Louise Frevert (DF), 2004-04-23:
Det sker så sjældent, at man bliver positivt overrasket i politik, men jeg må indrømme, at jeg blev det, da jeg så kulturministerens nye publikation »Kulturpolitikkens sigtelinjer«.
Jeg skal ærligt indrømme, at jeg er en af dem, der har klandret ministeren for ikke at have fremsendt en kulturpolitisk redegørelse, men når det er sagt, er redegørelsen langt bedre, end jeg overhovedet havde kunnet forestille mig, at den ville være.
I »Kulturpolitikkens sigtelinjer« er der ikke bare oplistet, hvad der har været af projekter, og skitseret en klokkeklar oversigt over de strålende tiltag, som er foretaget.
Der er desuden implementeret nogle visioner frem til 2006-07, som Dansk Folkeparti finder er ganske udmærkede for kulturlivet i Danmark, og jeg skal i denne forbindelse blot nævne nogle få highlights, som Dansk Folkeparti anser for at være væsentlige i den danske kulturpolitik.
Det er dog ikke altid, at dette kan lade sig gøre, og derfor er de initiativer, som er fremlagt til en målrettet støtte til kunstnerisk kvalitet og til de enkelte kunstnere, en linje, som Dansk Folkeparti finder sympatisk.
Der er blevet gennemført en lovgivning, som giver virksomhederne skattefradrag for kunstkøb, og der er givet mulighed for skattemæssig udligning af kunstneres ofte stærkt svingende indtjening og givet skattefritagelse for kultur- og hæderspriser.
Jeg har spurgt skatteministeren, hvorfor det er så ensidigt, at det kun er de kunstarter, som har en såkaldt substans i sig, der kan være skattefradragsberettigede.
Jeg har fået det svar, at dans, digte og skuespil samt teater ikke er omfattet af dette begreb, men jeg mener, at ministeren bør se nærmere på dette område, idet der bør være lige rettigheder for alle kunstarter.
Jeg er ligeledes begejstret for de initiativer, der er taget med hensyn til det danske sprog, hvor der vil blive ført en del initiativer, som er skitseret i den sprogpolitiske redegørelse, som tidligere er fremlagt for
Folketinget,
ud i livet
Det danske sprog er nemlig vores fælles referenceramme og den væsentlige del af vores kulturarv.
Efter min bedste overbevisning har det været sidste udkald for moderne dans til at komme på et internationalt niveau, og derfor ser jeg med glæde, at man over en 4-årig periode har afsat 20 mio. kr. til at fremtidssikre den moderne dans i Danmark, bl.a. ved at se på mulighederne for at samle de små danseinstitutioner i Dansens Hus og styrke alle former for moderne dans, uddannelse heri og produktion og formidling af den - kort sagt: få styr på dansen i Danmark uden for Det Kongelige Teater.
Det ligger også Dansk Folkeparti meget på sinde, at man ikke kun har et såkaldt kuntnerkøbenhavneri.
Vi er meget interesserede i, at kunsten kommer ud i alle dele af landet, og har derfor været med til at oprette en provinspulje og sikre, at der er indgået en aftale med Den Jyske Opera, Peter Schaufuss Balletten og Aalborg Teater. Uden fortid er der ingen nutid, og derfor er kulturarven en yderst væsentlig del af vores fælles historie.
Den er med til at give os en forståelse af, hvorfor samfundet har udviklet sig, som tilfældet er, samt sikre, at vore børn ikke bliver historie- og rodløse unge uden reference til egne rødder.
Det er strålende og udmærkede initiativer.
Det er skræmmende, at mens vi taler om at formidle et budskab - ikke alene til vore børn, som der satses meget på i øjeblikket i dansk kulturpolitik, men til befolkningen i det hele taget - har det vist sig, at på de 267 danske museer har der i 2003 været et fald på 200.000 besøgende eller 2 pct. i forhold til 2002.
Det er ikke meningen, at man skal holde et museum i gang for museets skyld, men for at befolkningen kan få glæde af det og få indsigt i, hvordan den danske historie hænger sammen i et større perspektiv.
Jeg vil gerne henstille til kulturministeren, at der kommer initiativer på området, så vi kan sikre, at der ikke fortsat er nedgang i antallet af museumsbesøg. Men som sagt: Samlet set synes vi, det er en glimrende publikation, som alle kun kan være tilfredse med.
Hr. Naser Khader ved jo godt, at der på det seneste har været en opfølgning af, at nogle råd og nævn er blevet lukket, fordi de kun var oprettet som midlertidige, bl.a. rådet vedrørende moderne dans.
Det var et af dem, hvor kommissoriet poppede op, og som blev lukket ned igen, bare for at give et konkret eksempel.
Men når jeg er kommet med de udtalelser, er det simpelt hen, fordi jeg i mit inderste mener, at det må være virkelig, virkelig givtigt for en person, som vil have en kunstnerisk uddannelse, at få et så langt virke som overhovedet muligt, og selvfølgelig hænger det sammen med ældrepolitikken.
Hvis du har haft et godt virke, inden du går på pension, hvis det er det, du ønsker, er det jo godt nok, men hvis du vil være kunstner hele dit liv, altså indtil du dør, er det da klart, at jo mere erfaring du har, desto bedre mulighed vil du have for at leve af det, også når du bliver ældre.
Jeg synes, det hænger strålende sammen med Dansk Folkepartis ældrepolitik.