Tom Behnke (FRI), 2000-05-03:
Tak for de mange positive bemærkninger!
Selv i de partier, som ikke umiddelbart ville gå ind for forslaget, og selv i de partier, der var direkte imod forslaget, var der dog en vis positiv stemning i forhold til tankegangen i beslutningsforslaget, og det vil jeg vende tilbage til.
Det er noget, der koster kolossale summer, og det er meget ødelæggende ikke alene for de bygninger og de ting, det går ud over, men sandelig også for bymiljøet, for gademiljøet, for den trivsel, der er, for den tryghed, der burde være, men som jo altså ikke er der. Der er så mange afledte negative konsekvenser af det hærværk, der sker, når nogen laver graffitismørerier op og ned af bygninger, hvad enten de så er offentlige eller private, og det er alle de afledte negative effekter, man bør tage med ind i sine overvejelser, når man vurderer problemet, og når man vurderer vores forslag om, at der laves et helt nyt princip for, hvordan man skal straffe præcis den form for kriminalitet.
Samfundet bruger hvert eneste år millioner af kroner på at fjerne graffiti, og f.eks. har DSB i løbet af 1998 oplevet en stigning på hele 35 pct. af udgifterne til at fjerne graffitihærværk.
Det er en enorm stigning, og der er ikke noget, der ser ud til, at den stopper; tværtimod ser det ud til, at forholdet bliver ved, og at det bliver ved med at tage til i omfang.
Efter hvad DSB har beregnet, ville det, hvis man kunne slippe for graffitihærværk på togene, betyde, at billetpriserne kunne sættes ned med hele 5 pct., og det er jo ikke så lidt endda.
Med tanke på de mange passagerer hos DSB er det dog også værd at tage med, og det siger jo lidt om, hvor mange penge det i virkeligheden er, vi taler om.
Vi er klar over i Frihed 2000, at det er et helt nyt princip, vi tager fat i her.
Vi er også godt klar over, at det er lidt a la øje for øje og tand for tand, altså at hvis man har begået den form for hærværk, hvis man har lavet noget graffitismøreri, består straffen ganske enkelt i, at man skal fjerne det igen - ikke nødvendigvis ens eget; man skal simpelt hen i et vist antal timer fjerne graffitihærværk.
På den måde opnår vi, at gerningsmændene til hærværket oplever, hvor ødelæggende det i virkeligheden er, og de får lov til at føle på egen krop, hvilke konsekvenser det får, at de har gjort det.
Det er en straf, og det skal det naturligvis også være, at man bliver sat til at fjerne det svineri, og det skal heldigvis også være sådan, at det er rigtig træls.
Det skal være surt, det skal være kedeligt, og det skal være sådan, at man hver eneste time, hvor man står og skurer løs på en husfacade for at få noget graffiti af, tænker kontinuerligt, at det her gider man aldrig nogen sinde gøre igen, og så holder man op med at lave graffitihærværk. Vi har foreslået, at det skal være en tillægsstraf, og det er helt bevidst, for vi ønsker ikke at sænke strafniveauet.
Vi havde overvejet, om det skulle træde i stedet for de eksisterende straffe, og det kunne vi måske også godt diskutere.
Nu er det jo kun et beslutningsforslag,
så vi kan jo nå at ændre meget undervejs, men vores forslag er altså, at det skal være en tillægsstraf til den sanktion, man i dag får, når man bliver pågrebet for graffitihærværk.
Det kan jo både være bøde, betinget dom og ubetinget dom, og det kan også være tiltalefrafald for den sags skyld.
Men det vi ønsker, er simpelt hen, at uanset hvilken sanktion domstolene i øvrigt vil idømme, skal der altså komme en samfundstjeneste oveni, og vi lægger også op til, at minimumssamfundstjenesten skal være 30 timer.
Hvis forslaget kolliderer med reglerne for samfundstjeneste generelt, er der jo stadig kun tale om et beslutningsforslag, og det giver jo netop mulighed for, at vi i al lovgivning, der vedrører området, kan rette reglerne til, så det kan lade sig gøre.
Jeg tror ikke, det vil være hensigtsmæssigt, at vi generelt ændrer reglerne for samfundstjeneste, og derfor nævnte jeg det heller ikke, da vi tidligere i denne samling behandlede ministerens forslag, som vi i Frihed 2000 støttede.
Det vil jeg gerne understrege, for det lød næsten, som om vi havde talt imod forslaget, men det gjorde vi ikke.
Vi støttede det.
Vi ønsker ikke generelt at ændre reglerne, men vi ønsker at ændre reglerne på dette specifikke område, så der bliver mulighed for at give den præcise sanktion, at man skal ud at fjerne graffiti, når man har lavet graffiti.
Jeg er lidt ked af, at så mange ordførere er så fastlåste i den tankegang, der ligger i den eksisterende lov, at de simpelt hen ikke kan komme ud over den og komme videre.
Det er kedeligt, og det er ærgerligt, for Folketingssalen burde være stedet, hvor der tænkes nye tanker, og hvor vi siger: Vi har et problem, hvordan løser vi det?
Så kan man selvfølgelig sige: Jamen vi skal have konfliktråd, og vi skal have ungdomskontrakter og sådan noget.
Det er meget godt, men det er ikke godt nok; det viser erfaringerne jo.
Det er ikke tilstrækkeligt til, at de unge standser op og siger: Hov, det her var vist noget galt noget, jeg må hellere lade være med det.
For nogle er det måske nok, men det er overhovedet ikke noget, der har battet noget som helst, og derfor må der tages andre og skrappere midler i brug.
Vi vidste godt, da vi skrev forslaget, at der er nogle problemstillinger, og den ene er med hensyn til reglerne for samfundstjeneste i det hele taget.
Det har vi taget højde for ved at beskrive, hvordan vi ønsker det skal foregå, altså at man ikke nødvendigvis ændrer reglerne for samfundstjeneste generelt, men i hvert fald på dette område.
Det andet område, hvor vi har opdaget at der er et problem, er konflikten mellem offentlige og private arbejdsgivere.
I dag er det jo ikke kutyme, at man sender samfundstjenere ud i private virksomheder, men det mener vi sagtens man kunne gøre, hvis man lavede en kontrakt med firmaet og simpelt hen sagde: Vi sender en person fra kriminalforsorgen ud sammen med fire-fem stykker, der er blevet dømt for graffitimaleri, og så sørger den pågældende for, at de fjerner graffitiene.
Så er der den faglige bistand
til at gøre det rigtigt, og der er også en fra kriminalforsorgen for at se, at de ikke dovner eller stikker af. Så er der jo hele spørgsmålet om arbejdsmiljø, og det er klart, at man selvfølgelig skal stille det nødvendige sikkerhedsudstyr til rådighed, så de unge mennesker ikke kommer til skade.
De ting bør man også kunne tage højde for.
Med hensyn til at der skal være nogle sanktioner, så hærværksmændene kommer til at tænke over deres handlinger og lader være med at gøre det igen, nævnte fru Sandy Brinck konfliktråd og ungdomskontrakter: Det kan være meget godt i nogle tilfælde, men vi tror altså ikke, at det er nok i dette tilfælde.
Det kom også frem, at vi fra Frihed 2000's side burde have nævnt det under behandlingen af ministerens lovforslag, da reglerne for samfundstjeneste blev ændret, men det gjorde vi ikke, og det var et bevidst valg.
Vi overvejede det meget nøje, men ministerens forslag handlede hovedsagelig om dem, der kører spirituskørsel, og vi vil ikke begynde at blande tingene sammen, for så kunne vi nemt komme til at diskutere vidt forskellige ting undervejs.
Men hvad var det egentlig, vi nåede frem til ved tredjebehandlingen?
Men det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi allerede på det tidspunkt havde tankerne rettet mod området her, men vi var usikre på, om det ikke ville komme til at afspore debatten.
Det er selvfølgelig også noget vanskeligt at vende skuden, når først ministeren har udstukket kursen i et lovforslag, for hvis der kommer nogle helt nye, radikale tanker, ved vi jo godt, at det preller af, fordi ministerens skib bare sejler derudad, og så kan vi ikke være med.
Men vi kan tage en selvstændig debat om det.
Jeg kan forstå, at ganske mange ordførere er positive over for forslaget.
Fru Birthe Rønn Hornbech mente klart, at der skal gøres noget, og det er vi selvfølgelig enige i.
Fru Birthe Rønn Hornbech var ikke sikker på, om forslaget her, denne idé, lige var det rigtige, men hun var indstillet på at se på det, og det samme var hr. Knud Erik Kirkegaard, der var positiv over for forslaget. Fru Anne Baastrup mente, at forslaget var en voldsom skærpelse af straframmen, men så voldsomt er det altså heller ikke.
Hvis unge og dynamiske mennesker med så mange kræfter, at de døgnet rundt er i stand til at lave graffitihærværk, ikke kan holde til at blive sendt ud i kun 30 timer for at fjerne graffitihærværk, er der noget galt, og så må vi have mere gymnastik i folkeskolen.
Men jeg kan selvfølgelig godt se, at problemet opstår, hvis det er sådan, at man holder fast i den konservative tankegang i den eksisterende lovgivning.
Hvis der lægges op til en ubetinget frihedsstraf, som gøres betinget på vilkår af samfundstjeneste, kan jeg godt se, at der er tale om en skærpelse, men det er ikke det, vi har lagt op til.
Vi har faktisk lagt op til en ny model, en helt ny ting.
Fru Anne Baastrup nævnte, at gerningsmændene også bliver gjort erstatningsansvarlige: Ja, de af dem, der er i stand til at betale, men det er jo ikke alle, der er det. Fru Anne Baastrup mente også, så vidt jeg hørte det, at det er et fattigdomsproblem, eller at det i hvert fald er folk, der kommer fra kulturelt fattige områder, hvor der ikke rigtig er noget at give sig til, som laver graffiti.
Jeg skal hilse og sige fra dem, der har med grafffitihærværksmændene at gøre, at det er langtfra tilfældet.
Det er unge, der kommer fra ganske velbeslåede kvarterer og velstående familier, som går og keder sig og laver de ting, og derfor holder den påstand selvfølgelig ikke.
Lad være med at gøre det til, at det er nogle stakkels mennesker, der laver det her!
Det er det ikke, det er en bevidst handling, og derfor skal den også straffes.
Så er der spørgsmålet om antallet af pladser til samfundstjeneste.
Det har vi også været opmærksomme på, og vi kan godt se, at i dag kniber det med at få plads til samfundstjenerne.
Det er også derfor, vi lægger op til, at der skal drages private firmaer ind, og vi vil også inddrage DSB.
I dag er de ikke omfattet af loven om samfundstjeneste, men vi tror, det kan lade sig gøre, hvis man vil, og hvis man sender nogle fra kriminalforsorgen med ud for at holde de unge mennesker lidt i hånden og sørge for, at det hele kører.
Både hr. Peter Skaarup, fru Sonja Albrink og hr. Jann Sjursen
var positive - måske ikke helt konkret over for forslaget, men i hvert fald over for ideen.
Jeg synes også, problemet fortjener, at vi prøver at se tingene på en ny måde, at vi prøver at se på, hvordan vi kan gøre det surt og træls for dem, der har begået en lovovertrædelse, og hvordan vi kan sikre, at de kommer til at tænke over tingene og lader være med at gøre det igen, og vi er sikre på, at dette forslag vil medvirke til det.