Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Fødevareministerens allerførste kommentar til mit forslag, L 27, var, at det havde overlevet sig selv tidsmæssigt, fordi der i øjeblikket forhandles om en vandmiljøplan, og det er en interessant kommentar, synes jeg.
Efter min opfattelse betyder det, at ministeren her i salen har afgjort, at der ikke kan blive nogen aftale med V og K, og at der så bliver en aftale med SF og Enhedslisten.
Udspillet fra regeringens side til V og K omhandler ikke ammoniakfordampninger og forholdene i staldene.
Det ved ministeren jo, og han ved også, at hvis og såfremt - og vi håber, det sker - at forhandlingerne med V og K bryder sammen, har vi en aftale om en model, der også omhandler det samlede kvælstoftab, altså også staldene.
Med den model bliver der for alvor sat noget ind, og det bliver gjort økonomisk interessant virkelig at optimere alle forholdene i staldene.
Det får også stor effekt for arbejdsmiljøet, klimaet og andre forhold, for hvis man for alvor skal gøre noget ved ammoniakfordampningen, skal man have fat i fuldspaltestaldene og muligvis staldene med delvise spaltegulve, altså med en meget lille overflade og halm.
Det allerbedste er selvfølgelig halmbaserede husdyrsystemer og dyr ud på friland, og det ligger der også en motivering til i den model, vi har forhandlet med SF og regeringen om, og som vi er enige om vil komme igen.
Jeg er altså nødt til at konkludere og forstå ministeren således, at såfremt forhandlingerne med V og K bryder sammen, er der udsigt til en ordning; men ministeren ved jo lige så godt som jeg selv, at den ikke træder i kraft i morgen.
Selv de bedste af de ting, vi forhandler om, får først effekt om et halvt år eller måske lidt mere, hvis det går godt, og det er derfor, vi har foreslået, at mens vi udformer den aftale, som vi håber at lave med regeringen, skal der ikke være et ophedet tempo i byggeriet og indsendelsen af byggetilladelser.
Jeg forstår på ministeren, at hvis man laver en aftale med Venstre og De Konservative, bliver både hr. Kristen Touborgs og mit eget forslag aktuelt, fordi ingen af problemerne kan løses med den aftale, man laver med Venstre og De Konservative.
Det synes jeg er en interessant ting, men jeg vil da alligevel håbe, at det bliver med os, regeringen indgår en aftale, og det tror jeg stadig på.
Og så til nogle af kommentarerne til selve forslaget.
Jeg vil gerne sige, at det, der er afgørende for arbejdsmiljøet, er luftforholdene i staldene, og i en fuldspaltet stald er det endnu ikke lykkedes hverken at ventilere sig eller sprøjte sig med hverken olie eller vand ud af det problem, der opstår af den elendige kombination af ammoniakdamp og dyrenes skæl, som hedder det respirable støv.
Det er denne uheldige cocktail, vi vil begynde at se resultaterne af på folk, der har arbejdet 8 timer om dagen i disse stalde.
men det håber jeg ikke ministeren mener.
Det kan vi måske vende tilbage til, og jeg regner da også med, at det er derfor, ministeren selv fastslår i sit eget kvalitetsmærke, at der skal være halm i staldene.
Hvis vi tager Socialdemokratiets ordfører, har jeg været inde på, hvad jeg mener, og der er blevet svaret af hr. Peter Christensen.
Jeg vil blot gentage, at hr. Peter Christensens sidste argumenter om, at et stop for spaltestalde ikke løser alle problemer, er fuldstændig rigtige.
Det løser ikke alt, men det vil give et pusterum til at tænke sig om og få defineret, hvordan forholdene skal være.
Jeg vil gerne samtidig svare fru Addi Andersen fra Centrum-Demokraterne, at det her netop ikke er et stop for at bygge stalde til løsgående søer, og det er der ikke, fordi de som oftest er på fast gulv og med halm.
Det er kun det, som vi alle sammen og store dele af befolkningen gerne vil have sat en bremse for eller have tilrettelagt en udvikling af, nemlig den store industrialiserede svineproduktion.
Det er den, der rammes af dette forslag. Dermed vil jeg også gerne kommentere Det Radikale Venstres argumenter.
Et af dem er, at vi jo ikke alle sammen kan bygge økologisk nu.
Det er ikke det, der menes med forslaget.
Det, der menes, er, at man netop ikke kan anvende de store fabrikker med fuldspaltestalde til slagtesvin til økologisk drift.
Man må finde på noget andet, den dag man skal til at lægge om.
Det kan så være gårdhoteller eller andre ting, men de kan ikke bruges til husdyr.
Det er fejlinvesteringer af format, der foregår, og det er dem, vi gerne vil have lagt en bremse på, indtil Folketinget har fundet sine ben, både med hensyn til hvordan svineproduktionen skal være - det er det, som statsministeren har varslet - og også indtil der er en sikring for, hvordan man kan reducere miljøbelastningerne især med hensyn til den industrialiserede svineproduktion.
Jeg mener sådan set, at regeringens og De Radikales begrundelse for ikke at støtte forslaget ikke holder, men det er jo ikke altid, at det er argumenterne, der tæller.
Jeg mener, at vi har utrolig gode argumenter, som netop også følger det, som man i hvert fald både fra regeringens og De Radikales side siger ved festlige lejligheder.
Så vil jeg til sidst også sige noget om beslutningsforslag nr. B 70, hr. Kristen Touborgs forslag. Jeg synes, der er en rigtig god idé i hr. Kristen Touborgs forslag, nemlig at man skal til at kigge på den samlede dyretæthed inden for det enkelte amt.
For hovedproblemet er, at hvis man skal have en ordentlig udvikling af husdyrproduktionen i Danmark, skal vi generelt nok noget ned i antal dyreenheder, men vi skal også have noget af produktionen flyttet over til øerne. Derfor mener jeg, at det faktisk er den allerbedste måde
at gøre det på: I stedet for at kigge på harmonikrav, altså dyreenheder pr. ha, skal vi kigge på dyreenheder pr. amt,
hvis vi skal have en spredning af husdyrbesætningerne i Danmark.
Det synes jeg er en meget god idé, og jeg tror, at hvis man begynder at kombinere disse ting, dyreenheder pr. ha og måske også størrelserne og så i øvrigt får fjernet kravet i landbrugsloven om, at man skal eje den jord, man kører sin gødning ud på, vil man egentlig godt kunne få skruet en meget god regulering sammen.
Det ville løse det problem, der er i dag: at hvis man kun piller ved én af tingene, f.eks. dyreenheder pr. ha, betyder det en øjeblikkelig stigning i jordpriserne, fordi de store køber op for at få den tilstrækkelige mængde jord.
Et andet problem er, at hvis man isoleret kigger på de besætninger, der er på 250 dyreenheder og derover, får man nogle argumenter imod sig miljømæssigt, for hvis man ser på en svinefabrik, er det faktisk sådan, at de, der ligger over 250 dyreenheder, har en bedre foderudnyttelse, de har bedre gylleudstyr, og de har også et mindre medicinforbrug.
Nu er jeg godt klar over, at hr. Kristen Touborgs argument for 250 dyreenheder ikke er det miljømæssige, men det strukturmæssige, men disse ting skulle gerne kædes sammen, og det kan faktisk gøres.
Samtidig mener jeg, man skal have fjernet det forhold, at man skal eje den jord, man kører gyllen ud på.
Med disse bemærkninger vil jeg sige, at jeg er meget skuffet over især regeringspartiernes holdning til dette lovforslag og i øvrigt også til beslutningsforslaget. Holdningen fra Venstres side var forventelig, men regeringspartiernes, dvs. De Radikales og Socialdemokratiets holdning er jeg ret skuffet over.