runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2006-11-22:
Se, nu nærmer vi os jo kernen, for det er interessant, at ministeren på den ene side prøver at negligere, hvad betydningen af den her praksisændring er, og på den anden side siger, at, herre gud, fordi den ikke er offentliggjort, bliver man jo alligevel behandlet efter den nye praksis.
Det, der er interessant her, er, at de, som i dag ville få et andet resultat, end de havde fået, før praksis blev ændret, så ikke, før der er gået en rum tid, bliver opmærksomme på, at der nu er en ny praksis.
Det, jeg synes, ministeren burde gøre – hvis man erkender, at man har haft en praksis, der ikke var i overensstemmelse med det EU-direktiv, der ligger til grund – var jo selvfølgelig at læse baglæns i sagerne og sende et brev til de mennesker, der har fået afslag, og som i dag ville have fået tilladelse, fordi man har erkendt, at man havde en gal praksis, og sige: Det beklager vi, vil I ikke være rare at sende jeres ansøgning ind igen, for i dag ville I få et andet resultat.
Det ville være en anstændig og rimelig behandling, i stedet for at de mennesker er henvist til at skulle rode rundt på en hjemmeside, hvor de måske/måske ikke er heldige at finde en ændring i et praksisnotat.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-11-22:
Vi er bekendt med nogle enkelte sager, hvor afgørelsen er sket efter den hidtidige praksis, og i dem vil vi selvfølgelig tage henvendelse til ansøgerne.
Jeg kan hverken love eller sige, at vi nu vil gå tilbage i de sager, for det er der simpelt hen ikke mulighed for, fordi de ikke bliver registreret på den vis.
Men man er jo altid velkommen til, og det er min opfordring, så at søge igen, hvis man har fået afslag.
Der er ikke nødvendigvis sammenhæng med det, at man så ikke alligevel har kunnet få ægtefællesammenføring, for det har så bare været i henhold til nogle andre regler.
Hvis man gerne vil have det ændret, er der også mulighed for at få det.
Per Stig Møller (KF), 2006-11-22:
Den giver jeg også meget gerne, for der er mange misforståelser i den sag, ikke fra hr. Rune Lunds side, men i den måde, den er blevet præsenteret for offentligheden på.
Den danske regering har fra starten taget afstand fra angrebet på Beit Hanoun den 8. november, og det var vi også meget rede til at gøre i Sikkerhedsrådet.
Der sker bare det, at i Sikkerhedsrådet bruger Qatar denne tragiske hændelse, som vi altså allerede på det tidspunkt havde taget afstand fra, som en lejlighed til at fremsætte nogle andre forslag og ændre i den almindelige politik i forhold til Mellemøsten.
F.eks. havde man fjernet kvartetten, og man havde fjernet køreplanen for fred.
Det er altså sådan, at hvis man stemmer for en resolution, stemmer man for det hele og ikke kun for det, man kan lide.
Man kan ikke udelade det, man ikke kan lide.
Men så viste det sig, at det var klogt af Danmark at gøre, som vi gjorde.
For da Qatar og den arabiske verden så kom til generalforsamlingen, havde de forstået vores indvendinger, og så kom de faktisk med en ny tekst, som vi forhandlede med Qatar, og der var kvartetten så tilbage igen, der var køreplanen tilbage igen, og der var balance i den.
Det vil sige, vi gjorde det rigtige: Vi markerede, at den her resolution ikke var tilfredsstillende, og da vi så kom til generalforsamlingen, var det lavet om, vi fik lavet det om.
Det betød så, at hele EU stemte for på generalforsamlingen, og det syntes jeg var en rigtig udgang.
Det viser også, at vores første position var den rigtige, for der kunne jo altså laves om i teksten, og man var enig om, at den burde laves om.
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Jeg vil bare sige, at totalt set er der aldrig blevet gjort mere for miljøet, end vi gør.
Jeg vil også gerne sige, at de midler, vi bruger over finansloven, i kroner og øre på miljøministerens område, når vi taler om niveauet, matcher niveauet i 2001 målt i faste priser.
Det, der er trukket ud, er til de lande, som i dag er medlem af EU.
Og så er det ikke bare EU.
Danmark er jo med til i EU at fastsætte de standarder og normer, der skal være gældende, og Danmark hører til blandt de progressive lande.
Det er nu engang sandheden.
Så vil jeg stadig sige om miljøministerens bog, hvis noget skal kommenteres: Det er vel også sådan selv med Bibelen, at der ikke nødvendigvis er rettelsesblade til Bibelen, men at der sker en vis omfortolkning for at få det til at passe med virkeligheden.
Det er vel også den samme frihed, som miljøministeren egentlig har, altså at kunne omfortolke.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Jeg har i hvert fald konstateret, at den bog, jeg lige har købt, ikke har et rettelsesblad.
Jeg er faktisk enig med hende, og ministeren må så forstå, at det er ud fra det synspunkt, jeg spørger.
Jeg synes ikke, at man egentlig kom særlig meget videre, end til at finansministeren ville passe butikken, som den skal passes.
Finansministeren nævnte, at det jo er reguleret ved normer og standarder og sådan noget.
Er det ikke rigtigt, at stort set det, vi leverer i dag, som der er nogle fremskridt i, alt sammen er på grund af EU-direktiver?
Så kan vi måske i fællesskab glæde os over, at vi har EU.
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Jamen det er sådan, at vi fokuserer på, bidrager til, finansierer og investerer i nationale bidrag til at bekæmpe forurening på alle niveauer, og det er ikke ukendt for hr. Steen Gade.
Så vi er jo på den bane, hvor vi gør måske mere end mange andre lande.
Af tidsmæssige grunde skylder jeg at sige følgende: Jeg synes stadig væk, at hr. Steen Gade i virkeligheden skylder miljøministeren retfærdighed.
Miljøministeren går ud i medierne og siger, at det, hun skrev, ikke var det, hun mente, og at det er misforstået, og at selvfølgelig kerer finansministeren sig om miljøpolitik.
Selvfølgelig gør finansministeren det, han skal gøre, nemlig at være yderst tilbageholdende, fra sten til sten, med blot at fordele midler.
Man må anerkende, at miljøministeren selv mener, at det gøres, og at regeringen i øvrigt gør den indsats, som også vores politik viser.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Godt, hvad angår globale udfordringer er vi jo enige.
Vi er også enige om, kan jeg høre, at vi pr. indbygger netop med hensyn til de globale problemer, f.eks. klimaproblemer, virkelig er nogle af de alvorlig store forurenere.
Men regeringen offentliggjorde jo, da den trådte til, en bæredygtighedsstrategi, hvor man nedprioriterede punkt for punkt – fra statslig grøn indkøbspolitik til vedvarende energi.
Det, jeg vil spørge finansministeren om, og det, jeg synes kunne være spændende at finde ud af her, er: Vi man bare rette lidt op på de nedprioriteringer, man har lavet, eller agter man faktisk for alvor at sætte turbo på at løse nogle af de store, gerne globale miljøproblemer?
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Må jeg lige starte med at sige, at når jeg nævnte det globale, er det, fordi den fælles udfordring er den største udfordring overhovedet på kloden.
Vi er store bidragydere procentuelt i forhold til befolkningens størrelse.
Men man skal gungre meget, hvis man mener, at Danmark forurener mere end f.eks. Kina eller USA.
Men jeg vil sige, at vi procentuelt i forhold til vores befolkningsstørrelse bidrager til forureningen, og derfor er det også opprioriteret, og det er det, regeringen gør.
Der er jo ikke tale om, at regeringen har relakseret på krav og normer og standarder.
En stor del af miljøpolitikken er ikke et spørgsmål om kroner og øre alene, men også om de standarder og normer, altså de grænser, man sætter for, hvad man må og ikke må, når det gælder både røg og støj og møg, altså udslip i al almindelighed.
Det er ikke bundet op på kroner og øre.
Så vil jeg i øvrigt sige, at når det gælder niveauet for de midler, der anvendes i Miljøministeriet i forbindelse med miljøpolitik, når vi fjerner det tidligere bidrag til Østeuropa, er det næste år i det finanslovforslag, vi har vedtaget, stort set på niveau med det, det var i 2001 målt i faste priser.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Tak for svaret.
Først om miljøministerens dementier: Så vidt jeg har forstået, har hun godkendt bogens formuleringer, og det er da den, folk skal købe her til jul.
Så finansministeren må nok finde sig i, at der ikke kommer et rettelsesblad ud.
Det har jeg i hvert fald ikke hørt miljøministeren sige.
Men tilbage til svaret: Det er egentlig underligt, at finansministeren bare læser op af regeringsgrundlaget.
For jeg spurgte jo, om man ville opprioritere.
Den her regering har jo nedprioriteret i 5 år.
Det er veldokumenteret, at den har nedprioriteret miljøindsatsen, både økonomisk og på en lang række andre områder.
Derfor er spørgsmålet: Hvor er det, man for alvor vil opprioritere?
Og så svarer finansministeren ved at henvise til, at problemerne er globale.
Men er det ikke sådan, at med hensyn til netop de globale problemer er vi i Danmark nogle af de største forurenere?
Thor Pedersen (V), 2006-11-22:
Jeg takker for spørgsmålet.
Jeg vil også medgive, at hr. Steen Gade jo ikke er medlem af regeringens økonomiudvalg eller deltager i møderne og af gode grunde ikke kan vide, hvordan det er.
Jeg synes, at hr. Steen Gade skal yde miljøministeren den retfærdighed at anerkende, at miljøministeren jo efterfølgende har korrigeret og modificeret sine udtalelser, nemlig at det ikke skulle forstås, som der står.
Det er udleveret, og det har jo også blevet kendt siden den 9. november, hvor der kom en korrektion fra ministeren.
Det ville være unfair andet.
Må jeg så sige om udfordringerne i øvrigt, at det klart fremgår af regeringsgrundlaget, hvilke områder vi har givet højeste prioritet overhovedet.
Det er jo det danske bidrag i forbindelse med at bekæmpe klimaændringer; det er, at vi ønsker at få et renere vandmiljø og dermed også være med til at sikre flere naturperler; at vi vil bekæmpe luftforurening; at vi vil bekæmpe støj, og at vi vil bekæmpe farlige kemikalier.
Det fremgår ganske klart.
Men jeg vil gerne sige, også til spørgeren, at det er mærkeligt, det kun skulle være Danmark, for min opfattelse er, at nogle af de allerstørste udfordringer vel er globale; altså det, der sker på globalt niveau med andre bidrag til forurening – i Asien, afbrænding af skove, afbrænding i Borneo, overbefolkning – hvor man i virkeligheden tvinger natur og dyreliv tilbage.
Så det, der, om jeg så må sige, kommer af bidrag fra andre,
er også en del af den danske problematik.
Men vi har et højt prioriteret område, hvilket klart fremgår af regeringsgrundlaget, og det er det, regeringen arbejder med.
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
For ikke så mange dage siden kom der en spændende bog med interviews af bl.a. miljøministeren, og i den bog siger hun noget om miljøpolitikken og finansministeren.
Hun siger: »Altså, vi har en Finansminister i Danmark, som dybest set ikke mener, at der i Danmark er nogen miljøproblemer.
Det gør, at ALT inden for mit område, skal der slås for.
Det er sådan set også en bekræftelse af det indtryk, jeg har af, hvordan finansministeren – og på den måde regeringen – grundlæggende ser på miljøproblemerne.
Derfor synes jeg, det kunne være både hyggeligt og nyttigt at høre, om der kunne komme nogle ord ud af finansministerens mund om, hvor han mener vi skal gøre mere i de kommende år på miljøområdet.
»Mener ministeren, at Danmark har store og grundlæggende miljøproblemer, og vil han i den forbindelse nævne de for ham fem væsentligste miljøproblemer, som Danmark skal opprioritere indsatsen over for i de kommende år?«
Skriftlig begrundelse
I svar på spørgsmål nr. S 7167 svarer ministeren uden om spørgsmålet, der er aktualiseret på grund af miljøministerens udtalelser i bogen »Borgens dronninger«.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-11-22:
Det passer jo ikke, at jeg ikke har forholdt mig til borgernes forventninger om, at man kan få den indsigt.
Det har jeg netop gjort ved, at vi har taget beslutning om, at de her ting skal lægges ud på nettet, og det gjorde vi sidste år.
Så det passer ikke, at jeg ikke har taget principiel stilling til det.
Det er sket.
I spørgsmålet fra hr. Simon Emil Ammitzbøll står der, at der ingen anonymiserede afgørelser er.
Så retter jeg det og siger til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at der er fire.
Det får hr. Simon Emil Ammitzbøll så til at være tre til fire – jeg ved ikke, hvor den sidste så ligger henne.
Men der ligger altså fire.
De anonymiserede afgørelser er så et supplement der, hvor man mener, at praksisnotaterne bør suppleres.
At have en diskussion om, hvor mange praksisnotater der skal til, synes jeg egentlig ikke rigtig giver nogen mening.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-22:
Tre til fire anonymiserede afgørelser ligger der altså på nyidanmark-hjemmesiden.
Kan det virkelig være rigtigt, at praksis kan illustreres bare nogenlunde gennem disse tre til fire afgørelser?
Og er det virkelig rimeligt, at ministeren siger, at Det Radikale Venstre så også vil have samtlige afgørelser anonymiseret og lagt ud på hjemmesiden, som om det var sådan et enten-eller-valg mellem de tre til fire og alle afgørelser.
Jeg må indrømme, at jeg synes, at den del af svaret er lidt utilfredsstillende i en ellers utrolig saglig og tilfredsstillende besvarelse fra ministeren her i dag.
En anden ting er, at jeg faktisk ikke synes, at jeg helt har fået svar på det andet spørgsmål.
Det kan de jo ikke, når hjemmesiden ikke opdateres med det samme.
I et moderne samfund, hvor det er hjemmesider, vi taler om, kan det vel for pokker ikke være så svært at offentliggøre praksis med virkning samme dag, som det bliver besluttet i ministeriet.
Og så ærgrer det mig til allersidst, at ministeren overhovedet ikke, hverken ved dette spørgsmål eller det forrige spørgsmål, har forholdt sig til den principielle demokratiske problematik, at borgerne har krav på at vide, efter hvilke regler der bliver administreret, og skal kunne regne med, at det ikke er ændret i forhold til, hvad man kan læse på den af myndighederne offentliggjorte hjemmeside.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-11-22:
Jeg kan ikke være med på hr. Morten Østergaards skingre tone.
Jeg synes også, vi omvendt skal prøve at hive det her lidt ned til, hvad det er.
Det er nogle regler, som får konsekvenser, men det er ikke nogen regler, der har betydet, at nogle pensionister tidligere ikke har kunnet søge.
Det har heller ikke betydet, at de ikke tidligere har kunnet få deres ægtefælle familiesammenført.
Det kan have været på baggrund af nogle andre regler.
Med hensyn til den her praksisændring har der selvfølgelig ikke været nogen ambitioner om at holde det her hemmeligt.
Vi taler om, at der er gået en måned.
Praksissen er trådt i kraft, og ja, det kunne godt have været lagt ud på hjemmesiden hurtigere.
Hvis der er nogen, der mener, at de har fået en afgørelse, hvor det her kunne have været til fordel for dem, vil jeg da opfordre dem til at henvende sig.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-22:
Det er jo en deja-vu-oplevelse, for vi har tidligere stået og diskuteret nøjagtig det samme, nemlig: Hvordan skal man navigere i det her område, hvis ikke ministeriet vil offentliggøre den praksis, der administreres efter?
Derfor må ministeren forstå, at mistanken falder på, om det er en bevidst praksis, når man igen – på trods af at man nu har en portal, man påstår skal løse det – har lavet en praksisændring uden at offentliggøre den.
Nogle gange kan jeg blive i tvivl, om ministeren forstår, hvor alvorlige de her regler er for de mennesker, det handler om.
Hvordan skal pensionisten i det her tilfælde, der sidder uden for landets grænser, vide, at man nu kan søge, fordi der er en anden tolkning af reglerne, hvis den praksisændring er foregået i al hemmelighed internt i ministeriet?
Steen Gade (SF), 2006-11-22:
Jeg synes, at finansministeren i hvert fald forsøger at komme elegant ud over det der med fortolkning af bogen.
Men det skal være finansministeren vel undt at prøve at lave den fortolkning, som han selv bedst kan lide.
Spørgsmålet her handler om noget, vi har diskuteret før, at finansministeren jo skrev på et papir om EU’s klimapolitik, at den var kejserens nye klæder.
I et svar til fru Anne Grete Holmsgaard forstod jeg, at finansministeren mente, at man da har lov til at diskutere det her.
Men hvad er finansministerens synspunkt?
Er det her noget, vi skal tage alvorligt, er det noget, vi skal tage meget alvorligt, eller er det noget, som dybest set burde placeres i en studiekreds?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-11-22:
I sidste del af spørgsmålet tror jeg hr. Simon Emil Ammitzbøll tager lidt forskud på sit andet spørgsmål, men det kunne vi så måske have klaret under et.
Men der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg, Integrationsministeriet og Udlændingeservice løbende arbejder på at få skabt den her gennemsigtighed med hensyn til, hvad det er for en praksis.
Der er ikke nogen intentioner om at holde noget hemmeligt eller holde noget skjult.
Her er praksisændringen ikke lagt hurtigt ud på hjemmesiden, og det tager vi selvfølgelig også op og siger: Hvordan sikrer vi, næste gang vi laver en praksisændring, at de rutiner, hvor vi har aftalt, at sådan noget skal lægges ud og sådan noget skal offentliggøres, også fungerer?
Per Stig Møller (KF), 2006-11-22:
Ja, det kalder på to bemærkninger.
Jeg håber, jeg kan nå dem begge.
Det første, hr. Rune Lund sagde, er jeg meget glad for, for der dementerede hr. Rune Lund jo pludselig sin kritik af min stemmeafgivning i Sikkerhedsrådet og generalforsamlingen.
Hr. Rune Lund sagde: Der bør findes en tostatsløsning, således som Sikkerhedsrådet har vedtaget.
Ja, Sikkerhedsrådet har vedtaget det ved at henvise til roadmap’en – køreplanen for fred – og det vil sige, at havde vi ikke haft en sikkerhedsrådsbeslutning om køreplanen for fred, så havde vi ikke haft arbejdet for en tostatsløsning.
Så jeg er da glad for, at hr. Rune Lund nu virkelig er glad for, at jeg sikrede, at køreplanen for fred er med i generalforsamlingsteksten.
Tak for den støtte, hr. Rune Lund!
Jeg er bare ikke helt sikker på, at hr. Rune Lund var klar over, han kom til at støtte mig.
Det andet er: Jamen hvis vi nu siger, at vi ikke vil have den handelsaftale, fordi Israel har økonomisk glæde af den, så er vi jo af hensyn til balancen nødt til at sige, at vi så i øvrigt også må holde op med at støtte palæstinenserne økonomisk, for vi skal jo gå efter en tostatsløsning og behandle begge parter ens.
Der kommer jo raketter ind i Israel hele tiden.
Så hr. Rune Lunds forslag er altså at ophæve handelsaftalen og lade være med at støtte palæstinenserne.
Det er bare ikke min politik.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg startede med at sige, at Enhedslisten selvfølgelig anerkender Israels ret til at eksistere, Israels ret til selvforsvar, og det bygger selvfølgelig på, at vi i Enhedslisten ligesom så mange andre mener, at der bør findes en fredelig løsning på konflikten ud fra en tostatsløsning, sådan som det også er vedtaget i FN’s Sikkerhedsråd.
Derfor fordømmer vi selvfølgelig også, hver eneste gang der bliver sendt raketter af sted, uanset om det er fra Gazastriben, eller det er fra Hizbollah, fordi det går ud over uskyldige israelske civile.
Men det, som udenrigsministeren siger, lyder jo nærmest, som om dialog ikke er mulig, medmindre man har en handelsaftale.
Selvfølgelig er dialog da mulig, selv om man fratager Israel de muligheder, de har for handel med EU som følge af den handelsaftale, der ligger.
Jeg må derfor spørge: Hvornår får denne dialog en konsekvens?
Hvor mange civile palæstinensere skal dø, før man siger, at Israel ikke overholder menneskerettighederne, og før man siger, at vi nu bliver nødt til at opsige den her handelsaftale, fordi Israel simpelt hen ikke lever op til de helt grundlæggende forpligtelser i den aftale om at overholde menneskerettighederne?
Per Stig Møller (KF), 2006-11-22:
Det, der er det gode ved handelsaftalen, er, at den giver os en platform til præcis at fremhæve, når vi synes, at Israel går over gevind.
Lad os holde fast i en ting: Israel har ret til selvforsvar.
Lad os så også holde fast i en anden ting: Hamas og Hizbollah vil ikke acceptere Israels eksistens.
Og hver gang – det er så den tredje ting, hr. Rune Lund burde være opmærksom på – man nærmer sig en forståelse mellem regeringerne i Libanon, i Israel og den palæstinensiske regering, slår Hamas og Hizbollah til.
Det var, hvad der skete i sommer, og det udløste så sommerens krig, som betød, at Israel overdrev sit selvforsvar.
Det har vi også påtalt.
F.eks. EU har jo mulighed for gennem præcis disse aftaler at holde Israels forpligtelser op for landet og tage det op på møder, som man har med Israel.
Det havde man så sent som den 9. november.
Havde vi ikke haft den aftale, havde vi ikke haft platformen til det.
Også i juni måned var associeringsaftalen rammen om både et møde i Associeringsrådet EU/Israel samt et møde i arbejdsgruppen for menneskerettigheder.
I alle disse sammenhænge benyttes associeringsaftalen altså aktivt af EU til at drøfte disse spørgsmål.
Uden aftalen havde vi ikke haft disse muligheder og denne platform til at sige til Israel klart og tydeligt, når de går over gevind.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Det drejer sig om, at vi jo i Israel og Palæstina har set, hvordan civile palæstinensere hele tiden dør på grund af israelsk ild, israelske kugler, israelske bomber.
De 19 civile palæstinensere, som blev dræbt den 8. november, er jo bare de sidste i en lang række af civile, som er døde.
Det er faktisk endnu et eksempel på, at Israel ikke lever op til de forpligtelser, der er i den handelsaftale, der er mellem EU og Israel, som jo fordrer, at Israel skal respektere menneskerettighederne.
Det kan man jo ikke sige at de gør.
Så er det ikke snart på tide, at vi gør alvor ud af det, der står i den handelsaftale, og siger, at vi så må opsige handelsaftalen, når Israel ikke lever op til menneskerettighederne?
»Vil udenrigsministeren på baggrund af de seneste israelske drab på civile foreslå EU at opsige handelspræferenceaftalen med Israel?«
Per Stig Møller (KF), 2006-11-22:
Det er det rene vrøvl.
Der er overhovedet ikke nogen, der har presset den danske udenrigsminister til, at vi skulle flytte vores stemme.
Og hvis nogen havde prøvet på det, kan det være, den ikke var blevet flyttet.
Det er det rene sludder.
Det er det konspiratoriske opspind, som Enhedslisten har fra deres fortid med konspirationsteorier osv.
Der var overhovedet ikke noget pres.
Men jeg lagde meget vægt på i de samtaler, jeg førte om fredagen, at nu havde den arabiske verden imødekommet os, og så syntes jeg faktisk også, det var på tide, at vi imødekom den.
Og det er jo rigtigt, som hr. Naser Khader siger, at der også er den arabiske gade.
Det er jo også derfor, vi hele tiden har sagt, at Beit Hanoun var uacceptabel.
Jeg forstår godt hr. Naser Khaders tilgang til det, for det er også sådan, som hr. Naser Khader siger, vores stemme i Sikkerhedsrådet er blevet opfattet.
Men det er ikke et pres fra den arabiske verden eller Bush eller nogen som helst andre, der har fået mig til at lægge mig i selen i fredags for at flytte EU-stemmen.
EU’s flertal havde altså stemt som os i Sikkerhedsrådet.
Hvorfor England, Slovakiet, mindretallet Frankrig og Grækenland stemte, som de gjorde, aner jeg ikke.
Det betød så også, at Frankrig og Grækenland kunne stemme sammen med os ved generalforsamlingen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg bliver altså nødt til igen at sige til udenrigsministeren, at kvartetten både er nævnt i Sikkerhedsrådets resolution og i generalforsamlingsresolutionen fra den 17. november.
Den anden ting, som jeg bliver nødt til at sige til udenrigsministeren, er, at hvis det virkelig var sådan, at Sikkerhedsrådets resolution uge 45 var så forfærdelig, hvordan kan det så være, at Frankrig og Grækenland stemte for den?
Er det, fordi de ikke ønsker fred i Israel og Palæstina?
Er det derfor?
Eller er det måske i virkeligheden sådan, at det netop var Storbritannien, Slovakiet og Danmark, som jo er George Bushs trofaste allierede, som undlod at stemme?
Og det i virkeligheden derfor mere er et problem med hensyn til, hvem det er, man trasker i hælene på.
Det er det ene spørgsmål.