runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 2001-01-18:
Jamen det er da ikke myter, hvad man oplever hver eneste dag.
Altså, det er jo sådan, at man ikke kan åbne en avis, man kan ikke høre en radioavis, man kan ikke se en tv-avis uden at se, hvilke problemer det her påfører det danske samfund.
Det er da ikke myter.
Jeg skal for fuldstændighedens skyld sige, sådan at man ikke lige pludselig sidder og bliver bange ude i medierne, at vi jo også bliver stopfodret med de positive historier, mere end stopfodret.
Men de negative er der utrolig mange af.
Og må jeg så sige til hr. Knud Erik Hansen: Det at være dansk statsborger i dag er jo mange ting.
Altså, så længe - og det er så en anden problematik, som jeg også meget gerne diskuterer - at vi bevidstløst giver dansk statsborgerskab til ca. 15.000 hvert evigt eneste år, så er det at være statsborger jo efterhånden en mangeartet ting, desværre.
Sådan er det også blevet i forhold til udlændingepolitikken.
Og så er det stadig væk en diffus diskussion.
Vi har på intet tidspunkt, heller ikke her i forslaget, diskuteret konventioner.
Vi diskuterer i dag ikke flygtninge, der har siddet i lejre, som fru Aase D. Madsen på et tidspunkt også nævnte, folk, som er omfattet af konventionens bestemmelser.
Det, det drejer sig om, er, om vi skal fjerne retskravet, det at have retskrav på, at man kan få sin familie til Danmark.
Vi har også skrevet i forslaget, at der skal tages individuelle hensyn.
Det er ikke sådan, at man bare siger stop.
Men et direkte retskrav, som blev gennemført med udlændingeloven i 1983, er forfejlet.
Danmark var og er
stadig væk et åbent samfund fuldstændig uden fordomme i forhold til andre mennesker.
Og vi efterlevede vores konventioner op til 1983, hvor man lavede denne her fuldstændig idiotiske, tåbelige, rædselsfulde udlændingelov, som vi har debatteret igen og igen og igen og igen og igen og vil blive ved med at diskutere, indtil den bliver lavet
fundamentalt om.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-18:
Ja, det er mange påstande, der svæver i luften.
Hvis man kommer med en anden baggrund end dansk til Danmark, så vil man ikke lade sig integrere.
Jeg husker, jeg havde en samtale med en flygtning, der stadig væk søgte asyl, og sagen var ikke afgjort.
Han sagde til mig: Jeg kan ikke forstå, at jeg ikke kan få lov til at lære dansk, mens jeg sidder i lejren.
Danmark er jo det samfund, jeg skal til at fungere i.
Jeg vil gerne være med at virke i dette samfund.
Hvorfor kan jeg ikke få lov til at lære dansk her og nu?
Og hvis man snakker med folk med en anden etnisk baggrund, er det også det billede, man får.
Mange oplever, at de er danskere.
Det kan også godt være, at de også har en identitet som irakere eller tyrkere, men mange oplever sig også som danskere, men de oplever, at de ikke får lov til at fungere fuldt ud som danskere.
Og når vi så snakker om det, vi snakker om nu, f.eks. de 4.000, der gifter sig med en dansk statsborger, så vil jeg godt spørge fru Pia Kjærsgaard: Er det ikke et udtryk for, at man godt vil integrere sig på en eller anden måde i det danske samfund, når man vælger at gifte sig med en dansk statsborger?
Hvor har fru Pia Kjærsgaard det fra, at de, vi snakker om her, som bliver familiesammenførte, ikke vil lade sig integrere?
Jeg ser det snarere som et udtryk for, at de vil.
Og når fru Pia Kjærsgaard nævner det andet, så er det for at holde myten ved lige om, at folk med en anden etnisk baggrund ikke vil fungere i det danske samfund.
Det er ikke rigtigt.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-01-18:
Ja, altså, det kunne jo føre vidt, det tillader taletiden ikke, men der bliver talt om manglende dokumentation for indvandring, og der tales om fra fru Pia Kjærsgaard side, at folk ikke ønsker at integrere sig i det her samfund.
Nu kunne man jo stille modspørgsmålet - jeg skal huske, belært af formanden tidligere, at jeg skal stille spørgsmål:
Hvor er det, Dansk Folkeparti ønsker at deltage i forbindelse med integration af folk, der ønsker integration i det danske samfund?
Det findes der i øvrigt stribevis af dokumentationsmateriale om at de mennesker, der kommer til Danmark.
Dansk Arbejdsgiverforening har senest i dag dokumenteret i flere danske dagblade, at de mennesker, som har boet her i en årrække, kommer ind på arbejdsmarkedet og ønsker integration i det danske samfund.
Socialforskningsinstituttet har lavet den ene dokumentationsrapport efter den anden på det her felt om, at disse mennesker, der har boet her i 10, 20, 30 år, ønsker integration i det danske samfund.
Hvorfor vil Dansk Folkeparti ikke forholde sig til den slags oplysninger?
Hvorfor kommer man med den samme svada, det samme ekko fra fortiden?
Pia Kjærsgaard (DF), 2001-01-18:
Jeg må sige til hr. Sjursen, at jeg synes da, at det er hr. Sjursen, der skal komme med en definition; det er da den, vi bad om.
Så kan man da ikke stille et modspørgsmål.
Det kan man da ikke gøre på den måde.
Og må jeg så sige med hensyn til, at man skal tage vare
på kulturarven: Det kan man ikke, hvis man bliver modarbejdet.
Hvis der konstant er folk, som ikke kan lide vores kristne kulturarv, som ønsker at lave det danske samfund anderledes, så bliver det sværere og sværere og sværere at tage vare på den danske kulturarv, som jeg tror hr. Jann Sjursen oprigtigt gerne vil bevare.
Jeg synes bare, at det er forkerte midler, hr. Jann Sjursen har.
Og det er egentlig lidt det samme til hr. Knud Erik Hansen.
Altså når der kommer kulturer, som i den grad er totalt ubekendte med det danske samfund, som slet, slet ikke vil lade sig integrere, til trods for at folketingspolitikere, organisationer, og hvad ved jeg, nærmest står på nakken af hinanden for at sige: Vil I ikke godt integreres?
Vi vil gøre alt for jer, vi vil betale millioner til det her, milliarder, bare I vil lade jer integrere.
Men når der så er en afvisning, der vil noget, er det altså utrolig svært, specielt med de mennesker, som i allerhøjeste grad er så forskelligartede fra den kristne danske kulturarv, som hr. Jann Sjursen omtalte.
Og lige så længe man - jeg havde nær sagt - kan sige hold da op og føle sig skuffet, så er det jo, fordi man stadig væk har et engagement i de her ting.
Jeg tror, at mange andre for lang tid siden ville have sagt: Så kan det også være lige meget.
Men det har jeg ikke lyst til at gøre, for jeg synes, at det her er så forfærdelig en udvikling, så jeg vil kæmpe alt, hvad jeg overhovedet kan, indtil det slappe, sløve, såkaldt humanistiske folketingsflertal vågner op.
Og lad det ske, jo før, jo bedre.
I hvert fald efter næste folketingsvalg håber jeg piben har fået en anden lyd.
Henrik Svane (RV), 2001-01-18:
Der er to ting i fru Pia Kjærsgaards tale, som jeg bare lige vil trække frem.
Det første er tre ord: Hold da op.
Det blev brugt flere gange.
Gid Dansk Folkeparti ville holde op med stille sådan et beslutningsforslag.
Og så endelig: »Jeg kan stadig væk blive skuffet«.
Gid det må blive ved! Så kommer jeg til spørgsmålet om tvangsægteskaber, og der siger fru Pia Kjærsgaard, hvad der er rigtigt i forhold til statistikken, at der er afvist én, efter at vi har lavet den her stramning.
Men har fru Pia Kjærsgaard nogen viden om, hvor mange der mon har afstået fra at ansøge om ægtefællesammenføring på baggrund af de her stramninger?
Har fru Pia Kjærsgaard noget tal på det, så vil jeg gerne høre det.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-01-18:
Jeg tror, det er rigtigt, at på ét punkt er vi enige: at der er en del, der er bekymrede for det, der hedder det multikulturelle samfund, fordi der køres en propaganda, som overhovedet ikke bliver konkretiseret.
Jeg synes, fru Pia Kjærsgaard burde konkretisere, hvori problemet består.
Det er klart, når de forskellige kulturer mødes, er det i nogen grad også sådan, at man har nogle uenigheder.
Men hvori består problemet i, at det her samfund ikke kan fungere med forskellige kulturer, hvis vi sørger for, at der er en ligestilling, hvis Dansk Folkeparti vil være med til at sikre, at der er en ligestilling, også klart sikre, at der selvfølgelig er bevillinger til de velfærdsgoder, vi godt vil have. Jeg vil også godt høre, hvem det er, der er problemet.
Det, vi snakker om her, er 4.000 med dansk statsborgerskab, der får en ægtefælle hjem.
Det er 2.500 børn, der kommer til deres forældre.
Det er 1.400 flygtninge, som ikke kan vende hjem.
Hvem er det, der er problemet; hvem er det, man så gerne vil ramme?
Det her kører på en frygt, uden at det overhovedet er konkretiseret.
Jeg synes, Dansk Folkeparti skylder forsamlingen og også skylder folk, der lytter til det her, at konkretisere: Hvor er problemet henne?
Jann Sjursen (KRF), 2001-01-18:
Jeg vil godt sige til fru Pia Kjærsgaard, der ligesom skosede mig tidligere i sit indlæg for ikke at ville tage stilling til spørgsmålet om forskellen mellem flygtninge og invandrere, og så i øvrigt konkluderede, at der er jo ikke nogen forskel, det mener hr. Jann Sjursen også
, at det er jo lidt besynderligt, at den eneste ordfører her i dag, der ikke mener, der er en forskel, er fru Pia Kjærsgaard. Så kunne det jo godt være, at det er fru Pia Kjærsgaard, der ikke har helt styr på begreberne, når det kommer til stykket.
For foruden jeg selv har andre ordførere både fra den ene og den anden side af salen faktisk foretaget den sondring.
Og lad mig så stille fru Pia Kjærsgaard et spørgsmål, som ordføreren ikke forholdt sig til i sin besvarelse: Er problemet i forhold til at bevare de kristne værdier i vort land familiesammenføringsreglerne, eller er det i virkeligheden ikke, at vi, der kalder os kristne, ikke selv tager vare på den kulturarv, som vi er blevet betroet?
Det vil jeg faktisk godt have fru Pia Kjærsgaards svar på.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-01-18:
Det er altid rart at høre, når man her i Folketingssalen foreslår vedtagelser, som skal minimere administrativt bøvl.
Men det, der egentlig bringer mig herop, er, at fru Sonja Mikkelsen nævnte, at CD's partiformand, fru Mimi Jakobsen, opfandt ordet bøvl, og derefter talte fru Sonja Mikkelsen om det bøvl, vi skal slås med herinde. Jeg vil lige gøre opmærksom på, at udtrykket »bøvl« blev bragt frem i den sammenhæng, at vi ikke skulle have alt for meget bøvl at slås med, og derfor vil jeg gerne spørge fru Sonja Mikkelsen om noget, der også skete dengang, nemlig skabelsen af testpaneler, som man bl.a. skabte i Erhvervsministeriet.
De har været brugt uendelig lidt, men er fru Sonja Mikkelsen og for den sags skyld også den nye erhvervsminister indstillet på at bruge testpanelerne i langt højere grad for at undgå nogle af de fejltagelser, vi begår, og nogle af de rettelser, vi skal lave en gang imellem?
Jeg er godt klar over, at der er lidt modvilje i administrationen mod den slags, men jeg tror, det vil være en god ting.
Svend Erik Hovmand (V), 2001-01-18:
Til diskussionen om, hvorvidt de administrative byrder er steget eller faldet, vil jeg gerne bede den socialdemokratiske ordfører forholde sig til det løfte, som regeringen afgav for 3 år siden, og som sagde, at i løbet af de kommende 3 år skulle de administrative byrder reduceres med 20 pct.
I år skulle vi altså have oplevet en reduktion på 20 pct., men vil fru Sonja Mikkelsen bekræfte, at dette ikke er tilfældet?
Når fru Sonja Mikkelsen mener, at der nu er tale om et fald, synes jeg, jeg vil opfordre fru Sonja Mikkelsen til at læse Erhvervsministeriets egen publikation, der hedder »Erhvervslivet og reguleringen 1999/2000«, og som i allerhøjeste grad sætter spørgsmålstegn ved, om der overhovedet er tale om et fald.
Der er måske snarere tale om en lille stigning, det er meget usikkert, men bevægelsen har været marginal.
Jann Sjursen (KRF), 2001-01-18:
Med hensyn til definitionerne så lad mig nøjes med det her.
Jeg går ud fra, at fru Pia Kjærsgaard ikke forlanger, at jeg skal stå og recitere det alenlange, der kunne være kommet ud af det, nemlig forskellige internationale konventioner, lad mig nævne Genèvekonventionen af 1951 som én af de konventioner, der f.eks. definerer, hvad en flygtning er, og jeg kunne nævne andre internationale konventioner.
Jeg kunne for så vidt også henvise til dansk lovgivning
Der sondrer man også på forskellig vis mellem, hvilken type udlænding der kommer til Danmark og skal have opholdstilladelse.
Så det er såmænd ikke så svært endda, kan jeg sige til fru Pia Kjærsgaard, medmindre kravet lige eksakt er, at jeg står her og citerer frit; jeg synes ærlig talt ikke, det er et normalt forlangende, at folketingsmedlemmer gør det over for hinanden.
Så vil jeg sige i forhold til kristendom og Danmark, hvor fru Pia Kjærsgaard igen slår på truslen, at mig bekendt er der ikke nogen udlænding i Danmark, der, i hvert fald ikke ustraffet, kan forhindre f.eks. kristne i at gå i kirke om søndagen og på den måde også bidrage til kulturarven, hvis det endelig skulle være.
En væsentlig forudsætning for, at vi overhovedet kan tale om en kristen kulturarv, er, at der er folk i Danmark, der har gået i kirke i 100 år; det gør de måske ikke så meget mere, og det er måske så dér, problemet kan være, hvis det endelig er der.
Men man skal bare ikke komme og sige
, at det er udlændingenes skyld.
Det er det ikke, må jeg sige til fru Pia Kjærsgaard.
Svend Erik Hovmand (V), 2001-01-18:
Der var mange ting, der skulle svares på, og nu vil jeg give fru Sonja Mikkelsen lejlighed til at komme herop igen og svare på det, hun ikke nåede at svare på, nemlig at forholde sig til den kendsgerning, at regeringen for 3 år siden lovede, at de administrative byrder ville blive reduceret med 20 pct. Nu er der gået 3 år, og jeg vil gerne høre, om fru Sonja Mikkelsen er i stand til at kunne fastslå, at der er sket denne reduktion, man dengang lovede.
Jeg mener altså, at der i virkeligheden er tale om, at regeringen absolut ikke har levet op til de forventninger, man måtte have.
Det er det ene. Det andet er, at fru Sonja Mikkelsen taler om, at byrderne nu er mindre.
Hvordan kan man gøre det, når Erhvervsministeriets egne embedsmænd i rapporten sætter et stort spørgsmålstegn ved, om man overhovedet kan afgøre, hvorvidt der er tale om et fald?
Og når erhvervslivets egne organisationer, netop de små virksomhedsorganisationer, siger, at 88 pct. af deres medlemmer føler, at der er tale om en stigning, hvordan kan fru Sonja Mikkelsen så her fra talerstolen sige, at byrderne er lettet?
Ole Stavad (S), 2001-01-18:
Jeg vil godt takke det, som jeg i hvert fald talte det op, betydelige flertal, der har udtalt en enten uforbeholden eller en måske lidt forbeholden støtte til det forslag her.
Der er flere, der har nævnt en ikrafttrædelsesdato, der hedder 1. februar 2001, som forslaget er fremsat og formuleret.
Der er i øvrigt i den finanslov, vi har vedtaget, så vidt jeg husker, afsat 3 mio. kr. til denne ordning.
Så det er jo ikke sådan, at det har nogen konsekvenser, at det var noget, der skulle ske hen over en nat.
Lad mig også sige, at jeg er enig med den række af ordførere, der har sagt, det er vigtigt, at den her ordning kan fortsætte for de søfarende.
Lad mig så også sige, at min fantasi sådan set ikke rækker til, at man ikke kan finde ud af det.
Altså, med den vægt - som vi også kan se på høringssvarene - de søfarende lægger på at have de faciliteter til rådighed, så må jeg indrømme, at jeg ville betragte det på grænsen til det pinlige, når vi ser på, hvad vi taler om her, hvis man ikke finder en løsning.
Hvis vi ser, hvordan vores samfund i øvrigt har indrettet sig, hvornår medarbejdere og ansatte har forskellige forpligtelser, så har jeg svært ved at forestille mig, at danske redere ikke måtte mene, at den her ordning skal kunne fortsætte. Handelsflådens Velfærdsråd fortsætter jo.
Det er et tilskud, der gives til Handelsflådens Velfærdsråd, og derfor går jeg helt bestemt ud fra, at det finder man løsningen på.
Det kan godt være, at man først finder løsningen, når man står over for et fait accompli, altså så lang tid man kan presse.
Og det er også svaret til dem, der spørger: Hvorfor aftaler man ikke bare?
For det første må vi sige, at vi er nede i småtingsafdelingen på det her område.
Det har, så vidt jeg har forstået, heller ikke været rejst af de pågældende i de jævnlige kontakter, der er mellem regeringen og Rederiforeningen.
Så jeg tror såmænd, at hele den her sag finder en for alle parter tilfredsstillende løsning.
Og man kan egentlig undre sig en lille smule over, at nogle af de søfarendes organisationer har ment, det var vigtigt at tage en stor diskussion med regering og Folketing, i stedet for det, der ville være helt naturligt, at sige til deres arbejdsgivere, at de selvfølgelig har en forventning om, at det her bliver løst. Og så glæder jeg mig over, at de allerfleste ordførere har formuleret sig i en form, så man har mulighed for - uden at nogen kan sige, at man har skiftet holdning undervejs - at stemme for, når vi når frem til tredjebehandlingen.
Og det vil være min forventning, indtil det modsatte er bevist.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-01-18:
Undskyld.
Jeg havde fået udsættelse, men så lang udsættelse var det altså ikke.
Det her er en lille sag, det var vist den radikale ordfører, der sagde, at der må prioriteres.
Nej, jeg må nok sige, at 5 mio. kr. ikke kan være noget, vi behandler for pengenes skyld i den forstand, selv om det selvfølgelig også er et beløb.
Med hensyn til den sammenligning, som hr. Kim Behnke fremførte, synes jeg faktisk, at 5 mio. kr. til velfærd for søfolk må komme foran 4 mio. kr. til at sidde og pille i gamle islandske sagaer.
Ikke fordi man overhovedet kan sætte så gode ting op imod hinanden, man kan sikkert blive ved med at finde noget i de gamle islandske sagaer
, men når jeg skal vælge, så vælger jeg nu den her.
Men da det ikke er økonomi, så er der en række principper i den sag her.
Rederierne har fået nogle skattefordele, og så kan man argumentere for, at så må de også afholde den slags omkostninger her selv.
Nogle af dem er forhåbentlig så heldige at have en kone, der har lidt fornøjelse af den licens derhjemme, men hvis ikke de har sådan en, får de jo ikke noget for licensen godt halvdelen af året.
Det kunne være en argumentation for at opretholde ordningen her.
Så har der været en sammenligning med langturschauffører.
Den synes jeg ikke rigtig holder, for langturschauffører kommer vist sjældent så langt væk, at de er hjemmefra 3-4 måneder.
Så er det i hvert fald, fordi der sker uheld.
Så den synes jeg ikke rigtig holder.
De har altså en helt anden mulighed for at holde sig ajour med danske nyheder, dansk kultur og den udvikling, der sker herhjemme.
Mine afvejninger her for og imod går altså på, at vi er stærkt interesseret i at fastholde disse folk - jeg vil sige stakkels folk, for jeg ville nødig ligge ude så meget af året, som de gør - som danskere med en kulturel, dansk bevidsthed, sådan at de føler sig ajour og er fuldgyldige medlemmer og i stand til at gå ind debatten med familie, venner og naboer, når de kommer hjem.
Det synes jeg er i samfundets interesse, og derfor må jeg sige, at selv om ikke alt gammelt skal bestå, så vil jeg nok lægge vægt på at opretholde ordningen her. Jeg ved så, at det ikke kan lade sig gøre.
Det kan man altså ikke, når man ligger på verdenshavene, i hvert fald så vidt jeg har forstået.
Men indtil da er jeg altså imod afskaffelsen, så jeg stemmer imod forslaget her.
Søren Kolstrup (EL), 2001-01-18:
Da vor ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg meddele følgende: Vi støtter selvfølgelig, at danske søfarende skal have mulighed for at se dansk tv, men mener, det er en helt naturlig opgave for arbejdsgiverne at finansiere det.
Det drejer sig om godt 10.000 kr. om året pr. skib.
Det er ingenting for et erhverv, der har stærkt stigende indtjening.
Klaus Hækkerup (S), 2001-01-18:
Umiddelbart lyder det overordentlig sympatisk, for så kunne man gå i gang med at budgetlægge i kommunerne på et tidligere tidspunkt.
Imidlertid er der et afgørende hovedhensyn, der taler imod en sådan fremrykning, som ministeren også understregede,
nemlig ønsket om at have et sikkert grundlag at forhandle på, eller et grundlag, der er så sikkert som muligt. Og der foreligger ikke sådanne skøn for den økonomiske udvikling for det kommende år for kommuner og amter, der gør det realistisk muligt at forhandle på et tidligere tidspunkt.
Hvis vi f.eks. tager de forhandlinger, der skal foregå om budgettet for næste år, altså 2002, er udgangspunktet for beregningerne af det skattegrundlag, kommunerne skal udskrive deres skat på, indkomståret 2000, som vi lige har forladt. Selvangivelserne for år 2000 begynder at komme ind her i løbet af foråret, og når vi kommer frem til slutningen af maj og begyndelsen af juni, har man fået så mange godkendte selvangivelser ind, at man med rimelig sikkerhed kan sige, hvad borgernes indtægter var i år 2000.
På baggrund heraf og af den forventede stigning i borgernes indtægter fra 2000 til 2001 og fra 2001 til 2002 kan man så beregne, hvad man realistisk kan forvente, at indtægterne vil være for kommunerne i 2002.
Som ministeren nævnte, er der også andre forhold, der foreligger belyst i slutningen af maj eller begyndelsen af juni: fordelingen af selskabsskat, opgørelsen over momspuljen, et skøn over efterregulering af skat og udligning og provenuet for ejendomsskatterne.
Alt i alt: Hensynet til at kunne indgå nogle aftaler, der bare er rimelig holdbare, tilsiger altså, at man ikke laver den fremrykning.
Jamen, kan SF sige, skal Folketinget overhovedet ikke inddrages?
Jo, selvfølgelig skal Folketinget da det.
Vi behandler jo i Finansudvalget det aktstykke, der fastsætter, hvilket bloktilskud der skal gives til kommunerne på baggrund af forhandlingerne.
Det gør vi i juni måned, og på det tidspunkt har Folketinget adgang til at tage den første drøftelse.
Jeg vil også gerne fremhæve endnu en principiel ting i forbindelse med dette her.
De aftaler, der indgås mellem regeringen, Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen, bliver indgået, uden at parterne har noget bindende mandat til at forhandle.
Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen må henstille til deres medlemmer, at de følger aftalen, men de kan ikke binde dem til den; det har de ikke noget mandat til.
Den parlamentariske indflydelse på det, der kommer ud af forhandlingerne, er fuldt og helt sikret, og Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte det beslutningsforslag, SF har fremsat. Lad mig i øvrigt sige, at jeg sådan set godt forstår, at SF ønsker, at behandlingen skal afsluttes før 1. juni, for da er SF nemlig gået på sommerferie, som der står i bemærkningerne.
Vi andre er i den mødefri periode i Folketinget, og vi er selvfølgelig klar til at møde, når der er udvalgsbehandling.
Men at SF går så tidligt på sommerferie, er en luksus, vi andre ikke kan tillade os.
Morten Helveg Petersen (RV), 2001-01-18:
Søfartserhvervet er en vigtig del af dansk erhvervsliv, det er et erhverv, som vi også ser godt og positivt på fra radikal side, men når vi er tilhængere af forslaget her, så er det, fordi det er et godt princip at se på, om lovgivning er nødvendig, og hvis den ikke er det, så afskaf den.
Statens forpligtelse til at finansiere tv-betjeningen af søfarende hører ikke ligefrem til det, som vi i Det Radikale Venstre ville kalde for velfærdssamfundets kerneydelser.
Tv-betjening af søfarende er altså et eksempel på noget, der ikke længere bør være en statslig opgave, og det er derfor, at vi kan støtte forslaget,