Marianne Pedersen (V), 2002-05-27:
Regeringens regionalpolitiske redegørelse, der er offentliggort her i midten af maj, bekræfter, at befolkningsudviklingen i Danmark gennem de sidste 20 år har været skæv.
Befolkningstilvæksten har især fundet sted i hovedstadens yderområder samt i Århusområdet, mens tilbagegangen i befolkningstilvæksten har ramt Nordvestjylland, Bornholm, Lolland-Falster og de mellemstore øer.
Når regeringen nu påbegynder en vis udflytning fra København af statsinstitutioner, er det nok ikke i håb om afgørende at kunne ændre befolkningsudviklingen på kortere sigt, men snarere for at undgå en økonomisk skævvridning ved at tilgodese provinsen med statslige arbejdspladser.
Det er en kendt sag, at arbejdspladser er med til at sikre gode regionale vilkår, der igen sikrer et rimeligt skattegrundlag. I første omgang foreslås alene en udflytning af Rigsarkivet til Odense med tilknytning til universitetet, etablering af en ny sikkerhedsstyrelse i Jylland samt eventuelt oprettelse af nogle regionale distriktskontorer under Skov- og Naturstyrelsen.
Senere kan der forhåbentlig blive tale om yderligere udflytninger og decentraliseringer.
Det er en kendsgerning, at i andre europæiske lande har der ikke altid været de bedste erfaringer med udflytninger.
Det har vist sig, at f.eks. i Sverige har det ofte været svært at få medarbejdere til at flytte med fra Stockholm til yderområderne.
I Danmark har vi ikke særlig mange erfaringer med store udflytninger.
Den største, nemlig udflytning af Landbohøjskolen, blev aldrig til noget, dels fordi personalet ikke ville flytte med til f.eks. Odense, dels fordi der ikke var vilje til de fornødne investeringer.
En undersøgelse forleden i et dagblad vedrørende personalet på TV 2 viste, at en lang række af de ansatte stadig er bosatte i hovedstadsregionen eller andre steder på Sjælland og pendler til Odense via tog eller bil. I regeringens planer indgår, at man kan lade landets kommuner konkurrere med hinanden om nye statslige arbejdspladser og dermed skatteborgere.
De kommuner, som ønsker at komme i betragtning,
skal altså tilbyde den bedste infrastruktur, byggegrunde til en overkommelig pris, gode boliger, kultur- og institutionstilbud m.v., hævdes det.
Det vil jeg på Venstres vegne undlade at tage stilling til, indtil jeg kender detaljerne i regeringens planer, men det lyder da interessant.
Derimod tror jeg ikke på forlydender om, at planerne om udflytning fra København skyldes en dårlig samvittighed over de enorme investeringer og andre bevillinger til København, som har præget finansloven og anden lovgivning i de seneste år.
Det er selvfølgelig rigtigt, at der er brugt mange milliarder kroner til Øresundsbroen, metroen, Det Kongelige Bibliotek og Ejendomsselskabet TOR, for ikke at nævne de kommende bevillinger til Ørestaden, Skuespilhuset, udbygning af ringmotorveje og meget andet.
Hertil kommer de enorme bevillinger til byfornyelse, Hovedstadens Sygehusfællesskab, højere læreanstalter, anlæg og drift, Det Kongelige Teater og meget, meget andet.
Selv om det har vakt en vis skepsis i Jylland og navnlig i de dele af Danmark, der har oplevet en befolkningstilbagegang, som jeg nævnte i min indledning,
vil jeg hævde, at det har været nødvendigt, at statskassen har ofret mange penge på København, især hvis København skal kunne konkurrere med de andre storbyer i Europa og verden om arbejdskraft, erhvervsvirksomheder, turister, internationale konferencer og meget andet.
Jeg er i øvrigt enig med indenrigsministeren, når han forleden i sin regionalpolitiske redegørelse og her i dag i besvarelsen bl.a. henviser til regionalpolitikken i regeringsgrundlaget.
Her hedder det, at den danske befolkning skal sikres gode og ligelige levevilkår, uanset hvor i landet man bor.
Venstre går også ind for, at alle områder af landet bliver attraktive for udvikling og bosætning, således at der kan opnås en geografisk spredning af befolkningen og den økonomiske aktivitet.
Vi er også enige i, at man skal tilstræbe, at den regionale udvikling på lang sigt fører til mindre uligheder i service, beskæftigelse og økonomiske vilkår i regionerne.
Nogle vil måske hævde, at det er selvfølgelige floskler, men det er det ikke.
Folk, der for nylig har besøgt f.eks. visse jyske egne, Lolland-Falster og nogle af øerne, kan bekræfte, at det er nødvendigt at målrette indsatsen mod udkantsområderne, som har oplevet en økonomisk beskæftigelsesmæssig og befolkningsmæssig tilbagegang.
De lokale styrkepositioner skal udnyttes.
Det betyder hjælp til selvhjælp og ikke passiv hjælp.
Som eksempel: Aalborg har haft succes med at satse
I dag har Aalborg Universitet bl.a. en højt kvalificeret ingeniør- og it-uddannelse, som tiltrækker både private og statslige arbejdspladser.
Odense har med Syddansk Universitet også skabt en respekteret forskerpark, der har gjort det muligt at tiltrække
statslige arbejdspladser, senest med placeringen af det nye Rigsarkiv. Fælles for begge succeser er en bevidst strategi om at prioritere uddannelse og forskning samt en god infrastruktur.
Samspillet mellem erhvervslivet og læreanstalterne skal styrkes.
Derved opnås feedback og idéudveksling, og det vil på lang sigt skabe nye erhvervsmuligheder og opgradere de eksisterende samt tiltrække ny arbejdskraft.
Arbejdskraftens højere uddannelsesniveau medfører større vækst og produktivitet, samtidig skabes et bedre skattegrundlag for amter og kommuner, og ledigheden reduceres - det, der kaldes den gule spiral.
En veludviklet infrastruktur skaber gunstige rammer for såvel nye som etablerede virksomheder, men også for arbejdskraften er det vigtigt med kort transporttid.
Med en god infrastruktur har man mulighed for at tiltrække arbejdskraft fra et større område, og desuden giver man også arbejdskraften større mulighed for at vælge sin bopæl efter behov.
Oplandet bliver betragteligt større af, at transporttiden til og fra arbejde reduceres, bl.a. ved udbygning af vejnet og togforbindelser.
Regeringen har lovet at fremlægge de fornødne forslag på områderne beskæftigelse, erhvervspolitik, kultur, uddannelse og infrastruktur.
Det kan også ske gennem initiativer, der sikrer en stabil økonomisk fremgang for hele landet samt økonomisk omfordeling mellem skatter og overførsler.
Hvis regeringen skulle glemme disse løfter, skal jeg nok minde den om dem, og det gælder i øvrigt også løftet om, at hvis lovforslag og initiativer har afledte negative konsekvenser for visse regioner, vil regeringen afbøde disse.
Det lyder umiddelbart meget nemt, men det er det ikke.
Ikke desto mindre er jeg sikker på, at regeringen vil gøre en særlig indsats for at løse de regionalpolitiske problemer af hensyn til den befolkning, som bor i udkantsområderne.
Jeg skal derfor på vegne af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget noterer sig, at der generelt er en positiv økonomisk udvikling i de fleste regioner, men opfordrer regeringen til at fokusere endnu stærkere på de regioner, hvor udviklingen er svagest.
Regeringen pålægges derfor ved udarbejdelse af den regionale vækststrategi at prioritere indsatsen i de dele af landet, der er dårligst stillede, f.eks. Bornholm, Lolland-Falster, det sydfynske område og visse dele af Nord- og Nordvestjylland.
Folketinget opfordrer samtidig regeringen til at forbedre det statistiske grundlag for at følge udviklingen inden for de enkelte amter og i den enkelte region.
Folketinget noterer sig, at regeringen har iværksat en bedre koordinering af tiltag på forskellige ministerområder, der har væsentlige regionale konsekvenser, og understreger i den forbindelse den enkelte ministers ansvar for, at regionale konsekvenser kortlægges og inddrages i beslutningsprocesserne.
Folketinget har noteret sig, at regeringen vil vurdere erfaringerne med den øgede regionale overvågning i næste års
regionalpolitiske redegørelse
med henblik på, om der er behov for yderligere initiativer