runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-03-03:
Det er jo for så vidt lidt af en historisk dag i dag, for med dette lovforslag foreslås indført en ny afsoningsform – i daglig tale kaldet fodlænke.
Men det er jo ikke, som det var i gamle dage i de varme lande, fodlænken er elektronisk, så man kan bevæge sig.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at personlig har jeg selv gennem årene, når vi har diskuteret det, gjort mig nogle etiske overvejelser, og der har været forskellige opfattelser i Venstres folketingsgruppe.
Men det er en enig folketingsgruppe, der i dag anbefaler dette forslag om, at vi nu skal prøve at se, hvordan det går med de såkaldte elektroniske fodlænker.
Det fremgår, at der er en sammenhæng mellem dette forslag og forslaget til ændring af færdselslovens regler om spirituskørsel, der blev behandlet tidligere på dagen.
Det er altså en nogenlunde kendt persongruppe, forslaget omfatter, men jeg kan da godt forudse, at hvis det bliver en succes, vil vi begynde at se på andre områder.
Det er altså en ordning, der nu kan anvendes efter ansøgning fra den enkelte, og det kan vi i det hele tilslutte os.
Den anden del af lovforslaget vedrører indskrænkninger af de indsattes rettigheder, og det er jo en meget vidtgående bemyndigelse, ministeren her beder om.
Baggrunden for forslaget er de forfærdelige overfald i fængslerne.
De lever med en forfærdelig risiko, specielt de steder hvor de negativt stærke fanger er samlet, og vi kan derfor godt give tilslutning til, at der nu sker noget, så der hurtigere kan ske en adskillelse, og at rettighederne indskrænkes.
Men jeg er også nødt til at sige på Venstres vegne, at i Retsudvalget er vi naturligvis nødt til at få beskrevet de retssikkerhedsmæssige konsekvenser af denne bemyndigelse.
Vi vil så tage stilling til, om der skal ske nogle retssikkerhedsmæssige tiltag for at sikre, at der sker en kontrol.
Vi afventer arbejdet i Retsudvalget, men alt i alt kan vi altså tilslutte os forslaget, sådan som det ligger.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-03:
Nu er det jo sådan, at der er nogle tilfælde, hvor der ingen tvivl er om, at der har været faktuelle trusler.
Det er kendt af alle, og den gruppe skal også have mulighed for at komme i en eller anden supercelle.
Men der er også en gråzone.
Når en afsoner angiver en medindsat, er henvendelsen underkastet fortrolighed.
Der er ikke nogen, der ved, hvad der rent konkret er baggrunden for, at den pågældende bliver overflyttet, bortset fra Kriminalforsorgen og justitsministeren, og vil fru Birthe Rønn Hornbech være med til, at vi eventuelt snakker om domstolskontrol eller en anden form for ekstern kontrolmyndighed uden for systemet, så den gråzone helt uden tvivl bliver underlagt en højere grad af retssikkerhed end den, der lægges op til i lovforslaget?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-03-03:
Jeg opfatter forslaget sådan, at det selvfølgelig er dybt præget af de situationer af meget ulykkelig karakter, vi har set, og hvor det er nødvendigt, at der kan gribes meget hurtigt ind.
Men som jeg også sagde, er det en meget vidtgående bemyndigelse til justitsministeren, og derfor mener jeg, som jeg også gav udtryk for, at vi først skal have en beskrivelse af de retssikkerhedsmæssige konsekvenser.
Derefter må vi i Venstre så overveje, om vi efter forhandling med justitsministeren kan få en stramning igennem.
Jeg vil ikke lægge mig fast på noget bestemt her i dag, men det er klart, at når jeg læser lovforslaget, er der jo ikke noget mærkeligt i, at jeg med min baggrund også tænker: Er det noget for domstolene?
Men det er slet ikke noget, vi kan lægge os fast på i dag.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-03:
Vi har jo set, at med hensyn til supercellerne på Politigården lagde man fra ministerens side oprindelig op til, at de bare skulle være en trussel, og at der ikke var noget ønske om at bruge dem.
Men nu kan vi se, at samtlige celler er i brug, så derfor kan man vel også se frem til, at de celler, der i givet fald måtte blive etableret, rent faktisk også bliver udnyttet til sidste celle.
Man kan jo også forestille sig, at der måske ville være nogle retssikkerhedsbetænkeligheder ved det, så derfor er jeg glad for fru Birthe Rønn Hornbechs tilsagn.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-03-03:
Jeg hørte jo fru Anne Baastrup i radioen her i formiddag, men jeg håber, at fru Anne Baastrup også har forståelse for de ansattes vilkår.
Vi skal forsøge at finde ud af, hvor balancepunktet skal ligge, men fru Anne Baastrup ved jo godt, hvordan forholdene er i mange af fængslerne, og vi må i hvert fald sige fra Venstres side, at det ganske enkelt skal stoppes.
Kim Christiansen (DF), 2005-03-03:
Lovforslaget falder i to dele, som det også er blevet sagt tidligere.
Det første hovedformål med lovforslaget er ændring af straffuldbyrdelsesloven ved at indføre mulighed for, at personer, der er idømt ubetingede fængselsstraffe på indtil 3 måneder for overtrædelse af færdselsloven, efter ansøgning skal kunne udstå straffen på bopælen.
Under afsoningen skal den dømte bære denne berømte elektroniske fodlænke.
I Sverige har man haft nogle rigtig gode erfaringer med ordningen, og undersøgelser har i hvert fald også vist, at der er markant færre, der falder tilbage i kriminalitet.
Brugen af elektronisk fodlænke giver den dømte mulighed for at være hos sin familie og passe sit arbejde og vil derfor efter Dansk Folkepartis mening ikke have den negative sociale effekt, som en ubetinget fængselsstraf kan have.
Ydermere er forslaget en del af finansloven for ad den vej at kunne nedbringe ventetiden på afsoning, som i hvert fald er uhensigtsmæssig i dag.
Af hensyn til retsbevidstheden så jeg gerne, at strafafsoningen kunne påbegyndes i umiddelbar tilslutning til domsafsigelsen.
Her kunne elektronisk fodlænke anvendes, indtil der blev plads i fængsel eller arresthus, men det er en af de ting, vi må diskutere under udvalgsbehandlingen.
Det andet hovedformål med lovforslaget er at tilvejebringe mulighed for at begrænse de indsattes fællesskab i fængslerne i visse situationer.
Forslaget skal give Kriminalforsorgen bedre mulighed for at isolere negativt stærke fanger, som ved brug af vold, trusler og økonomisk udnyttelse er en styrende faktor over for medindsatte og fængselspersonale.
Man har allerede i Venstre Fængsel og i statsfængslerne i Vridsløselille, Nyborg og Horsens etableret særlige afdelinger for rockere og andre negativt stærke indsatte.
Dette giver mulighed for midlertidigt at begrænse eller ophæve fællesskabet, og det er specielt hensigtsmæssigt i forbindelse med fangeoprør, som vi senest så i 2004 i Nyborg Statsfængsel.
Det har været nævnt, at der skal være fokus på retssikkerheden, og det mener vi naturligvis også.
Men man skal bare passe på, at det ikke går over i pjat, for der er altså en årsag til, at de dømte sidder, hvor de sidder, og vi er i hvert fald også nødt til at varetage fængselspersonalets rettigheder, så de kan få nogle ordentlige arbejdsvilkår.
Det må være hovedformålet.
Line Barfod (EL), 2005-03-03:
Det er det, som ordføreren er inde på til sidst om det retssikkerhedsmæssige.
Vi hørte før fra Venstres ordfører, at Venstre under udvalgsarbejdet gerne vil være med til at se nærmere på de retssikkerhedsmæssige problemer, der er blevet rejst bl.a. fra Institut for Menneskerettigheder om, hvorvidt bemyndigelsen er for bred, og at man har brug for at få den præciseret, så der er en større mulighed for folk til at se, hvad det er for et grundlag, der kan blive truffet afgørelse på, eventuel mulighed for domstolsprøvelse osv.
Vil De Konservative også være åbne for, at vi under udvalgsarbejdet ser nærmere på de her problemstillinger?
Tom Behnke (KF), 2005-03-03:
Der er ingen tvivl om, at vi fra konservativ side naturligvis vil se på det, hvis der kommer indsigelser, hvis der kommer nogen, som har noget at sige om det her.
Hvis der kan sættes en finger på f.eks. det retssikkerhedsmæssige, så lytter vi gerne, så ser vi gerne på det, men der skal ikke være nogen tvivl om, at vi fra konservativ side ønsker at gennemføre denne her mulighed.
Det må være muligt for kriminalforsorgen, for fængslerne, for personalet at sikre sig selv og andre indsatte, når det er nødvendigt.
Når det er absolut nødvendigt, må der kunne være denne mulighed.
Det kan godt ske, at lovforslaget her skal justeres en anelse, og det vil vi gerne være med til at se på, men vi står fast på princippet.
Vi ønsker denne her hjemmel indført.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-03-03:
Lovforslaget er endnu en gang todelt, hvilket jeg indledningsvis bliver nødt til lige kort og kritisk at bemærke igen.
Jeg ved, jeg har sagt det om flere af forslagene i løbet af dagen, og jeg har også noteret mig justitsministerens begrundelse for, at det kan ske i en række tilfælde.
Jeg synes så bare, at for den pædagogiske fremstillings skyld kunne man overveje, om det her egentlig ikke var et af de mere grelle tilfælde, at man tager begrænsning af fællesskabet for negativt stærke fanger og nye spændende afsoningsformer som elektroniske fodlænker i det samme forslag.
Er det virkelig noget, der hører så tæt sammen, som der lægges op til?
De to hovedformål er altså henholdsvis et skridt imod afsoning med såkaldte elektroniske fodlænker og en ny hjemmel til at begrænse fællesskabet i fængslerne i særlige situationer.
Jeg skal til at begynde med sige, at Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for at finde frem til en løsning i begge sager.
Blandt de kritiske kommentarer lyder det, at trængslen i fængslerne er en selvskabt plage, overvågningen bliver for meget, og ordningen vil ramme socialt skævt.
Det Radikale Venstre har forståelse for en del af kritikken, og høringssvarene er efter vores overbevisning udtryk for, at der er en vis usikkerhed over for den nye afsoningsform.
Det vil vi gerne kvittere for.
Den sidste del af forslaget, begrænsning af fællesskabet i særlige situationer i fængslerne, kan for så vidt også støttes af Det Radikale Venstre.
Vi er også bekymrede for nogle af de retssikkerhedsmæssige betragtninger, og vi kan fuldt ud tilslutte os det, der blev sagt af Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, om de retssikkerhedsmæssige aspekter.
Men vi vil altså gå ind i arbejde med en positiv indgangsvinkel til det her lovforslag.
Tom Behnke (KF), 2005-03-03:
Det er den del af forslaget, der handler om elektronisk fængsling, jeg har et spørgsmål til.
Jeg kan huske for år tilbage, at daværende medlem af Folketinget for Enhedslisten hr. Søren Søndergaard og undertegnede var på en studietur til Sverige, hvor vi netop så på elektronisk fængsling.
Jeg var sådan set overbevist i forvejen, men efter turen var hr. Søren Søndergaard også overbevist om, at det var en god idé.
Jeg kan ikke huske det præcist, men jeg tror faktisk, at vi dengang lavede et fælles beslutningsforslag om det.
Line Barfod (EL), 2005-03-03:
Nu skal jeg ikke kunne sige, hvad hr. Søren Søndergaard har udtalt efter at have været med hr. Tom Behnke i Sverige.
Jeg kan sige det, som jeg også gav udtryk for her, at den situation, vi har i dag, er, at man er gået væk fra tidligere tiders politiske enighed om, at vi ikke skulle have flere fanger i fængslerne, som jeg kan huske at hr. Tom Behnke også var enig i, da han sad i Folketinget, og at vi i stedet skulle sikre, at vi hele tiden løbende udviklede alternativer til straf og justerede de forskellige former for strafferammer.
Man er gået over til en eskalerende udvikling, hvor vi sætter flere og flere mennesker i fængsel, en udvikling, der ligner den, der er i USA, og derfor er vi meget betænkelige ved, at man så også begynder at bruge elektroniske fodlænker, når man har en politik, hvor man bare hele tiden udvider antallet af mennesker, der er under kriminalforsorgens opsyn.
Derfor synes vi, at man hellere skulle gå ind og se på nogle andre former for straf end denne her form.
Morten Bødskov (S), 2005-03-03:
Spørgsmålet om justitsministerens mulighed for at gribe ind i straffesager er jo meget principielt, og derfor er det også godt, at vi efterhånden har brugt ganske megen tid på emnet.
Vi kunne ikke støtte forslaget om ophævelse af justitsministerens egenkompetence som anklager i sager vedrørende straffelovens kapitel 12 og 13, men Socialdemokratiet tilkendegav dengang og mener faktisk også stadig væk, at der er behov for ændring af reglerne.
Her peger vi særlig på, at når vi ser på Norge og Holland, så er der gode eksempler på, hvordan man kan sikre åbenhed og gennemsigtighed i det her spørgsmål, når det handler om justitsministerens mulighed for at gribe ind i straffesager.
Der er behov for åbenhed og gennemsigtighed, og årsagen er den, at selv det mindste grundlag for mytedannelse om ministerens motiver for et eventuelt pålæg, ja, det kan vi slet ikke være tjent med.
På den baggrund – og i øvrigt også i forlængelse af de bemærkninger, vi gjorde til beslutningsforslaget fra De Radikale, SF og Enhedslisten – mener vi faktisk, at det her lovforslag er udtryk for en fornuftig balance mellem ønsket om den åbenhed og gennemsigtighed, som jeg her har talt om, og selvfølgelig de særlige forhold, som må gælde, eksempelvis når det gælder justitsministerens indgreb i spørgsmål, der vedrører straffelovens kapitel 12 og 13.
Lovforslaget medfører helt konkret særlige underretnings- og formkrav, hvis justitsministeren ønsker at give anklagemyndigheden et pålæg.
Det skal begrundes, det skal indgå i sagens akter, og der skal være mulighed for aktindsigt.
Endelig skal Folketingets formand underrettes om et eventuelt pålæg.
Samlet set mener vi i Socialdemokratiet, at vi her er landet fornuftigt, og vi kan støtte lovforslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-03-03:
Jeg er glad for, at hr. Simon Emil Ammitzbøll og således Det Radikale Venstre på den måde bakker op om, at der skal ske øgede bevillinger og øget tilførsel til politiet, for det er vel det, som man så lægger op til.
Jeg er glad for, at man også i forhold til de finanslovforhandlinger osv., der har været, nu tilkendegiver det så klart fra Det Radikale Venstres side.
Men kan vi ikke godt alligevel blive enige om, at med en øget strafferamme sender man fra Folketingets side et godt signal både til anklagemyndigheden, til politimyndighederne og til domstolene – alle dem, som rent faktisk regulerer det her – om at sørge for, at det er de rigtige, der afsoner, og at de ikke bare kan sende folk, venner ind at afsone for sig i fængslerne mod betaling?
Er det ikke et rigtigt signal at sende, at det her tager vi alvorligt, fordi det skal være dem, som har begået de kriminelle handlinger, der også afsoner?
Alt andet er uacceptabelt.
Er det ikke den linje, vi skal have?
Lene Espersen (KF), 2005-03-03:
Nej, men det, der er problemet, er, at sådan kan man ikke stille det op.
Så vil det ikke give nogen mening at skrive 4 år, når man altid bevæger sig nede på måske mellem 6 og 8 måneder, og derfor fastholder vi 1 år og 6 måneder.
Men for alt, der ligger over det, skal strafferammen ikke være 4 år, men 8 år, så der er altså tale om, at vi flytter de grove forbrydelser op i en endnu højere strafferamme med op til 8 års fængsel.
Jeg kan godt forstå hr. Morten Messerschmidts tankegang, men jeg forsøger altså at forklare, at lovteknikken er skruet sammen på denne måde, for at man kan fange flere, og der er flere, der bliver omfattet af den høje strafferamme.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-03-03:
Tak for svaret fra justitsministeren.
Det lovforslag fra justitsministeren, jeg står med her, gør, at man fremover vil have en strafferamme på 1 år og 6 måneder i § 289 a, men i min venstre hånd har jeg den gældende straffelov, som siger, at der er en strafferamme på 4 år.
I § 289 lægges der så op til, at der skal ske en forhøjelse af strafferammen fra 4 til 8 år, men så kunne man vel godt fastholde de 4 år i § 289 a og alligevel forhøje strafferammen fra 4 til 8 år i § 289, som altså skal fange de særlig grove overtrædelser.
Det var det, jeg var inde på i min ordførertale, og jeg vil bare gerne høre, om ministeren ikke kan bekræfte, at det er rigtigt, at strafferammen i § 289 a sænkes, hvilket egentlig ikke ville være nødvendigt, fordi man forhøjer den til det dobbelte i § 289.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2005-03-03:
Det er et lovforslag fra justitsministeren, hvor justitsministeren pålægger sig selv, at der skal være bestemte formkrav, at Folketinget skal underrettes, hvis justitsministeren blander sig i Rigsadvokatens afgørelser om tiltalerejsning eller det modsatte i almindelige straffesager.
Vi har ikke nogen indvendinger imod, at ministeren pålægger sig selv denne fremgangsmåde, men jeg skal altså sige, at på lang sigt er det fortsat Venstres opfattelse, ligesom da vi var i opposition, at vi må have en diskussion af Rigsadvokatens stilling.
Vi ønsker en langt mere selvstændig stilling for Rigsadvokaten, og vi opfatter dette forslag som et lillebittebittebitte skridt i den retning.
Pernille Frahm (SF), 2005-03-03:
Jeg må lige starte med at sige, at angående de to forslag, vi behandlede tidligere, altså L 9 og L 10, hvor Enhedslisten ikke var til stede, skal jeg sige fra fru Line Barfod, at de henholder sig til de ting, de fremkom med under førstebehandlingen af de tidligere fremsatte forslag, og medmindre de dukker op nu, skal jeg sige, at det også gælder for dette forslag.
For os at se
er det meget vigtigere, hvis man ser på det præventive, at de, der overvejer at udøve denne slags forbrydelser, kan være sikre på, at de vil blive opklaret.
Det har en meget stærkere præventiv effekt end alle mulige forhøjelser af straffen, ja, næsten op til livstid.
Det store problem på dette område er jo, at man kan begå forskellige typer økonomisk kriminalitet og gøre det trygt, fordi sagerne er så komplicerede og kræver en så enorm arbejdsindsats, at man kan læne sig tilbage og regne med, at de aldrig nogen sinde bliver opklaret.
Vi synes ikke om, at strafferammen bliver forhøjet.
Vi mener, præcis som den radikale ordfører sagde, at vi kommer ind i en ond cirkel, hvor den ene type kriminalitet hele tiden bliver holdt op mod den anden type kriminalitet, og man bare bliver ved med at skrue strafferammerne op og op og op.
Det fører jo ikke nødvendigvis til det resultat, at vi får lavere kriminalitet, det fører først og fremmest til det resultat, at vi får fyldt fængslerne op og får problemer, som vi så senere skal behandle her i salen.
Med hensyn til spillekasinoers ledelse og hvem der kan gøres strafansvarlig, vil vi gerne bruge udvalgsarbejdet på at sikre den retssikkerhedsmæssige side af sagen.
Vi vil gerne sikre, at de problemer, som Datatilsynet og Menneskerettighedsinstituttet har fremført, bliver undersøgt nøje, at vi forholder os fornuftigt til dem, og at vi får løst de problemer.
Lene Espersen (KF), 2005-03-03:
Jeg vil gerne takke for den brede støtte, der er til lovforslaget, og forsøge at besvare et par af de spørgsmål og kritikpunkter, som blev rejst undervejs.
Der indføres et generelt princip, hvor strafferammen forhøjes til fængsel i indtil 8 år for de meget grove tilfælde, og som flere har været inde på, skabes der også parallelitet mellem EU's svigbestemmelserne og svig med nationale midler, så man ikke rent teknisk kan spekulere i, om man svindler med EU- eller med nationale støtteordninger.
Flere ordførere, herunder Socialdemokratiets hr. Morten Bødskov og De Radikales hr. Simon Emil Ammitzbøll, har været inde på, at skal der være sikkerhed for, at denne lovgivning er kommet på plads, skal følgelovgivningen inden for andre ministres områder også være på plads.
Det samme synspunkt blev faktisk gjort gældende, da vi behandlede lovforslaget forud for folketingsvalget, og jeg kan sige her til glædelig orientering, at skatteministeren har fremsat et lovforslag, som har tilknytning til det lovforslag, vi behandler her.
Det hedder L 96, og det blev fremsat den 23. februar, så den følgelovgivning, vi drøftede dengang, kommer altså med Folketingets velvilje på plads, inden folketingsåret er slut.
Et andet spørgsmål, som er blevet rejst her i dag, er fra hr. Morten Messerschmidt.
Jeg tror, det går på en misforståelse af, hvad lovforslaget egentlig omhandler, for så vidt angår § 289 og § 289 a.
Det lød lidt på Dansk Folkepartis ordfører, som om vi har en soft on crime-justitsminister, der lemper lovgivningen og laver lempeligere straffelovsbestemmelser, men det er ingenlunde tilfældet.
Der er tale om en betydelig skærpelse af lovgivningen, og jeg vil godt gøre lidt ud af at forklare lovteknikken, fordi jeg tror, hr. Morten Messerschmidt har læst tingene på en lidt anden måde, end de egentlig skal forstås.
Det er en meget sædvanlig praksis at sige, at der er en almindelig bestemmelse, der ikke har en særlig høj strafferamme, men det er faktisk sådan, at vi normalt rådgiver de andre ministerier ved at sige, at der er for det første en sådan bestemmelse, men der er for det andet en overliggende bestemmelse, som hæver strafferammen til det dobbelte, altså fra 4 til 8 år, og den opfanger alt.
Hvis man skulle følge hr. Morten Messerschmidts tankegang, ville der nærmest være tale om en lempelse, men vi forhøjer altså straffen til det dobbelte, fra 4 til 8 år, for de grovere overtrædelser.
Dansk Folkeparti er meget velkommen til at stille spørgsmål om det mere lovtekniske under udvalgsbehandlingen, men jeg vil gerne understrege, at der altså er tale om en lovteknisk skærpelse og ikke en lempelse af reglerne.
Det tror jeg må være ordene.
Jeg takker selvfølgelig for opbakningen og har også noteret mig, at der er andre elementer, som man gerne vil berøre under udvalgsbehandlingen.
Pernille Frahm (SF), 2005-03-03:
Så den del af lovforslaget kan SF støtte.
De indvendinger, der har været imod det delte tema, synes vi ikke er af en sådan karakter, at vi ikke kan støtte den del af lovforslaget.
Men når det drejer sig om forøgelse af strafferammer for falske afsonere, er SF's udgangspunkt, at det er en lidt besynderlig sag, vi står med her.
Vi har haft justitsministeren i samråd.
Hun har meddelt, at Kriminalforsorgen stort set slet ikke kender til nogen sager.
Derfor er det vores opfattelse, at det her lidt er et spil for galleriet – det synes jeg også lige man kunne høre på ordvekslingen før, men det var et sidespring – at man nu går ind for den eneste måde, højrefløjen tilsyneladende kan forestille sig at løse problemer på, nemlig at forhøje strafferammerne.
Vi skal i stedet for sikre, at Kriminalforsorgen har ressourcer nok til at tjekke, at de mennesker, de putter i fængsel, faktisk er de rigtige.
SF mener, det er helt vildt, at man begynder at snakke om forhøjelse af strafferammen.
Man skal simpelt hen forhindre, at den kriminalitet overhovedet kommer til at finde sted.
Det er det spørgsmål, som vi vil bruge lidt tid på i udvalgsarbejdet, blandt nogle stykker til.
Generelt støtter vi den første halvdel, og så tager vi en diskussion i udvalget om den anden halvdel.