Gitte Lillelund Bech (V), 2002-04-12:
Var det nu ikke en god idé at tale lige ud af posen.
SF ønskede ligesom den tidligere regering, at man alene fusionerede institutionerne blam, blam, blam, så hurtigt som muligt, for så fik man færre institutioner i OECD's statistikker.
Endelig, endelig, endelig er tiden kommet til at kunne bløde op på den lovgivning om Centre for Videregående Uddannelse, som den tidligere regering gennemtrumfede i år 2000 med mindst muligt flertal.
Som det turde stå alle klart, i hvert fald alle, der kan huske forhandlingerne om Centre for Videregående Uddannelse i år 2000, så mente et borgerligt flertal faktisk, at loven, uagtet at den indeholdt muligheden for at lave betingede centre, var for centralistisk.
Baggrunden for lovgivningen syntes at være drevet af et ønske om færre institutioner til at tælle med i OECD's statistikker frem for faktisk at undersøge den frivillige netværksdannelse, at man går frivilligt sammen for at sikre udviklingen af uddannelsernes kvalitet.
Den borgerlige fløj i den tidligere folketingssamling noterede således i betænkningen til lovforslaget om Centre for Videregående Uddannelse, at den derfor vil arbejde for at skabe et flertal for en lovændring snarest muligt, således at modellen i § 27 g ændres fra at være en midlertidig model, der kan eksistere i en overgangsperiode på 5 år, til at være en tidsubegrænset model, hvor de deltagende institutioner stadig er selvstændige juridiske personer, der hver for sig modtager grundtilskuddene, mens efter- og videreuddannelsestilskuddene går i den fælles CVU-kasse.
Nu har vi altså flertallet, og som lovet benytter vi os selvfølgelig af det.
Lovforslagets mulighed for at forlænge tiden som betinget Center for Videregående Uddannelse, det vil sige, at uddannelsesinstitutionerne stadig er selvstændige juridiske personer, giver luft og tid til de betingede centre til at finde deres rolle og videreudvikle et muligt samarbejde med fokus på kvaliteten frem for fokus på hurtigst muligt at fusionere.
Det vil sige, at fusionen først finder sted, når institutionerne er motiverede for det.
Det er vores indtryk, og det var også vores indtryk
dengang, da vi forhandlede loven tilbage i år 2000, at det ikke nødvendigvis er efter maksimalt 5 år, at man synes, at nu har man udviklet uddannelserne så meget, så man ønsker at fusionere og derved blive én institution i stedet for at være flere. Derfor ser vi faktisk den forlængelsesmulighed på de op til 6 år, som lovforslaget lægger op til, som den tidsmæssige ventil, der er nødvendig for, at man netop kan sikre fokus på kvaliteten af uddannelserne og udviklingen af denne frem for blindt at kaste sig ud i fusionsforhandlinger.
Samtidig er det også væsentligt for Venstre at notere, at det, som det fremgår af lovforslagets bemærkninger, ikke er muligt for en enkelt institution at tørre et økonomisk overforbrug af på de øvrige institutioner i det betingede center ved at nægte udskydelse af overgangen til at blive et ubetinget center.
Uddannelsesinstitutionerne kan således med lovforslaget ikke spekulere i at snyde sig til en bedre økonomi, og det er altså også væsentligt for os.
Endelig ser vi forenklingen af rådsstrukturen, som lovforslaget jo også indebærer, som et led i en afbureaukratisering og en deregulering.
Det er jo nøgleord for den borgerlig-liberale regering, og det er i særdeleshed også nøgleord for Venstre.
Afslutningsvis vil jeg sige, at Venstre ser overgangen af Danmarks Forvaltningshøjskole og Skovskolen til selveje i henhold til selvejeloven som et naturligt led i overflytningen til Undervisningsministeriets ressort, og vi kan derfor støtte lovforslaget.