Ritt Bjerregaard (S), 2003-11-06:
Det er jo sådan en blanding af en meget opmuntrende reaktion og en ret nedslående.
Man kan sige ret opmuntrende, fordi der vist ikke er nogen ordfører, heller ikke ministeren, som har været på talerstolen uden at sige, at de godt er klar over, at den alternative behandling er noget, der i allerhøjeste grad optager befolkningen, og vi har jo tal på, hvor mange der i realiteten anvender den alternative medicin.
Mindre opmuntrende har det selvfølgelig været at høre reaktionen på den konstruktion, der er valgt her for overhovedet at kunne komme videre med de meget positive opfattelser, som har været her i salen.
Både fru Hanne Severinsen og fru Margrethe Vestager var
inde på sammenhængen med de systemer, der er bygget op på forskningsområdet, og begge ordførere var også inde på, at her kunne man jo sådan set gå ind og søge, og det var vel også tænkeligt, at de strukturer, der var opbygget, selv kunne generere noget af det, der er foreslået her. Jeg må sige, at det må simpelt hen skyldes manglende kendskab til, hvordan hele det medicinske område reagerer i forhold til den alternative behandling.
Det er fuldstændig usandsynligt og helt utænkeligt at forestille sig, at den medicinske verden selv ville foreslå noget som helst i den her retning.
Det er jo noget af det, der er specielt for Danmark, at der er et så stort misforhold, som der i realiteten er på det her område.
Det gælder ikke andre nordiske lande.
Der er et fremragende samarbejde i Tromsø, altså i Norge, hvor man har opbygget et center med kontakter ud til de andre universitetscentre.
Det ville være dejligt, hvis det var muligt at gøre noget lignende i Danmark, men der støder man gentagne gange på en mur og en afvisning.
Det er jo derfor, der er mange, der har fremhævet ViFAB's arbejde, det gør vi også selv her i forslaget, men det er jo også derfor, at ViFAB har haft vanskeligheder med nogle af forskningsprojekterne, som fru Tove Videbæk var inde på her til sidst, fordi det simpelt hen har været vanskeligt at få etableret det samarbejde og dermed også få den videnskabelighed i det, som den traditionelle medicin kan give det. Derfor synes jeg, der var flest opmuntrende bemærkninger i det, fru Anne Grete Holmsgaard var inde på.
Fru Holmsgaard
understregede, at der i den traditionelle medicinske verden er meget store midler til rådighed, men at det overhovedet ikke gælder på området her.
Jeg synes, det kunne være spændende under udvalgsbehandlingen at spørge, hvor meget der egentlig overhovedet er uddelt til noget som helst på området fra forskningsrådene.
Det er klart, at man kan diskutere modellerne, og jeg har også sammen med andre gennemgået en del andre modeller.
Jeg har også haft nogle kontakter til de medicinske miljøer for at se, om man kunne komme nogen vegne her, og jeg må sige, at jeg er ret skuffet over reaktionerne.
Det er grunden til, at vi har valgt levnedsmiddelcenterkonstruktionen, fordi den giver mulighed for at have en ramme med en bevilling, som ikke binder dem, der vil ansøge om midler.
Vi håber, at netop det, at der er midler, kunne få nogen inden for den traditionelle medicin til at se ideen i at søge sammen med de alternative.
Det har ærgret mig lidt under behandlingen i dag, at de, som er glade for ViFAB-konstruktionen - hvad vi også er hos Socialdemokraterne - har ment, at forslaget kunne ses som en undergravning af det arbejde, der foregår.
Det mener jeg ikke der er tale om.
Jeg mener, der er tale om et godt stykke arbejde fra ViFAB's side, og derfor foreslår vi jo også, at det kombineres med øgede midler til arbejdet i ViFAB.
Der har jo været rimelig god tid undervejs til at reagere, uden at det er sket, men hvis forslaget kan generere noget mere initiativ fra Aarhus Universitet over for ViFAB, vil jeg kun hilse det meget velkommen.
Med disse bemærkninger ser jeg frem til udvalgsbehandlingen.
Der er i hvert fald en del gode spørgsmål, der kan stilles.