Lissa Mathiasen (S), 2006-05-04:
Tak for debatten og desværre, må jeg jo erkende, ikke en fuld støtte.
Det er da rigtigt, som det har været sagt i dag, at forslaget har været til behandling før.
Men det er også rigtigt, som vi undervejs har kunnet finde ud af, at der har været utrolig mange misforståelser forbundet med de debatter, der har været, nogle, føler jeg, næsten bevidste forsøg på at skabe misforståelser.
Lad mig sige det meget klart, som også hr. Jørgen Arbo-Bæhr var inde på: Vi har i dag et forbud mod, at trossamfund må beslutte sig for ligestilling.
Det er det, vi har indført i lov om registreret partnerskab.
Vi er rent faktisk gået ind i 1989, da den lov blev lavet, og har besluttet os for, at en sådan frihed skulle man ikke have.
Det er det, vi med det her forslag ophæver.
Vi går ikke ind med forslaget her på nogen måde i de enkelte trossamfunds indre anliggender og har heller ikke noget ønske om at blande os i dem.
Det er der ikke tale om.
Tværtimod giver vi friheden til folkekirken eller til andre trossamfund til selv at træffe deres beslutninger.
Så meget mere generer det mig faktisk også, når jeg hører en hr. Jesper Langballe her fra talerstolen sige, at vi som forslagsstillere blæser kristendommen en hatfuld.
Jeg vil sige det på den måde, at det må stå for hr. Langballes egen regning.
Det er ikke det, vi har ønsket, og det er heller ikke det, der ligger i det her forslag.
Vi markerer jo hver eneste gang, at vi ikke ønsker at gå ind i folkekirkens indre anliggender.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor man sammenligner forslaget her, som ordføreren fra Dansk Folkeparti var inde på at sige, med, hvis det nu drejede sig om tre eller fire kvinder, eller hvor mange man kunne finde på.
Jeg synes egentlig, det er en anelse urimeligt at drage sammenligning med noget, som klart er bigami.
Vi ønsker ikke med forslaget her at presse nogen.
Vi ønsker ikke at presse noget ned over hovedet på nogen.
Omvendt forstår jeg sådan set ikke – og det er der ingen af os forslagsstiller, der forstår – hvorfor de borgerlige partier med den frihed og det ønske om frihed til at lade folk selv vælge, som de meget gerne ellers vil tegne et billede af herinde, så ikke også på det her område ønsker at give folk muligheden for at kunne vælge.
Til gengæld synes jeg så, at det ville være helt naturligt, hvis man fra de borgerlige partier, fra Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti, ville holde fast i, at det for dem er væsentligt, at det er os i Folketinget, der bestemmer, hvordan en lovgivning om registreret partnerskab ser ud.
De andre må bestemme, hvordan deres indre anliggender skal håndteres.
Det er jo egentlig interessant, for man har så henvist til folkekirken.
Og så må jeg sige: Ja, det er ikke kun enighed og selvforståelse, for der er altså stadig væk præster, som ikke ønsker at vie fraskilte.
Det accepterer man.
Der er også præster, der stadig væk ikke vil acceptere kvindelige præster, til trods for at vi indførte det i 1947.
Det er der også forståelse for.
Det er de ting, som jeg synes at folkekirken skal have lov til selv at afklare.
Det, vi lægger op til at sige med forslaget her, er, at det, der blev vedtaget i 1989 om registreret partnerskab og de begrænsninger, de forhindringer, vi har lagt i vejen, ønsker vi at fjerne.
Det er den form for ordentlighed, vi synes, vi skal have, sådan at vi ikke lovgivningsmæssigt sætter en stopklods.
Vi vil ikke på nogen måde blande os i, hvordan folkekirken eller andre trossamfund skal gebærde sig.
Vi kunne ikke ønske os at gøre det, vi kunne ikke drømme om at foreslå det.
Derfor skal vi heller ikke blande os i, hvis sådan et forslag her måtte blive vedtaget, hvordan man så vil træffe beslutningerne.
Jeg vil dog slutte af med alligevel at glæde mig over, at jeg faktisk måske hørte noget, der kunne tolkes som en lille optøning.
Det var i hvert fald nyt i forhold til tidligere debatter, at jeg hørte ministeren sige: Det her er jo ikke et evighedsnej.
Jeg vil slutte af med at glæde mig over, at der trods alt var den lille åbning, og håbe på, at vi, næste gang vi diskuterer det, så er kommet et par skridt videre.
Tak for debatten.