runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Det er rammen, vi forhandler.
Sagt lidt firkantet gøres den ramme op ved, at vi siger: Hvad er det for et niveau, vi kender i år, hvad er serviceniveauet i år?
Det vil vi også have næste år.
Man regulerer pris- og lønmæssigt ved at sige, at det skal der også være økonomi til næste år plus til noget mere, der lægges oveni, så der er dækning til det, man har, plus til noget mere.
Ved siden af det leverer vi også penge i forbindelse med de lovforslag, som er vedtaget af Folketinget.
Altså, hvis vi vedtager, at der skal være flere timer i folkeskolen, så leverer vi pengene til det.
Når vi vedtager, at forældrebetalingen til børnepasning skal nedsættes og det koster godt 1 mia. kr., så får kommunerne de penge oveni.
På hvert eneste delområde, hvor vi vedtager noget, som påfører ekstraudgifter, leverer vi pengene.
Så vi har prøvet at fastholde et niveau, vi kender, nemlig at der er plads til en vækst i øvrigt samt til at betale for det, Folketinget ved lov har pålagt kommunerne at levere.
Sådan er de drøftelser egentlig, sagt sådan lidt firkantet.
Der holder det egentlig op.
Så noget skal kommunerne levere efter lov, også når det drejer sig om ældrepleje, om, hvad de ældre har krav på, og hvor Folketinget kan blande sig, hvis det er noget, der i virkeligheden ligger i den almindelige lovgivning.
Ellers har vi overladt til kommunerne selv at prioritere, hvor de vil bruge deres penge i forbindelse med de lokale forhold.
Sådan foregår det.
Lise von Seelen (S), 2006-09-07:
Ministeren nævner i sin tale, at der er brændpunkter ude i verden, og bliver næsten skamfuld over, at vi så skal drøfte de forhold her i vores land, som ministeren gerne vil beskrive nærmest som idylliske.
Her er der altså tale om nogle helt nye ord, fordi den nære service forandrer sig til forringelser for borgerne.
Ministeren sagde, at rammerne er til forhandling med kommunerne.
Jeg vil godt sige, at det, der er til forhandling, jo er det, der er inde i rammen.
Vil det sige, at ministerens udspil er, at rammen er til drøftelse med kommunerne?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Der er ingen tvivl om, at der er tale om en forståelseskløft, for det, hr. Jan Petersen siger, er, at nu skal jeg forholde mig til den prioritering, der finder sted i de enkelte kommuner.
Hr. Jan Petersen er det lysende eksempel på, hvorfor rammestyret i virkeligheden er udsat for et enormt pres, for det er jo hr. Jan Petersen, der mener, at jeg skal blande mig i, hvordan man fordeler midlerne i den enkelte kommune, blande mig i, hvordan man fordeler dem mellem kommunerne ud over det, som Folketinget har lagt til grund for fordelingen.
Det er jo det, der bliver sagt.
Jeg siger lige præcis, at det ønsker jeg ikke at blande mig i, for jeg er helt enig med Kommunernes Landsforening, deres bestyrelse og deres formand i, at det principielt rigtige er rammestyring.
Og rammestyring betyder jo lige præcis, at man ikke blander sig i, hvordan rammen så udnyttes.
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Jeg tror stadig væk, vi er i samtale med en administrerende direktør, der forholder sig til kunder, for han reflekterer ikke over det, der foregår i virkeligheden.
Han lægger ikke øre til det, der foregår i det danske samfund, og interesserer sig ikke bare en smule for, at det, der er på dagsordenen i danske kommuner, og det, der er på dagsordenen i ganske mange danske hjem, er, at daginstitutionen lukker tidligere, at rengøringen bliver udskudt 1 uge mere, at badet måske bliver udført lidt sjældnere, og at der endda også er risiko for, at der bliver undervist færre timer i den skole, som dine og mine og andres børn går i.
Det er sådan set det, der foregår i dagens Danmark.
Finansministeren skal have held og lykke på sin rejse rundt i landet med den historie, han har gang i der.
Så kunne vi måske også få tallet for, i hvilket år vi ejer hele verden.
Vi andre vil sådan set hellere beskæftige os med det andet.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Så vil jeg sige, at jeg sandelig ikke er administrerende direktør i det her spil, jeg føler mig som kunde.
Jeg er med til at betale for en vare, og det er derfor, jeg har interesse i at spørge: Hvad er det egentlig, vi får for alle de penge, vi giver ud; hvad får vi for de 31 mia. kr.?
Jeg føler mig langt hen ad vejen, som om jeg er kunde i den butik og spørger: Hvordan håndterer man de penge?
Hvordan kan der være så store forskelle?
Hvordan kan man bruge så mange penge på et område og færre penge på et andet område?
Hvordan kan det være, at tilfredsheden er større der, hvor man bruger færre penge, end der, hvor man bruger mange penge?
Hvordan kan det være, at der er enorm forskel i sygefravær?
Hvordan kan det være, at der er enorm forskel på den måde, som kunder, der går ind i institutioner, oplever det på?
Hvordan kan der være eksempler som det, der skete på Fælledgården?
Hvordan kan der være et sted som Plejehjemmet Lotte, hvor alle står i kø for at komme ind, selv personale?
Hvordan kan der være de forskelle?
Så jeg har da mange spørgsmål, jeg stiller som kunde.
Hvad er det, vi kan lære?
Hvad er det, vi kan gøre bedre i fællesskab som kunder og som leverandører, altså som en del af hele kvalitetsprojektet, som vi sætter i gang?
Hvad er det, der gør, at vi har de meget store forskelle, også i graden af tilfredshed?
92 pct. siger, at de er meget tilfredse, når de blot er tilfredse.
Altså, hvad er det, der gør, at der er de forskelle?
Hvordan kan Socialdemokratiet sige, at man reducerede niveauet for den samlede velfærd, når sandheden måske er en anden?
Hvordan kan enkelthistorier få lov at præge hele billedet, så man tror, at vi har en meget dårlig ældreomsorg i Danmark, en ældreomsorg, som måske er den bedste i hele verden, når det kommer til stykket?
Jan Petersen (S), 2006-09-07:
Jeg er altid så imponeret over finansministerens replik.
Det, der er utroligt, er, at finansministeren ikke kan se og høre, at der er uro i kundekredsen.
Det er bare for lige at blive inden for finansministerens forståelsesramme med den administrerende direktør og kundekredsen.
Vi andre ville sige den folkevalgte regering, befolkningen og borgerne, men altså, til finansministeren, den administrerende direktør, må jeg sige klart: Der er uro i kundekredsen og især i den kundekreds, som kommer hver eneste dag i en daginstitution og i en skole, og som ofte kommer og besøger en oldemor eller en farfar på et plejehjem.
For de kan ikke forstå, hvad det er, den administrerende direktør tilbyder kunderne, for han siger: Mine varer er blevet bedre.
Finansministeren kan jo ikke garantere os, at der bliver bedre hjemmepleje næste år, at der bliver flere bade til de gamle, at der bliver mere praktisk hjælp, mere rengøring, og at plejen forbedres.
For går han ind og ser på de besparelsesblokke, der er tale om i en lang række kommuner, så er det noget helt andet, der er på dagsordenen, så er det den anden vej, vi går.
Derfor vil jeg sådan set
godt have ført til referat i Folketingstidende, at finansministeren klart siger – og det kan godt være, at det bliver en gentagelse: Serviceniveauet i danske kommuner næste år bliver bedre, og de har penge nok.
Ole Sohn (SF), 2006-09-07:
Nu ved jeg ikke, om finansministeren bed mærke i det, men jeg nævnte overhovedet ikke noget om tallene, for jeg betvivler overhovedet ikke de tal – jeg ved godt, at de svinger lidt mellem 22 mia. kr. og 31 mia. kr.
Det drejer sig altså om ufattelig mange milliarder, der bliver væltet ud i samfundet.
Og det betvivler jeg overhovedet ikke, det er der ingen grund til, fordi de tal og kolonner er garanteret rigtige.
Det er slet ikke det, det drejer sig om.
Det er den service i form af velfærd, som børn i daginstitutioner, børn i folkeskolen og ældre får, det drejer sig om.
Hvad er det for en service, de får i det her samfund, som bliver stadig rigere og rigere og rigere?
Vi er et af verdens rigeste lande.
Det går ufattelig godt med økonomien; det går ufattelig godt med betalingsbalancen; det går ufattelig godt med beskæftigelsen.
Så er spørgsmålet: Hvordan kan det være, at vi er i en situation, hvor kommunerne må spare, sådan at fru Jensen ikke kan få en hjemmehjælper, der kan gøre rent en gang eller to om ugen, og hvor man skal vente 1 uge eller 14 dage eller 3 uger for at få et bad?
Det er det billede, regeringen skal overbevise vælgerne om er sådan på trods af den rigdom, vi har.
Det har slet ikke noget med talkolonner at gøre, for dem betvivler jeg aldrig, jeg er endda aldrig nogen sinde gået ind i den debat, fordi jeg er hundrede procent sikker på, at tallene i kolonnerne passer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-09-07:
Jeg håber, De Radikale hører godt efter, for de måske kommende legekammerater boltrer sig jo i forsøget på at få nedbrudt det kommunale selvstyre, og det er jo bare fint, at vi kan fortsætte den debat, for det er lige præcis nødvendigt for at kunne imødegå det, der bliver sagt: Vi er rigtig gode til at styre pengene direkte ud i ældresektoren, så vi er hundrede procent sikre på, hvordan de bliver anvendt, og på hvor mange personer de bliver anvendt.
Hvis det er sådan, at kommunen planlægger på en forkert måde, kan vi gribe ind, så den planlægger på en anden måde.
Sagen er jo, at hvis et flertal her i Folketinget bakker op om en aftale mellem regeringen og kommunerne, der har til hensigt at skaffe flere penge til næste år til at drive kommunerne for, og de penge som minimum – med KL's formands eget udtryk – kan sikre det eksisterende serviceniveau, selv om der gudskelov kommer flere ældre og flere børn, som kræver flere ressourcer, er det jo fantastisk at skulle høre det, der nu bliver sagt, for begge verdener kan jo ikke være rigtige.
Det andet, jeg skal sige, er i forbindelse med udligningsreformen.
Det er et lukket system, hvor nogle skal give noget til gavn for nogle andre.
Vi troede egentlig, at socialister er glade for, at nogle, der har et bedre udgangspunkt og en bedre økonomi, skal give til nogle, der har dårlig økonomi, så de ældre over hele landet kan få nogle ordentlige tilbud, i stedet for at det kun skal være de ældre, der er så heldige at bo i de områder, hvor økonomien er bedst, som får dem, mens vi lader dem, der bor i kommuner, hvor økonomien er rigtig dårlig, i stikken.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jeg er glad for spørgsmålet, og jeg er glad for, at det også viser, at hr. Kristian Thulesen Dahl har forstået tingene.
Jeg forventede heller ikke andet.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-09-07:
Jeg er simpelt hen så glad for den store interesse, der er kommet mig til del fra en række af dem, der har taget ordet, og derfor bliver jeg bare nødt til lige at gøre finansministeren opmærksom på, at da jeg stod på talerstolen og besvarede spørgsmål, fik jeg faktisk det spørgsmål, om jeg er tilhænger af det kommunale selvstyre eller ikke er det.
Jeg svarede, at jeg er tilhænger af det kommunale selvstyre, hvis kommunerne selv vil det kommunale selvstyre – altså hvis det ikke bare er flotte ord, men de reelt vil tage det kommunale selvstyre så alvorligt, at hvis der er et problem et eller andet sted, er det ikke bare et spørgsmål om hver eneste gang at sende aben ind til Folketinget og spørge, hvad Folketinget vil gøre ved det.
Jeg synes egentlig – og jeg kan jo spørge finansministeren, om han ikke er enig i det – at et fornemt eksempel på, hvad der lige præcis sker i denne proces, så vi for et øjeblik siden.
Der kommer et ritzautelegram om nogle forhold i nogle helt bestemte kommuner, og få nanosekunder efter afsendelsen fra Ritzau bliver spørgsmålet taget op her i Folketingssalen, og der bliver spurgt, hvad finansministeren mener om økonomien i de to konkrete kommuner.
Det berører jo også os andre, så vi siger: Nå, men så må vi da se på, hvad det egentlig er for noget.
Nu har jeg lige lånt telegrammet af hr. Carsten Hansen.
Han fik vist formuleret det sådan, at Ny Herning skulle spare på administrationen og ældreområdet, men det er altså administrationen på ældreområdet, der skal spares på.
Det er måske i sig selv meget fornuftigt, hvis man kan gøre det, når kommuner sammenlægges.
Det var bare lige en serviceinformation, men i virkeligheden er mit ærinde at spørge finansministeren, om problemet ikke lige præcis er den mekanisme, at vi nu begynder at diskutere enkeltkommuners økonomi, fordi det selvfølgelig afstedkommer, at Folketinget i højere grad begynder at styre de enkelte kommuner, som nogle gerne vil.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Ja, og jeg synes bare, det er meget enkelt, hvis man ser på, hvem der har spurgt i dag, og hvad der er spurgt om: Hvad siger man til X-købing, hvad siger man til Y-købing, hvad siger regeringen til alle de kommuner?
Budskabet er jo, at de gerne vil have detailstyring, fordi de ikke respekterer de fundamentale præmisser.
For det første får de selvfølgelig de penge, der er aftalt, og for det andet ligger det i aftalen, at man kan fastholde serviceniveauet.
Charlotte Fischer (RV), 2006-09-07:
Ja, jeg takker for svaret, men så kan vi jo bare slå fast, at vi heller ikke kan risikere, at finansministeren og regeringen efterkommer det ønske, som Dansk Folkeparti har om at redefinere forholdet mellem stat og kommuner, så der bliver lagt en helt anderledes statsstyring ned over kommunerne – en styring, som jo vil være en trussel mod det kommunale selvstyre, som jeg i forvejen synes vi slås rimelig hårdt for i denne forsamling.
Jeg forventer, at det står rimelig klart.
Så vil jeg spørge: Når nu finansministeren erklærer sig enig med Erik Fabrin, kunne vi så ikke få en pejling af, hvor det er, skoen trykker helt konkret i dag?
Vi som Folketing og specielt regeringen med sit parlamentariske grundlag har jo et ansvar for at se på, hvor vi kan gøre det lettere for kommunerne, gøre det mindre bureaukratisk og gøre det mindre snirklet.
Det må jo være en af hovedopgaverne nu, også med det reformarbejde, som regeringen selv har sat i værk.
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jeg er enig med hr. Erik Fabrin.
Hvis man ser, hvad der er af detaljeringsregler på delområder i det kommunale system, regler om planlægning og meget andet, må man igen spørge: Jamen hvem vedtager det?
Hvem har vedtaget det?
Hvor er de mest regulerede områder overhovedet i det kommunale system?
Det, vi gør med den nye kommunalreform, er, at vi forsøger at lukke op, give kommunerne en større myndighed og give dem en større kompetence.
Men jeg vil sige, at jeg forstår udmærket hr. Kristian Thulesen Dahl, når han siger, at der er en fuldstændig asymmetri i, at man siger, at man vil have ansvaret selv og selv vil beslutte, når man bagefter gør et medlem af Folketinget eller et parti i Folketinget eller en regering eller hele grupper i Folketinget ansvarlig for, hvordan der prioriteres i den enkelte kommune.
Her har vi asymmetrien, og derfor siger jeg igen, at enten har man ansvaret lokalt, og så er der rammestyring – og jeg så gerne en endnu stærkere rammestyring end den, vi har i dag – eller også har kommunen ikke ansvar for at prioritere det, der ligger i den aftale, KL har indgået med regeringen, og så bevæger man sig mod detailstyring.
Men jeg forstår udmærket godt Dansk Folkeparti, som egentlig hele tiden har været udsat for at blive kritiseret: Jamen de penge, der er givet, duer ikke til noget som helst.
Men det er utroligt, at så mange alligevel godt kan se bagefter, at de penge måske hjælper grupper af borgere, som ikke har så meget.
Charlotte Fischer (RV), 2006-09-07:
Jeg vil vende tilbage til spørgsmålet om detailstyring, for jeg synes ikke rigtig, vi har fået svar.
Hvis jeg nu stiller det meget klart op: Det handler jo om, hvorvidt kommunerne skal have større råderum og skal have færre centrale regler og forskrifter, om de simpelt hen skal kunne bestemme mere selv.
Det er det, diskussionen handler om.
I den ene ende står Venstreborgmester Erik Fabrin, formand for KL, og han siger: Der kommer for mange regler, for mange bestemmelser og for meget bureaukrati fra centralt hold.
Vi skal kunne bestemme mere selv, ellers giver det slet ikke mening at have det kommunale selvstyre.
I den anden ende står Dansk Folkepartis hr. Kristian Thulesen Dahl og siger det modsatte: Vi har faktisk alt for få regler, alt for lidt centralstyring af kommunerne, for borgerne vil slet ikke acceptere forskelle mellem kommunerne.
Det er faktisk de to poler i diskussionen, og jeg vil egentlig bare bede finansministeren om at sige, hvem han er mest enig med.
at høre: Er det hr. Kristian Thulesen Dahl, eller er det hr. Erik Fabrin
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Det er måske hr. Carsten Hansen, som er ude at svømme, for der er ikke nogen ramme for den enkelte kommune.
Vi har en ramme for alle landets kommuner under et, der dækker alle godt 5 millioner danskere og de indvandrere, der endnu ikke måtte have fået dansk statsborgerskab; de er med alle sammen.
Men hvordan de penge fordeles, blander vi os ikke i.
Vi starter med at sige: Hvor store er udgifterne i år?
Dem opregulerer vi så og lægger mere oveni, og de penge sørger vi for er til stede.
Men vi blander os ikke i, hvordan kommunerne disponerer deres rammer.
Kommunerne har lagt nogle budgetter for i år med udgangspunkt i den aftale, vi har for i år, men næste år er det sådan, at vores kommuneaftale er en total rammeaftale om de samlede udgifter og den samlede finansiering.
Pengene ligger der, men vi blander os ikke i fordelingen.
Hvis det er sådan, at alle sparer, som hr. Carsten Hansen siger, ved jeg ikke, hvad vi skal gøre med de penge, der er i overskud.
Carsten Hansen (S), 2006-09-07:
Jeg er ikke overbevist om, at jeg får finansministeren til at sige nye ting, men jeg fik dog alligevel det indtryk, at finansministeren indrømmer, at der er leveret for lidt penge – nå, så har jeg hørt forkert.
Jeg troede egentlig, at vi kunne komme med det glade budskab til Ny Viborg og Ny Herning, at der ikke skulle skæres på ældreplejen, på børneinstitutionerne og på skolerne.
Men mener finansministeren ikke, at det er et stort problem, at de ikke fatter en brik af, hvad der foregår?
De siger, at selv om de får lov til at disponere over en ramme, som regeringen har fastsat sammen med Dansk Folkeparti, kan de ikke få enderne til at nå sammen.
De skal lukke institutioner, de skal skære på ældreplejen, de skal ikke visitere de ældre, og nogle steder begynder man at lave tørsvømning en gang om ugen.
Det begreb indebærer, at folk kun er i svømmehallen den ene time og ligger på et gulv og svømmer den anden time.
Lad os nu få forklaringen.
Nu har vi jo hørt hele dagen, hvor godt det går, og hvor meget finansministeren gerne vil, og det er bedre og bedre og bedre service, tror jeg det hedder.
Det giver mig anledning til at læse op af et ritzautelegram, der lige er kommet.
Det er nemlig sådan, at næste år bliver der samlet set færre penge til børneinstitutioner, skoler og ældrepleje.
Det er faktisk også sådan, at i Ny Viborg har politikerne måttet gribe til lukninger af institutioner, mens man i Ny Herning især sparer på administration og ældrepleje.
Er det, fordi folkene ude i kommunerne ikke fatter en brik af det, finansministeren har gjort?
Er det sådan, at på trods af alle de gode løfter disponerer de forkert i Ny Herning og Ny Viborg Kommuner?
Kunne vi ikke få en forklaring på, at virkeligheden ser helt anderledes ud end oppe i finansministerens hjerne?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jamen så vil jeg da spørge mig selv, hvilket ben Det Radikale Venstre står på, for hvem er det, der har startet hele temaet: Hvor blev pengene af? Jeg siger bare, at det er Folketinget, der startede med at spørge: Hvor blev pengene af?
Blev der givet 500 mio. kr.?
Jamen hvordan kom de rundt i kommunerne inden for rammen?
Hvor startede det?
Hvad for et arbejde satte man i gang?
Hvorfor har Dansk Folkeparti det synspunkt?
Jo, fordi de egentlig har været med til at vedtage og sikre, at der var flere penge til de ældre.
Hvem er det, der betvivler det?
Hvem er det, der vil have, at vi skal blande os i, hvordan man disponerer med pengene i den enkelte kommune?
Det er bare et meget godt eksempel på, at hvis kravet er, at vi skal stå til ansvar for, hvordan man prioriterer lokalt, og Dansk Folkeparti skal gøre det samme, må man jo også tage det ansvar.
Det er problemet.
Statsministeren sagde meget klart, at har man rammestyring, tager man ansvar, men tager man ikke ansvar, har man detailstyring.
Det er rimelig enkelt, men det ansvar påhviler det samlede Folketing.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Det var et meget langt svar, men ikke på spørgsmålet.
Spørgsmålet er, om vi skal bevare den form for selvstyre, som vi har i dag, eller om regeringen vil gå ind på Dansk Folkepartis præmis om, at vi er nødt til at lave det om.
Det synes jeg stadig væk vi fortjener et svar på.
Så vil jeg sige, at finansministeren må acceptere og forstå, at regeringen sidder som regering, fordi der er et flertal bag regeringen.
Derfor kan man ikke sådan sige, at det her er noget, Folketinget har fundet på, og derfor er regeringen helt uden skyld i noget som helst.
Det er jo altså det flertal, der støtter regeringen, som har bestemt, at taksterne skal sættes ned, og som har bestemt, at alle skoler skal have nationale test på samme tidspunkter i løbet af skoleåret.
Der er tale om gentagne indgreb.
Det er også regeringens ansvar, at der skal udfyldes 50 sider papir i et jobcenter, inden man kan begynde at snakke med en kontanthjælpsmodtager om, hvad for et job der skal udføres.
Det kunne finansministeren jo sige at man ville gøre op med i stedet for at stå her og snakke uden om og sige, at når det er æren, der skal fordeles, så er det finansministeren, der bevilger pengene og har ansvaret, men når det drejer sig om problemer, så har kommunerne ansvaret.
Jeg undrer mig over, at statsministeren kunne sige ved vores afslutningsdebat, og jeg citerer: ... at vi er nødt til at lave et system, så vi er sikre på, at når vi bevilger pengene, så går de også til de rigtige, så vi kan stå til ansvar for det i forhold til ældrepuljen.
Finansministeren er nødt til at finde ud af, hvad det er for et ben, regeringen står på: Er det Dansk Folkepartis, eller er det det kommunale selvstyres?
Thor Pedersen (V), 2006-09-07:
Jamen den er lidt bredere.
For det andet så må borgmestrene også respektere en rammeaftale og sige: O.k., vi tager et ansvar for rammen, så det er i vores kollegiale fællesskab, vi skal tage udfordringen op.
Der, hvor presset kommer, er, hvis borgmestrene siger, at når en ældre på et plejehjem i givet fald ikke bliver behandlet, som vedkommende skal, er det regeringens skyld, er det ministerens skyld
Det er jo problemstillingerne, så det er både i den lovgivende forsamling og i den kommunale forsamling, man må sige, at har vi en rammestyring, så er det rammen.
Men når vi overholder en rammeaftale, kan man sige, at så er det ejendommeligt at modtage en kritik.
Og til de, der siger: Jamen gå ud og se, hvordan man har brugt pengene, vil jeg sige, at det lige præcis er dem, der bryder selve grundlaget for det kommunale selvstyre inden for en rammeaftale.
Morten Østergaard (RV), 2006-09-07:
Både finansministeren og finansordføreren fra Dansk Folkeparti har gentagne gange i dag brugt KL's formand, Erik Fabrin, som sandhedsvidne i forbindelse med, hvad der foregår i kommunerne, med henvisning til at samme Fabrin har sagt, at niveauet kan holdes inden for aftalen.
Så går jeg ud fra, at man også vil betragte Erik Fabrin som sandhedsvidne i forbindelse med detailstyringen.
Her er det jo, at Erik Fabrin f.eks. den 4. september siger i Dagbladet Køge, Ringsted og Roskilde, gudhjælpemig, at: »Enten må vi smide kommunestyret ud og indføre et rent statsligt kommissærstyre, eller også må vi få redefineret forholdet mellem stat og kommune.«
Det er altså et klart råb om, at noget er ved at gå rivende galt.
Derfor må vi sige, at når finansministeren i dag står og besynger det danske kommunale system som havende en høj grad af selvstyre, så må det stå i skarp kontrast til det, hr. Kristian Thulesen Dahl siger den 3. september i Jyllands-Posten: »Vi kan ikke bevare den gamle form for selvstyre ...«.
Enten må finansministeren holde fast og stå side om side med Erik Fabrin eller også med hr. Kristian Thulesen Dahl.
Hvad for en model er finansministerens?