runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Ja, lad mig starte bagfra, var jeg lige ved at sige.
Jeg ved ikke, om fru Birthe Skaarup har bemærket, at SF jo rent faktisk ikke stemte imod at give penge til sundhedssektoren, de 1,5 mia. kr., vi snakker om, men der er ikke nogen tvivl om, at den prioritering, den linje, den generationsskævhed, der er i de 1,5 mia., når man udelukkende går ind og prioriterer samlebåndskirurgien og får amterne til at omdirigere ressourcerne til samlebåndskirurgien alene og nedprioriterer forebyggelsen, skærer ned på forebyggelsesindsatsen på en række områder, ja, så er der en generationsskævhed.
Sådan opfatter vi det i hvert fald i SF.
Så skal jeg lige sige til fru Else Theill Sørensen og til hr. Anders Møller, at allerede under førstebehandlingen anførte vi nogle helt klare beløbsgrænser for, hvor dyrt det kan være at have et barn, der er kronisk sygt, eller nogle børn, der bliver syge med nogle akutte sygdomme.
For mig er det her ikke en fattigdomsdebat, det er ikke en klassekampsdebat.
Det kan godt være, at der er andre partier herinde, der gør det til det, men det er ikke fra min side.
Det, jeg står her og snakker om, er ikke, at vi har dybt forarmede børnefamilier, som skal tigge socialkontorerne for at få råd til at købe medicin, det er ikke det, der er pointen.
Pointen er, at i og med at man ikke vil være med til forslag af denne her karakter, får vi en generationsskævhed i systemet.
Den generationsskævhed er jo yderligere understreget af, at man ikke er villig til at gå ind og kigge på indtægterne for pensionister.
Når man vælger at give dem nogle ydelser i sundhedssektoren, skal det være alle pensionister.
Uanset hvor meget de tjener, uanset hvor rige de er, så skal de, bare fordi de passerer en vis alder, have ret til at få en masse særlige ydelser.
Det, jeg anfører, er, at det automatisk kommer til at give en skævvridning i sundhedssektoren i forhold til generationerne, og det er sådan set bare det, jeg anfører, og det var også det, jeg gjorde under førstebehandlingen.
Jeg kan da stadig væk glæde mig over, at vi under andenbehandlingen får en så heftig debat og en så interessant meningsudveksling, på trods af at det faktisk var det samme, jeg sagde under førstebehandlingen.
Birthe Skaarup (DF), 2002-04-30:
Ja, for der fangede vi alligevel hr. Kamal Qureshi.
Det, hr. Kamal Qureshi sagde, var, at jeg blandede tingene om de 1,5 mia. kr. sammen med det her beslutningsforslag.
Det var jo faktisk ikke det, jeg gjorde, for i det sidste svar, hr. Kamal Qureshi kom med, snakkede hr. Kamal Qureshi netop om den samlebåndskirurgi, som har været i gang, og jeg er godt klar over, at det er dér, skoen måske trykker for SF, nemlig at der er bevilget en hel del penge til det samlede sundhedsvæsen, og selvfølgelig kommer mange af de penge også børnene og det forebyggende arbejde til gode.
Line Barfod (EL), 2002-04-30:
Bare for at der ikke skal herske nogen tvivl: Enhedslisten er imod enhver form for brugerbetaling i sundhedsvæsenet og også for medicin, uanset om det er til børn eller ældre eller alle os midt imellem.
Vi er altså startet med, at der skulle være gratis medicin til børnene.
Da det jo skal være et spørgsmål til hr. Kamal Qureshi, vil jeg gerne spørge hr. Kamal Qureshi, om det ikke er korrekt, at når børn skal have medicin, vil det ofte være akut, og så har man altså ikke tid til som forældre at vente på, at der er åbent på socialkontoret, at man får udfyldt diverse blanketter og får en tid hos sagsbehandleren 14 dage senere og så måske får det bevilget; så handler det altså om, at man skal have medicinen her og nu, og hvis medicinen ikke er gratis, bliver man nødt til at prioritere mellem medicin og mad, hvis man ikke har særlig mange penge.
Anders Møller (V), 2002-04-30:
Der er al mulig grund til at kvittere for hr. Kamal Qureshis tilkendegivelser om, at han ønsker at indgå i en prioriteringsdebat om sundhedsvæsenet, og jeg er helt sikker på, at der kommer en fremstrakt hånd til den.
Hertil kommer, at børn jo er særlig undtaget fra den 500-kroners-brugerbetalingsregel, som der er i de nuværende regler.
Og som om det ikke skulle være nok, har også kommunerne mulighed for via sociallovgivningen at gå ind og hjælpe specielt børn, som er i medicinkrævende behandling.
Så jeg ønsker ikke, at vi skal gøre det til en klassekamp mellem de unge, børnene, og de ældre.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-04-30:
Hr. Kamal Qureshi nævner et eksempel på, at man kan være udsat for, at et barn både er kronisk syg og fejler andre ting, og derfor får familien en meget stor medicinregning.
Man kan sikkert finde andre enkelteksempler, men jeg vil spørge hr. Kamal Qureshi: Er det rimeligt, at alle børnefamilier skal have gratis receptpligtig medicin til deres børn, fordi man kan finde nogle få eksempler?
Er det ikke et spørgsmål om, at sociallovgivningen skal sikre, at man kan få bistand fra sin kommune, hvis man er så nødstedt, at man ikke har råd til medicin til sine børn?
Jeg synes, det er helt urimeligt, at alle mulige familier skal have gratis medicin til deres børn.
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Jeg skal sige meget kort til fru Lone Møller, at jeg allerede under førstebehandlingen i min ordførertale klart præciserede nogle eksempler på, hvor mange penge det rent faktisk koster børnefamilierne at have et barn, der både er kronisk syg og desuden bliver kortvarigt syg.
Jeg anviste nogle meget præcise tal, jeg ved ikke, om fru Lone Møller kan huske dem,
men det er realiteten i dag.
Selv med de tilskudsordninger er det stadig meget, meget dyrt, når børn og unge bliver syge, og det er meget dyrt for unge at betale for den behandling, de skal have for nogle meget banale sygdomme, som alligevel er temmelig alvorlige, når de rammer.
Jeg må jo indrømme over for hr. Jens Rohde, at vi i SF har det problem, at vi ikke har en ulandsbistand, vi bare kan blive ved med at skære i, når vi skal finde et beløb.
Jens Rohde (V), 2002-04-30:
Jeg kan jo ikke komme med nogen kommentarer til fru Lone Møller, men jeg kan forstå, at forslaget her koster i omegnen
af 140 mio. kr., og så ville det jo være oplagt at spørge hr. Kamal Qureshi, når han nu siger, at SF gerne prioriterer: Hvor skal de penge tages fra?
Lone Møller (S), 2002-04-30:
Jeg bad om ordet til hr. Jens Rohde, men så vil jeg gerne spørge hr. Kamal Qureshi: Er det ikke korrekt, at det ikke er så længe siden, vi her i Folketinget vedtog en medicinlov, som sikrer, at børn får et højt tilskud fra starten, og at børn med kroniske lidelser også er underlagt medicinloven?
Og er det ikke korrekt, at børn under 18 år har et meget lille medicinforbrug i dag?
Det tyder rent faktisk på, at mange børn ikke får medicin i dag, fordi man ikke har råd til at købe den.
Det kan godt være, at hr. Jens Rohde måske er en glimrende politisk ordfører, men når det gælder sundhedspolitik og medicin, har han i hvert fald givet et lysende eksempel på, at det har han overhovedet ikke forstand på...
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Jeg er da glad for, at hr. Jens Rohde har hørt lidt bedre efter, hvad vi har sagt, end fru Birthe Skaarup har.
Derfor kan jeg ikke rigtig svare fru Birthe Skaarup, når vi ikke rigtig har snakket om de 1,5 mia. kr., men om puljen til de ældre.
Hr. Anders Møller talte om, at gratis medicin nødvendigvis øger forbruget, og anførte insulin som eksempel.
Nu kan man jo sige, at det er lidt af en fordel at være inden for sundhedssektoren, hvis man skal snakke om insulin, og jeg ved ikke, om den forrige taler er klar over, at der er sket en drastisk stigning i antallet af patienter, der har sukkersyge, og at det giver en naturlig stigning i insulinforbruget.
Men det kan da godt være, at vi bare skal acceptere at de, der har sukkersyge, ikke har råd til insulinen, bare for at holde forbruget nede.
Det er helt afgørende for mig at anføre her fra talerstolen, at jeg ikke tror, der er nogen læger, der giver receptpligtig medicin til børn og unge, hvis de ikke har behov for det.
Jeg ved ikke, hvad det er for en virkelighed, Venstres taler befinder sig i, men jeg ved, at det er meget restriktivt, når der skal udskrives receptpligtig medicin til børn og unge.
Ja, vi prioriterer, og derfor stemmer vi også imod gratis influenzavaccination til ældre, uanset om de er sunde eller raske, og uanset om de er rige eller fattige.
Vi stemmer imod, fordi vi ikke synes, det skal være sådan, at bare fordi man har passeret en vis alder og er gået over i pensionisttilværelsen skal man nødvendigvis have alle mulige gratisydelser stillet til rådighed af samfundet.
Men lige præcis når det angår børn og unge, mener vi, at der er en skæv generationsvinkel i denne regerings politik.
Line Barfod (EL), 2002-04-30:
Enhedslisten synes, det er meget vigtigt at satse på forebyggelse og bruge mange kræfter på det, og derfor har vi også med glæde set de tiltag, man har gennemført bl.a. i
Det ønsker vi at få udbredt til hele landet, og derfor har vi fremsat dette forslag, som vi også kunne se at Dansk Folkeparti tidligere har fremsat.
Derfor håbede vi selvfølgelig også, at Dansk Folkeparti kunne støtte forslaget ved denne fremsættelse.
For at der ikke skulle være nogen finanslovaftale, der kunne forhindre det, har vi stillet ændringsforslaget, men vi har forstået, at Dansk Folkeparti har fået gennemført forslaget i finanslovforhandlingerne.
Det glæder os meget, hvis vores fremsættelse af dette forslag har været med til at sikre et så væsentligt forebyggende tiltag over for de ældre som gratis influenzavaccination, der kan forebygge både sygedage for de ældre og spare sundhedsvæsenet for mange penge til indlæggelser af syge.
Birthe Skaarup (DF), 2002-04-30:
Ja, det bliver så superkort.
Alt kan siges fra denne her talerstol, og alt kan siges, som man gerne vil have andre til at forstå det.
Jeg kan ikke tro andet, end at fru Line Barfod har opdaget, at vi i sidste folketingssamling også fremsatte et forslag som det, Enhedslisten nu har fremsat.
Vi ser selvfølgelig sådan på det, at Dansk Folkeparti netop har fået det her igennem, og vi synes, det er en god idé, at Enhedslisten så også stemmer for det her i dag.
Tak for det.
Line Barfod (EL), 2002-04-30:
Jeg kan sige til hr. Kamal Qureshi, at for Enhedslisten drejer det sig om, at vi helt grundlæggende har den holdning, at sundhedsvæsenet skal være gratis og for alle.
Det skal ikke deles op i, om man har råd, eller om man ikke har råd.
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Nogle kunne jo opfatte denne her diskussion som en diskussion
om en virkelighed og en moderne tilgang til tingene, som jeg trods alt som lægeuddannet i den moderne videnskabelige tradition er udtryk for, og det, at man som hr. Søren Krarup snakker om teori ud fra en eller andet teoretisk prædikestolstankegang.
Der må jeg sige: Ja, jeg mener rent faktisk, at det er en praktisk virkelighed, når man, bare for at tage et eksempel, har en meget gammel kvinde, som er udsat for tortur, og som har været udsat for så store traumer, at hun mentalt set ikke er i stand til at kunne tale sit eget sprog, og derefter, når hun så søger om statsborgerskab, vil hr. Søren Krarup ikke give hende statsborgerskab, fordi hun jo ikke taler godt nok dansk.
Det synes jeg er så samvittighedsløst, som noget kan være.
Jeg refererer ikke til nogen personer.
Hvis hr. Søren Krarup mener, at en person, som har været udsat for tortur, ikke burde få statsborgerskab, vil jeg meget gerne høre det.
Jeg siger heller ikke, hvordan hr. Søren Krarup i øvrigt ville forholde sig til det, hvis det var.
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-04-30:
Jeg skal ikke forlænge debatten unødigt, men jeg kan ikke sidde stiltiende og påhøre den diskussion, hvorefter hr. Krarup vil tage patent på samvittighed.
Jeg mener, at jeg er valgt til Folketinget.
Jeg mener, at jeg har en meget dybtfølt samvittighed.
Jeg prøver at udøve mit folketingshverv og min daglige gerning så samvittighedsfuldt, som jeg overhovedet kan.
Jeg respekterer og anerkender, at det formentlig også er hr. Krarups udgangspunkt, og at vores samvittigheder tilsiger os forskellige handlinger.
Men en grundlæggende og fundamental respekt for, at vi hver især handler samvittighedsfuldt, og at man ikke skal tage patent på samvittighedsbegrebet, synes jeg dog vi burde enes om her i Folketinget.
Det er grundlaget for demokratisk respekt.
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Man må sige, at her er der et meget konkret eksempel på den efterlyste prioritering, som hr. Jens Rohde anførte.
Og der må jeg så sige, at jeg synes, det er et problem, at vi giver gratis influenzavaccinationer til ældre, som bare har enormt mange penge, og som i øvrigt har råd til alt muligt andet.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor de skal have
gratis influenzavaccinationer.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
Jeg vil jo sige over for hr. Kamal Qureshis opregning af alle sine gode gerninger, at det er faktisk ikke dem, sagen drejer sig om.
Det drejer sig om, hvad samvittighed vil sige.
Det drejer sig om, at samvittighed er et forhold, et etisk forhold, en bundethed til noget ganske bestemt i spørgsmålet om indfødsret, en bundethed til det danske folk.
Og det er det, jeg så sørgeligt savner hos flertallet i dette Ting, hvor man uden betænkning slipper mange tusind, 20.000 på årsbasis, ind i landet uden at undersøge deres forhold, sådan som grundloven kræver, uden overhovedet at gøre det, som er vores pligt. Derfor er det altså et spørgsmål, om hr. Kamal Qureshis opfattelse af samvittighed ikke er et andet ord for sentimentalitet, der ophæver det, sagen drejer sig om.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-04-30:
Jeg havde måske egentlig forventet, at formanden greb ind endnu en gang.
Til hr. Søren Krarup vil jeg sige, at det hjælper ikke, at det er en generel drøftelse eller en drøftelse af en hvilken som helst karakter.
En drøftelse fra et udvalgsmøde må der ikke refereres fra.
Det tillader jeg mig at sige
herfra som formand for Indfødsretsudvalget.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
Ja, jeg beklager meget, at jeg har citeret på latin.
Jeg skal straks oversætte, hvad de latinske ord betyder: I øvrigt mener jeg, at Kartago bør ødelægges - ikke fordi der er noget Kartago her i landet.
Jeg må også beklage, at jeg åbenbart har overtrådt en regel med hensyn til at sige noget, der blev drøftet på udvalgets møde.
Jeg kan nu sige, at det var en ganske generel drøftelse, så der er ikke nogen hemmeligheder, der er blevet røbet, og jeg er ganske overbevist om, at hr. Kamal Qureshi siger de samme ting også uden for udvalgsværelset.
Det var en principiel diskussion, jeg ønskede at rejse med bl.a. hr. Kamal Qureshi om, hvad samvittighed er.
Det vil sige stikke nogle spadestik dybere end den normalt meget overfladiske debat, der finder sted i dette Folketing, og det synes jeg ikke kan skade sagen; jeg vil mene, at det gavner den.
Må jeg lige sige: Naturligvis er det regeringens lovforslag, og det er det, Dansk Folkeparti stemmer imod.
På det felt er vi afgørende uenige med regeringen og håber, at regeringen vil lytte til os, sådan at der kommer en ganske anden praksis på det område. Og så lige til hr. Kramer Mikkelsen, der taler om, at jeg er argumentresistent.
Det kunne jo måske hjælpe, hvis man fremsatte nogle argumenter.
Det var måske muligt, at man så faktisk kunne snakke om det.
Men jeg vil indrømme, at når man graver det spadestik dybere, som den socialdemokratiske ideologi normalt ikke gør, kan det godt være, at det kommer til at knibe for hr. Kramer Mikkelsen.
Men det er faktisk ikke min skyld; det er måske det, at man befinder sig i en overfladiskhed, der gør, at man ikke kan svare.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-04-30:
Man kan selvfølgelig have sine tvivl om, hvorvidt kommentaren egentlig er til hr. Søren Krarup eller den er til den danske befolkning, der må undre sig over at høre sådan en tale fra Folketingets talerstol på det her område.
Det er egentlig heller ikke, fordi jeg har særlig lyst til at kommentere det, og det er egentlig heller ikke, fordi
jeg har fornemmelsen af, at de argumenter, der vil komme fra talerstolen, er nogle, som vil gøre indtryk.
For jeg har den opfattelse, at hr. Søren Krarup normalt er fuldstændig argumentresistent, når vi forsøger at forklare, hvad vores holdning på de her områder er.
Men jeg vil da godt sige: Er det rigtigt, at vi i Socialdemokratiet mener, at folk ikke skal straffes to gange for den samme forbrydelse?
Hvis man har udstået sin straf, og man har fået en såkaldt, lad os kalde det karenstid for at kunne søge dansk statsborgerskab på lad os sige 10 år,
så mener vi ikke, at folk skal straffes yderligere.
Hvis folk på grund af, hvad ved jeg, afasi, døvhed eller andre aldersbetingede sygdomme ikke kan indlære dansk, så mener vi ikke, at de skal straffes yderligere ud over den sygdom, de har pådraget sig.
Kamal Qureshi (SF), 2002-04-30:
Så er det godt lige at tage en tår vand for ikke at komme til at sige noget, som man ikke burde sige her fra talerstolen.
Inden hr. Søren Krarup snakker om samvittighed, synes jeg i hvert fald, hr. Søren Krarup skal vide, at jeg i mit lægelige virke har stået i en praktisk situation, hvor jeg dagligt skulle tage stilling til samvittighedsspørgsmål i konkrete situationer, ikke fra en prædikestol, hvor det kun er teori, teori og teori, og hvor det hele er samvittighed uden indhold, uden praksis, uden menneskeskæbner foran sig.
Det er nok forskellen på at stå og uden omkostninger fra en prædikestol at kunne snakke om samvittighed og så det at stå med virkeligheden i hånden.
Der må jeg indrømme, at hvis teori og virkelighed står over for hinanden, er det min erfaring, at det ofte er virkeligheden, som har ret.
Jeg må indrømme, at man står jo lidt dårligt, når man som politiker fra denne talerstol overholder den forretningsorden, som hr. Søren Krarup selv har været med til at vedtage, og man er oppe mod en modstander, som overhovedet ikke respekterer de spilleregler, som vedkommende selv har været med til at at vedtage.
Det må jeg sige, det er lidt svært at slås på de urimelige vilkår.
Jeg kan forstå, at det er bare den måde, hr. Søren Krarup har valgt at gøre det her på.
Men vi må jo så lige anføre, at det lovforslag, der foreligger, er regeringens lovforslag.
Er det korrekt, eller er det ikke korrekt?
Jeg synes lige, at man skal sørge for at sigte rigtigt, inden man skyder, i forhold til det, som hr. Søren Krarup gør, hvor han skyder med spredehagl og rammer til højre og venstre og bare kalder byttet for venstrefløjen.
Line Barfod (EL), 2002-04-30:
Også her har vi et forslag, hvor Enhedslisten mener, at det er vigtigt at sikre, at alle kan få en værdig afslutning på livet, og at den brede enighed, der har været om dette i Folketinget, også skal udmøntes rent konkret i, at vi sikrer, at der også er de nødvendige hospicepladser.
For at sikre det har vi fremsat forslaget om, at regeringen skal sørge for, at der er de nødvendige hospicepladser.
Og da Dansk Folkeparti jo har haft den samme holdning, havde vi håbet, at Dansk Folkeparti kunne støtte vores forslag.
Her har vi så også for at sikre, at man ikke skulle være bundet af finanslovaftalen, lavet et ændringsforslag, der sørger for, at forslaget først skal træde i kraft næste år.
Men desværre kan Dansk Folkeparti ifølge betænkningen stemme ikke for forslaget om, at man skal sikre, at der er hospicepladser nok.
Søren Krarup (DF), 2002-04-30:
»Præterea censeo, Carthaginem esse delendam«.
Således sluttede den gamle Cato alle sine taler i det romerske Senat.
Og jeg vil tage ved lære af hans eksempel og benytte enhver lejlighed her i Folketinget til at undsige den katastrofale og landsskadelige praksis, vi har vedrørende tildeling af statsborgerskab til fremmede.
Præterea censeo: For øvrigt mener jeg, at indfødsretsloven hurtigst muligt skal laves om og dansk indfødsret værnes og beskyttes med den omhu og ærbødighed, som denne det danske riges fornemste gave fortjener.
Det indebærer desværre en kategorisk indsigelse imod det, der sker med dette lovforslag nr. L 150, det andet af slagsen i dette forår.
Under det sidste møde i Indfødsretsudvalget spurgte jeg venstrefløjen, og det vil sige De Radikale, Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten, om de slet ikke følte samvittighedskval over at sende det danske folk så mange straffede personer på halsen.
Jeg har lige siddet og læst oversigten igennem over personer på lovforslaget, som er idømt ubetingede frihedsstraffe, foranstaltningsdomme eller betingede domme.
Her får 129 personer dansk indfødsret, selv om en stor del af dem har begået grov vold, voldtægt, narkokriminalitet og anden belastende kriminalitet.
Har man slet ikke dårlig samvittighed ved at give denne liste dansk indfødsret, spurgte jeg venstrefløjen.
De så afvisende på mig.
Overhovedet ikke, svarede de, de dømte har jo udstået deres straf, og hr. Kamal Qureshi fra SF tilføjede, at man skulle snarere have dårlig samvittighed ved at nægte indfødsret til enkelte, der ville have fysisk og psykisk fordel af at få dansk indfødsret.
Her har man efter min mening sagen.
Der er slet ingen samvittighed i denne venstrefløj, for den gør bevidst begrebet samvittighed til en hele verden og al menneskeheden omfattende størrelse, hvorfor samvittighed i dette globale perspektiv er ganske ophævet.
Nej, samvittighed er et etisk forhold til det konkrete, det begrænsede, din næste, dit folk.
En ubegrænset samvittighed er en selvmodsigelse, det vil sige, det er en ophævelse af al samvittighed.
Kun dér, hvor du er bundet og forpligtet, har du samvittighed, ellers erstatter frasen pligten.
Med Søren Kierkegaards ord, der er som talt til i dag: »Når følelsen bliver fantastisk, da forflygtiges selvet blot mere og mere. Det bliver til sidst en abstrakt følsomhed, der umenneskeligt ikke tilhører noget menneske, men umenneskeligt, så at sige følsomt, participerer i et eller andet abstractos skæbne, f.eks. menneskeheden in abstracto.« Ja, at have et abstrakt forhold til en abstrakt menneskehed, sådan som venstrefløjen har det, det er et andet ord for samvittighedsløshed.
Og det er denne samvittighedsløshed, vi møder i denne lov.
Ingen bundethed til det danske folk, det, man er lovgiver for.
Intet ansvar og derfor ingen samvittighed over for, hvordan dette danske folks hjem behandles, det, man nu åbner på vid gab for fremmede, men frelste fraser og from sentimentalitet om menneskeheden in abstracto.
Heriblandt 129 forhenværende kriminelle.
vores grundlovgivende opgave.
Sådan hersker herinde samvittighedsløsheden.
Birthe Skaarup (DF), 2002-04-30:
Det er utroligt, at fru Line Barfod ikke kan forstå det.
Dansk Folkeparti vil være garant for, at vi får indført de her hospicer, og det er netop det, vi giver udtryk for i de her betænkninger.
Jeg synes ellers, fru Line Barfod plejer at være en meget ivrig og dygtig læser, men det er, som om fru Line Barfod overhovedet ikke har læst de betænkningsbidrag, der er afgivet her i dag, og det synes jeg fru Line Barfod skal gøre.
Der arbejdes stadig væk på at få lavet hospicer i det her land, og det er klart det, vi giver udtryk for i betænkningsafgivelsen, at man tager det op igen med amterne ved de kommende forhandlinger her i sommer.