runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg ved ikke, om man skal opfatte spørgsmålet, som om SF synes, det skal være omvendt.
Vi synes i regeringen, det er vigtigt, at der også er et økonomisk incitament til at komme i arbejde.
Vi bliver nødt til at se på overførselsindkomsterne for at se, hvad det er, man har ud af det, når man er på arbejdsmarkedet, og når man er på lavtlønsområdet.
Samtidig sætter vi så ind med konkrete tiltag for at hjælpe de svageste og de økonomisk dårligt stillede.
Vi sætter ind med tiltag, som kan hjælpe folk til at komme ud på arbejdsmarkedet, og rent faktisk er der jo mange flere, der er kommet i beskæftigelse.
Det er den aktive linje, regeringen står for.
Og jeg havde egentlig regnet med, at SF ville bakke op om det frem for at sige, at vi bare skal holde folk fast i passiv forsørgelse.
Men der har jeg måske taget fejl.
Jeg skal endnu en gang minde hr. Ole Sohn om, at vi jo i Danmark er i den situation, at vi har den laveste andel af lavindkomstgruppen.
Yderligere kan vi se, at der er en meget stor mobilitet i gruppen, altså at der heldigvis er forholdsvis få, der er i lavindkomstgruppen over længere tid.
Vi har jo haft en række undersøgelser for også at afdække, hvordan situationen er for børnene, og vi kan jo se, at det er ganske få, der er relativt fattige gennem hele deres barndom.
For langt de fleste gør det sig gældende, at det kun er i en kortere periode.
Jeg synes jo stadig væk, at det, det handler om, er at kunne hjælpe folk til at komme videre, kunne komme ud af den passive forsørgelse og komme i beskæftigelse.
Det synes jeg jo om noget SF burde bakke op om, for alternativet er jo, at man bare overlader en større gruppe til den passive forsørgelse og siger, at udsigterne alligevel er håbløse, så vi gør ikke noget.
Tværtimod kan vi jo se, at når man giver det rigtige tilbud, når man giver den rigtige støtte, så kan selv de, der i mange år har været på kontanthjælp, faktisk komme i beskæftigelse, og det er den linje, som regeringen arbejder for og fortsat vil arbejde for.
Ole Sohn (SF), 2005-10-12:
Det er egentlig lidt bekymrende, at man som socialminister kan være i en situation, hvor man ikke kender til den faktiske virkelighed uden for Christiansborg, uden for de tonede ruder i ministerbilen.
Virkeligheden er, at børn af de fattige familier, som er ramt af kontanthjælpsloftet, er dømt til fastholdelse i den negative sociale arv, fordi der simpelt hen ikke er råd til, at de kan deltage i sociale aktiviteter.
De kan i almindelighed ikke melde sig ind i en idrætsklub, enkelte kan være heldige at komme igennem nåleøjet, og de kan ikke deltage i børnefødselsdage, invitere klassekammeraterne til børnefødselsdag og lignende.
Er det slet ikke noget, der rører en socialminister, som er blevet belært af sin regeringschef om, at regeringen ikke går ind for øget ulighed, at der er nogle, som er hægtet fuldstændig af?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Hr. Ole Sohn tager helt fejl.
Jeg er ikke spor irriteret, jeg gentager måske mig selv ret meget, men det er jo, fordi spørgsmålene kredser om det samme.
Jeg hilser det faktisk velkommen, at jeg får lov til at præsentere alt det, som regeringen sætter i værk for netop at bryde den negative sociale arv.
Så jeg tager gerne imod mange flere spørgsmål.
Hvis vi kigger på instrumenterne, så kan vi vel se, at om noget virkede den ungesats, der blev indført i 1990'erne, efter hensigten.
Vi gør netop en målrettet indsats for børnene, bl.a. jo i et glimrende samarbejde med SF om dette års finanslov, hvor vi fik indført mulighed for støtte til idrætsaktiviteter til de økonomisk dårligt stillede børn og også fik indført økonomiske fripladser i skolefritidsordninger, som jeg synes er nogle rigtig gode initiativer.
Ole Sohn (SF), 2005-10-12:
Jeg forstår ikke helt, at socialministeren er så irriteret over spørgsmålene.
Nu er det jo sådan, at socialministeren ikke længere går ind for ulighed, men øget lighed, og så kommer vi fra SF's side og forsøger at hjælpe med nogle ideer og belyse, at der faktisk er sket stigende ulighed under den her regering.
Så skulle ministeren jo tage det til sig og sige, at så må vi gøre noget ved det.
Virkeligheden er, at i 1990'erne skete der et markant fald i arbejdsløsheden, på trods af at det ifølge ministeren øjensynlig ikke kunne betale sig at tage arbejde.
Det vil sige, at de instrumenter, regeringen bruger, ikke virker.
Vi kan konstatere, at der er familier, der bliver fattigere, men ikke bliver hjulpet i arbejde.
Det har jeg forstået at regeringen ikke vil gøre noget ved, for de skal ikke have for mange penge.
Men spørgsmålet er, om det ikke vil være rimeligt, at man ikke fører den negative sociale arv videre til børnene, at man isoleret set hjælper børnene af de fattigste familier, sådan at de har mulighed for at komme ud af deres sociale isolation og f.eks. deltage i sociale aktiviteter med kammeraterne, som de jo ikke har mulighed for i dag – og slet ikke efter at loftet er indført.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Nej, det er det ikke, og det bør efterhånden være klart fremgået, at det, det handler om, er, at der skal være en økonomisk gevinst ved at komme i beskæftigelse, og at der skal sættes mere målrettet ind over for de problemer, som den enkelte familie tumler med.
Jeg kan simpelt hen ikke begribe, at SF ikke bakker op om en sådan aktiv linje, hvor det handler om at gøre en indsats for familier, som kan bringe dem med ud på arbejdsmarkedet, frem for at overlade dem til passiv forsørgelse.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
I den familie, der er tale om, lider Mette og Jakob begge af depressioner, men de har ikke engang råd til at købe den antidepressive medicin, der skal gøre, at de ikke er så syge af deres psykiske lidelse.
Deres ældste datter har hverken råd til at gå til sport, musik, sang eller noget som helst andet.
Når socialministeren bliver ved med at insistere på, at det ikke handler om penge alene, så kan jeg ikke forstå, hvorfor socialministerens nye mantra hele tiden er, at det skal kunne betale sig at arbejde.
De her mennesker vil jo gerne arbejde.
Det, socialministeren bliver ved med at sige, er jo sådan set, at folk ikke vil arbejde, hvis ikke de bliver gjort fattige.
Er det, hvad socialministeren grundlæggende mener?
Ellers er der jo ikke nogen logik i at gøre folk fattige frem for at give dem flere kulturelle redskaber.
Man kan jo sagtens uddanne folk og give dem kulturelle redskaber, selv om man ikke gør dem fattigere.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Loftet over kontanthjælpen er for at sikre, at det kan svare sig økonomisk at komme i beskæftigelse.
Det, jeg så synes det handler om, er at gå ind og se, hvad det konkret er i en familie, der er forhindringen for, at den ene eller begge kommer i beskæftigelse, få afklaret, hvad det er for en støtte, hjælp, behandling, der er brug for, ligesom vi f.eks. har gjort det ved at lave behandlingsgarantier for misbrugere, ligesom vi har sat ind over for psykiske lidelser, se på, hvad der skal til for at hjælpe dem videre.
Er der tale om en permanent situation, hvor de ikke har en arbejdsevne i behold, ja, så er førtidspension jo en mulighed.
Jeg synes, det afgørende er at gå ind og se på, hvad det konkret er, som er forhindringen for at hjælpe den enkelte familie videre.
Det er jo bl.a. derfor, at jeg har sat ind med flere initiativer med vikarordning, mentorordning, gældslempelsesforslag, for det kan være eksempler på noget, der kan hjælpe en familie videre.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Jeg vil gerne prøve at bringe nogle af de konkrete personer, som det egentlig handler om, ind i diskussionen.
Det er nogle af de personer, der har været i kontakt med os og har fortalt deres livshistorie, f.eks. en familie med to voksne, Mette og Jakob, og to børn.
Det projekt, som regeringen har sat i gang, der hedder »Flere i arbejde«, har halveret familiens indkomst.
Begge forældre lider af depressioner, alligevel er de altså ramt af kontanthjælpsloftet, og der er ikke råd til antidepressiv medicin.
Det er jo fint, at folk skal i arbejde, men når nu socialministeren netop siger, at det hele ikke handler om penge, hvorfor bliver regeringen og socialministeren så ved med at insistere på, at det at tage penge fra folk vil få folk i arbejde?
Når det netop ikke handler om penge, men handler om så meget andet, hvorfor er det så, man skærer ned på det økonomiske grundlag for familien?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Altså, den logik kan jeg slet ikke følge, og jeg synes, det er ærgerligt, hvis det skal forstås, som om SF synes, at det udelukkende handler om højere ydelser, for jeg har jo netop forsøgt at forklare, at det gør det ikke.
Det, det handler om, er, at alle får en chance for at få en uddannelse, at alle får en chance for at komme i beskæftigelse, for det er jo meget mere end penge.
Det handler jo om netværk, relationer, selvværd, nogle sociale og kulturelle færdigheder, som er afgørende for ens livsindhold.
Så det går langt ud over penge alene, og jeg synes, det er ærgerligt, hvis SF tror, at det kun handler om penge.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Når regeringen lægger vægt på beskæftigelse og uddannelse til arbejdsløse for at bryde den negative sociale arv for deres børn, er det så ikke netop, for at de her mennesker skal kunne tjene nogle penge og dermed have et økonomisk grundlag for at overleve, så deres børn kan få en god tilværelse?
Er det så ikke temmelig selvmodsigende at lave et loft over kontanthjælpen, som netop har den modsatte effekt, nemlig at folk får færre penge?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Det gør jeg meget gerne.
Noget af det, der f.eks. er problematisk, er, når forældrene ikke er i beskæftigelse, og det er, når forældrene ikke har en uddannelse.
Vi kan se af undersøgelser, at så er der heller ikke lige så mange børn, der får en uddannelse.
Det er jo de ting, vi allerede har kredset om, som er væsentlige faktorer, og det er derfor, regeringen sætter ind på så mange felter, for vi mener det faktisk ret alvorligt, at vi vil bryde den negative sociale arv.
Derfor synes jeg også, at det er alle tiders, at jeg i dag har mulighed for netop at komme med denne her opremsning, så selv SF bliver opmærksom på alle de mange initiativer, der rent faktisk sættes i værk.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Det var en skøn opremsning af forskellige tiltag, der gerne skulle modarbejde negativ social arv.
Jeg kunne godt tænke mig høre ministeren nævne nogle faktorer i samfundet, som bevirker negativ social arv.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Som jeg ser det, er der tre ting, som er helt centrale for at bekæmpe negativ social arv.
Det er sikring af, at man får øje på de børn, der har problemer, og at man gør det på et tidligt tidspunkt, så man får sat ind i tide; det er en kvalificering af indsatsen, så man også er sikker på, at den støtte, der sættes i værk, virker på de konkrete problemer; og så er det støtte til børns skolegang og uddannelse.
Som jeg har været inde på tidligere, bliver det her også understøttet af resultaterne fra Socialforskningsinstituttets forskningsprogram om negativ social arv.
I de senere år er der gennemført en række initiativer, som skal give børn støtte til bedre at bryde den negative sociale arv.
Her vil jeg nævne, som jeg også har været inde på tidligere, de pædagogiske læreplaner i daginstitutioner, folkeskolereformen, puljer til idræt for vanskeligt stillede børn og anbringelsesreformen.
Derudover fremlagde vi jo fra regeringens side i maj 2005 et nyt samlet integrationsudspil, »En ny chance til alle«, og i forbindelse med aftalen iværksættes en række initiativer, som også bidrager til bekæmpelse af negativ social arv.
Som det fremgår af regeringsgrundlaget, »Nye mål«, vil regeringen desuden fremlægge et program for bekæmpelse af den negative sociale arv, og det program skal sammentænke initiativer på de enkelte politikområder, børnepasning, den sociale indsats, bedre uddannelse, ungdomsklubber, integration og kriminalitetsbekæmpelse.
Som fru Pernille Vigsø Bagge kan høre, har vi altså rigtig mange initiativer netop gående ud på at løse problemet med den negative sociale arv.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
»Hvilke faktorer ser ministeren som de største faresignaler i forbindelse med videreførelse af negativ social arv, og hvilke konkrete initiativer har efter ministerens mening ført til øget ulighed og forstærket den negative sociale arv i det danske samfund under den siddende regering?«
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Når det for regeringen er meget afgørende, at det kan svare sig at komme i arbejde, så er det jo, fordi det handler om at have en struktur, hvor der er incitamenter til at komme i beskæftigelse, og hvor vi ser på overførselsindkomstniveauet i forhold til, hvad man kan tjene i indkomst, når man er på arbejdsmarkedet.
Hvis vi ikke har en sådan struktur, risikerer vi at låse folk fast i passiv forsørgelse, og det synes jeg er at svigte, når det gælder at gøre en særlig indsats og give dem en chance for at komme med på arbejdsmarkedet.
Jeg skal gentage, at jeg mener, at det, der er afgørende for at kunne bryde den negative sociale arv, er, at man får sig en uddannelse, at man kommer i beskæftigelse.
Det er de områder, det er vigtigt at sætte ind på, frem for bare at holde fast i eventuelt højere ydelser og dermed netop låse folk fast i en passiv forsørgelsessituation.
Det er vigtigt at give dem muligheden for og understøtte dem i at blive selvforsørgende.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Det, ministeren sagde før, var, at modsat mange andre gik regeringen ikke ind for at parkere folk på passiv forsørgelse.
Så kunne jeg godt tænke mig her til sidst i mit spørgsmål sådan lidt uddybende at høre, hvad det er for nogle sammenhænge, der gør sig gældende, når man ikke mener, der er en sammenhæng mellem dårlig økonomi og negativ social arv.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Nu er det jo sådan, at hr. Villy Søvndal har det med at gentage de samme spørgsmål gang på gang på gang, og når man stiller det samme spørgsmål til regeringens medlemmer, så får man også det samme svar.
Sagen er, at det for regeringen er afgørende, at det kan betale sig at arbejde.
Derfor står jeg bag loftet over kontanthjælpen.
Det jeg derudover synes er vigtigt, er at sætte ind på så at få løst de problemer, der måtte være hindringen for, at man kommer i arbejde.
Der synes jeg, vi har præsenteret rigtig mange gode tiltag – og meget jo i bred politisk enighed her i Folketinget – til at gøre en indsats.
Jeg synes, det gælder om at finde ud af, hvad det lige præcis er, der skal til, for at endnu flere får chancen for at være på arbejdsmarkedet.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Det er lidt ærgerligt, at socialministeren holder sig så stramt til statsministerens talepapir, for det gør det umuligt at stille spørgsmål, hvis vi bare får det samme svar hver gang, der bliver spurgt om noget.
Derfor vil jeg bede socialministeren svare selv og glemme statsministeren et øjeblik i det her spørgsmål.
Er socialministeren enig i Rådet for Socialt Udsattes konklusioner, nemlig at der ikke er kommet flere i arbejde, og at virkningen derfor har været, at man har gjort nogle familier fattigere, og i de familier vokser der børn op, og de børns chancer for at klare det her liv er formindsket på grund af fattigdom på grund af de lavere satser?
Vil socialministeren give sin egen mening til kende og svare på det spørgsmål?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg skal starte med at understrege, at når vi ser på udviklingen i antallet af folk på overførselsindkomster, har der over en 10-årig periode været et fald på 80.000, og det er så rigtigt, bl.a. på grund af den demografiske udvikling, at vi nu er inde i nogle år, hvor der er mange, der går på efterløn, ligesom der lige nu også er mange på barseldagpenge.
Så der er jo mange forklaringer på, hvorfor tallene ser ud, som de gør, og det er vigtigt, at man lige er opmærksom på, hvilken periode man sammenligner med.
Jeg skal gentage, at for regeringen er det afgørende, at det økonomisk kan svare sig at komme i beskæftigelse, og derfor vil jeg gerne stå fast på loftet over kontanthjælp.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi ser på overførselsindkomsterne i forhold til, hvad det er, man har ud af at være på arbejdsmarkedet.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Problemet er, at der under den nuværende regering er kommet 40.000 flere på offentlig forsørgelse.
Jeg er sikker på, at socialministeren kan huske det tal.
Jeg vil godt i forlængelse af fru Pernille Vigsø Bagges indlæg citere lidt videre fra Rådet for Socialt Udsatte, der skriver følgende, og jeg citerer fra side 24 i rapporten: »En af hovedkonklusionerne er "9-10 måneder efter at loftet fik virkning, er der imidlertid ikke kommet flere i arbejde blandt de kontanthjælpsmodtagere, der er berørt af loftet, end der er blandt dem, som ikke berøres".«
Jeg vil spørge, om socialministeren deler den konklusion, at der ikke er kommet flere i arbejde.
Deler socialministeren rådets opfattelse, ja eller nej?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg er sikker på, at vi vil komme til at se en gunstig effekt af loftet over kontanthjælp, når kommunerne rigtig får informeret borgerne om konsekvensen af det og det bliver gjort tydeligt, hvilke muligheder man så har for at sikre sig en ekstra indtægt.
Det er sådan, at 5 timers arbejde gør, at man får noget ekstra at gøre godt med.
Det er forholdsvis nyt, og jeg tror, vi vil se resultaterne på sigt.
Så vil jeg også sige, at det jo er lykkedes at få flere mennesker i beskæftigelse, og vi hører nu meldinger rundtomkring om, at man rent faktisk mangler arbejdskraft.
Så jeg er ikke i tvivl om, at vi med den rigtige indsats, som jeg var inde på tidligere, for at få løst
de sociale problemer, som nogle tumler med, kan give langt flere chancen for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Jeg deler simpelt hen ikke den opfattelse, som nogle har, nemlig at man bare skal lade folk blive på den passive forsørgelse og ikke sørge for at gøre en ekstraordinær indsats for at give dem en arbejdsmulighed.
Per Clausen (EL), 2005-10-12:
Nu har Enhedslisten fremlagt en række forslag, der ville gøre det attraktivt også for kontanthjælpsmodtagere at få et lavtlønsjob – en række forslag, der har den skønhed i sig, at de ikke forringer vilkårene for de kontanthjælpsmodtagere, der enten ikke kan få et arbejde, fordi de er syge, eller fordi der ikke er noget arbejde til dem.
Realiteten er jo, at uanset hvad ministre fra denne regering siger, så har reduktionen i kontanthjælpen, kontanthjælpsloftet, ikke ført til, at der er flere, der er kommet i arbejde.
Det eneste, vi med sikkerhed ved, er, at det har gjort nogle af de mennesker i det her land, der har de dårligste økonomiske vilkår, fattigere.
Det har altså også betydet, at deres børn har fået et fattigere liv.
Jeg tror ikke, at det at give børn et fattigere liv er den rette måde at bekæmpe den sociale arv på.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jeg tror egentlig, hr. Per Clausen udmærket hørte, hvad jeg sagde, nemlig at det bedste, man kan gøre for de her børn, er at sikre, at en af eller begge deres forældre kommer i arbejde.
Det er derfor, at vi fra regeringens side satser meget på at øge muligheden for, at flere kan komme ud på arbejdsmarkedet.
Det er rigtigt, at der deri også indgår, at vi synes, det skal kunne betale sig at arbejde.
Og hvis der er noget, jeg ikke begriber, så er det, at der er partier her i Folketinget, som ikke bakker op om, at det økonomisk skal kunne betale sig at arbejde.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Som langt om længe fandt ud af, hvordan mikrofonen virker, og hvilken mikrofon der er den rigtige.
Ministeren lægger meget vægt på sociale og kulturelle færdigheder både hos voksne kontanthjælpsmodtagere, som skal ud på arbejdsmarkedet, og hos deres børn, og ministeren har været inde på en lang række tiltag, som ligger uden for hjemmet.
Vil ministeren ikke også indrømme, at når man skærer folk økonomisk, som det er tilfældet med kontanthjælpsloftet, så har det en stor indvirkning på det, jeg nævnte her?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-10-12:
Jo, det synes jeg er vigtigt, og det er jo også derfor, vi har haft fokus på, hvad vi kunne gøre for de økonomisk dårligt stillede børn, og bl.a. har indført økonomiske fripladser i skolefritidsordning og puljen til at dække de omkostninger, der er forbundet med at deltage i idrætsaktiviteter, som jeg har været inde på før.
Jeg synes, vi har haft et glimrende samarbejde med SF om den indsats.
Jeg synes, det er vigtigt at have fokus på det her, men samtidig er det jo også vigtigt at se på, hvad en familie, der er på arbejdsmarkedets lavindkomstområde, egentlig har at gøre godt med.
Jeg vil også appellere til, at man ser på, hvad folk har ud af det på overførselsindkomster, og sammenligner med, hvad de har ud af det på arbejdsmarkedets lavindkomstområde.
Der betyder loftet over kontanthjælpen, at der nu er en lidt større forskel, end der har været hidtil, og jeg synes, for nu at sige det endnu en gang, at der er en økonomisk gevinst ved at komme i beskæftigelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-10-12:
Kontanthjælpsloftet har ikke virket efter hensigten.
Det har ikke fået flere i beskæftigelse.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren definere begreberne ulighed og negativ social arv.
Ser ministeren en sammenhæng mellem negativ social arv og den ulighed, der er kommet i befolkningen som følge af regeringens politik, herunder f.eks. kontanthjælpsloftet?
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Da ulighedsdebatten gik varmest for sig, og det er jeg sikker på socialministeren godt kan huske, var der to spor i socialministerens udmelding.
Det ene var et erklæret ønske om større ulighed, og det skal vi ikke pinde mere rundt i, for det synspunkt har socialministeren ædt igen, så det synspunkt eksisterer ikke mere.
Det er noget andet end et synspunkt.
Det var socialministerens konstatering af, at uligheden har været voksende.
Jeg deler socialministerens konstatering.
Jeg tror, at alle, der kan se og høre, ved, at uligheden er voksende i vores samfund.
Jeg vil derfor spørge, om ministeren vil uddybe, hvilke konkrete forhold og politiske initiativer der har givet ministeren anledning til den konstatering, at uligheden er voksende, og samtidig skitsere, hvilke tiltag regeringen har iværksat for at reducere uligheden.
Kamal Qureshi (SF), 2005-10-12:
Jeg kan forstå, at ministeren har fået træning i sådan set at sige det samme, som ministeren har sagt tidligere, men bare bruge nogle andre ord.
I dag er det så sådan, at man kan sige, at det er hensigtsmæssigt med større ulighed i det danske samfund, men i stedet for at sige det, skal man bare sige, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Ministeren siger, at hun synes, det er fordelagtigt med kontanthjælpsloftet, fordi det øger forskellen på dem, der er i arbejde, og dem, som er på kontanthjælp.
Det vil sige, at de, der er i arbejde, har flere penge imellem hænderne, det er så også det, ministeren skitserer med det eksempel, ministeren nævnte tidligere, i forhold til før kontanthjælpsloftet blev indført.
Ja, men det må da alt andet lige betyde, at den økonomiske forskel, altså den økonomiske ulighed imellem dem, der er i arbejde, og dem, der ikke er i arbejde, stiger i det danske samfund.
Det må da betyde, at uligheden stiger i det danske samfund.
Villy Søvndal (SF), 2005-10-12:
Vil ministeren uddybe, hvilke konkrete forhold og hvilke specifikke politiske initiativer der har givet ministeren anledning til at »konstatere, at uligheden er blevet større«, og i forlængelse heraf skitsere, hvilke tiltag den siddende regering har taget, som bevisligt har reduceret uligheden i det danske samfund?«