runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Bierbaum (S), 2001-02-22:
Beslutningsforslaget, som vi behandler her i dag, pålægger regeringen at tage initiativer til at forkorte sagsbehandlingstiden i Naturklagenævnet. Socialdemokratiet kan naturligvis kun dele ønsket om, at sagsbehandlingstiderne i Naturklagenævnet såvel som i andre offentlige instanser er så korte som overhovedet muligt.
Jeg er imidlertid helt overbevist om, at også regeringen deler dette ønske, hvilket vi jo også lige har hørt.
Miljø- og energiministeren har også gjort rede for en række initiativer, der allerede er sat i gang med henblik på at sikre kortest mulig sagsbehandlingstid.
For eksempel er der allerede udarbejdet handlingsplan, der er gennemført ny struktur for større specialisering, de administrative processer er blevet mere strømlinede, og der er midlertidigt sat flere medarbejdere på opgaven for at indhente den oparbejdede sagspukkel, som kom i år 2000.
Jeg har desuden forstået, at der arbejdes på at indgå resultatkontrakter, som jo er kendt fra Den Sociale Ankestyrelse og andre steder.
Det kan måske også nedsætte sagsbehandlingstiden.
Der er altså allerede en hel del tiltag i gang, og på den baggrund er det lidt svært at forstå, hvad forslagsstillerne egentlig vil med dette forslag.
Skal det ses som en kritik af de initiativer, der allerede er taget, eller mener man, at yderligere initiativer bør gennemføres?
I givet fald kunne det have været gavnligt, hvis forslagsstillerne havde præciseret deres ideer i forslaget. Det kan jo ikke være viden om nævnets arbejde, der mangler, da flere af forslagsstillerne jo selv sidder i nævnet.
På den baggrund kan Socialdemokratiet ikke støtte beslutningsforslaget, dels fordi der allerede er sat initiativer i gang, dels fordi vi finder forslaget uklart.
Endelig har vi fuld tiltro til, at regeringen naturligvis også fortsat vil være optaget af at sikre en både smidig og grundig behandling af de enkelte sager.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-02-22:
Jeg er bestemt ked af, at den socialdemokratiske ordfører siger, at forslaget er uklart.
Jeg forstod jo faktisk på miljø- og energiministeren, at vi skulle gå ind i en positiv drøftelse af forslaget i Miljø- og Planlægningsudvalget.
Derfor vil jeg blot sige, at vi sådan set har hentet tallene fra det faktuelle.
Hvis man ser på side 2 i bemærkningerne til forslaget, vil man kunne se, at i 1997 modtog Naturklagenævnet 1.671 klagesager, og hvis man går ind og slår op i finansloven for 2001, vil man kunne se, at regeringen selv regner med, at der bliver tale om 2.300 klagesager.
Det er klart, at når man ser en så voldsom stigning - 38 pct. over 5 år - så må der ske noget.
Det er ikke bare det, at medarbejderne skal være endnu mere effektive.
Det er de; de er dygtige.
Men når der vælter flere og flere sager ind på bordet, bliver det selvfølgelig svært.
Jeg må sige, at jeg er meget glad for, at miljø- og energiministeren har sagt, at vi skal prøve at diskutere de her ting igennem, men det er altså et faktuelt forhold, at der er problemer med sagsbehandlingstiden i Naturklagenævnet.
Det står jo også her.
Vi har sådan set bare ladet være med at komme med forslag, fordi vi mener, at det er op til regeringen, idet det jo er et organ, der er direkte underlagt ministeriet.
Henriette Kjær (KF), 2001-02-22:
Sagsbehandlingstiden i Naturklagenævnet er desværre alt for lang.
Den føles i hvert fald meget lang for dem, der er involveret i sagen.
Det drejer sig om folk, der gerne vil udvide deres landbrug, bygge eller ombygge et hus eller noget helt tredje.
Det kan så være, at de selv på grund af et afslag klager over én myndigheds afgørelse i en sag, men det kan selvfølgelig også være, at de har fået et tilsagn, som så indklages af naboer eller Danmarks Naturfredningsforening eller andre igen.
I Det Konservative Folkeparti er vi indstillet på at tilføre nævnet flere ressourcer, så sagsbehandlingstiden kan blive afkortet, men vi mener også, der er andre veje at gå, nemlig ved, at man indfører et depositum, sådan at de, der klager, betaler et givent beløb, som de vil få tilbage, hvis de får ret, men som nævnet beholder, hvis man taber sagen.
Princippet er kendt fra en række andre offentlige instanser, bl.a. i Landsskatteretten, hvor man som klager betaler 600 kr., der gives retur ved vundet sag.
Regeringen har også selv for nylig indført et gebyr for mejerier og slagterier, der ansøger om refusion i forbindelse med eksport til tredjelande.
For at disse ikke skal søge om refusion til alt, er der altså her fastsat et gebyr af Fødevaredirektoratet.
Den sag er jo højaktuel, jf. samrådet i går i Fødevareudvalget.
Men vi taler såmænd ikke engang om et gebyr.
Vi ønsker blot et depositum.
Det tror vi kan få folk til at tænke sig om en ekstra gang, inden de klager, og måske få dem til at overveje, om der nu også er hold i en eventuel klage.
Jeg beder derfor ministeren overveje endnu en gang - og snart træffe en beslutning - om ministeren er indstillet på et sådan depositum.
Vi mener, det kunne ligge på omkring 500-600 kr.
Det vil regulere antallet af klager, og samtidig er det så overkommeligt, at det ikke vil afholde nogen fra at indsende en berettiget klage. Men uanset om der er opbakning til dette forslag eller ej, mener vi, at sagsbehandlingstiden skal ned, og at ministeren må foretage det nødvendige.
Med hensyn til hvilke metoder ministeren vil bruge, er der valgfrihed, men vi ser det som et problem, at sagsbehandlingstiden er så lang.
Jørn Jespersen (SF), 2001-02-22:
I SF er vi enige i, at det er et mål i sig selv at få korte sagsbehandlingstider i Naturklagenævnet og i al mulig anden sagsbehandling, og vi vil meget gerne medvirke til at få en kortere sagsbehandlingstid i Naturklagenævnet.
Vi synes, det er lidt tyndt, at man fra forslagsstillernes side ikke har nogen forslag til, hvad der ville kunne medvirke til at nedbringe sagsbehandlingstiden.
Jeg ved ikke, om det, Venstre har i tankerne, er flere offentligt ansatte; så ville det da være rart at få det at vide.
Men vi vil som sagt gerne være med til at drøfte det og se, om der er forskellige metoder til at opnå det mål, vi åbenbart er enige om, nemlig kortere sagsbehandlingstider.
Vi har jo selv nogle tanker, som vil komme til behandling i løbet af kortere tid, omkring Naturklagenævnets sammensætning.
Vi synes, det er uhensigtsmæssigt, at der sidder medlemmer af Naturklagenævnet, som samtidig er medlemmer af Folketinget.
Det er sådan helt principielt et problem, synes vi, at man sammenblander den lovgivende og administrative og udøvende/dømmende magt på den måde, som det sker her.
Men det kan jo være, vi kan få den drøftelse sammen med drøftelsen af, hvordan sagsbehandlingstiderne kan nedsættes, og måske også finde løsninger på det.
Jeg har jo bemærket, at der har været repræsentanter for partier, der godt kunne gå hen og minde om et flertal, som har gjort sig tanker i samme retning, så vi muligvis kan få en ændret sammensætning af Naturklagenævnet ved samme lejlighed.
Jeg synes også, at forløbet omkring behandlingen af sagen om storcentret i Ørestaden giver anledning til at sige, at det var uheldigt, at der var så tætte relationer.
Jeg brød mig ikke om den måde, som det i hvert fald i pressen blev refereret på, at man truede medlemmer med forskellige ændringer af nævnets sammensætning, medmindre en bestemt sag faldt ud på en bestemt måde.
Jeg kan forstå på ministeren, at han er blevet fejlrefereret i den sammenhæng.
Jeg ved ikke, om han har dementeret det i forhold til pressen,
men jeg synes i hvert fald, at den måde, det fremstod på i pressen, var ganske ubehagelig og uhensigtsmæssig.
Men som sagt vil vi meget gerne være med til en samlet vurdering af Naturklagenævnet
både med hensyn til sagsbehandlingstider og med hensyn til sammensætning.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-02-22:
Forslaget her, som skal forkorte sagsbehandlingstiden i Naturklagenævnet, er vi medforslagsstillere til og derfor også meget, meget enig i.
Det, det drejer sig om, er jo det helt enkle, som hr. Hans Christian Schmidt ganske rigtigt udlagde det, at der simpelt hen er en stigende sagspukkel, og det går stærkt.
Som den konservative ordfører sagde, må man nok overveje, om ikke et gebyr var passende.
Det kan faktisk lade sig gøre i dag for 4 kr. og en kuvert at stoppe næsten hvad som helst, og derfor er det nok en overvejelse værd.
Men jeg vil da også gerne sige med det samme, at jeg ikke tror, det kan gøres med det alene.
Jeg tror altså også, at der skal et par årsværk mere til for at løse det her problem.
Jeg er ikke i tvivl om, at det ikke gøres alene med 500 kr. i sagsbehandlingsgebyr, men jeg synes, det kunne være væsentligt i denne her sammenhæng.
Men når man sidder i et naturklagenævn, hvor man udpeger et medlem for hvert parti, som er repræsenteret i Finansudvalget, vil man få politikere til at sidde der under alle omstændigheder i enhver situation.
Og opgaven er altså af en sådan karakter, at det der med, om der politiseres, er rent gedigent vrøvl, for det kan ikke lade sig gøre med det kommissorium og den opgave, der ligger i Naturklagenævnet. Det er ikke muligt i den forstand.
Der er selvfølgelig sager, hvor der er nogle skøn osv. Med hensyn til hele sagen omkring Ørestaden, som jeg jo som medlem af Naturklagenævnet ikke selv deltog i præcis på det tidspunkt og heller ikke i den forlængede behandling, der var, vil jeg gerne sige, at jeg også oplevede, og det tror jeg mange gjorde, at der var nogen, der var ude og lave gevaldige historier om denne her sag.
Jeg tror faktisk, det er rigtigt, når ministeren siger, at ministerens udtalelser også i den grad er blevet fordrejet, og at han er blevet groft fejlciteret.
Som sagt skal der nok flere årsværk til, hvis vi skal have den her sagsbehandlingstid kortere, og det er meget vigtigt, at den bliver kort; det er utrolig vigtigt, at den bliver kort. Der er folk, der sidder rundtomkring i landet og kan få stoppet næsten hvad som helst med 4 kr. i frimærker og en kuvert, hvis der er noget, der ikke passer dem.
Det, det handler om, er, om der er et lovgrundlag at gøre det på, og at man skal tilse, at proceduren har været rigtig.
Om man kan lide det, der foregår, eller ej,
Vibeke Peschardt (RV), 2001-02-22:
Jeg vil nøjes med at sige, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Søren Kolstrup (EL), 2001-02-22:
Enhedslisten er enig med forslagsstillerne i, at det er særdeles ønskeligt, at sagsbehandlingstiden bliver afkortet.
Enhedslisten er også indstillet på at medvirke til at finde de nødvendige redskaber til at indfri det mål, f.eks. gennem flere ansatte.
Vi er også meget optaget af, at kommuner og amter forfølger en oplysningspligt om de klagemuligheder, der netop er i Naturklagenævnet.
Endelig skal jeg præcisere, da det er blevet nævnt af et par ordførere, at Enhedslisten ikke er tilhænger af et gebyr.
Det kan afholde folk fra at klage over mindre spørgsmål, men mindre spørgsmål kan jo også indeholde meget principielle forhold, og derfor ønsker vi ikke et sådant gebyr.
Endelig kan jeg sige, at det forhold, at man kan sidde både i Folketinget og Naturklagenævnet, finder vi ikke hensigtsmæssigt.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-02-22:
Jeg vil gerne spørge hr. Søren Kolstrup, hvis vi skal have den diskussion: Der er på nuværende tidspunkt tre medlemmer af Naturklagenævnet, der er medlemmer af Folketinget.
Jeg tror, hovedparten af resten er trådt ud af Folketinget inden for de senere år - gælder det også dem?
Søren Kolstrup (EL), 2001-02-22:
Jeg fik et spørgsmål; det svarer jeg så på.
Det, jeg udelukkende talte om, var medlemmer af Folketinget, ikke forhenværende medlemmer.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-02-22:
Det er jo svært at have noget imod afkortning af sagsbehandlingstider, så det forslag kan vi støtte.
Men hvad der i øvrigt skal til, det har jeg ikke overblik over, da jeg ikke kender ret meget til sagen.
Men jeg synes da, at det er spændende, og det kunne være interessant nok at se på lovgrundlaget for Naturklagenævnet. Jeg opfatter sådan et klagenævn som en ventil, som det er vældig godt og fornuftigt at have i et demokratisk samfund.
Folk, der føler sig trådt på, kan bruge det.
Det har bestemt noget med retssikkerhed og retfærdighed og tillid til systemet at gøre osv. Men omvendt er det selvfølgelig også skidt, hvis det bliver det rene pjat.
Altså 2.300 sager om året - jeg blev godt nok overrasket, da jeg så det tal.
Det er ca. otte i hver kommune i gennemsnit, små som store kommuner
Jeg kan slet ikke forstå, at det kan give anledning til så mange på 1 år.
Det undrer mig virkelig.
Men det er jeg meget interesseret i at vi kigger på.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-02-22:
Da hr. Svend Aage Fauerholdt fra Dansk Folkeparti desværre ikke kan være til stede i salen, har jeg lovet at sige, at Dansk Folkeparti kan støtte forslaget og klart mener, at man skal gå i dialog om at kunne nedsætte sagsbehandlingstiden i Naturklagenævnet.
Jeg vil godt starte med at sige tak for den debat, der har været i dag
, og jeg synes faktisk, at noget af det, der virkelig er værd at lægge mærke til, er, at der jo tegner sig et flertal i Folketinget for, at vi får nedsat sagsbehandlingstiden.
Jeg er glad for, at miljøministeren tilkendegav, at miljøministeren gerne ville være med til at prøve at kigge på, hvad der kunne gøres, for at vi kunne få nedsat sagsbehandlingstiden, altså også forhold ud over dem, som er sat i værk.
For man må jo også huske på, at selv om man har sat noget i værk i år 2000, så forventer man stadig væk, at sagerne i år 2000 vil være afsluttet inden for 3 måneder - som 40 pct. - mens man efter 8 måneder mangler at behandle hele 26 pct.
Det er for meget, og jeg er glad for, at jeg sådan set hørte, at miljø- og energiministeren er enig i det.
Og jeg forstod også på Enhedslistens hr. Søren Kolstrup og på Kristeligt Folkeparti, at man her var enig i, at vi skulle gå ind og gøre noget ved det.
Vi har jo set tidligere i dag med nogle af de forslag, der har været fremsat, at bliver de bare fremsat tit nok og længe nok, jamen så ændrer det sig.
Så begynder det at flytte sig langsomt, og jeg tror sådan set også, at det vil ske med det her forslag.
Men jeg vil gerne sige, at hensynet til befolkningen, som skal leve med afgørelsen, som skal vente på de her lange sagsbehandlingstider, finder jeg aldeles afgørende for, at vi går ind og får gjort noget ved det, og jeg vil gerne modtage de gode tilbagemeldinger, der har været fra næsten alle folketingspartier, i en positiv ånd.
Jeg hørte faktisk kun, at regeringen var de eneste, der var imod det.
Og dog alligevel var miljø- og energiministeren positiv over for, at man godt kunne gå ind og drøfte nogle forhold her.
Men vi ser frem til arbejdet i udvalget.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-02-22:
Når vi skal tage stilling til det her beslutningsforslag i dag, tænker vi måske på vores egen kommune, fordi vi ved, at det er den, der har tilsynet, og der jo sådan set ligger i det, at der skal ske et påbud til samtlige kommuner om, at nu skal man kigge rigtig efter med alle de private stikledninger.
For mig at se vil den almindelige, anstændige borger, hvis han finder ud af, at der er en utæthed i hans private stikledning eller måske rotter, omgående iværksætte en renovering uden at få et påbud.
Der kan da selvfølgelig være nogle, som er ligeglade, og det er måske dem, Kristeligt Folkeparti har tænkt på med det beslutningsforslag, de fremsætter her, men det er en opgave, som der er sat fokus på, og der er måske nogle, der lytter til debatten i dag og så måske lige tænker sig om en ekstra gang og siger: Det her skal vi måske lige åbne øjnene lidt mere for ude i kommunerne.
Og så er det jo sådan set godt.
At udstede det påbud til samtlige kommuner kan vi ikke være med til fra Dansk Folkepartis side, men hvis der kommer nye ting frem under udvalgsarbejdet, måske lidt mere smidighed, eller også, at man fokuserer på nogle enkelte, vil vi selvfølgelig gerne være med til at debattere det.
Jørn Jespersen (SF), 2001-02-22:
I SF er vi meget interesseret i at få sat yderligere gang i renoveringen af vores kloaknet.
Vi synes også, det er fornuftigt, at man tilrettelægger en samlet inspektion, både af de offentlige og de private dele af nettet, når man alligevel er i gang, der er jo klare rationaliseringsmuligheder her, der er ingen grund til at lave tingene dobbelt og dermed spilde ressourcer på det. Det er jo også på den baggrund, at SF's miljøborgmester i København, som hr. Ole M. Nielsen også nævnte, er i gang med netop at effektivisere indsatsen på det her område, og det synes vi er en helt fremragende idé, der burde kunne vinde udbredelse, også i andre dele af landet.
Når man så har lavet en undersøgelse - og der er det selvfølgelig vigtigt for os, at man undersøger det, der er relevant at undersøge, og at man ikke bliver pålagt at undersøge ting, som helt indlysende ikke er nødvendige at gøre - og har fundet ud af, hvor der er et behov for at reparere, så synes vi også, at man skal sikre, at tingene bliver repareret i sammenhæng for at få den samme effektivisering ind i selve reparationen af nettet og ikke bare i inspektionen af det.
Der kunne man jo bruge den københavnske model igen og sige, at når man er i gang med at reparere en given del af nettet, giver man et godt tilbud til husejerne og siger: Vi er i gang, vi kan lave det meget billigere hos dig, der er nogle ting, der skal rettes op, og hvis de bliver lavet i sammenhæng med den offentlige reparation, bliver det billigere for begge parter. Vi vil faktisk gerne gå så vidt, at dette meget gode tilbud også bliver en slags pligt for ejerne at tage imod i fælles interesse, så vi sikrer, at tingene bliver repareret i en sammenhæng.
Hele finansieringsdelen synes jeg er ganske svær at gennemskue, fordi der ligger nogle forpligtelser på, hvordan de forskellige typer af penge må bruges, men det var vel velegnet til at få udredt grundigt under udvalgsarbejdet, så vi i fællesskab kan finde en finansieringsmodel, der hænger sammen, og som er fornuftig.
Jeg forstår i dag, at der ikke er nogen, der vil bruge kloakfondens penge til at reparere den private del af ledningsnettet, så det er i hvert fald ude af debatten.
Det, der så er tilbage, er betalingen af inspektionen for den private del af nettet, og det synes jeg vi skal have kigget på, så vi opnår de resultater, vi gerne vil have, og så vi bruger pengene efter reglerne.
Henriette Kjær (KF), 2001-02-22:
Hr. Ole M. Nielsen siger til alle, der er lidt uenige i forslaget, at man ikke har læst det.
Det har jeg nu, men jeg vil så sige, at hvis det kun skal være, når det offentlige er ude at reparere, jamen så kan man jo spørge, hvor meget ræson, der så er i det, for det burde jo selvfølgelig være, når de var ude med en tv-inspektionsvogn, når de alligevel havde lejet det udstyr, at man så kiggede efter.
Men altså, o.k., det er ikke det, der skal skille os ad.
Vi er indstillet på at se nærmere på det og blive klogere på området, og så træffer vi endeligt valg senere.
Søren Kolstrup (EL), 2001-02-22:
Borgerforeninger, kommuner, decentrale myndigheder, ikke alle, men nogle, har anglet efter at få nogle værktøjer.
Derfor er det så afgørende, at vi får at vide, hvad det er
for et værktøj, regeringen vil give de lokale myndigheder.
Hvis regeringen skulle være usikker på, om man kan bruge ordet nej, vil regeringen så være med til, at man kan afvise enhver form for udvidelse af svineproduktionen i nærheden af sårbare naturområder, som absolut ikke er bæredygtig?
Så kan vi altid diskutere bæredygtighedsprincippet.
Det er efter undertegnedes begreber
en økologisk produktion med masser af halmbaseret strøelse og selvfølgelig ikke spaltestalde m.m., men altså noget, der virkelig kan hindre udvaskning, noget, der kan hindre ammoniakfordampning. Men vi må have at vide, hvad det er for et værktøj, der kommer.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-02-22:
Jeg vil spørge ministeren: Hvordan kan det gå til, at vi ikke kan få lov til at kanalisere midler til indsamling af plast, når vi kan til indsamling af eksempelvis batterier og bildæk - og vi har endnu et par eksempler på ting, som vi giver tilskud til at få indsamlet?
Hvorfor i alverden kan vi så ikke på emballageplastic?
Det fatter jeg ikke.
Så vil jeg spørge ministeren: Synes ministeren, at 15 pct. er et ambitiøst mål at nå?
Det er noget, man håber i år, og det var altså kun 9-10 pct., man indsamlede i 1999.
Vi har ikke tallene for 2000 endnu.
Det er meget uambitiøst.
Vi må kunne gøre det lidt bedre.
Svend Auken (S), 2001-02-22:
Som jeg sagde, var der sket en stigning fra 1998-1999
på hele 70 pct., og man var oppe på ca. 11 pct., og der er al mulig grund til at tro, at vi når de 15 pct. i år.
Man kan sagtens lave gebyrordningen.
Den er bare dyr og giver ikke ret meget ekstra.
Det er en meget dyr ordning at lave, men det kan man sagtens.
Der er ikke noget forbud mod at eksportere affald til genanvendelse inden for EU's regelsystem.
Faktisk ville det være en statsstøttesag, hvis vi sagde, at det skulle forbeholdes f.eks. vores udmærkede virksomhed i Vojens.
Det var det, jeg sagde.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-02-22:
Fru Lise Hækkerup sagde bl.a., at plastemballage ikke er nær så skadelig for miljøet som cadmiumbatterier osv. Jamen
altså, hvis ikke plastemballage bliver indsamlet, er der sådan set to muligheder: Den ene er, at det bliver liggende i naturen på en eller anden måde, og det er næsten uforgængeligt, hvilket er ualmindelig ubehageligt.
Den anden mulighed er altså, at det bliver afbrændt, i de fleste tilfælde under nogle forkerte forhold, eller også i renovationsanlæggene.
Men det er heller ikke godt, for det udleder dioxin osv.
Ingen af delene er hensigtsmæssige.
Regeringen udtalte til beretningen, som vi lavede sidste år, at regeringen planlægger en række initiativer på emballageområdet i år 2000.
Hvad skete der i anden halvår af år 2000 på det område her?
Lise Hækkerup (S), 2001-02-22:
Jeg går ud fra, at ministeren kan svare meget mere præcist, end jeg kan, men der er iværksat en række initiativer til at forbedre det her område, hr. forslagsstiller.
Bodil Thrane (V), 2001-02-22:
Det her beslutningsforslag er faktisk rigtig godt, og jeg havde håbet, at der var kommet nogle andre meldinger fra den socialdemokratiske ordfører og ministeren, end der rent faktisk er.
Jeg håber, der bliver massivt flertal for det alligevel.
Det er, som nævnt i teksten, en opfølgning af vores beretning i Miljø- og Planlægningsudvalget fra sidste år, hvor vi opfordrede ministeren til at få bedre gang i genanvendelse af plastemballage med hovedvægten lagt på transportemballager.
Når opfølgningen nu kommer gennem det her beslutningsforslag, skyldes det jo, at der ikke rigtig er sket noget.
Affaldsmængden stiger og stiger, og selv om ministeren og den socialdemokratiske ordfører har nævnt den positive udvikling, der er tale om, så vidner de mængder, der ligger ude i det virkelige liv jo ikke om, at affaldsmængderne er minimeret.
Her i Danmark, hvor vi netop har en minister, der den ene gang efter den anden påpeger, at vi er foregangsland på miljøområdet, så er der her et område, hvor man kunne fristes til at spørge, om vi ikke kunne gøre det bare lidt bedre.
950 mio. kr. bliver der opkrævet i emballageafgift, og der kunne godt blive en lille smule af de penge til at sætte nogle mekanismer i gang til et særligt kredsløb for transportemballage.
Derfor er spørgsmålet: Hvorfor har man ikke taget skridt til for alvor at begynde på det her miljøtiltag?
Jeg er helt overbevist om, at man sagtens kunne lave frivillige aftaler med plastbranchen om et ordentligt indsamlings- og genanvendelsessystem, hvis blot man kunne få en lille bitte økonomisk gulerod og håndsrækning til at komme i gang.
Og jeg skal gentage, at pengene jo er i systemet, så det handler ikke for os om øgede afgifter, for dem er der store og rigelige af.
Det handler om en prioritering, som vi synes ville være uhyre nyttig og nødvendig, for vi ved jo, at den privatøkonomiske sfære ikke alene kan løfte opgaven i hvert fald fra begyndelsen.
Og det kan vi se, man har taget konsekvensen af i andre lande med positive resultater.
Så vi håber som sagt på trods af ministerens og Socialdemokratiets negative holdning, at vi får det her beslutningsforslag vedtaget, om ikke for andet så til gavn for miljøet.