Holger K. Nielsen (SF), 2004-05-27:
Jeg vil godt takke udenrigsministeren for hans besvarelse af denne forespørgsel.
Jeg synes, der var mange gode takter i besvarelsen og også mange betragtninger, der er perspektiv i.
Jeg er fuldstændig enig i, at FN skal styrkes, og jeg er også enig i, at man skal sammentænke sikkerhedspolitikken, så den bløde sikkerhedspolitik også får sin plads i det samlede sikkerhedspolitiske koncept, vi arbejder ud fra.
Jeg er fuldstændig enig i, at Sikkerhedsrådet skal styrkes. Det skal afspejle den virkelighed, der findes i dag og i morgen, og ikke den, der fandtes i går, og jeg går ud fra, at regeringen også er åben over for at se på vetoreglerne i Sikkerhedsrådet, for de har en meget væsentlig betydning for den måde, Sikkerhedsrådet arbejder på, og er en svaghed i øjeblikket.
Jeg erindrer ikke, at regeringen så tydeligt har formuleret Afrika som et højprioritetsområde i det samlede udenrigspolitiske billede, som det er sket i dag, og det synes jeg der er vældig meget perspektiv i, ikke mindst hvis det også får en EU-dimension. Hvis EU kunne få Afrika som fokusområde for sin udenrigspolitik og bistandspolitik, mener jeg faktisk, der er dyb, dyb mening i at satse på en styrkelse af EU's udenrigspolitik.
Det har noget at gøre med, at Afrika er det glemte kontinent.
Det er her, fattigdommen afspejles mest forfærdeligt, og det er et kontinent, der stort set er uberørt af det fænomen, man kalder globalisering, som ikke er med i udvekslingen.
Ulighederne er af en frygtelig størrelse, ikke kun i sammenligning med resten af verden, men også på selve kontinentet, og det skaber selvfølgelig nogle moralske problemstillinger for os, men det skaber også nogle helt nye sikkerhedspolitiske problemstillinger, som vi er nødt til at forholde os til.
Der var i det seneste nummer af »The Economist« en meget interessant artikel af mr. Jeffrey Sachs, der er professor ved Colombia University og rådgiver for hr. Kofi Annan.
Han starter med at påpege, at Afrikas betydning for global sikkerhed er vokset dramatisk i de seneste år, og det er fuldstændig rigtigt.
Hele terrorproblemstillingen har fantastisk meget at gøre med hele den afrikanske situation, og derfor er vi nødt til at føre en offensiv udenrigspolitik, som ikke mindst indtænker bistandspolitik og sammenhæng mellem bistandspolitik og sikkerhedspolitik i forbindelse med Afrika.
Men så melder problemerne sig, for der er jo mange ting, som ikke blev nævnt i besvarelsen.
Jeg synes, det er svært at tage det alvorligt, at regeringen vil satse på blød sikkerhedspolitik og på Afrikapolitik, når man samtidig skærer ned i den danske ulandsbistand.
Det giver mildt sagt ikke den store troværdighed og vil givetvis også svække de danske muligheder i Sikkerhedsrådet.
Der var ikke et ord om Palæstinakonflikten, og er der noget, der er vigtigt i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme, er det - som vi også har været inde på tidligere - Palæstinakonflikten.
Her er det interessant, at der tilsyneladende er meget stor forskel på, hvordan forskellige lande kan håndtere FN's Sikkerhedsråds resolutioner.
Når ét land gør det, er resultatet krig med frygtelige konsekvenser, som vi ser i øjeblikket, men når andre lande gør det, sker der ikke noget som helst.
Kunne vi ikke finde et sted midt
imellem, hvor man begynder at drage nogle konsekvenser af den israelske overtrædelse af adskillige Sikkerhedsrådsresolutioner og føre en meget mere håndfast politik over for den israelske bosættelsespolitik?
Selv om jeg godt ved, at regeringen ikke ønsker at diskutere forholdet til USA, spiller forholdet til USA jo en meget stor rolle i denne forbindelse.
Problemet er, at det er USA, der legitimerer den israelske politik.
Det er USA, der legitimerer, at Israel kan ignorere resolutioner fra FN, det er USA, der i sidste ende er temmelig lemfældig med hensyn til, hvordan FN skal fungere, og derfor er vi nødt til at have nogle mere klare meldinger fra den danske regering om, hvorvidt man vil bruge sin plads i Sikkerhedsrådet, f.eks. i samarbejde med andre europæiske lande, til at lægge et stærkere pres på USA.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at Danmark var med i det, som hr. Rumsfeld kaldte det nye Europa sidste år, og jeg vil godt have nogle klare svar på, om der er tegn på, at Danmark vil ændre sin holdning til den amerikanske politik og specielt i FN's Sikkerhedsråd være med til at lægge et stærkere pres på USA.
Som sagt er der mange ting, som ikke blev nævnt, og derfor synes jeg alt i alt, at det ikke var en tilfredsstillende besvarelse, selv om der var adskillige gode takter i den.