runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-30:
Der er jo tale om virksomheder med helt ned til 11 ansatte, og man skal opgøre det i grupper af 5, så vidt jeg husker.
Det vil sige, at i praksis vil det jo ikke komme til at fungere.
Der er jo ikke nogen, der har sammenlignelige grupper af 5, når der er 11 ansatte på en virksomhed, det eksisterer jo ganske enkelt ikke.
Så der er en masse virksomheder, det alligevel ikke vil komme til at fungere på.
Så i forhold til, hvor meget arbejde der skal sættes i gang for at lave noget, hvor man skyder helt vildt ved siden af, er det jo bare spild.
Det er jo en, havde jeg nær sagt, ikkebærbar løsning, og det er faktisk for upræcist.
Det værktøj er for dårligt i hvert fald for de private virksomheder, som jo i størrelse og som gennemsnit er langt mindre end offentlige arbejdspladser.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-04-30:
Skal jeg forstå det sådan, at hvis vi nu siger, at det her ikke gælder for private virksomheder, der kun har 20 ansatte eller færre, så synes hr. Flemming Oppfeldt
sådan set, at det er o.k.
Kan vi så godt lave en lønstatistik på det private område, ligesom vi kan gøre på statens område og på det kommunale område, hvor der i øvrigt også er mange små institutioner?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Vi kan vel godt blive enige om, går jeg ud fra, at de, der har en interesse i at vide, hvordan lønudviklingen er, primært er dem, der får lønnen.
Selvfølgelig har arbejdsgiverne det også, men konsekvensen af statistikkerne ville jo formodentlig være, at de skulle udbetale mere i løn til de kvinder, der har haltet bagefter.
Så det er vel sådan set åbenlyst, hvorfor det er lønmodtagersiden, der har en interesse i de her statistikker.
Tilbage står jo, at det, der skete for 2 år siden, jo ikke var, at man afviste de kønsopdelte lønstatistikker fra regeringens side, det var ikke, at man sagde: Duer ikke, væk.
Nej, man sagde: Vi udskyder det her.
Så er det, jeg spørger, hvor længe man har tænkt sig at udskyde det, hvorfor der ikke er sket noget.
Det var jo sådan set det, man fra regeringens side lovede, dengang man udskød det. Ellers ville man jo bare have afvist det, fjernet det.
Det var ikke det, man gjorde.
Man udskød det.
Så en eller anden idé må man jo have syntes, der har været med det, ellers ville man jo bare have afvist det.
Det var jo ikke gået i gang på det tidspunkt.
Lars Barfoed (KF), 2004-04-30:
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger det jo sådan set selv.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil beskriver, at der sådan set ikke, siden vi sidst behandlede det her forslag, er sket noget i retning af at rykke hen imod et mere nuanceret forslag, der har en bred opbakning.
Derfor er det vel ikke så underligt, at da situationen ikke i tilstrækkelig grad har ændret sig, siden vi sidst behandlede det, så må Det Konservative Folkeparti jo indtage den samme position nu, som vi gjorde sidst.
Når man taler om, at der er nogle af dem, som arbejder med det her, der har ønsket en sådan statistik, så er det jo kun dem, der sidder på den ene side af det bord, der har ønsket det.
Tilbage står jo, at der lægges op til nogle statistikker, der er gennemsnitsstatikker, som jeg har svært ved at se man kan bruge til så forfærdelig meget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Vi har ventet i 2 år.
Der er gået 2 år, siden regeringen med Det Konservative Folkepartis deltagelse udskød tidspunktet for, hvornår de kønsopdelte lønstatistikker skulle indføres. Det var jo det man gjorde: Man udskød det.
Man afviste dem faktisk ikke.
Det er jo lidt interessant i den her sammenhæng, når man kan høre, hvor teoretisk skrivebordsarbejde det åbenbart er.
2 år har vi ventet.
2 år har man haft til at komme med den mere nuancerede statistik, som man ville indføre i stedet, og intet er der sket, intet.
Det kan godt være, at det her kan nuanceres, det kan godt være, at det kan kvalificeres, men at sige, at det er teoretisk skrivebordsarbejde, synes jeg er en tilsnigelse taget i betragtning, at de mennesker, der sidder og forhandler løn, de, der sidder ude i virkelighedens verden, de, der sidder ved forhandlingsbordet, har bedt om det her redskab, de har ønsket det her redskab, fordi de har syntes, at det var nødvendigt i deres arbejde.
Men jeg må spørge hr. Lars Barfoed: Hvornår kommer det her bedre bud på et redskab?
Der er jo ikke nogen af os, der mener, at dette løser ligelønsproblemet på arbejdsmarkedet.
Der er ikke nogen af os, der ønsker at reducere det.
Vi ønsker blot at have det lillebitte redskab, som forskellige forhandlingspartnere rundtomkring har bedt om.
Lars Barfoed (KF), 2004-04-30:
Et af de vigtigste arbejdsmarkedspolitiske målsætninger er jo netop at sikre lige behandling, at undgå, at der er diskrimination på arbejdet, på arbejdsmarkedet, men sikre, at der er ligebehandling ikke mindst mellem mænd og kvinder.
Det er en vigtig målsætning, herunder naturligvis også, at der er lige løn for lige arbejde.
Intet er da mere urimeligt, end at man lønner folk forskelligt, hvis det er de samme arbejdsfunktioner og det samme ansvar, de har, blot fordi de er af forskelligt køn.
Derfor har vi også en ligebehandlingslovgivning, og derfor er vi også i Det Konservative Folkeparti klart af den opfattelse, at der skal slås ned med alle de arbejdsretlige redskaber, vi har, mod ethvert tiltag og ethvert eksempel på, at der ikke er ligestilling på arbejdsmarkedet.
Jeg vil sige det sådan, at den sag simpelt hen er for vigtig til, at vi kan vedtage det forslag, som vi nu drøfter.
Jeg vil i øvrigt også godt i parentes nævne, at det jo ikke kun er kønsdiskriminering, vi skal være opmærksom på.
Der er jo mange andre former for forskelsbehandling i samfundet og også på arbejdsmarkedet, som vi skal være opmærksom på.
Vi skal slå hårdt ned på diskrimination f.eks. på grund af alder, race, religiøs opfattelse osv.
Det er simpelt hen ikke en fornuftig og farbar vej at gå, medmindre man kan få tilvejebragt nogle tilstrækkelig nuancerede statistikker.
I Det Konservative Folkeparti er vi da bestemt ikke principielt modstandere af, at man bruger tal som dokumentation for, at der er forskelsbehandling.
Men det skal gøres på en tilstrækkelig nuanceret og ordentlig måde.
Ikke mindst synes vi, det er vigtigt, at vi får parterne på arbejdsmarkedet med ind i et samarbejde om det, i stedet for at vi bare herinde på Christiansborg reducerer de her problemstillinger til noget, der kan løses gennem statistikker.
For hvis det bare er statistikker, der viser nogle gennemsnitstal, som nogle gange er retvisende, men andre gange er misvisende, tror jeg, at vi har misforstået noget, og så er det et stykke skrivebordsarbejde, som ikke kan bruges til noget.
Som sagt: Skal statistik kunne bruges til noget, skal det være tilstrækkelig nuanceret.
Jeg synes, at det forslag, vi nu behandler, bærer for meget præg af netop at være et stykke teoretisk skrivebordsarbejde, der er blevet til herinde bag Christiansborgs tykke mure uden den tilstrækkelige kontakt med virksomhederne og dem, det berører ude på arbejdsmarkedet.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti ikke medvirke til at gennemføre forslaget, men vi er bestemt ikke afvisende over for, at man på længere sigt i et samarbejde med arbejdsmarkedets parter skal understøtte den her udvikling.
Men det er altså ikke alle problemer i denne verden, der kan løses ved, at vi fra Christiansborg dikterer virksomheder eller andre at gennemføre nogle statistikker.
Det er at reducere en alvorlig og vigtig problemstilling til noget med statistikker, og det hænger ikke fornuftigt sammen.
Derfor kan vi som sagt ikke medvirke til at støtte forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2004-04-30:
Nej, vil jeg sige til fru Line Barfod, vi bliver ikke klamme, og vi tager ikke arbejdsgivernes parti.
Det her skal løses ude på arbejdspladserne, og det skal være igennem lønforhandlinger med den enkelte arbejdsplads.
Jeg kan også godt høre på fru Line Barfod, at den interesse, der er der, er, at man skal have lige løn for det samme arbejde over hele landet.
Men så skal vi jo også lige sørge for, at vi har de samme priser, vi har de samme huspriser, og vi har de samme transportpriser over hele landet, hvis det er det, der er tilfældet.
For ellers kan man jo ikke opnå lige løn over hele landet. Kl.15.40 Man kan kun tale om lige løn for lige arbejde i den samme virksomhed.
Det er der, man kan snakke om det.
Det er netop der, hvor vi kan snakke om det, og det løses gennem lønforhandlingerne i den enkelte virksomhed.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Den sidste del af hr. Bent Bøgsteds indlæg kunne sådan set lyde, som om hr. Bent Bøgsted ville stemme for forslaget, for forslaget går netop ud på, at man på den enkelte virksomhed skal have de oplysninger tilgængeligt, der handler om, hvordan lønnen fordeler sig på kvinder og mænd.
Det er præcis det, der ligger i forslaget. På et tidspunkt var det da også sådan, at Dansk Folkeparti var åben over for at diskutere det her.
Det kan jeg forstå at man ikke er længere.
Jeg vil sige, at man i den her sammenhæng - de tre mennesker, der har været på talerstolen, nemlig Dansk Folkeparti, Venstre og ministeren - går arbejdsgivernes sag.
Det er jo ikke sådan, at LO og DA har sagt: I skal holde fingrene væk, det her er en del af aftalesystemet.
Det er ikke tilfældet.
DA er imod kønsopdelte lønstatistikker, og LO går ind for kønsopdelte lønstatistikker.
Så det er sådan set ikke et spørgsmål om, at man går ind
og griber ind i aftaleretten
LO har ønsket det her.
De kvinder, der bliver underbetalt, de organisationer, der organiserer de kvinder, bl.a. HK, har ønsket at få
kønsopdelt lønstatistik.
De har ønsket, at vi herindefra tog en beslutning om kønsopdelt lønstatistik.
De har bedt om lovgivning.
Derfor synes jeg måske, at det lidt er en tilsnigelse for Dansk Folkepartis ordfører at sige, at det her giver problemer i forhold til aftaleretten.
Jeg tror mest af alt, at Dansk Folkeparti måske står og bliver en lille bitte smule klam ved at gå arbejdsgivernes ærinde og derfor skal prøve at tørre det af på noget andet.
Bent Bøgsted (DF), 2004-04-30:
Vi tager da ikke lovforslag til os fra den fri aftaleret.
Det er netop også derfor, at vi siger nej til forslaget.
Grunden til, at der har været tre, der har talt imod, er, at det er ministeren, og det er Venstres ordfører, og det er Dansk Folkepartis ordfører.
Havde fru Line Barfod nu været imellem, havde der været en anden holdning derindimellem.
Men det er også interessant at kigge på det her med ligelønsstatistik, hvis der skal være ens løn for lige arbejde i hele Danmark.
Hvis man tager en virksomhed i Nordjylland, er der en smed, som laver en gravemaskine.
Han får en løn, måske 140 kr. i timen, og tager vi en smed i København, der laver en gravemaskine, får han måske 180 kr. i timen.
De laver det samme arbejde, men de får ikke den samme løn.
Det er også et spørgsmål om ligeløn.
Jeg synes ikke, at man kan sige det på den måde.
Man er nødt til at tage hver enkelt virksomhed og vurdere, hvad de laver i den enkelte virksomhed.
En mand og en kvinde, der laver lige arbejde i den samme virksomhed,
skal selvfølgelig også have lige løn.
Det er der ingen der siger at de ikke skal, og det bakker vi fuldt op bag.
Da vi behandlede L 106 den 28. februar 2002, havde Dansk Folkeparti den holdning, at ligelønsstatistikker aldrig havde
ført til ligeløn og heller aldrig ville komme til at gøre det.
Vi tror ikke på, at en ligelønsstatistik vil kunne føre til lige løn for lige arbejde i en virksomhed.
Det er heller ikke vores opfattelse, at en statistik om løn i en virksomhed kan bruges i en anden virksomhed. Det vil kræve, at der er tale om hundrede procent samme job med nøjagtig de samme hjælpemidler og arbejdsforhold.
Der er meget få steder, der er nøjagtig ens, således at en statistik umiddelbart kan overføres.
Kl.15.35 Det er ikke på den måde, at ligelønsproblemet skal løses.
Det skal løses i den enkelte virksomhed, når der er lønforhandlinger.
Det er igennem overenskomstforhandlinger og lønforhandlinger i den enkelte virksomhed, at der skal forhandles ligeløn.
Det vil være helt malplaceret, hvis en tillidsmand ude i en virksomhed ikke forhandler den samme løn hjem til en mand og en kvinde, der laver det samme arbejde.
Det er den eneste reelle måde at løse problemet på.
Derfor mener vi heller ikke, at det er en opgave for Folketinget at løse ligelønnen.
Men jeg skal også sige, at vi går hundrede procent ind
for, at der skal være lige løn for lige arbejde.
Det skal der ikke være nogen tvivl om.
Men vi kan altså ikke støtte forslaget her.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-30:
Jeg har jo ikke set noget forslag, der fungerer, og jeg har ikke noget principielt imod, at man har en lovgivning, der også gælder for private virksomheder.
Jeg siger jo ikke, at de private virksomheder er sig selv, overhovedet ikke.
Men forslaget ligger her altså ikke i dag, og jeg tvivler stærkt på, at man kan lave sådan et forslag, og jeg vil endda sige det så stærkt, at vi jo i virkeligheden burde ændre vores lovgivning.
Frem for at vi udskyder muligheden for, at det kan træde i kraft, burde vi jo i det hele taget fjerne det instrument, for det er ikke via en kønsopdelt lønstatistik, at værket skal drives frem.
Det er en dialog ude på arbejdsmarkedet, og så er det praktiske tiltag som den her barselfond, hvor arbejdsmarkedet nu er ved at bidrage, og hvor vi i sidste ende har sagt, at der vil vi fra statens side være med til at samle op.
Det er vores buket til den reelle ligestilling her i landet.
Lene Jensen (S), 2004-04-30:
Det er jeg sådan set enig i.
Der er ikke nogen grund til at lave symbolpolitik, og det er heller ikke det, som det her handler om.
Jeg skal bare være fuldstændig sikker - og undskyld, hvis det allerede er sagt: Hr. Flemming Oppfeldt og Venstre har ingen principielle problemer med offentligt tilgængelig kønsopdelt lønstatistik på virksomhedsniveau?
Er det sådan, det skal forstås?
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-30:
Jeg er tilhænger af ligelønsloven med et stort hjerte, og den gælder jo også for private virksomheder.
Så jeg har ikke lavet en principiel skillelinje her, overhovedet ikke.
Men jeg kan se, at det ikke kan fungere, andet end at det kan have den symbolværdi, som beskæftigelsesministeren var inde på, men som ikke var tilstrækkelig for beskæftigelsesministeren.
At lave politik alene for symbolernes skyld synes jeg er forkert.
Lene Jensen (S), 2004-04-30:
Jeg sidder ellers her og glæder mig, for
tit og ofte er det sådan med hr. Flemming Oppfeldt, at tingene skal diskuteres på det principielle plan, hvilket jo ofte også er noget lettere.
Og her hører jeg faktisk, at de indvendinger, hr. Flemming Oppfeldt har mod det her forslag, er enormt praktiske.
Det er sådan noget med, at der vil alligevel være for få til, at man kan sammenligne, og at der ikke vil være kategorier nok osv. Jeg skal bare lige høre: Er det sådan, at hr. Flemming Oppfeldts indvendinger i virkeligheden udelukkende er praktiske?
Det er ikke sådan, at hr. Flemming Oppfeldt har et problem med, at man skal lave offentligt tilgængelig lønstatistik på private virksomheder?
For det har jeg nemlig slet ikke hørt hr. Flemming Oppfeldt sige.
For hvis det er sådan, at det kun er de her praktiske indvendinger, der er tale om, er vi bestemt til at tale med, og så behøver det ikke være hr. Flemming Oppfeldt, der skal forbedre forslaget.
Det kan vi selv gøre, og så kan vi jo diskutere det igen.
Men det er da lidt interessant at høre, om det udelukkende er nogle praktiske bekymringer, eller om der også er noget rent principielt i modstanden mod kønsopdelte lønstatistikker.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-30:
Nu er jeg nok ikke sat i verden for, at det er mig, der i dag skal forbedre det forslag, der er fremsat af oppositionen her i Folketinget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Samtlige tre mennesker får det til at lyde, som om det er et angreb på den fri aftaleret, hvis vi laver den her lovgivning.
Til det vil jeg gerne sige, at det her forslag er bakket fuldt op af LO. Hvis man går ind og kigger på høringssvarene, da regeringen kom med sit afværgeforslag om at udskyde startdatoen for det her forslag, da meldte LO ud, at LO var modstander af, at den kønsopdelte lønstatistik ikke blev til noget.
Det er bare lige for at slå fast, at der ikke her er tale om, at der er nogen, der krænker den fri aftaleret.
Der er tale om et område, hvor man for snart 30 år siden har indført en ligelønslov - en ligelønslov.
Det var altså
Folketinget, der lavede en lovgivning.
Den følger man op på med noget lovgivning om statistik.
Så vil hr. Bent Bøgsted ikke bekræfte for mig, at det her ikke er et spørgsmål om at begynde at tage til sig som lovgiver fra den fri aftaleret i Danmark?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-04-30:
Sagen er jo, at alt, med det udgangspunkt der ligger her, tyder på, at der snarere er tale om en fastfrysning af det, der rent faktisk vil blive tale om at overføre, pristalsreguleret, men ellers en fastfrysning og ikke en aftrapning.
Virkeligheden tyder på, at det er realiteterne i forhold til Grønland, og det betyder vel, at det, man lagde op til, det, man reelt kunne stille også de danske skatteydere i udsigt, nemlig at der ville blive tale om en aftrapning, foreløbig er kølet kraftigt ned i temperatur.
Er det ikke korrekt forstået?
Altså Rigsrevisionen har jo også beføjelser med hensyn til de penge, der gives til amter og kommuner, for så vidt angår statens tilskud direkte, og en mulighed for at gå ind.
Det, vi siger, er jo egentlig, at når staten giver tilskud her til Grønland, så bør man selvfølgelig forfølge de midler, det er jo ikke de øvrige midler, det grønlandske samfund måtte have.
I grundlaget for bloktilskudsaftalen til Grønland for 2004 har man som grundlag: »Med hensyn til fastsættelse af bloktilskuddet for næste bloktilskudsperiode fra 2005 er parterne enige om, at der kan forhandles om principperne for en gradvis aftrapningsordning for bloktilskuddet, således at der sigtes mod, at Grønland bliver mindre afhængig af bloktilskuddet.« Så vil jeg spørge: Hvor genfinder jeg det grundlag i det, der nu forelægges for Folketinget i lovforslaget?
Arne Toft (S), 2004-04-30:
Jeg vil godt stille et spørgsmål til hr. Kristian Thulesen
Når nu vi, som det ser ud til, får gennemført en ny kommunalreform,
er der nogle kommuner, der sandsynligvis får en udgift.
Og det er jo gerne de svageste, der vil sammenlægges.
Det er jo ikke København, Århus, Aalborg eller Odense.
Er Dansk Folkeparti klar til at kompensere kommunerne for den udgift, som vi her i Folketinget pålægger kommunerne?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-04-30:
Nu ved jeg ikke, om fru Pernille Rosenkrantz-Theil selv har læst det materiale, som hun bruger som udgangspunkt, eller har fået det af fru Line Barfod, for ellers ville hun f.eks. ikke nævne Esbjerg for at tage et eksempel.
I Esbjerg går vores byrådsmedlem ind og medvirker i et budgetforlig for at redde et aktivitetscenter i et byområde for de ældre.
Han går altså helt kontant ind i et budgetforlig for at redde noget på vegne af de ældre.
Det bruger Enhedslisten så til at sige, at vores mand har stemt for et budget, der betyder nedskæringer, og at det er noget forfærdeligt noget.
Jamen alternativet var, at der, hvis ikke han var gået ind, så var skåret mere ned på forholdene for de ældre end det, der rent faktisk blev konsekvensen.
Det er meget sjovt i en politisk debat, og Enhedslisten skal endelig sige, hvad de vil og alle de der ting, men det giver bare ingen mening som grundlag for en seriøs debat herinde i Folketinget at tage sådan et udgangspunkt.
Hvad nu, hvis man sidder som alenebyrådsmedlem i et byråd, hvor der er 17 medlemmer, og man prøver at få indflydelse?
Så kan det jo godt være, at man stemmer for et budget, hvor der er elementer, man ikke bryder sig om, men hvor man har fået noget ud af at gå med ind i det, nemlig nogle bevillinger til de ældre, som f.eks. har reddet et ældrecenter.
Det betød noget for mange folk i Esbjerg, at det faktisk blev reddet.
Det ved jeg konkret.
Er det så skidt, at vores mand går ind i det forlig, eller er det positivt?
Det afhænger jo af de øjne, der ser.
Men der er mange ældre, der synes, at det er positivt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Jeg forsøger at gøre det så skarpt, at hr. Kristian Thulesen Dahl kan svare.
Hvad mener hr. Kristian Thulesen Dahl om, at man fra Dansk Folkepartis side i Esbjerg, i Højreby Kommune, i Rudbjerg Kommune, i Odense Kommune, i Otterup Kommune, i Vejen Kommune, i Brædstrup Kommune, i Fredericia Kommune, i Randers Kommune og i Herning Kommune har været medvirkende til at skære ned på ældreområdet? Mener hr. Kristian Thulesen Dahl, at de byrødder, som Dansk Folkeparti har siddende, i de sammenhænge har gjort det rigtige, som de skal fortsætte med, altså at skære ned på ældreområdet, eller mener hr. Kristian Thulesen Dahl, at de har trykket på de forkerte knapper?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-04-30:
Det er jo et mærkværdigt spørgsmål at bede om at få ja eller nej til, for en kommune vil måske mærkbart lade udgifterne til de ældre stige, mens en anden kommune vil gøre det modsatte.
Vi vil synes, at det er utrolig træls, hvis der er en kommune, der vil føle sig nødsaget til at lade udgifterne falde, men det er jo det billede.
Derfor er det jo et mærkværdigt spørgsmål at stille af fru Pernille Rosenkrantz-Theil, som ellers normalt er meget skarp i sine spørgsmål.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-30:
Derfor vil jeg stille det igen.
Man kan sådan set bare sige ja eller nej.
Vil Dansk Folkeparti eller vil Dansk Folkeparti ikke stemme for aftaler i kommuner eller herinde, som betyder nedskæringer på ældreområdet?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-04-30:
Hvis vi nu sagde, at der slet ikke blev nogen kommunalreform, er der i det nuværende system behov for en bedre udligning, punktum.
Sådan er det.
Derfor har vi også presset på for, at der burde have været lavet en egentlig udligningsreform.
Når den ikke kunne komme pr. 1. januar 2004, fordi vi respekterede, at vi først måtte kende til, om vi skal lave helt om på systemet, måtte der sættes nogle andre initiativer
Derfor har der i tidligere kommuneforhandlinger været aftalt puljer, som skulle prøve at gå ind og afbøde nogle af de konsekvenser, det er, at vi ikke p.t. har en tilstrækkelig udligning over landet.
I det nuværende system er der derfor behov for det.
Ud over det, vil der, når man i givet fald flytter en opgave fra amt til kommune, selvfølgelig være behov for, at man dér diskuterer: Når den opgave flyttes,
er den kommunale økonomi så tilstrækkelig, eller skal staten ind og have en medfinansiering i forhold til nogle af de opgaver?
Hvad gør man så?
Hvordan sikrer man et system, der også skaber den tilstrækkelige udligning, der er i forhold til den opgaveflytning?
Så det er klart, at emnerne vil blive diskuteret.
Det, som jeg har svært ved at give hr. Ole Stavad tilsagn om i dag,
er, hvordan man præcis skal gøre det.
Sådan må det jo være.
Men det ændrer ikke ved, at der er et behov her og nu for at diskutere, også i forbindelse med de kommende kommuneforhandlinger, hvordan man sikrer en tilstrækkelig udligning ud over landet.
Ole Stavad (S), 2004-04-30:
Jeg forstod - bare lige for at være sikker på, at vi ikke snakker forbi hinanden - at hr. Kristian Thulesen Dahl er enig i, at der er behov for en udligningsreform, der rækker ud over bare at kompensere for opgaveflytningen.
Det må så også have som konsekvens, at hr. Kristian Thulesen Dahl og jeg er enige om, at vi sådan set har to sæt af problemstillinger her: en, der skal løse det grundproblem, som vi kender fra den nuværende virkelighed, og en anden om, at man selvfølgelig skal tage højde for de ændringer, som vi måtte beslutte.
Det, jeg spørger hr. Kristian Thulesen Dahl om, er så, om han vil være enig i, at vi har grundfundamentet, nemlig - om jeg så må sige - det, som skal være med til at jævne de problemer, som vi kender i dag.
Og så skal vi selvfølgelig finde konkrete løsninger i forhold til der, hvor opgaver måtte flyttes. Men rækkefølgen synes jeg ikke er ligegyldig, vil jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl.
Vi er nødt til at vide, hvad det er for en, om jeg så må sige, grundøkonomi, kommunerne har, også når vi sidder og diskuterer, hvad der så kan ske af opgaveflytninger i fremtiden.
De to ting hænger sammen
, og hvis ikke man kender grundøkonomien, kan man heller ikke diskutere opgaveflytninger på et sagligt grundlag.