runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2003-11-18:
Lad mig igen som ved det forrige lovforslag starte med at takke ordførerne for deres indlæg og vurdering af forslaget om at gøre det frivilligt for amtskommuner og visse kommuner at nedsætte museumsråd.
Forslaget vil gøre det frivilligt for amterne og Københavns og Frederiksberg Kommuner at nedsætte et museumsråd.
Hensigten med forslaget er, at kommunerne skal have en større grad af frihed til at løse opgaven så effektivt som muligt til gavn for borgerne.
Forslaget går således ikke ud på at nedlægge museumsrådene.
Med hensyn til de foreslåede ændringer for kulturmiljørådene er det en direkte konsekvens af, at det foreslås at gøre museumsrådene frivillige - museumsrådene, som i den gældende ordning er initiativtagere til oprettelsen af kulturmiljørådene.
Det er ikke hensigtsmæssigt at lade oprettelsen af et kulturmiljøråd afhænge af, om der i regionen er oprettet et museumsråd.
Og der er ikke tilsigtet en ændring i sammensætningen af kulturmiljørådene, da medlemmerne fortsat udpeges blandt den samme faglige kreds som hidtil.
Med hensyn til de bemærkninger, der også var under det forrige forslag, om timingen af lovforslaget i forhold til Strukturkommissionens arbejde, skal jeg bemærke, at overvejelserne om den fremtidige regionale struktur ikke ændrer ved regeringens principielle holdning om, at amter og kommuner som udgangspunkt skal have frihed til at afgøre, hvilke råd og nævn der ønskes nedsat.
Arne Toft (S), 2003-11-18:
Jeg har forstået på debatten, at grunden til, at man fremsætter de forslag her, har baggrund i, at man godt ved, at amter og kommuner ønsker at opretholde rådene, fordi de fungerer godt.
Det, man så kunne spørge om, er, om det så er sådan, hvis der er nogle amter, der ikke gør det, at vores museumsverden og kulturarv kommer til at fungere dårligere.
Jeg vil stille et spørgsmål, som jeg synes er principielt.
Hvis nu et amt vedtager at oprette et museumsråd, betyder det så også, at det er det museumsråd, som foranstalter nedsættelsen af et kulturmiljøråd, hvis man ønsker det?
Eller kunne man tænke sig, at amtet nedsætter et museumsråd, men forbeholder sig ret til uden om rådet selv at nedsætte et kulturmiljøråd?
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-11-18:
Ja, det komplicerer selvfølgelig debatten her i Folketingssalen, når man benægter fakta.
Så bliver det uvægerlig vanskeligt at have med at gøre.
Selv sagde jeg i sin tid som formand for folkeoplysningsudvalget hjemme i min kommune, at det blev frivilligt, om man ville oprette en 5-pct.s-pulje eller ej under folkeoplysningsudvalget.
Men rent faktisk beskar man bloktilskuddet, fordi det blev gjort frivilligt, og så er mit enkle spørgsmål: Vil de kommuner, som ikke nedsætter et folkeoplysningsudvalg, få beskåret den del af bloktilskuddet, som tilhører folkeoplysningsudvalget?
Brian Mikkelsen (KF), 2003-11-18:
Udgangspunktet for arbejdet er jo, at vi tror på, at hvis der er en frivillig indsats bag, så bliver det en bedre indsats; så er kommunerne mere motiverede, og amterne er mere motiverede. Det nytter jo ikke noget, at man bare opretholder et råd, hvis der ikke er motivation bag.
Hele sammenhængen med kulturmiljørådet har jeg forklaret i form af, at det jo ikke er hensigtsmæssigt med en sådan udpegning og en sådan videreføring, når vi gør dem frivillige.
Hvis der er yderligere tekniske spørgsmål til det, skal jeg nok svare på dem i udvalget.
Den blev så kun indgået med Dansk Folkeparti under finanslovforhandlingerne, fordi det var partiet, der ville være med til at finansiere det.
Men det er jo netop en prioritering af hele kulturbevaringsområdet, fordi vi vedkender os et ansvar for vores historie, for vores arv.
Det er sådan - sagt til hr. Arne Toft - at hvis man er forpligtet til at nedsætte et udvalg, altså hvis det er obligatorisk, så føler man ikke noget ansvar for det, hvis man i forvejen ikke er motiveret.
Det gør, at der ikke er nogen som helst forskel i den indsats, en kommune eller et amt vil have i forhold til det her område, hvis det var obligatorisk, i forhold til hvis det var frivilligt.
Det, der blot vil ske, når det bliver frivilligt, er, at de, der er motiveret for det, vil tilrettelægge en politik for det, gå meget mere op i det.
Jeg tror også, det vil betyde inden for andre områder, at der vil være flere, der presser på, for at man deltager i det.
Hvis man pr. automatik og pr. refleks skal udnævne folk til sådan et råd, falder motivationen væk.
Der er vel heller ikke nogen økonomi bagved.
Fordi man har et udvalg, betyder det jo ikke, at kommunen skal lytte til det, og det betyder heller ikke, at kommunen skal bruge penge på det.
Lene Jensen (S), 2003-11-18:
Men hvorfor?
Det er faktisk et ret godt spørgsmål, for i lovforslagets bemærkninger kan man heldigvis læse, at den samme regering på det varmeste anbefaler, at man fortsætter med at gøre præcis, som man har gjort hidtil, som om loven ikke var blevet ændret.
I Socialdemokratiet har vi ærlig talt mere tilovers for anbefalingen end for selve lovforslaget.
De nugældende regler blev nemlig født ud fra et ønske om at styrke brugerindflydelsen og den lokale forankring af folkeoplysningen, og det er i meget vidt omfang lykkedes med netop folkeoplysningsudvalgene.
Alligevel vil man altså åbne mulighed for, at kommunerne kan demontere dette vigtige led i det lokale demokrati.
Nu har jeg godt nok kun siddet i Folketinget i 2 år, og derfor er det måske lidt tidligt at begynde at bruge begreber som aldrig nogen sinde før; men jeg har altså aldrig nogen sinde før i min korte karriere set så enslydende høringssvar, som tilfældet er her.
Af den overvældende majoritet af høringssvar fremgår det, at man frygter for den direkte brugerindflydelse og en svækkelse af den demokratiske struktur i kommunerne.
Flere høringssvar påpeger også, at hvis man ikke har folkeoplysningsudvalgene, vil det især blive de små foreninger, der bliver klemt i spillet om ressourcerne og de gode forhold, og det glæder jeg mig meget til at høre ministerens kommentar til.
Når alle ude i virkeligheden altså er imod det her, og når regeringen selv fremhæver i bemærkningerne, at man skam ønsker, at tingene kører videre som hidtil, hvorfor så overhovedet fremsætte det her lovforslag?
Jo, sådan som jeg har forstået det, handler det om et frivillighedsprincip.
Men set med socialdemokratiske briller, er der to andre vigtige principper, der trædes under fode, hvis dette frivillighedsprincip absolut skal håndhæves.
For det andet kan man også argumentere for armslængdeprincippet, altså at det ikke kun er kommunalpolitikerne, der sidder og bestemmer med fingrene direkte nede i den enkelte forening og bestemmer over lokalefordeling og alt det andet, som folkeoplysningsudvalget i dag har ansvaret for.
De to principper er for os at se langt vigtigere end at give kommunerne den absolutte ret til at organisere sig, som de vil i enhver henseende
Jeg hæfter mig også ved, at regeringen fremkommer med forslaget netop nu, mens vi alle afventer resultatet af Strukturkommissionens arbejde.
Endvidere har jeg bemærket
mig, at lovforslaget er sat til ikrafttræden ved det kommende årsskifte, så de udvalg, der blev nedsat efter det seneste kommunalvalg, kan blive tvunget til at afbryde deres arbejde, hvis man i kommunalbestyrelsen bliver enige om, at man ikke gider høre på dem mere.
Det fremgår også af lovforslaget, at det ikke er noget spareforslag, og det er jo sådan set fint nok.
Men opgaverne skal jo løses alligevel, selv om man nedlægger det folkelige element, så det eneste, der tabes, er, så vidt vi kan se, et meget vigtigt element i det lokale demokrati.
Louise Frevert (DF), 2003-11-18:
Dette forslag er igen et forslag om frivilliggørelse af nedsættelse af nævn og råd i landets kommuner.
I dette tilfælde har der været ytret ønske om, at det skulle være frivilligt at nedsætte et folkeoplysningsudvalg, men det bemærkes dog i bemærkningerne til lovforslaget, at det har været udmærket med folkeoplysningsudvalgene, som har fungeret uden problemer i de fleste kommuner, og at man derfor henstiller, at folkeoplysningsudvalgene bør bevares de fleste steder.
Den eneste forskel er, at det som sagt bliver frivilligt at nedsætte udvalgene eller ej.
Desuden er der intet til hinder for, at opgaven kan varetages fuldt forsvarligt, hvis man ikke ønsker at nedsætte et folkeoplysningsudvalg, for så træder de almindelige styrelsesretlige regler i kraft, så man kan delegere beslutningskompetencen til enten økonomiudvalget, som er et af de stående udvalg, og man kan derfor tage som en selvfølge, at det har indblik i folkeoplysningens opgaver, eller til den kommunale administration.
Vi mener stadig i Dansk Folkeparti, at det giver kommunerne og nærdemokratiet et løft, når man ikke lovgiver om alting, men giver kommunerne mulighed for selv at bestemme, hvad de finder er hensigtsmæssigt for dem, så derfor kan vi godt lide et ord som kan, der giver kommunerne frivillighed til at etablere det ene eller det andet råd og nævn.
Lene Jensen (S), 2003-11-18:
Når der nu synes at være flertal for et kan frem for et skal, hvad så med de steder, hvor man vælger at benytte sig at sin nye ret til ikke at høre brugerne direkte?
Tror fru Louise Frevert, at det bliver en bedre eller en dårligere måde at varetage f.eks. den del af folkeoplysningsudvalgenes arbejde på, der handler om koordinering, og som handler om dialog mellem de forskellige dele af folkeoplysningen?
Tror fru Louise Frevert, at det kan gøres bedre i en kommunalbestyrelse end i et folkeoplysningsudvalg?
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-11-18:
Nu er det jo ikke første gang, at regeringen og Dansk Folkeparti har haft fat i folkeoplysningsloven.
Det er et par år siden, man havde fat i den sidst, og dengang fik man indført, at kommunerne frivilligt kunne vælge, om de ville have 5 pct.s-puljen til nye initiativer, eller de ikke ville have den.
Men da det blev gjort frivilligt, snuppede man samtidig den del af bloktilskuddet, som var tiltænkt 5 pct.s-pulje, og betyder det, at man igen vil skære i bloktilskuddet over for kommunerne, når det nu tilsyneladende bliver gjort frivilligt på området her?
Louise Frevert (DF), 2003-11-18:
Til Kristendemokraternes ordfører kan jeg sige, at det mener
jeg absolut ikke.
Men jeg synes også, at det, vi skal tage stilling til lige her og nu, er lovforslaget om frivillighed for kommunerne til at nedsætte et folkeoplysningsudvalg, så jeg synes, vi skal holde 5-pct.s-puljen, og hvad der ellers er af den slags ting, ude af denne diskussion og forholde os direkte til, hvad lovforslaget går ud på. Til fru Lene Jensen: Jeg mener, det er et hypotetisk spørgsmål om, hvordan det vil komme til at virke, for i virkeligheden er der ikke nogen af os, der har forudsætninger for at vide det.
Vi ved, hvordan det har virket hidtil, vi ved, det har virket udmærket med de folkeoplysningsudvalg, der er p.t.
Derfor er det min bedste overbevisning, at kommunerne udmærket godt ved, hvad der er godt for dem, og jeg er også helt overbevist om, at der vil blive nedsat de folkeoplysningsudvalg, der er behov for i de pågældende kommuner.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-11-18:
Jamen jeg synes bestemt ikke, at der er nogen grund til at holde 5-pct.s-puljen udenfor.
Puljen er jo netop en del af folkeoplysningsloven, og da den del blev gjort frivillig, skar man i bloktilskuddet til kommunerne, så vil man også skære i bloktilskuddet til kommunerne denne gang?
Lene Jensen (S), 2003-11-18:
Fru Louise Frevert har jo ret i, at det er vældig vanskeligt at spå om fremtiden, men lad mig så spørge på en anden måde: Synes fru Louise Frevert, at det har været en vigtig del af folkeoplysningsudvalgenes opgave at fungere som et forum, hvor forskellige dele af folkeoplysningen, lige fra aftenskoler til musik og sport, og til hvad ved jeg, har kunnet snakke sammen og koordinere og få en forståelse for hinandens vilkår?
Synes fru Louise Frevert, at det har været en vigtig opgave, eller har det bare været lige meget?
kan fru Louise Frevert så ikke være bare en lille bitte smule bekymret for, at der bliver mulighed for fuldstændig at fjerne et sådant forum og dermed også fjerne den direkte indflydelsesmulighed for de folk, der engagerer sig i foreningerne?
Louise Frevert (DF), 2003-11-18:
Til Kristendemokraternes ordfører: Der bliver ikke skåret i bloktilskuddet, og det har ikke noget med denne sag at gøre
Den har noget at gøre med frivilligheden.
Så vil jeg svare fru Lene Jensen, at fru Lene Jensen berører jo lige nøjagtig noget helt eksistentielt, nemlig frivilligheden.
Det er frivillighedsprincippet, det drejer sig om, og sådan som jeg kan høre Socialdemokraterne, er det også noget, Socialdemokraterne går ind for, så derfor er det noget væsentligt.
Vi mener, at den frivillighed, kommunerne nu får til at kunne nedsætte folkeoplysningsudvalg, også vil give en anden bundethed, fordi man selv skal beslutte, om man skal nedsætte udvalget eller ej.
Det skaber en anden form for ansvar.
Lene Jensen (S), 2003-11-18:
Jeg prøver en gang til.
Man må selvfølgelig vælge et eller andet sted, hvor man vil smide sine sympatier her i livet: Om man vil smide dem hos en kommunalbestyrelse eller hos Foreningsdanmark.
Noget af det, som jeg godt kan lide ved Foreningsdanmark, er, at når folk engagerer sig, har de også en forventning om at blive taget alvorligt, og her har vi altså et organ, eller hvad vi nu skal kalde det, hvor folk i den grad kan blive taget alvorligt og i den grad kan få direkte indflydelse - hvis det altså er sådan, at kommunalbestyrelsen gider høre på dem, når lovforslaget er blevet vedtaget.
Det, jeg ikke helt forstår, er, hvorfor man skal fjerne en af de muligheder, Foreningsdanmark har for at blive taget helt alvorligt, for det har de ret til.
Man fjerner en ret fra Foreningsdanmark for at give den til kommunalbestyrelsen, og er det sådan, Dansk Folkeparti prioriterer i al almindelighed?
Arne Toft (S), 2003-11-18:
Med hensyn til kulturmiljørådet kan vi tage det i udvalget.
Men med hensyn til museumsrådet, hvor ministeren siger, at amterne og kommunerne så er mere motiverede, vil jeg gerne sige, at det, amterne og kommunerne har gjort, jo netop er at udpege nogle eksperter, som er motiverede.
De har pr. tradition nedsat et museumsråd, fordi det har fungeret godt.
Nu kommer man så og siger, at det er frivilligt, og vi ved alle sammen, at der helt sikkert er nogle kommuner og nogle amter, der siger, o.k., så undlader vi det.
Det vil sige, at vi tager ekspertisen væk fra nogle museer, som i forvejen er skåret meget, meget ned.
De henvendelser, jeg har fået, er fra f.eks. § 16-museer, der praktisk talt ikke er i stand til at holde åbent, fordi de mennesker er afskediget.
Lene Jensen (S), 2003-11-18:
Det er til det der med begrundelserne for, hvorfor man gør, som man gør, om det er noget, man vil, eller om man gør det, fordi der er nogle andre, der gerne vil have, at man gør det.
Når jeg nu hører det der med, at det jo ikke er, fordi man så må forudse, at i kommunerne vil det ikke være til at komme i dialog med dem, der træffer beslutningerne, så vil jeg høre, om ikke ministeren er enig i, at grunden til - og nu citerer jeg fra lovforslagets bemærkninger - at man overhovedet har haft det her som en lovpligtighed, er, at det har handlet om at styrke brugerindflydelsen og den lokale forankring, og at man i samme omgang også har kunnet håndhæve et princip om, at der skal være en armslængde mellem den politiske magtudøvelse og de frie folkeoplysende foreninger?
Hvor er det så, det kommer ind, at det ikke længere er så vigtigt, som det er at give kommunerne selvstyre lige nøjagtig på det her punkt?
Hvad er det for en overvejelse, der fører til det?
Og betyder det, at det bare ikke er så vigtigt mere det der med den lokale forankring, armslængde og den direkte indflydelse?
Ulla Tørnæs (V), 2003-11-18:
Jeg vil gerne understrege over for hr. Mogens Nørgård Pedersen, at det, som hr. Mogens Nørgård Pedersen spørger til, rent faktisk er det, der står i spalte 2 på side 4, nemlig at der ikke sker nogen ændringer i de samlede kommunale udgifter, altså bloktilskuddet.
Så vil jeg sige til fru Lene Jensen: Jo, det er selvfølgelig fortsat vigtigt med den lokale forankring, og den mener jeg rent faktisk også er til stede i kommunalbestyrelserne, i det lokale selvstyre, som jeg som nævnt er en varm tilhænger af.
Det er vigtigt med den lokale forankring, og den fastholdes også med dette forslag.
Jeg redegjorde tidligere for, hvad der egentlig er baggrunden for forslaget.
Det er et ønske fra en række kommuner, som gerne vil have større frihedsgrader til at tilrettelægge deres udvalgsstruktur efter andre regler end det, som er kendetegnet i dag.
Og det er det ønske, vi imødekommer med dette forslag, fordi vi rent faktisk tager det kommunale selvstyre alvorligt.
Derfor dette forslag.
Så vil jeg sige til hr. Peder Sass: Jo, de frivillige organisationer, Organisationsdanmark og det frivillige foreningsliv, skal bidrage til mange forskellige ting i ungdomsarbejderegi, herunder forebyggelse, men også i relation til hele folkeskolen, hvor vi jo som led i det nye forsøgsprogram har et specifikt punkt, som handler om at inddrage de frivillige idrætsorganisationer i aktiviteter i forbindelse med skolen, herunder ikke mindst i forbindelse med aktiviteter forbundet med skolefritidsordningen.
Men det er jo ikke en opgave, som folkeoplysningsudvalgene er sat til at løse.
Det handler om noget helt andet.
Det handler om dialogen imellem i det her tilfælde skolen og de frivillige organisationer, og det er ikke en opgave for folkeoplysningsudvalget.
Folkeoplysningsudvalget har en helt anden opgave, og det kan jeg se på hr. Peder Sass, at det er hr. Peder Sass udmærket klar over.
Line Barfod (EL), 2003-11-18:
Jeg vil godt opfordre ministeren til at følge statsministerens opfordring til at kigge ud ad vinduet, ikke helt bogstaveligt lige nu, men at lytte til, hvad det egentlig er, folk, der har behov for hjælp, siger. Det kan godt være, regeringen mener, at lovgivningen skulle give den mulighed for hjælp, men når man snakker med de mange mennesker, der har behov for hjælpen, og det personale, der skulle give dem hjælpen, så støder de netop ind i de mange systembarrierer og paragraffer osv., som gør, at der er behov for det forslag, SF har fremsat, og som gør, at der er behov for hele den debat, mange af os har forsøgt at rejse flere gange, om, at man skal lade borgerne få den hjælp, de har behov for, og tage udgangspunkt i, at borgeren og hjælperen selv kan aftale, hvad det er, der skal udføres, i stedet for at det hele skal gøres op i et minuttyranni, som er accelereret med regeringens ældrepakke.
Så vil ministeren prøve at lytte til det, der kommer ude fra virkeligheden?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-18:
Jeg forstår heller ikke helt ministerens afvisning.
Jeg synes netop, ministeren startede så venligt, at jeg blev så glad fra start over, at man var enig i hensigten.
Lad os prøve at tage et par af de konkrete eksempler:
Ledsageordninger kan bevilges, men kun uden for hjemmet i sagens natur.
Hjælpeordningen kan kun ydes til folk, der er i stand til selv at administrere hjælpeordningen som arbejdsgivere.
Det, vi beder om her efter en samtale med mange af handicaporganisationerne, er, at man er villig til at bryde de meget stive regler op, der gør, at et menneske skal have hjælp af mange forskellige personer til mange forskellige funktioner.
Jeg kan godt forstå, at ministeren har en interesse i at styre det her økonomisk, så det ikke bare bliver et tagselvbord.
Det er heller ikke det, der er forslaget.
Forslaget er, at man bryder de her stive regler op og sammenvejet tager stilling til, hvad det er, en person har brug for hjælp til, og så putter det ind under én bestemmelse i stedet for at have som i øjeblikket syv forskellige paragraffer.
Derfor forstår jeg slet ikke, at ministeren er så tonedøv - undskyld udtrykket - over for ønsket om at afskaffe de meget stive regler.
Henriette Kjær (KF), 2003-11-18:
Det er sådan set svar til både både fru Line Barfod og til hr. Villy Søvndal.
Man kan så se nogle barrierer i forhold til, at sagsbehandlerne er for dårlige til at udnytte de forskellige regler, altså at der måske er, som fru Line Barfod sagde, nogle systembarrierer.
Dem tror jeg ikke vi får afhjulpet ved at gøre det, som SF foreslår.
Vedrørende § 77-ordningen, som kun er for folk, der selv kan administrere den, er det rigtigt, at det kan der være nogle problemer med, men omvendt sikrer vi os jo også, at folk, der ikke er i stand til at administrere den, ikke kommer ind under ordningen, hvor de kunne blive udnyttet eller andet.
Jeg kan ikke forstå, hvordan det her forslag skulle ændre på det faktum, at det er sådan.
Derfor har jeg lidt svært ved at se konkret, hvad det er, hr. Villy Søvndal og SF ønsker at opnå med forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-18:
Forslaget er affødt af et ønske om at se det enkelte menneske i centrum, altså i stedet for som nu at sige, at vi beder et menneske om at sammenstykke hjælpen afhængigt af, hvad lovgiverne har lavet af regler, der løbende bliver udbygget, og som på et tidspunkt når et punkt, hvor stive regler bliver uhensigtsmæssige.
Derfor synes jeg, det var ærgerligt, at socialministeren fik formuleret sig så skarpt, som tilfældet var.
Jeg vil derfor godt spørge sådan forsonligt: Hvis det nu viser sig, det billede, der er tegnet her i beslutningsforslaget, som er blevet til i et tæt samarbejde med forskellige handicaporganisationer, er rigtigt, og hvis høringssvarene undervejs under udvalgsarbejdet bekræfter, at der er de her problemer med at få det til at hænge sammen, vil ministeren så virkelig være så stivnakket, at hun vil sige: Fordi det her var et forslag fra SF, vil jeg afvise det?
Det kan jeg dårligt forestille mig.
Line Barfod (EL), 2003-11-18:
Nu er den seneste valgkamp selvfølgelig længe siden; det er efterhånden 2 år siden, stort set samtlige partier og også de nuværende regeringspartier var ude at sige til vælgerne, at man skulle af med minuttyranniet, man skulle af med det her med, at det var mange forskellige personer, der gik ud og ind af folks hjem, og at det var vigtigt, at de, der havde behov for hjælp, selv kunne aftale med dem, der skulle hjælpe dem, hvordan hjælpen skulle gives, og hvad der skulle gøres hvornår.
Det er da rigtigt, som ministeren siger, at det er systembarrierer, vi er oppe imod.
Men hvad er det så, vi gør for at fjerne nogle af de systembarrierer?
Hvad er det, ministeren vil gøre for at sikre, at folk kan få en samlet vurdering af, hvad de har behov for af hjælp, og få den hjælp og gerne med ikke mange forskellige personer, men kun ganske få personer og måske endda kun én person til at give den fornødne hjælp?
Og hvad vil ministeren gøre for, at det hele ikke skal gøres op i minutter, men at man kan få en samlet vurdering og selv kan være med til at bestemme, hvornår man har lyst til at købe ind, hvornår man har lyst til at få støvsuget osv.?
Henriette Kjær (KF), 2003-11-18:
Jeg er da fuldstændig enig med hr. Villy Søvndal i, at stive regler er uhensigtsmæssige, men vi bliver jo nødt til at have et regelsæt, og uanset om det bliver samlet i et lovkompleks eller andet, så vil de jo stadig væk være stive, hvis man er af den opfattelse, at der er noget, man godt kunne tænke sig, som man ikke kan få.
Derfor mener jeg, at selv om reglerne er samlet i forskellige paragraffer og også i to forskellige love, så går øvelsen ud på, at man får et bedre tværfagligt samarbejde i kommuner og amter, hvor man har med det her at gøre.
Det var derfor, jeg også nævnte i min svartale
, at jeg er glad for, at funktionsevnemetoden vinder indpas, og det er faktisk et af de fremskridt, jeg mener vi har gjort, at man skal se på mennesket i det helhed og så prøve at lave en ydelsesprofil i forhold til: Hvad har denne her person brug for?
Det er en af de veje, jeg tror vi skal gå for at få løst det her problem med de stive regler og med, at mennesket ikke kommer i centrum.