runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-17:
De anbefaler rent faktisk disse ændringer.
Nu forstår jeg så, at hr. Kim Behnke mener, han skal varetage fagorganisationernes interesse.
Det er jo sådan lidt nyt hernede i Folketingssalen.
Det plejer jo sjældent at ske sådan fra den yderste højrefløj, men der kan jo ske så mange nye ting.
Men lad mig bare præcisere: Fagorganisationerne har været hørt, og de har positivt tilkendegivet, det er ikke engang sådan, at de positivt har tilkendegivet, men de har jo også sagt og andre har sagt, jamen kunne vi få mere, så ville vi godt have det, og hvem ville ikke det.
Men vi har altså vurderet, at det her var rigtigt at ændre, fordi vi havde et spørgsmål om sparet hjemmeforbrug.
Og spørgsmålet om disse 100 kr. har man valgt at lægge ud, fordi der så var en mulighed for at betale udokumenterede omkostninger ved disse overnatninger.
Men stadig væk, og det er måske noget, der ligger fjernt i hr. Kim Behnkes tankegang, der er stadig væk mulighed for kvittering.
Lovforslag nr. L 85, som vi behandler her i dag, drejer sig om ændring af forskellige skattelove.
Der er tale om en justering af pinsepakken.
Der var en følgegruppe for afskrivningsloven og for ejendomsavancebeskatningsloven og derudover en fælles følgegruppe.
Følgegruppen har peget på en række ændringer af det lovkompleks, der blev vedtaget, og skatteministeren har nu fremsat det lovforslag, vi behandler her i dag.
Man kan sige, at der er syv hovedpunkter i lovforslaget.
Der er hovedpunkter om afskrivningsloven, ejendomsavancebeskatningsloven, ejendomsværdiskatteloven, virksomhedsomdannelsesloven, virksomhedsskatteloven og fondsbeskatningsloven og derudover enkelte ændringer.
I Socialdemokratiet er vi naturligvis positivt indstillet over for at medvirke til, at de ændringer, der bliver foreslået, også kan gennemføres.
Jeg vil også godt tilkendegive, at det er et kompliceret lovforslag, som naturligvis skal nøje gennemarbejdes i udvalgsbehandlingen, så vi er sikre på, at med de ændringer, der bliver vedtaget, er vi på sikker grund, så vidt som vi kan komme det på dette område.
Det er selvfølgelig vigtigt at sige.
Fra Socialdemokratiets side er vi indstillet på at gå
ind i dette udvalgsarbejde og giver vores tilslutning til lovforslaget.
Kristian Jensen (V), 1999-11-17:
Da jeg første gang gennemlæste dette lovforslag, tænkte jeg på malerens ord her uden for Folketingssalen: »Gud mildner Luften for de klippede Faar«.
Jeg tror næppe, skatteministeren har været fåreklipper, men når man klipper får, skynder man sig at klippe mest mulig uld af, og hvis man har for travlt, glemmer man noget, så man senere må tilbage og klippe de sidste totter af. Med pinsepakken klippede regeringen skatteborgerne tættest muligt, men på grund af det store hastværk har regeringen siden ofte måtte vende tilbage og klippe endnu nogle totter af de stadig mere udsatte skatteborgere.
Således også med L 85, der indeholder opstramninger og præciseringer af regeringens og venstrefløjens pinsepakke fra 1998. L 98 er en omfattende samling ændringer, opstramninger og præciseringer samt en udvidelse af pinsepakken, som Venstre er godt tilfreds med ikke at have lod eller del i.
Efter at have benægtet en skrantende økonomi under valget i 1998 og EU-afstemningen i maj 1998 løftede regeringen endelig sløret for, hvilke planer den havde for Danmarks økonomi.
Udsigten var absolut ikke så god, som regeringen havde påstået, og vi tilbød regeringen at være med til at træffe de nødvendige beslutninger for at justere landets økonomi.
At skatter omdøbes og kaldes noget nyt, eller at beskatningen overgår fra statsligt regi til kommunalt, som det sker med den nye ejendomsværdiskat, er kun til gavn for revisorer, advokater og andre, der lever af at rådgive en stadig mere forvirret befolkning.
Derfor var Venstre tilfreds med at stå uden for pinsepakken, og derfor ønsker vi ikke at deltage i skatteministerens rundbarbering af de sidste uldtotter.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-17:
Som jeg gav udtryk for, skal dette lovforslag naturligvis behandles i udvalget, og det tror jeg også alle vil bidrage til.
Men jeg synes måske nok alligevel, der kunne være anledning til at stille et lille spørgsmål til hr. Kristian Jensen, når hr. Kristian Jensen taler om en skrantende økonomi.
Hvad var det for en skrantende økonomi, Danmark havde i 1998, da vi vedtog pinsepakken?
Var det ikke tværtimod et spørgsmål om, at vi havde en økonomi, der måske kørte lidt for stærkt?
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Et konkret spørgsmål til hr. Kristian Jensen: Kan hr. Kristian Jensen bekræfte, at internationale organisationer såsom EU og OECD har rost Danmark for at have grebet ind i tide og for at have styr på den økonomisk-politiske dagsorden igennem pinsepakken, og at det faktisk har haft en række positive konsekvenser for strukturen i den danske økonomi?
Kristian Jensen (V), 1999-11-17:
Den skrantende økonomi, jeg hentyder til, kan man opleve ved at kigge på betalingsbalancen, som også var grundlaget for, at man valgte at gribe ind med pinsepakken.
At man så valgte at gribe ind på den måde, man gjorde, ja, det var regeringens valg.
Det er også det, jeg klandrer regeringen for i forbindelse med pinsepakken, ikke, at den greb ind, ikke, at den foretog sig noget.
Det er også rigtigt, som hr. Morten Helveg Petersen sagde, at vi har fået ros i Danmark for at have grebet ind.
Spørgsmålet er: Hvordan ønskede man at gribe ind?
Og dér er det, at jeg klandrer regeringen for at have valgt venstrefløjen i stedet for de tilbud, vi kom med.
Frank Aaen (EL), 1999-11-17:
Det, der gør, at Venstre og De Konservative er så rasende, er, at pinsepakken jo var den socialt mest retfærdige skattereform, der er lavet i mands minde, idet den tog i toppen og gav lettelser - alt for små - i bunden af skatteskalaen.
Men jeg forstår, at V og K synes, der skulle gribes ind; det skulle bare ikke være på den her måde.
Så kunne jeg godt tænke mig at få uddybet: På hvilken måde ville Venstre have grebet ind?
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-17:
Det spørgsmål, som jeg stillede, bliver besvaret af hr. Kristian Jensen med, at så var det betalingsbalancen.
Vi foretog jo netop disse justeringer, som har vist sig at være rigtige, men at landet skulle have en skrantende økonomi, og at vi har underskud på statens budgetter, tror
jeg ikke mange andre end hr. Kristian Jensen selv tror på. Det er også de tilkendegivelser, der kommer udefra: at Danmark har en bomstærk økonomi, og vi får meget, meget høje karakterer netop for vores økonomi.
Det kan ikke være forbigået hr. Kristian Jensens opmærksomhed her i Folketinget.
Kristian Jensen (V), 1999-11-17:
Senest jeg kiggede efter i lærebøgerne, var betalingsbalancen også en del af økonomien, og når betalingsbalancen er skrantende, så er en del af vores økonomi også skrantende. Når vi snakkede om, hvilke indgreb vi fra Venstres side gerne havde set, var det jo indgreb i det stadig stigende offentlige forbrug.
Lige siden regeringen trådte til i 1993, har den lovet, at den vil have et stigende offentligt forbrug
på 1 pct. om året, men resultatet er, at det offentlige forbrug er steget langt kraftigere.
Vi ønskede at gribe ind den vej igennem; regeringen ønskede det ikke.
Frank Aaen (EL), 1999-11-17:
Det er altså nedskæringer i den offentlige service og nedskæringer i overførselsindkomster, som er Venstres svar.
Kunne vi så ikke bare få det uddybet lidt: Er det dagpengene?
Er det på socialområdet eller på sundhedsområdet?
Hvor er det, Venstre ville have grebet ind på en måde, der havde gavnet betalingsbalancen?
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Jeg er også nødt til at udbede mig et konkret svar, for nu kan jeg forstå, at Venstre også var rede til at gribe ind.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-17:
Hr. Kristian Jensen nævnte som bevis for - bevis i gåseøjne - at der var en skrantende økonomi, at der var problemer med betalingsbalancen.
Jamen grunden til, at der var problemer med betalingsbalancen, hvad var det?
Ja, det var jo, at det private forbrug var for højt.
Og var det ikke netop det, som var formålet med indgrebet omkring pinsepakken: at man skulle begrænse det private forbrug?
Det er det, som har virkning på betalingsbalancen, og det er det, der har den virkning i øjeblikket.
Hvis ikke man havde grebet ind - det siger alle økonomer, borgerlige og ikke borgerlige, de fleste borgerlige - så havde det stået meget værre til med betalingsbalancen.
Kristian Jensen (V), 1999-11-17:
Det glæder mig, at hr. Frank Aaen har læst mine tanker og markerer for en kort bemærkning, inden jeg har svaret på hans spørgsmål.
Jeg vil så sige, at det, som vi i Venstre tænker på, når vi mener, at det er muligt at effektivisere inden for den offentlige sektor, er ikke blot at kigge på spørgsmålet om nedskæringer og lavere satser i de sociale overførselsindkomster.
Der er en lang række andre muligheder for at få effektiviseret inden for den offentlige sektor og få den offentlige forbrugsstigning ned på et niveau, som også regeringen har påstået at den skulle holde sig på, men som man bare ikke har kunnet overholde. Til hr. Morten Helveg Petersen: Spørgsmålet om, hvad en kommende borgerlig regering vil på skattespørgsmålet, er ikke til at besvare på nuværende tidspunkt.
Det er ikke til at forudse, hvilke ulykker den nuværende regering vil bringe over de danske skatteydere, inden vi får et regeringsskifte.
Derfor skal jeg ikke udtale mig om, præcis hvad det er, vi ønsker at ændre på.
Til hr. Aage Frandsen: Det er således, at der er en mulighed for at forbedre betalingsbalancen ved at skære ned på det private forbrug, men der er også mulighed for at hjælpe på betalingsbalancen, godt nok lidt mere langsigtet, ved at overholde det mål for offentlig forbrugsvækst, som regeringen har sat sig selv.
Frank Aaen (EL), 1999-11-17:
Når jeg er så hurtig til at melde mig til en ny kort bemærkning, er det jo, fordi jeg ved, at det kræver lidt energi at komme til benet her.
For hvis Venstre vil skaffe en stramning i økonomien til gavn for betalingsbalancen og gennem det effektivisere den offentlige sektor, så vil vi alle sammen gå ind for det.
Men hvis ikke effektiviseringen skal bruges til at lave bedre offentlig service, så er der jo kun en anden ting tilbage, og det er, at det skal bruges til at fyre offentligt ansatte. Så må man selvfølgelig tro på, at det ikke går ud over den offentlige service, men i hvert tilfælde kan vi forstå nu, at Venstres forslag har været nedskæringer på det offentlige forbrug med deraf følgende fyringer af offentligt ansatte.
Tak for oplysningen.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-17:
I mange henseender, når det gælder erhvervspolitik, og når det gælder boligpolitik, og også det når gælder en række andre ting,
er der nogle, der mener, at det er skattesystemet, der skal løse problemerne, og at det er via skattelovgivningen, man skal fremme nogle bestemte ting.
Vi er også med på, at man kan fremme nogle bestemte ting via skattelovgivningen.
Det gælder adfærdsregulerende ting
omkring miljø og omkring sundhed, men når det drejer sig om det her, ser vi ikke, at det er det rette middel. Det er muligt, at man vil kunne tilskynde nogle mennesker til at leje deres værelser ud - det tør jeg i denne forbindelse ikke sige - men det vil i hvert fald ikke batte ret meget.
Det afgørende i den her forbindelse er, at man får bygget ungdomsboliger, og i perioder har det stået meget skralt til.
Det har i perioder været forskellige regeringer, der ikke har satset nok på det, og i nogle tilfælde er det også kommunerne, der ikke har gjort nok for det.
Nogle af de kommuner, som har mange uddannelsessøgende, har selvfølgelig en forpligtelse til at sørge for, at unge mennesker kan få en bolig.
Og det er jo ikke kun en bolig, som man skal have kortvarigt, for hvis man netop har kortvarige og ringe boligforhold, jamen så er der jo risiko for, at man forsvinder fra uddannelsen, og vi har en klar interesse i, at unge mennesker får en ordentlig bolig i hele forløbet og dermed også kan gennemføre deres uddannelse.
Så derfor er løsningen på det her område en helt anden, nemlig at man skal sikre, at der bliver bygget boliger, som kan være en del af det almindelige boligbyggeri, til unge mennesker, men det kan også være ungdomsboliger, der specielt er beregnede for unge.
Derfor afviser vi forslaget.
Det er også korrekt.
Men hvad virker mest effektivt: at man griber ind over for det private forbrug eller over for det offentlige forbrug, når det drejer sig om betalingsbalancen? For det andet: Når det drejer sig om offentligt forbrug, må det jo være noget, der begrænser folks forbrugsmuligheder, folk, der er ansatte i den offentlige sektor. Det må jo primært være det, det drejer sig om.
Og derfor, i forlængelse af hr. Frank Aaens spørgsmål, så må det være, fordi man skal have færre ansatte i den offentlige sektor.
Det må være det, der er meningen med det.
Og hvis man har færre ansatte i den offentlige sektor, jamen så må der være nogle, der bliver arbejdsløse, og det er jo det, der er ideen, hvis man skal bruge denne her mekanisme.
Det er med hensyn til, hvad en borgerlig regering, som hr. Kristian Jensen måske forestiller sig engang vil komme, vil gøre i den her situation.
Vil man sætte skatterne op eller ned, eller vil man beholde niveauet?
Vil man hæve nogle skatter, eller hvad man vil gøre?
Hvad er det egentlig, Venstre vil på det her punkt?
Kristian Jensen (V), 1999-11-17:
Når vi i Venstre snakker om effektiviseringer, snakker vi bl.a. om en øget brug af udliciteringer inden for den offentlige sektor.
Det er således, at der også af andre end Venstre er fremsat udsagn om, at man kan spare rimelig store beløb i den offentlige sektor ved at gøre brug af udliciteringer. Lad mig blot nævne formanden for Udliciteringsrådet, Allan Andersen.
Det er også sådan, at vi i Venstre tror på, at det er muligt at skaffe en bedre ældrepleje og en bedre børneomsorg ved at benytte os af de muligheder for udlicitering og de muligheder for fritvalgsordninger, som mange kommuner har givet borgerne et tilbud om.
Til hr. Aage Frandsen: På spørgsmålet om, hvad der virker mest præcist, vil jeg svare, at det er da rigtigt, at et indgreb over for det private forbrug er det, der virker mest præcist og mest direkte over for betalingsbalancen.
Men det er jo ikke sådan, at vi er sat herinde for at være økonomer.
Vi er sat herinde for at være politikere, der træffer et politisk valg om, hvad det er, vi ønsker.
Og når vi kan se, at regeringens ønsker, regeringens mål om, at det offentlige forbrug ikke skal stige med mere end 1 pct. om året, ikke har holdt lige siden 1993, så synes vi, at det var et oplagt sted at gribe ind og kigge på, hvad det kunne være, i stedet for at kigge på det private forbrug, der, hvis man ser regeringens tiltrædelse fra 1993, faktisk flugter meget godt med de spådomme, der var tilbage i 1993.
Flemming Hansen (KF), 1999-11-17:
Jeg skal garantere for, at mit indlæg ikke giver anledning til så mange provokationer, også under hensyntagen til de mange mennesker, der venter på os i Skatteudvalget.
Jeg vil godt sige, at der er tale om et meget omfattende lovforslag, som vi ikke kan deltage i, fordi vi ikke har lod og del i pinsepakken, og det er vi glade for.
Men jeg vil spørge skatteministeren, om han forestiller sig, at lovforslaget skal igennem inden juleferien, og så vil jeg høfligt advare skatteministeren, for der er tale om 141 siders lovstof, og det er meget svært, og vi kan også se på de mange organisationer, der har svaret, hvor svært det er for dem.
Så jeg mener, det er bedre, at vi ikke gør det, som man gjorde med pinsepakken, at jage det igennem, men laver noget fornuftigt.
Og det betyder nok ikke så meget, om det er færdigt den 1. januar eller den 1. februar.
Så skal jeg bare lige komme med en bemærkning til hr.
Frank Aaen
med hensyn til, om pinsepakken har virket: Jo, den har været en kæmpesucces!
Den har givet flere ansatte i den offentlige sektor, til trods for hvad hr. Frank Aaen siger, og nu er fyringerne godt på vej i den private sektor.
Det går faktisk meget stærkt den forkerte vej.
Omkring 20 pct. er det indtil nu faldet siden sommerferien, og i bilbranchen, i tøjbranchen og i radio- og tv-branchen, f.eks. B & O, har vi set fyringer: Så til lykke med succesen!
Klaus Kjær (DF), 1999-11-17:
Lovforslagets formål er at følge op på pinsepakkens omfattende ændringer.
Det drejer sig om justeringer, dels i form af præciseringer, dels i form af mindre lovændringer.
Der er tale om et meget komplekst lovforslag, som samlet set skønnes at medføre et merprovenu i størrelsesordenen 25 mio. kr., hvoraf de 15 mio. kr. vedrører den kommunale indkomstskat.
Dansk Folkeparti vil under udvalgsbehandlingen nøje studere de mange indkomne høringssvar og vil ved andenbehandlingen redegøre for sin stillingtagen, men det bliver næppe den grønne knap, der bliver trykket på til sidst.
Sonja Albrink (CD), 1999-11-17:
Med dette forslag lægger regeringen jo op til at se på den lovgivning, som var en konsekvens af pinsepakken, og det kan der selvfølgelig være meget fornuft i.
Der er en ting, man ikke må glemme, og det er, at pinsepakken var et forlig, som regeringen indgik med SF og Enhedslisten.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Som flere ordførere har været inde på, er det et meget teknisk lovforslag, vi behandler her i dag. I forbindelse med vedtagelsen af pinsepakken blev det besluttet at nedsætte en bredt sammensat følgegruppe til at gennemgå konsekvenserne af de ændringer, der fulgte med pinsepakken, og på den baggrund er udvalget kommet med de forslag, vi har foran os her i dag.
I Det Radikale Venstre var vi som bekendt med i
pinsepakken
Vi synes, den har haft fornuftige virkninger på det strukturelle plan, og derfor er vi selvfølgelig også med
Frank Aaen (EL), 1999-11-17:
Som sagt før er pinsepakken noget af det mest fornuftige, der er lavet på skatteområdet, og til den konservative ordfører, hr. Flemming Hansen, kan jeg bare sige, at det er muligt, at skosalget er faldende i Danmark - det har jeg ikke nogen viden om - men det er ikke pinsepakkens skyld, for siden pinsepakken blev vedtaget, er forbruget faktisk steget i Danmark, både det offentlige og det private - så hus forbi.
Hvad angår selve lovforslaget her, har vi også tillid
til, at Skatteministeriet og de høringsberettigede har gjort deres arbejde ordentligt; det er fuldstændig umuligt for et folketingsmedlem at være sikker på, at alt det her er korrekt; det må vi stole på
Det gør vi så også.
Vi er positive over for det. Der er to ting, vi vil rejse under udvalgsarbejdet.
Den ene er, at der er nogle steder, hvor det er svært at se, hvad der giver provenu, og hvad der giver provenutab.
Sammenregnet er det ingenting, men det er jo sammensat på mange måder
, så dér vil vi bede om en liste over, hvor provenutabet ligger, f.eks. på afskrivningsloven.
Det andet, jeg vil sige, når nu emnet om boafgift er på dagsordenen, er, at vi jo havde den dér diskussion om brugerbetaling for hjemmehjælp, hvor vi af principielle grunde sagde, at for hjælp, man har brug for, fordi man er svag, skal der ikke indføres brugerbetaling.
Vi må nok sige, at vi stod lidt i spidsen for det.
Men det gav jo et tab for statskassen, at vi fik afvist det, og derfor foreslog vi dengang vedrørende afgiften på arv og gaver, hvor der før pinsepakken var sket nogle skattelempelser uden vores bidrag - da var det De Konservative, der var ved fadet sammen med Venstre, og hvor man jo sørgede for en betragtelig nedsættelse af alle arveafgifter - at vi med hensyn til arv på måske over 200.000-300.000 kr. gerne så en skrappere beskatning end den, der er i dag.
Det kunne vi godt tænke os
at inddrage i hvert fald i finanslovforhandlingerne og også i givet fald i forbindelse med behandlingen af dette lovforslag videre frem.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-17:
Som bekendt havde vi hverken lod eller del i pinsepakken.
Vi mener, at pinsepakken især var en hård belastning for erhvervslivet.
I dette omfattende forslag lægges der op til nogle justeringer af pinsepakken.
Vi kan se, at sammenfattende betyder det et merprovenu til staten.
Det vil sige, at samlet set bliver erhvervslivet ramt af yderligere udgifter, og samtidig hedder det også, at lovforslaget forventes at medføre visse administrative byrder for virksomhederne.
Jeg synes ikke, de to ting tyder godt i forhold til det, der skete med pinsepakken.
Nu skal vi selvfølgelig undersøge det nøjere under udvalgsarbejdet, men ud fra en foreløbig vurdering er vi imod.
Men er det til skade, giver det yderligere udgifter, medfører det yderligere administrative byrder, så er vi klart imod.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
»Vil ministeren forklare baggrunden for og forløbet af forsøgene på Kommunekemi i Nyborg med afbrænding af bl.a. shredderaffald og af flydende affald, som blev stoppet efter konstatering af, at røgen indeholdt dioxin på henholdsvis 27 gange og 350 gange grænseværdien på 0,1 nanogram pr. kubikmeter?«
Jens Peter Vernersen (S), 1999-11-17:
Lovforslag nr. L 88, forslag til lov om ændring af ligningsloven, pensionsbeskatningsloven og skattekontrolloven, vedrører jo sådan mere konkret ændringer vedrørende uddannelsesydelser, fratrædelsesgodtgørelser, jubilæumsgratialer, rejsegodtgørelser og sparet hjemmeforbrug ved tjenesterejser.
Med dette lovforslag sker der en række ændringer i ligningsloven og pensionsbeskatningsloven og skattekontrolloven.
Der er i forbindelse med høringen kommet en række positive tilkendegivelser vedrørende de ændringer, der foreslås, på i hvert fald nogle af områderne.
I spørgsmålet om rejsegodtgørelse, som jo har været diskuteret her i Folketinget ved flere lejligheder, har ikke mindst de faglige organisationer udtalt sig positivt om den del af forslaget.
Vi har jo haft besøg af ihærdige rejsemontører, og de har fortalt os, hvad de mener, de har af udgifter i forbindelse med deres arbejde.
Vi har kigget på det og er altså kommet til de konklusioner, at det nok var rimeligt at lave disse justeringer.
Nu er det jo ikke sådan, at jeg tror med mig selv, at så er alt på det bedste, men for Folketinget, for Socialdemokratiet, er det jo altid nødvendigt at foretage en samlet vurdering af, hvad der nu også er rimeligt, en rimelighedsbetragtning, og vi er så kommet til den konklusion, at vi kan støtte det forslag, der ligger fra skatteministeren.
Så jeg håber da, at der er mere glæde blandt de berørte ved denne her lejlighed, end vi har oplevet tidligere.
Ændringerne i lovforslaget vedrørende uddannelsesydelse giver forbedrede muligheder for at deltage i uddannelser betalt af arbejdsgiveren, betalt af a-kassen eller Arbejdsformidlingen, uden at der sker beskatning.
Det er jo også et spørgsmål, som har været til mange diskussioner.
Det har været sådan, at hvis man tager en uddannelse, hvor man vedligeholder det, man nu engang har lært, så kunne det foregå skattefrit, men hvis man tog en uddannelse, hvor man ligesom indvandt nyt land på uddannelsesområdet, så kunne man være i den situation, at der skulle ske en beskatning.
Derfor er jeg meget glad for, at jeg nu kan sige, at Socialdemokratiet støtter også det forslag.
Jeg er glad for, at skatteministeren har fremlagt det, så vi får disse forbedrede muligheder for dem, der har brug for uddannelse. Derudover indeholder lovforslaget regler vedrørende beskatning af fratrædelsesgodtgørelse og jubilæumsgratialer, der ændres, så der fremover kan udbetales jubilæumsgratiale på 11.200 kr., altså det grundfradrag, vi kender, uden der sker beskatning, hvorimod der fremover skal ske beskatning af fratrædelsesgodtgørelse
Med den helhed, der er i forslaget, så kan Socialdemokratiet støtte ændringerne.