Mogens Lykketoft (S), 2001-05-17:
Jeg synes også, det er rigtigt, som flere har påpeget, at det er helt utilfredsstillende, hvad der er sket af fremskridt i situationen.
Situationen er stadig væk helt uacceptabel.
Det, der er den afgørende diskussion imellem nogle af os - også når man f.eks. spørger, om Danmark ikke helt alene skulle rejse en sag ved Menneskerettighedsdomstolen; hvilket ikke er et spørgsmål om mod, det er et spørgsmål om formålstjenlighed - er: Er det på det her tidspunkt i processen, og er det Danmark helt alene?
Jeg tror det ikke.
Jeg tror, at man skal holde den mulighed helt åben, men i givet fald løfte den sammen med andre EU-lande og andre europæiske lande, hvis det er det, man skønner er hensigtsmæssigt.
Og det ender alt sammen op i - det vil jeg egentlig godt gøre lidt ud af i replikken her - at på sine steder i dagens debat og også i andre debatter får man ligesom et indtryk af, at der er nogle mennesker, der er bedre end andre her i Folketinget.
Sådan mener jeg ikke at det forholder sig.
Det forholder sig sådan, at vi prøver i tæt samklang med vores nærmeste naboer og allierede i Europa at finde frem til den formel på at gøre indflydelse gældende, som er den mest virksomme.
Og det beder jeg bare i al stilfærdighed om at man lader regeringen fortsætte med at prøve på, også selv om det ikke ser særlig fremgangsrigt ud lige i øjeblikket.
Jeg tror på, at det i en stor del af det russiske politiske system og i den russiske offentlighed er muligt at få en større klangbund for vores synspunkter og få en politisk dialog i gang.
Har vi aldrig svaret på den henvendelse?
Jo, det har min forgænger jo gjort på den måde, at han har sagt sidste gang, vi diskuterede det her i Folketinget, at det kun har nytte, hvis begge parter er indforstået med, at vi prøver.
I den vedtagelse, der lægges op til her, siges det jo klart, at det skal være de repræsentative dele af den tjetjenske befolkning, der skal inddrages, og det bør selvfølgelig også være dem, der blev valgt i 1997.
Og man kan jo sige, at sådan som tingene har udviklet sig, er den eneste sunde og rigtige afslutning selvfølgelig nye frie valg i området, så demokratisk valgte tjetjenske ledere kan stå frem, for det er meget vel tænkeligt, at de, man har prøvet at inddrage nu fra russisk side, ikke er repræsentative for ret mange tjetjenere.
Det kan vi jo ikke vide meget om, men det er meget vel tænkeligt, at det forholder sig sådan.
Det er sådan set de overordnede bemærkninger, jeg gerne vil gøre: Vores indsats her skal ske gennem stadig påpegning af det, vi synes er et meget alvorligt problem, når vi møder russerne, vi skal gøre det via EU, gøre det via indsatsen i Europarådet.
Det er det, vi gør.
Der tror jeg så også, at man i sine reaktioner skal finde det ordvalg, der kan knytte an til en dialog med de mennesker i Rusland, der overhovedet kunne tænkes at ville åbne for en dialog, vælge det ordvalg, der kan trænge ind og påvirke den russiske offentlighed.
Der mener jeg, at det, som flertallet i Folketinget om lidt vil vedtage, er udtryk for det.
Det har været diskuteret, om situationen er blevet forværret eller forbedret, og i forhold til en rædselsfuld situation er det jo en vanskelig afvejning.
Det bør påpeges, det bør fordømmes, det bør bringes for retten.
Og det er også det, der gives udtryk for i debatten her og i vedtagelsen om lidt.
Men altså summa summarum: Det her er i virkeligheden ikke en diskussion, der, som jeg har hørt ordvalgene, holdningerne, synspunkterne i debatten, deler os i dette Folketing i vores syn på, hvor forfærdeligt det er.
Det, vi kan være lidt uenige om, er, hvordan man mest effektivt påvirker en situation i et meget stort land, som vi ikke hverken kan sanktionere os eller muskle os vej til at ændre politikken for.