runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Hr. Jørn Jespersen har stillet et, jeg tror godt, at jeg uden at fornærme hr. Jørn Jespersen kan sige, meget langt spørgsmål.
Men bortset fra, at jeg nok ikke i så langt et spørgsmål ville udtrykke mig helt så firkantet, som spørgeren har gjort, så vil jeg godt sige, at jeg på mange måder deler de betragtninger, der kommer til udtryk i det meget lange spørgsmål, som jo grundlæggende drejer sig om, hvorvidt vi skal have en reform af EU's landbrugspolitik.
Regeringens holdning er altså helt i overensstemmelse med den vedtagelse, der er besluttet her i Folketinget, den, der hedder V 13, og som blev vedtaget i forbindelse med forespørgselsdebatten den 5. november sidste år om EU's midtvejsevaluering af landbrugspolitikken og om afvikling af EU's landbrugsstøtteordninger. Jeg går ind for, regeringen går ind for, en mere markedsorienteret landbrugspolitik.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
»Kan statsministeren bekræfte, at EU's landbrugsstøtte medfører højere fødevarepriser for forbrugerne i EU, skade på miljø og natur på grund af intensiveret produktion samt urimelige vilkår for fattige bønder i udviklingslandene på grund af statsstøttet dumping af EU's overskudsproduktion på deres markeder, handelsforvridende tilskud til EU's bønder og manglende adgang for ulandenes fødevareproduktion til EU's markeder, og i bekræftende fald hvilke initiativer agter regeringen at tage i forbindelse med midtvejsevaluering af den fælles landbrugspolitik og de kommende forhandlinger i WTO?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Til det sidste kan jeg svare, at jeg fuldt og helt stoler på de oplysninger, vi har modtaget fra de amerikanske myndigheder.
I modsætning til fru Anne Baastrup så stoler jeg altså faktisk på de oplysninger og er fuldt ud tilfreds med, at USA opfatter det sådan, at de tilbageholdte på Guantánamobasen skal behandles efter principperne i den tredje Genèvekonvention om behandling af krigsfanger.
For det er klart, at krigen mod terrorisme er en ny form for krig, hvor man selvfølgelig også må forholde sig til en række juridiske spørgsmål i den internationale ret.
Det er jeg meget tilfreds med at man nu tager fat på.
Og så håber jeg, at de uklarheder, der måtte være, kan blive afklaret via statsretskyndiges arbejde med det her, men for så vidt angår den danske fange på Guantánamobasen, må jeg sige, at den danske regering fuldt ud er tilfreds med, at amerikanerne opfatter det sådan, at den pågældende skal behandles efter principperne i den tredje Genèvekonvention.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Baastrup (SF), 2003-01-29:
Det er karakteristisk for statsministeren, at han ikke besvarer de trælse spørgsmål.
Jeg vil derfor godt gentage mit spørgsmål: Hvorfra ved
statsministeren, at den danske statsborger på Guantánamobasen er terrorist, al den stund at han ikke har været for en domstol?
Line Barfod (EL), 2003-01-29:
Der var engang, hvor man talte om de borgerlige frihedsrettigheder og indførte borgerlige frihedsrettigheder for borgerne, hvor en af de væsentlige og mest fundamentale var, at man skulle være sikker på, at staten ikke kunne fange folk vilkårligt og tilbageholde dem vilkårligt, men at de skulle for en dommer.
Jeg kan forstå, statsministeren nu mener, at vi ikke længere skal have den type borgerlige frihedsrettigheder, at der er kampe, hvor det gode formål gør, at man skal have ret til som stat at tilbageholde folk på ubestemt tid, uden at de har krav på at komme for en dommer.
Jeg kan forstå, at statsministeren mener, at den definition, man hidtil har haft på, hvornår noget er en krig, skal vi nu have ændret, så vi taler om, at så længe der er organiseret terror i verden, så er vi i krig.
Men så vil jeg endnu en gang spørge statsministeren, for det fik jeg ikke svar på før: Hvis så andre lande mener, at de kan tillade sig det samme som USA og tilbageholde danske statsborgere på ubestemt tid, vil statsministeren så også acceptere dét?
Sandy Brinck (S), 2003-01-29:
Statsministeren fandt det nødvendigt at sige, at spørgerne herovre var naive, og samtidig siger statsministeren, at han ikke tror på, at kampen mod terrorisme varer evigt.
Det vil sige, at statsministeren tror på, at verden på et eller andet tidspunkt ikke længere har terrorisme.
Det synes jeg ærlig talt er naivt.
Men når statsministeren siger, at man jo selv kan påvirke, hvornår man kan komme fri, må jeg så tage det som udtryk for, at når den danske statsborger stadig væk sidder på Guantánamobasen, så er det, fordi den danske statsborger ikke har samarbejdet med de amerikanske myndigheder?
Og så synes jeg, det er fint at have tillid, men jeg synes måske, at statsministeren er lige lovlig tillidsfuld over for de amerikanske myndigheder - et retssamfund bygger jo altså ikke alene på tillid.
I så fald
ville vi jo også have tillid til, at dem, politiet snupper, nok er de rigtige skurke.
Nej, vi stiller dem faktisk for en domstol.
Det er det, der ligger i at have en retsstat.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Jeg tror, det er meget naivt, hvis man vil opfatte terrorismen som sådan al anden slags almindelig kriminalitet.
Det er noget helt særligt, vi står over for.
Jeg opfatter det som en krig mod terrorisme.
Hvis personer bliver pågrebet under omstændigheder, der klart må give indtryk af, at de deltager i terroristaktiviteter, jamen så er det at deltage i krigsaktiviteter, og så er det også rimeligt at opfatte dem som krigsfanger.
Det er nøjagtig, hvad amerikanerne gør ved at behandle dem i overensstemmelse med principperne i den tredje Genèvekonvention.
Så når fru Sandy Brinck spørger, hvor grænsen for tilbageholdelse går, så er svaret: Jamen det kan den pågældende fange selv påvirke ved at spytte ud med, hvad vedkommende ligger inde med af informationer, og den dag, hvor den pågældende ikke er en trussel, så er der jo heller ikke nogen baggrund for at tilbageholde den pågældende længere.
Det er derfor, jeg siger, at selvfølgelig må der være en grænse for, hvor længe fangerne kan tilbageholdes.
Så spørger fru Line Barfod, om man bare kan tilbageholde mennesker på ubestemt tid.
Krigsfanger kan tilbageholdes, så længe krigen varer.
Men jeg forestiller mig da ikke, at kampen eller krigen mod terror varer til evig tid, og selvfølgelig er det ikke rimeligt at tilbageholde folk til evig tid.
Det er derfor, jeg siger, at der selvfølgelig må være en grænse.
Line Barfod (EL), 2003-01-29:
Jeg er temmelig rystet over statsministerens svar og håber, at jeg har misforstået statsministeren.
Mener statsministeren, at et land skal have ret til at tilbageholde mennesker, uden at de bliver stillet for en domstol? Hvis bare de bliver behandlet humant, så kan man tilbageholde dem på ubestemt tid, uden at de har krav på at blive stillet for en domstol, uden de har krav på at få at vide, hvorfor de bliver tilbageholdt, men så længe man mener, at der er grund til at tilbageholde dem, så har en stat ret til vilkårligt at gøre det? Når statsministeren mener, vi er i krig, betyder det så, at andre lande også ville have ret til at tilbageholde danske statsborgere på ubestemt tid uden at stille dem for en domstol, uden at den danske regering ville protestere, fordi de så er vores modstandere i den krig?
Hvor lang tid varer en sådan krig, hvis man kan kalde alle former for kriminalitetsbekæmpelse krig?
Anne Baastrup (SF), 2003-01-29:
Jeg vil godt spørge statsministeren, hvorfra statsministeren ved, at de mennesker, der sidder på Guantánamobasen, rent faktisk er terrorister, al den stund de jo ikke har været for en domstol, og set i lyset af at udenrigsministeren jo på vores første samråd klart tilkendegav, at det kunne være en turist, der blev fundet det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-29:
Det er en vigtig politisk opgave for Danmark at bidrage til at sikre både os selv og andre demokratiske samfund mod terror, og jeg hverken kan eller vil tage ansvaret for, at personer, der er tilbageholdt som deltagere i Al-Qaeda-netværket, bliver frigivet i utide.
Hvis de samarbejder med USA, og hvis de giver de oplysninger, de måtte sidde inde med, øges sandsynligheden for, at de kan frigives, forudsat at de ikke udgør nogen sikkerhedsrisiko.
I tilfælde af frigivelse er det selvsagt vigtigt, at der ikke er risiko for, at den frigivne på ny begår terrorhandlinger.
Det ville være helt forfærdeligt, såfremt flere eller bare én af de frigivne fra Guantánamo senere dukker op i forbindelse med en terrorhandling.
Hvem tør egentlig påtage sig ansvaret for det?
Samtidig er det klart, som jeg også sagde før, at de tilfangetagne skal behandles humant.
Regeringen har flere gange haft kontakt med den danske fange, som efter omstændighederne har det godt og har kontakt til sin familie.
Jeg ønsker ikke at sætte en specifik tidsgrænse for, hvor længe USA kan tilbageholde den danske fange.
Jeg har tillid til, at USA ikke vil beholde fangerne længere end nødvendigt, og det er selvfølgelig klart, at der må være en grænse for, hvor længe fangerne kan tilbageholdes.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Det fremgår også af et Ritzautelegram fra den 23. januar, hvor statsministerens egen finansminister er citeret for at sige, at analysen af landets økonomiske situation helt sikkert ikke er klar før hen i februar, og det undrer man sig en del over, fordi statsministeren efter regeringsseminaret for nylig skulle være citeret for, at man forventede at være klar med et bud inden månedens udgang.
Det er så, hvad det er, men jeg må forstå statsministeren sådan, at man har vanskeligheder med at finde ud af, hvad det her råderum er, siden man nu ikke kun skal bruge januar måned, men måske også februar måned.
Der har endda været udtalelser fra Det Konservative Folkepartis finanspolitiske ordfører, fru Gitte Seeberg, om, at man kan vente helt frem til maj måned.
Så spørgsmålet står og blafrer i vinden: Hvornår er statsministeren klar til at give danskerne besked om, hvorvidt der bliver råd til skattelettelser?
Indtil for nylig var det i januar, så sagde finansministeren februar, så har De Konservative sagt: Måske maj-juni.
Jeg må spørge statsministeren: Hvornår ligger der et svar klar til befolkningen?
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-29:
Når statsministeren taler om lukkethed, toldbarrierer, protektionisme i alt dets væsen osv., så er det formentlig EU, der sigtes til, for der er jo ikke nogen anden region i hele verden, der i den grad er karakteriseret ved lukkethed og toldbarrierer over for de fattige lande på især landbrugsområdet.
Derfor synes jeg altså, det er ærgerligt, at statsministeren ikke er i stand til at hæve ambitionsniveauet bare en lillebitte smule og sige: Hvornår bør eksportsubsidierne være væk?
At stille sig tilfreds med et loft!
Statsministeren skrev en kronik i Jyllands-Posten den 16. juli 2001, hvor han gjorde sig til talsmand for en fuldstændig afvikling af støtten og meget rigtigt redegjorde for, at det var den bedste måde at hjælpe ulandene på.
Nu har statsministeren medvirket til, at støtten fortsætter uforandret frem til 2013.
Det kunne da godt føre til lidt selvrefleksion over, hvordan man gør den skade god igen, og en lidt mere offensiv indstilling, end at nu må vi bare støtte Kommissionen i et meget svagt udspil.
Sidste spørgsmål: Hvor stor en reduktion af eksportsubsidier og direkte støtte ligger der efter statsministerens opfattelse i Kommissionens udspil til WTO-forhandlingerne fra december 2002?
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-29:
Jeg har sådan set stor respekt for, at det kan være svært at få skabt sig et endeligt overblik over, hvor mange midler der er til rådighed.
Men jeg kunne godt tænke mig, om jeg kunne få statsministerens bekræftelse af, at nogle penge er der fundet.
Vi lavede en arbejdsmarkedsreform, som sikrede, at der er penge, måske op imod ½ mia. kr. - det ligger ifølge Beskæftigelsesministeriet i den omegn.
Men de penge er fundet, så vi er ikke ude i, at undersøgelsen er et spørgsmål om, hvorvidt der overhovedet er plads eller ej.
Der er plads.
Spørgsmålet er - og det håber
jeg at statsministeren kan bekræfte - hvor meget plads der er.
For pladsen er skabt, er det ikke rigtigt forstået?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Der skal noget til at kalde det en nedskæring.
Det er en prioritering, hvor vi ønsker, at væksten i beskæftigelsen skal udmøntes.
Det er rigtigt, at regeringen har gjort nøjagtig det samme som den tidligere regering, når det gælder det statslige område.
I 2000 reducerede man det numeriske antal årsværk i staten, det gjorde man også i 2001, og det fortsatte i 2002
, hvorimod der fra 2002 til 2003 ingen reduktion er i antallet af årsværk på det statslige område.
Så spørges der: Hvad sker der i 2004?
Her må man vente og se, til vi lægger vores finanslov frem i august måned.
Her er det også et spørgsmål om, hvor meget væksten skal være i kommuner og amter, og jeg må igen bede om tålmodighed, til debatten kommer, når finansloven og dermed grundlaget for at afholde lønudgifter på statens område i samspil med den forventede kommune- og amtsaftale præsenteres.
Der bliver tale om en samlet vækst i antallet af offentligt ansatte på op mod 35.000 op til 2010
, så man skal altså passe på med at bruge ordet nedskæring, når det gælder den offentlige sektor under ét.
Vi har ansvaret for den samlede offentlige beskæftigelse.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Når det gælder økonomi og ledighed, er enhver regering naturligvis påvirket af økonomien på verdensscenen, men det fritager den bestemt ikke for selv at føre en politik, der modvirker stigende ledighed og økonomisk usikkerhed.
Et klart eksempel på dette er de store fyringsrunder, som regeringen har stået for på det statslige område.
Her har regeringen svunget den store sparekniv med det resultat, at der ifølge finansministerens egne tal indtil nu er blevet afskediget 1.290 mennesker.
På denne baggrund er det nødvendigt at høre, om regeringen vil bidrage yderligere til ledigheden ved at fyre endnu flere statsligt ansatte, og i givet fald hvor mange finansministeren denne gang har tænkt sig at prikke.
»Hvor mange statslige stillinger forventer ministeren vil kunne spares bort i forbindelse med regeringens oplæg til finanslov for 2004?«
Skriftlig begrundelse
Regeringen har i sine tidligere finanslovaftaler iværksat en politik, som har betydet betydelige nedskæringer i antallet af stillinger inden for det statslige område.
På denne baggrund og med hensynstagen til den stigende ledighed for 2003 ønskes det oplyst, hvor mange statslige stillinger regeringen selv ønsker at spare bort i 2004.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det, det drejer sig om, er at finde en økonomisk ansvarlig politik og en politisk linje, og regeringen ønsker at påbegynde lettelser i personbeskatningen, hvis det er muligt, og når de kan finansieres.
Det er konjunkturudviklingen, det er det økonomiske råderum, der definerer, hvad der i givet fald kan blive tale om, og det er ikke sådan, at regeringen ophæver skattestoppet. Men jeg har lidt svært ved at forstå på hr. Wammen, om han ønsker skattelettelser eller ikke ønsker skattelettelser.
Vi ønsker ikke falske skattelettelser, hvor blot én gruppe får lettelser, mod at andre skal betale mere.
Vi glæder os over, at vi nu har haft 429 dage uden skattestigninger, hvor skattestoppet har virket.
Det er 14 måneder uden skattestigninger, og det vil igen sige, at tager
vi forløbet fra 1993 og til den forrige regering måtte gå af, havde man i gennemsnit én stigning pr. måned, så det er 14 stigninger i skatter og afgifter, som er forsvundet til nul. Det er vi overordentlig glade for, og det tror jeg også danskerne er.
Men vores ønske er at bevare skattestoppet og om muligt lempe beskatningen af arbejdsindkomst uden at bryde skattestoppet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Der skal ikke herske tvivl om, at Socialdemokratiet gerne vil lette beskatningen af arbejdsindkomst. Problemet med regeringens tanker på skatteområdet er, at man vil give skattelettelser, uden at man tilsyneladende har de penge, man skal bruge til at give dem med.
Enten må man udskyde gældsafviklingen, eller også må man droppe skattestoppet, eller også må man indføre store offentlige besparelser, som hr. Jens Peter Vernersen så udmærket beskrev det før.
Det er jo grunden til, at regeringen er i en sådan kattepine, og det er også grunden til, at en af landets førende økonomer, nemlig overvismanden, meget klart hæver en advarende pegefinger mod regeringen og siger: Der er ikke noget råderum at dele skattelettelser ud af på nuværende tidsrum og heller ikke behov for at gøre det.
Vil finansministeren ikke forholde sig til, om det er en rimelig betragtning fra overvismanden, som må formodes at kende til nøjagtig de samme tal, som finansministeren gør?
Han skal bare forholde sig objektivt til dem og ikke forholde sig til dem ud fra en politisk vurdering.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Jeg må bede om lidt tålmodighed hos spørgerne til at vurdere det, regeringen vil lægge frem.
Regeringen ønsker skattelettelser.
Vi ønsker, at arbejdsindkomst skal beskattes mindre i årene fremover.
Det fremgår af regeringsgrundlaget, og vi har sagt, at kan vi finde råderum, vil vi fra den 1. januar 2004 påbegynde at reducere beskatning af arbejdsindkomst.
Det er det, vi arbejder med, og jeg må sige til spørgeren, at man må lige vente og se, hvad niveauet er, og hvad det er for en tidsprofil, der lægges ind.
Så skal vi på et tidspunkt svare helt præcist angående fremtidens skatter for lønmodtagere.
Jeg går ud fra, at også Socialdemokratiet ønsker at lette beskatningen af arbejdsindkomst, og så er det jo muligt, vi kan få en frugtbar diskussion, når regeringen fremlægger sine planer og sine forslag.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Med hensyn til det råderum i »Danmark 2010«, som finansministeren omtaler, kan finansministeren vel også bekræfte, at man har brugt tre fjerdedele af råderummet på grund af skattestoppet.
Det har vi i hvert fald fået svar på, så der er faktisk kun en meget, meget lille, begrænset del tilbage, hvis der overhovedet er noget, og det er vel dybest set det, der giver regeringen så store problemer med at finde ud af, hvordan man skal finansiere skattelettelser, hvis man ikke skal udskyde gældsafviklingen.
Det fik vi så bekræftet, at det skal man ikke.
Men det, vi ikke fik bekræftet, var, at man ikke skulle finde disse besparelser på pensioner, førtidspensioner, dagpenge, og hvad der ellers måtte være.
Det er altså et spørgsmål om, hvorvidt det er offentlige besparelser, der skal finansiere skattenedsættelser.
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det er et spørgsmål om, hvordan man tilrettelægger den økonomiske politik.
Hvis vi tager den fremskrivning, som er velkendt, nemlig »Danmark 2010« som blev fremlagt i januar 2001 af den tidligere regering, var der råderum til en skattelettelse, og tager vi den sidste opgørelse fra Finansministeriet, er der - alt efter hvilken vækstramme man lægger for de offentlige udgifter, om det er 0,5 pct. eller 0,7 pct. - defineret et råderum i størrelsen 4 mia. kr. til 7 mia. kr. Det er altså inden for det, der hedder den ansvarlige økonomiske politik, som også vismændene har støttet hele tiden.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Finansministeren gør meget ud af at sige, at man ikke vil foretage sig handlinger, der kan få båden til at vippe.
Alligevel er vi i en situation, hvor regeringen på trods af stor intern uenighed prøver at finde ud af, om der er råd til at give skattelettelser eller ej, hvor store de skal være, og hvem de i givet fald skal gives til.
Det står hen i det meget uvisse, og man kan jo hver dag læse nye beretninger i avisen
om regeringens uenighed.
Men det, der ikke står hen i uvished og uklarhed, er en meget præcis melding fra overvismanden, som siger, at på nuværende tidspunkt er der ikke noget råderum til at dele skattelettelser ud af, og der er heller ikke behov for det. Vil finansministeren ikke godt forholde sig til det meget klare udsagn?
Er finansministeren enig med overvismanden, eller mener finansministeren, at overvismanden tager fejl i den konklusion?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Der var mange spørgsmål i det, hr. Jens Peter Vernersen sagde.
Det er helt klart, at filosofien er at sikre vækst, altså at den samlede private produktion kommer i vækst, og at håndtere de udfordringer, virksomhederne står over for, godt, når det gælder om at fjerne byrder, gennemføre regelforenklinger, reducere det bureaukratiske tryk på virksomhederne og på anden måde måske også motivere unge mennesker, som har mod på at blive iværksættere.
Ved siden af det er der den almindelige opgave med at øge arbejdsstyrken, altså at følge op på forliget om »Flere i arbejde«, som i hvert fald ifølge den teoretiske målestok bidrager med ca. 30.000, og endelig at holde styr på de offentlige udgifter.
Det er jo de elementer - vækst i produktionen, vækst i arbejdsstyrken og styr på de offentlige udgifter - som definerer det råderum, der i givet fald skal kunne finansiere skattelettelser.
Det sker ikke ved, at vi reducerer kravet til nedbringelse af den offentlige gæld.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-01-29:
Må jeg spørge i fortsættelse af det sidste svar, der blev givet, om finansministeren ikke kan bekræfte, at regeringen også har tilkendegivet, at skattelettelser ikke skal finansieres ved en langsommere gældsafvikling og ikke skal finansieres ved, at man sænker pensionerne for f.eks. folkepensionister og førtidspensionister osv. - altså at det ikke skal ske ved offentlige besparelser.
Kan finansministeren ikke bekræfte det?
Og kan finansministeren ikke også bekræfte, at regeringen selv under finanslovforhandlingerne bad om flere penge og fremlagde en revideret prognose, der viste, at arbejdsløsheden ville stige fra 141.000 til 155.000, og at det først og fremmest ville ske på det private arbejdsmarked?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
De faglige økonomiske vurderinger af, hvad et råderum er, og hvordan man tilpasser råderummet til mulige skattelettelser,
er en debat for sig selv.
Regeringens ønske er, at beskatningen af arbejdsindkomst kommer ned.
Alt for mange har for lidt ud af at gå på arbejde i forhold til at være på passiv forsørgelse, så vi ønsker den motivationsfaktor, at man har lidt mere tilbage i lønningsposen fremover, end man har i dag.
Men det er ikke sådan, at regeringen har lovet store skattelettelser.
Vi har hele tiden sagt, at skattelettelser skal være finansierede og skal passe til konjunkturerne og til det, der hedder det økonomiske råderum.
De skal altså være tilpasset den aktivitet, det er muligt at opsuge i samfundet, så vi undgår lønpres, flaskehalse osv.
Nicolai Wammen (S), 2003-01-29:
Nu gør jeg mig ikke til talsmand for, at man skal give store skattelettelser, der kan give problemer.
Det er jo
regeringen, der overvejer det spørgsmål.
Derimod har Socialdemokratiet klart lagt an til, at når det gælder uddannelsespolitik, når det gælder regionalpolitik, og når det gælder arbejdsmarkedspolitik, kan der sættes ind og uddannes folk, så vi får en arbejdskraft, der svarer bedre til de behov, der er, og på de områder har regeringens politik indtil nu været helt utilstrækkelig. Så siger finansministeren, at overvismanden siger, at der ikke er brug for skattelettelser.
Det må man jo sige er klar tale fra overvismanden, og jeg vil bare høre, om finansministeren er enig i det synspunkt.
Overvismanden har jo endda advaret regeringen ganske kraftigt imod det i tirsdags.
Han har sagt det sådan: Der er ikke noget råderum at dele skattelettelser ud af på nuværende tidspunkt og heller ikke behov for det.
Er finansministeren enig i det synspunkt?
Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Det er svært at forstå, hvad det egentlig er, spørgeren mener, for hvis man skulle samle faresignaler op ud fra et argument om, at ledigheden stiger mere, end man havde regnet med - det er altså ikke tilfældet, men hvis det var tilfældet - ja, så ville man jo fokusere på at føre en mere lempelig finanspolitik, og en mere lempelig finanspolitik kunne jo være at give skattelettelser.
Når overvismanden advarer imod skattelettelser og siger, at det er der ikke brug for, er det lige præcis, fordi der ikke er brug for en mere lempelig finanspolitik.
Der er nemlig ikke noget nyt i forhold til det, vi har foretaget os hele tiden.
Vi ligger stadig på et meget højt aktivitetsniveau og skal være meget varsomme med, hvilke aktiviteter vi i øvrigt bidrager til.
Så enkelt er det.