Søren Søndergaard (EL), 1999-04-29:
I denne her som i så mange tidligere retspolitiske debatter går der jo næsten, hvad man kan kalde et jerntæppe ned igennem det, man kan kalde det retspolitiske samfund i Danmark.
På den ene side - og det fremgår klart, når man
læser de forskellige debatindlæg, der har været - står politiet og anklagemyndigheden, og på den anden side står forsvar og også ofte de mere holdnings- og interesseprægede organisationer.
Og inden for den opdeling af fløjene i den retspolitiske debat skal Folketinget så forsøge at afveje synspunkterne, og det samme skal selvfølgelig regeringen.
Det har ministeren også gjort i spørgsmålet om isolationsfængsling ved at forsøge at nå hen over de modsætninger.
Og hvis jeg skal sige det meget kort, synes vi, at der vises en række fornuftige takter fra ministeren på det område.
Vi synes, at der ud fra vores synspunkt i hvert fald er ting, som peger i den rigtige retning.
Enhedslistens mål er at få afskaffet fuldstændig total isolation.
Så vidt er ministeren ikke nået, selv om der fra en række internationale organisationer, som det er blevet nævnt af andre ordførere i flere omgange, har lydt kritik af den danske praksis på det her område.
Men med det her forslag ser vi et forsøg på at komme et lille stykke ad vejen, og den hensigt støtter vi.
Der er jo mange negative effekter af isolation.
Der er effekterne for alle, der bliver udsat for det.
Det er jo derfor, at det af nogen karakteriseres som tortur.
Uanset om de er skyldige eller ej, får det næsten altid effekter for dem, det går ud over.
For det andet fungerer det jo som en straf i sig selv og oven i købet som en urimelig straf i sig selv, hvis der er tale om folk, der senere viser sig at være uskyldige.
Det gælder f.eks. når isolation fører til, at folk i desperation presses til at angive folk, der viser sig ikke at være skyldige.
Isolation kan altså også føre til, at folk for at komme ud af isolationen angiver folk, som viser sig at være fuldstændig uskyldige, dvs. til det modsatte af retssikkerhed. Vi havde som sagt gerne set, at forslaget var en erstatning for den totale isolation, og at der i stedet for var blevet indført en delvis isolation.
Isolationsfængsling søger at hindre, at den sigtede kan påvirke efterforskningen gennem at kontakte og true eventuelt medsigtede og dermed hindre politiets opklaringsarbejde.
Men erfaringerne har jo vist, at isolerede ikke i realiteten kan forhindres i kommunikation.
Det er jo bl.a. noget, der er blevet bekræftet af en fængselspræst Worsaae Rasmussens erfaringer.
Selv om vi støtter hensigten i forslaget, mener vi, at der jo er forskellige problemer.
Vi synes, det forekommer tvivlsomt, om der kan nås en begrænsning af isolation for de alvorlige sigtelser, når der ikke reelt er nogen ubrydelig overgrænse.
Og endelig mener vi, at ideen om, at unge under 18 år skal kunne isolationsfængsles i op til 8 uger, er helt uacceptabel.
Det er ikke nogen måde at behandle helt unge på, når man som sagt kender effekterne.
Selve lovforslaget skal vi have op igen her i Folketinget efter sommerferien, og jeg føler mig overbevist om - jeg håber i hvert fald - at det vil være tid nok for ministeren til at finde på de løsninger, som måske kan bringe det erklærede hovedformål endnu et skridt nærmere.
Afslutningsvis vil jeg sige, at forslaget også indeholder elementer om vidnebeskyttelse, nævninge osv., og på de fleste af de områder har ministeren efter vores opfattelse ramt en rigtig tone, men vi vil selvfølgelig kigge på enkelthederne under udvalgsarbejdet.