runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-25:
Fru Birthe Rønn Hornbech har selvfølgelig ret, når hun siger, at Venstre altid har været imod dette lovforslag.
Men Venstre har jo ikke altid været imod en undersøgelse.
Der var jo nogle dage i slutningen af august måned sidste år, hvor Venstre åbenbart i et ubevogtet øjeblik faktisk gik ind for en undersøgelse, først en undersøgelse for lukkede døre og derefter en undersøgelse for åbne døre, fordi det hele skulle frem.
Så i løbet af et par dage vendte Venstre 180 grader og sagde: Nej, vi vil slet ikke have en undersøgelse, og det standpunkt har Venstre så holdt lige siden. Man må dog sige, at der virkelig har været konsistens i den holdning.
Men jeg synes da trods alt, at Venstre skylder offentligheden at fortælle, at man har skiftet mening, fra det første gang blev klart, at justitsministeren ønskede en undersøgelse.
At man så har været imod det aktuelle lovforslag, er selvfølgelig blot en bekræftelse af, at man nu engang har indtaget det fejlagtige standpunkt om at være imod, og så kan man lige så godt blive ved med at have det.
Men Venstre har faktisk på et tidspunkt været for en undersøgelse.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Venstrefløjens aktivister kan komme med håndplukkede dokumenter, siger fru Birthe Rønn Hornbech.
Jamen de dokumenter, som Politiets Efterretningstjeneste ligger inde med, skal da også inddrages.
Og fru Birthe Rønn Hornbech ved jo, at Politiets Efterretningstjeneste stjal med arme og ben fra lovlige politiske organisationer, bl.a. den, jeg var medlem af.
De stjal det hele.
De kopierede det hele: korrespondancemapper, medlemslister, abonnementskartoteker, stillerlister, hvad som helst, alt blev kopieret.
Det er ikke noget problem.
Så siger fru Birthe Rønn Hornbech, at der ikke kommer nogen retslig undersøgelse af venstrefløjen.
Jamen den har da forhåbentlig været der, og hvis der kommer nye oplysninger frem i forbindelse med denne her undersøgelse, kan det jo i øvrigt føre til en retslig undersøgelse.
Det fremgår fuldstændig tydeligt.
Men den har da forhåbentlig været der.
Jeg går da ud fra, at når man har overvåget organisationer i hoved og bagdel, så har man gjort det, fordi man i hvert fald havde en mistanke om, at disse organisationer gjorde noget ulovligt, og jeg går ud fra, at hvis man havde fået bekræftet, at de gjorde noget ulovligt, så havde man slæbt dem for en domstol.
Eller antyder fru Birthe Rønn Hornbech virkelig, at Politiets Efterretningstjeneste har ladet ulovligheder foregå uden at gøre noget ved det? Er det det, fru Birthe Rønn Hornbech antyder?
Jacob Buksti (S), 1999-05-25:
Jeg tror, når man hører fru Birthe Rønn Hornbech, at man i hvert tilfælde må konstatere, at det er godt, at fru Birthe Rønn Hornbech er gået ind i politiet og ikke i udenrigstjenesten, for sådan ligefrem diplomatiske vendinger kan man jo ikke sige, det er.
Jeg synes, det er stærk tobak at stå heroppe og sige, at det her bare er en undersøgelse af hensyn til venstrefløjen, som vi fra regeringens side skulle have ligget vandret i luften for.
Det vil jeg gerne sige.
Jeg synes også, det er bemærkelsesværdigt, at en række af de meget stærke udfald, Venstres ordfører kommer med her, må bygge på, at man enten ikke har læst forslaget eller ikke har gidet sætte sig ind i det.
Det er jo ikke korrekt, at arbejderbevægelsen ikke er omfattet.
Det er faktisk sådan, at den netop er omfattet, hvis man ellers læser, hvad det går ud på.
Så er der noget, der halter i logikken.
Jeg kan ikke forstå, hvordan fru Birthe Rønn Hornbech er i stand til at konstatere, at hvis PET har lavet noget, man ikke måtte, så var det justitsministerens ansvar at anlægge en straffesag, og samtidig sige, at venstrefløjen, som der ikke er konstateret noget på, skal undersøges både i den ene og den anden del af kroppen.
Hvordan kan det være, at fru Birthe Rønn Hornbech siger, at man ikke skal forfølge spøgelser, der er mere end 30 år gamle, og så derefter gør det i forhold til venstrefløjen?
Det hænger da ikke sammen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-05-25:
Jeg kan godt forstå, at justitsministeren med det samme føler sig ramt.
Jeg synes også, det er en meget ufin konstruktion, at man i den grad benytter en højesteretsdommers udsagn.
Jeg synes endda, det er meget ubehageligt.
Det er jo også helt tydeligt, at når det spørgsmål bliver stillet, lige inden der bliver lukket for spørgsmål, er det stillet på en sådan måde, at det kan ses, at man kender svaret, når man stiller det. Spørgsmålet er jo ganske enkelt plantet, og jeg ved godt, at justitsministeren har været meget ivrig efter, at det her spørgsmål skulle stilles.
Men det er rigtigt, at jeg på et meget tidligt tidspunkt sagde, at jeg ikke fattede, at De Radikale kunne gå ind for lukkede døre, for dér troede
jeg, vi var enige i Udvalget for Forretningsordenen om den generelle lov om kommissioner: at der skulle være åbne døre.
Jeg må altså fastholde over for hr. Søndergaard, at det her bliver håndplukkede dokumenter.
Det er jo det, der er det mærkværdige ved det, eftersom forslaget nu med ændringsforslagene fastslår, at når det drejer sig om undersøgelser mod PET, så gælder der vidnepligt og pligt til at aflevere dokumenter, men når det drejer sig om partierne - på venstrefløjen, må man formode - er det hele frivilligt.
Så kan man komme og gå, som det passer en.
Det er da helt utroligt, som det lovforslag er kommet til at se ud.
Så må jeg altså også sige til dem, der hævder, at man da må have undersøgt venstrefløjen for længst, at vi ved, at statsministeren her i spørgetiden har været meget passiv, for ikke at sige nejsiger til spørgsmålet om at få undersøgt Stasiarkiverne og har haft alle mulige undskyldninger.
Med hensyn til AIC skal jeg sige til hr. Buksti: Det er muligt, at jeg udtrykte mig uklart, men jeg henviste til Enhedslistens dagsorden, som vi netop har stemt ned, hvor der pudsigt nok ikke nævnes AIC.
Frank Jensen (S), 1999-05-25:
Det er simpelt hen ikke ordentligt arbejde af fru Birthe Rønn Hornbech pludselig at begynde at kalde det ufint, at der bliver rejst et spørgsmål til en minister i en almindelig lovgivningsproces, at begynde at sammenligne det med en tidligere sag, som der i øvrigt er fældet dom i for at blokere for Ombudsmandens muligheder for at være kompetent ved at stille spørgsmål, og drage det ind i forbindelse med, at der i den her sag bliver stillet spørgsmål om, hvem der har rådgivet ministeren.
I hele den her proces er det indgået i debatten, at jeg skulle være historieløs på grund af min alder, som desværre kun er 38 år, da jeg jo kun var 7 år i perioden for kernespørgsmålet her.
Fru Birthe Rønn Hornbech har jo ikke følt sig for fin til at bruge min alder i argumentet om, at det vel må skyldes den unge justitsminister, at der overhovedet er kommet det her lovforslag.
Da det har været et kernepunkt for Venstre og ikke alene fru Birthe Rønn Hornbech, men også den tidligere formand for Venstre, hr. Uffe Ellemann-Jensen, har brugt det i tale og i skrift i mange sammenhænge, synes jeg, det er på sin plads, at det kommer frem, at jeg, inden jeg traf min beslutning, lod mig rådføre af den person, som er udpeget til at sidde som formand for det udvalg, som fru Birthe Rønn Hornbech bakker op om, nemlig Wendler Pedersen-udvalget.
Ansvaret for min egen beslutning ligger naturligvis helt og holdent hos mig selv, men det har da betydning i forhold til den debat, som fru Birthe Rønn Hornbech selv har været med til at føre, om, at der ikke er noget grundlag.
Alt kan jo forklares med baggrund i instruktionen i 1968.
Dér er det vigtigt at holde fast i, at det ikke alene er mig og regeringen, men altså også højesteretsdommer Hugo Wendler Pedersen, som siger, at det kan man ikke umiddelbart forklare.
Det rejser alvorlige spørgsmål.
Kan det ikke gøre indtryk?
Jeg synes ikke, fru Birthe Rønn Hornbech normalt afstår fra at bruge ting, der kommer fra domstolsverdenen, med hensyn til at lade sig selv overbevise om, at tingene måske ikke umiddelbart er så klare, som de synes.
Jeg skal også henlede opmærksomheden på, at hr. Frank Poulsen, tidligere præsident for Sø- og Handelsretten, også har været brugt til at forklare, at der ikke var noget grundlag for undersøgelsen med baggrund i regeringserklæringen i 1968.
Derfor synes jeg igen, det er vigtigt at fastholde over for Sø- og Handelsrettens forhenværende præsident, at der altså her er en højesteretsdommer, som aktuelt sidder med vurderingen af grundlaget for efterretningstjenestens virksomhed, og hvordan Folketinget i fremtiden kunne lave en lovgivningsmæssig regulering.
Derfor synes jeg stadig væk, vi skulle prøve at skrælle det dér væk.
Fru Birthe Rønn Hornbech ved jo godt, hvad svaret ville være på det spørgsmål, al den stund jeg selv har redegjort for det over for fru Birthe Rønn Hornbech på et tidligere tidspunkt.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Fru Birthe Rønn Hornbech forklarede for et øjeblik siden fra Folketingets talerstol, at hun henviste til Enhedslistens vedtagelse, som vi havde behandlet tidligere på dagen,
hvor Stasi ikke havde været nævnt, men jeg opfordrer så fru Birthe Rønn Hornbech til at læse den pågældende vedtagelse, hvori det jo klart fremgår, at vi faktisk ønsker en undersøgelse af forbindelserne til Stasi. Men derudover: Når fru Birthe Rønn Hornbech ikke kan forstå, hvorfor vi ikke laver en undersøgelse af venstrefløjens eventuelle lovbrud i de sidste mange år, siden 1968, så hænger det jo sammen med den enkle kendsgerning, at det har vi jo haft efterretningsorganer til at gøre. Det har vi jo haft politiet til at gøre.
Det har været deres opgave.
Og jeg forstår ikke, at fru Birthe Rønn Hornbech ikke kan forstå den enorme mistillidserklæring, der ville ligge i, at vi her fra Folketingets talerstol sagde, at i øvrigt har efterretningstjenesten ikke opfyldt sin opgave de sidste 30 år.
Især ikke, når vi ved, at de har gjort et fantastisk stort arbejde, inklusive at infiltreret forskellige organisationer, stjålet dokumenter osv., osv. med det klare formål at kunne påvise, at der foregik ulovligheder, men altså uden at der er ført nogen til doms på baggrund af disse undersøgelser.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-05-25:
Når justitsministeren selv erkender og siger, at jeg plejer at tillægge det stor vægt, hvad der bliver sagt i domstolsverdenen,
ja, så det er rigtigt, når de udtaler sig som dommere; men her har man jo misbrugt en højesteretsdommer, og man gør det jo vanskeligere for undersøgelseskommissionen, for man lægger jo et utilstedeligt pres på undersøgelseskommissionen ved at indhente en forhåndstilkendegivelse og bruge den som pressionsmiddel
Det synes jeg er meget principielt betænkeligt.
Jeg synes, at man simpelt hen bruger højesteretsdommeren i en politisk strid, som det her jo også er.
Så vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard igen: Politiets Efterretningstjeneste gør, hvad den kan, men vi ved jo godt, at det er væltet op med beviser, efter at Stasiarkiverne er åbnet, og vi ved også, at regeringen, som er den, der har meget tæt snor i Politiets Efterretningstjeneste, her i Folketingssalen gang på gang har vist sig meget uvillig til at kigge på de Stasiarkiver.
Frank Jensen (S), 1999-05-25:
Jeg bliver nødt til at anholde fru Birthe Rønn Hornbechs ordvalg, nemlig ordet »plantet«.
Jeg tror, at ethvert medlem, der sidder her i salen nu er klar over, at når man i forbindelse med udvalgsbehandling sidder og forbereder en betænkningsafgivelse i et udvalg, er den helt sædvanlige teknik, at medlemmer - det kan være enkeltvis, det kan være partier - beder ministeren om, at der bliver stillet et spørgsmål, sådan at man kan bruge svaret i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Det er en helt kendt teknik af alle medlemmer, som bruges i forbindelse med forberedelsen af love, for at de kan komme til anden og tredje behandling.
Så kan der være spørgsmål, der optrykkes til betænkningen, som kan være med til at skabe den retskilde, som bagefter skal bruges som grundlag for domstoles eller andres vurdering af loven.
Så bliver jeg altså nødt til at sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at når fru Birthe Rønn Hornbech gør det odiøst, at jeg har ladet mig rådgive af en dommer, så har jeg altså indtil flere gange set fru Birthe Rønn Hornbech bruge forhenværende præsident for Sø- og Handelsretten, Frank Poulsens, udsagn som sit grundlag for en vurdering af 1968-erklæringen.
Så er det blot, jeg siger, at så må det også være os andre tilladt, at vi kan sige, at der også er andre dommere, der har synspunkter i denne sag, og det har
bl.a. højesteretsdommer Hugo Wendler Pedersen.
Det skal vel ikke komme ham til skade?
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-25:
Så forstår jeg ikke, at Venstre kan modsætte sig en undersøgelse af PET, når det har væltet frem med beviser på, at PET har overtrådt regeringserklæringen fra 1968.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Jamen jeg bliver i tvivl om, om Venstres ordfører har læst lovforslaget, for deraf fremgår det jo udtrykkeligt, at lige præcis oplysningerne fra Stasiarkiverne skal indgå i undersøgelsen, og oven i købet skal det, hvis der er grundlag for det, føre til retsforfølgelse.
Det står direkte.
Så derfor forstår jeg overhovedet ikke Venstres ordfører.
Den kommer til at omhandle den tid, hvor de regerede over efterretningstjenesten.
Der vil selvfølgelig blive sat lys på f.eks., hvilke forbindelser man pålagde den danske efterretningstjeneste at have til den sydafrikanske efterretningstjeneste, altså apartheidregimet.
Vi husker jo, hvordan Venstre og De Konservative her i Folketingssalen var meget imod sanktionerne mod apartheidregimet.
Så det er klart, at man ikke ønsker lys på det.
Hvorfor vil Venstre og De Konservative ikke det?
Det virker næsten masochistisk.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-05-25:
Nu sagde justitsministeren, at jeg gentagne gange har henvist til Frank Poulsen.
Det tror jeg faktisk ikke at justitsministeren kan dokumentere.
Jeg tror faktisk aldrig, at jeg har henvist til Frank Poulsen.
Jeg tror, det er første gang, jeg tager det navn i min mund heroppe fra Folketingets talerstol, og jeg tror heller ikke, jeg har skrevet det.
Men det kan justitsministeren selvfølgelig dokumentere, når han siger det.
Men der er altså også den forskel, at Frank Poulsen er blevet sat til at foretage en undersøgelse, hvor der er offentliggjort en rapport, som Preben Wilhjelm og andre har henvist til.
Jeg mener stadig væk, at det er utrolig betænkeligt, at en højesteretsdommer, der er i tjeneste nu, her er blevet brugt i en politisk strid, og så skal der måske sidde en landsdommer og være formand for en undersøgelseskommission.
Det er uacceptabelt.
Til hr. Søren Søndergaard: Jamen det var stadig væk drilleriet.
Jeg henviser til vedtagelsen.
Men i øvrigt kan jeg gentage, at når vi ikke vil være med til den undersøgelse, så er det præcis af de grunde, som justitsministeren fremførte her fra Folketingets talerstol sidste sommer.
Argumenterne holder stadig væk vand.
Det er længe siden, folk er døde, papirerne er makuleret, det hele bliver et rod og forhindrer det fremtidige arbejde med at få en PET-lov. De argumenter blev sagt fra Folketingets talerstol af justitsministeren.
Vi siger det samme, som vi sagde sidste år.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-25:
Venstrefløjen er ved at nå sit mål.
I Norge sagde
den tidligere statsminister, Kåre Willoch, at man havde knækket ryggen på den norske efterretningstjeneste.
Er det ikke målet for venstrefløjen i bund og grund?
Desværre er regeringen hoppet på venstrefløjens limpind i denne sag.
Man har nu skruet et miskmask af en undersøgelse med en retlig del og en historisk del sammen frem for at lave en grundig historisk redegørelse.
Men noget skulle der jo ske med den kollektive beskyldning, der er fremsat over for PET.
Vi kan i dag høre den radikale ordfører sige, at det er væltet frem med beviser.
Omdrejningspunktet har været regeringserklæringen fra 1968, hvor man ikke længere ville registrere alene på grund af lovlig politisk virksomhed.
At der er tale om vanskeligheder med at udlægge omfanget og forståelsen af dette, kan vi ikke mindst læse om i Preben Wilhjelms nye bog.
Preben Wilhjelms bog viser, at forståelsen af regeringserklæringen af 1968 har været en central del af et stort antal kartotektsdebatter her i Folketingssalen, som blev grundigt behandlet og debatteret i forbindelse med Kommissionsdomstolen i 1977.
Bortset fra den yderste venstrefløj er der ingen steder nogen tegn på uoverensstemmelser i opfattelse af gældende ret og praksis på området mellem tjenestemændene og den politiske ledelse.
Det synes jeg er utrolig vigtigt at bemærke.
Det, det drejer sig om, er, at justitsministeren ønsker en juridisk revision af den virksomhed, der på efterretningstjenestens område fra krigen og til dato er blevet udøvet af et stort antal socialdemokratiske og borgerlige justitsministre, deres departementschefer og efterretningschefer for slet ikke at tale om regeringens Sikkerhedsudvalg.
Det er noget af et ambitiøst projekt, må man sige.
I Det Konservative Folkeparti ønsker vi ikke at holde hånden over personalet i PET.
Såfremt de har begået ulovligheder, så må og skal justitsministeren indlede en strafferetlig undersøgelse, så folk kan blive stillet til ansvar for deres handlinger, men et kollektivt angreb på vores efterretningstjeneste gennem de sidste 30 år står vi af over for.
Det Konservative Folkeparti er garanter for dansk forsvar udadtil.
Det varetager vi i disse dage ved at sørge
for, at vi får et troværdigt forsvar, og indadtil er vi også garanter for at forsvare os mod uparlamentariske metoder.
Oven på denne omgang, som den yderste venstrefløj har sat vand over til, bliver dansk efterretningstjeneste lagt øde.
Hvis man endelig vil tale om fejltagelser i dansk efterretningsvirksomhed, så er det jo episoden på Nørrebro den 18. maj 1993, som samfundet og dansk politi ikke var godt nok forberedt på.
Her tog en flok autonome bøller fra Nørrebro loven i egen hånd, uden at vi var klar over det.
Det efterforsker regeringen med sin undersøgelse på 6. år.
Og hvad får man så ud af det?
Foreløbig har man brugt 12 mio.
Vi har i Det Konservative Folkeparti redegjort for vores holdning i betænkningsbidraget.
Vi ønsker ikke at blive fedtet ind i ministerens ændringsforslag, og derfor vil vi stemme hverken for eller imod de af justitsministeren stillede ændringsforslag.
Jacob Buksti (S), 1999-05-25:
Jeg bliver nødt til at sige til den konservative ordfører, at det jo ikke handler om, hvorvidt vi skal have en efterretningstjeneste eller ikke have en efterretningstjeneste, men det handler om, hvorvidt vi har en efterretningstjeneste, som skal holde sig inden for de politisk fastlagte regler, som fastlægges bl.a. her i Folketinget og i regeringen, og det handler om, hvorvidt vi skal have en efterretningstjeneste, som skal kunne gå ind og lave registrering af lovlig politisk aktivitet.
Det er det, det handler om.
Og så er det, når jeg hører den konservative ordførers indlæg her, at jeg får fornemmelsen af, at holdningen er, at målet helliger midlet.
Når det nu var sådan, at man vidste, at de dér forfærdelige karle og karlinder ude på venstrefløjen var sådan nogle landsforrædere, og hvad det ellers er for nogen, vi har hørt om, så var det da klart, at man skulle efter dem.
Men er det ikke i et retssamfund sådan, at det er meningen, at man trods alt skal holde sig inden for de rammer, der bliver fastlagt?
Endelig med hensyn til den her historiske undersøgelse, som vi er enige i skal være som supplement til det retlige
: Er hr. Bendt Bendtsen så enig i den vurdering, som professor Jens Peter Christensen kom med i Politiken den 6. november 1998, hvor han advarer mod at anlægge undersøgelsen som en rent historisk undersøgelse, der ikke skal vurdere forløbet retligt, og hvor han siger: »Når det i realiteten drejer sig om, at man vil have klarlagt, om der er sket noget ulovligt eller uberettiget, så skal man undersøge forløbet i lyset af det.
Ellers undersøger man det ikke i lyset af noget som helst, og så ender man med at finde ingenting.«
Er hr. Bendt Bendtsen enig i det?
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-25:
Hr. Bendt Bendtsen sagde, at PET havde været med til at sikre Danmarks sikkerhed, havde været med til at sørge for, at anslag mod statens sikkerhed osv. blev opsporet.
Jamen det er jo rigtigt, vi skal jo have en efterretningstjeneste, og det er der jo ingen der anfægter.
Det Radikale Venstre gør i hvert fald ikke.
Men det drejer sig jo alt sammen om, hvorledes vi som almindelige borgere kan være trygge ved at færdes i samfundet.
Skal man anbringes i registre, hvis der ikke er nogen grund til det?
Skal man have lov at registrere borgere alene på grundlag af lovlig politisk virksomhed?
Det er det, det hele handler om.
Og det er det omdrejningspunkt, der er for hele undersøgelsen.
Fra og med 1968, hvor den regeringserklæring kom, har vi set, at der har fundet registrering sted uden anden grund, end at folk var politisk aktive i et lovligt politisk parti.
Det må da også optage rettænkende Konservative noget, at der har været denne overvågning af folk, der var ganske almindelig politisk aktive.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-25:
Jeg kan sige til hr. Jacob Buksti, at vi jo hele tiden har sagt nej til denne her undersøgelse.
Vi har sagt nej til en retlig undersøgelse.
Jeg kan ikke lige pludselig sidde og dissekere en eller anden professors artikel i Politiken den 6. november 1998.
Hvis han mener, at vi skal lave en retlig undersøgelse, er jeg uenig på det område. Så er jeg nødt til at sige, at omdrejningspunktet på det her område jo er 1968-erklæringen, og der må vi jo konstatere - godt hjulpet af Preben Wilhjelm - når man læser bøgerne igennem, hvordan forskellige statsministre, justitsministre fra begge sider af hegnet har fortolket de forhold her.
Det er jeg nødt til at konstatere.
Nu ønsker man så at retliggøre det, vi har som en politisk konflikt.
Til fru Elisabeth Arnold må jeg sige, at vi da er enige om det med, at man ikke skal registreres alene på grund af lovlig politisk virksomhed.
Men så er vi igen tilbage ved 1968-erklæringen, hvor det her generelt har været fortolket forskelligt, når man læser de udtalelser og de debatter, der har været her i salen på daværende tidspunkt.
Så må jeg igen sige til Det Radikale Venstre: Det er dog utroligt at høre, at Det Radikale Venstre allerede har konstateret, at beviserne er der i denne her sag.
Det synes jeg er helt utroligt.
Hvorfor så lave en undersøgelse?
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-25:
Jeg vil da slet ikke udelukke, at undersøgelsen ender med at frikende PET, forstået på den måde at det viser sig, at der ikke er sket overtrædelser af love, regler og retningslinjer simpelt hen af den simple grund, at skiftende justitsministre, skiftende sikkerhedsudvalg, skiftende statsministre jævnt hen ad vejen har løjet over for befolkningen og også har løjet over for Folketinget, har sagt ét til Folketinget, ét til befolkningen og noget andet til PET's chefer.
Det vil jeg slet ikke udelukke.
Er det ikke en ret vigtig pointe også for at få frikendt PET, at vi får frem, at det i virkeligheden er politikere, der har løjet og bragt de her problemer frem på denne måde?
Så derfor: Hvis det går, som hr. Bendt Bendtsen måske tror eller håber, vil det så ikke være godt at få det afklaret?
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-25:
Jeg synes, det er vigtigt, at vi konstaterer vores enighed om, at 1968-erklæringen er omdrejningspunktet i forhold til hele denne problemstilling.
Når jeg før talte om, at beviserne var væltet ud, så var det jo, fordi agenter har trådt frem, journalister har været med til at afdække beslutninger om, at kartoteker skulle fjernes, fordi de netop var indsamlet på grundlag af lovlig politisk virksomhed.
Det, der er interessant for os som lovgivere, når vi engang skal lave en lov om PET's virksomhed, for sådan en har vi jo ikke engang i dag, er jo at finde ud af, om 1968-erklæringen blev brudt, fordi politikerne sagde én ting udadtil og en anden ting indadtil, eller om det var, fordi PET handlede som en stat i staten.
Det er afgørende for os at få at vide, når man skal tilrettelægge de nye regler for PET's virksomhed.