Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Jeg kan uden videre konstatere, at der ikke er et flertal for det forslag, som Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre her har fremsat.
Alligevel vil jeg sige tak til ordførerne.
Det er fremgået af debatten, hvad der nu kommer til at ske, nemlig at et særligt nedsat grundlovsudvalg skal behandle de forskellige forslag, der er fremsat, og det er et arbejde, jeg glæder mig til.
Jeg håber og tror, at vi derved kan komme videre med arbejdet med en revision af vores forfatning.
Det vil også indebære, at vi skal have belyst rækkevidden af de forskellige bestemmelser, også den, der er indeholdt i SR-forslaget om en ændring af § 2.
Fru Birthe Rønn Hornbech antydede, at den bestemmelse, som vi her har udformet, er blevet til i stor hast.
Det er den sådan set ikke.
Den stod første gang optrykt i det grundlovsforslag, jeg offentliggjorde i juni 2003, forud for hvilket der var gået et omhyggeligt arbejde, hvor jeg havde lyttet nøje til absolut meget kloge juridiske hoveder.
Så det er ikke nyt, og det er ikke forhastet.
Det er forsøgt gennemtænkt.
Men de spørgsmål om bestemmelsernes rækkevidde, som blev stillet, er da også nogle, der i høj grad interesserer forslagsstillerne, så det glæder vi os til at dykke ned i.
Det har vi også god tid til, for som jeg forstår proceduren, vi står over for, skal dette forslag igennem en lang proces, og der er god tid til, at vi kan fordybe os i interessante enkeltheder.
Hr. Krarup siger, at man aner en hensigt.
Han siger ikke videre hvilken hensigt.
Men der er en hensigt med det her.
Det er der virkelig, men den er ikke gedulgt.
Den er lige netop, hvad der står, nemlig at få markeret sprogligt i vores grundlov, at Danmark er et folkestyre.
Jeg betragter det som en grundskavank i den nuværende grundlov, at det ikke står der, at man ikke, da man gik fra absolut monarki, valgte at sige, at man gik over til noget, der hed folkestyre, men at man valgte at gå over til noget, som ingen rigtig ved, hvad er, nemlig indskrænket monarki.
Jeg lagde mærke til, at hr. Krarup sagde, at det var en ret betydningsfuld bestemmelse i § 2, sådan hørte jeg det i farten.
Det står ikke i noget forhold til, hvad statsministeren sagde, nemlig at den ikke havde – nu håber jeg, at jeg husker det rigtigt – forfatningsretlig betydning.
Men det er nu lige meget.
Jeg har vænnet mig til, at hr. Krarups polemiske stil altid er krydret af, at han skal have nogle fjendebilleder at nære sig ved, og det er helt i orden.
Det gør jeg, det vil jeg gerne erkende.
Når jeg formulerer mig skriftligt, gør jeg mig umage med at formulere mig sprogligt korrekt.
Men det her går langt videre end det.
Da Folketinget besluttede, at alle 18-årige og alle, der havde fået dansk statsborgerskab, skulle have tilsendt et eksemplar af den danske grundlov, fandt vi det nødvendigt – og det har alle partier sluttet op om – at det, vi skulle sende ud til de 18-årige, ikke skulle være selve grundloven.
Det skulle være dette skrift, en læseletudgave af grundloven forfattet af professor Jens Peter Christensen.
Det gjorde vi, fordi vi fandt, at det var en dårlig idé at præsentere de 18-årige for grundloven i sin nuværende sproglige klædedragt.
Den er meget svær at læse for unge i den generation, og derfor tyede vi altså til, og det kan man diskutere, at give en nutidig beskrivelse af, hvad der faktisk menes med grundloven.
Hvad menes der f.eks. med, at der står i grundloven, at kongen har travlt med at gøre alle mulige ting, mens den politiske virkelighed er, at det har kongen aldeles ikke travlt med, fordi det er noget, der bestemmes andre steder?
Den nuværende grundlov beskriver, som jeg også sagde under behandlingen af det første forslag, et folkestyre i forklædning.
Det må ikke udtrykkes direkte, hvad det egentlig er det handler om, nemlig at vi har et folkestyre.
Den er iklædt en begrebsverden og et sprogligt udtryk, som stammer fra midten af 1800-tallet.
Det er der ikke noget at gøre ved, for to tredjedele af bestemmelserne er vist helt eller næsten uændrede fra dengang.
Men vi er altså nødt til at ty til den slags kneb af sproglig korrekthed for at kunne forsvare at sende grundloven ud til de 18årige.
Derfor er dette spørgsmål om sproglig korrekthed noget, der rækker videre end til en personlig bestræbelse fra min side på at udtrykke mig sprogligt korrekt.
Jeg glæder mig nu til arbejdet i udvalget og håber, at det vil vise sig at være frugtbart.