runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Jeg synes, ministeren drog en hurtig konklusion, og det kan vel være, fordi han føler sig lidt presset af de to spørgsmål, der kom for lidt siden.
Det svarer lidt til at sige, at person A påstår, at det tager lang tid at tage til Jylland, og person B siger, at det tager kort tid.
Det kan man vel først, når man har fundet ud af, hvilket transportmiddel de har i sinde at begive sig derover med.
Det er sådan set det samme, der gælder her.
De spørgsmål, som vi stillede, afhænger jo af, hvad ministeren svarer, og det er derfor, at det ikke nytter noget, at ministeren svarer udenom.
Ministeren bør svare på: Kan ministeren være med til en så omfattende omlægning som f.eks. den, Det Radikale Venstre lagde op til, med markante nettolettelser for skatten på arbejde for privatpersoner på 9 mia. kr., eller er skatteministeren så låst af sit eget skattestop, at han ikke kan være med til at give den lettelse til borgerne i det her land, på grund af at man ikke må røre ved de afgifter?
Jeg hørte skatteministeren derhen, at regeringen godt kunne være med til skatteomlægninger, forstået på den måde at hvis man hævede en afgift et sted, var forudsætningen, at så skulle den gå direkte til at sænke skatten på et andet område.
Hvis det nu er sådan, må jeg sige, at så er der jo et eller andet sted et fleksibelt udgangspunkt.
Så behøver man ikke at være så fastlåst af det her skattestop.
Derfor må jeg spørge, om skatteministeren kan forklare, hvorfor man så ikke bare direkte springer ud i f.eks. at bakke op om Det Radikale Venstres skatteforslag, som giver en direkte lettelse på skatten på arbejde på 13,4 mia. kr. til lønmodtagerne og en nettolettelse på arbejdsindkomst på 9 mia. kr. Det er jo noget, der rykker noget i forhold til de 3 mia. kr., som står og vifter lidt usikkert et eller andet sted ude i fremtiden.
Hvorfor kunne man ikke være med til
Her er omlægninger, og her er nettolettelser.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-10:
Er statsministeren ikke enig i, at indtil videre er det råderum, der er tale om, kun en 3 mia. kr.?
Så kan det være, det senere viser sig, at råderummet er større.
Det ved vi ikke, men det er en 3 mia. kr.
For at få det slået fast en gang for alle: Er skatteministeren ikke enig i, at skattetrykket under den daværende regering ikke steg?
Det faldt.
Er skatteministeren ikke enig i, at det er en objektiv kendsgerning?
Ellers må vi jo få svaret skriftligt.
Jeg går ud fra, at den kommende skatteminister ude på vælgermøderne i forbindelse med folketingsvalget på det tidspunkt har tænkt ved sig selv: Jeg skal da holde mig til sandheden; det lever man længst med.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Når man som parlamentarisk grundlag for en regering griber ind i en aftale, som er en meget, meget fintmasket aftale, som i øvrigt er sanktioneret af et bredt flertal i Folketinget og forhandlet mellem Kulturministeriet og de to forfatterforeninger, må man jo have gjort sig nogle overvejelser over, hvordan der skal strammes op.
Fru Louise Frevert sagde, at der trænger til at blive strammet op i biblioteksafgiftsloven.
Derfor vil jeg gerne høre lidt mere fra Louise Frevert om, hvor det er, der skal stramme op.
Louise Frevert (DF), 2002-04-11:
Igen er Dansk Folkeparti jo i den situation, at vi ikke sidder med i regeringen, men vi vedkender os, at vi har været med til at vedtage nogle besparelser, bl.a. også på biblioteksområdet.
Dansk Folkeparti mener, det er indlysende, at forfattere skal kompenseres for udlån af deres bøger.
Det er kun et spørgsmål om, hvordan det skal gøres, og hvor meget det skal være.
Biblioteksloven af 1999 er blevet lavet om, men vi mener, at man godt kan gå ind og stramme yderligere op.
Derfor har det også været helt i vores ånd, at kulturministeren har nedsat en kommission, der skal udarbejde en redegørelse, så vi kan få nogle nye reelle bud på bordet om, hvordan vi får sammensat en god biblioteksafgift, så kompensationen kan give størst mulig effekt. Jeg mener, at man godt kan sætte et andet loft end det, der er i § 4, stk. 3, i lovbekendtgørelsen om biblioteksafgift, idet en person, der får mellem 300.000 kr. og 400.000 kr. i biblioteksafgift, også vil have andre indtjeningsmuligheder ved siden af, da produktionen vil være så omfangsrig, at indtægterne fra manuskripter og salg af bøger vil være rimelig store.
en nedre grænse på 5.000 kr., idet nogle af os, som har bøger stående på biblioteket, måske ikke synes, det er nødvendigt at blive kompenseret for det, fordi vi har andre indtægter ved siden af.
Men jeg kan se ideen i, at spirende forfattere, som har en lav indtægt, kan have brug for de 5.000 kr., men hele problemstillingen ser vi nærmere på, når udvalgsarbejdet bliver færdiggjort.
Dansk Folkeparti kunne derimod godt tænke sig at gå ind
og se nærmere på, hvor mange ressourcer der egentlig bliver brugt på videoer, cd'er, udlejning af billeder og andet materiel, som vi ikke mener er en biblioteksopgave at udleje. Det er et spørgsmål om, hvor mange penge man har at rutte med, og derfor må man definere, hvad der er vigtigst.
Er det bøger, cd'er eller videospil? Vi mener, at bibliotekernes opgave helt klart er at låne bøger ud, og det er vigtigt, at bibliotekerne arbejder optimalt, så vi kan bevare vores danske sprog, og at låneudbuddet er så bredt, at det er repræsentativt for, hvad der rører sig på bogmarkedet i tiden.
Desuden er det vigtigt, at der er økonomiske ressourcer til anskaffelsen af ny faglitteratur til studerende.
Med hensyn til internetbrug er det også et spørgsmål om, hvorvidt det skal være gratis, men det er alt sammen ting, vi kan se nærmere på, når vi får redegørelsen fra kommissionen.
For at vende tilbage til de skabende kunstnere er det jo en større stillingtagen end den, jeg umiddelbart ville opfatte som spørgernes mål, nemlig at spørge til forfatterne, så det mener jeg at have gjort rede for under den tidligere forespørgsel.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Nu åbner der sig egentlig en ret interessant diskussion om, hvilken rolle bibliotekerne skal have, og herunder også, hvad der egentlig skal kunne tilbydes via bibliotekerne.
Nu ved jeg ikke, hvor meget fru Louise Frevert går på biblioteket, men når jeg besøger mit lokale i Ballerup, slår det mig altid, hvor stort et kulturelt kraftcenter
biblioteket egentlig er blevet.
Og det slår mig egentlig også ofte, at nogle af de mindre børn og også nogle af de større ofte går på biblioteket i en anden hensigt, nemlig for at kunne komme på internettet eller for at lytte til musik, og pludselig ligger bogen der, som man så senere vælger at fordybe sig i.
I det hele taget gør det spil, der ofte udspiller sig på bibliotekerne mellem internettet, musikken, skuespillet, forfatterarrangementer, højtoplæsning og bøgerne, at mange børn får et mere sammenhængende grundlag for at forstå den litteratur, de forhåbentlig senere kaster sig over.
Så jeg skal bare afslutningsvis høre, om ikke fru Louise Frevert kan se en fordel i, at de danske folkebiblioteker udvikler sig til at være andet end kun litterære kraftcentre, men også kulturelle kraftcentre.
; vi bliver nødt til at sikre, at der er en ordentlig økonomi for de forfattere, der så at sige gratis stiller deres værker til rådighed for folkebibliotekerne - det er diskussionen om biblioteksafgiften. Det er i det hele taget nødvendigt at sørge for, at forfattere i Danmark har mulighed for at leve som forfattere erhvervsmæssigt, altså at vi opgiver tanken om, at forfattere kan skrive ved siden af 37 timer andetsteds, eller at forfattere skal have nået en vis alder, før de kan begynde at skrive.
Vi vil meget gerne kigge på de økonomiske vilkår for vores forfatterskoler og skal i den forbindelse selvfølgelig opfordre til, at vi i det hele taget her i Folketinget får taget en ordentlig diskussion om de kunstneriske uddannelser.
Jeg vil nu i øvrigt vurdere, at de voldsomme besparelser, som regeringen har bebudet på de kommende finanslove, selvfølgelig vil medføre, at flere unge - i øvrigt i nogle aldersgenerationer, hvor der bliver færre og færre unge pr. årgang - vil blive afskrækket fra at søge ind på de her arbejdsområder, fordi fremtiden nu tegner alt for usikker.
Derfor vil vi gerne understøtte, at flere unge mennesker får blod på tanden eksempelvis med hensyn til at begive sig ind i litteraturen, og der må vi bare erkende, at det ønsker regeringen ikke at hjælpe til.
Men det ønsker vi altså at styrke.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Nu skal man jo bære over med medlemmer, som ikke har siddet i Tinget så længe, men det er nu meget nemt at stå her og sige, at man er glad for, at man nærmer sig hinanden.
Der er ingen dokumentation for den påstand, fru Mette Frederiksen fremførte.
Jeg har stået her fra talerstolen tidligere i dag og gang på gang sagt, at det er kulturpolitikkens opgave at korrigere markedet.
Det er vigtigt, at vi får flere læsere, men er fru Mette Frederiksen helt sikker på, at vi får flere læsere ved at give biblioteksvederlag til 18.661 såkaldte forfattere?
Jens Rohde (V), 2002-04-11:
Hvad angår det med at rette op på økonomien
: Skal vi ikke holde op med den der diskussion?
Fru Mette Frederiksen bør i hvert fald også vide, hvad det var, en tidligere borgerlig regering skulle rette op på efter et socialdemokratisk styre.
Og det er ærlig talt
en lidt perspektivløs diskussion. Jeg er i hvert fald glad for, at fru Mette Frederiksen nu kommer herop og siger, at hun har forstået, at Venstre ikke på noget tidspunkt har ønsket eller haft nogen idé om, at det hele skal kunne overlades til markedet alene, for så har vi fået det slået fast.
Og så vil jeg bede fru Mette Frederiksen og andre socialdemokrater om at lade være med at blive ved med at skabe det billede, for det forsøger man bevidst at skabe, selv om man godt ved, at det jo ikke hænger sammen.
Så er det jo nemlig, vi har nærmet os hinanden i den diskussion, nu mangler vi sådan set bare at høre, hvad Socialdemokratiet egentlig vil, og hvordan man selv forestiller sig de fremtidige arbejdsvilkår.
Det har vi nemlig ikke hørt noget om endnu.
Vi har kun hørt en kritik af det, regeringen har foretaget sig.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-11:
Regeringspartierne har fremsat et forslag til vedtagelse, og i debatten under den foregående forespørgsel var jeg inde på, at det faktisk er en uskik, at man fremsætter forslag til vedtagelse, der sprogligt set indeholder en ikke retvisende beskrivelse af virkeligheden.
Man omskriver og indpakker virkeligheden i et sprog, som rent faktisk ikke dækker det realitetsindhold, man beslutter.
Det er en meget uheldig form for lovgivningsproces, man bygger op, når tingene betyder noget andet end det, det virkelig drejer sig om, og det er faktisk tilfældet her.
Der står i forslaget til vedtagelse, at man fortsat vil sikre forfatterne og litteraturen de bedst mulige vilkår, og det er jo simpelt hen ikke rigtigt.
Hvis det gælder om at sikre de bedst mulige vilkår, kan det jo ikke rumme en forringelse.
Derfor er det forslag til vedtagelse, som man fremsætter,
faktuelt forkert formuleret i sit indhold.
Det betyder noget andet end det, der sker i virkeligheden, så jeg vil gerne appellere til ordførerne fra Venstre og De Konservative om at holde op med at formulere tingene på den måde og gå over til at kalde en spade for en spade.
Når man har gennemført en nedskæring, bør man skrive i forslaget: Vi har vedtaget en nedskæring - ja, hr. Jens Rohde har grund til at lytte godt efter, for én ting er politiske uenigheder, men noget andet er denne sprogforurening, som Venstre og De Konservative har indført som lovgivnigsmetode.
Man skal bemærke, at forslaget til vedtagelse i teksten nævner selve værdien af det danske sprog.
Det er et forslag til vedtagelse, som bygger på værdien af det danske sprog, og så forurener den samme vedtagelse samme sprog.
Det er faktisk meget uheldigt og pinligt. Så vil jeg sige med hensyn til sagen, som der jo allerede er sagt utrolig meget om under denne debat: Vi synes, at holdningen til bogen, holdningen til litteraturen er en meget fundamental del af det samlede kultursyn, og man kan næsten ikke forestille sig noget mere negativt end en ny regering, der kommer til og som sin første opgave ser som et mål at forringe vilkårene for litteraturen og især for den nye litteratur, for dem, der tager fat, som f.eks. de unge, som gerne vil i gang med at skrive, og som nu bliver ramt af det her.
Man kan dårligt forestille sig et mere negativt signal.
Det er jo ikke mange penge, det drejer sig om for samfundet, det er faktisk utrolig få penge, men ved at fjerne de penge gør man utrolig stor skade, og det er på det nærmeste ubegribeligt, at man har bevæget sig ud i det fra regeringspartiernes side.
Det er sikkert frugtesløst, men jeg vil endnu en gang appellere til Venstre og De Konservative om dog at overveje betimeligheden af denne nedskæring og overveje, om man ikke sammen med forfatterne kunne aftale en genopretning.
De 2 mio. kr., man har vedtaget at betale i aflad, forslår jo som en vis herre et vist sted.
De løser jo ikke problemet.
Vi kan have store kulturpolitiske uenigheder, og jeg skal nok lade være med at skælde mere ud over denne sag.
Men kunne man dog ikke sige fra borgerlig side: O.k., det var en svipser, det laver vi lige så stille om, og så går vi videre.
Kunne man ikke gøre det?
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Jeg er sådan set meget lykkelig over, at hr. Jens Rohde går på talerstolen for at markere, at markedet ikke alene kan være bestemmende for, hvordan dansk litteratur skal udvikle sig, det er jeg ovenud lykkelig for.
Det er en god tilkendegivelse, det er en nødvendig tilkendegivelse, og dermed kan man sige, at vi jo sådan set har nærmet os hinanden i erkendelsen af, at der er behov for politiske beslutninger, også når det vedrører litteraturen.
Derfor bliver jeg nødt til at sige, at den form for besparelse, som vi har været igennem i forbindelse med vedtagelsen af finansloven for år 2002, jo ikke var udtryk
for en politisk eller for den sags skyld en kulturpolitisk prioritering.
Nej, den var snarere udtryk for, at man skulle finde nogle penge.
Indholdet af prioriteringen var underordnet for regeringen. Derfor vil jeg sige til hr. Jens Rohde: Jeg er glad for, at vi har nærmet os hinanden i denne diskussion, og tilkendegivelsen af, at markedet ikke alene kan være styrende, tager jeg imod med kyshånd.
Nu er det derfor op til den politiske diskussion, hvad det er, der skal ske på området.
Til fru Ester Larsen har jeg lyst til at sige følgende: Der er jo i dag ikke kommet ét eneste ord fra hverken Venstre eller De Konservative om, hvad de to partier ønsker at gøre på det litteraturpolitiske område i et mere langsigtet perspektiv.
Jeg vil gerne gentage noget af det, jeg havde med i min ordførertale, nemlig at det væsentligste selvfølgelig er at sørge for, at flere danskere læser, altså at der er flere brugere og flere købere af dansk litteratur.
Det kræver en større indsats i forhold til vores børn og unge, det kræver en større indsats i forhold til formidlingen, og det kræver selvfølgelig, hvilket vi har diskuteret hele dagen, nemlig at vi fra politisk side ønsker at prioritere vores litteratur.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
At Socialdemokratiet er imod den budgetreduktion, der er foretaget, kommer ikke bag på nogen.
Men jeg står ret undrende over for, at man stiller en forespørgsel om fremtidens indkomstvilkår, og så udelukker selv at give et bud på, hvordan man synes, at disse midler, de 140 mio. kr., skal anvendes.
Det er Socialdemokratiet, der har bedt om at få nogle meldinger, så skylder man vel ærlig talt forsamlingen, at man så selv har et mere konkret bud end dette, at bogen er et væsentligt element i dansk kultur, for det kan vi jo ikke blive uenige om.
Jens Rohde (V), 2002-04-11:
Jeg kan bekræfte, at vi har skullet finde penge til andre gøremål.
Sådan er det.
Det ved jeg godt er et ukendt begreb for Socialdemokratiet og den tidligere regering, for der valgte man såmænd bare at finde pengene.
Man sendte et brev over til de tidligere skatteministre, og så kunne man ellers bare finde på nye afgifter.
De tider er altså ovre, og det er et vilkår, som også Socialdemokratiet, i hvert fald så længe der er denne sammensætning i Folketinget, bliver nødt til at forholde sig til, hvis de vil have indflydelse på noget som helst.
Jeg vil gerne bede fru Mette Frederiksen om at dokumentere, hvor i alverden hun kan finde én eneste udtalelse, ét eneste sted, hvor Venstre skulle have givet udtryk for, at hele bogmarkedet kan overlades til markedet alene, at hele kulturlivet, kulturstøtten, litteraturstøtten kan overlades til markedet alene.
Den udtalelse kan fru Mette Frederiksen ikke finde belæg eller dokumentation for nogetsteds.
Mette Frederiksen (S), 2002-04-11:
Jeg skal gerne prøve at give et billede af, hvorfor jeg ikke har tiltro til, at markedet alene kan føre litteraturpolitik.
Et eksempel, som er morsomt, men som ikke desto mindre jo figurerer på litteraturmarkedet, er den roman, som Fay Weldon har udgivet med henblik på at lave såkaldt usynlig reklame for et eller andet smykkefirma i Italien.
Det er et godt eksempel på, at litteraturen ikke bør få lov at stå alene, for hvis vi ønsker mangfoldighed, hvis vi ønsker kvalitet, hvis vi ønsker at tilbyde vores befolkning litteratur, som er tilgængelig også økonomisk, så kræver det, at vi fra politisk side tør tage en gerne for mig fordomsfri diskussion også af prioriteringen af, hvordan kulturmidlerne skal benyttes.
Men jeg tror, at det er udtryk for en alt, alt, alt for, kan man sige, letsindig omgang med tendenserne på markedet
, når man fra Venstres side vil overlade det fuldstændig til førnævnte marked, i stedet for at vi også fra politisk side tager stilling til og ansvar for det. Så vil jeg gerne sige i forhold til hr. Jens Rohdes spørgsmål vedrørende prioritering af biblioteksafgift og midlerne dertil, at jeg synes, det er fremkommet endog meget tydeligt i dagens debat, at de besparelser, vi har set i forbindelse med finansloven for 2002, ikke handler om en kvalitativ diskussion af litteraturpengene, som jeg i øvrigt er meget parat til at tage.
Vi skal selvfølgelig altid i det danske Folketing turde diskutere, om den måde, vi bruger vores penge på, er den mest formålstjenlige.
Men det er jo fremkommet endda tydeligt, at regeringen har haft behov for at finde penge til andre gøremål.
Derfor har man lavet en generel grønthøstermetode også på litteraturområdet, og det fremmer jo ikke en diskussion om de udfordringer, som litteraturen står over for.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Spørgsmålet er egentlig allerede stillet.
Mit skal lyde, om fru Mette Frederiksen finder, at den form, vi har i dag, er en hensigtsmæssig udnyttelse af 140 millioner kulturstøttekroner.
Og hvis fru Mette Frederiksen ønsker ændringer, kunne vi så få nogle pejlinger på, hvordan de 140 mio. kr. så skal anvendes?
Jens Rohde (V), 2002-04-11:
Jeg må sige, at det jo ikke er den store tillid til befolkningens åndelige habitus, fru Mette Frederiksen står og udtaler her ved at tale om, at markedet kun kan give kedelige knaldromaner.
Jeg er ikke sikker på, at jeg deler den opfattelse.
det er jo heller ikke det, der er lagt op til fra regeringens politik, for vi giver jo stadig væk den højeste litteraturstøtte, man overhovedet gør i noget land.
Fru Mette Frederiksen talte tidligere, da hun var heroppe i forbindelse med en kort bemærkning, om, at det er vigtigt at have modet til at prioritere.
Og så er spørgsmålet: Har Socialdemokratiet egentlig det?
Synes fru Mette Frederiksen egentlig, at det er hensigtsmæssigt, at man nu er oppe på 18.000 modtagere af bibliotekspenge, og at det antal vil være kraftigt stigende? Synes fru Mette Frederiksen ikke, at det er rimeligt at foretage en prioritering også i forhold til de skønlitterære forfattere, når fru Mette Frederiksen nu i sin ordførertale også taler om, hvor vigtigt det er at få bogen ind, om barndommens oplevelser osv., osv.?
Og hvis der ikke skal foretages en prioritering, hvem skal så betale, for det må så automatisk betyde flere og flere penge, og de skal jo hentes et sted fra?
Louise Frevert (DF), 2002-04-11:
Til hr. Ole Sohn vil jeg sige: Det er jo nye tider, der er kommet en ny samling i Folketinget.
De forgangne tiders problemstillinger kan vi da godt gå ind og diskutere, men det er ligesom ikke noget, som jeg rigtig synes jeg skal tage del i.
Det er da klart, at man gør sig nogle tanker, og vi har jo altid fået at vide i Dansk Folkeparti, uanset hvad vi siger og gør, at vi altid skruer tiden tilbage, fordi vi tænker gammeldags.
Men vi vil gerne ind og se på den tidligere måde, man udlånte bøger på, det med antal bind.
Jeg ved godt, at biblioteksafgiften blev strammet på grund af et af de kriterier, men det bliver noget, man kommer til at se på under udvalgsarbejdet.
Og jeg har jo faktisk også givet
ét helt konkret eksempel på, hvor man kunne stramme op, netop på den øvre grænse, på det øvre loft, og det synes jeg er en af de meget relevante ting. Til fru Mette Frederiksen: Det er da helt rigtigt.
Vi har to biblioteker på Østerbro lige i nærheden af, hvor vi bor, og det er da rigtigt nok, at det er en form for minikulturhus, om man så kan sige, og det er da dejligt at se, at der kommer så mange børn og også indvandrerbørn og kan låne på bibliotekerne, men det, som jeg spørger om og pointerer, er: Hvor meget skal være en offentlig forpligtelse?
Det er jo et spørgsmål om prioritering.
Jeg synes, det er strålende, at man kan have internet på biblioteket, men hvem siger, at det skal være en statslig forpligtelse at finansiere det, og i hvor stor grad det skal være.
Det er også et spørgsmål, hvorvidt det er en biblioteksforpligtelse at låne videoer og videospil ud.
Det er jo dér, det ideologiske spørgsmål er.
Så jeg giver da fru Mette Frederiksen fuldstændig ret i, og jeg er da også selv glad for, at biblioteker har udviklet sig til kraftcentre, men det skal ikke være på bekostning af noget andet. Jeg mener, at et bibliotek skal være et sted, hvor man kan låne bøger, hvor man kan fordybe sig, hvor man kan bruge tid til at sætte sig ind i det skrevne ord.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-11:
Litteraturen er jo med til at give oplevelser, viden, mulighed for indlevelse og fantasi, og litteraturen er jo også med til at værne om samt udvikle det danske sprog, som jo udgør et ganske lille sprogområde.
Alle andre forfattere må stille deres bøger gratis til rådighed og oven i købet se deres bibliotekspenge gå ned i mere etablerede forfatteres lommer, og det finder vi altså i Kristeligt Folkeparti er en helt uacceptabel forskelsbehandling.
Vi er ganske enkelt ikke tilfredse med den måde, ministeren har håndteret denne sag på.
Det ville have været fint, hvis ministeren havde sagt: Vi må have en anden prioritering, der må være en anden fordeling af de midler, der er til rådighed.
Vi vil noget andet, vi har nogle visioner eller nogle tanker på området.
Ministeren har nu nedsat et udvalg, hvilket vi godt kan støtte.
Men det skulle være gjort tidligere sammen med de implicerede parter og være lagt frem her i Folketingssalen, for så tror jeg, vi kunne have haft en meget mere gavnlig og meget mere udviklende og fremtidsorienteret debat om området, og det er det, vi ønsker i Kristeligt Folkeparti.
Vi mener, at forfattere selvfølgelig fortsat skal have en godtgørelse for at stille deres værker til rådighed for bibliotekerne og dermed også den brede befolkning.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Jeg har meget forståelse og respekt for, at fru Louise Frevert ikke føler ansvar eller behov for at gå tilbage i tiden og se, hvad der er sket tidligere.
Det forventer jeg jo sådan set heller ikke, men jeg mener, det må være rimeligt, at man, når man som ordfører går ind og siger, at der er en aftale her, den kan vi ikke lide, den skrotter vi, det støtter vi regeringen i, så må have gjort sig nogle overvejelser om, hvad det er, man ikke kan lide, og
hvad det er, man gerne vil have anderledes
Hvis man beder forfatterforeningerne om at gå ind og lave det, så kommer de jo sikkert meget tæt på det samme resultat, som de gjorde, sidst man forhandlede, og det er faktisk ikke mange år siden.
Når man derfor politisk griber ind i en aftale, må man have gjort sig nogle overvejelser om, hvad det er, der skal strammes op, hvad det er, der skal forbedres, og hvad det er, der skal forringes.