Bertel Haarder (V), 2002-01-30:
Jeg vil gerne takke ordførerne for en grundig debat og mange korte bemærkninger trods det sene tidspunkt.
Jeg fornemmer, at der er ret bred opbakning til både den tale, jeg holdt på regeringens vegne, og det forslag til vedtagelse, som vi eller rettere Folketinget forhåbentlig vedtager i morgen, for jeg er jo ikke medlem af Folketinget.
Jeg er ked af, at hr. Keld Albrechtsen synes, at både redegørelsen og forslaget til vedtagelse var for svagt.
Fru Elisabeth Arnold må ikke bebrejde mig, at jeg sagde, at det i hovedsagen drejede sig om procedurer.
Jeg tror nu ikke, at jeg brugte det ord, men det var noget i den retning, jeg sagde.
Kan vi ikke blive enige om at sige, at det drejer sig om Unionens funktionsmåde, for så vidt jeg kan se, så drejer både de 4 spørgsmål fra Nice og de 59 spørgsmål fra Laeken sig om Unionens måde at arbejde på.
Så tror jeg, at vi fik det sat på plads.
Både hr. Keld Albrechtsen og hr. Villy Søvndal synes, at det vil være forfærdeligt, hvis der ved siden af et kompetencekatalog, som sætter grænser for EU i forhold til staterne, også kommer et rettighedskatalog, som sætter grænser for EU i forhold til borgerne.
Jeg har svært ved at se, at det skulle være så forfærdeligt, og jeg vil gerne minde om, at dette rettighedskatalog, charter, eller hvad man vil kalde det, jo ikke skaber ret i forhold til staterne.
Det skaber alene ret i forhold til EU's institutioner.
Der er i dag et hul i den europæiske menneskerettighedskonvention.
Den gælder nemlig ikke for EU's institutioner.
Det var det, der gjorde, at man sagde, at så må vi have et charter.
Og det kan jeg ikke se
noget forfærdeligt i.
Til hr. Peter Skaarup vil jeg sige: Det var faktisk den danske regerings første og vigtigste budskab til den belgiske statsminister, da han var her i december, at vi ønskede fokus sat på kompetencedeling.
Vi ønskede, at en ny traktat skulle sætte grænser for EU i forhold til borgerne og sætte grænser for EU i forhold til medlemslandene.
Det var vores budskab, og det kom meget stærkt med i formandslandets oplæg, og det kom meget stærkt med i Laekenerklæringen.
Så vi har faktisk kæmpet for noget, og vi har faktisk også fået det ind i formuleringerne.
Jeg tror ikke, jeg er indiskret, når jeg oplyser det her så længe efter.
Jeg synes, der er noget rigtigt i hr. Skaarups argumentation, når han siger, at det ikke kan nytte noget, at blot fordi man kan lide et forslag på et sagsområde, vil man absolut have EU-kompetence på det felt.
Det er netop det, vi skal vogte os for.
Når vi skal have en kompetencedeling, som det nu hedder i stedet for kompetencekatalog, er det netop, for at vi kan binde os til masten, sådan at selv når der er noget, vi vældig godt kan lide, skal vi, hvis det ikke er nødvendigt at gennemføre det på fællesskabsplan, afholde os fra det.
Det er det, der er prøven på hele denne øvelse med kompetencedeling eller kompetencekatalog, hvad man nu vil kalde det.
Sådan er det, og så kan man kalde det, hvad man vil.
Til sidst vil jeg sige, for jeg synes, alt er sagt på nærværende stade, at når udenrigsministeren ikke er her, skyldes det, at udenrigsministeren og jeg deler arbejdet imellem os.
Det bliver der hårdt brug for i det kommende år.
Vi agter altså ikke at sidde og holde hinanden i hånden
hverken i udvalg eller i Folketinget.
Vi agter at dele arbejdet imellem os så vidt muligt.
Der kan være undtagelser, men vi beder om, at den ene minister bliver betragtet som lige så god som den anden.
Vi taler på regeringens vegne alle sammen, og meningen med at have en europaminister er, at vi skal kunne overkomme mere, end vi ellers ville kunne.
Jeg har fire bemærkninger.
Jeg lader gerne hr. Henrik Dam Kristensen få det sidste ord med hensyn til den samlende betegnelse for, hvad det er, konventet handler om.
Måske kunne vi blive enige om, at det handler om funktionsmåder og kompetencer, så er vi vist tæt ved det, det handler om.
Men hvis hr. Henrik Dam Kristensen ikke kan acceptere den, så synes jeg bare, vi skal lade være med at finde en samlet betegnelse, for det handler om det, der står i de 59 spørgsmål og de 4 spørgsmål fra Nice.
Så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg oprigtig talt mener, at vi i Danmark er lige så velforberedte, som man er i de store lande, helt oprigtigt.
Vi er jo nogle partier, der spillede ud allerede for 1 år siden, og det, der ligger i regeringsgrundlaget, ligger jo helt tæt op ad det, som Venstre og De Konservative i lang tid har sagt.
Jeg synes ikke, at vi er bagefter.
Dernæst vil jeg sige til hr. Sjursen, som jeg glemte at svare i første omgang, at ansøgerlandene naturligvis skal inddrages hele vejen igennem, og de er ligeberettigede i konventet, lige undtagen hvis der på felter vedtages ting med konsensus, med enighed, så vil enighed betyde enighed blandt de 15.
Det er den eneste undtagelse.
Jeg tror ikke, der bliver så meget konsensus, og derfor tror jeg, at de vil føle sig ligeberettigede med de øvrige lande.
Min sidste bemærkning er til fru Elisabeth Arnold
: Når europaministerens embede nedlægges, vil det ske fuldstændig som ved ethvert ministerskifte.
Der vil straks være en ny, som overtager den kompetence, som europaministeren hidtil har haft, og vedkommende vil føre regeringens politik videre med alt, hvad det indebærer.
Det garanterer jeg.