle vise handlekraft, i stedet bliver bange for sin egen skygge?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Der er selvfølgelig altid visse risici forbundet med at være en aktiv deltager i en kulturkamp som den, statsministeren har blæst til samling om.
F.eks. står man som politiker altid over for den risiko, at vælgerne er uenige i de holdninger, man giver udtryk for, og at de derfor vælger at stemme på nogle andre.
At Henrik Gade Jensen efter eget ønske er fratrådt som pressesekretær, indebærer for mig at se ikke nye eller flere risici i forhold til f.eks. min deltagelse i kulturkampen.
Min deltagelse i denne kamp blev jo i øvrigt indledt, længe før Henrik Gade Jensen tiltrådte den stilling, han nu er fratrådt.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Jeg vil godt lige begrunde spørgsmålet.
Det er jo stillet, fordi, som ministeren selvfølgelig ved, den person, der er tale om, som så pludseligt er fratrådt som ministerens medarbejder, er en slags forløber i den kulturkamp, som den nuværende statsminister så udmærket har blæst til samling om. Længe før den kulturkamp var opfundet af den nuværende statsminister, har Henrik Gade Jensen igennem en række begavede analyser kritiseret den herskende socialstat, som tager ansvaret fra mennesker.
På den baggrund stiller jeg simpelt hen spørgsmålet: Hvilke risici ser ministeren i at deltage i den kulturkamp, som statsministeren har blæst til samling om?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Til hr. Søren Krarup vil jeg blot sige, at jeg har haft en dygtig og loyal og kompetent pressesekretær det sidste år.
Jeg har intet at sige Henrik Gade Jensen på i hans måde at være pressesekretær for mig på.
Han har gjort et godt stykke arbejde, og derfor har jeg stor respekt for ham.
Derfor respekterer jeg også fuldt ud hans ønske om at fratræde sin stilling hos mig.
Til hr. Villy Søvndals spørgsmål, hvor bølgerne jo åbenbart går i de filosofiske retninger i dag - nu er det Søren Kierkegaard, der bliver citeret for frygt og bæven - vil jeg blot sige, at forholdene i Kirkeministeriet vedrørende ansættelse af pressesekretær er hos mig som hos andre: Der er ingen grund til særlig frygt og bæven i den forbindelse.
min vurdering af og mine karakterer for debatten i Folketingssalen.
Dem får han ikke.
Det er sådan, at vi har et folkestyre i Danmark.
Vi har frisind og åbenhed og tolerance og vidsyn.
Sådan skal det være, og der skal kunne rejses de debatter, som Folketingets medlemmer synes er væsentlige.
Sådan mener hr. Keld Albrechtsen vel også strengt taget det skal være.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
»Hvilke risici ser ministeren efter Henrik Gade Jensens pludselige fratræden ved at være deltager i en kulturkamp, som statsministeren har blæst til samling om?«
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Det er ganske rigtigt, hvad hr. Jesper Langballe siger.
Danmark har en utrolig dygtig statsminister og en fantastisk effektiv regering, der lever op til de løfter, som regeringspartierne gav til vælgerne inden valget.
Der bliver gennemført den politik, som er regeringens politik, og det gør hver eneste minister på meget dygtig vis.
Det tror jeg også at Dansk Folkeparti vil give mig ret i.
Så vi er i regeringen fuldt handlekraftige.
Vi er i gang med en kulturkamp, en værdikamp, i det danske samfund, som er helt på sin plads, og den tager vi fortsat uopholdeligt del i.
Så jeg synes ikke - det er jeg overbevist om - at der på nogen måde er nogen grund til at være bekymret for regeringens politik.
Tværtimod er der grund til at være stolt
over alle de fantastisk gode resultater, regeringen har nået for den danske befolkning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Det er jo velkendt for os begge to, for os alle sammen, at den statsminister, vi fik efter det sidste folketingsvalg, har lagt stor vægt på at vise mod og handlekraft og har ladet være med at lade sig trække ind i lange diskussioner og deraf følgende ubeslutsomhed, men har ønsket at skære igennem og har ønsket det samme af sit ministerhold.
Hvis ikke man bliver klogere, kan ministeren så ikke se, at så vil det samme ske igen og igen?
Hvis regeringen bliver bange for sin egen skygge, sådan at så snart en flok - ja, udtrykket er utrolig præcist - rendestensskrivere laver sådan noget, så bliver regeringen usikker på sig selv, kan ministeren så ikke se, hvilke fatale konsekvenser det vil have fremover?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Jeg tror, det er utrolig vigtigt at gøre sig klart, hvad det er for en kulturkamp, vi står i.
Og kulturkampens hjerte, kernen i kulturkampen, er netop at bevare et samfund, hvor man kan sige sin mening, hvor man kan have sine meningers mod, hvor man kan have den frie debat, hvor man kan have åbenheden, og hvor man kan have respekten for de forskellige meninger.
Jeg ser ikke nogen som helst ændring i den kamp eller muligheden for at føre den kamp, efter at Henrik Gade Jensen besluttede at fratræde sin stilling.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Jeg vil sige, at kirkeministeren for lidt siden med udmærket ironi turnerede hr. Keld Albrechtsens bemærkninger ved at sige tak for omsorgen.
Jeg tror, der ligger i det, at kirkeministeren er klar
over, at den omsorg, den glæde og den varme, der nu strømmer fra hr. Keld Albrechtsen, er udtryk for, at venstrefløjen glæder sig over det moralske svigt, som regeringen har udvist.
Jeg ved godt, at ministeren fra nu af og til dommedag kan henholde sig til, at Henrik Gade Jensen selv trådte tilbage.
Vi ved også godt alle sammen, at regeringen ikke var neutral i den beslutning.
Det er muligt, at Henrik Gade Jensen har truffet den beslutning, men jeg taler om den beslutning, som vi alle sammen ved regeringen har truffet.
Føler ministeren ikke, at det kan belaste regeringens moralske og politiske handlekraft, at en bande autonome med smædeskrivelser i den grad kan kile sig ind i ministeriet og påvirke forholdet mellem ministeren og hendes ansatte?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Henrik Gade Jensen ønskede selv at fratræde sin stilling som pressesekretær på grund af medieomtalen af ham.
Han begrundede sit ønske med, at han ikke ville risikere at blive en belastning for mit virke som kirkeminister.
Jeg accepterede hr. Henrik Gade Jensens ønske om at fratræde, og jeg kan ikke se, at det skulle kunne præge regeringens moralske og politiske handlekraft.