runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-15:
Nu er det ikke min opfattelse, at fødevareområdet normalt er noget af det, der er omfattet af finanslovforliget, men jeg kunne alligevel godt tænke mig at stille statsministeren et spørgsmål.
Når man ved førstebehandlingen går op og siger, at man er positivt indstillet over for et lovforslag og man decideret giver indtryk af, at man er indstillet og interesseret i et forlig, og så ikke engang får en invitation, er det så et udtryk for regeringens ønske om det bredest mulige samarbejde og den åbne dørs politik?
M052S45904731KAJE.FM.FM Page 4709
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Jeg kan kun gentage, hvad jeg har sagt: Regeringens dør står hele tiden åben for det bredest mulige samarbejde.
Det er selvfølgelig klart, at der på forskellige områder er forskellige sværhedsgrader for at nå det brede samarbejde.
Der er områder, hvor det følger af f.eks. gamle finanslovaftaler, at det er Dansk Folkeparti og/eller andre partier, vi har aftaler med, og så følger man op på de aftaler.
Den konkrete sag kender jeg ikke noget til, men jeg vil bare sige generelt, at regeringen er indstillet på at have det bredest mulige samarbejde, og vi er glade for, at i den forløbne folketingssamling er over 80 pct. af lovene vedtaget med et bredt flertal.
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-15:
... og parkere vores succesoplevelser.
Hvad er ministerens kommentar til det?
Jeg er meget interesseret i statsministerens tale om det brede samarbejde og den åbne dør.
Nu er jeg jo nyt medlem af Tinget, og jeg møder sådan set op med den samme indstilling som fru Marianne Jelved og den øvrige radikale gruppe.
Vi vil gerne i dialog med regeringen, vi vil gerne indgå aftaler, hvis det er aftaler, som er med til at fremme vores politik.
Problemet er bare, at vi har en flertalsregering af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, som i al væsentlighed har nok i sig selv.
Det har jeg en konkret oplevelse af.
For 14-dages-tid siden en fredag morgen blev mødt af et glad medlem af et af regeringspartierne, Dansk Folkeparti, som glædestrålende kunne fortælle mig, at nu havde de aftenen forinden indgået en aftale om alt, hvad der vedrørte fødevareområdet, hvor jeg er ordfører.
Jeg havde ikke fået nogen invitation, jeg havde ikke fået så meget som en kop café latte, jeg havde ikke engang fået et stykke papir og en kuglepen, hvor jeg kunne skrive under.
Sagen er jo, at regeringen foretrækker at lave forlig med Dansk Folkeparti, måske fordi det er nemmere og mere bekvemt, og det er jo det, fru Marianne Jelved mener, altså at vi godt kan opgive ...
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-15:
Jeg vil gerne fortsætte den linje, fru Marianne Jelved anlagde tidligere på dagen, med at lægge ud med at rose statsministeren.
Jeg vil godt rose statsministeren for de mange humoristiske bemærkninger, der kom i besvarelsen tidligere på dagen.
Til gengæld vil jeg godt spørge lidt ind til, om der også kommer nogle politiske udmeldinger fra statsministeren, ud over at det er sjovt at tale om døre i alle mulige variationer.
Statsministeren har bemærket, at der findes radikale, som gerne – måske – kunne se til både højre og venstre, og hvad ved jeg, jævnfør rådet fra Rådet for Større Færdselssikkerhed.
Jeg er selvfølgelig glad for, at statsministeren i sit svar vælger at betragte Det Radikale Venstre som en politisk hovedmodstander og tager Det Radikale Venstre som det første parti, der bliver svaret.
Men når der er radikale, der siger, at de er interesseret i at lave noget med Venstre, er det jo kun med et Venstre, der ikke er i kløerne på Dansk Folkeparti.
Det er et Venstre, der fører en liberal skolepolitik og en liberal skattepolitik.
Hvor er den liberale politik på de to områder?
Per Clausen (EL), 2005-06-15:
Det er jeg da glad for, for så er det nok, at man kender og mener at forstå regeringens politik; M052S45904731KAJE.FM.FM Page 4708
Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
man behøver ikke at tro på den.
Men så bare denne bemærkning: Statsministeren siger, at man har afsat 1 mia. kr., og at det er udtryk for en meget høj prioritering af miljøet, men så vil jeg sige, at sammenlignet med de andre milliarder, regeringen roder rundt med, som skal bruges i de næste 8-9 år, er det jo ikke ret meget.
Det afgørende spørgsmål er også, om regeringen faktisk mener og føler, at vi i Danmark har en forpligtelse til at bringe vores ressourceforbrug ned på et niveau, så det giver plads til, at man også kan få et stigende ressourceforbrug og en stigende velstand i tredjeverdenslandene, samtidig med at der også er noget tilbage til vores efterkommere.
Problemet er, at man bruger meget energi på at snakke om efterløn og pension, og hvad det kan give af byrder i fremtiden, men miljøbyrden beskæftiger man sig ikke ret meget med.
Det synes jeg er udtryk for, at regeringen ikke er ret fremsynet, men meget tilbageskuende i sin holdning til politik.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Det kan man jo læse om i regeringens program, som blev præsenteret i februar.
Af det fremgår, at regeringen har til hensigt over de kommende år at afsætte 1 mia. kr. ekstra til miljøet, så allerede der kan man se, at det er noget, vi tillægger absolut højeste prioritet.
Så kan jeg i øvrigt sige, at spørgsmålet om regeringens politik ikke er et spørgsmål om tro, men om viden.
Per Clausen (EL), 2005-06-15:
Jeg forstod på statsministeren, at hvis man vil ind ad døren til regeringskontorerne, er det ikke nok at acceptere, at det er Venstres politik, der er udgangspunktet.
Man skal også tro på den og forstå den.
Jeg ved ikke, om Socialdemokraterne kan løfte den opgave, det vil debatten i dag måske vise.
Derudover sagde statsministeren, at man skulle snakke om det væsentlige.
Så kan man bare i al stilfærdighed konstatere, at statsministeren ikke mener, at miljø er væsentligt.
Det synes jeg er lidt ærgerligt, for der er der jo også kommet en rapport i dag.
Verdensnaturfonden er kommet med en rapport, der viser, at Danmark faktisk ikke er noget miljømæssigt foregangsland, men at Danmark er et af de lande i verden, der bruger allermest løs af jordens ressourcer.
Det er ikke bare et problem, fordi vi bruger de her ressourcer, som befolkningerne i tredjeverdenslandene skulle bruge.
Det er også et problem for vores efterkommere.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvornår regeringen har tænkt sig at tage miljøet så alvorligt, at man i første omgang begynder at snakke om det og derefter selvfølgelig også gør noget ved det.
Villy Søvndal (SF), 2005-06-15:
Det er statsministerens megen fokusering på døren, jeg også er lidt optaget af, for en ting er at komme ind, noget andet er så, hvad man kan lave inde bag ved døren.
Det synes jeg også er en samtale værd.
Jeg nævnte i mit eksempel fattigdommen.
En dansk familie, blåøjede og lyshårede, født og opvokset her i Danmark, anerne er helt fine, har 2.800 kr. tilbage, når skat er betalt, når husleje er betalt – og børnepengene er regnet ind.
Sagen er forelagt Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg.
Jeg vil godt stille det direkte spørgsmål til en statsminister, der synes, at det går ufattelig godt: Synes statsministeren, at vi kan være bekendt, at en far og en mor og to børn har 2.800 kr. tilbage om måneden at leve for?
Hvis svaret er, at det kan vi ikke være bekendt, er det så noget af det, statsministeren vil være med til at diskutere bag den lukkede dør, for så garanterer jeg, at jeg vil komme så lavt, som jeg overhovedet kan krybe ind ad døren.
Det er jo lidt håbløst at diskutere med et menneske, der går rundt i den vildfarelse, at SF har været allieret med Sovjet.
Hr. Messerschmidt ved eller burde vide, at SF er dannet i opposition til det.
Vi har aldrig været en del af Sovjet.
Enten ved han det ikke, eller også har vi brug for en lidt længere diskussion for at bringe hr. Messerschmidt på omgangshøjde.
Den tager jeg gerne.
Så jeg var ikke optaget af historiske ting.
Vores egen forsvarsminister og NATO-landenes forsvarsministre siger, at det vil de gerne have undersøgt.
Amerikanerne siger nej, det vil de ikke have undersøgt, for de har en base i Usbekistan, de er gode venner med Usbekistans regering, og den vil de ikke genere.
Er det ikke bare fortællingen om, at hvis man fortsætter med at gøre de værste regimer til sine allierede, så får man problemer på et eller andet tidspunkt?
Morten Messerschmidt (DF), 2005-06-15:
Jeg synes, det er en meget, meget spændende diskurs, som SF åbenbart lægger for dagen i den internationale politik, og jeg skal bare forstå den fuldstændig rigtigt.
F.eks. ved man jo, at Sovjetunionen, som hr. Villy Søvndal vel har et eller andet forhold til, var allieret med en række forskellige lande, som endnu ikke i dag er demokratiske.
Hr. Villy Søvndal mener altså, at det i dag må være umuligt for os i en alliance, ikke nødvendigvis en krigsalliance, men en eller form for diplomatisk alliance, at indgå aftaler med Rusland, selv om man sørger for nogle demokratiske reformprocesser i de lande, der hørte under det gamle Sovjetunionen.
M052S45904731KAJE.FM.FM Page 4697 Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
Skal man forstå SF's holdning sådan, at alt, hvad der er sket i fortiden, skal være den afgørende determinant for, hvem vi i dag kan alliere os med for at befri andre lande?
Villy Søvndal (SF), 2005-06-15:
Når nu det beskrives på den måde, at man jo altid har været imod Saddam Hussein, så er det simpelt hen ikke rigtigt.
Det er ikke nogen påstand.
Hr. Messerschmidt kan gå ind og orientere sig om det på Googles søgemaskine ved på www.google.com at søge på Irak og declassified og dér finde det der smukke billede.
Betyder det slet ikke noget, hvordan historien har været?
Betyder det slet ikke noget, at man allierer sig med nogle, der i bestemte konflikter er villige til at se bort fra hvad som helst?
Vi er i gang med præcis det samme nu i Usbekistan.
Amerikanerne har en base i Usbekistan, hvor man lige har dræbt 1.500 mennesker ved en demonstration.
NATO forsøgte på sit sidste ministermøde at få vedtaget en fordømmelse af det, der var sket i Usbekistan.
Hvem blokerede det?
Det gjorde USA.
Fordi de har deres base i Usbekistan.
Derfor er der det at lære, at hvis man bygger de der dæmoner op til meget stor størrelse, så risikerer man på et eller andet tidspunkt, at man ikke kan styre dem længere.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-15:
Man kan også sige – for nu at blive i temaet – at det jo er fint, at der er en åben dør, men hvad nu hvis ørerne er fulde af propper, når man først når ind?
På sundhedsområdet har vi jo oplevet det, når det gælder finansiering af regionerne, at vi har gravet os igennem en kvart meter høringssvar, vi har lyttet til alle eksperter i det her land, vi har higet og søgt, og vi har ikke kunnet finde en eneste, der syntes, at den måde, regeringen har valgt at finansiere regionerne på, var en god idé.
Det svar, vi fik ovre hos ministeren, var: Det synes man i ministeriet, punktum.
Det er også et lidt svært udgangspunkt for at søge brede forlig, kan man sige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Må jeg sige om kræftplanen, at der er det altså sådan, at den var en del af finanslovaftalen for 2005.
I den del af finanslovaftalen, der var indgået med Dansk Folkeparti, var der et punkt om en kræftplan.
Jeg tror, fru Charlotte Fischer må anerkende, at når man har en aftale med et parti, følger man op på aftalen sammen med det pågældende parti.
Det er jo ikke af ond vilje over for andre, men det er meget naturligt en følge af, at den finanslovaftale, der blev indgået sidste år, altså på det her punkt var indgået med Dansk Folkeparti, og selvfølgelig følges den op sammen med Dansk Folkeparti.
Må jeg sige generelt om det der med, at man ikke kan finde døren: Det kan jo også være på grund af manglende stedsans.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-15:
Jeg vil tage tråden lidt op, her hvor vi er på sporet af den åbne dør.
For mit problem som sundhedsordfører er ikke engang, om døren er åben.
Vi har faktisk slet ikke været i stand til at finde døren nogen steder.
Døren har slet ikke været der.
M052S45904731KAJE.FM.FM Page 4716 Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM
Her tænker jeg på to eksempler.
Det ene er kræftplanen.
Et andet eksempel er lovforslaget om patienternes klageadgang.
Der er vi blevet præsenteret for nogle lovændringer, men aldrig nogen forhandling eller drøftelse.
Så er det bare, også for at få lidt råd og vejledning fra statsministeren, at det kunne være rart at få at vide, hvad vi så formodes at gøre i den situation.
Nu er der jo ikke tale om højideologiske forslag, der på forhånd måtte skille os milevidt fra hinanden.
Man kunne forestille sig, at vi kunne nå til enighed om en kræftplan.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Allerførst vil jeg udtrykke min dybe taknemlighed over Socialdemokratiets nyvundne interesse for en stram retspolitik.
Det er jeg meget, meget glad for.
Det andet, jeg vil sige, er, at jeg er fuldstændig enig i hr. Morten Bødskovs målsætninger om at få ventetiderne bragt ned.
Det tredje, jeg vil sige, er, at regeringen faktisk er i fuld gang med en indsats for at gøre det.
Vi har bevilget penge til flere fængselspladser, og vi indfører nye afsoningsformer.
Alt sammen med henblik på at få ventetiderne bragt ned
Morten Bødskov (S), 2005-06-15:
Men sandheden er, at det har vi hørt statsministeren og i øvrigt også vores justitsminister sige, lige siden hun blev justitsminister.
Hvad er der sket?
Apropos døre kan man i hvert fald sige, at der er ét sted i det her land, hvor dørene slet ikke er åbne, for jeg tror, at det vælter ud, hvis man åbner dem.
Det er til landets fængsler.
Der står folk i kø, og de ligger i køjer.
Spørgsmålet er, om statsministeren ikke er enig i, at der kommer mere kriminalitet ud af det; at det er en forråelse af de folk, der kommer ind; at det ikke er til gavn for dem, som har været ofre for den kriminalitet, der gerne skulle afsones på et tidspunkt.
I Odense går der fire unge rundt, som politiet har måttet løslade til gaden, fordi der er ventetid ved retten i Odense.
Kunne vi ikke bare en gang få noget sammenhæng i regeringens retspolitik, i stedet for at man bare siger: Vi har bestilt redegørelser, og vi vil have Domstolsstyrelsen til at gøre noget ved det?
Handling er det, det handler om.
Det er det, der hjælper de ofre, som regeringen svigter lige i øjeblikket.
Da SR-regeringen sad, kunne offeret risikere at møde sin såkaldte gerningsmand 25 dage efter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Regeringens holdning er meget klart den, at ventetiderne skal bringes ned, og det er selvfølgelig ikke tilfredsstillende, når der er for lang ventetid på at få sin sag behandlet, for slet ikke at tale om, hvis der er for lang ventetid på at komme til at afsone en eventuel fængselsstraf.
Det kan vi være fuldstændig enige om.
Der må man bare gøre det bedre med hensyn til at få de ventetider bragt længst muligt ned.
Det kan vi kun være enige om.
Morten Bødskov (S), 2005-06-15:
Jeg tror, vi var mange, der havde på fornemmelsen, da regeringen trådte til og statsministeren blev statsminister, at nu var det ofrene, der skulle i centrum i retspolitikken.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, hvordan statsministeren selv synes, at det går med det hensyn.
Situationen er den, at jeg, hvis jeg skulle være så uheldig at blive overfaldet, nu kan risikere – ikke som da statsministerens parti var i opposition og stod og talte meget højrøstet om at møde gerningsmanden på gaden i op til 1 måned efter – at møde min gerningsmand på gaden op til 1314 måneder efter, at overfaldet har fundet sted.
Jeg kunne sågar risikere, at de, der havde overfaldet mig, skulle vente for at få afgjort deres sag ved domstolene og blev løsladt til gaden med den risiko, at jeg kunne rende ind i dem dagen efter.
Hvordan synes statsministeren selv det går med hensynet til ofrene i regeringens retspolitik?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Det er jo ikke rigtigt.
Regeringen har faktisk både på det sociale område, på ældreområdet, på miljøområdet og på andre områder gennemført store forbedringer i løbet af de sidste 3 år.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-06-15:
Det er præcis det, der sker.
Det er rigtigt, at jeg også er blevet inviteret til finanslovforhandlinger hos finansministeren, men det, der sker, når man kommer med gode sociale krav, eksempelvis at skabe ordentlige forhold for den familie, der kun hr. 2.800 kr. at leve for om måneden, er, at man får et nej.
Når man kommer med forslag om at ændre på vægtafgiften, så den får en miljøvinkel, får man et nej.
Når man kommer med forslag, som kan betyde, at stressniveauet på de danske arbejdspladser bliver sat ned, får man et M052S45904731KAJE.FM.FM Page 4715 Tuesday, November 8, 2005 4:29 PM nej.
Når man kommer med forslag om minimumsrettigheder for ældre danskere, får man et nej.
Det er da fint, at der er en åben dør, men det, der er interessant, er da, hvad der sker bag den dør.
Og hver gang det handler om sociale tiltag, så er det nej, nej, nej, nej.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Det har jeg faktisk svaret på.
Det kan jo godt være, at man kommer ind ad døren med noget, som vi ikke bryder os om at se, og det er en ærlig sag.
Det er en politisk diskussion.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-06-15:
Jeg synes, det virker noget mærkeligt, at statsministeren bruger så lang tid på at fortælle, at der er en åben dør, og når oppositionen så i forskellige afskygninger spørger ind til, hvad der befinder sig bag den åbne dør, kommer der ikke nogen konkrete svar.
Jeg vil lige liste emnerne op: SF siger, at vi har et problem med familier, der lever for meget, meget få penge i det her samfund.
Vil regeringen være med til at gøre noget ved det?
Socialdemokraterne siger, at de gerne vil have indført minimumstandarder for de ældre, som for nogens vedkommende i dag oplever kun at få hjemmehjælp hver tredje uge.
Enhedslisten har været på med en kort bemærkning og bedt statsministeren vurdere, om man kan bruge den åbne dør til at modvirke den stressfaktor, som er ved at udvikle sig til en folkesygdom i Danmark.
Hvis statsministeren skal bruge så lang tid af vores kollektive tid på at tale om en åben dør, ville det være fint, om statsministeren bare brugte 10 sekunder på at svare på de konkrete bud, der kommer på ting, vi kunne diskutere bag den åbne dør.
Villy Søvndal (SF), 2005-06-15:
Nu husker jeg ikke helt tydeligt statsministerens dør.
Jeg formoder, at der er en brevsprække.
Hvis nu jeg lover statsministeren, at jeg sørger for, at brevet kommer ind, så statsministeren kan læse det, og jeg så banker på om en uges tid, når statsministeren både har læst brevet og har det i frisk erindring, så vil statsministeren kunne se ligesom Arbejdsmarkedsudvalget, at min beskrivelse er rigtig.
Det er en dansk familie, der lever for 2.800 kr. Jeg forstår godt, at statsministeren ikke kan sagsbehandle, men jeg vil godt spørge: Synes statsministeren, at det går godt i et land, der byder lavindkomstfamilier at leve på et niveau, der er så lavt, at børnene bliver truet direkte på den sociale arv, fordi de er udelukket fra de ting, alle andre børn kan deltage i?
Når statsministeren skamfuldt siger: Jeg vidste ikke, at det var så slemt, så laver vi en aftale.
Så kommer jeg gerne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Jeg bliver rørt til tårer over al denne omsorg for overholdelsen af skattestoppet.
Men jeg må sige til hr. Martin Lidegaard, at det nu er lige før, at hr. Martin Lidegaard tolker skattestoppet kraftigere på miljøområdet, end der er belæg for i beskrivelsen af skattestoppet.
For det er udtrykkeligt skrevet, at hvis det er med henblik på at fremme miljøvenligt forbrug eller produktion, så kan man godt bruge afgiftsinstrumentet ved f.eks. at sænke afgiften et sted og forhøje afgiften et andet sted, bare det er provenuneutralt.
Det er udtrykkeligt skrevet allerede.
Der er ikke noget nyt i det, jeg siger her.
Så man kan godt inden for rammerne af skattestoppet bruge afgiftsinstrumentet til at fremme miljøformål.
Martin Lidegaard (RV), 2005-06-15:
Jeg vil gerne fortsætte med at bidrage med, hvordan den åbne dør opleves af almindelige ordførere, for i de sidste uger har vi haft fornøjelsen af på miljøområdet i strukturforhandlingerne ikke bare at ringe på døren, men at banke på den, så vablerne er sprunget af vores hænder.
Vi havde konkrete forslag, som oven i købet blev bakket op af både konservative ordførere og Venstreordførere i medierne, og alligevel oplevede vi, at døren blev smækket i lige for næsen af os i sidste øjeblik, åbenbart på grund af nogle dørmænd, hvis identitet jeg ikke skal komme nærmere ind på.
Den eneste lillebitte sprække, der faktisk har været i det sidste halve år i miljøpolitikken, var, da statsministeren selv åbnede døren lidt og sagde: kørselsafgifter.
Det var en lise; det var en glæde; det var lige før, at champagnen sprang.
Men døren blev altså meget, meget hurtigt lukket igen, måske fordi at en forklaring er Dansk Folkeparti.
En anden forklaring er jo lige præcis det skattestop, som statsministeren har fortalt om i dag.
Han glemte bare at sige i sin ABC-udgave, at det skattestop jo siver ned i det danske samfund som en størknet cement, der gør det umuligt at lave initiativer, nedsætte skatten på arbejde for at mindske arbejdsløsheden, eller skabe grønne reformer, der batter noget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
Jeg må sige, at fru Mette Frederiksen her afslører en meget, meget dyb mistillid til vore folkevalgte rundtomkring i kommunerne.
Jeg tror faktisk, at vore folkevalgte i kommunerne er af samme opfattelse, som vi er, nemlig at vi skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan for at sikre vore ældre medborgere ordentlige forhold.
For det, regeringen har gjort, er jo at afsætte kontante midler til at forbedre indsatsen i samarbejde med kommunerne, og der har vi gjort meget mere konkret og afsat større beløb, end Socialdemokraterne har.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-15:
Så synes jeg, at vi skal bruge resten af aftenen på at blive konkrete, for jeg tror, at der er rigeligt af folk, der har måttet lægge øre til den der lidt luftige snak om kommuneaftale og økonomi, og det vil vi også gerne.
Men realiteten er den, at næsten hver tredje ældre i det her land har oplevet at have fået mindre hjemmehjælp, siden statsministeren satte sig i Statsministeriet; at antallet af klager over hjemmehjælpen er vokset; at vi nu ser, at der er ældre medborgere, der kun oplever at få gjort rent hver tredje uge.
Det er derfor, jeg tillader mig at spørge meget konkret: Skulle vi så ikke bruge tiden, hvor næsten hele Folketinget er samlet, til at blive konkrete, sørge for at skabe de velfærdsforbedringer, der er behov for, og tage ansvar også fra Folketingets side og sige: Det er ikke nok, at man gerne vil, og at der er gode intentioner, for nu bliver vi nødt til at sikre, at enhver ældre i det her samfund, der har behov for praktisk hjemmehjælp, har et minimum af, hvad den ældre kan forvente af os andre?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-15:
de penge skal fordeles.
For en ting kan jeg godt gøre klart: De penge skal netop gå til at forbedre hjemmehjælpsindsatsen for vore ældre medborgere.
Om man ligefrem skal gøre det på den måde, som fru Mette Frederiksen siger, altså fastsætte nogle centrale regler, nogle såkaldte minimumsregler, som man meget nemt kunne risikere gik hen og blev maksimumsregler ude i kommunerne, er jeg mere tøvende over for.
Men generelt vil jeg sige, at vi er åbne over for at drøfte alle mulige gode ideer til, hvordan vi kan få forbedret hjemmehjælpen for vore ældre, for målet tror jeg vi er enige om, og regeringen har altså sat penge af til formålet og vil drøfte det med kommunerne.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-15:
Hvis man skal tro statsministerens ord i dag, står døren nu åben for både forlig og forhandlinger og gode politiske aftaler i dansk politik.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren allerede nu, om vi så kan se frem til, at vi får lavet nogle ordentlige aftaler på ældreområdet.
Jeg synes jo, det er sådan, at hvis man er visiteret til praktisk hjælp og er en ældre medborger, så er det at få gjort rent hver tredje uge for lidt.
Vi kan forstå, at det er et synspunkt, som socialministeren ikke deler.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren helt konkret: Vil regeringen være med til med den åbne dørs politik, at vi i Folketinget tager ansvaret for de ældre medborgere i det her land og sikrer, at der er et minimumsgrundlag for, hvad vores ældre medborgere kan forvente i kvalitet, når de har behov for samfundshjælp?