runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-06:
Så vidt jeg har forstået det, er det, ulandene ønsker, at få mulighed for en toldbeskyttelse i en længere periode, end der ellers er lagt op til, og det synes jeg er et krav man må diskutere med dem og se på relevansen af, men langsigtet skal man ikke bilde sig ind, at ulandene har interesser i at have høje toldmure, heller ikke mod hinanden.
De har faktisk en interesse i at komme til at handle mere med hinanden og på den måde udvikle den fælles velstand.
Landbrugsstøtte tror jeg ikke bliver relevant i de fattige lande.
Den har de ikke råd til, og jeg er heller ikke sikker på visdommen i, at byboerne skulle betale mere i skat i mange lande, uden skattesystemer i øvrigt, til at give støtte til deres landbrug.
Så det tror jeg ikke er vejen
Til hr. Henrik Vestergaard vil jeg sige: Jeg tror egentlig ikke, vi er så uenige, for det er klart, at det også må være et mål at komme af med den eksportstøtte, der bliver givet i USA i form af kreditter og i form af fødevarehjælp.
Det er bare meget, meget vigtigt at bemærke, at den værdimæssigt, når man ser på støtteværdien, er meget, meget mindre end EU's eksportstøtte, og derfor er det os, der skal lægge for og give de største indrømmelser.
Kan man så få det andet med, ville det være fint.
Det, der bare er risikoen, og som jeg ikke tror hr. Henrik Vestergaard egentlig ønsker at løbe, er, at man ved at forlange, at USA's meget mindre eksportstøtte også kommer med, blokerer for, at der sker noget med eksportstøtten, for så ville vi jo havne i den dårligste af alle verdener, hvor der ikke skete noget på nogen af områderne. Så vi er enige om målet: Væk med al eksportstøtte, også USA's.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Det glæder mig, at hr. Jørn Jespersen er enig i, at der må være nogle undtagelsesregler, som gælder for de fattigste ulande, f.eks. toldbestemmelser.
Jeg synes bare, at der skal være den mulighed for, at de fattigste ulande kan særbehandles positivt, også i forhold til, at de ikke skal overholde alle de strengere regler, der skal gælde i landbrugspolitikken for afvikling generelt.
Jeg har egentlig også forstået det sådan - det kan ministeren jo svare på i sin besvarelse - at den danske regering faktisk er indstillet på, at de fattigste ulande skal have mulighed for en positiv særbehandling i den periode, hvor de opbygger deres landbrugsproduktion.
Sådan mener jeg i hvert fald jeg har hørt regeringens meldinger i det spørgsmål.
Så det håber jeg der kan være bred enighed om
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-06:
Jamen jeg håber så, at jeg kan glæde hr. Keld Albrechtsen med at sige, at vi er helt enige om, at der i de her forhandlinger skal gives mulighed for, at ulandene får specielle og differentierede vilkår, f.eks. længere tidsfrister til at indføre nogle ting osv.
Men det betyder jo ikke, at man bare siger ja til alle ulandenes krav, selvfølgelig gør man da ikke det.
Der er da også visse ulande, som har en meget, meget høj told, der bliver brugt til at finansiere en overklasse og et korrupt regime, og det skal man da have med i billedet.
Lad ulandene fremsætte deres krav, dem skal vi tage positivt imod.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Tak for spørgsmålene.
Jeg skal svare efter bedste evne og kvittere for, at det blev nævnt, at det var positivt.
I udtrykket at EU fastholder og forbedrer sine tilbud, ligger der i virkeligheden først og fremmest det, at man indtager en fleksibel holdning, allerbedst udtrykt ved pind 2 om, at Singaporeemnerne ikke må blokere, og at man selvfølgelig lytter og siger: O.k., er der andre ting?
Hr. Jørn Jespersen nævner f.eks. selv en konkret fastsat dato for udfasning af alle eksportsubsidier.
Ja, i det udspil, der lå den 13. september, siger man jo, at man forhandler videre om en endegyldig dato.
Det kunne for mig at se være en mulighed, som regeringen gerne måtte tage med og sige: Lad os nu få fastsat en dato for, hvornår det er endegyldigt slut.
Men ellers ligger der selvfølgelig i »forbedrer« den fleksible holdning, at man er åben.
Med hensyn til ordene ambitiøst og balanceret vil jeg ikke tage det til indtægt for, at Venstre er meget mere ambitiøs end hr. Keld Albrechtsen og udenrigsministeren, der gerne vil have en langsigtet afvikling, for det kommer an på, hvad vi lægger i ordene.
Men i Venstre ser vi jo gerne, at vi får en rækkefølge, der hedder eksportstøtte, direkte støtte og den samlede landbrugsstøtte eller noget af det, man i dag har sat ned i en grøn boks, og at vi sigter hen imod at få det hele fjernet.
Jeg har den holdning, at jeg gerne vil opleve det selv.
Så hvis jeg nu bliver 60 år i 2026 - så skal jeg i hvert fald ikke sidde herinde længere - kunne det jo være en stil.
Men jeg er nødt til at henholde mig til, at i Harbinsons udspil snakker man om 2013.
Der ligger en CAP-reform for 2013.
Vi skal være dem, der skal være med til at trække i retning af, at det så går ud.
Det ligger der i »ambitiøst«.
Så jeg forestiller mig ikke, at det er, når jeg er 80-90 år.
I »balanceret« ligger der selvfølgelig, når vi nu taler WTO, at der er hensyntagen til, at f.eks. USA også sænker deres ting, og at det ikke skal være ensidigt.
I »balanceret« ligger selvfølgelig også en hensyntagen til, at de, det kommer til at ramme - det kunne være udviklingslandene, men det kunne også være de danske og europæiske landmænd, selvfølgelig får en mulighed for at se, hvordan den nedtrapning ser ud, og så omstille sig til det.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Jeg vil godt spørge hr. Henrik Vestergaard, hvad det betyder,
når man siger, at Singaporeemnerne ikke må blokere
Jeg er selvfølgelig enig i, at de ikke må blokere, men hvad er den praktiske konsekvens af, at der står sådan i forslaget?
Betyder det f.eks., at den danske udenrigsminister skal stille et forslag i EU om, at EU skal give den melding, at man ikke vil kræve at få Singaporeemnerne ind, hvis ulandene ikke ønsker det?
Eller betyder det, at man skal vente og se, hvad der sker, og så eventuelt diskutere, om man skal gøre noget?
Det var det, man gjorde i Cancún, og dermed kom man for sent til at gribe effektivt nok ind i forløbet.
Det, vi ønsker, er, at man griber ind nu, hvor tiden er til det, med et aktivt forslag.
Så det vil jeg godt bede hr. Henrik Vestergaard uddybe.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-06:
Tak for svarene.
Jeg skal igen bekræfte, at jeg mener, det er positivt, at der bliver lagt op til at forbedre tilbuddet.
Jeg synes bare, det er afgørende, at vi kommer til klarhed over, på hvilken måde det skal ske, for én ting er, at man vil være mere imødekommende eller fleksibel, som hr. Henrik Vestergaard siger, noget andet er jo, hvis man bliver konkret og kommer med et udspil fra EU's side, der siger: Vi er parate til noget på eksportsubsidier osv. Derfor vil jeg spørge igen: Ligger der i det, at Danmark vil arbejde for, at EU selv kommer med et udspil om en forbedring af de ting, man var parat til?
Det kunne f.eks. være, som hr. Henrik Vestergaard også nævner, at man fik sat en dato for afvikling af eksportsubsidier. Er det det, der ligger i det? Så er jeg glad for, at Venstres ordfører er mere ambitiøs, end en af hans kolleger var under en tidligere debat, hvor landbrugsstøtten skulle afvikles over 60-80 år. Det er nu blevet til 2026.
Det er også lang tid, men det er dog et klart fremskridt i forhold til 60-80 år.
Vi er altså bare mere ambitiøse i SF, vi synes ikke, at 23 år er acceptabelt, men det er da et fremskridt. Så er der endelig formuleringen under hensyn til forbrugerne osv.
Sådan som jeg hørte hr. Henrik Vestergaard, betyder det, at man vil fortsætte med støtten i den grønne boks, eventuelt en øget støtte i den grønne boks, i mange år.
Var det rigtigt opfattet?
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Jeg skal se, om jeg kan nå at svare på alle de spørgsmål.
Om Singaporeemnerne er jeg nødt til at sige
, at vi kan godt lide Singaporeemnerne.
Vi synes, det er rart med fælles regler i stedet for, at alle lande har sine, eller at de stærke lande, eksempelvis USA, alene laver bilaterale aftaler over hele verden.
Vi synes faktisk, det er rart med fælles regler.
Det synes vi også et lille land som Danmark har glæde af.
Det betyder ikke, at lande, der ikke kunne være enige om dem, kan fortsætte med dem. I det forslag, der ligger her, for det er det, spørgsmålet går på, er det sådan for Venstre, at udenrigsministeren kan tage ned på den måde, man nu gør det, jeg har jo aldrig været udenrigsminister, og fortælle, at Danmark har en fleksibel indstilling til det, at vi vil arbejde for det, at vi gerne vil have lov til at forklare, hvorfor vi synes, det er en god ting.
Det vil vi også gerne i dialog med udviklingslandene om, men det må ikke være det, der blokerer for en samlet aftale.
Så kan jeg næsten ikke komme det nærmere, Men der kommer ikke et krav, og det er så også til hr. Jørn Jespersen, om, at nu skal udenrigsministeren og regeringen søreme tage ned til EU og sige, at EU bare har at komme med et ensidigt udspil med de og de punkter.
Efter at have oplevet Cancún synes jeg ikke, at det er en smart forhandlingstaktik bare at lægge alle kortene på bordet og agere ensidigt.
Jeg synes, det er vigtigt, at man giver sig tid til dialog og lytte til, hvor det er, de her knaster er, og så forsøge at finde en løsning på det.
Jeg tror, det var det, ellers må hr. Jørn Jespersen gå op og spørge en gang til.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Jeg synes, hr. Henrik Vestergaard undervejs i de drøftelser, vi har haft frem til den her debat, har vist betydelig imødekommenhed, men de sidste svar, vi får, vil altså gøre det meget vanskeligt for Enhedslisten at stemme for det forslag, som ligger.
Det har at gøre med, at der tilsyneladende mangler den nødvendige handling, for det er jo nødvendigt at få ændret det forhandlingsmandat, som EU-kommissær Lamy forhandler på, inden man kommer i gang med nye møder.
Det viste sig jo tydeligt i Cancún, at EU ikke har den handlekraft, der skal
til for at kunne ændre sit forhandlingsmandat undervejs i en forhandlingsrunde
Det skal altså gøres herhjemme i Europa, inden man tager af sted.
Derfor er det nødvendigt, at den danske regering stiller konkrete forslag på landbrugsområdet og på Singaporeområdet.
Derfor håber jeg, at hr. Henrik Vestergaard kan give tilsagn om, at hans forslag skal forstås sådan, at udenrigsministeren aktivt skal fremlægge forslag om de to spørgsmål i EU's Ministerråd.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Det hænger lidt sammen med det spørgsmål, som hr. Jørn Jespersen stillede før.
Hvor er det, man vil være parat til at være åbne over for det, andre lande måtte sige?
Jeg synes, det er utroligt vigtigt, at man lytter til hinanden her, at man er fleksible.
Det er ikke noget farligt, det er ikke noget grimt, det er jo noget godt for alle.
Hvorfor dog ikke udnytte, at en plus en er tre?
Det er indstillingen.
Jeg håber, det er svar.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-06:
Nej, men det er jo netop ikke frihandel, vi har i dag.
I dag har vi massiv protektionisme i de rige lande.
Derfor synes jeg da, det er afgørende, at vi kan få at vide, hvad den vedtagelse, der ligger her, betyder.
Og tilsvarende: Når man vil forbedre tilbuddet på eksportstøtte, landbrugsstøtte osv., er det så noget, udenrigsministeren aktivt vil fremføre?
Det betyder jo ikke, at man ikke efterfølgende kan være fleksibel i forhold til, hvad de andre lande siger, og finde den bedst mulige løsning.
Det betyder bare, at Folketinget aftaler med hinanden, hvad danske regeringsrepræsentanter siger i forhandlingerne som udgangspunkt for de forhandlinger.
Derfor må vi da kunne få at vide, både hr. Keld
Albrechtsen og jeg,
om der i formuleringerne ligger et aktivt dansk udspil som udgangspunkt for fleksible forhandlinger.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Fra Venstres side ligger der i det, der står, at udenrigsministeren selvfølgelig skal tage ned og argumentere
for, at Danmark ikke synes Singaporeemnerne må blokere for en endelig aftale.
Det modsatte havde jo været, at vi havde udstyret ham med et mandat, der hed, at Singaporeemnerne skal med.
Så her er da noget!
han præcis skal gøre. Omkring eksportstøtten: For Venstres skyld må udenrigsministeren gerne meddele Ministerrådet, at vi er parate til, at der fastsættes en dato i WTO-forhandlingerne, hvor al eksportstøtte er udfaset.
Lad mig så lige sige, når alle nu altid forsøger at gøre EU til den store skurk, det gør jeg bestemt ikke: Hvis man følger udviklingen i eksportstøtten, gav EU i 1995 7,8 mia. kr., i 1999 5,5 mia. kr., i 2001 3,4 mia. kr. Der er altså en proces i gang.
Og det er ikke rigtigt, at de rige lande bare står for protektisnisme.
Det er en af tingene.
Lad mig så sige i forhold til Harbinsons udspil, at EU jo har lavet en landbrugsreform, og også den så jeg gerne var kommet videre, men den taler dog ind i Harbinsons udspil, og det vil sige, at EU tilpasser sig det og i det tempo, der hedder: eksportstøtte, handelsforvridende støtte og så støtte i øvrigt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Jeg synes, det er positivt, at der i hr. Henrik Vestergaard m.fl.s forslag lægges op til et ambitiøst tempo for afvikling af landbrugsstøtten.
Ministeren henviste jo til ordet langsigtet, og det kom så desværre også med i det forslag, som jeg fremsatte, på grund af tekstbehandlingsfejlen.
Derfor skal jeg så tillade mig at fremsætte det rigtige: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at WTO's 5. ministerkonference endte uden resultat, og finder det af afgørende betydning, at der fra EU's og den danske regerings side fremlægges forslag, som kan føre til positive forhandlinger mellem i- og ulande med henblik på at opnå resultater.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Hr. Jørn Jespersen leverede sådan set et godt eksempel på, hvorfor det ikke altid er anvendeligt, når 146 lande i konsensus skal blive enige om noget, at opstille nogle meget rigide datoer og beløb og punkter for, hvornår tingene skal afsluttes.
For i det udkast, der ligger til vedtagelse, står der, at al landbrugsstøtte skal afvikles inden 2014.
Og her må man forstå globalt, fordi vi taler WTO.
Men samtidig sagde hr. Jørn Jespersen, at han var vældig, vældig begejstret for Harbinsons udspil.
Jamen Harbinsons udspil går jo kun med reduktioner frem til 2013.
Det vil altså sige, at hr. Jørn Jespersen nu står og plæderer for, at Harbinsons udspil skal fejes af bordet, for det er slet, slet ikke godt nok.
Er det ikke bare et forsøg på at svinge med fanen og sige, at man er meget dygtigere end alle andre?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Hr. Jørn Jespersen har ret i, at den formulering om landbruget, som ligger heri, løser Enhedslistens problem.
Men til gengæld vil jeg godt spørge, hvad der egentlig dybest set menes med formuleringen om Singaporeemnerne.
Det andet spørgsmål er: Hvorfor er den del af Enhedslistens forslag, som vedrører retten for de fattigste lande til at beskytte og udvikle deres egen landbrugsproduktion, ikke medtaget?
Jeg er glad for, at vi i dag kan få den her meget nødvendige debat om, hvad der skal gøres på baggrund af sammenbruddet på WTO-ministerkonferencen i september i Cancún.
Det, der skulle have været en udviklingsrunde, hvor det for en gangs skyld skulle have været udviklingslandenes og de fattige landes interesser, der skulle imødekommes, blev ikke en udviklingsrunde, men endnu en runde, hvor de rige vestlige industrilande kom med alle deres krav til ulandene, som de forlangte at få på dagsordenen som forudsætning for at tale om indrømmelser til de fattige milliarder af mennesker i verden.
Det var business as usual - undskyld, jeg må vist ikke tale engelsk fra talerstolen - men det var som sædvanlig, og det var ikke det nye i det.
Det er det, som vi skal bruge denne her debat til, nemlig at vi på baggrund af forhandlingssammenbruddet, som de rige lande alene bærer ansvaret for, nu tænker os om, at vi udformer nogle udspil, som kan imødekomme ulandene og gøre det til en virkelig udviklingsrunde og få genoptaget forhandlingerne, først og fremmest om afvikling af landbrugsstøtten, som jo er ulandenes hovedsynspunkt.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-06:
mere retfærdige handelsforhold og bekæmpe fattigdom gennem øget handel, gennem at give ulandene adgang til vores markeder, ved at stoppe vores dumping af landbrugsvarer på deres markeder og ved at høste en generel velfærdsgevinst, som ville komme såvel fattige som rige til gode.
Det var ikke alene et spørgsmål om global retfærdighed, men også dybest set et spørgsmål om egentlig sikkerhedspolitik.
Et ordentligt gennembrud i WTO-forhandlingerne med bedre handelsforhold for de fattige lande til følge havde været en langt mere effektiv indsats mod usikkerhed og terrorisme i verden end alle andre initiativer.
På trods af den enestående chance missede man muligheden helt alene på grund af de rige landes manglende evne og vilje til at give reelle indrømmelser.
Og for det andet holdt man krampagtigt fast, alt for længe, alt for meget, i Singaporeemnerne, som man vidste på forhånd, at ulandene ikke ønskede at kæde sammen med de forhandlinger, der i øvrigt foregik i udviklingsrunden.
Derfor brød forhandlingerne sammen.
Det er de rige landes skyld, heriblandt Danmarks, og derfor er det helt afgørende, at man nu tager skeen i den anden hånd og for alvor kommer med nogle bud på, hvordan man kan komme i gang med forhandlingerne igen, få dem tilbage på sporet, og at de rige lande nu er parat til at yde de indrømmelser, som er nødvendige for at få gang i forhandlingerne.
Alternativet er jo ikke bare en udskydelse af forhandlingerne.
Alternativet er jo desværre meget nærliggende, nemlig et sammenbrud i WTO og dermed et fravær af lov og orden på det internationale handelsområde.
Så vi håber meget, at også den danske regering har lært af sine egne og EU-landenes fejltagelser og er parat med et bud, der kan få forhandlingerne tilbage på sporet.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Ord er jo taknemlige.
Dem kan man komme galt af sted med nogle gange.
Der var simpelt hen ting, jeg ikke forstod, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Hr. Keld Albrechtsen brugte meget tid på at kritisere, at udenrigsministeren i sin tale nævnte en langsigtet afvikling af den samlede landbrugsstøtte.
Og så finder man i forslaget til vedtagelse fra Enhedslisten ordene: en langsigtet afvikling af den samlede landbrugsstøtte.
Hvad er det for noget at stå og kritisere noget, man er enig i.
Eller er sagen ikke bare den, at vi nogle gange skal hjælpe hinanden med at få defineret, hvad vi mener med det.
Men det er jo det samme, der står.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-11-06:
Det er en kort bemærkning til forslaget til vedtagelse fra Enhedslisten.
Jeg sad også pludselig og spidsede ører, for jeg har da lige hørt hr. Keld Albrechtsen udspy de voldsomste anklager mod regeringen, fordi den bruger udtrykket langsigtet i forbindelse med afvikling af landbrugsordninger, og så tager man det selv med i sin egen vedtagelse.
Det synes jeg er lidt mærkværdigt, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Skulle der ikke lige læses lidt korrektur på dette vedtagelsesforslag?
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Godt ord igen, og sådan kan der jo af og til smutte noget.
Det vigtigste er, at vi får talt om substansen.
Nu er det selvfølgelig en forhandling, hvor alle gør, hvad de kan, og naturligvis kan nogle også bedømme, hvornår man skal sætte ind.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvilke af USA's, G21-landenes, G9-landenes, Japans og Cairnslandenes bidrag til at opnå en løsning i Cancún - de bidrag, som blev afleveret i Cancún - hr. Keld Albrechtsen syntes var positive og bidrog til, at vi kunne flytte os fremad i en forhandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Jeg synes sådan set, at ulandene førte en konstruktiv linje i Cancún.
Det synes jeg faktisk også den mexicanske mødeleder, som er blevet så kritiseret af udenrigsministeren, gjorde.
Derfor er jeg overhovedet heller ikke enig i den betragtning, at det var mødeledelsen, der gav anledning til problemer.
Derfor mener jeg heller ikke, at man nu skal begynde at centralisere magten i administrationen hos generalsekretæren.
Men ulandene kom faktisk med en række væsentlige
indrømmelser på landbrugsområdet, idet de accepterede, at man gik ind og f.eks. lavede forhandlinger om tidsfrister for afvikling af støtte, som ikke var så hurtige, som ulandene helst ville have dem.
Så ulandene var meget konstruktive.
De gik ind i landbrugsforhandlingerne for at opnå konkrete resultater.
Men man bliver så ved med at sige til ulandene, at de skal acceptere en hel masse nye emner, Singaporeemnerne, som
de bare ikke ville have ind i forhandlingerne, fordi det skader ulandene
Jeg var enig med ham på det tidspunkt.
Min bedømmelse var også, at der ikke var mere at forhandle om, fordi USA og EU ikke ville bevæge sig i retning af ulandene.
Den danske regering var på vej til at bevæge sig, som jeg sagde.
Det var godt nok for lidt og for sent, men den var på vej.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Jeg er i hvert fald enig med hr. Keld Albrechtsen i, at man ikke kan pege på én ting, der var grund til, at det ikke lykkedes i Cancún. Jeg tror, det skyldtes flere ting, og derfor må alle selvfølgelig også lære af det. Nu forstår jeg, at hr. Keld Albrechtsen er i gang med at få redigeret sit udkast til vedtagelse.
Men i vedtagelsen står, at Singaporeemnerne skal tages ud af forhandlingerne.
Hvis jeg lyttede rigtigt, hørte jeg udenrigsministeren sige, at man måtte konstatere, at de kunne være blokerende.
Er det ikke fair nok at sige, at når det nu er noget, vi tror på er rigtigt - når vi nu tror på, at fælles regler er bedre end bilaterale regler - så kan vi jo godt arbejde videre for det, men så måske sige, at vi vil sikre, at de ikke blokerer.
Er det så magtpåliggende for Enhedslisten at sige, at de bare skal ud?
Eller er det bare sådan en måde at stille sig alene på?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Det spørgsmål, jeg stillede i den forbindelse, og som jeg håber både hr. Henrik Vestergaard og ministeren vil svare på, er, om man fra dansk side vil stille forslag i EU i Ministerrådet om, at forhandlingsmandatet, som Kommissionen forhandler på grundlag af, skal ændres, således at Kommissionen kan meddele ulandene, at den ikke vil fastholde Singaporeemnerne, når ulandene ikke ønsker dem.
Det er givet, at et sådant forhandlingsmandat vil medføre, at Singaporeemnerne går ud.
Men jeg har altså ikke stillet forslaget på den måde, at man simpelt hen bare trækker dem ud.
Jeg har stillet forslaget på den måde, at når EU kommer til møde, skal EU sige til ulandene: Vi er villige til at trække dem, hvis I ønsker det.
Det vil de så gøre, det ved vi, og så er de ude.
Men sådan har jeg foreslået man skulle gå frem.
Jeg håber, den danske regering vil tilkendegive, at den vil tage et sådant skridt i EU.
Henrik Vestergaard (V), 2003-11-06:
Jeg vil sådan set stille hr. Jørn Jespersen det samme spørgsmål, som jeg stillede hr. Keld Albrechtsen.
Jeg er jo enig i den konstatering, hr. Jørn Jespersen gjorde, at hvis der havde været en reel vilje fra deltagerne i WTO, så var det lykkedes.
Det var sådan set også det, jeg hørte udenrigsministeren udtrykke, da han citerede Pascal Lamy, handelskommissæren i EU.
Men kunne hr. Jørn Jespersen så ikke fortælle mig, hvor han synes, at G21-landene, G9-landene, USA, Japan og Cairnslandene i Cancún bidrog med at se, om man kunne skabe en løsning? Der er nogle, der har en forhandlingstaktik, der hedder alt eller intet.
Sådan nogle mennesker kommer tit til at stå helt alene.
Og så er der nogle, der forsøger at bevæge sig og flytte sig mod hinanden.
Hvor var det, de andre aktører ud over EU bevægede sig, så de fik hr. Jørn Jespersen til at synes, at de gjorde en fremragende indsats?