runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Jeg vil spørge Socialdemokratiet, om Socialdemokratiet har knyttet betingelser til at støtte den fortsatte besættelse.
Det er ikke kommet offentligt frem, men det skyldes ikke nødvendigvis, at hr. Per Kaalund ikke er trængt igennem.
Det var jo samtidig med kronprinsbrylluppet, forstår jeg, at forhandlingerne foregik sådan i ly af alt det. Men har man stillet betingelser, f.eks. i retning af, at det fulde ansvar skal overgives til Irak og FN, således at hvis der skal laves militære operationer i Irak, så har Socialdemokraterne betinget sig sikkerhed for, at det er FN og det irakiske styre, der beslutter, hvor der skal sættes militær magt ind? Eller er det fra Socialdemokraternes side en betingelsesløs støtte til regeringens Irakpolitik?
Per Kaalund (S), 2004-05-26:
Som bekendt stemte Socialdemokratiet imod dansk deltagelse i Irakkrigen i marts måned sidste år, mens regeringen støttet af Dansk Folkeparti gennemførte beslutningen.
Efterfølgende i maj 2003, da de egentlige krigshandlinger ophørte, stemte Socialdemokraterne for dansk deltagelse i genopbygningen af Irak, hvilket Danmark i øvrigt også var forpligtet til i henhold til folkeretten.
At der fortsat er behov for militær tilstedeværelse i Irak viser forholdene med al tydelighed.
Uro og usikkerhed præger Irak, daglige angreb på koalitionen og på irakere, der samarbejder med koalitionen, guerillakrigslignende tilstande og risiko for borgerkrig siger jo alt.
Men også de helt uacceptable overgreb på og tortur mod irakiske fanger har vanskeliggjort forholdene.
Disse overtrædelser af Genèvekonventionerne må resultere i retsforfølgelse af de skyldige.
Nogle lande har trukket sig ud af Irak, bl.a. Spanien, og andre overvejer at trække sig ud, men Danmark må i henhold til den humanitære folkeret forblive, og vores soldater må fortsætte arbejdet, som de udfører dygtigt og kompetent under meget vanskelige forhold.
Det folkeretlige grundlag for dansk tilstedeværelse i Irak hviler på FN-resolutioner fra maj og oktober 2003, og vi forventer, at der i løbet af få uger kan vedtages en ny FN-resolution.
Det er også vigtigt, at EU får vedtaget
og besluttet en strategi om EU's forbindelser med Irak
i det videre forløb.
Socialdemokratiet kan anbefale fortsat dansk deltagelse
i den multinationale sikringsstyrke i yderligere 6 måneder.
Ulrik Kragh (V), 2004-05-26:
Der ligger ikke et endeligt beslutningsgrundlag for, hvordan den overdragelse skal være, og derfor vil jeg ikke begive mig ud i gisninger om, hvordan jeg forventer den skal være.
Vores mål er, at der skal overdrages magt til irakerne, og at der skal laves en sikker og stabil overdragelse, således at der ikke udøves endnu mere vold og bliver endnu mere kaos end det, der desværre nogle steder i Irak er tilfældet i dag.
Per Kaalund (S), 2004-05-26:
Vi kender jo i hvert fald fra avisreferater og omtale den forskel, der er i opfattelsen mellem bl.a. den britiske premierminister Tony Blair og den amerikanske præsident Bush.
Vi går bestemt ud fra, at de herrer finder ud af en enighed i forbindelse med FN's Sikkerhedsråd og behandlingen af en resolution der.
Der er jo tale om overgang til et midlertidigt styre, og der bliver først - forhåbentlig da - frie valg i januar 2005 som det tidligste.
Så der bliver et overgangsår her.
Som sagt, og jeg gentager det, må man finde ud af, hvor snittet skal ligge i forhold til selvbestemmelse, medindflydelse osv.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-26:
Jeg tror, vi alle er enige om, at der har været terrorisme i Irak, og at det er galt, men det undrer mig stadig, at man ikke ser fremad i SF.
Hvorfor koncentrerer man sig hele tiden om at være tilbageskuende konservative?
I de udtalelser, som Villy Søvndal kommer med, koncentrerer man sig om det, der er gået galt, og det, der ikke har virket.
Hvorfor ser man ikke på, hvad der skal gøres for at forbedre situationen?
Jeg synes, udenrigsministeren dokumenterede meget klart i sin tale, at hr. Villy Søvndals løsningsforslag, altså at FN skal overtage styringen i Irak, også militært, har FN hverken midler eller vilje til, og derfor ønsker FN efter al sandsynlighed, at også Danmark fortsætter sit engagement ifølge den kommende resolution.
Hvorfor er SF så modstander af, at Danmark skal fortsætte det fredsbevarende arbejde, som vi er interesserede i at yde?
Og hvad er SF's løsningsforslag?
Har man nogen?
Jeg kan ikke høre dem.
Thor Pedersen (V), 2004-05-26:
Det nyttige i debatten vil jo være, at man fjerner misforståelser.
Hvis nogen fortolker det sådan, at der ikke er råd til den samme velfærd, eller at der bliver mindre velfærd, så er det forkert.
Det, der beskrives i Velfærdskommissionens rapport, er jo et regnestykke, der siger, at rigdommen pr. individ vil være 2½ gang større i 2050.
Tallene er i faste priser.
Det er altså en langt større velfærd, der skal fordeles.
Problemet er fordelingspolitikken.
Hvordan skal den fordeles?
Altså: Hvor meget skal man være villig til at aflevere af den endnu større kage?
Det kan jo gøres ved at hæve skatten på et senere tidspunkt, således at man, selv om man får meget mere, så ikke får lov at beholde det hele selv, den samme procentvise del som i dag, fordi man skal aflevere til en gruppe, der vil have lige så meget mere, men hvor gruppen er blevet større.
Men det er alt sammen et spørgsmål om at fordele mere end det, vi har i dag.
Man skal fordele 2½ gang mere i 2050 end det, man skal i dag.
Man skal fordele 2 gange mere i 2040, end man skal i dag.
Det er det, deres analyse viser.
Så det, vi taler om, er fordelingspolitik.
Der er ikke tale om, hvorvidt man kan opretholde den samme velfærd, for der er ikke tvivl om, at man i virkeligheden er enig i den fremskrivning; det er vi også.
Jeg ønsker dem et langt liv og håber også, at vi bliver enige om, hvor længe kvinder lever, altså middellevetiden i 2080, for det er faktisk dér, uenigheden ligger, og så det, der hedder merrealrenten, altså hvor stor en rente man skal lægge ind.
De lægger en lavere rente ind, end vi gør, og jo lavere rente, jo større økonomisk udsving er der så om 100 år.
Det er en meget spændende debat at forholde sig til, men det ændrer ikke ved det aktuelle billede. De skriver på side 15, at i de næste 20 år, uden at vi egentlig gør noget, er de offentlige indtægter større end de offentlige udgifter.
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Hvis vi nu skal blive ved roserne, synes jeg faktisk også, at Velfærdskommissionen er kommet med nogle spændende udfordringer, som kan give grundlag for en særdeles nyttig debat, men det fritager ikke finansministeren for at besvare de spørgsmål, der bliver stillet.
Velfærdskommissionen er i sin vurdering kommet frem til, at der mangler 60 mia. kr., for at man kan opretholde velfærden i samme omfang som i dag.
Og jeg efterlyser blot et svar på: Hvad er Finansministeriets opfattelse?
Mener Finansministeriet, at det hele hænger sammen, og at Velfærdskommissionen i sin vurdering er gal på den?
Eller Det Økonomiske Råd, som jo er kommet frem til om ikke helt de samme tal, så i hvert fald tilnærmelsesvis de samme tal, og som jo også konstaterer, at regeringens politik er uholdbar?
Thor Pedersen (V), 2004-05-26:
Jeg vil sige tak for spørgsmålet, og jeg vil også sige, at det er fantastisk nyttigt, at Velfærdskommissionen kommer med et debatoplæg og stiller nogle spørgsmål, for det giver måske en mulighed for overhovedet denne gang at udrydde de mangfoldige misforståelser, der eksisterer.
Det, Velfærdskommissionen viser, er, at den velfærd, der er til rådighed i fremtiden, har et niveau, som vi ikke kender i dag.
Den er altså langt, langt større.
Man kan føre beregningen videre til år 2100, og der vil der være 6½ gang så meget til rådighed pr. individ som i dag.
Det problem, de beskriver, er, hvordan man fordeler den øgede velfærd.
Hvordan fordeler man den mellem dem, der er på arbejdsmarkedet, og dem, der er uden for arbejdsmarkedet?
Det er en spændende debat.
Det er det, der hedder balanceproblemet.
Der mangler ingen penge.
Hvis man tager perioden op til 2010, så har vi 7 mia. kr., som vi skal fordele til realvækst.
Der er 26 mia. kr., der skal fordeles til realvækst op til 2020.
Så der er for så vidt ikke noget nyt.
Den eneste uenighed, vi i Finansministeriets DREAM-gruppe, som den hedder, har med Velfærdskommissionen, er fastsættelsen af levetiden for kvinder.
Vi er enige om levetiden for mænd i 2080, men der er uenighed om, hvorvidt kvinder bliver 81,7 år i middellevetid i 2080, eller de bliver 83,4 år.
Herom er man ikke enige.
Vi har ikke fastsat ved lov, hvor gamle kvinder skal blive.
Der er også en uenighed om det, der hedder merrealrenten: Hvad er merrealrenten i den vurdering, der ligger?
Det vil sige, at vi er inde i et teknisk problem.
Det er alt sammen et spørgsmål om, hvordan man fordeler en velfærd, som vi slet ikke kender.
Den udvikling beskriver de i virkeligheden meget flot.
Problemet er, hvordan man fordeler velfærden.
Hvis en større gruppe er uden for arbejdsmarkedet i forhold til dem, der er inde på arbejdsmarkedet, skal de så have lige meget i vækstfremgang?
For så kommer problemet med, at tingene ikke hænger sammen.
Det er klart, at der vil være en fordelingsdebat.
Den skal også være der i 2050, hvor fremtidens generationer må fastsætte, hvad de opfatter som retfærdighed, og hvordan en langt større samfundskage kan fordeles.
Ole Sohn (SF), 2004-05-26:
Et eller andet sted er jeg imponeret over finansministeren.
Finansministeren optræder med en ubekymrethed som et ufødt barn, og et ufødt barn græder som bekendt ikke.
Og det synes jeg er lidt imponerende.
Derfor har jeg ønsket at få en klarhed over: Hvad er det egentlig efter finansministerens opfattelse der mangler, og hvorfor er der en forskel på den vurdering, Finansministeriet kommer frem til, og den, Velfærdskommissionen kommer frem til?
Ifølge Ritzau har ministeren om beregningerne fra Velfærdskommissionen, der viser, at der mangler 60 mia. kr. årligt, udtalt sig til Børsen den 18. maj 2004: »Ifølge Børsens oplysninger er beskeden fra Velfærdskommissionen ganske entydig.
Prioriter velfærdsydelserne eller hæv skatten.
Finansminister Thor Pedersen ser dog fortsat lyst på fremtiden og mener, at der også i fremtiden er råd til velfærd i samme omfang som i dag.
- Det er rigtigt, at der bliver flere ældre, at folk lever længere og er mere raske.
Det skal vi glæde os over i stedet for at gøre det til et problem, siger han, og peger samtidig på, at hvis det lykkes at få flere indvandrere i arbejde, vil det være med til at løse problemerne.
« Det forekommer at være en noget lemfældig tilgang til fremtidens velfærd.
Derfor kan det være interessant at få at vide, hvorfor finansministeren mener at komme frem til et markant anderledes resultat end Velfærdskommissionen.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
Jeg er nødt til at fastholde, at ligebehandling altså er noget, vi er forpligtede til, og noget, som er alment accepteret i Europa.
Det er en del af menneskerettighederne, at man ikke forskelsbehandles på grund af race eller etnisk oprindelse.
Det er en forskelsbehandling, der altså ikke er tilladt, og som nævnet før beskæftigede sig med, og som ved den lov, vi lavede i fællesskab, blev henlagt til Institut for Menneskerettigheder som klageorgan.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Krarup (DF), 2004-05-26:
Ligebehandling er naturligvis noget, der finder sted i et land, hvis borgere er lige for loven.
Naturligvis er det ikke sådan, at enhver fremmed, der kommer ind i Danmark, er lige i Danmark med en dansk statsborger.
Ligebehandling i den forstand, at der er folkelig etnisk lighed kan og skal der ikke være, hvis der er tale om et folk, der har en førstefødselsret til sit eget land, og det er jo det, hele vores lovgivning bærer præg af.
Hvorfor har vi noget, der hedder indfødsret?
Hvorfor har vi § 4 i grundloven, der siger, at den danske folkekirke nyder en støtte, som andre kirkesamfund ikke nyder?
Hvorfor er der overhovedet tale om, at der er noget, der hedder Danmark, hvor danskerne altså indtager den særstilling, som bl.a. ligger i indfødsretten?
Vil udenrigsministeren ikke principielt give mig ret i - for det er jo netop et principielt spørgsmål - at etnisk ligestilling er og bliver uforeneligt med, at Danmark er danskernes land?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
Man har ikke lov til at forskelsbehandle på grund af oprindelse eller religion, og derfor vil jeg godt minde hr. Søren Krarup om, at Institut for Menneskerettigheder faktisk er lovfæstet med en opgave, så man har en særlig pligt til at beskæftige sig med etnisk ligestilling, efter at Nævnet for Etnisk Ligestilling blev nedlagt, som hr. Søren Krarup ganske rigtigt startede med at sige.
Vi gjorde jo det sammen, hr. Søren Krarup og jeg, at vi lagde opgaven over til Dansk Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder, fordi instituttet i § 2, stk. 2, nr. 4, får til opgave »at fremme ligebehandling af alle uden forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse, herunder ved at bistå ofre for forskelsbehandling med at få behandlet deres klager« osv.
Det lovforslag lavede vi i fællesskab, og det blev støttet bl.a. med hr. Søren Krarups stemme.
Bestemmelsen sikrer, at instituttet får kompetence til at varetage de forpligtelser, der er pålagt Danmark ved EU-beslutningen om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse.
Det er Rådets direktiv af 29. juli 2000.
Det vil sige, at medlemslandene er forpligtet til at etablere uafhængige organer til fremme af ligebehandling og behandling af klager over forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse.
Det står i den lov, vi har vedtaget i fællesskab på basis af et EF-direktiv.
Søren Krarup (DF), 2004-05-26:
Jeg er ikke helt i stand til at gennemskue, hvor meget der ligger i det, så det vil jeg opgive, idet jeg må nøjes med at udtale min tillid til, at Udenrigsministeriet selvfølgelig vil sørge for, at forholdene er i orden.
Men jeg vil gerne slutte med eller i hvert fald stille udenrigsministeren et principielt spørgsmål.
Vi har tidligere fra vores grønne ungdom haft lejlighed til at udveksle synspunkter, og jeg ved, at han er et tænksomt og begavet menneske, og jeg vil gerne spørge ham: Begrebet etnisk ligestilling - etnisk betyder som bekendt folkelig - folkelig ligestilling i Danmark, hvis det skal herske, er det jo ensbetydende med, at så er det danske folk i Danmark betragtet som én folkegruppe blandt flere.
Er udenrigsministeren ikke enig med mig i, at etnisk ligestilling i Danmark i den sammenhæng er at betragte som et overgreb mod det danske folk, fordi det i realiteten betyder, at det danske folk bliver frataget sin førstefødselsret til Danmark?
En nation kan naturligvis ikke ligestille sit eget folk med andre folkeslag i samme land.
Der må og skal herske national ulighed, hvis der er tale om, at folket bevarer sin førstefødselsret.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
På det sidste svarede jeg jo rent faktisk ved at nævne tre foreninger.
Det er Institut for Menneskerettigheder, der har oplyst, at Euro-Mediterranean Human Rights Network, Freemuse og International Media Support har adressefællesskab med instituttet.
Euro-Mediterranean Human Rights Network er et netværk af menneskerettighedsorganisationer, institutioner og enkeltpersoner med base i mere end 20 lande for euro-middelhavsområdet.
Netværket blev grundlagt i 1997 i opfølgning af Barcelonaerklæringen og oprettelsen af Euro-Middelhavs-partnerskabet.
Netværket har haft adressefællesskab med Institut for Menneskerettigheder siden 1997.
Freemuse blev officielt dannet i 1999, og i august 2000 oprettedes det første globale dokumentationscenter om musik
og censur i København.
Målet er bl.a. at dokumentere krænkelser af musikere, der er blevet krænket på deres ytringsfrihed og ret til at deltage i kulturlivet.
Organisationen har haft adressefællesskab med Det Danske Center for Menneskerettigheder siden 2000.
Og så er der endelig International Media Support, som skal bidrage til fred, stabilitet og udvikling af demokrati i konfliktramte og konflikttruede områder.
De har haft adressefællesskab siden 2001.
Jeg må vende tilbage til det første spørgsmål.
Søren Krarup (DF), 2004-05-26:
Jeg takker for svaret.
Jeg forstår ikke helt, hvad der ligger i udtrykket »personalemæssig støtte«.
Betyder det, at Foreningen for Etnisk Ligestilling dermed har personale på Institut for Menneskerettigheder, som yder en støtte til denne private forening, og det vil jo altså sige, at offentligt ansatte bidrager til at støtte den?
For så synes jeg jo, at der finder en slags sammenblanding sted netop af det offentlige og det private, som forekommer besynderlig.
Det vil jeg gerne spørge om.
Og så vil jeg lige i fortsættelse af det første spørgsmål høre, om der skulle være andre private foreninger, der på en eller anden måde er knyttet til Institut for Menneskerettigheder.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
Nej, den private forening modtager ikke nogen skjult offentlig støtte.
På baggrund af oplysninger fra Institut for Menneskerettigheder kan jeg oplyse, at Foreningen for Etnisk Ligestilling har eksisteret siden 13. september 2003.
den opnår ikke nogen støtte gennem instituttet ud over den almindelige støtte, som instituttet yder eller ville yde til ngo'er inden for menneskerettighedsområdet generelt, og en af de opgaver, som er pålagt menneskerettighedscenteret er ifølge loven at »støtte frivillige organisationer og andre i opbygningen af menneskerettighedsdokumentation« samt »fremme koordination mellem og bistand til de frivillige organisationers arbejde med menneskerettighederne«. Foreningen har i den forløbne periode ligesom tre andre ngo'er haft samme postadresse som Institut for Menneskerettigheder.
Foreningen har som andre ngo'er fået stillet lokaler til rådighed af instituttet i forbindelse med nogle få møder, herunder den sidst afholdte generalforsamling den 30. april 2004.
Den har ingen faste lokaler ved instituttet.
Institut for Menneskerettigheder yder personalemæssig støtte til ngo'er inden for de virksomhedsområder, som er beskrevet i loven om Dansk Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder.
Det omfatter Foreningen for Etnisk Ligestilling på linje med andre ngo'er.
Post fra Foreningen for Etnisk Ligestilling har været udsendt med kuverter og porto fra Institut for Menneskerettigheder, men instituttet har oplyst, at der sker en løbende afregning til betaling heraf, og at alle udlæg til porto og konvolutter p.t. er afregnet. Instituttet lægger som nævnt adresse til yderligere tre foreninger; det er foreningen Euro-Mediterranean Human Rights Network, der har haft adressefællesskab med Det Danske Center for Menneskerettigheder siden 1997.
Det samme gælder organisationen Freemuse siden 2000 samt International Media Support siden 2001.
Afslutningsvis har Institut for Menneskerettigheder oplyst, at dets principper for at have adressefællesskab er, at der er tale om nye foreninger med et formål i overensstemmelse med instituttets formål som fastsat ved lov, samt at adressefællesskabet skal være udgiftsneutralt for instituttet.
Søren Krarup (DF), 2004-05-26:
Efter sidste folketingsvalg i 2001 skete der jo det berettigede, at en lang række officielle foreninger, der sad som en flok snyltere på statens legeme og udbredte deres opfattelse, blev nedlagt, bl.a. Nævnet for Etnisk Ligestilling.
Tilfældigt har jeg nu opdaget, at den private forening, der blev oprettet, efter at dette nævn var nedlagt, og som hedder Foreningen for Etnisk Ligestilling, har samme adresse
som det, der hed Center for Menneskerettigheder og nu hedder Institut for Menneskerettigheder
Jeg må sige, at det undrede mig, da jeg så det, og da jeg jo er blevet belært om, at det er Folketingets opgave at holde øje med forvaltningen, så vil jeg driste mig til at spørge udenrigsministeren, om det kan have sin rigtighed, at denne private forening nyder en slags skjult offentlig støtte via sit bofællesskab med Institut for Menneskerettigheder.
Begrundelse
Foreningen for Etnisk Ligestilling er en privat forening, som opstod efter, at Folketinget efter valget i 2001 besluttede at nedlægge Nævnet for Etnisk Ligestilling med udgangen af 2002.
Foreningen for Etnisk Ligestilling har til huse på samme adresse som Institut for Menneskerettigheder, nemlig Wilders Plads 8h, 1403 København K.
Derfor er det vigtigt at få klarlagt, om en privat forening på den måde opnår kontor-, lokale-, personale- eller portomæssig støtte fra Institut for Menneskerettigheder.
Spørgeren ønsker også at få oplyst, om Institut for Menneskerettigheder lægger adresse til andre private foreninger end Foreningen for Etnisk Ligestilling.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-26:
Jo, men jeg kan da sige til hr. Jeppe Kofod, at jeg faktisk agter at tage det op, for den danske regering er ikke tilfreds med, at der er den juridiske usikkerhed.
Det er vores klare opfattelse, at de tilbageholdte altid vil være omfattet af Genèvekonventionerne, og det er klart vores opfattelse, at det er ikke tilfredsstillende.
Jeg vil endda sige, at det er uacceptabelt, at man kan tilbageholde mennesker tidsubegrænset uden at få en afklaring af deres situation.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeppe Kofod (S), 2004-05-26:
Jeg vil gerne takke for det foregående svar, som jeg kun kan forstå på den måde, at det er den danske regerings opfattelse, at fanger på Guantánamobasen, på Bagrambasen i Afghanistan og andre steder i verden, som er i amerikanernes varetægt, selvfølgelig er omfattet af reglerne i Genèvekonventionerne.
Jeg skal bare have slået helt fast, at det er det, der er den danske regerings opfattelse.
Den opfattelse, som amerikanerne har, og i særdeleshed Donald Rumsfeldt, som jo først har givet udtryk for det her med, at nogle behandles i overensstemmelse med nogle humanitære principper og Genèvekonventionerne, er jo netop, at vi her har en kategori af fanger, som man ikke kan putte ind under Genèvekonventionerne.
Og det betyder jo, at det åbner op for en gråzone, en glidebane, som jo kan medføre, at nogle misforstår det her til at bruge tortur eller anden grusom behandling, som vi desværre har set rundtomkring i verden.
Derfor er det meget, meget vigtigt og afgørende, at der ikke er nogen som helst uenighed, heller ikke i det danske Folketing, om, at USA selvfølgelig skal overholde Genèvekonventionerne, at USA selvfølgelig skal følge de regler, der gælder i Genèvekonventionerne.
det her spørgsmål op under sit besøg i USA, for det er meget vigtigt for at genskabe tilliden til alliancen i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-26:
Jeg tror, jeg kan sige til hr. Søren Søndergaard, at det jo først og fremmest er en, jeg havde nær sagt, ubegrænset tillid til det, jeg modtager fra Udenrigsministeriet.
Lad mig gentage, hvad det er, der svares, nemlig at USA samtidig har oplyst, at man vil behandle de tilbageholdte i overensstemmelse med principperne i den tredje Genèvekonvention, og at de ikke vil blive underkastet fysisk eller mental mishandling eller grusom behandling.
Det er det, der er oplyst.
Selvfølgelig kan hr. Søren Søndergaard da også godt have ret i, at i lyset af, hvad vi har set her på det seneste, skal der da være skærpet opmærksomhed på det.
Det skal der da.
Men lad mig understrege for en ordens skyld: Den danske regering er ikke tilfreds med den status, som fangerne på Guantánamobasen har efter amerikansk opfattelse, og det er også det, jeg har givet udtryk for.
Det er ikke acceptabelt, at man vil tilbageholde mennesker tidsubegrænset uden at søge en afklaring af deres situation.