runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2001-12-11:
Forslaget er kort, men udtrykker det, som vi i SF også meget gerne vil, nemlig sikre, at de nuværende regler bliver erstattet af nogle, der er bedre.
Jeg synes selv, at det er ekstremt ufølsomt at gå ind lige præcis på det her tidspunkt og lege fordelingspolitik i det omfang, man gør.
Det ene er, at der ikke længere skal ske tilbagebetaling.
Det er et af de meget ufølsomme punkter.
Det andet er, at man ikke behøver at søge, men at det her kan laves automatisk, og det tredje er, at vi opgiver de meget indviklede formueregler, der er en del af det her.
Vi forhandlede det her, inden valget blev udskrevet, og havde meget gerne allerede dengang medvirket til, at det blev ændret.
Det nåede vi som bekendt ikke.
Til gengæld synes jeg, at dagen i dag åbner muligheder, hvis ordene holder i lidt længere tid.
Jeg hørte på Dansk
Folkeparti, at man vil tilbage til de gamle regler
, men det vil man så alligevel ikke helt, fordi efterlønnerne skulle have den forbedring, der ligger i de nuværende regler.
Og det betyder formentlig, at vi diskuterer en forbedring i størrelsesordenen ca. 300 mio. kr., når Dansk Folkeparti skal til finanslovforhandlinger, bare man lige er opmærksom på det.
Vi er jo ikke på samme måde som Dansk Folkepartis nye venner bundet af et skattestop.
Jeg synes, det bliver så spændende at få præsenteret regeringens finanslovudspil, for hver dag koster det ca. 1 mia. kr., når en minister eller et folketingsmedlem fra et af de tre regerende partier åbner munden.
Så kommer det principielt svære valg for Dansk Folkeparti.
Det svære valg vil være følgende: Synes vi, det er så rart at blive elsket af den nye regering, at den situation vil vi under ingen omstændigheder udfordre, eller synes vi, det afgørende er, at de løfter, som Dansk Folkeparti har givet med et løfte om, at løfter bliver overholdt, er den linje, vi vil gå?
Det bliver et principielt valg for Dansk Folkeparti.
Begge ting kan nemlig ikke lade sig gøre samtidig, og der er vi nogle, der venter med ekstrem stor spænding på, hvilket af de to ben Dansk Folkeparti vil lande på.
Anne Baastrup (SF), 2001-12-11:
Nu, hvor fru Birthe Rønn Hornbech gik tilbage i historien, vil jeg godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om det ikke er korrekt husket, at i efteråret 1998 vedtog et flertal i Folketinget uden om Venstre og De Konservative, at Straffelovrådet skulle i gang med en egentlig modernisering af strafferammerne set i lyset af den langt højere fokus på det enkelte menneske frem for pengene.
Og er fru Birthe Rønn Hornbech ikke enig i, at det simpelt hen har brændt til Venstre og De Konservative lige siden, at man ikke ville være med til den modernisering af strafferammerne, og derfor kører man monomant efter et gammelt beslutningsforslag og har intet kunnet foretage sig, før justitsministeren nu har opdaget, at det vil være smart med en modernisering af straffeloven?
Nu har Straffelovrådet jo så fået det konservative blå stempel på, at de skal arbejde, de skal bare være lidt hurtigere.
Men i grove træk har regeringen jo på nuværende tidspunkt erkendt, at man sov i timen i 1998.
Ole Stavad (S), 2001-12-11:
Jeg synes selvfølgelig, det er helt fint, at man fastholder traditionen med, at de kommunale parter og regeringen mødes med jævne intervaller, for der sker jo altid ændringer undervejs, som det er vigtigt man får drøftet.
Men hvis vi nu tager det konkrete eksempel for at finde noget, man kan sammenligne med omkring grundskatterne, så vil jeg sige: Mig bekendt har vi aldrig ført forhandlinger med kommunerne om det.
Vi har sikret, at kommunerne har fået en fuldstændig uændret økonomi, når vi har grebet ind med finanslov og konkret lovgivning, som man har gjort her. Så jeg mener, at ministeren snakker udenom, og hvis det er sådan, at jeg ikke kan få et bedre svar, er der ingen grund til, at vi fortsætter.
Så kan jeg bare konstatere, at der ikke er nogen konkret holdning hos regeringen til, at man vil holde kommunerne skadesløse, hvis man laver indgreb i de økonomier og de budgetter, som allerede er lagt.
Det synes jeg da er en melding, det kan være vigtigt nok også at få ud.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-11:
Og jeg svarer følgende: Ganske præcist vil jeg sige, at når man skal vurdere den kommunale økonomi 2002, herunder også spørgsmålet om eventuel kompensation for eventuelle meromkostninger, må det nødvendigvis også ses i lyset af den overordnede rammeaftale, der er lavet for omfanget af den kommunale økonomi, som blev indgået tidligere i år.
Dér kan det konstateres, for så vidt angår både den primærkommunale og den amtskommunale økonomi, at det, der var forudsat om realvækstprocenter, ikke til fulde er overholdt.
Derfor giver det ikke nogen mening at pille et enkelt hjørne af den kommunale økonomi ud til selvstændig diskussion, uden at tingene bliver set i en sammenhæng.
Den sammenhæng er vi ved at danne os et overblik over, og den bliver gjort til genstand for en diskussion med de kommunale organisationer den 20. og den 21. december.
Ole Stavad (S), 2001-12-11:
Jeg synes ikke, at ministeren svarede på mit spørgsmål, for det, vi taler om her, er jo ikke udlægning af opgaver.
Hvis vi skal finde en sammenligning i forhold til det konkrete problem, som er rejst af statsministeren, skal vi gå ind og sammenligne med landbrugets jordskatter, grundskatterne, hvor vi i fællesskab i nogle finanslove har lagt et loft, hvilket har betydet, at en række kommuner ikke har fået de indtægter, som de har forventet, og hvor vi i fællesskab har været enige om, at vi har kompenseret konkret kommune for kommune, fordi det kan regnes ud kommune for kommune, hvad man har tabt.
Og vi har sikret, at kommunerne, når vi har lavet de her ændringer, ikke har fået nogen ændringer af deres økonomi i forhold til deres forudsætninger, da de sad og lavede budgetter.
På samme måde er det, hvis vi tager ejendomsværdiskatten, og det ikke kommer til at køre som den lovgivning, vi kender i dag.
Vi har betydelig usikkerhed om, hvad der kommer til at ske.
Men hvis vi forudsætter, at det, statsministeren har sagt, også er det, der kommer til at ske, så kan man bruge den samme metode.
Og det, jeg spørger ministeren om, er: Kan man forvente dét?
Jeg tror, at indenrigs- og sundhedsministeren og jeg er enige om, at kommuner og amter udfører nogle af de absolut vigtigste velfærdsopgaver - sundhed hos amterne, ældre, folkeskole osv. hos vore kommuner.
Derfor ville jeg godt spørge ministeren, om han i dag vil give os et klart tilsagn om, at ministeren og regeringen - som følge af de ændringer, der har været bebudet på nogle områder, og som allerede i 2002 vil betyde ændringer i kommunernes økonomi - er parat til at kompensere kommunerne fuldt og helt.
Jeg kan se, at ministeren ser undrende ud, men som eksempel kan jeg nævne, at statsministeren har været ude at sige, at man, hvad angår ejendomsværdibeskatningen, hvis ene tredjedel jo tilfalder amterne, to tredjedele kommunerne, ikke vil lade de eventuelle stigninger, der måtte komme, slå igennem, i hvert fald ikke fuldt ud.
Det betyder jo, at kommunerne og amterne får mindre økonomi.
Mig bekendt er det ikke omfattet af de almindelige DUT-regler, og derfor mener
jeg, at det er et meget relevant spørgsmål, som også kræver et meget konkret svar.
Ministeren svarer på noget andet, end der bliver spurgt om.
Det her har ikke noget med opgaveudlægning til kommunerne at gøre.
Det har heller ikke noget at gøre med den aftale, der blev indgået mellem kommunerne og den forrige regering, som blev tiltrådt af Finansudvalget.
Det her er regeringens skattestop, og det kan vel ikke komme som en overraskelse, ej heller for indenrigs- og sundhedsministeren, at det har nogle konsekvenser ude i vore kommuner.
Og jeg kan forstå, at de konsekvenser har man ikke gjort sig nogen som helst tanker om, eller hvad skal der ske i forhold til kommunerne.
Det var min konklusion i det foregående spørgsmål.
Det var kun udenomssnak.
Jeg må konstatere, at det må vi nøjes med et stykke tid endnu.
Men bare som en lille bebudelse kan jeg sige, at vi vil holde ministeren til ilden.
Svend Aage Jensby (V), 2001-12-11:
Nu er det jo sådan, og det tror jeg også blev klargjort den 5. december, da vi sammen havde møde, at det jo ikke er i år 2002, at der skal findes 1 mia. kr.
Dét, der gøres opmærksom på fra regeringens side over for forligspartierne, er: Opretholder vi det engagement, vi har i dag på Balkan - der er p.t. ikke noget, der tyder på, at det bliver mindre - og får vi yderligere engagementer, og skal vi deltage aktivt i terrorbekæmpelsen, hvad vi både ifølge FN-resolutioner og EU-beslutninger har forpligtet os til, så havner vi i 2004 med det overtræk, som jeg har nævnt, og da er det for sent at råbe vagt i gevær.
Vi ønsker med forligspartierne at finde en forstandig løsning på den finansiering.
Nu er det jo sådan, at hele problematikken omkring JSF-flyenes anskaffelse overhovedet ikke indgår i materielinvesteringsplanen.
Der er afsat et beløb til at følge udviklingsfasen, og senere hen kommer vi ind i produktionsfasen, og så skal man selvfølgelig nok fra Forsvarsministeriets side orientere Finansudvalget, hvis der skal afsættes yderligere midler til at følge den udvikling.
Men det er overhovedet ikke indeholdt i materielskitsen i den forligsperiode, vi her taler om.
Så kan jeg i øvrigt sige til hr. Søvndals almindelige orientering, at hvis man begynder at se på, hvilken materielanskaffelse det danske forsvar skal foretage de næste 20 år, så bliver der virkelig brug for at tilvejebringe midler.
Det er den situation, vi allerede nu i regeringen vil gøre ansvarlige partier opmærksom på, så de kan være med til at forsøge at hjælpe os med at finde pengene.
Villy Søvndal (SF), 2001-12-11:
Det er rigtigt, som forsvarsministeren pegede på i sit forrige indlæg, at jeg deltog i den forrige forsvarskommission.
Jeg har forstået, at De Radikale også senere har været fremme med samme tanker.
En af de store poster på de nye materielanskaffelser er diskussionen om nye jagerfly, JSF-flyene, hvor forsvarsministeren jo ved, at prisen formentlig bliver det tredobbelte af, hvad man oprindelig havde regnet med til udviklingsprojektet.
Giver det ikke anledning til overvejelser hos ministeren, om det er klogt at bevæge sig videre ind i det projekt, hvor der oprindelig var afsat 350 mio. kr., men hvor det ender med at blive 1 mia. kr. efter de forlydender, som jeg tror at ministeren også kan bekræfte?
Og bekræfter det eksempel netop ikke, at der er mulighed for at spare, hvis man altså vil?
Svend Aage Jensby (V), 2001-12-11:
Nu er det jo hverken hr. Søvndal eller strengt taget mig selv, der bestemmer, hvilken ministerpost jeg skal have.
Og jeg er meget glad for den, jeg har fået, og de opgaver, jeg har, vil jeg forsøge at varetage. Til hr. Søvndal: Jeg har forsøgt at redegøre for, hvordan vores støttestruktur er blevet skabt under det fortræffelige forlig, som tidligere forsvarsminister Hans Hækkerup, jeg selv og andre, der står bag forsvaret, var med til at lave.
Jeg kan forsikre, at hvis man sætter sig ind i hverdagen i forsvaret og kender forsvarets problemer, er der overhovedet ikke mulighed for at finde blot tilnærmelsesvis et beløb, der kan udfylde det hul, der vil være i 2004.
Hullet er altså som allerede sagt opstået i de to første år, for her er der et overtræk på 450 mio. kr.
Dem har vi altså ikke, da jeg var i opposition, haft mulighed for at få noget som helst tilsagn om fra den daværende ministers side om, hvordan man ville dække. Den situation byder den nuværende regering ikke forsvarets ansatte.
Det byder vi ikke vores forligspartnere.
Vi vil have en afklaring af det her problem, og det har vi som sagt lagt op til gennem de drøftelser, som jeg startede med at have den 5. december.
De drøftelser fortsætter, og jeg håber ikke, at den tidligere regerings medlemmer af forligskredsen vil ændre opfattelse og holdning til dansk forsvar.
Tidligere regeringer har haft støtte fra CD, Kristeligt Folkeparti, De Konservative og Venstre op gennem 1990'erne.
Vi stod bag alle aktioner, vi har været med til at finde pengene.
Jeg håber, at den tidligere regering også vil gøre det, selv om der kun er forløbet 1 måned, efter at regeringsskiftet fandt sted.
Villy Søvndal (SF), 2001-12-11:
Beklager, forsvarsministeren siger - kunne man selvfølgelig have ønsket sig, at forsvarsministeren havde fået et ministerium for bløde ting, for menneskelige ting, som forsvarsministeren havde værnet om med samme omhu.
Jeg synes, det er tankevækkende, at i en periode, hvor ministeriet bliver tilført så mange flere midler, vil man end ikke vil prøve den opgave, der hedder: Kan vi ikke omdisponere?
Er det virkelig regeringens generelle politik, at omdisponering er sådan rimelig uinteressant, og frygter man så ikke, at pengene vil fosse ud af statskassen i et omfang, vi aldrig har set før, hvis man på den måde slår hegn om alle ministerier?
Per Kaalund (S), 2001-12-11:
Som bekendt er Socialdemokratiet jo med i forsvarsforliget, for ikke at sige at vi endog måske har skabt det, og vi har jo hele tiden været klar over, at der på det seneste ligger den overskridelse på en lille halv mia. kr., som i øvrigt alle forligsparterne har været klar over, og der indgår jo i forsvarsforliget, at der kan føres plus-/minusbeløb over perioden, som jo endnu har nogle år tilbage.
Men det gode spørgsmål, som jeg vil stille, er: Hvis regeringen på nuværende tidspunkt med en konstateret overskridelse på ½ mia. kr. vil tilføre forsvaret yderligere 1 mia. kr., så er det gode spørgsmål: Hvor skal de penge komme fra under hensyn til det af regeringen bebudede skattestop, under henvisning til disse ulandsbistandspenge, man vil tage osv.? Agter regeringen at fremsætte forslag om, hvor de penge skal komme fra?
Villy Søvndal (SF), 2001-12-11:
Det, der kan ærgre mig lidt, er, at hr. Svend Aage Jensby er blevet forsvarsminister og ikke minister for et af de blødere områder.
Klaus Hækkerup (S), 2001-12-11:
Indenrigs- og sundhedsministeren sagde i sin besvarelse til hr. Ole Stavad, at i modsætning til den tidligere regering vil denne regering give fuld kompensation ved opgaveomlægninger.
Jeg vil godt spørge indenrigs- og sundhedsministeren om, hvornår og i hvilke sager den tidligere regering ikke har givet fuld kompensation.
Hvornår har der ikke været enighed
mellem de kommunale organisationer og den tidligere regering om, at der er ydet fuld kompensation?
Jeg har forstået på dagspressen, at indenrigs- og sundhedsministeren arbejder på et lovforslag, der skal give den enkelte kommune mulighed for at tegne en privatforsikring, som gør, at kommunens borgere kan blive behandlet på et privathospital uden om de normale ventelister.
Jeg vil godt spørge, om det er korrekt opfattet, at det er dét, regeringen arbejder på.
Lone Møller (S), 2001-12-11:
Jeg har altså svært ved at se, hvorfor der skulle en eventuel 2-årig tidsbegrænsning på, når regeringen jo i sit regeringsgrundlag har meldt ud, at pr. 1. juli indfører man en behandlingsgaranti på 2 måneder.
Så det forventer jeg da at regeringen lever op til.
Så fik jeg heller ikke en bekræftelse fra sundhedsministeren på, at det er sådan, at 93 pct. af alle dem, der står på en venteliste i Danmark, er behandlet inden for en 3-måneders-periode.
Så de der alenlange ventelister gælder jo ikke samtlige, tværtimod.
Det er 7 pct. Og jeg har meget svært ved at forestille mig, at vi skal forsikre samtlige Danmarks borgere, hvis det er 7 pct., der venter mere end 3 måneder.
Det vil jeg gerne bede om et svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-11:
Må jeg først til spørgsmålet om, hvorvidt ting betales to gange, sige, at situationen jo netop er den i dag, at der nok betales noget, der ligner verdens højeste skat til kommune, stat og amt.
Men varen leveres ikke.
Der er mennesker i dette samfund, der ikke kan passe deres arbejde, fordi det ikke er lykkedes, selv om man har haft 9 år til det, at skabe systemer, der er i balance med hinanden, sådan at behov og kapacitet modsvarer hinanden.
Det er ikke at betale ting to gange, når man f.eks. i Løgstør ved at betale en omkostning på 25.000 kr. sparer kommunens skatteborgere for 125.000 kr. til sygedagpenge.
Det er faktisk at få det hele til en femtedel af prisen, og det er sund og fornuftig omgang med skatteydernes penge.
Den røde lampe blinker, men må jeg ikke omkring tidsbegrænsning sige, at det er klart, at det kommunale hjemmelsgrundlag til at gå ind i det her, jo specielt er interessant at udnytte, så længe vi har lange ventelister.
Og da vi har et stort projekt, der går ud på at skabe bedre balance i sundhedssektoren, så kunne det være en overvejelse at gøre det tidsbegrænset.
Lone Møller (S), 2001-12-11:
Jeg fik ikke svar på spørgsmålet, om ikke borgerne i dette land kommer til at betale for den samme ydelse to gange, nemlig for en sygeforsikring tegnet af kommunen og for et skattefinansieret amtsligt sundhedssystem.
Så kan jeg konstatere, at ministeren ikke helt er enig i den opgavefordeling, som vi har fastlagt og besluttet i bred enighed i dette Folketing.
Det kan vi jo så se hen til.
Jeg vil så også gerne spørge om det, som jeg har kunnet læse mig til i dagspressen, nemlig at ministeren overvejer, at der kun skal være en tidsbegrænset mulighed for at tegne forsikringer.
Hvad er den dybere årsag til det?
Ministeren ved vel godt, at man ikke sådan bare lige kan sige forsikringer op.
Hvorfor skal det være tidsbegrænset?
Det vil jeg meget gerne have et svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-11:
Når fru Lone Møller siger, at jeg skulle være stærkt optaget af, at kommunerne skulle have adgang til at tegne sygeforsikringer, så må det bero på en misforståelse.
Det er jeg ikke stærkt optaget af.
Jeg har den holdning, som jeg også havde i sommer, da jeg f.eks. til Politiken den 28. juni sagde, at det overrasker mig ikke, at der er tanker i kommunerne om at tegne forsikringer, men sygeforsikringer er ikke den rigtige løsning.
Det, vi ønsker at skabe, og jeg beklager, at jeg gentager mig selv, er en hjemmel til, at kommunerne kan gå ind konkret og individuelt i forhold til mennesker, der presses væk fra arbejdsmarkedet, fordi de ikke kan komme i behandling, i forhold til ældre mennesker, som har et stort, stort behov for hjælp med praktisk bistand i hjemmet
, fordi de går og venter på en ny hofte, og gøre deres passive penge aktive.
Det er det, vi ønsker.
Når man skaber det hjemmelsgrundlag til, at kommuner kan gå ind og støtte sygdomsbehandling, så følger det i sagens natur, at kommunerne kan løfte den mulighed ved at tegne en sygeforsikring, medmindre man altså på forhånd begrænser den mulighed, men umiddelbart følger det af sagens natur.
Det store spørgsmål er så: Vil primærkommunerne bruge den udvidede adgang?
Min holdning er og min forventning er, at det vil
kommunerne ikke.
For hvorfor skulle kommunerne det, hvis den potentielle besparelse på sygedagpengekontoen er ½ mia. kr., og det koster 2,5 mia. kr. at tegne disse forsikringer?
Jeg har så megen tiltro også til vores kolleger ude i kommunerne, at man formentlig vil afholde sig fra at gå ind i sådanne løsninger - jo specielt i takt med, at det forventelig lykkes denne regering at gøre indhug i ventelisterne.
Lone Møller (S), 2001-12-11:
Flere gange under den nylig overståede valgkamp og jo også gentagne gange på Venstres hjemmeside har bl.a. Venstres forhenværende politiske ordfører klart beskrevet, at Venstre ikke ønsker et Forsikringsdanmark.
Det kan godt være, at sundhedsministeren bruger mange nye ord som hjemmelsgrundlag, og hvad ved jeg, men det, der i hvert fald har forlydt i dagspressen de sidste dage, er, at ministeren nu er optaget af, at kommunerne skal have mulighed for at tegne private sygeforsikringer for deres borgere.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ikke man derved kommer til at pålægge borgerne at betale for den samme ydelse to gange, i og med at vi jo som skatteborgere i dette land har betalt til det offentlige sundhedssystem, og at vi også kommer til at betale ekstra ved en forsikringsydelse.
Og så vil jeg godt lige til sidst bede ministeren om at bekræfte følgende med hensyn til de dér alenlange ventelister: Er det ikke korrekt, at 97 pct. af dem, der står på en venteliste i dette land, er behandlet inden for 3 måneder?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-12-11:
Jeg vil gerne sige, at det hjemmelsgrundlag, som vi ønsker at skabe her, jo præcis er et af de værktøjer, der skal til, for at vi kan indfri det, der er regeringens målsætning, nemlig at afvikle ventetider.
Denne regering har sagt, at vi ønsker at skabe et system, hvor det offentlige sygehusvæsen søger at behandle alle patienter inden 2 måneder, og såfremt det ikke kan lade sig gøre, er det rigtigt, som hr. Ole Stavad var inde på, at så skal patienten have en mulighed for at søge et andet sted hen.
Det kræver en række værktøjer at nå til det resultat.
Det store værktøj er saltvandsindsprøjtningen på de 1,5 mia. kr., som turde være hr. Ole Stavad bekendt.
De små, justerende værktøjer, der derudover skal bruges, er dels det forslag, der er i mit regi, om at sikre primærkommunerne hjemmelsgrundlag til konkret at gøre det dér, hvor samfundsøkonomien bringes bedre i spil ved at gøre folk raske frem for at fastholde dem syge, og dels det forslag, der på et senere tidspunkt kommer fra skatteministeren, som fjerner skat på sygdom. Det er jo præcis de værktøjer, som tilsammen skal gøre, at vi kan lykkes med det, der er det store projekt, nemlig at skabe et sundhedsvæsen, der er i balance - ikke et sundhedsvæsen, hvor vi har garanteret maksimale ventetider, men et sundhedsvæsen, som fungerer på den måde, at dersom det offentlige sygehusvæsen ikke kan levere den nødvendige behandling inden for 2 måneder, så har patienten et retskrav på at kunne søge et andet sted hen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nu er det jo en spørgetime til Folketinget og ikke en historietime, og jeg kan ikke inden for rammerne af den taletid, jeg har til rådighed her, i detaljen gøre rede for det her, men jeg tror ikke, at der er nogen, der er i tvivl om, at der gentagne gange i historien har været endog skarpe diskussioner mellem de kommunale organisationer og den daværende regering om, hvordan og hvorledes man var fuldt kompenseret, ligesom det jo er et faktum, at de omlægninger, man historisk lavede rent skattemæssigt med indførelse af bruttoskatten, betød, at store dele af det kommunale økonomiske grundlag blev revet væk under landets kommuner.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2001-12-11:
Jeg vil godt tage en lidt anden indgang end hovedspørgeren, for jeg undrer mig egentlig over forslaget.
Jeg ved ikke, om det er udtryk for manglende selvtillid eller manglende tro på egne forslag, men som jeg har læst regeringsgrundlaget, og som jeg har lyttet til indenrigs- og sundhedsministeren, så forstår jeg, at i løbet af et halvt år vil den maksimale ventetid være 2 måneder, og der vil sættes ting i værk, hvis det ikke bliver tilfældet.
Derfor undrer jeg mig egentlig over, hvad det her skal til for.
Hvorfor vil man lave særlige foranstaltninger, særlig lovgivning og ændre på, hvem der skal udføre hvad, når det er sådan, at regeringen har lovet befolkningen - i regeringsgrundlaget præcist skitseret - at pr. 1. juli 2002 vil der være en ventetidsgaranti, og hvis det er sådan, at det offentlige sygehusvæsen ikke kan opfylde sine forpligtelser inden for den afsatte tid, der er 2 måneder,
så har man lukket op for privathospitaler, udenlandske hospitaler og alt det, som i givet fald kunne være redskabet for kommunerne at betjene sig af?