Kristen Touborg (SF), 2003-10-24:
Der har i alt fald den seneste snes år været en stor debat af varierende styrke om landbrugets pengetanke, og hvad disse fonde ellers er blevet kaldt.
Jeg husker selv, at der i begyndelsen af 1990 var en noget hedere debat, end jeg vil sige, der er i dag - jeg tror også, hr. Ole Stavad har omtalt den tidligere i dag - hvor bølgerne gik meget højt.
Jeg tror, at der dengang var endnu større grund til at se på de her fonde, end der er i dag.
Jeg noterede mig også dengang, at det gik sådan efter debatten, at de værste af dem blev frivilligt lukket, og så gik det i øvrigt sådan hen ad vejen ikke så galt.
Så den store storvask foregik nok dengang, men det ændrer jo ikke ved, at der også kan blive behov for at lave en storvask nu.
Nu har ministeren jo langt om længe erkendt, at administrationen af landbrugets pengetanke er for enøjet, og at de er for monopolistisk styret af de store landbrugsproducentinteresser.
Så vidt, så godt.
SF er enig i, at der bør være forskel på sammensætningen af bestyrelserne i produktionsafgiftsfondene og promilleafgiftsfondene.
Der er for os at se en forskel på, om pengene kommer fra produktion, altså som en afgift på de grise, der bliver leveret, på den mælk, der bliver leveret osv., altså fortrinsvis produktionsfondene, eller om det er offentlige midler, og det er der ingen tvivl om at det er, statsmidler, jeg ved såmænd ikke, hvad vi skal kalde dem.
At det så er nogle, der er kommet ind på forskellig vis efter forskellige aftaler hen gennem flere årtier, er så en anden sag.
Men der er ingen som helst tvivl om, at snakker vi promilleafgiftsfondene, så er det selvfølgelig offentlige midler, og derfor er der også fuld grund til, at de er fuldstændig sat under kontrol, sådan at der ikke kan laves fiksfakserier med dem.
Men to tredjedele producentinteresser i produktionsfondene synes vi altså er for meget.
Det er det, som ministeriet foreslår.
Vi er indstillet på, at man bevarer en majoritet, det kunne f.eks. være 51 pct., det kunne også være, hvis vi snakker 11 medlemmer, at det er 6 ud af 11 medlemmer, der kommer fra producentsiden inklusive økologerne.
Når vi snakker produktionsfonde, finder vi, at det er rimeligt nok, at der er en majoritet af producenter.
Men når vi går over og snakker skattefinansierede midler på den ene eller den anden måde, altså promilleafgiftsfondene, så er vi enige med Socialdemokraterne i, at der kan 40 pct. til producenterne og 60 pct. til offentlige interesser være en udmærket fordeling.
Det skal jeg ikke beklage at der gør, men jeg har da tænkt lidt på, hvorfor landbruget så bare sluger det her.
Der er jeg nået til den konklusion, at det jo nok er, fordi regeringens skjulte dagsorden for omlægningen vel er en forberedelse af overgangen til helt at stoppe for grundskatten, og så ville det jo være lidt underligt, hvis man skulle have midler ud af statskassen, som baserer sig på 4,3 promille af en grundskat, der ikke bliver betalt.
Nå, det er sådan en overvejelse, jeg har gjort mig.
Jeg vil ikke anse det for at være helt usandsynligt, at det måske kan være noget af grunden til, at landbruget ikke laver mere larm over, at de får et eller andet antal millioner mindre, end de ellers kunne forvente. Men jeg er meget betænkelig ved den afledte virkning, det her får for Økologifonden, for det betyder jo for dem, at det virkelig er der, sorteper bliver placeret.
Der er ingen tvivl om for mig i alt fald - og jeg håber også, det er sådan - at pesticidafgifterne er svindende.
Det er så beregnet, at de skulle være uændrede i den model, der er lavet her, men jeg håber og tror på, at pesticidafgiftsmidlerne bliver færre i fremtiden. Så må jeg sige, at det jo så betyder, at Økologifonden meget hurtigt tørrer ind.
Og det mener jeg sådan set ikke er i overensstemmelse med den aftale, vi har lavet.
Naturligvis er vi meget, meget utilfredse, hvis det går sådan, og er derfor meget utilfredse med den model her.
Vi vil gerne støtte de høringssvar, der ligger, som siger, at man skal placere økologimidlerne på et langt tidligere tidspunkt i denne her model sådan at forstå, at man så får et fast beløb, som går forud i forbindelse med den fordeling, hvor det er ministeriet, der får halvdelen, og fonden, der får den anden halvdel, og deraf skal økologimidlerne tages.
Så vi vil arbejde meget stærkt på under udvalgsbehandlingen, at vi får ændret den model her.
Jeg må opfatte det sådan, at det har Dansk Folkeparti sympati for, og derfor er det da selvfølgelig noget af det, vi vil se ganske alvorligt på.
Det er helt urimeligt, som man behandler Økologifonden med det her forslag, også fordi man samtidig omlægger de 4,3 promille til udelukkende at være pesticidmidler.
Men at lade fonde med kollektivt indbetalte midler betale for den enkelte producents forurening fra GMO-afgrøder synes vi altså er ansvarsforflygtigelse.
Vi kan ikke forstå, at statsministerens ord om noget for noget ikke også skal gælde her.
Vi kan ikke forstå, at det er sådan, at den, der beslutter, at man vil tage risikoen for at forurene naturen og miljøet, fuldstændig frit kan undgå erstatning, men bare henvise til, at der er nogle kollektive midler, der går ind og dækker.
Det er jo en debat, vi har haft tidligere, så det forventer jeg vi vil få en del snak om i udvalget.
Det burde være sådan, finder vi, at vil du tjene på ny teknologi, så må du også selv tage ansvaret for det.
Jeg fik jo aldrig svar fra Venstres ordfører på, hvad det er, der er problemet med at lave en forsikring i stedet for.
Jeg synes, det er meget oplagt, at man laver en forsikring, sådan at man reelt selv beslutter, om man vil tjene penge på den ny teknologi, men at man også selv tager ansvaret.
Jeg troede ikke, det var sådan, regeringens ideologi var, men det er det åbenbart alligevel.