runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (V), 2002-05-14:
Det er da fuldstændig korrekt, at der er blevet lavet en aftale mellem Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, men det hænger ikke sådan sammen, at man bestemmer sig for, at der skal spares 125 mio. kr., og så må man skrue en model sammen, der leverer de 125 mio. kr.
Men når vi står i en politisk situation, hvor man kan tilpasse et system efter det behov, der er, og så derefter spare 125 mio. kr., så glæder det mig kun, at både Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har kunnet se fornuften i det.
Jeg glemte under forrige indlæg lige at knytte en bemærkning til kommentaren om det brede samarbejde.
Vi har sådan set den holdning, at der skal være et bredt samarbejde, men der kræves jo altså to til et sådant samarbejde, og der har ikke været meget velvilje fra Socialdemokratiets side til at diskutere det her forslag i starten; den er kommet senere hen.
Men det her lovforslag sikrer netop, at vi får tilpasset systemerne efter det behov, der er.
Da hr. Jacob Buksti ikke var enig i, at der vil være den samme skønsmæssige usikkerhed, kan jeg da så spørge hr. Jacob
Buksti, om han i det mindste ikke er enig i, at under det nuværende system er den skønsmæssige usikkerhed på omkring 10 pct. for vurderingen af fast ejendom i dag.
Hr. Morten Homann siger: »Jeg tolker det som ...«.
Det er lige, hvad det er: tolkning.
Det bliver tolket, at hvis vi ventede et halvt år, ville der ikke være det flertal for lovforslaget, som der er nu.
Det er jo ganske simpelt ikke korrekt.
De tre partier, der bakker op omkring det her lovforslag, finder, at det er en god idé, og vil derfor også om et halvt år synes, at det er en god idé.
Men det er netop SF, som i dag ikke synes, det er en god idé, og som efter det, jeg har hørt i debatten, heller ikke om et halvt år vil synes, det er en god idé.
Derfor er det meget svært for mig at se, hvad grunden så skulle være til at udsætte vedtagelsen af dette lovforslag med alle de fordele, det vil have.
Et af argumenterne - ikke det væsentligste argument, men et af argumenterne - er, at når man kan tilpasse en struktur til det behov, der er, og så samtidig spare 125 mio. kr. af skatteborgernes penge, mener jeg, det ville være forkert ikke at gøre det.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-14:
Ja, nu synes jeg - hvis skatteministeren hører efter - at skatteministeren gav udtryk for, at skatteministeren ikke vil gå dybere ind i den her sag.
Nu tror jeg, at de, der har fulgt sagen, er fuldstændig klar over, at skatteministeren ikke på noget tidspunkt er gået dybt ind i det her.
Der har været givet svar på de spørgsmål, vi har stillet, svar, som er produceret i ministeriet.
Men når vi har spurgt skatteministeren i de åbne samråd, var der jo ikke noget som helst, der tydede på, at ministeren var gået dybt ind i det her.
Så vil jeg godt sige, at der bliver jo brug for forandringer på skatteområdet i vores land, sammenhængende forandringer.
Mon Venstre virkelig kan holde til også 4 år frem i tiden at sige, at der ikke vil ske nogen forandringer?
Kan Venstre virkelig holde til det?
Er Venstre helt sikker på, at skattestoppet også gælder, når vi kommer 4 år frem?
Er Venstre helt sikker på, hvis man skal sænke skatten på arbejde, at man så ikke er nødt til at få en sammenhæng i vores skattesystem? Er det virkelig Venstre opfattelse, at det kan man se helt bort fra?
Det er der vist ikke mange der tror på.
Efterhånden er det vel Venstre, der er støbt ind i virkelig fast forankret beton i den her sag.
Morten Homann (SF), 2002-05-14:
Skatteministeren anfører, at det her forslag vil give tryghed.
Det her forslag vil faktisk give det stik modsatte.
Det vil nemlig give en enorm usikkerhed blandt skatteydere
om, hvem det er, som kan gennembryde det her skattestop.
For det er forkert, hvis man tror, at det er noget, som kommer til at gælde for alle.
Nej, det kommer til at gælde for nogle skatteydere.
De boligejere, som forvandler deres faldefærdige rønne til et slot uden at kræve byggetilladelse, kommer ikke til at betale mere i skat.
Men de, som bruger deres penge på at bygge en sølle carport til deres faldefærdige rønne, kommer til at betale mere i skat.
Det skaber usikkerhed og utryghed.
Det, der står tilbage, er, at de, som får gavn af det her forslag, er dem, som har de meget store og meget dyre huse.
Og de, som kommer til at betale prisen, er de unge familier, som skal ind på boligmarkedet, og som må leve med høje ejendomspriser.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Jamen jeg kan bekræfte ministeren i, at Kristeligt Folkeparti vil bidrage til at genindføre ejendomsværdibeskatningen, som er 1 pct. af alle boliger, når vi kommer i en anden situation igen.
Og der bliver rigelig brug for de penge til f.eks. at nedsætte skatterne på folks arbejdsindkomst eller til at reparere de hofter og knæ, som regeringen ikke får repareret nu, eller rette op på andre sociale skævheder eller investere i forskning af vedvarende energi, eller hvad som helst der kommer til at mangle penge til.
Investere i sikkerhed i trafikken f.eks. kan jeg høre trafikministeren mener der er behov for.
Så der skal nok blive brug for de penge, når Kristeligt Folkeparti kommer i en anden situation.
Jacob Buksti (S), 2002-05-14:
Skatteministeren har flere gange sagt, at det er et stop for ejendomsskatterne, og det har ført til store misforståelser udeomkring.
Er det ikke korrekt, vil jeg spørge skatteministeren, at grundskatterne til kommunerne for boligejerne stiger med 1 mia. kr. næste år?
Altså der er ikke den sikkerhed, som man har lovet fra regeringens side.
Det har også ført til, at formanden for Parcelhusejernes Landsforening i tv den 9. maj sagde, at selv om skatteministeren har den her fortalelse, så er det noget, som alle danske parcelhusejere har forstået ligesådan, at man er skuffet, at det er løftebrud.
Vil skatteministeren vedstå, at det er et løftebrud i forhold til det, man har sagt?
Det andet, jeg bare vil sige, er, at det ikke er sådan, at Socialdemokratiet er tilhænger af, at man bare skal sætte skatterne op og op og op.
Det er godt nok det, som ministeren gerne vil skabe et billede af.
Det eneste, vi vil, er, at vi mener, at man skal udskrive skat på et ligeligt og retfærdigt grundlag her i landet, og det skal være sådan, at de uretfærdigheder, der er, kan man i givet fald klage over.
Det, der sker med det her forslag, er, at regeringen cementerer uretfærdigheder; det bliver et tilfældigt grundlag, så folk ikke kan se, hvad de kommer til at betale skat af, og det vil vi naturligvis rette op på.
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-14:
Det Radikale Venstre er enig i, at der er en problemstilling her, som man bør se på, og det er så også grunden til, at vi vælger til det her konkrete forslag hverken at stemme for eller imod.
En af de ting, der er peget på i bemærkningerne til beslutningsforslaget som værende et problem, er, hvorvidt folk kan vide sig sikre på, at når de faktisk framelder sig at komme til at betale til et bestemt parti via deres fagforeningskontingent, kommer de heller ikke til det.
Det viser sig, at det faktisk reelt ikke kan lade sig gøre, fordi man bare omfordeler, overfører pengene på en anden måde, som det også har været omtalt af professor Jens Peter Christensen
Det er en af de helt konkrete problemstillinger, som vi står over for i forhold til at kunne løse det med at have en reel organisationsfrihed i Danmark.
Den ene konkrete ting vil vi nu forbeholde os ret til at tage fat på, uanset om regeringen når at komme med sit samlede udspil til, hvordan man løser problemstillingen her. Konklusionen er altså, at Det Radikale Venstre med henvisning til, at regeringen har bebudet at komme med sit eget forslag, vælger hverken at stemme for eller imod forslaget.
Peter Christensen (V), 2002-05-14:
Jeg er meget enig med hr. Jacob Buksti i, at en sådan sag her er en alvorlig sag.
Derfor synes jeg måske også, det kunne være passende, at man så holdt sig sagligt til det, lovforslaget handler om, og ikke begynder at diskutere Farum Kommune.
Det ville jo måske være sagligt i forhold til både L 202 og L 180. Men jeg har et spørgsmål, der går ud på, om hr. Jacob Buksti ikke er enig i, at den tilpasning, der nu foretages med det her lovforslag, er en tilpasning, der svarer til den nye situation med et loft over ejendomsværdiskatten, som vi netop lige har vedtaget, og at med den nye, tilpassede vurderingsorganisation og -struktur vil man stadig væk have den samme type vurderinger, som vil ligge inden for den skønsmæssige usikkerhed, som også det nuværende system ligger inden for, altså at den skønsmæssige usikkerhed ikke vil blive større.
Morten Homann (SF), 2002-05-14:
Så gentager hr. Peter Christensen ganske nydeligt Venstres opfattelse af et bredt samarbejde, nemlig at man får vedtaget præcis det forslag, som var blevet lagt frem.
Det er altså ikke min eller SF's opfattelse af et bredt samarbejde.
Det er nemlig, at man er villig til snakke om, hvordan man finder en fælles løsning på problemerne. SF har erklæret sig villig til sammen med de fire andre partier, som står bag forslaget, at finde en fælles løsning på, hvordan man får lavet en bedre vurderingsorganisation.
Men så må Venstres ordfører tale rent ud af posen og sige, at man med djævelens vold og magt ønsker det her forslag, og altså ikke, at man ønsker et bredt samarbejde, hvor man kan finde en fælles løsning.
Man kan ikke både blæse og have mel
i munden, uanset at Venstres ordfører helst ville det.
Så Venstre har valgt det snævre, tromlende lille flertal frem for at vælge et bredt samarbejde, så man kan finde nogle ordentlige, holdbare løsninger.
Jacob Buksti (S), 2002-05-14:
Jo, men forskellen er, at i dag står det enhver frit for at klage over sin vurdering, og det kan rettes.
Samtidig med at man behandler disse klager, udtager man 10 pct. af de automatisk fremskrevne og behandler også dem, så man kommer flere og flere igennem.
Så derfor er der en bedre behandling i det eksisterende system end i det, som man nu vil indføre.
Men jeg synes, hr. Peter Christensen måske skulle være ærlig og sige: Det her er jo en del af en aftale mellem de tre partier, som nu gennemtrumfer det her, nemlig om, at man skal spare 125 mio. kr. på finansloven.
Der står - det har skatteministeren selv udtalt også til Jyllands-Posten - at hvis regeringen og Dansk Folkeparti stemte for det forslag, som vi har her, så ville man miste 125 mio. kr. til finansloven.
Er det ikke korrekt, at det her er en del af aftalen om råd og nævn, hvor man har forpligtet sig til at spare 125 mio. kr.?
Peter Christensen (V), 2002-05-14:
Skal man klage over vurderingen?
Hvis boligejerne i Danmark føler sig uretfærdigt behandlet, har de nu en klageadgang.
Det vil de også have fremover.
Og jeg vil da klart anbefale enhver boligejer, der mener, at vurderingen er ukorrekt, at klage.
Det siger sig selv.
Jeg tror bare ikke, at antallet vil være stigende, tværtimod tror jeg, at de vurderinger, der ligger til grund for også den nuværende vurdering, har været korrekte undervejs.
Jeg forstod godt på Socialdemokratiet under debatten om nr. L 100 for et øjeblik siden, at de mente, at man ikke kunne fastfryse ejendomsværdiskatten, fordi det nuværende vurderingssystem var fuldt af fejl og mangler.
Den opfattelse deler jeg ikke, men man kan selvfølgelig ikke undgå at blive en smule forvirret nu, når vi pludselig ikke må ændre vurderingsorganisationen, selv om der bliver talt om fejl og mangler under lovforslag nr. L 100.
Vi må ikke ændre systemet, da folk søger væk.
Jeg kan ikke svare på, om mange medarbejdere vil søge væk.
Jeg kan i hvert fald svare på, at hvis det var et argument for, at man ikke må tilpasse systemerne efter de behov, der er, så var der ikke mange ting i Danmark, vi kunne lave om.
Jacob Buksti (S), 2002-05-14:
Jeg har tidligere rost skatteministeren, og det vil jeg så også gerne gøre her, også det flertal, som nu stemmer det her forslag hjem, for den høje grad af argumentresistens, som man har.
Der er ikke et eneste argument, som har bidt på.
Det synes jeg er imponerende.
Det vil jeg gerne sige.
Men det er også modigt, for der er jo altså 2 millioner boligejere, som får deres vurderinger nu, som skal håndtere, hvad de vil med den, hvem de skal klage til, og om man kan sikre, at klagerne behandles i det her system.
Allerede nu er der oprettet hjemmesider, hvor folk kan klikke sig ind og i løbet af 10 minutter få en fiks og færdig onlineklage til Told og Skat om vurderingen.
Det er også sådan, at der forudsættes jo i skatteministerens forslag, nr. L 180, at behandlingen skal foretages af de kommunale vurderingssekretariater.
Vi har jo hørt fra Kommunernes Landsforening, at det føler man sig ikke overbevist om.
Man føler sig ikke overbevist om, at man er forpligtet til at fastholde mandskabet, personalet, i de vurderingssekretariater, og man kan jo heller ikke forhindre folk i at søge andre steder hen, når det nu ikke er dér, det sner længere.
Endelig vil jeg da gerne høre skatteministeren, om det er rigtigt, at det også er sådan, så at hvis man nu fra de kommunale vurderingssekretariater søger over i Told og Skat, fordi det er dér, opgaven ligger, får man 20.000 kr. mindre i løn?
Er det rigtigt, at det er sådan, at der følger en kraftig lønnedgang med det her?
Med kombinationen af, at der er al mulig sandsynlighed for, at antallet af klager i hvert fald ikke falder i forhold til det, vi har set, og så, at apparatet udtyndes i retning af mulighed for at vurdere klagerne, så er det, jeg siger, at det kræver et bredt bryst, det kræver stort mod at påtage sig det ansvar her.
Det håber jeg man husker, når vi skal til at diskutere de problemer, der i øvrigt følger med vedtagelsen af det her forslag.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Det er en sort dag for demokratiet, og det er det jo ikke mindst, når man ser de ændringsforslag, der her er stillet fra regeringens side, for hvad er det, der står i disse ændringsforslag?
Der står jo netop, at regeringen har besluttet sig for, at vi ikke skal have eksklusivaftaler på arbejdsmarkedet.
Anderledes kan det, der står i disse ændringsforslag, jo ikke læses, for det, vi har hørt, er, at regeringspartierne har gjort det knæfald for forslagsstillerne, at de vil stemme for disse ændringsforslag.
Ændringsforslagene har jo helt klart det sigte at sørge for, at det udvalgsarbejde, man selv har sat i gang, bare har været, fordi man ville vise over for omverdenen, at der var nogle, der blev inddraget i processen.
Men vi må jo konstatere, at som tingene ligger her med disse ændringsforslag, har regeringspartierne og regeringen taget den stilling, at eksklusivaftaler vil de ikke have på arbejdsmarkedet. Det, der sker, når nu der skal stemmes om disse ændringsforslag, er i virkeligheden, at man giver regeringen carte blanche, og at man underkender det almindelige demokrati og det udvalgsarbejde, som er iværksat.
Det er sørgeligt, det er en virkelig sort dag for demokratiet, at man behandler det på den her måde.
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-14:
Når vi i Det Radikale Venstre ønsker at fastholde, at dette forslag skal komme til afstemning i salen, er det, fordi det kan være med til at udstille, hvor urimeligt det foregående lovforslag, som blev vedtaget, er.
Det her beslutningsforslag bygger i princippet på det samme, som det foregående lovforslag bygger på, nemlig at man kan skelne i forhold til, hvor meget man har ret.
Det foregående forslag bygger på, at man kan skelne mellem, om man har 49 pct.s ret, 50 pct.s eller 51 pct.s ret og ud fra det, skal man så have omkostningsgodtgørelse.
Vi går så bare det skridt videre i retning af et retfærdigt system, hvor vi siger, at man skal have omkostningsgodtgørelse i forhold til, hvor meget man får ret, og ikke have det sådan, at når man lige passerer 50 pct.s-grænsen, skal man have fuld omkostningsgodtgørelse.
Vi mener i Det Radikale Venstre, at det rimelige er, at hvis man får 75 pct.s ret, så får man også 75 pct.s omkostningsgodtgørelse. Regeringen og de partier, som støttede det foregående forslag, er gået ind på den tankegang, at man kan skelne.
Når man går ind på den tankegang, er det altså urimeligt, at man stemmer et forslag igennem, som giver en ekstra fordel for dem, som kan bevise lige over 50 pct.s-grænsen, at de er blevet urimeligt behandlet, så de skal have 100 pct.s omkostningsgodtgørelse.
Der må det være sådan, at det følges ad, sådan at man ikke laver en fordelingsnøgle, som i princippet er til ugunst for staten og til overfordel for dem, som lægger sag an.
Det her forslag følger meget mere konsekvent en strategi, som siger: Du skal have omkostningsgodtgørelse i forhold til, hvor meget du har fået ret.
Princippet er godkendt, er accepteret via det tidligere lovforslag, og derfor kan det undre, at man vælger at stemme det her beslutningsforslag ned.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-14:
Ikke overraskende er vi i Enhedslisten også meget betænkelige ved denne her meget erhvervsvenlige regering, vi har fået, som giver den ene skattelettelse efter den anden til erhvervslivet.
meget væsentlige retsprincipper, nemlig at der er lighed for loven, og at vi ønsker en retssikkerhed over for staten
Det gælder også virksomheder, hvad enten vi mener, at vi har en regering, som er meget virksomhedsvenlig, eller ej.
Det, jeg selvfølgelig taler om, er, at hvis en virksomhed kommer ud for, at skattesystemet ønsker at lænse virksomheden for flere penge, end der er hjemmel til i lovgivningen, skal virksomheden ikke have nogen omkostninger forbundet med at køre sagen over for skattevæsenet. Så kan det godt være, at vi ikke bryder os så meget om virksomhedernes måde at kunne trække ting fra i skat og den lovgivning, som regeringen i øvrigt fremsætter her i Tinget, men virksomheden skal kunne forholde sig til lovgivningen, skal kunne have en retssikkerhed i forhold til lovgivningen, der er tilsvarende andre områder.
Vi er selvfølgelig kede af, at regeringen ikke ønsker at indføre denne her retssikkerhed over for andre grupper i samfundet, men det her er bestemt et skridt i den rigtige retning.
Staten skal ikke kunne inddrive skat og skræmme virksomheder eller enkeltpersoner fra at føre sagen, fordi virksomheder eller enkeltpersoner får store omkostninger forbundet med faktisk at vinde en sag over for systemet.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-14:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil gav udtryk for, at det kunne undre, at regeringen tog fat på det der med, at det var dem, der havde problemer med skatten, der skulle have en særlig ordning, og ikke dem, der havde problemer med sociale ydelser.
Nu ved jeg jo godt, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil er et klogt menneske og ikke så naiv, som det kunne give indtryk af ved et sådan udsagn.
Det er selvfølgelig en selvfølge, at denne regeringen sørger for, at det er dem, der har problemer
med skatten, der skal hjælpes, for hvem er det, der har problemer med det i den her forbindelse? Det er jo virksomheder, og det er selskaber.
Det er jo derfor, det kom noget bag på os i forbindelse
med andenbehandlingen, at man heller ikke fra Enhedslistens side støttede det ændringsforslag, vi stillede, for vi kunne jo huske, hvordan afstemningen var, da man bevægede sig fra 33 pct.s til 50 pct.s dækning.
Her stemte Enhedslisten imod, fordi man mente, at det alligevel var for meget at forære erhvervslivet.
Vi synes, at det var retfærdigt at gå til 50 pct., men dengang syntes Enhedslisten, at 33 pct. var nok.
Det var derfor, vi undrede os noget ved andenbehandlingen, og det er derfor, jeg ikke undrer mig over, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, at hun undrer sig, for jeg er sikker på, at hun ikke undrer sig.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil ved udmærket, hvorfor den nuværende regering alene vil sørge for, at det er de velstillede, der har problem med skatten, det skal gavne; det er alene dem, og der er overhovedet ikke tale om at gavne dem med de sociale ydelsers manglende tilgodeseelse.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Vi fik konstateret, at det gik, som jeg sagde, at det her med en demokratisk proces, det her med at iværksætte et udvalgsarbejde, ja, det underkender man fuldstændig betydningen af.
Det er, at den stabilitet, udvikling og tryghed for virksomhederne og medarbejderne, som har eksisteret siden arbejdsmarkedets grundlovs tilblivelse,
forsvinder.
Selvfølgelig er der nogle, der vil glæde sig over, at man laver dette indgreb over for det organiserede arbejdsmarked, og det er selvfølgelig de uorganiserede arbejdsgivere.
For hvad er det, de får mulighed for?
Ja, de får mulighed for at undergrave eksisterende aftaler, som er indgået på det organiserede arbejdsmarked.
Det er sandelig et stort ansvar, man påtager sig fra højresiden i dette Folketing. Men prisen er selvfølgelig høj, og prisen er, at man her lægger op til, at man får undergravet det, der hedder fredspligten, men det går jeg også ud fra at man har overvejet, før man handlede som her.
Kernen i det her er jo, at den eneste måde, det organiserede arbejdsmarked kan reagere over for det uorganiserede arbejdsmarked på, er ved at få skabt et hav af konflikter, og at man får stoppet de uorganiserede arbejdsgivere.
Det er for mig virkelig et stort indgreb, man her lægger op til, hvor man lægger direkte op til, at der skal være en konflikt på arbejdsmarkedet i fremtiden mellem de uorganiserede og de organiserede arbejdsgivere.
Det eneste værn, der har været hidtil over for de uorganiserede arbejdsgivere, har været, at der blev indgået en eksklusivaftale, hvor man forpligtede sig til at holde de samme regler og de samme bestemmelser, som man har på det organiserede arbejdsmarked.
Jeg synes virkelig, at vi her står med en situation, hvor der ikke er nogen, der ved, hvilken konsekvens det her vil få i fremtiden for stabiliteten, for udviklingen, for trygheden, når det drejer sig om virksomheders og medarbejderes måde at håndtere tingene på.
Selvfølgelig kan man have en drøm om, at sådan noget
ikke sker, fordi det hele jo har forandret sig.
Det er, fordi man overhovedet ikke har for fem flade øre fat i, hvad det er, der holder det hele sammen, når det drejer sig om virkelig at have et stabilt, et trygt arbejdsmarked, som giver muligheder for virksomhederne, som giver mulighed for, at medarbejderne kan være trygge og have nogle anstændige levevilkår.
Jeg siger bare velbekomme til det flertal, der vil vedtage det her.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-14:
Jeg sad lige og læste referatet fra det åbne samråd igennem en ekstra gang for nu lige at få afklaret sådan her i sidste omgang, hvem det er, der har skabt forvirring.
Det var derfor, jeg tidligere havde en bemærkning om, da skatteministeren sagde, at han ikke sådan går i dybden, at det jo er det, der er problemet, for så bliver der skabt så meget usikkerhed om det her.
Lad mig så sige én gang til: Hvis skatteministeren kan garantere, at der ingen ting skal ske på nogen områder vedrørende beskatningen, når vi kommer ud af denne her valgperiode, det var faktisk det, der blev sagt, er det jo en fantastisk situation, for alle taler om, hvordan vi ændrer beskatningen, så vi får en lavere personbeskatning.
Men det, skatteministeren har cementeret én gang mere, er: Der skal ikke ske nogen ting, vi bidrager ikke med det fra Venstre, vi har et skattestop, og det er godt nok for os.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-14:
Nu har jeg hørt skatteministeren stå og sige meget heroppe i de her debatter, og jeg tror, at skatteministeren på et tidspunkt vil fortryde meget af det, han har sagt her.
Men der var én ting, som skatteministeren lagde
meget vægt på her ved det seneste indslag, og det var at spørge Socialdemokratiet, om vi vil lade ejendomsværdiskatten stige, hvis vi kommer til igen. Så er det, jeg tænker på, at så må skatteministeren jo omvendt kunne svare på: Vil Venstre efter næste valg, hvis de kommer til at sidde i regering, garantere, at ejendomsværdiskatten ikke vil stige i næste valgperiode?
Det må skatteministeren jo kunne svare på.
Har skatteministeren mulighed for det?
Har skatteministeren prokura til at stå og love noget som helst heroppefra?
Kan vi få bare antydningen
af et svar på, hvad der er rigtigt i den forbindelse?