runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-28:
Det lød lidt mærkeligt og hemmelighedsfuldt, at der sådan skulle være indgået en aftale mellem SF og regeringen om et eller andet projekt, som skulle erstatte den tidligere belønningsordning.
Det ville jeg da egentlig meget, meget gerne høre noget mere om.
Jeg håber, der er nogle i salen, der er i stand til at gøre rede for, hvad det er for en mystisk aftale, for det er da utrolig væsentligt at få kendskab til det, når vi skal behandle det lovforslag, som vi ellers behandler her.
Mystikken breder sig.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-28:
Som jeg oplyste ved indledningen til ordførertalen vedrørende SF's synspunkter, er det ikke mig, der er ordfører på området.
Jeg er derfor ikke i stand til at få tågerne til at forsvinde fra hr. Knud Erik Kirkegaards øjne, men jeg er helt sikker på, at hr. Knud Erik Kirkegaard kan få fuld oplysning om de forhold under udvalgsarbejdet, så jeg vil foreslå hr. Knud Erik Kirkegaard at stille spørgsmålene på det tidspunkt.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-04-28:
Se, det er jo sådan, at i konsekvens af, at vi ikke kunne komme nogen fornuftige vegne med Det Konservative Folkeparti, og at vi ikke kunne skaffe et bredt flertal for belønningsordningen, er det da klart, at vi har diskuteret med interessenter i denne sag, hvad vi så kan gøre.
Der kan være mange forskellige ting.
Der kan være noget med arbejdsmiljømærke.
Der kan være noget med, at virksomheder kan lade sig servicere i lighed med eksempelvis ISO 9002.
Når hr. Kristen Touborg siger, at der foreligger en aftale, er det min opfattelse, at det nok er en overfortolkning, men der skal da ikke lægges skjul på, at vi har haft nogle diskussioner om, hvad man så kan gøre for at fremme processen.
Der er efter min bedste overbevisning ikke indgået nogen aftale med SF om det her, men vi har da forståelse for, at vi skal videre med det, og vi vil ikke lade os blokere af Venstre og De Konservative.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-28:
Undskyld formand, at jeg beder om ordet igen til en kort bemærkning, men jeg synes ærlig talt, at det nu er ved at blive helt uacceptabelt mystisk.
Hr. Touborg oplyser på SF's vegne, at der er indgået en aftale.
Hr. Poul Erik Dyrlund, formand for Arbejdsmarkedsudvalget, går på talerstolen og udtrykker, at han måske kan bidrage til min tvivl og siger, at der nok alligevel ikke er en aftale, men at en aftale kunne indeholde nogle nærmere specifikke elementer.
Det blev vi ikke meget klogere af.
Så nu er mit håb, at arbejdsministeren, der jo er repræsentant for regeringen her i denne sal, i det mindste ved, hvad regeringen har aftalt, og det vil jeg glæde mig til at høre.
Mogens Andreasen (DF), 1998-04-28:
Jeg skal sige om det her lovforslag, at Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for det med de justeringer og de ændringer, der kommer vedrørende finansieringen og omlægningen.
Det er naturligvis vigtigt, at der ydes
tilstrækkelig erstatning for arbejdsskader, og denne lov hænger nøje sammen med socialministerens lovforslag nr. L 3 af 26. marts om ændring af lov om følger af arbejdsskader og lov om forsikringsvirksomhed. Der er i lovforslaget et punkt, som vi måske vil tage lidt forbehold over for, idet der er tale om, at man måske skal have denne bedriftssundhedstjeneste på virksomheder med helt ned til fem medarbejdere.
Dér synes vi, at vi er ved at gå for langt, og det vil vi selvfølgelig drøfte i udvalget, inden at vi tager endelig stilling.
Men som sagt er vi positive over for lovforslaget, som vi synes er ganske rimeligt.
Med denne ændring ser vi endnu en gang en ændring på grund af et EF-direktiv, og vi nærer da en vis frygt for, at vi i fremtiden, også hvis Amsterdamtraktaten bliver godkendt den 28. maj, eller hvornår den skal til afstemning, står over for, at vi simpelt hen kommer til at ændre en række love i det danske Folketing på grund af EF-direktiver.
Det er vi selvfølgelig utilfredse med, og som alle ved, går vi heller ikke ind for udvidelsen af EU-området. Men dette lovforslag kan vi tilslutte os på den måde, at vi godt i udvalget vil se på, hvor grænsen for bedriftssundhedstjenesterne skal gå.
Susanne Clemensen (CD), 1998-04-28:
Belønningsordningen var en ordning, som CD var meget betænkelig ved, idet det fra flere sider blev anført, at det økonomiske incitament i belønningsordningen var for lille inden for visse brancher, og at ordningen ville betyde, at de virksomheder, som ikke havde problemer med arbejdsmiljøet, rent faktisk kom til at betale for de virksomheder, der gennemførte arbejdsmiljøforbedringer, og som måske ikke tidligere havde ofret særlig meget på at forbedre arbejdsmiljøet.
Når det er sagt, vil jeg gerne sige, at CD er tilhængere af, at den arbejdsmiljøforebyggende indsats styrkes, og derfor er det positivt, at alle bedriftssundhedstjenester, også de frivilligt oprettede, skal godkendes efter regler fastsat af arbejdsministeren, og at arbejdsministeren får bemyndigelse til at henlægge denne godkendelsesopgave til en bestemt offentlig myndighed, nemlig Dansk Akkreditering under Erhvervsfremmestyrelsen.
Blot kunne CD godt tænke sig under udvalgsarbejdet at få nærmere belyst, hvilke godkendelseskriterier ministeren vil lægge vægt på, og hvilke muligheder BST'erne har for at anfægte godkendelsesproceduren.
CD har hæftet sig ved, at den del af lovforslaget, som angår dækningen af erhvervssygdomsområdet, der pr. 1. januar 1999 overgår til den selvejende institution Arbejdsmarkedets Erhverssygdomssikring, også kaldet AES, ikke får nogen ændrede økonomiske konsekvenser for erhvervslivet, for så vidt angår finansieringen af den partsstyrede indsats til forbedring af arbejdsmiljøet i forhold til det, som Folketinget vedtog den 30. maj 1997 om ændring af loven om arbejdsmiljø, og som altså først skulle være trådt i kraft her den 1. januar 1999, men som på grund af EU's tredje skadesforsikringsdirektiv nu må ændres.
Bestemmelsen vedrørende finansieringen af den partsstyrede del af arbejdsmiljøindsatsen er endvidere ændret, således at beregningen af 2 pct.s-bidraget foretages på baggrund af de erstatninger, som Arbejdsskadestyrelsen har tilkendt i det kalenderår, der ligger 2 år forud for bidragsåret, men bidraget fordeles og opkræves blandt bidragyderne i forhold til hver bidragyders andel af de samlede godtgørelser og erstatninger, som Arbejdsskadestyrelsen har tilkendt i arbejdsulykkessager i bidragsåret, og altså ikke i det kalenderår, der lå 2 år før bidragsåret.
Den ændring betyder efter CD's opfattelse en mere retfærdig fordeling og opkrævning af bidraget
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-28:
Sådan leger vi altså ikke.
Hr. Kristen Touborg fremfører på SF's vegne en sensationel oplysning om en aftale, der er indgået mellem SF og regeringen, men fordi hr. Touborg ikke er ordfører, kan han af forståelige grunde ikke gør rede for aftalens indhold.
Jeg er så meget spændt på, om der er andre i salen, der er i stand til at redegøre for denne mystiske aftale, som jo er helt afgørende for vores vurdering af det lovforslag, vi behandler her.
Anders Samuelsen (RV), 1998-04-28:
Jeg skal sige, at Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for det her lovforslag.
Det var Det Radikale Venstre i første omgang ked af, men vil så i anden omgang meget gerne være med til positivt at kigge på, om vi kan finde på nogle andre ordninger, nogle andre løsninger, så vi kan få fremmet et godt arbejdsmiljø.
Så det var kommentaren fra Det Radikale Venstre.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Vort samfund skal ikke opdeles, så der er nogen, der er indenfor, og nogen, der er er udenfor. Samhørighed og fællesskabsfølelse forudsætter, at vi alle bidrager - og får lov til at bidrage.
Den økonomiske fremgang skal bruges til at give alle mulighed for at deltage i samfundslivet og til at gøre en ekstra indsats for de syge, de udsatte, de sindslidende, de handicappede og de ældre, der har behov for hjælp«.
Og så fortsætter regeringsgrundlaget med at sige, at »den store udfordring for Danmark i det 21. århundrede er at udvikle vores samfund, så økonomisk fremgang og konkurrencedygtighed går hånd i hånd med bedre miljø og større lighed i befolkningen med hensyn til beskæftigelse, levevilkår og aktiv inddragelse i samfundslivet«.
Så vidt regeringsgrundlaget, der jo i overskriftsform indeholder en række overordnede formuleringer om at undgå opdelingen indenfor/udenfor og om at tilstræbe større lighed.
Forespørgslen i dag lyder derfor: »Hvad planlægger regeringen af konkrete initiativer for at imødegå polarisering og udstødelse af store grupper fra samfundslivet?«
Forespørgslen sættes i øvrigt i relief af rapporten »Levevilkår i Danmark i 1997« fra Danmark Statistik og Socialforskningsinstituttet.
Den konkluderer, at de økonomiske uligheder er voksende, og det gælder såvel indkomstulighederne som formueulighederne, der i dag er lige så skæve, som de var i slutningen af 1930'erne.
Restgruppen er ganske vist blevet mindre, men de, der er udenfor, har fået det dårligere.
Det er de udstødte, de nederste, de klemte og de glemte, som er sendt på førtidspension, er langtidsledige, er på kontanthjælp eller på sygedagpenge.
Men alt dette er sket samtidig med, at de udsatte har fået det sværere.
Det er den alvorlige baggrund for forespørgslen i dag, og vi ser meget frem til regeringens konkrete bud.
Besvarelse
Ove Hygum (S), 1998-04-28:
Jeg vil gerne indlede med at takke ordførerne for den meget brede tilslutning til forslaget, der jo, som det ganske rigtigt er sagt, er af overvejende teknisk karakter, og som er en parallel til den lovændring, som socialministeren har fremsat tidligere.
Jeg vil starte med at sige om mystikken og tågen
, at det er vel ganske naturligt, når den kreds af partier, der arbejdede meget ihærdigt for at få en belønningsordning i arbejdsmiljøloven, på et tidspunkt konstaterer, at denne løsning, der var udviklet hen over tid, ikke var i stand til at samle et bredt flertal i Folketinget, at man så på det tidspunkt, hvor man træffer beslutningen om, at man afstår fra at arbejde videre med tanken, også udvirker en fælles forståelse om et eller flere incitamenter til at arbejde mere intensivt med den forebyggende indsats, og at vi her må se, om vi kan udvikle andre metoder til at fremme et sådant incitament.
Der ligger ikke nogen aftale om konkrete modeller, men der ligger en forståelse mellem partierne om, at det er vigtigt at undersøge andre løsninger.
Jeg har på et relativt sent tidspunkt stiftet bekendtskab med den belønningsordning, der var med i det oprindelige lovforslag, og må efter at have gennemanalyseret den såkaldte belønningsordning sige, at det økonomiske beløb, der skulle flyttes rundt på i belønningsordningen sammenholdt med den pæne portion bureaukrati, der var tilknyttet ordningen, gjorde, at tingene ikke stod i ordentligt forhold til hinanden.
Det, regeringen er optaget af, er at finde en anden incitamentsordning, der øger lysten, forståelsen omkring det forebyggende arbejdsmiljøarbejde, og det må meget gerne være en meget lidet bureaukratisk ordning.
Jeg vil derudover sige, at det er vigtigt for os, at både arbejdsmarkedets parter og også et bredt flertal i Folketinget kan støtte op om en anden form for incitamentsordning.
Det tror vi nemlig er en væsentlig forudsætning for, at ordningen virker efter hensigten ude på de enkelte virksomheder.
En lille bemærkning yderligere om den daværende belønningsordning.
Der var en skævhed i ordningen, som den nu udviklede sig gennem drøftelserne, hvor sandsynligheden talte for, at det i høj grad var virkelig store virksomheder, der kunne få fordel af ordningen, mens de mindste af de mellemstore og de mindste virksomheder nok i meget ringe grad ville have mulighed for at komme i betragtning.
Derfor beslutningen om at trække den ud af lovforslaget.
Så skal jeg sige til hr. Mogens Andreasen, at spørgsmålet om EU i den her sammenhæng egentlig har mest relevans til Socialministeriets område.
Det, at man flytter forsikringen her fra private forsikringsvirksomheder over til en ny selvejende institution, handler om, at man derved undgår, at der bliver store skærpede krav til de private forsikringsvirksomheders reserver, og med den løsning her undgår man at skulle opbygge yderligere meget væsentlige reserver.
Ellers vil jeg se frem til, at de mange tekniske spørgsmål, der naturligvis knytter sig til det her lovforslag, får en grundig behandling i udvalget, og Arbejdsministeriet vil naturligvis bestræbe sig på at yde gode svar på de spørgsmål, der måtte fremkomme.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-28:
Fremskridtspartiet var skeptisk og stemte imod lov nr. 379, der blev vedtaget i maj 1997.
Det her er en teknisk ændring i forhold til den lov, og vi kan ikke se, at der er de store problemer i det, men vi vil selvfølgelig være skeptiske, når vi kommer til at arbejde med det.
Det er med hensyn til det område, der hedder, at bedriftssundhedstjenesten skal godkendes efter fastsatte regler.
Jeg ved ikke, hvad der menes med det, for i dag - det ved jeg - fungerer de bedriftssundhedstjenester, vi har,
ganske udmærket.
Nu er det sådan, at det kun er de helt store
Så jeg ved ikke helt nøjagtig, hvad der menes her.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-28:
Da Enhedslistens arbejdsmarkedspolitiske ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Enhedslisten kan generelt støtte forslaget, der er en naturlig opfølgning af loven om at overføre erhvervssygdomsområdet fra privat regi til den selvejende institution AES.
Vi har dog den generelle bemærkning, at det bør være Arbejdstilsynet, som skal stille krav til godkendelse af BST.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-28:
På trods af tåge og mystik og især på grund af det sene tidspunkt, vil jeg skynde mig at sige, at vi tilslutter os forslaget.
Egil Møller (DF), 1998-04-29:
Dette lovforslag tager sigte på at udvide partsbegrebet i de forskellige finansielle love.
Herved bliver kunder i pengeinstitutter, forsikringsselskaber og realkreditinstitutter betragtet som parter, når det vedrører deres kundeforhold til disse institutter.
Vi har i Dansk Folkeparti forståelse for, at der med lovforslaget vil blive rettet op på det misforhold, der indtil nu har været i den eksisterende lovgivning.
Med hensyn til de gældende regler for Finanstilsynets tavshedspligt er det vor opfattelse, at de er for stramme, idet den parlamentariske kontrol med forvaltningen ikke giver lovgivningsmagten mulighed for tilstrækkelig indsigt.
Dansk Folkeparti ser positivt på lovforslaget.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-04-29:
Må jeg først sige til fru Pia Larsen, at det her forslag handler kun om én ting i dets paragraffer, og det er dem, der lovgiver her i Folketinget.
Jeg ved, at fru Pia Larsens indsigt på dette område er så stor, at det er unødvendigt for mig at stå og manuducere
Venstres ordfører i, at der ikke er noget som helst om tavshedsbestemmelser i de lovparagraffer, der er nævnt her.
Det er der ikke af en eneste grund, for vi synes, at
Men når vi i bemærkningerne skriver et afsnit om tavshedspligten, er det selvfølgelig for at fortælle uden for huset, at Fremskridtspartiet ikke har ændret signaler på det område.
Jeg vil oven i købet gå så langt, at hvis det var et spørgsmål om, at man skulle kunne kontrollere hensættelser, så gav jeg allerede tilsagn om at se på det.
Det er ikke så nødvendigt.
Og til økonomiministeren: Der er to ting, jeg er enig i. Det her er vanskeligt, det er vidtgående, og det har været drøftet længe.
Ja, det har været mere end 3 år undervejs, og hvis der er kommet svar på alle de spørgsmål, vil det alligevel ikke rette op på, at svarene har været mere end 2½ år undervejs.
Det vil heller ikke rette op på den situation, at man i EU-systemet ikke har mulighed for at tage ned i Kommissionen og finde ud af, hvad andre EU-lande gør.
Vi har fået regeringens oplysninger, som siger, at fremgangsmåden, som gør det så besværligt og kompliceret, går ud på, at man må sende besked til samtlige danske ambassader og derfra sende folk ud i nationale parlamenter, og det er begrundelsen for den meget lange svartid.
En ekspeditionstid i EU-systemet af den karakter synes jeg ikke er hensigtsmæssig.
Det tror jeg for øvrigt heller ikke at økonomiministeren selv synes.
Det, jeg sagde til økonomiministeren, var: Det var måske en idé at begynde at slå lidt i bordet med hensyn til det bureaukrati, sådan at parlamentet her, som skal udarbejde en lovgivning, som danskerne skal rette sig efter, som er dikteret i Bruxelles, i det mindste kan få mulighed for at finde ud af, om andre EU-lande også overholder de samme betingelser, eller om vi går hen og laver konkurrenceforvridning mod danske virksomheder eller personer den ene gang efter den anden.
Det tror jeg heller ikke økonomiministeren måske er så uenig i.
Jeg har altså den opfattelse, og det har Fremskridtspartiet, at én ting er, at det er godt at være duks og opføre sig pænt i klassen, men man skal ikke være så dum, så alle andre de står og griner ad en og kan gennemføre det, fordi de ikke implementerer direktiverne, som man altså er dumme nok i Danmark til at skynde sig at få implementeret, så snart man ser en direktivtekst.
Marianne Jelved (RV), 1998-04-29:
Nu havde vi ellers sådan en god tone under de to foregående sager.
Det er ikke kun et procedurespørgsmål, som jeg har fremført i forhold til L 45, og jeg synes heller ikke, at det er regeringen, der trækker nogen rundt i manegen.
Det er vanskelige spørgsmål, og det er også vidtgående spørgsmål, vi drøfter og har drøftet igennem længere tid.
Jeg oplever det som en fremstrakt hånd fra fru Kirsten Jacobsen, når fru Kirsten Jacobsen til sidst siger, at det til efteråret så også må være sidste gang, hvis vi skal behandle forslagene sammen.
Nu er det jo ikke sikkert, at jeg kan stille fru Kirsten Jacobsen fuldstændig tilfreds til efteråret.
Samtidig efterlyser fru Kirsten Jacobsen svar på en lang række spørgsmål, og jeg erkender, at nogle af spørgsmålene har været længe undervejs, men det er nu min opfattelse, at der er kommet svar på alle spørgsmålene.
Derfor vil jeg meget gerne bede om at få at vide - det kan jo ske gennem udvalget - hvilke spørgsmål der endnu ikke er besvaret, for jeg mener, at jeg har skrevet svar under på det, som fru Kirsten Jacobsen brugte lidt tid på at beskrive, nemlig det besværlige i at få indsigt i, hvad 14 andre lande har gjort, når de har gennemført de forskellige direktiver.
Så for at vi kan få afklaret det, vil jeg gerne tale stille og roligt med fru Kirsten Jacobsen.
Pia Larsen (V), 1998-04-29:
Jeg kan meddele fru Kirsten Jacobsen, at Venstre ikke er bange for noget som helst, måske bortset fra - når vi taler om det her emne - at få sammenblandet tavshedspligten med partsbegrebet. Vi mener godt, det kan adskilles, og det var dér, vores forbehold lå.
Derfor spurgte jeg i min ordførertale fru Kirsten Jacobsen eller Fremskridtspartiet om, hvorfor man skulle optrykke adskillige besvarelser, som vedrører tavshedspligten og ikke partsbegrebet, og hvorfor der i det sidste afsnit af bemærkningerne til lovforslaget pludselig står noget om, hvad Fremskridtspartiet ønsker med tavshedspligten, hvis det forholder sig sådan, at dette lovforslag kun handler om partsbegrebet. Partsbegrebet er vi ikke særlig uenige med Fremskridtspartiet i.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-29:
Jeg har normalt stor respekt for fru Kirsten Jacobsens mistillid og kontrollerende virksomhed over for den finansielle sektor, og derfor har jeg vel også ment, at jeg skulle have sympati og forståelse for dette forslag.
Jeg må dog indrømme, at jeg døjer lidt med at forstå behovet for det udvidede partsbegreb.
Jeg må indrømme, at jeg heller ikke har læst Jan Schans Christensens udredning, så det kan ske, at det er det, jeg mangler.
Og alene på grund af min egen manglende indsigt og tid til at sætte mig ind i problemstillingen nu, vil jeg faktisk stemme imod forslaget, og jeg kan forstå, at det kommer op i næste samling, og så vil jeg meget gerne være med til at se positivt på det.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-04-29:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte Fremskridtspartiets forslag om at udvide partsbegrebet i den finansielle lovgivning, sådan at f.eks. kunder i pengeinstitutter, forsikringsselskaber og realkreditinstitutter bliver betragtet som parter i sager, der vedrører kundens forhold i de finansielle institutter.
Økonomiministeren påtænker at fremsætte forslag i næste samling, der udvider partsbegrebet i den finansielle lovgivning betragteligt, og det ser vi i Det Radikale Venstre
frem til
Udvidelsen skal kunne fungere også i praksis, og det er derfor vigtigt at indrette partsbegrebet på en sådan måde, at der ikke bliver rokket ved den generelle tillid til det finansielle system.
Vi er opmærksomme på, at der er opstået tvivl med hensyn til partsbegrebet i visse situationer, og problemstillingerne er derfor blevet indgående belyst i Jan Schans Christensens eneudredning om emnet, og det er blandt andet dette grundige arbejde, der ligger til grund for økonomiministerens kommende lovforslag, som vi i Det Radikale Venstre ser frem til.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-29:
Om det konkrete forslag så er det rigtige, og om der er nogle ting af teknisk art og nogle afgrænsninger, som ikke er helt præcise, vil vi godt vende tilbage til i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Hvornår det her skal gennemføres, kan man jo altid sætte spørgsmålstegn ved, og under alle omstændigheder kan man jo spørge, hvor mange love vi i en hast skal vedtage i denne folketingssamling.
Men omvendt må man jo også sige, at det her jo er noget, der har været længe undervejs.
Vi kan altså give vores principielle tilslutning til lovforslaget.
Men om det skal vedtages i denne samling, og om det præcis er i denne udformning, vil vi gerne se nærmere på.
Og så skal jeg på Enhedslistens vegne udtale en tilsvarende principiel tilslutning til forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-29:
Da vores ordfører, hr. Frank Aaen, heller ikke kan være til stede til denne sag, skal jeg redegøre for Enhedslistens position.
Vi er i udgangspunktet negative over for dette lovforslag.
Der er det problem, vi tidligere har nævnt, at Fondens midler, der er fradragsberettiget for indskyderne, kan udbetales skattefrit f.eks. i forbindelse med rekonstruktion af finansielle virksomheder.
Der er her tale om skattesubsidier, og det er vi simpelt hen imod.
Vi sætter endvidere spørgsmålstegn ved en udvidelse af Fondens virksomhedsområde og er ikke indstillet på at støtte dette lovforslag, men er dog positive over for det spørgsmål vedrørende erstatninger, som er rejst af Forbrugerrådet.
Pia Larsen (V), 1998-04-29:
Som nævnt ved mange tidligere lejligheder anser Venstre det nuværende partsbegreb i den finansielle tilsynslovgivning for at være for snævert.
Blandt andet har vi i en beretning afgivet af Folketingets Erhvervsudvalg om dette emne tilkendegivet, at vi ved en kommende ændring af loven vil henholde os til advokat, dr.jur. Jan Schans Christensens bemærkninger i den såkaldte eneudredning fra 1996 om tavshedspligt og partsbegreb i den finansielle tilsynslovgivning.
Disse bemærkninger er stort set gengivet i bemærkningerne til dette lovforslag, og derfor vil jeg ikke gentage dem her.
Det fører så til, at Venstre i princippet kan støtte Fremskridtspartiets lovforslag, men også kun i princippet.
Selve lovteksten er nemlig ikke uddybende nok efter Venstres mening.
Vi ville gerne have tilføjet i selve lovteksten, at der tilfælde for tilfælde skal være tale om en konkret vurdering, formentlig fra Finanstilsynets side, om, hvorvidt der kan tildeles visse partsbeføjelser til andre berørte interesser end de tilsynsbelagte virksomheder.
Hvis lovteksten udformes, som forslagsstillerne ønsker det, frygter jeg, at vi kommer for tæt på en udhuling af tavshedspligten.
Venstre har tidligere tilkendegivet, at vi anser de nuværende tavshedsbestemmelser for gode nok.
Vi ønsker ikke at risikere, at tillidsforholdet mellem de finansielle virksomheder og Finanstilsynet belastes, fordi der er tvivl om, hvilke oplysninger om den enkelte finansielle virksomhed, Finanstilsynet vil holde inden døre.
Hele vort tilsyns- og kontrolsystem
hviler på denne tillid.
Kun et enkelt handler specifikt om partsbegrebet.
Hvad er det egentlig, Fremskridtspartiet vil med dette lovforslag?
I Venstre ønsker vi som nævnt at være sikre på, at partsbegrebet holdes adskilt fra tavshedsbestemmelserne.
Derfor tør vi ikke - for at sige det lige ud - sige ja til Fremskridtspartiets lovforslag, som det ligger her og nu.