runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2006-01-18:
Jeg kan sige til fru Karen Klint, at det i hvert fald vil være mest hensigtsmæssigt og langt det bedste, hvis man kunne opnå det, for en stor del af det arbejde, der foregår inden for kriminalforsorgen, går jo ud på resocialisering, at få de pågældende personer ud af den kriminelle løbebane og til at indse i deres hoveder, at det ikke er vejen frem.
Der tror jeg, i hvert fald i forhold til visse etniske grupper, at det ville være særdeles effektivt, hvis imamerne var med til, om man så må sige, at løfte den opgave, som kriminalforsorgen også påtager sig, med at få fortalt, hvordan reglerne er, og at man altså skal spille med og være med på det videre forløb.
Nu er det jo sådan, som jeg svarede hr. Hans Kristian Skibby, at det er de færreste steder, man har en fuldtidsansat imam, og det er jo heller ikke sådan, at jeg vil gå over i den anden grøft og sige, at nu skal fuldtidsansatte personer fra alle mulige trosretninger stå til rådighed.
Det må være behovet og hermed også, hvor mange ressourcer kriminalforsorgen ellers skulle bruge på at fragte folk frem og tilbage, der i sidste ende også er afgørende for, hvad der er en fornuftig løsning.
Men jeg er da enig med fru Karen Klint i, at de kan bidrage med meget fornuftigt ikke mindst til den indsattes videre proces.
Carsten Hansen (S), 2006-01-18:
»Hvordan fortolker regeringen det forhold, at den danske Højesteret for nogle år siden nåede til den modsatte konklusion af Menneskerettighedsdomstolen i en sag om eksklusivaftaler, bl.a. at der var uenighed blandt dommerne ved Menneskerettighedsdomstolen, og at den danske dommer ikke var enig i dommen?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jeg kan høre, at tonen bliver mere og mere skinger og langt, langt overstiger, hvad det spørgsmål, vi behandler her, overhovedet kan bære.
Selvfølgelig må ingen minister fifle med svar over for Folketinget.
Det er en fejl, det er beklageligt, og det er beklaget.
Når jeg ser på det samlede forløb af sagen, må jeg altså sige, at jeg ikke mener, den kan bære andet og mere end netop en beklagelse.
Selvfølgelig skal man altid vurdere sådanne sager med alvor, og det gør jeg selvfølgelig også, men jeg vurderer hver enkelt sag netop for at kunne give en bedømmelse af, hvor alvorlig den så er, og denne sag synes jeg altså ikke berettiger til mere.
Ole Sohn (SF), 2006-01-18:
Når jeg tager ordet igen, er det sådan set, fordi jeg tror, statsministeren måske har misforstået spørgsmålet og hele baggrunden for, at vi har rejst sagen.
Der er sådan set ikke tale om, at en minister af vanvare er kommet til at sige noget forkert, altså at der er røget en finke af panden.
Der er jo tale om, at der er foretaget en bevidst manipulation af svaret, og vi havde sådan set forventet, at statsministeren havde taget det lidt mere seriøst.
Jeg ved godt, at der er forskel på at være statsminister i en mindretalsregering og statsminister i en regering, som de facto er en flertalsregering.
Når man som statsminister er leder af en regering, som de facto er en flertalsregering, kan man jo gøre, hvad man har lyst til, men det stiller lidt større menneskelige krav, når der skal udvises et reelt lederskab.
Det, statsministeren i virkeligheden siger til Folketinget, er: Mine ministre må gerne gøre, hvad de har lyst til, og de må gerne fifle med svarene.
Går den, så går den, og skulle det blive opdaget, skal de bare sige: Jeg beklager.
Så gør jeg ikke mere ved det.
Jeg tror sådan set, statsministeren skulle prøve at tænke lidt over, om han ikke skulle have lidt mere konsekvens i sine handlinger og udvise lidt mere respekt for Folketinget.
Der er jo en grund til, at Folketinget ikke har ønsket at deltage i en konference med regeringen om at skabe et bedre samarbejde, nemlig at regeringen ikke ønsker at samarbejde med Folketinget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-18:
Det afspejler måske meget godt en holdning til spørgsmålet om kønsopdelte lønstatistikker.
Jeg kunne godt tænke mig på den baggrund at vide, om beskæftigelsesministeren mener, at kønsopdelte lønstatistikker – lad os bare snakke om kønsopdelte lønstatistikker, så kan vi snakke tal bagefter – er et godt eller et dårligt redskab i bestræbelserne på at opnå ligeløn mellem mænd og kvinder på det danske arbejdsmarked.
Der er jo heldigvis virksomheder, som er kommet langt videre end til at diskutere ligeløn, men hvis man bliver enige på virksomheden om at arbejde med ligeløn og den mulighed, der er i lovforslaget for at lave redegørelser om kvinders karrieremuligheder, og om der er lige muligheder for efteruddannelse osv., så er det ikke sådan, at jeg vil tvinge en bestemt form ned over virksomhederne.
Men det er klart, at kan man ikke blive enige om andet og bedre, så har vi pligt til at se på lønstatistikkerne.
Morten Homann (SF), 2006-01-18:
»Vil statsministeren redegøre for, i hvilket omfang det er i overensstemmelse med regeringens ønske om at betjene Folketinget uden at lyve og manipulere med sandheden samt i overensstemmelse med lov om ministres ansvarlighed, at videnskabsministeren har oversendt en besvarelse til Udvalget for Videnskab og Teknologi, hvori den centrale passage i en båndudskrift fra et åbent samråd er bortredigeret?«
Skriftlig begrundelse
Videnskabsministeren har i sin besvarelse af Udvalget for Videnskab og Teknologis spørgsmål 7, alm. del, angivet at: »Det er direkte usandt, når spørgeren påstår, at jeg under det åbne samråd den 7. december 2005 i Videnskabsudvalget om afskaffelse af gruppeprøver, som spørgsmålet antyder, tilkendegav, at en opstramning af kravene til gruppeeksamen sikkert ville have været bedre end at forbyde denne eksamensform.
Jeg sagde, at man godt kunne have foretaget de opstramninger, du foreslog.
Det er der ikke noget i vejen for.
Det er jo ikke det, vi har besluttet.
Vi har besluttet en anden og en ny måde at gøre det på.
Det ene behøver ikke udelukke det andet.
Regeringen har bare ønsket en anden løsning.
Morten Homanns slutning er noget, han selv drager, og ikke noget, der overhovedet indgik i mit svar på det første spørgsmål«.
Den korrekte udskrift af optagelsen af samrådet er imidlertid: »Nu drager du selv en konklusion, som der jo ikke indgik i min besvarelse.
Det er der ikke noget i vejen for.
Og det ville sikkert have været bedre.
Men det er jo ikke det, vi har besluttet.
Vi har besluttet en anden og en ny måde at gøre det på.
Det ene behøver ikke udelukke det andet.
Den her regering har bare ønsket en anden løsning.
Så derfor: Morten Homanns slutning er noget, han selv drager, som ikke overhovedet svarer til det, jeg gav som besvarelse på det første spørgsmål«.
Den centrale sætning »Og det ville sikkert have været bedre« er således bortredigeret i videnskabsministerens besvarelse.
Så jeg har set meget frem til statsministerens besvarelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Ministeren har klart og utvetydigt beklaget fejlen, og han har påtaget sig det fulde ansvar for det passerede, så på den baggrund har jeg ikke yderligere bemærkninger til den sag.
Morten Homann (SF), 2006-01-18:
Vil statsministeren ikke uddybe, hvad det indebærer, at videnskabsministeren har påtaget sig det fulde ansvar for sagen?
Er det en gratis omgang, eller hvad ligger der i det udtryk?
Så kan jeg ikke lade være med at spørge, om det generelt er udtryk for statsministerens holdning til lov om ministres ansvarlighed, at fejl er sådan noget, man undskylder og beklager.
Der sker en fejl, og så taler man ikke mere om det.
Jeg synes, statsministeren skulle gøre sig den ulejlighed at læse videnskabsministerens besvarelse af udvalgets spørgsmål 7, hvori det manipulerede citat af båndudskriften også forekommer, og hvor han direkte beskylder spørgeren, mig selv, for at lyve i den her diskussion.
Så det er noget mere vidtrækkende end som så.
Men jeg kan jo alligevel heller ikke lade være at spørge statsministeren, om ikke han finder det påfaldende, at lige netop det citat, som der eksplicit blev spurgt til i det spørgsmål, som blev stillet gennem Videnskabsudvalget, at lige netop det citat, som var det mest centrale under samrådet, og det, som hele det skriftlige spørgsmål handler om, beklageligvis ved et uheld desværre er faldet ud af teksten.
Er det ikke næsten for godt til at være sandt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Det ved jeg virkelig ikke noget om.
Det har videnskabsministeren redegjort for, og det har jeg ikke mere at føje til.
Men jeg vil gerne sige til hr. Morten Homann, at man naturligvis aldrig skal beskylde andre mennesker for at tale usandt, medmindre man er, havde jeg nær sagt, mere end hundrede procent sikker på, at det er sådan, det forholder sig.
Det er selvfølgelig stærkt beklageligt, at videnskabsministeren er kommet til det, det har han også beklaget og undskyldt, også over for hr. Morten Homann selv, og så synes jeg ærlig talt ikke, der kan koges mere suppe på den pind, for nu at sige det rent ud.
Rasmus Prehn (S), 2006-01-18:
Jeg kan ikke lade være med at blive lidt rystet over den måde, statsministeren fejer det her af bordet på som noget uvæsentligt, og over bemærkningen om, at hr. Morten Homann så hellere skulle beskæftige sig med noget politik.
Sagen er jo, at det her netop handler om politik.
Sagen handler om, at lige præcis det citat, som hr. Morten Homann spurgte ind til, handlede om politik.
Det handlede om, at vi har en videnskabsminister i Danmark, som på et samråd mere end antydede, at han havde en anden politik end den, regeringen har.
Det var nok så interessant.
Da hr. Morten Homann prøvede at konfrontere undervisningsministeren med, at kollegaen, videnskabsministeren, havde en anden holdning til det her spørgsmål, var der lige pludselig et referat fra det her møde, hvor lige præcis den sætning manglede.
Det er da politik.
Det er da politik, at man har en videnskabsminister, som melder ud, at han sådan set godt kunne se, det var mere hensigtsmæssigt at ændre en eksamensbekendtgørelse end helt at forbyde gruppeeksamener.
Det er da politik.
Hvad er statsministerens kommentar til det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jamen det er da meget enkelt, for videnskabsministeren står naturligvis fuldstændig bag regeringens politik på det her område.
Det er det, det hele handler om, og så er vi ovre i det politiske, nemlig at regeringen ønsker en reform af eksamenerne, sådan at vi altid er sikre på, at den enkelte studerende bliver eksamineret, og vi får afprøvet, hvad den enkelte studerende kan.
Derfor har videnskabsministeren ønsket at ændre reglerne om gruppeeksamen, sådan at man ikke kan gå op som en gruppe, men man kan gå op enkeltvis, hvad jeg synes er det eneste fornuftige i denne verden.
Det er det politiske i den her sag, det er regeringens politik, og det er også den politik, som videnskabsministeren fører.
Rasmus Prehn (S), 2006-01-18:
Nu kom den her sætning, som jo er taget ud, netop i en sammenhæng, hvor vi på et samråd konfronterede videnskabsministeren med, at der var massive protester.
Der var protester fra store dele af erhvervslivet, fra rektorkollegiet, fra censorkorps, fra studerende, fra lærere osv.
Der var en meget massiv protest, som virkelig fylder meget.
Kan statsministeren fuldstændig stiltiende se til, at man har en minister, som på et samråd sådan set giver udtryk for en anden holdning end den, regeringen har, og når han så bliver konfronteret med, hvad han har sagt, så forsvinder den sætning lige pludselig.
Og hvis der forsvinder noget efterfølgende, selv om der blev spurgt ind direkte til den sætning, trækker man bare på skuldrene.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Man skulle virkelig tro, at det her drejede sig om et stort spørgsmål, men vel: Når man ser videnskabsministerens udtalelser i sin helhed, fremgår det jo meget klart, at videnskabsministeren arbejder på at få ændret reglerne om gruppeeksamen.
Det er regeringens politik, det er videnskabsministerens politik, og det er der ingen der er i tvivl om, når man læser det, videnskabsministeren har sagt i sin helhed.
Men lad mig så gentage, hvad jeg startede med at sige: Selvfølgelig skal det da også være sådan, at når man så efterfølgende laver en båndafskrift af, hvad der er sagt, så skal det hele selvfølgelig med, og det er da beklageligt, at det ikke kom med.
Det har videnskabsministeren både forklaret og undskyldt, og så synes jeg ærlig talt ikke, der er mere at gøre i den sag.
Ole Sohn (SF), 2006-01-18:
Jeg må indrømme, at jeg er en lille smule forundret over statsministerens måde at tackle sagen på.
Statsministeren siger, det her er en tynd kop te, det er en petitesse, og det er ærlig talt for meget at gøre ud af sådan en lille sag.
Virkeligheden er jo, at statsministeren har en minister, som bevidst – åbenlyst bevidst – har fordrejet et referat.
Det er en ganske alvorlig sag.
Den er faktisk så alvorlig, at Præsidiet har skrevet til statsministeren for at udbede sig en forklaring.
Har statsministeren glemt, at den tidligere og også nuværende partiformand for Venstres grundlovstale i 2001 med foragt i stemmen kritiserede den forrige regering for at udvise foragt for Folketinget?
Det er faktisk det, statsministeren er i gang med nu, og det, videnskabsministeren gør.
Der burde måske være en lille smule mere respekt om folkestyret, om Folketinget, og statsministeren burde sige klart til videnskabsministeren, at dér er der trådt over stregen, sådan at det kan forstås, og ikke bare slå det hen som en petitesse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jamen jeg er allerede startet i dag med at svare, at regeringen lægger stor vægt på at betjene Folketinget bedst muligt, og at det selvfølgelig er stærkt beklageligt, hvis der sker fejl i den betjening.
Det er også derfor, videnskabsministeren både over for Videnskabsudvalget, over for Folketinget og over for den oprindelige spørger skriftligt har redegjort for, hvordan der er opstået en fejl i ministeriet i forbindelse med besvarelsen af et spørgsmål fra Videnskabsudvalget.
Jeg ved ikke, hvad hr. Ole Sohn så vil mene sagen kunne berettige til.
Og lad mig så minde om, at den her sag jo ikke drejer sig om, at der er nogen, der forsøger at lyve over for Folketinget, at give usande oplysninger.
Alle, der var til stede på det samråd, har hørt, hvad videnskabsministeren har sagt.
Ingen er i tvivl om, hvad han har sagt.
Bagefter er der en fejl i afskriften fra mødet, men de pågældende folketingsmedlemmer har været fuldstændig klar over, hvad videnskabsministeren har sagt.
Ole Sohn (SF), 2006-01-18:
Når jeg tager ordet, er det ikke, fordi jeg går ind i den konkrete sag – jeg deltog slet ikke i samrådet – med det er mere på grund af måden, statsministeren svarer på.
Jeg mener sådan set, at det er en ganske alvorlig fejl, at man piller noget ud.
Det er ikke en tilfældig sætning, det er ikke en fejl, det er jo helt åbenlyst bevidst.
Spørgsmålet er jo stillet klart, og svaret er manipuleret lige så klart, og det er ganske alvorligt.
Jeg har forstået, at statsministeren har beklaget, og det respekterer jeg også, men jeg synes bare godt, statsministeren også over for spørgeren kunne vise den respekt ikke at kalde det en petitesse, når en af statsministerens ministre åbenlyst manipulerer med et svar.
Det var bare derfor, jeg tog ordet.
Der synes jeg sådan set, at Folketinget fortjener en lidt bedre behandling og også et lidt bedre svar fra statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Det står fuldstændig for hr. Ole Sohns egen regning, når han påstår, at der åbenlyst er manipuleret med svaret.
Jeg henviser fuldstændig til videnskabsministerens redegørelse, jeg har ikke mere at føje til den.
Jeg har på regeringens vegne beklaget, at den pågældende sætning var faldet ud af det skriftlige referat, der blev givet af, hvad der mundtligt var sagt i Videnskabsudvalget, og der er det bare, jeg siger: Når man skal bedømme alvoren i sådan et forløb, må man vel også lige tænke lidt på, hvad det rent faktisk er, der er foregået?
Det, det handler om, er altså, at videnskabsministeren siger nogle ting under et samråd, som alle, der har deltaget i samrådet, har været klar over, har hørt.
Bagefter er der en unøjagtighed i den skriftlige gengivelse, og det er selvfølgelig stærkt beklageligt, men hvad mere vil hr. Ole Sohn så gøre den sag til end netop at beklage den?
Og det er sket.
Nej, men jeg går ud fra, at de medlemmer, der var til stede ved samrådet, ikke lider af hukommelsestab, og så må de jo meget tydeligt kunne huske, hvad videnskabsministeren har sagt.
Jeg synes også, det fremgår af debatten, at der er noget, der tyder på det.
Man er fuldstændig klar over det, men så kom der bagefter en båndudskrift af det, der blev sagt, og her manglede der en sætning.
Det er selvfølgelig en fejl, det er beklageligt, og det har videnskabsministeren også beklaget.
Men helt ærligt: Når man kigger på det samlede forløb og ser på størrelsen af sagen, må jeg altså sige, at den ikke berettiger til andet og mere end det, der er gjort, nemlig at jeg på regeringens vegne har beklaget forløbet, og at videnskabsministeren direkte over for Folketinget, Videnskabsudvalget og spørgeren har beklaget forløbet.
Rasmus Prehn (S), 2006-01-18:
Vi ville også gerne have taget en drøftelse med statsministeren om det politiske i spørgsmålet, men nu er det jo sådan, at statsministeren meget, meget sjældent ønsker at svare på spørgsmål, som drejer sig om ressortområder.
Vi har haft en lang stribe tilfælde, hvor statsministeren har nægtet at svare, fordi det handler om den enkelte ministers ressort, så den diskussion kan vi slet ikke få, og derfor er det hypotetisk at komme med det svar.
Statsministeren siger, at regeringen ønsker at reformere gruppeeksamen, men det er jo ikke tilfældet.
Nu kan statsministeren heller ikke huske, hvad der er regeringens politik, men regeringen ønsker at forbyde gruppeeksaminer, så der er ikke tale om nogen reformering.
Gruppeeksaminer kan slet ikke gennemføres fremover, så jeg synes måske, statsministeren lige skulle komme lidt ned i tempo.
Jeg vil gerne uddybe mit spørgsmål en gang til.
Vi har altså en videnskabsminister, som i et samråd har givet udtryk for en anden politisk holdning end den, regeringen officielt har.
Da han bliver konfronteret med det, beskylder han et andet folketingsmedlem for at lyve, og efterfølgende fremsender han et referat, hvor lige præcis den sætning, der er spurgt til, er forsvundet.
Har statsministeren slet ikke tænkt sig at kulegrave den situation?
Man kan jo gå ind i dokumentet og undersøge, hvem der har slettet sætningen, og hvis det ikke er videnskabsministeren, der har slettet den, lider han jo af hukommelsestab, og kan man leve med en minister, der gør det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Det generelle svar på det spørgsmål er jo, at enhver minister udtaler sig på regeringens vegne, og at enhver minister repræsenterer regeringens politik.
Det gør videnskabsministeren også, og videnskabsministeren står fuldstændig bag regeringens ønske om at reformere gruppeeksamen, så det fremover bliver på den måde, at man godt kan udføre et gruppearbejde som led i undervisningen, men når de studerende skal eksamineres, skal de gå op hver for sig.
Jeg har svært ved at forstå, at venstrefløjen og Socialdemokraterne kan være så uenige i det.
Det turde dog være en rimelig ting, at man bedømmer den enkelte på, hvad den enkelte kan.
Vi skal væk fra, at nogle kan komme gratis med på en slæber, fordi der kun er to i en gruppe på fire, der laver arbejdet, mens de andre to bare slipper igennem uden rigtig at lave noget, men alle får samme karakter.
Vi har ikke noget imod gruppearbejde.
Det er fint som et led i undervisningen, men vi vil bare have det sådan, at når man skal op til eksamen, skal hver enkelt bedømmes for sig.
Rasmus Prehn (S), 2006-01-18:
Jeg vil for en kort stund prøve at spille med på statsministerens præmisser om, at det er en fejl, der er sket her.
Statsministeren sagde i et tidligere svar, at ingen, der havde været til stede ved samrådet, kunne være i tvivl om, hvad det var, der var blevet sagt, og det er fuldstændig rigtigt.
Vi var alle sammen af den opfattelse, at videnskabsministeren rent faktisk udtrykte tvivl om regeringens politik, og at videnskabsministeren faktisk sagde, at det havde været klogere at ændre eksamensbekendtgørelsen og opstramme gruppeeksamen frem for helt at forbyde den.
Vi var alle sammen af den opfattelse.
Den eneste, der ikke kan huske, hvad der blev sagt, er åbenbart videnskabsministeren selv, og vil statsministeren drage konsekvensen af, at han har en minister, der ikke kan huske, hvad han selv har sagt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Den slags hypotetiske spørgsmål ønsker jeg altså ikke at forholde mig til.
Jeg kan bare sige, at jeg allerede fra starten på regeringens vegne har beklaget det forløb, sagen har haft, og derudover har videnskabsministeren direkte over for Folketinget, over for Videnskabsudvalget og over for spørgeren beklaget forløbet.
Karen J. Klint (S), 2006-01-18:
Jeg takker igen for svaret, som jeg er meget enig i, og så vil jeg gå lidt tættere på, for en frivillig forkynder har jo ikke en forpligtelse til at tale med øvrige ansatte i et fængsel, hvorimod en ansat forkynder vel alt andet lige også er ansat på den betingelse, at han er i dialog med ledelse og med de øvrige kolleger på stedet.
Morten Homann (SF), 2006-01-18:
Så vil jeg spørge statsministeren: Deler statsministeren ikke min vurdering, nemlig at havde det været enhver anden medarbejder i dette land, som havde manipuleret med et citat i en offentlig besvarelse som denne, var vedkommende efter al sandsynlighed øjeblikkelig blevet afskediget, og alt afhængigt af sagens alvor ville vedkommende have fået en straffesag på halsen eller i hvert fald som minimum fået en meget kraftig påtale fra sin chef?
Ville det ikke have været tilfældet, hvis det havde været enhver anden medarbejder i dette land og ikke en minister i statsministerens regering?
Det er jo ret fantastisk, hvor højt statsministeren kan svinge sig op til ikke at tage den samlede opposition i Folketinget alvorligt, ikke tage en henvendelse fra Folketingets Præsidium alvorligt og i øvrigt ikke tage spørgsmål i Folketingets spørgetid alvorligt.
Det synes jeg taler for sig selv, og jeg tillader mig at citere fra statsministerens egen grundlovstale i 2001: Efter næsten 9 år ved magten er Socialdemokratiet begyndt at se statsapparatet som sit eget partiapparat, og det har betydet en endeløs række af eksempler på kammerateri, magtmisbrug og foragt over for Folketinget.
Hvis man udskifter 9 med 4 og Socialdemokratiet med Venstre, tror jeg faktisk, de fleste vil mene, at citatet passer meget godt til statsministerens opførsel lige nu.
Et er, at videnskabsministeren bevidst eller ubevidst manipulerer med et citat over for Folketinget, men at statsministeren som chef for videnskabsministeren, der er citatets bagmand, ikke er i stand til at svinge sig op til en mere dybtgående reaktion i denne sag, synes jeg siger noget om, hvor dyb folkestyrets krise er.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Det kan godt være, hr. Morten Homann har stillet to spørgsmål, men svaret er det samme, og derfor kan jeg i det hele henholde mig til, hvad jeg allerede har sagt.
Morten Homann (SF), 2006-01-18:
Efter statsministerens sidste svada vil jeg lade det være op til offentligheden at vurdere, hvem det er, der er i en trist tid, og hvem det er, der er presset; det synes jeg taler for sig selv.
Tværtimod er jeg opmuntret, efter at det er lykkedes at få videnskabsministeren til at indrømme, at det faktisk ville have været bedre at opstramme kravene til gruppeeksamen end at afskaffe den, og da der faktisk er en vis bevægelse i regeringens politik på dette område, er jeg meget optimistisk.
Men spørgsmålet drejer sig om noget andet.
Derfor var det med nogen undren, jeg kunne læse efter statsministerens pressemøde i går, at sagen tilsyneladende ikke får nogen konsekvenser overhovedet, at det tilsyneladende er en gratis omgang for den siddende regerings ministre at manipulere med citater til Folketinget, og at den slags sager ikke giver statsministeren anledning til at tage nogen som helst initiativer.
»Hvilke konsekvenser vil statsministeren drage over for videnskabsministeren i anledning af, at denne har oversendt en besvarelse til Udvalget for Videnskab og Teknologi, hvori den centrale passage i en båndudskrift fra et åbent samråd er bortredigeret?«