runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2002-02-26:
Regeringen lægger megen vægt på at redegøre for nogle af de besparelser, der finder sted, og som der nødvendigvis må være
inden for alle ministerierne for at kunne imødekomme regeringens prioriteringer, herunder en række skattelettelser
Fundamentet for erhvervslivet er, som den forrige spørger var inde på, hele uddannelsessiden, forskningssiden, men det kunne også være andre dele.
Efterfølgeren i spørgetimen er jo ministeren for kulturområdet, og kulturerhvervene er eksempelvis et af de hastigst voksende erhverv i Danmark, men også her skæres der ned.
Det vil sige, at man skærer den gren over, man selv sidder på.
Er det slet ikke nogen overvejelser, regeringen gør sig, eller er det bare kortsigtede nedskæringer for at få
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Vi behøver jo ikke her i spørgetimen i dag at gennemgå besparelserne på finansloven, og hvordan de ligger.
Den diskussion har været her i Folketingssalen gentagne gange. Det, det drejer sig om, er, at vi nu også i den offentlige sektor går ind og ser på effektiviseringerne.
Når vi taler forskning, har vi jo gentagne gange sagt, hvad der er vores prioriteringer på det område: at vi vil ind og se på sektorforskningen, vi vil ind og se på, om der er mulighed for at effektivisere på en række områder.
Det er rigtigt, at der er en anden holdning, men de udtalelser, som børn kommer med, kan jeg ikke tages til indtægt for er regeringens politik.
Jan Trøjborg (S), 2002-02-26:
Så er der grund til, at de virksomheder, som råbte nok så højt, da de besparelser blev lanceret, råber op igen.
Det er interessant og nyt, at regeringens erhvervspolitik er fundamentale, ødelæggende besparelser på det, vi skal leve af på lang sigt, nemlig styrke det, der sidder mellem ørerne.
Det er da interessant at få bekræftelsen fra økonomi- og erhvervsministeren på, at det, der står i budgetoverslagsårene, ikke bare er en teknisk fremskrivning på universitetsområdet f.eks., det er noget, som står til troende som massive besparelser på området.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Jeg kan sige, at det er korrekt, at ministeriet har sparet 1,3 mia. kr. på ministerområdet.
Det er både på energiområdet, og det er på alle de øvrige områder, boligområdet er også et af de steder, hvor der er sparet mange penge.
en anden kurs
, vi har valgt at spare nogle steder.
Men jeg mener helt klart, at den strategi, der ligger fra den nuværende regerings side, bl.a. på energiområdet, hvor vi ikke ønsker den voldsomme stigning i energipriserne, er en strategi, hvor vi i øvrigt ønsker at generere på en række områder.
Og med hensyn til den konkurrenceevnepakke, som hr. Jan Trøjborg prøver at latterliggøre, som om det kun er nogle små besparelser for skatteyderne og for de små virksomheder, så er det i dag faktisk sådan, at det er de små og mellemstore virksomheder, der genererer ret mange arbejdspladser.
Vi ønsker at gøre det nemmere at drive virksomhed, vi ønsker at gøre det nemmere for unge mennesker at starte, vi ønsker at gøre noget ved det, så vi får skabt det antal arbejdspladser i fremtiden, så vi kan få skabt et forsørgelsesgrundlag.
Hvordan hænger det sammen, spørger spørgeren.
Jamen det hænger da sammen på den måde, at vi har valgt at aflyse finanslov på finanslov, der har pålagt dansk erhvervsliv nye skatter og afgifter: En finanslov i 2000 på godt 1,5 mia. kr. i skatter og afgifter på erhvervslivet; en finanslov i 2001 på ca. 1,5 mia. kr. i skatter og afgifter.
Og det var der jo lagt op til igen.
Det er rigtigt, at når vi aflyser sådanne skatte- og afgiftsstigninger, er vi nødt til at skære ned andre steder.
Jan Trøjborg (S), 2002-02-26:
Jamen jeg kan sådan set godt forstå, at økonomi- og erhvervsministeren taler udenom og ikke svarer på mit spørgsmål og ikke ønsker at indgå i en dialog om, hvordan man fører erhvervspolitik under den nuværende regering.
Men mit spørgsmål var faktisk det samme spørgsmål, som fik stormen til at bryde løs, kort efter at ministeren havde lanceret sin konkurrenceevnepakken, nemlig stormen fra store danske virksomheder som Novo Nordisk, Danfoss, Lundbeck osv., der sagde: Hvordan i alverden har man tænkt sig at fremme dansk konkurrenceevne og danske virksomheders konkurrenceevne, når man med den ene hånd giver nogle småskattelettelser og med den anden hånd skærer mere end 1,3 mia. kr. på de videregående uddannelser og på forskningsområdet?
For det første. Dernæst vil jeg gerne spørge ministeren helt konkret: Skal jeg forstå ministerens svar således, at de besparelser i størrelsesordenen 1,3 mia. kr, der på budgetoverslagsårene er foreslået på forskning, på udviklingsområdet, skal fortsætte?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Selve konkurrenceevnepakken er på 500 mio. kr., og det er penge, som går til forskellige elementer fordelt på fire grupper.
Vi har haft nogle omkostningslettelser, vi gør lidt mere for iværksættere.
Der er en række helt konkrete tiltag.
Den tidligere regering har benyttet sig meget af erhvervstilskud, støtteben.
Vi vil gerne have, at erhvervslivet går på egne ben.
Så kan jeg jo fortælle spørgeren, at jeg forventer i maj måned at kunne fremlægge en vækststrategi.
Vi i ministeriet er inde nu og analyserer: Hvor ligger vi konkurrenceevnemæssigt?
Hvor ligger vi på iværksætterfronten?
Vi ønsker at lægge en strategi for, at vi nu vil have placeret Danmark på landkortet, hvor vores konkurrenceevne ligger, og så ønsker vi at få os op i toppen af vores konkurrenceevne.
Det medfører, at vi laver nogle analyser og vi kommer med nogle strategier, som ministeriet vil fremlægge i maj måned.
Så vil jeg sammen med ministeren for videnskab, teknologi og udvikling fremlægge en iværksætterpakke sidst på året, formentlig omkring december måned.
Det er korrekt, at vi har valgt ikke at bruge
så mange penge på støtteordninger som den tidligere regering
Det ønsker jeg ikke at løbe fra.
Sådan er tingene.
Det er en klar politisk prioritering i forhold til den tidligere regering.
Jeg kan sige, at jeg skal komme tilbage til sagen.
Der er, så vidt jeg husker, 23 eller 21 forslag på mit ministerområde.
Jeg skal komme tilbage til det og give nærmere oplysninger om sagen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2002-02-26:
Jamen tak for oplysningen om, at det, der står i lovkataloget, er det, der fremsættes.
Det er sådan set også det, der har fået mig til at studere nærmere, hvad der står i lovkataloget. Jeg har helt forståelse for, at der ikke har været mulighed for for økonomi- og erhvervsministeren at forberede det her, men jeg gik ud fra, at når det var et lovforslag, der har været fremsat, et lovforslag, der har været igennem en meget lang proces, et lovforslag, der har været ude til en omfattende høring - det var et lovforslag, der blev fremsat den 10. oktober - så har økonomi- og erhvervsministeren meget konkret taget stilling til, at han ikke ønsker at fremme sagen.
Hvis ikke økonomi- og erhvervsministeren erindrer sagen, er jeg selvfølgelig nødt til at affinde mig med det, og så må vi vende tilbage på anden vis.
Men det undrer mig
bare, at et forslag, der har været så lang tid undervejs, anbefalet med så stærke begrundelser, og som har været fremsat, kan økonomi- og erhvervsministeren overhovedet ikke huske hvorfor han har holdt tilbage.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Jeg kan omkring insiderhandel sige, at det er en sag, vi arbejder på.
Og jeg kan sige, at vi har et lovforslag undervejs på det område, hvis det altså er insiderregister, vi taler om.
Det er det, jeg mener spørgeren ...
det er ikke det, spørgeren spørger om. Jeg kan sige, at det, der står i lovkataloget, er det, der bliver fremsat fra ministeriets side.
Jeg troede, at det var insiderhandel, åbenhed og procentgrænserne, spørgeren spurgte om.
Jeg kan ikke sige andet på stående fod, end at det for mig er et spørgsmål om åbenhed med handel, når vi taler om insiderregister.
Men det er så ikke det, kan jeg forstå på spørgeren.
Jeg kan ikke sige andet, end at det, der står i lovkataloget, er det, der bliver fremsat.
Ole Stavad (S), 2002-02-26:
Jeg har i sagens natur med interesse - det tror jeg de fleste har - studeret regeringens lovkatalog.
Og under Økonomi- og Erhvervsministeriets område har det undret mig, at et lovforslag, der faktisk var fremsat inden valget, som havde som det ene hovedformål at skabe større åbenhed i forhold til hele aktie- og anpartsområdet, og som det andet hovedformål havde at sikre, at man bekæmper økonomisk kriminalitet, ikke er genfremsat.
Forslaget går ud på, at man skal have registreret, hvem der har over 5 pct. af aktier og anparter.
Det er et forslag, som har været længe undervejs.
Det er et forslag, der er anbefalet stærkt af henholdsvis en tværministeriel gruppe og efterfølgende af Justitsministeriets udvalg om økonomisk kriminalitet og datakriminalitet, det såkaldte Brydensholtudvalg.
Jeg har meget svært ved at forstå, hvorfor regeringen ikke mener, at det er et område, som vi i fællesskab har en stærk interesse i at få både fremsat og vedtaget.
Derfor vil jeg gerne spørge økonomi- og erhvervsministeren: Hvad er baggrunden?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Nu ligger det jo klart, at dette forslag koster noget, for det kan man se af de økonomiske beregninger.
Jeg vil godt spørge, om forslaget er omfattet af den musefældeklausul, som jo ligger i finanslovaftalen mellem Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti.
Af den fremgår det jo, at man kan ikke påtage sig ekstra udgifter, uden at alle tre partier er enige, og her har vi en udgift, der kommer næste år, så den problematik synes jeg da det kunne være rimeligt at få belyst.
Så har det også været oppe, at man vil sikre en hurtig behandling til alle borgere.
Men hvad siger Det Konservative Folkeparti til Dansk Industris bilag i denne sag?
De glæder sig jo netop over, at de kan bestemme, at det kun skal gælde for nogle få medarbejdere, sandsynligvis nøglemedarbejderne, og at de kan blive fri for at betale til hjemmehjælpere og rengøringspersonale, og hvad der ellers måtte være ansat af lavtlønnede i virksomhederne.
Hvad siger Det Konservative Folkeparti til det?
Jan Trøjborg (S), 2002-02-26:
Jeg vil gerne benytte spørgetiden til at få en diskussion med økonomi- og erhvervsministeren om: Hvad er egentlig regeringens erhvervspolitik?
Regeringen var jo meget stolt, eller ministeren var meget stolt, da han fremlagde konkurrenceevnepakken, som den hedder, og man beskriver deri, at man søger nye veje i erhvervspolitikken.
Det, der er mit spørgsmål, er: Hvordan kan regeringen forklare, at den forsøger at styrke konkurrenceevnen, når den med den ene hånd gennemfører nogle ganske små forbedringer på skatteområdet med nogle skattelettelser, hvad der selvfølgelig er regeringens ret, for nærtstående grupper, og samtidig med den anden hånd fremsætter et finanslovforslag, der betyder milliardbesparelser på det, vi skal leve af, og som erhvervsvirksomhederne har behov for, nemlig udvikling, kompetence og forskning?
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan i alverden regeringens erhvervspolitik hænger sammen.
Jeg går ud fra, at ministeren har været stærkt medvirkende til den finanslov, der blev fremsat, og derfor vil jeg gerne høre, hvordan det hænger sammen, at man giver nogle småskattelettelser til nærtbeslægtede venner og samtidig skærer i det, som vi skal leve af på lang sigt.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-02-26:
Men ud fra de prioriteringer, vi har valgt i regeringen, er vi blevet nødt til at skære bredt over én kam på alle ministres områder, og jeg har også måttet tage min del af byrden på Kulturministeriets område. Men ud fra de rammer, vi har, vil vi forsøge at lave en aktiv kulturpolitik, som tilgodeser de skabende kunstnere og støtter talentmassen og vækstlaget, og det er den proces, vi er i gang med nu.
Regeringen har siddet i mindre end 100 dage, men i løbet af få uger vil der komme nogle initiativer på eksempelvis strukturområdet, og der vil også komme initiativer og lovforslag på teaterområdet, på litteraturområdet osv. osv.
Det, vi har været i gang med de første par måneder,
har været hele den finanspolitiske øvelse.
Nu skal vi til at diskutere kulturpolitik, og jeg glæder mig meget til at diskutere rammerne for den og udviklingen i den.
Det er blevet sagt, at jeg gerne ville have haft flere penge til kulturområdet.
Jeg kan godt garantere, at med hensyn, til hvad vi har lovet inden valget, kan man ikke finde ét eneste citat fra mig eller fra Det Konservative Folkeparti, hvor vi har sagt, at der som helhed skulle gives flere penge til området.
Det, vi har sagt, er, at vi vil støtte den direkte skabende kunstner.
Vi har ikke lovet guld og grønne skove.
Vi så, at den tidligere regering, SR-regeringen, lagde op til besparelser på området, og vi er så gået videre og har sagt, at vi bliver nødt til foretage nogle yderligere besparelser.
Men vi vil foretage nogle prioriteringer i løbet af året, som betyder, at den skabende kunstner får en større del af de penge, Kulturministeriet har til rådighed.
Eksempelvis har vi gjort det i Kulturministeriet, at vi har valgt at skære 1 pct. mere end den klassiske model, som
jo nu er blevet offentligt kendt, altså 1-, 3-, 5-, 7-modellen for driftsbesparelserne.
Det gør vi netop for at signalere, at vi også vil prøve at tynde lidt ud i administrationen og prøve at kanalisere nogle flere penge ud til kunstnerne selv.
Det har været hele øvelsen for regeringen, og det vil vi fortsætte med og indbyde til et bredt samarbejde om.
Anne Baastrup (SF), 2002-02-26:
Så vil jeg godt spørge, om ministeren som fungerende statsminister, i og med at statsministeren er ude at rejse, vil oplyse, om der i regeringen er enighed om, hvorvidt der skal bygges boliger i de danske skove eller ej.
Jeg vil gerne sige tak for ministerens helt klare besked her.
En morgen vågnede jeg ved radioavisen, hvor det viste sig, at en Venstreminister, miljøministeren, var gået ud med et forslag om, at vi skulle bygge i skovene.
Efterfølgende, ved journalistisk visdom, hørte man så, at Venstres formand
Men heldigvis har De Konservatives finansordfører været ude og været meget detaljeret i sit angreb på det. Jeg vil godt bare bede vicestatsministeren som fungerende statsminister fremover sørge for, at vi ikke får den type usikkerhed i regeringens politik, for det giver faktisk anledning til ballade rundtomkring, og det synes jeg ikke der er nogen grund til.
Men det håber jeg at ministeren vil støtte.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-02-26:
Uanset hvor meget SF og kompagni forsøger at vride armen om i denne sag, er det på et forkert grundlag.
Det her er en finanspolitisk prioritering, hvor vi fra regeringens side har valgt at sige, at vi har støttet sygehussektoren med 1,5 mia. kr., ældre med 500 mio. kr. Vi tager fat på en barselorlov, og vi tager fat på et ambitiøst mål om et skattestop.
Men selv efter de mange store, ambitiøse øvelser har vi på Kulturministeriets område 4 mia. kr. til rådighed for kulturinvesteringer, og jeg er meget indstillet på at diskutere med Folketinget og med miljøet selv, hvordan vi skal bruge pengene.
Vi har valgt at sige, at vi vil spare lige meget på alle områder.
Hvis vi eksempelvis skulle friholde forfatterne, ville det jo betyde, at vi i år skulle finde godt 20 mio. kr. og i BU-årene 25 mio. kr. på den øvrige del af kulturområdet.
De ville blive taget fra billedkunstnerne, de ville blive taget fra forfatterne, og de ville måske blive taget fra filmen, og det ville jeg ikke være interesseret i.
Uanset hvor meget jeg agter litteraturen, og uanset hvor meget jeg vil gøre for litteraturen, handler det altså ikke kun om penge.
Det handler også om at få flere til at læse bøger, og derfor skal vi lave kampagner, så flere børn og unge læser bøger.
Vi vil selvfølgelig ikke lave et politisk styreinstrument, for hr. Ole Sohn ved udmærket godt, at det ligger de borgerlige meget fjernt.
Vi vil lave et enstrenget system, hvor der kun er én armslængde imellem og ikke syv armslængder, som der er nogle steder i dag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2002-02-26:
Ministeren har flere gange talt om, at man har skåret ned på råd og nævn.
Kan vi ikke få ordene sagt direkte?
Der er skåret direkte over for de skabende kunstnere, primærproducenterne.
Når ministeren taler om, at man vil lave et nyt enstrenget system, skal det så forstås sådan, at man vil fjerne armslængdeprincippet og gøre det til en politisk handling, hvorvidt den ene eller den anden skal have støtte eller understøttelse?
Vil man gøre op med hele det grundlæggende princip, armslængdeprincippet, som har været fælles gods for hele Folketinget, alle Folketingets partier?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Kan ministeren dog ikke bare en enkelt gang få sig selv til at sige, at man faktisk har skåret i de primærproducerende kunstnere, de grupper, som man i regeringsgrundlaget har sagt at man vil støtte?
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-02-26:
Hvad siger man til forfatterne?
Hvad er svaret på det dybsindige i at beskære med netop det beløb, ud over den grønthøster, som ministeren, og det forstår jeg godt, tvunget af forskellige omstændigheder har kørt hen over hele området, at der altså i producentleddet er fundet yderligere besparelser?
Hvis ministeren gør sig en forhåbning om at skulle bevare et bare rimeligt forhold til forfatterne, til producenterne, til dem, der udøver, er man også nødt til at fortælle dem, hvad det er, der ligger bag, at vi skærer yderligere ud over grønthøsteren.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-02-26:
Jeg forstår det godt, og hr. Ole Sohn er stadig væk en udmærket finansordfører for SF og ved godt, at der ikke bare er en kasse penge herude i slotshaven, som vi kan grave op. Alt inden for finanspolitik er et spørgsmål om prioritering, og denne regering har valgt at prioritere sygehusene, har valgt at prioritere de ældre og har valgt at prioritere de indsatsområder, som vi synes var rimelige, eksempelvis børneorloven og barselorloven, og vi har også et skattestop. Inden for den prioritering er der stadig væk 4 mia. kr. på Kulturministeriets budget til gode kulturformål, og inden for den ramme, vi har, vil vi gerne indbyde til et bredt samarbejde.
Jeg er lige så engageret, som jeg kan høre hr. Ole Sohn
er, i at sikre, at kulturen får nogle ordentlige vilkår, og jeg mener, at der ligger et enormt vækstpotentiale for kulturindustrien og for kultureksporten.
Så lad os med det udgangspunkt, at vi har 4 mia. kr. til rådighed for kulturpolitikken i Danmark i dag, se på, om vi ikke kan få noget rigtig fornuftigt ud af det.
Det er jeg sikker på, og det er derfor, vi laver en mere enstrenget struktur på området, som betyder støtte direkte til den enkelte kunstner.
Det er derfor, vi ikke holder fast i traditionelle dogmer om, at tingene skal være sådan og sådan, for sådan har de altid været, men ser på, hvordan man kan støtte vækstlaget, de unge, talenterne.
Ole Sohn (SF), 2002-02-26:
Det kan godt ske, at jeg lyder en smule engageret, men det er simpelt hen, fordi jeg ikke kan forstå regeringens politik, når man sætter skotter imellem finanspolitik og kulturpolitik.
Der er jo en væsentlig sammenhæng.
Når kulturministeren siger, at man vil styrke de skabende kunstneres vilkår, så hænger det ikke sammen med virkeligheden.
Virkeligheden er jo, at man skærer ned.
Man har skåret 15 pct. ned i forhold til litteraturen, i forhold til musikken og i øvrigt også i forhold til de direkte skabende kunstnere på alle andre områder.
Så er det, jeg siger: Hvorfor har regeringen slet ikke overvejet at se kulturpolitik i sammenhæng med finanspolitikken, for kulturerhvervene er jo et af de hastigst voksende erhverv, vi har i samfundet?
Når man skærer ned på kulturpolitikken, forringer man finanspolitikken på sigt.
Det er derfor, jeg simpelt hen ikke forstår, at kulturministeren ikke gør sin indflydelse gældende i regeringen og siger: Jamen det kan ikke nytte noget, at man skærer ned på litteraturen, for det er en indtægtskilde for staten.
Det kan ikke nytte noget, at man skærer ned på musikområdet, for det er en indtægtskilde for staten.
Det må selv en finansminister da kunne forstå, og kulturministeren må gøre sin indflydelse gældende.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-02-26:
Der er ikke grund til den skingre tone her, sagt til hr. Ole Sohn.
Det er helt ude af proportioner.
Det danske samfund er stadig væk uden nogen som helst tvivl et af de samfund i hele verden, som giver den allerallerstørste kulturstøtte.
Man kan så diskutere det inden for de forskellige områder.
Man kan f.eks. diskutere det inden for litteraturen, som jeg jo ved ligger hr. Ole Sohn meget på sinde.
Det gør den også for mit vedkommende og regeringens vedkommende.
Det er rigtigt, at man andre steder eksempelvis har sænket bogmomsen, men det er jo denne regerings politik og har også været et stort flertals politik i Folketinget - også for den daværende regering - at man f.eks. ikke vil have differentieret moms.
Jeg er meget opmærksom på, og regeringen er ekstremt opmærksom på de synenergier, der ligger mellem kultur og erhverv, og på de værdier, der ligger samfundsøkonomisk i at få gjort noget ud af hele eksporten af kulturen og i at få noget ud af at støtte vækstlaget.
Det er også det, vi vil gøre ud fra de finanspolitiske rammer, vi har.
Vi vil sørge for at støtte den skabende kunstner.
Vi vil sørge for, at musikkens vækstlag får nogle ordentlige vilkår.
Og vi vil også gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for, at vores fremragende forfattere får mulighed for stadig væk at skrive deres gode bøger, som er til glæde for danskerne både nu og i fremtiden.
Det vil vi gøre ud fra de rammer, vi nu engang har, og det er de finanspolitiske rammer.
Så vi vil lave kulturpolitik ud fra de rammer, som vi nu engang har fået udstukket.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Det skal der ikke.
Ole Sohn (SF), 2002-02-26:
Skal det forstås sådan, at der ikke er nogen sammenhæng mellem regeringens finanspolitik og regeringens kulturpolitik?
Kulturministeren siger, at de nedskæringer, der finder sted over for de direkte skabende kunstnere på 15 pct., ikke har noget med kulturpolitik at gøre, og at det alene er finanspolitik.
Når vi nu ved, at staten har en nettoindtjening på litteraturen alene i momsindtægter på salg af bøger på 300 mio. kr., så burde man da ud fra en finanspolitisk overvejelse styrke litteraturområdet for at få flere indtægter til staten.
Man skærer ned på hele vækstlaget, talentmassen, som er med til at fostre ikke bare talenter, men også stjerner, sådan at salg af musik giver en enorm indtægt til samfundet, i visse perioder oven i købet i konkurrence med landbruget.
Indgår det slet ikke i regeringens overvejelser at se finanspolitik og kulturpolitik i en sammenhæng?
Regeringen har i sit regeringsgrundlag skitseret en lang række ønsker og visioner for, at kulturen skal styrkes, og at man specielt skal styrke de skabende kunstneres vilkår.
Derfor vil jeg gerne spørge, hvilken sammenhæng der er mellem regeringsgrundlaget og den virkelighed, som har udfoldet sig i forbindelse med finanslovforslaget, hvor der skæres ned på eksempelvis hele litteraturområdet og på hele musikområdet
Når jeg nævner de to områder, man kunne nævne alle, så er det, fordi de ikke alene har til hensigt at støtte de skabende kunstnere direkte, men fordi de faktisk også giver en direkte indtjening, altså indtægt til staten.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke sammenhængen i, at man på den ene side siger, at man vil styrke litteraturen og musikken, og på den anden side skærer man ned, vel vidende at man skærer ned på de direkte skabende kunstnere og dermed også undergraver fremtidige indtægtskilder for samfundet.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Jeg kan sige, at der står intet i regeringsgrundlaget om statsskovene.
Jeg kan sige for egen regning, at det er min holdning, at statsskovene har en stor værdi for befolkningen, og jeg ser ingen grund til, at man skal til at sælge ud af statsskovene.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-26:
Jeg vil da gerne have uddybet, hvad det er for en misforståelse, der har fundet sted her, for den fungerende statsministers svar var jo meget tydeligt og klart.
Der skal ikke bygges i skovene, sådan som der har været talt om.
Så hvad er det for en misforståelse, der er tale om?
Og det andet spørgsmål, jeg har: Hvad er regeringens politik med hensyn til udsalg af statsskovene?
Kan vi få et lige så klart svar på det?
Statsskovene er de skove, som staten ejer.
Er der fra regeringens side planer om at sælge ud af dem?