Pia Gjellerup (S), 1999-04-15:
Jeg synes, der er en meget god ting, man kan runde denne her debat af med, og det er med at konstatere, at alle i hvert fald siger, at konkurrence er sundt for erhvervslivet.
Jeg tror nemlig, det er meget vigtigt at svare på det, som fru Jytte Wittrock en del gange prøvede at stille som spørgsmål, nemlig hvorvidt en effektiv konkurrence og en effektiv konkurrencelovgivning er til fordel for erhvervslivets konkurrenceevne, ved at sige, at jeg tror, at det klart er et ja i den sammenhæng.
Det gælder ikke nødvendigvis altid for den enkelte virksomhed.
Det kan være, den enkelte virksomhed i en situation kan have det vældig ubekvemt med, at der er dygtige konkurrenter ved siden af, som snupper markedet fra én og oven i købet har retten og nærmest tilskyndelsen til at gøre det.
Men det er det, der holder virksomhederne i gang.
Vi kan se, at virksomheder, der udsættes for konkurrence, vil være dem, der udvikler sig mest, og som faktisk vil være i stand til på længere sigt at klare sig.
Men det er da godt, at vi, i hvert fald når vi siger det, er enige om det synspunkt.
Så synes jeg til gengæld, at debatten kalder på en lille opdeling af de forskellige instrumenter, der er tale om.
For når der har været talt så meget i dag om fusionskontrol, så er jeg enig med dem - jeg tror, det var fru Pernille Sams - der sagde, at det jo sådan set ikke har noget med en forbedring af konkurrencen at gøre.
Det er fuldstændig rigtigt.
Nej, men det kan meget vel have at gøre med en forringelse af konkurrencen, og det er jo værd at forhindre.
Så derfor er fusionskontrol jo ikke, sådan som jeg synes jeg kunne høre på borgerlige ordførere i dag, sådan et spørgsmål om fusionsforbud og forbud mod store virksomheder. Nej, det, der jo selvfølgelig ligger i overvejelserne, som også er grunden til, at EU har en fusionskontrol, er, at fusioner kan være meget fornuftige for et marked, et europæisk marked, et dansk marked, eller hvad det måtte være; der kan være mange gode elementer i dem, men der kan også være nogle uhensigtsmæssige virkninger.
Og det er de uhensigtsmæssige virkninger, man faktisk kan gå ind og søge at eliminere i forbindelse med en fusionskontrol.
Så jeg synes, der i hvert fald i det teoretiske absolut er grund til at anerkende sådan et instrument.
Når det imidlertid ikke bare er indlysende at sige: Det tager vi op af tasken og sætter i værk, så er det, fordi vi i sammenhæng med at vurdere gode elementer, dårlige elementer, selvfølgelig skal have en ordentlig definition af: Hvad er
det så for et marked, man ser det i forhold til?
Og når jeg sådan set siger noget her overhovedet, hvilket jeg ikke nødvendigvis havde behøvet, så er det dels, fordi jeg synes, at debatten er spændende og gerne må flytte sig videre, og den vil jeg gerne deltage i, dels fordi jeg også synes, at der her lå sådan en opfattelse af, at hvis man havde en dansk fusionskontrol, så skulle man udelukkende se på nøjagtig det danske marked.
Det var det, der lå i den dér for mig ganske ufattelige sammenligning med Århus Amt.
Altså det dér med, at man skulle se på et på forhånd meget, meget veldefineret område, som altså kun kan være Danmark.
Det er jo ikke sådan, man ser på fusioner.
Det gør man ikke i EU, og det vil jo selvfølgelig heller ikke være det, man ville skulle gøre i Danmark.
Her kan man meget vel have store virksomheder, som alligevel, selv om de er kolossale i forhold til danske sammenhænge, faktisk ikke har en sådan dominerende stilling, at de har en så voldsom indflydelse på det danske marked, at konkurrencen svækkes urimeligt.
Jeg kan nævne sådan en af de meget store danske virksomheder, Lego, som er en kæmpevirksomhed efter dansk målestok.
Den er da markant på det danske marked for legetøj, men det er da bestemt ikke en dominerende virksomhed, som kan holde de andre stangen.
Så det er vigtigt at finde nogle ordentlige markedsdefinitioner og nogle ordentlige instrumenter.
I øjeblikket kan man lidt ondskabsfuldt sige, at vi måske har nogle for dårlige markedsdefinitioner, og dem har vi diskuteret en hel del i dag, og derfor sørger vi for at have nogle noget svage instrumenter.
Det er noget af det, der er vigtigt at have i debatten, for det er selvfølgelig rigtigt, som de borgerlige ordførere også fremhæver - det tror jeg sådan set alle er enige i - at vi jo ikke skal gøre det vanskeligt for danske virksomheder at blive så store, at de kan klare sig på et internationalt marked, et europæisk marked eller sågar et globalt marked.
Det skal vi selvfølgelig ikke hindre.
Derfor skal vi i sammenhæng med disse elementer også diskutere: Hvad er det for en definition af markeder, vi så går efter?
De andre elementer, der kan medvirke til en bedre konkurrence, synes jeg er spændende at have med i betragtning, fordi erfaringen fortæller os, alle rapporter og målinger fortæller os, at konkurrencen er noget slappere i Danmark end andre steder.
Danske priser bliver følgelig for høje i forhold til andre steder.
Og så vil jeg korrigere forslagsstilleren lidt: De tal, der opereres med, er faktisk tal, der er renset for skat, så vi kan ikke, jeg er lige ved at sige, rammes på det punkt.
Vi har nogle forholdsvis høje priser.
Det er selvfølgelig meget afvekslende i forhold til, hvad det er for nogle brancher.
Der er nogle brancher, der er i en hård konkurrence, særdeles hård konkurrence endda, og som har særdeles konkurrencedygtige priser, om jeg må sige det på den måde.
Vi har talt om de områder, hvor vi afviger fra EU-reglerne, og der er mange.
Det har virket, som om det kun var fusionskontrollen, men der er faktisk mange, så når hr. Svend Erik Hovmand gerne vil lave en EU-lovgivning, vil jeg sige
, at så har vi meget at mødes om, når vi synes, at tiden er moden til det, for der er mange ting - også ud over fusionskontrollen - der kunne gøres EU-parallelle. Men når alle disse ting, som vi måske ville kunne få til at fungere bedre, er sagt, så tror jeg under alle omstændigheder, man skal være varsom med at lave ret dramatiske ændringer i en meget grundlæggende lovgivning på et tidspunkt, hvor vi godt kan samle nogle mere vægtige erfaringer ind.
Vi bidrager fra regeringens side - det er faktisk fra Konkurrencestyrelsens side - med en konkurrenceredegørelse, som efter planen skulle komme her i slutningen af maj.
Dér får vi mere at vide, som vi kan forholde os til i den videre debat.
Under det hele ligger der så altså en ny konkurrencelov, som faktisk er en god lov.
Jeg synes, at hovedprincippet i loven, som var hele den store markante ændring, der blev lavet, har gjort det muligt for danske myndigheder at medvirke i afdækning af og indskriden over for karteldannelserne.
Så uden den lov havde vi haft en konkurrencesituation, der var dårligere.
Men ambitionen er jo ikke altid sådan, at når vi har noget, der er godt, så er det godt nok.
Vi vil selvfølgelig altid i Folketinget være optaget af: Hvordan kan vi gøre noget endnu bedre?
Men denne gode lov har jo selvfølgelig også en overgang i sig.
Det er en af grundene til, at der er sager, der kan tage lang tid at behandle i Konkurrencestyrelsen.
Man har gjort det med de indsendte aftaler - der var jo frist til den 1. juli sidste år - at de bliver behandlet sådan, prioriteret sådan, at man tager de væsentligste og mest indgribende først.
Og så vil der selvfølgelig være en gruppe, der hen ad vejen bliver behandlet, og det kan godt tage et stykke tid.
Alternativet til dette ville være, at de øvrige arbejdsopgaver, som der jo også - og nu er det helt øjensynligt - er mange af i Konkurrencestyrelsen, ville blive forsinkede eller blive tilsidesat.
Og det har vi ikke nogen som helst interesse i, hvis konkurrenceloven, den gode konkurrencelov, faktisk skal have de virkninger, den indeholder i sig.
En af de arbejdsopgaver, Konkurrencestyrelsen arbejder med ved siden af de mange aftaler, er, som hr. Jørn Jespersen bemærkede, mælkefusionen, som Konkurrencestyrelsen forhandler
med fusionsparterne om.
Muligvis nås der en aftale; i givet fald kommer der en indstilling i forhold til: Hvordan ser
situationen så ud med en EU-sag eller ej?
Til den tid regner jeg med at vi kan få lejlighed til at veksle ord om sagen.