Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-11-01:
Det er en vigtig debat, vi har om et vigtigt område.
Lad mig starte med at sige, at vi vedtog jo i den nye regering at bede arbejdsmarkedets parter om at se på dels prioriteringen af arbejdsmiljøindsatsen og dels på strukturen, og hvordan man kunne løse problemerne.
Nu er der så kommet en rapport fra Prioriteringsudvalget, og der er fra forskellig side sat spørgsmålstegn ved, om vi kan nå de mål, som Prioriteringsudvalget har sat, og for nogles vedkommende underforstået, når regeringen har gennemført nogle besparelser og ophævet nogle regler på området: Er opgaven så løselig?
Jeg vil godt sige, at regeringen har ikke fjernet én eneste regel for at forringe arbejdsmiljøet.
Regeringen har fjernet en række bureaukratiske regler for at få genskabt et oprigtigt engagement for arbejdsmiljøsagen.
Den tidligere regerings ændringer på arbejdsmiljøområdet var præget af stramme regler, central styring og bureaukrati, og der var alt for meget system og for lidt engagement.
Vi ønsker i stedet et forenklet og effektivt arbejdsmiljøsystem, hvor arbejdsmiljøet forbedres gennem dialog og i samarbejde mellem medarbejderne, virksomhederne, arbejdsmarkedets parter og regeringen.
Med forårets lovændringer finder jeg, at der er taget et skridt på vejen mod genskabelsen af dette engagement til fordel for både virksomhederne og medarbejderne.
Jeg ser f.eks. ikke etableringen af en sikkerhedsorganisation på de helt små virksomheder som et nyttigt redskab på vejen til et bedre arbejdsmiljø.
Når både ledelse og medarbejdere ikke kan se formålet med reglen, er det tid at stoppe op.
Når man opstiller kunstige spilleregler for den daglige kommunikation på små virksomheder, hvor man har en tæt, daglig kontakt, mener jeg, at man faktisk skader arbejdsmiljøet mere, end man gavner det.
Det afgørende for regeringen er at få skabt et effektivt arbejdsmiljøsystem i samarbejde med arbejdsmarkedets parter.
Parterne skal inddrages, ellers kommer nye initiativer aldrig til at fungere, og det samme gør sig gældende, hvis Prioriteringsudvalgets mål skal nås.
Angående administrative bøder vil jeg godt lige rette en misforståelse.
Det er, som om vi har fjernet administrative bøder, men det er alene tilfældet for bøder for de formelle overtrædelser af arbejdsmiljølovgivningen.
Vi har ikke fjernet de almindelige bøder, som idømmes, hvis man overtræder påbud og groft overtræder de bestemmelser, der er for arbejdsmiljøet og arbejdsstedets indretning.
Prioriteringsudvalget gjorde også det, at det opstillede nogle mål for reduktion af antallet af skader.
Hvis vi tager de alvorlige ulykker, inklusive dødsulykker, vil man i perioden fra 2000 til 2005 arbejde for at sikre en reduktion på 15 pct., og den måling, man vil foretage, er, at man følger udviklingen ud fra data om anmeldte alvorlige ulykker, altså inklusive dødsulykker, i Arbejdstilsynets skaderegister fra 2000 til 2005.
Målingen på dette område foretages i 2006, når 2005-tallene foreligger.
For så vidt angår tunge løft, er det målet at reducere tallet med 15 pct.
Også her følger man data ud fra arbejdsskaderegistrets anmeldelser i perioden 2000-2005, og målingen foretages i 2006, når 2005-tallene foreligger.
Angående det ensidigt gentagne arbejde vil man arbejde for en reduktion på 10 pct., og man vil måle det ved virksomhedsundersøgelser i udvalgte brancher, f.eks. i form af en udvidelse af virksomhedsovervågningsundersøgelsen i det overvågningsprojekt, som gennemføres for at overvåge udviklingen inden for de syv visioner, eller i form af en opfølgning på den evaluering af parternes handlingsplan, der blev gennemført i 2000.
Begge vil kunne levere de fornødne data til målingen, men som supplement hertil følges udviklingen via Arbejdsmiljøinstituttets Nationale Arbejdsmiljøkohorte eller en tilsvarende interviewundersøgelse.
Med hensyn til det psykiske arbejdsmiljø vil man reducere med 5 pct., og udviklingen følges ud fra forskellen mellem den selvrapporterede vurdering af de 11 risikofaktorer i Arbejdsmiljøinstituttets undersøgelse fra 2000 og en lignende undersøgelse i 2002.
Dermed mener jeg, at vi får et effektivt instrument til at se, hvad det er, der reducerer antallet af ulykker, og hvor der eventuelt måtte være vanskeligheder, som vi så skal korrigere.
Vi kommer altså til at arbejde på et meget bedre vidensgrundlag.
Den 21.-22. november holder Arbejdsmiljørådet et planseminar, hvor man skal give svar på, hvordan man vil nå disse mål.
Strukturudvalget er blevet lidt forsinket i arbejdet, men det skal jo give svar på, hvilke instrumenter vi arbejder med, og jeg vil godt sige, at det er altafgørende for regeringen at ansvarliggøre og inddrage parterne i en nytænkning på arbejdsmiljøområdet, for ellers kommer nye initiativer aldrig til at fungere.
Det er derfor, vi har bedt rådet om at drøfte, hvordan det forestiller sig fremtidens arbejdsmiljøsystem.
Jeg vil godt sige, at de emner, man drøfter i udvalget om struktur, er ret centrale og vigtige spørgsmål.
Kan systemets vidensgrundlag forbedres?
Kan virksomhederne kategoriseres i forskellige typer med henblik på en differentiering af indsatsen?
Hvordan sikres retssikkerheden for ansatte og ledelse?
Hvilke instrumenter og metoder kan anvendes i indsatsen?
Hvordan bør rådgivningen, herunder BST, over for virksomhederne indrettes?
I hvilket omfang kan aftaler mellem arbejdsmarkedets parter anvendes som et instrument i indsatsen og i givet fald på hvilken måde?
Og hvordan bør rollefordelingen være mellem aktørerne?
Det er denne udestående sammenfattende, konkluderende drøftelse, man skal have, og jeg håber meget, at resultatet af overvejelserne kan foreligge ved juletid, så vi kan få en debat på grundlag af Arbejdsmiljørådets vigtige bidrag på dette område. Regeringen vil ikke kortslutte denne beslutningsproces.
Når der nu kun er halvanden måned tilbage, til parterne kan færdiggøre arbejdet,
Jeg vil nu gå hjem og spørge Rosa om en hel del problemstillinger på arbejdsmiljøområdet og vil så forelægge svarene, så vi kan se, hvilke resultater det så giver.
Jeg håber meget, at vi kan få fyldestgørende svar på en lang række centrale spørgsmål inden for arbejdsmiljøarbejdet.
Så er jeg lidt ked af noget, hr. Carsten Hansen sagde, nemlig, at nu vil regeringen tvinge de syge til at arbejde; det tror jeg var essensen af det, der blev sagt.
Men den diskussion, der er blevet rejst her på det sidste, handler jo ikke om at tvinge syge ud at arbejde.
Det synes jeg er en lidt anden problemstilling end den, hr. Carsten Hansen gav udtryk for: at opgaven for regeringen nu var at tvinge de syge til at arbejde.
Al erfaring viser, at hvis man først mister sit fodfæste på arbejdsmarkedet, er det meget svært at komme tilbage.
Man har gjort nogle erfaringer i Norge, og jeg synes i al anstændighed, at vi også burde optage drøftelser med lægerne, arbejdsmarkedets parter, offentlige myndigheder og kommunerne om at sikre noget tilsvarende, for at de mennesker, der bliver ramt af langvarig sygdom, også får en mulighed for at bevare fodfæstet på arbejdsmarkedet.
Jeg vil godt takke for debatten, og jeg forventer, at når Strukturudvalgets rapport kommer, kan vi fortsætte den på det grundlag.