Bertel Haarder (V), 2003-02-07:
Jeg vil gerne takke for den brede tilslutning, der har været
til forslaget, og jeg skal være beredvillig til at svare på en række spørgsmål i udvalget.
Jeg vil derfor nøjes med at understrege over for hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe
, at dette forslag ikke handler om holdninger, det handler om handlinger.
Institut for Menneskerettigheder er ikke et forbedringshus, det er et fortolkningshus.
Det er altså et sted, hvor man kan afværge sager ved at fortælle folk, hvad der er deres ret, og ved at fortælle eventuelle krænkere, hvad der er deres pligt.
Derved kan folk tidligere få deres ret, unødig trætte kan undgås, og der kan spares penge i det hårdt belastede domstolsvæsen.
Det er formålet.
Derfor er dette forslag ikke et forslag, der kan sammenlignes med det berømte og berygtede center i Wien, som jo på mange måder er et forbedringscenter, som skriver rapporter om, at vi alle sammen skal være gode, og det giver råd om det ene og det andet og det tredje. Og dets rapporter er rent ud sagt sjaskede.
Derfor bliver det nu også reformeret, og den danske holdning til den ændring, der skal ske af centeret, er, at det i højere grad skal blive ligesom det, vi her taler om, nemlig et center, der tager sig af fortolkninger og ikke af forbedringer af folks opførsel i almindelighed.
Med hensyn til den delte bevisbyrde var det jo et begreb, der kom ind i dansk lovgivning i forbindelse med kønsligestillingen.
I den forbindelse blev spørgsmålet om delt bevisbyrde nøje drøftet med Den Danske Dommerforening, og det blev i den forbindelse sikret, at reglen er i overensstemmelse med danske retstraditioner, og at retssikkerheden for den indklagede person tilgodeses.
Vi er altså på sikker og velkendt grund, når det gælder dette element af delt bevisbyrde, som vi opererer med i dette lovforslag.
Hr. Kamal Qureshi har ikke ret i, at lovforslaget kun rummer det strengt nødvendige i forhold til EF-direktivet.
EF-direktivet forpligter os ikke til at have et sted, hvor klager kan behandles, og hvor man kan give udtryk for opfattelser af, om enkeltsager er en overtrædelse af gældende regler.
Og EF-direktivet forpligter os heller ikke til at have et sted, hvor man kan henstille, at der gives fri proces.
Så vi er altså på det punkt gået ud over direktivet.
Det er det, som en række partier har talt sammen om og som gør, at der i dag er et bredt flertal for forslaget, hvad jeg takker for, men desværre et flertal, som ikke omfatter hr. Kamal Qureshi.
Når det gælder religion og tro, kunne det godt have været med, men det har vi haft en lang diskussion om, og vi er altså nogle partier, som mener, at det ville være forkert at tage religion og tro med, fordi det skaber problemer i forhold til nogle helt selvfølgelig ting i vort samfund, såsom at vi har en folkekirke, såsom at vi i folkeskoleloven har fremhævet kristendommen og ikke andre religioner, såsom at vi har julegudstjenester osv. Vi vil ikke rejse
hele det spørgsmål om religionslighed, fordi vi gerne vil holde det her forslag
på det, der har med handlinger at gøre, på det, som har med klare kriterier at gøre.
Vi vil ikke rejse en lang diskussion, som nogle jurister jo i forvejen bruger ufatteligt med kræfter på - det er dem, der ser spøgelser alle steder, hvor man begynder at tale om religionslighed.
Jeg er sådan set enig med dem, som ser betænkeligheder ved at operere med religionslighed, og derfor er jeg glad for, at det ikke er med her.
Og jeg vil gerne understrege til sidst, at en del af det, som nogle ville ønske var med i forbindelse med religion og tro, jo er med i form af den indirekte diskrimination, som jo samler en hel del af de mulige problemer op.