runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 1997-11-26:
Jeg var ved at være lidt bekymret over hr. Bent Hindrups tale, for den startede jo meget, meget hårdt, men det var i forhold til en helt, helt anden diskussion, nemlig diskussionen om skånejob.
Derimod sluttede den - og derfor burde jeg faktisk have afholdt mig fra at tage en bemærkning - med at give tilslutning til de to forandringer, som nu ligger, og som jeg faktisk forstod på hr. Bent Hindrup Andersen, at han eller på vegne af den ordfører, hvis tale han holdt, var meget godt tilfreds med.
Men jeg synes, der var en bemærkning, der kom til at hænge i luften, og som jeg synes der var behov for at vi fik lidt belyst.
Jeg har lidt svært ved at se, hvem det er, vi har stillet dårligere, ved at vi gennemførte seniorydelsen.
Men det kan vi jo måske få en anden dag.
Vibeke Kiil (CD), 1997-11-26:
Centrum-Demokraterne er glade for dette forslag, og vi er tilfredse med, at arbejdsministeren har fået øjnene op for den gruppe mennesker, der nu får bedre forhold.
Ved forhandlingerne om socialreformen gjorde Centrum-Demokraterne opmærksom på, at reformen ikke måtte betyde, at denne gruppe mennesker mistede et sikkerhedsnet; det er jo netop de svage grupper på arbejdsmarkedet, der skal have den hjælpende hånd.
Det bliver der gjort noget ved nu, og det støtter CD.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-26:
Umiddelbart kan Dansk Folkeparti også godt støtte det her forslag, men man kan jo godt sige, at det er det, man kan kalde knopskydning.
Der er også en smule økonomiske konsekvenser i det, selv om man selvfølgelig kan sige, at på et statsregnskab er det ikke de store beløb. Vi vil under udvalgsarbejdet gå positivt ind i sagen, men nu håber jeg, at vi snart er ved vejs ende med alle de dér forskellige ting.
Jeg kan ikke forstå, at man ikke lige så godt kan lægge det hele frem i en buket fra starten af, så vi fik vedtaget lovgivningen og ikke hele tiden skal ulejliges her i Folketinget med disse forholdsvis små ting.
Tove Fergo (V), 1997-11-26:
Jeg synes, det er lidt vigtigt at få svar på, om det ikke er rigtigt - det glemte ministeren måske i farten - at Københavns Kommune og Frederiksberg Kommune, når vi når til år 2005, har fået 5,5 mia. kr. til hjælp bl.a. til at få omlagt sygehusene, så man kunne få en bedre behandling af de københavnske og frederiksbergske borgere, en mere tidssvarende behandling, få bragt ventelisterne ned, få indrettet enestuer til de psykiatriske patienter, osv., alle de gode ting, vi ved der ligger i sygehusplanen.
Så har jeg et andet økonomisk spørgsmål til ministeren, og det drejer sig om, hvad udgiften er til driften af et hospital.
Jeg ved ikke, om ministeren kan bekræfte, at man plejer at regne med, at det koster ca. 1 mio. kr. om året at drive en hospitalsseng, og der er jo i hvert fald ca. 300 senge på Kommunehospitalet.
Hvis man så skal regne med 1 mio. kr. pr. seng, er det altså 300 mio. kr.
Nu er det nok lidt billigere senge, fordi det er geriatriske senge, så mener ministeren ikke, at det tal, der har været nævnt på 140 mio. kr., er meget relevant i denne sammenhæng?
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-11-26:
Det undrer mig lidt, at hr. Keld Albrechtsen vil rode rundt i alle mulige hypotetiske, og jeg vil endda sige utænkelige situationer i stedet for at forholde sig til det, som er sagens kerne, nemlig at NATO aldeles kategorisk har sagt, at man ikke ønsker at ændre sin atompolitik i forbindelse med udvidelsen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-26:
Jeg vil gerne takke ministeren for et forsøg på at svare på et af de spørgsmål, jeg stillede.
De andre spørgsmål fik jeg så ikke svar på.
Til det spørgsmål, ministeren svarede på, vil jeg godt sige, at ministerens definition er jeg da enig i.
Jeg er da enig i, at det ikke er særlig demokratisk at sidde og lave en aftale, som involverer andre kasser, hvis man tror, at de kasser bare står åbne.
Det gør de ikke.
Jeg tror heller ikke, at det er flertallet i Borgerrepræsentationens ønske.
Det har ikke været sådan, Dansk Folkeparti har forhandlet.
Det har været ud fra, at man skulle indgå i en dialog med staten om finansieringen af eventuelle meromkostninger.
Sagen er jo, at det svirrer omkring med tal, og ingen af os ved præcis, hvad det vil koste at bevare Kommunehospitalet.
Det, vi ved, er, at der er mange, bl.a. Dansk Folkeparti, der har ført valgkamp i København på at bevare Kommunehospitalet og rent faktisk har fået et rigtig godt valg.
Derfor bør ministeren selvfølgelig fordomsfrit gå ind i en drøftelse med det flertal i Borgerrepræsentationen. Så fik jeg ikke en bekræftelse på det spørgsmål, jeg stillede - det vil jeg gerne efterlyse endnu en gang - om de omkostninger, altså 100 mio. kr., man rent faktisk har brugt til at investere i Kommunehospitalet de senere år, er penge, som mere eller mindre går til spilde, hvis man lukker det.
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Jeg kan kun bekræfte over for fru Sonja Mikkelsen, at jeg meget gerne går ind i en sådan drøftelse, og jeg er også glad for at konstatere, at vi kan blive enige om, at vi skal give os den fornødne tid, før vi gennemfører ændringer.
jeg mener også, det er på dette tidspunkt, vi kan tage stilling til, om der lige nu vil være behov for at ændre den lovgivning, der blev gennemført for 4-5 år siden.
Den skal have en vis tid til at virke, og vi kan vel heller ikke helt afvise, at det er et forholdsvis konservativt, måske lidt trægt system.
Vi har på det seneste haft eksempler på, at ting, som kunne udmøntes under den nugældende lovgivning, ikke er blevet det fuldt ud, f.eks. de studerendes indflydelse i studienævnene.
Man skal ikke forhaste sig med at revidere, så længe man ikke har et ordentligt fundament at bygge på, men som sagt tror jeg, tiden er inde til det.
Jeg kan sige, at ud over det, der knytter sig til demokratiet på disse institutioner, er det også min agt at give Folketinget en redegørelse for det, jeg har kaldt uddannelsernes geografi, altså den fremtidige institutionsstruktur.
Det gør jeg under indtryk af, som spørgeren også sagde, at der sker mange ting i disse år, når det gælder samarbejde mellem institutionerne, når det gælder hele internationaliseringen, og når det gælder den problemstilling, der knytter sig til, at institutioner, der ligger i de tyndt befolkede områder, har svært ved at opretholde et forsvarligt og fagligt stærkt uddannelsesmiljø, fordi de studerende i stigende grad søger til de store byer, samtidig med at der i øvrigt er et faldende antal unge i de pågældende årgange i disse år.
Hele den diskussion vil jeg meget gerne tage med Folketingets partier.
Bertel Haarder (V), 1997-11-26:
Jeg vil gerne takke ministeren, fordi han vil fastholde styrelseslovens målsætninger.
Jeg synes personlig, at ministeren ikke skulle have dispenseret fra reglerne om dispensation.
Ministeren støttede jo den ene rektorkandidat på bekostning af den anden, og det viser, hvor farligt det er som minister at gribe ind med sin gode vilje og lave om på reglerne.
Mit første spørgsmål er altså, om ministeren vil love at holde fast i det væsentlige i styrelsesloven, nemlig at ledelsen skal styrkes, så man ikke i sine demokratibestræbelser får det til at fortone sig.
Og så vil jeg spørge med hensyn til demokrati i skolen og ungdomsuddannelserne, om ikke ministeren er bange for at stikke de unge blår i øjnene.
Der kan jo ikke være demokrati i alt det væsentlige.
Når ministeren i den grad vil styrke demokratiet, risikerer han jo at komme til at styrke udenværkerne, sådan som det er sket i tidligere år, hvor det hele skulle være tværfagligt.
Her kom man til at styrke udenværkerne, og skal man nu ved at styrke demokratiet styrke udenværkerne en gang til og igen aflede opmærksomheden fra det, som vi alle vistnok er enige om er det centrale, nemlig den faglige standard i vores skoler og uddannelser?
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Jeg kan sige til hr. Bertel Haarder, at da jeg besluttede mig for at dispensere, var jeg ikke bekendt med, at der var flere kandidater på Københavns Universitet, så den beslutning er truffet ganske uafhængigt af, hvem der måtte være kandidater.
Jeg har truffet den ud fra et, skal man sige, mere overordnet syn på sagen, og jeg syntes, tiden var inde til at give den mulighed.
Når det gælder det andet spørgsmål, er det da ganske rigtigt, at jeg er optaget af demokratiaspektet i vores uddannelser, men jeg mener, at jeg af mange gode grunde ikke skal fordybe mig i det i den korte tid, jeg har her. Jeg er også optaget af mange andre ting, vil jeg sige til hr. Bertel
Haarder, men demokratiet er altså en af dem, og nu får vi en drøftelse af det her i Folketinget.
Jeg vil gentage, hvad jeg sagde før, nemlig at jeg synes, det er interessant, at de unge i disse år selv er meget optaget af ikke alene at tage et medansvar, men også få en indflydelse på tingene, så alene af den grund synes jeg, der er behov for det.
Det er jo også en kendsgerning, at efter at vi nu har lavet et serviceeftersyn på hele uddannelsesområdet, viser det sig, at vilkårene for demokratiet i de forskellige grupper i de forskellige uddannelsesområder er meget forskellige.
Det vil vel være rimeligt at sige, at der i det mindste skal være ensartede vilkår for at kunne øve medindflydelse på sin uddannelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lissa Mathiasen (S), 1997-11-26:
I forbindelse med erhvervsministerens tiltræden for knap et år siden fremgik det meget klart, at erhvervsministeren var optaget af i højere grad at få sat fokus på lettelser af relevante administrative byrder.
Jeg vil i den forbindelse gerne spørge, om erhvervsministeren er i stand til lidt bredere at sige lidt om, hvordan arbejdet egentlig går, og ikke mindst er jeg lidt optaget af at høre, om ministeren kan sige noget om, hvordan det går med udviklingen af erhvervsservicetilbudene.
Men generelt: Hvordan er det egentlig gået, siden vi fik et meget flot løfte fra erhvervsministeren om, at nu skulle der for alvor fokuseres på de administrative byrder?
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg synes, det er meget relevant at diskutere erhvervslivets administrative byrder, men imidlertid må jeg konstatere, at det er svært at få en seriøs diskussion om det spørgsmål.
Ikke desto mindre er den væsentlig, og jeg kan love, at der går ikke en dag, uden at jeg tænker på, hvordan vi kan reducere det administrative arbejde for dansk erhvervsliv, idet den indsats, der ydes herfra, er af afgørende betydning for opretholdelsen af et velfungerende velfærdssamfund.
Jeg synes, min forgænger på posten som erhvervsminister, fru Mimi Jakobsen, fik sat en god og interessant dagsorden, og denne dagsorden om lettelse af de administrative byrder for erhvervslivet er også udmøntet i meget konkret handling. Jeg har netop sendt Folketinget en redegørelse om de administrative lettelser, som vi i regeringen har fantasi til at forestille os kan gennemføres for erhvervslivet.
Den er fremsendt den 1. november i år, og det fremgår bl.a. af den, at for så vidt angår lettelse af gebyrer, har vi indtil nu anvendt et beløb på 230 mio. kr., primært for de små erhvervsdrivende.
Dernæst er det sådan, at regeringen lever op til den dagsorden, hvor Folketinget pålægger regeringen at sørge for, at alle lovforslag, der fremsættes efter den 1. november, indeholder en redegørelse for det administrative mindrearbejde og merarbejde, der kunne være en følge af lovgivning eller efterfølgende regler ifølge lovgivning, som virksomhederne får til opgave at arbejde med.
Vi arbejder desuden med konkrete forslag, der skal sikre, at virksomhederne i fremtiden kun skal foretage én indberetning ét sted én gang, og vi arbejder med et forslag om, at virksomhederne kan smide deres rudekuverter væk - populært sagt at mellemværender mellem den offentlige sektor og den enkelte virksomhed i fremtiden kan udføres af professionelle private servicebureauer.
Lissa Mathiasen (S), 1997-11-26:
Jeg siger tak for svaret, men det var meget kort til sidst, så jeg vil egentlig gerne høre, om ikke erhvervsministeren kunne uddybe det punkt om, at man kan smide sine rudekuverter væk, en smule.
Det er nemlig noget af det, som jeg tror vil have meget stor betydning og dermed også meget stor interesse for mange af de små og mellemstore virksomheder
, så jeg vil godt høre, om ministeren kan uddybe, hvad der ligger i de tanker, jeg kan forstå man gør sig om udviklingen af erhvervsservicetilbudene.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Det er sådan noget som årsregnskabslov, det er momslov, skattekontrollove, lov om Danmarks Statistik, miljølovgivning, ferielovgivning, arbejdsmarkedsfondslovgivning, osv. Men alle disse indberetninger, der skal foretages, og som er helt nødvendige i et velfungerende samfund, kan vi godt tilrettelægge meget mere smart, end det foregår i øjeblikket.
Derfor arbejder vi nu på at få udviklet det, vi kalder et servicekoncept, så en række private virksomheder i fremtiden kan tilbyde den enkelte selvstændige erhvervsdrivende at udføre disse indberetninger for virksomheden, og det vil sige, at der i praksis bliver gennemført en revolution.
Det bliver meget lettere at være selvstændig erhvervsdrivende i Danmark, når det er lykkedes.
Det vil tage et lille års tid, inden tingene er på plads, men der sker fremskridt i arbejdet.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Jeg vil godt spørge ministeren - når der nu tales om at lette de administrative byrder - om ministeren er enig i, at en meget stor og stigende andel af disse byrder skyldes EU, og at det bliver stadig værre.
En af ministerens kolleger har fortalt mig, at der nu skulle være 16.000 vedtagne forordninger, direktiver og beslutninger i EU.
Det er jo et større lovkompleks, end nogen overhovedet kan overskue, og en meget stor andel af disse bestemmelser vedrører det indre marked og dermed virksomhederne. Jeg har al mulig forståelse for, at ministeren forsøger at gennemføre en kortlægning og vil fremsætte et lovforslag her i Folketinget.
Men er ministeren ikke enig i, at det stort set er en omsonst opgave, ministeren dermed har påtaget sig? Hver gang vi gennemfører en forenkling her i Danmark, vedtager man 10 endnu mere indviklede ordninger i EU, som automatisk skal indføres administrativt gennem bekendtgørelser her i Danmark, og som ministeren så skal pålægge virksomhederne på grund af et diktat fra EU.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-26:
Jeg synes, det er meget tilfredsstillende, at undervisningsministeren er åben over for en ændring af universitetsloven, men også at tage den tid, der skal til for at drøfte de indholdsmæssige ændringer, der måtte blive tale om.
Socialdemokratiet har jo gjort opmærksom på, at vi finder, at det nu er tid til, at vi samler partierne bag universitetsloven og drøfter, hvor det er, vi har nogle problemer, hvad det er for nogle erfaringer, vi har gjort, og hvad det kan føre til af behov for nye initiativer og ændringer af universitetsloven, sådan som den nu har været gældende i fem år.
Det er vigtigt, at vi får en dialog imellem partierne, men i høj grad også den dialog, som også ministeren lægger op til, med omverdenen om, hvad det er for behov, man mærker på institutionerne, og hvad der kan være behov for i de forskellige grupperinger, der hører til demokratiet på vores videregående uddannelser.
Dertil hører jo også en ret bred forståelse af demokratiets andre elementer; det kan være behovet på universiteterne for at kunne forny deres egen forskningsindsats, samarbejde universiteterne imellem, samarbejde med det omgivende samfund, sektorforskningsinstitutionerne og erhvervslivet, f.eks. rollen for de eksterne repræsentanter i den sammenhæng.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det er rigtigt forstået, at den åbenhed, ministeren vælger at lægge for dagen her, også skal forstås sådan, at vi får adgang til at debattere en meget bred definition af demokratiet inden for universiteternes verden på den baggrund.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg kan godt høre, at dagsordenen fra Enhedslisten er, at hvis der er administrativt besvær, er det EU's skyld, mens
andre siger, at hvis der er administrativt besvær, er det regeringens skyld.
Imidlertid vil jeg gerne prøve at være seriøs og sige, at det ikke er enhver regel, der er en administrativ byrde.
Der er også mange regler, der sørger for, at det i det hele taget er muligt at drive virksomhed.
Langt de fleste EU-regler, der gennemføres, er medvirkende til, at det er nemmere at drive virksomhed, idet de er ensbetydende med, at man får adgang til et meget større marked, end tilfældet ville være uden fælles EU-regler.
De betyder nemlig, at man kan eksportere over hele Europa og f.eks. ikke som hidtil måske alene til Danmark, så derfor er langt de fleste EU-regler en forudsætning for et velfungerende erhvervsliv, som samtidig er forudsætningen for et velfungerende indre marked.
Jeg har det sådan, at de dårlige oplevelser glemmer jeg hurtigt, så oppositionens mange forslag, der bebyrder dansk erhvervsliv med øgede administrative byrder, har jeg stort set glemt.
Jeg kan godt huske, at for så vidt angår ATP-administrationen, ligger der stadig et rigtig dårligt forslag, som oppositionen har tvunget igennem til behandling i Folketinget, og som vil medføre mere administrativt bøvl for virksomhederne; men gode forslag, der kan lette de administrative byrder for dansk erhvervsliv, har jeg mig bekendt ikke modtaget.
Jeg har ofte efterlyst, om der hos den borgerlige opposition i Folketinget dog ikke kunne være bare ét godt forslag, men jeg har endnu ikke modtaget et sådant forslag.
Det kan godt være, jeg skal sætte en plovmand på højkant på et tidspunkt i håb om, at vi kan få bare ét gennemførligt, anvendeligt, brugbart forslag, der reelt letter de administrative byrder for dansk erhvervsliv, og det kan jeg måske roligt gøre.
Der ser ikke ud til at være stor risiko for, at jeg kommer af med den.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
»Er udenrigsministeren enig i de konklusioner, som USA's udenrigsministerium fremlægger i en rapport fra den 24. februar 1997 om fordelingen af de samlede økonomiske omkostninger i forbindelse med NATO-udvidelsen med Polen, Tjekkiet og Ungarn?
« Skriftlig begrundelse I rapporten fra USA, som blev fremlagt den 24. februar 1997 om beregningerne af de samlede økonomiske omkostninger i forbindelse med NATO-udvidelsen, deles omkostningerne op i tre dele.
Den første del omhandler de »direkte udvidelsesomkostninger, som beregnes til at koste mellem 700-900 mio. dollars årligt«, gældende i perioden 1997-2009.
Her har USA forestillet sig at betale mellem 150-200 mio. dollars årligt til denne del af udvidelsen.
Om den anden del af udvidelsen står der, at »de beregnede omkostninger for de nye medlemslande i forbindelse med en omstrukturering af deres væbnede styrker forventes at blive på mellem 800 mio. - 1 mia. dollars om året« i samme periode.
Dette beløb skal dækkes af de tre nye lande alene, siges der.
Endelig er der den tredje del af udgifterne i forbindelse med udvidelsen.
Her drejer det sig om USA's NATO-allierede og de forbedringer, som skal foretages i forbindelse med deres regionale forstærkningsmuligheder.
Her siges det i rapporten, at »disse omkostninger skal i overensstemmelse med mangeårige finansielle principper i NATO dækkes af de pågældende lande selv«.
Det forekommer ret så urimeligt, at de øvrige NATO-lande samt de tre nye medlemslande skal betale hovedparten af omkostningerne ved den planlagte NATO-udvidelse, som i høj grad har været et ønske fra USA, og hvor det er USA, som har været den drivende kraft i dette projekt.
Spørgsmålet vedrører ganske enkelt, om regeringen finder det rimeligt, at USA, som jo er den egentlige bagmand bag NATO-udvidelsen, nu kun ser ud til at ville bidrage ganske beskedent fra sin egen kasse til dette projekt og til at ville vælte i hvert fald 85 pct. af udgifterne over på de europæiske lande og deraf en meget stor andel på de tre lande, som søger optagelse, nemlig Polen, Tjekkiet og Ungarn.
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-11-26:
For det første vil jeg sige, at USA ikke er mere bagmand end andre i NATO-udvidelsen.
NATO-udvidelsen er i høj grad også ønsket af de europæiske lande og herunder Danmark.
Hr. Keld Albrechtsen henviser til en rapport udarbejdet af det amerikanske udenrigsministerium og forsvarsministerium.
Det er en rapport af 27. februar, der er udarbejdet længe før beslutningen om, hvilke lande man skulle invitere med som medlemmer af NATO.
Den er altså skrevet, uden at forfatterne vidste, hvor mange og hvilke lande der ville blive tilbudt medlemskab.
Omkostningerne i forbindelse med udvidelsen kan opdeles i tre hovedgrupper: For det første
udgifter knyttet til omstrukturering og modernisering.
Det er udgifter, der ikke knytter sig direkte til NATO's udvidelse.
De ville formentlig blive afholdt uanset udvidelsen, og måske ville de blive større uden udvidelsen.
For det andet er der en del af NATO's omstilling med henblik på mere mobile styrker, som også er uden sammenhæng med udvidelsen.
Endelig for det tredje er der de direkte udvidelsesomkostninger, der især vedrører NATO's fællesfinansierede budgetter.
Det afgørende her er jo, hvad NATO når frem til i fællesskab.
Det står dog temmelig fast, at de direkte udvidelsesomkostninger bliver begrænsede og under alle omstændigheder betydelig lavere end det skøn på 9-10 mia. dollar, som er indeholdt i den rapport, hr. Keld Albrechtsen henviser til.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Jeg forstod ikke rigtig ministerens svar.
Jeg tror ikke, ministeren rigtig svarede på mit spørgsmål, så derfor vil jeg gentage det.
Når man lægger de tre dele sammen, som ministeren var inde på, og hvor udgifterne til udvidelsen i ganske særlig grad rammer de tre lande, som søger optagelse nu, nemlig Polen, Tjekkiet og Ungarn, får man efter min regnemaskine
et nettoresultat for USA på omkring 15 pct.
Det kan være, det bliver 12 pct., det kan være, det bliver 18 pct., men under alle omstændigheder er det en overordentlig beskeden andel af udgifterne, som USA vil påtage sig, hvorimod Polen, Tjekkiet og Ungarn skal betale overordentlig meget, hvilket de helt indlysende ikke har råd til.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Er det rimeligt, at USA på grund af nogle ekstremt højreorienterede amerikanske senatorer, som udøver et pres i Senatet i forbindelse med ratifikationsprocessen i USA, nærmest skal have en fribillet i denne sag, så USA kan give en gratis omgang, som alle andre får lov til at betale?
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-11-26:
Jeg synes, hr. Keld Albrechtsen spørger i øst og vest.
Derfor er det meget svært at svare hr. Albrechtsen, når han stiller et spørgsmål, som ikke er det spørgsmål, der er opført under spørgetiden, men det er nu lige meget.
Den seneste udvikling i denne sag er, at hr. Jesse Helms og en anden fremtrædende demokratisk senator i fællesskab efter en høringsrunde i det amerikanske Senat om NATO-udvidelsen har gjort gældende, at USA er klar til at betale de 24 pct. eller 25 pct., som de plejer at betale.
Derfor kan jeg sige, at de beregninger fra en undersøgelse af 27. februar, som hr. Keld Albrechtsen henviser til, ikke er aktuelle.
Der er en ny undersøgelse på vej i NATO om omkostningerne, og alt, hvad vi ved, er, at NATO's skøn vil ligge betydelig meget lavere end de tal, der var indeholdt i rapporten fra den 27. februar.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Så vil jeg spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at i de nye beregninger, som man nu fører frem, og som man hævder giver et lavere beløb, og i den procentandel, som ministeren nu er fremkommet med med hensyn til USA's betaling, er der ikke taget hensyn til de omkostninger, som skal bæres alene af Polen, Tjekkiet og Ungarn.
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-11-26:
Det relevante her er at tage stilling til de fællesfinansierede udgifter, der er tale om, og som direkte er afledt af udvidelsen.
Det er det, der er interessant at tage stilling til.
Jeg synes i øvrigt, hr. Keld Albrechtsen skal være opmærksom på, at et af de lande, som der er tale om skal være med i udvidelsen, havde en folkeafstemning for nylig, hvor der med solidt flertal blev stemt ja til, at Ungarn skulle påtage sig medlemskabet af NATO med alt, hvad dertil hører.