Arne Toft (S), 2006-01-11:
Når ministeren gør rede for reglerne, gør ministeren det kun halvt, så det ser godt ud for ministeren.
Situationen er jo ikke, at hvis man som byrådsmedlem ikke møder en eneste gang i Kulturudvalget, får man efter 3 måneder ikke længere honorar.
Man kan blive væk alle 4 år og få fuldt honorar, det er kun, hvis man ikke kommer til byrådsmøderne i 3 måneder, man får frataget sit honorar.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at jeg selv er imod dobbeltmandater, men der er altså flertal for det i Folketinget.
Men når ministeren kan fratage medlemmer af Sammenlægningsudvalget deres vederlag, kunne det jo være en idé at erkende, at man ikke kan udføre et stykke fuldtidsarbejde i Folketinget og samtidig være byrådsmedlem eller borgmester.
Så kunne jeg godt følge ministeren og sige: Okay, hvis det er en fordel at have et dobbeltmandat, lad os så kun give 25 pct. af den mindste løn.
Det foreslår ministeren jo for andre medlemmer af sammenlægningsudvalgene.
Jeg tager ikke noget vederlag fra nogen.
De, der stillede op til byrådsvalgene i november sidste år, gjorde det på et kendt grundlag.
Det fremgik, at hvis man fortsat var medlem af et eksisterende byråd, ville man i 2006 være på en særlig honorarordning, så det er ikke at tage noget fra nogen.
Det er sådan set at give noget til nogen.
Det er rigtigt, at man kan være mere eller mindre fraværende, men det kan man jo også som folketingsmedlem.
Her er der jo heller ikke fremmødekontrol, så man kan sådan set lade sig vælge til Folketinget og beslutte aldrig at sætte sine ben i Folketingssalen eller aldrig komme til et udvalgsmøde.
Jeg har noteret mig, at i samråd og andet er der lejlighedsvis tomme stole, men det har man jo lov til, og man får sit fulde honorar.
Jeg kan ikke komme med nogen anden god løsning end den, at det, der må være afgørende, er vælgernes dom.
Jeg håber da, at vælgerne holder sig orienteret på DR 2 og andre steder om, hvor mange der passer deres arbejde, og sørger for at stemme dem, der ikke gør det, ud.
Jamen det har jo ikke været et spørgsmål om at reducere folketingsmedlemmernes honorarer.
Det har netop været et spørgsmål om at begrænse de ekstrajob, de har andre steder.
Jeg tror, der er rigtig mange af vores kolleger i sammenlægningsudvalgene og de nuværende byråd, som ikke kan forstå, hvorfor ministeren og Folketinget ændrer reglerne med 1 års virkning for nogle mennesker, som er valgt til noget, de har som et bijob, som de måske er nødt til at tage fri for at kunne passe, når vi varetager vores egne interesser herinde, så vi som folketingsmedlemmer faktisk kan tage job i regionerne, i sammenlægningsudvalgene og som borgmester uden at få vores honorar reduceret.
Hr. Arne Toft har jo selv været med til at lave den ordning, hvor vi reducerer honorarerne, så vi har et fælles ansvar for at få kommunikeret en forklaring ud.
Jeg ved egentlig ikke, hvem der varetager hvilke interesser.
Jeg forstår, hr. Arne Toft synes, at der ikke skal være nogen regler for Folketinget.
Man skal altså ikke have reduceret sit honorar, selv om man ikke møder op og passer sit arbejde.
Men det er sådan set ikke det, vi skal diskutere.
Vi skal diskutere, om nogle byrådsmedlemmer skal have deres honorar reduceret, hvis de ikke passer deres arbejde – men vel at mærke kun, hvis de samtidig er folketingsmedlemmer.
Det er altså en underlig form for tænkning, for hvis vi skulle ind på det spor, skulle vi jo reducere byrådsmedlemmers honorar, hvis de ikke passer deres arbejde, uanset af hvilken grund de ikke passer deres arbejde.
Men uanset om man er folketingsmedlem eller er selvstændig eller på anden vis varetager andre interesser, er det vel set med vælgerøjne lige alvorligt, at man ikke møder op til udvalgsmøder.
Sådan er min logik, og derfor tror jeg bare, vi må konkludere, at der kun er én dommer, og at det er vælgerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.