Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-06-24:
Tak for en god debat.
Til hr. Peter Skaarup: Tingene må ske i den rigtige rækkefølge, og jeg synes egentlig, det har været en meget gennemgående stemme fra stort set alle sider under debatten i dag, at tingene må ske i den rigtige rækkefølge.
Spørgsmålet om ønskerne fra færøsk side om selvstyre må starte med at blive afklaret på Færøerne.
Alt andet ville blot forvirre, alt andet ville skabe unødige misforståelser og betyde, at debatten på Færøerne i virkeligheden ikke fik den grobund og den afklaring, som er så fundamental for det færøske folks fremtid.
Derfor synes regeringen ikke, at der er behov for, eller at man vil igangsætte og bruge ressourcer på en hvidbog af den karakter, hr. Peter Skaarup på Dansk Folkepartis vegne foreslår.
Hr. Jan Petersen understregede respekt for bloktilskuddets rammer og selvstyret for de enkelte dele af rigsfællesskabet og sagde, at vi ikke bør blande os i den del af rigsfællesskabet, der har ansvaret for den praktiske administration af bloktilskuddet.
Jeg synes, at hr. Jan Petersen ramte en rigtig streng her.
Enten taler vi om et hjemmestyre og et ansvar, der knytter sig dertil, eller også gør vi det ikke, og derfor er jeg enig i det grundsyn, der her er blevet nævnt.
I øvrigt synes jeg, at hr. Hans-Pavia Rosing i flere af indlæggene udmærket understregede, at der mellem den danske regering og det grønlandske landsstyre er en god kontakt.
Han sagde, at der er mange store opgaver, som vi snakker fornuftigt med regeringen om.
Sådan tror jeg ordene blev valgt.
Det er jeg glad for blev sagt, og jeg er også enig heri.
Derimod synes jeg, jeg fik nogle ordentlige slag over snuden af fru Ulla Tørnæs.
Det er ikke fremmed for mig, det vil jeg gerne sige, men jeg var lidt ked af, at det var så ubegrundet.
Vi kan også godt underholde hinanden lidt om, at jeg overtog regeringsansvaret i januar 1993 efter min forgænger Poul Schlüter.
Det var vist ikke helt, som det skulle være over for Færøerne.
Alt det kan vi opstille mange og lange lister over, men det fører egentlig ikke til noget særlig konstruktivt.
Når man taler om spørgsmålet om rigsmøder og lige pludselig vil gøre det til et diskussionspunkt, så synes jeg også, at jeg vil sige, at det sidste rigsmøde under min forgænger efter mine oplysninger blev afholdt i 1987.
Jeg erkender, at der gik lidt lang tid, inden vi fik en tanke om at gennemføre rigsmøderne i en fornyet udgave i 1995.
Det ville klæde Venstre, hvis man en gang imellem forlod sine lidt konfrontatoriske attituder og netop sagde, som jeg sagde det: Vi har nok ikke så meget at lade hinanden høre på den sag.
Derfor deler jeg faktisk hr. Ebbe Kalnæs' kloge betragtninger.
Det er ikke klædeligt, at vi over for rigsfællesskabet skal sende signaler
af sted om, at den ene eller den anden af os har svigtet.
Hr. Knud Erik Kirkegaard var enig i udspillet, i rækkefølgen, sagen skal håndteres i forhold til både Færøerne og Grønland.
Det er jeg glad for.
Jeg ved ikke, om hr. Knud Erik Kirkegaard tænkte på selve undersøgelsesformen, for i så fald må jeg gøre opmærksom på, at Det Konservative Folkeparti jo sammen med regeringen bl.a. bar undersøgelsesformen igennem - dengang under megen kritik fra anden side, det ved vi - men også her deler vi jo lidt skæbne for godt og for mindre godt.
Sådan er det også i forhold til Det Konservative Folkeparti, og man kan da lige så godt også sige ligeud, hvordan det er.
Vi har derimod et fælles ansvar i forhold til Færøerne
og i forhold til Grønland for at få tilrettelagt tingene så godt og så fremadrettet som overhovedet muligt, og det synes jeg hr. Ebbe Kalnæs igen understreger meget stærkt.
Det var meget stærkt også at høre hr. Ebbe Kalnæs' personlige erfaringer fra opholdet i Grønland.
Jeg kunne godt lægge også egne oplevelser deroppe til.
Jeg kan i hvert fald bekræfte en ting fra besøget i Grønland og også på Færøerne:
Det glemmer man ikke.
Jeg mener, hvis man én gang har set isbjergene stå i kø for at komme ud i det blå ocean, så er man ramt på livsnerven, og så forstår man mere end så meget andet her i tilværelsen, og så forstår man måske inderst inde også bedre det grønlandske folk og menneskenes land.
Tilsvarende gælder selvsagt Færøerne og det færøske folk, som jo ligesom det grønlandske folk lever med en stærk natur, som er så rig, og som sætter så utrolig mange tanker i gang i færøsk debat, i færøsk befolkning og også i færøsk litteratur.
Hr. Jørgen Estrup understregede, at vi ikke bør forhaste os, at vi bør tage tingene i den rigtige rækkefølge, at der skal sættes mere streg under »fællesskab« end under »rigs«, og det er jeg enig i.
Jeg startede med at sige det i mit eget indlæg, at uanset hvor mange fortræffelige paragraffer, man kan udforme, så bærer det ikke, hvis der ikke er noget mere
end dét, der bærer
Og jeg er helt sikker på, at det er sådan.
Men når vi taler om det kulturelle, det historiske og det menneskelige fællesskab os imellem, så er det mere end ord, så er det faktisk også det, der bliver sagt her i dag fra talerstolen med lidt forskellig vægt og lidt forskelligt tonefald, men det er i grunden det samme.
Jeg mener, tænk på, at masser af færinger jo sender deres børn ned til uddannelse på danske uddannelsessteder, tænk på, at masser af færøske familier - og de er hjertelig velkommen - holder ferie i Danmark, masser af færøske venner og danske venner mødes, og masser af færinger møder vi jo også selv både internationalt og herhjemme i gode dialoger.
Tilsvarende gælder for Grønland, hvor jeg bare minder om, at hr. Hans-Pavia Rosing jo efterhånden er en kendt skikkelse også i international politik, og at den grønlandske politiske stemme på den internationale scene jo understreger umådelig stærkt også de arktiske hensyn og de særlige klimatiske forhold, der er en stor international udfordring for os alle sammen.
Jeg vil også, mens vi er ved Grønland, understrege det, som hr. Hans-Pavia Rosing sagde om det arktiske klima.
Det er nemt en gang imellem, når man er langvejs fra, at mene en hel masse om, hvordan Grønlands erhvervsforhold skal klares, men hvis man har været der eller bare har erhvervet sig lidt kendskab til de særlige klimatiske forhold, de særlige arktiske klimatiske forhold, permafrosten dér, hvor den er, og hvordan man overhovedet skal bygge i Grønland, så ved man, at der virkelig kræves en helt ny form for teknologiudvikling og idéudvikling, der tager udgangspunkt i den særlige grønlandske natur.
Jeg byder derfor også ligesom hr. Hans-Pavia Rosing nye ideer velkommen.
Jeg tror virkelig, at vi står over for en ny udvikling, men vi står også over for en ny form for teknologi, som jeg ser meget positivt og optimistisk på.
Hr. Hans-Pavia Rosing omtalte meget de muligheder, der ligger i den grønlandske undergrund, og jeg er sikker på, at det grønlandske Landsstyre og Grønlands politikere kan løfte den opgave også i samvirke med den danske regering. Til hr. Jann Sjursen: Tak for de venlige bemærkninger og tilslutningen til, at vi tager tingene i den rigtige rækkefølge.
Også her mærker man hos Kristeligt Folkepartis ledere en forståelse for, at vores rigsfællesskab egentlig først og fremmest må bygge på det menneskelige fællesskab, men naturligvis også skal bæres af en gensidig økonomisk ansvarlighed.
Til fru Ellen Kristensen har jeg ikke mange bemærkninger.
Det er lidt uvant for mig, at høre på et ordvalg, om at der købes stemmer.
Det er ikke det indtryk, jeg har fået efter at have talt med finansministeren om spørgsmålet.
Jeg har det indtryk, at det ikke var finansministeren, der inviterede, men det var de grønlandske medlemmer af Folketinget, der inviterede sig selv til et møde hos finansministeren, og det er egentlig det grundlæggende, som også hr. Jan Petersen understregede.
Jeg har ikke yderligere bemærkninger til den side af sagen.
Måske er jeg optaget af én grundlæggende ting: at vi prøver at fastholde en god dialog og en optagethed af de store strukturproblemer, som Grønland står overfor, når det gælder moderniseringen af de mange opgaver, der ligger - det gælder lige fra byggeri af skoler til veje til infrastrukturen - og at vi prøver at drøfte det videre på den måde, der nu er lagt op til i forlængelse af bloktilskudsforhandlingerne.
Jeg vil for min part også sige tak til hr. Óli Breckmann og til hr. Jóannes Eidesgaard for indlæggene fra de to færøske medlemmer af Folketinget og forsikre om, at vi vil fastholde den konstruktive tilgang, som jeg fra starten har understreget.
Jeg mener, det er jo også to forskellige færøske partiers stemmer, der her kommer til udtryk i det danske Folketing, og det bekræfter mig i én ting: at det rigtige må være at afvente, som hr. Jóannes Eidesgaard og hr. Óli Breckmann også understregede det, afklaringen på Færøerne efter en debat, der forhåbentlig - det er jeg sikker på sker - bliver omfattende, bliver grundlæggende og kommer så langt omkring i det færøske samfund som overhovedet muligt, for det er netop vejen til at finde frem til den stemme, der er bærbar.
Vi er jo på sin vis ikke alene fysisk på vej ind i det næste årtusinde, vi er også symbolsk på vej ind i det, og det ville være en stor, stor opgave for os, hvis vi kunne finde den fornyelse og vel at mærke finde den i bevidstheden om, at den er langtidsholdbar, at den rækker også de næste mange hundrede år frem.
Så vil det være flot for os, og så er jeg sikker på, at også Færøerne kan være trygge ved egen fremtid forhåbentligt i samklang med Danmark inden for det rigsfællesskab, som jeg tror på vi fortsat kan berige hinanden med.