Brian Mikkelsen (KF), 2003-04-03:
Først vil jeg sige, at jeg er enig med forslagsstillerne i behovet for at diskutere en revision af teaterloven, særligt behovet for relativt hurtigt at revidere reglerne for den landsdækkende teaterabonnementsordning, kan jeg erklære mig
De to konkrete forslag fra Socialdemokratiet og de økonomiske konsekvenser heraf kan jeg dog ikke tilslutte mig.
Forslagene har været ude i den offentlige debat, men det skal ikke afholde mig fra at knytte nogle kommentarer til dem i dag.
En konstruktiv proces begynder jo altid med det positive.
Jeg er meget enig i, at teaterloven, som forslagsstillerne skriver, skal understøtte mulighederne for samarbejde i teaterlandskabet.
Forslagsstillerne nævner administration, udvikling af produktioner og udnyttelse af faciliteter som mulige felter for samarbejde.
Det synes jeg er fornuftige forslag, som jeg er meget åben over for en diskussion af.
Omvendt er jeg uenig i den tendens til at udhule teatrenes kunstneriske frihed, som også ligger i forslaget.
Jeg vil som kulturminister meget nødig detailregulere udviklingen af de enkelte teatre.
Jeg tror også, man skal passe på ikke at se spøgelser i den teaterlov, vi har i dag.
Der står ikke noget i teaterloven om, at belægningsprocenter skal anvendes som succeskriterier for teatrene.
Det er også lidt ærgerligt, at man fjerner fokus fra belægningsprocenter samtidig med, at der efterlyses mere statistisk materiale om publikumstal.
Det hænger ikke helt sammen.
Socialdemokratiets forslag er lanceret under overskriften: Mere teater for lidt flere penge.
Men jeg er altså i tvivl om, hvorvidt teater overhovedet er en mangelvare i Danmark i dag.
I Danmark har vi fantastisk mange dygtige skuespillere, instruktører, koreografer, teaterchefer osv.
Der spilles et stort og varieret udbud af forestillinger, og så sælges der altså rent faktisk ret mange billetter.
Teateret er ikke i krise, og man skal passe på, at man ikke råber ulven kommer, når der nu ikke er så meget behov for det.
Sagen er den, at teateret står over for nogle store udfordringer, nogle projekter vi sammen skal prøve at løse, men teateret er generelt ikke i krise.
Der foregår fremragende produktioner hver eneste dag året rundt, også i denne her uge, som er med til at løfte kvaliteten af teateret også i forhold til udlandet.
Når det er sagt, er jeg meget enig i de intentioner om kvalitet, kunstnerisk udvikling, alsidighed, tilbud til børn og sikring af udbuddet i hele landet, der ligger i teaterloven i dag, men jeg synes, at der er behov for at drøfte en revision af teaterloven.
Det er min opgave, og det er mit ansvar at se teaterpolitikken i et helikopterperspektiv for at revidere og kvalificere der, hvor der er et behov.
Intentionerne kan føres ud i livet på mange måder, og det tror jeg vi sammen skal bruge den kommende tid til at diskutere.
Jeg har allerede sat processen i gang.
Jeg har bedt Teaterrådet om at formulere et forslag til en revision af teaterloven.
Teaterrådet er gået ret radikalt til værks og har afleveret et oplæg til mig, der med stor sikkerhed vil kunne inspirere til den videre debat.
Jeg vil indkalde til en teaterkonference den 3. juni, hvor Teaterrådets forslag kan diskuteres med teatermiljøet.
Vi har i dag en teaterlov, der i høj grad baserer aktiviteter på et lokalt og regionalt medansvar for indhold og finansiering, og her tænker jeg på landsdelsscenerne, Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab, de små storbyteatre, abonnementsordning, egnsteater og børneteater.
Med de regionale kulturaftaler har vi i flere amter organiseret den statslige støtte, bl.a. til teateret, på nye måder.
Dette er for at give de lokale og regionale aktører større frihed til at tilrettelægge kulturlivet på deres måde.
Vi har i Kulturministeriet gennem længere tid været i gang med at undersøge, hvordan abonnemenstordningen kan blive mere fleksibel og tidssvarende.
Vi er nået frem til, at abonnementsordningen bør tilpasses de forskellige behov, der eksisterer i hovedstadsområdet, i landsdelsscenebyerne og i resten af landet.
for teatrene i Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab om at komme med et forslag til en omlægning af ordningen.
Det forslag arbejder de på i øjeblikket, og vi forventer, at de kan fremlægge en status for arbejdet på den omtalte teaterkonference.
Ideen i omlægningen for landsdelsscenerne er, at scenerne med udgangspunkt i det lokale behov selv skruer deres abonnements- og rabatordninger sammen.
Omlægningen af abonnementsordningen for landsdelsscenerne kan gennemføres uden ændringer i selve lovgivningen.
I stedet skrives den nye ordning ind i de resultatkontrakter, som vi forhandler med scenerne og de regionale tilskudsydere om i øjeblikket, og som jeg vil vende tilbage til.
I forhold til situationen i resten af landet har Kulturministeriet modtaget et forslag til en ny ordning, der kan styrke samarbejdet mellem de aktører, der tegner teaterbilledet uden for de store byer, det være sig egnsteatre, teaterforeninger og kulturhuse, og det forslag vil jeg se nærmere på i den kommende tid.
Fra andre sider, f.eks. Teaterrådet, er det foreslået at nedlægge abonnementsordningen og anvende midlerne til direkte produktionstilskud til teatrene.
Det synes regeringen ikke at tiden er moden til nu.
Socialdemokratiets forslag om abonnementsordningen handler om, at en del af midlerne rettes mod rabatter til børn og unge.
Det er jeg ikke uenig i, det er netop et af de formål, vi ønsker at fastholde i de nye ordninger, men der er altså ikke noget nyt i det, for sådan er ordningen allerede i dag.
Et andet forslag fra Socialdemokratiet er, at amterne skal stå for formidlingen og administrationen af midlerne i ordningen.
Sådan er det også i dag.
På teaterkonferencen i juni ser jeg frem til at diskutere forslag om en abonnementsordning i hovedstadsområdet og i resten af landet med teatermiljøet.
Først herefter synes jeg, det vil være relevant at forholde sig til selve det politiske indhold i loven.
Man skal også bare huske på, at det jo ikke er al udvikling, der nødvendigvis kræver ændringer i selve teaterlovteksten.
Jeg har i den seneste tid sat en række tiltag i gang, f.eks. har jeg sammen med Dansk Folkeparti arbejdet med initiativer for den moderne dans.
De vil blive offentliggjort meget snart.
Nye 4-års-aftaler mellem Kulturministeriet og landsdelsscenerne i Århus, Odense og Aalborg og landsdelssceneamterne Århus Amt, Fyns Amt og Nordjyllands Amt er ved at blive færdiggjorte.
Som noget nyt, og det er helt nyt, har jeg bedt de tre landsdelsscener om at udarbejde og udtænke en fælles vision og en fælles mission for de tre scener.
De tre landsdelsscener skal hver have en selvstændig profil som regionens kulturelle fyrtårn, og de skal indbyrdes konkurrere med hinanden som selvstændigt producerende teaterhuse for at vise og udvikle teaterkunsten.
Samtidig har jeg lagt vægt på, at landsdelsscenerne også fælles formulerer deres rolle i det samlede teaterbillede og samlet fremstår som en afgørende faktor i det samlede teaterliv i Danmark. Endelig er landsdelsscenerne også en væsentlig del af vores fælles fysiske kulturarv.
Vi skal værne om vore historiske bygninger, og jeg har i forbindelse med de nye landsdelssceneaftaler valgt at forhøje det statslige anlægstilskud til vedligeholdelse af de smukke og stemningsfyldte teaterbygninger.
Jeg venter mig samlet meget af de nye landsdelssceneaftaler og landsdelsscenernes nye fælles fokus.
I efteråret bad jeg Det Kongelige Teater om at udarbejde teaterets visioner for nationalscenen i en årrække frem, bl.a. til brug for de kommende politiske drøftelser om en ny politisk flerårsaftale for teateret for perioden 2004-07.
Det Kongelige Teater og det politiske system står over for en helt unik situation med både et nyt nationalt operahus og et nyt nationalt skuespilhus, og jeg har store forventninger til nationalscenens rolle som hele landets teater og som dynamo for teaterkunsten og teaterkulturen i Danmark.
Med nye og større fysiske rammer forventer jeg, at Det Kongelige Teater kan nå et nyt og bredere publikum, samtidig med at den særlige identitet, der er Det Kongelige Teaters, fastholdes.
Det Kongelige Teater er jo stedet for de fire kunstarter, balletten, skuespillet, musikken og operaen.
Jamen der er også kapellet, det skal vi også lige have med, så det er jo egentlig fem. Det bliver en enestående begivenhed, når Den Kongelige Opera, balletten og kapellet om mindre end to år rykker ind i det nye operahus på Dokøen, og en udfordring for alle at skabe det ypperste i både det nye hus og på den smukke gamle scene. Det nye skuespilhus er endnu kun på tegnebrættet, men vil, når det står færdigt, give skuespillet vilkår, der kan sikre realiseringen af nuværende og fremtidige krav og forventninger.
Jeg vil også nævne, at jeg opfatter den nye lov om Kunstrådet, som vi netop har vedtaget i fællesskab, som en klar forbedring for teaterområdet.
En af de åbenlyse forbedringer er, at teaterområdet nu også bliver omfattet af den nye kunststyrelses arbejde på det internationale område.
Jeg forventer, at den proces, jeg har sat i gang på teaterområdet, vil føre til et positivt resultat til gavn for teatret.
I den forbindelse opfatter jeg forslaget fra Socialdemokratiet som konstruktivt og som et velment bidrag til den fremtidige debat.
Jeg er meget åben over for at fortsætte diskussionen om teatret med alle Folketingets partier.
Jeg forventer, at vi nu går i gang med diskussionerne, kulminerende med konferencen den 3. juni.
Regeringen vil komme med et oplæg
sandsynligvis lige efter sommerferien, hvor vi vil indbyde alle Folketingets partier til en debat og en diskussion om en ny teaterlov, der skal gælde for hele Danmark og for alle teatre
Det er ambitionen.
Hvis det så ikke kan lade sig gøre af forskellige årsager på grund af modstand i miljøet, og fordi vi ikke kan blive enige politisk, så er det jo bare ærgerligt.
Så forpasser vi en enestående mulighed for at lave en teaterlov, som kan være med til at løfte dansk teater i fremtiden.
Ansvaret ligger nu hos os i det politiske system, og ansvaret ligger også ude i teatermiljøet.
Jeg håber og tror på, at det kan lade sig gøre sammen at lave en ny teaterlov; det forventer jeg.
Det må vi så bruge nogle kræfter på i løbet af det kommende halve års tid, og i løbet af efteråret må vi prøve at se på, om vi kan gå i gang med en konstruktiv politisk proces, der resulterer i et lovforslag, vi kan få vedtaget i næste samling.