Per Kaalund (S), 2006-01-19:
Regeringen støttet af Dansk Folkeparti sendte som bekendt Danmark i krig i Irak i marts 2003, og som bekendt stemte Socialdemokraterne imod krigsdeltagelse.
Grundlaget var efter vores opfattelse ikke i orden, og der forelå intet mandat fra FN.
USA's præsident, George W. Bush, erklærede krigen for afsluttet nogle måneder senere, i maj 2003.
USA og England overgik til at være besættelsesmagt, som Danmark dermed blev en del af.
Og i henhold til folkeretten medfører det en række forpligtelser over for det besatte land og dets befolkning.
Siden har Socialdemokraterne støttet dansk militærs tilstedeværelse i Irak, og de danske styrker har i den forløbne periode udført et stort og vigtigt arbejde under særdeles vanskelige vilkår.
Som bekendt havde USA og England ingen plan for freden.
Krigen blev vundet, men man tabte freden; og det på trods af at alle var klar over, at der forestod kolossale opgaver med genopbygning af Irak og forsøg på at indføre demokratiske tilstande, et retssystem, respekt for menneskerettigheder m.v.
Den politiske proces i Irak skrider frem med bl.a. en ny forfatning efter demokratiske valg og senest frie valg til parlamentet, og der forventes nu dannelsen af en ny irakisk regering.
Irak er fortsat og vil stadig være præget af en række etniske og religiøse modsætninger mellem befolkningsgrupperne, sunnimuslimerne, shiamuslimerne og kurderne, så det er ikke nogen let opgave at forene parterne.
Også i den sydlige del af Irak er der jo frygt for islamisk ekstremisme, ikke mindst påvirket af Iran, nabolandet.
Men irakerne tager mere og mere over, for så vidt angår sikkerhed og stabilitet, bl.a. med opbygning og træning af irakisk militær og irakisk politi.
Det er Socialdemokraternes opfattelse, at vi på dette område kunne gøre en større og mere intensiv indsats, og vi er villige til at støtte med yderligere personel til disse opgaver, som ledes af NATO.
Irak er stadig præget at uroligheder, som koalitionen ledet af amerikanerne stadig forsøger at bekæmpe.
Men spørgsmålet er, i hvor høj grad militærets tilstedeværelse efterhånden mere er en del af problemet, end det er en del af løsningen.
Socialdemokraterne mener, at Danmarks militære engagement nu må afsluttes jo før des bedre, og at den 1. juli i år bør være sidste frist, og efter vores opfattelse er sidste frist.
Statsministeren har tilsyneladende deponeret sin beslutningskraft i lommen på USA's præsident.
Det er beklageligt, ligesom det er beklageligt, at regeringen end ikke debatterer problemet vedrørende tilbagetrækning.
Selv i USA og England er der løbende debatter om engagementet i Irak, og selv om nogle dér taler om total tilbagetrækning, så taler alle i hvert fald om kraftige reduktioner af amerikanske og engelske styrker.
Danmark er bortset fra Berlousconis Italien
det eneste vesteuropæiske land, der deltager med tropper i den amerikansk-engelske koalition.
Senest har Holland trukket sine 1.200 soldater hjem, det vil sige, at det er et antal, der er to gange større end det danske bidrag.
Og Ukraine har også trukket sig tilbage.
Den danske regering har end ikke diskuteret reduktioner i det danske styrkebidrag, og her kunne vi under henvisning til, at England har reduceret fra 12.000 soldater i 2003 til 8.000 nu, have reduceret tilsvarende.
Selv om vi er vidende om, at den irakiske regering har opfordret bl.a. Danmark til foreløbig at fastholde styrkerne i 2006, bør man også hæfte sig ved, at den irakiske befolkning ikke længere ønsker udenlandske soldater i Irak.
Der vil være et sådant behov i årene fremover.
Aktuelt medvirker vi gerne med flere soldater for at styrke NATO's træningsindsats af irakisk militær.
Afslutningsvis er det vores opfattelse, at det altid er at foretrække, at der er bred opbakning i Folketinget og i befolkningen, når dansk militær er på mission i udlandet.
Det er bl.a. i dette lys, at vi har kunnet medvirke og kan medvirke til at forlænge mandatet, som er til behandling i dag, men vi mener samtidig, at de danske styrker skal trækkes tilbage hurtigst muligt og senest den 1. juli 2006, og ved at tilslutte sig vores synspunkter dér vil regeringen fortsat have bred opbakning i Folketinget.
Undskyld, jeg kan næsten ikke høre det.
Må jeg lige få det gentaget?