Ole Stavad (S), 2001-01-23:
Jeg er sådan set glad for, at jeg får lejlighed til at udlægge, hvad det er, vi mener, for fru Pernille Sams' udlægning kunne godt give lidt forvirring rundtomkring.
Jeg kan i hvert fald ikke tilslutte mig den.
Jeg er meget enig i det allermeste af det - jeg tror faktisk det hele - som hr. Kim Behnke sagde.
Jeg tror, vi må erkende, at det, at vi laver et, om jeg så må sige, firkantet regelsæt, man skal holde sig inden for, når det drejer sig om udbud fra offentlige myndigheder, også selv med det nye regelsæt indebærer en risiko for, at konkurrencen ikke bliver 110 pct. Men vi kan sige, at det er en afvejning, som jeg forstår at der var en diskussion mellem ordførerne om, da man lavede konkurrenceloven, hvor regeringens indstilling sådan set var, at det ikke var nødvendigt at have et særligt udbudsregelsæt, ej heller for det offentlige.
sådan set en forståelse for argumenterne bag det, som hr. Kim Behnke var inde på, nemlig at når det er folk, der sidder og forvalter andres penge, som vi gør her i Folketinget, som kommunalbestyrelsesmedlemmer gør, som man gør, når der er tale om offentligt støttet boligbyggeri osv., så har vi selvfølgelig et behov for maksimalt at sikre, at der ikke er det, som hr. Kim Behnke kaldte for kammerateri eller noget andet.
Men vi skal skabe nogle rammer, nogle spilleregler, som man så skal følge for mest muligt at imødegå situationen med, at man bruger andres penge uden at få det maksimale for dem.
Det har vi så forsøgt at give et konstruktivt svar på med det her.
Det er det, vi foreslår her, og det er i denne erkendelse, at vi har forsøgt at udforme de her regler, så vi maksimalt sikrer, at konkurrencen også er effektiv.
Jeg vil gerne takke fru Pernille Sams for tilsagnet om at ville være med i forhold til det økonomisk mest fordelagtige osv., for jeg tror, det er helt afgørende, at man kan få en konkurrencesituation, hvor man får friheden til at vælge kvalitet, når man står i afvejningen mellem kvalitet og pris.
Det gives der nogle bedre muligheder for her.
Men når vi kommer over til det private, så er det jo rigtigt, som hr. Kim Behnke sagde, at hvis der er en professionel eller for den sags skyld privat i det hele taget, der ville formøble sine egne penge, tage et dårligt tilbud, ikke gøre hjemmearbejdet ordentligt, jamen så er det vel ikke en offentlig opgave tvangsmæssigt i forhold til den private udbyder at gå ud og sige: Man skal følge disse bestemte regler.
Og det er regler, som vi erfaringsmæssigt nok må erkende mere har været en begrænsning på konkurrencen end en sikring af konkurrencen.
Fru Sonja Albrink refererede til det, der fremgår af fremsættelsestalen.
Jamen det er jo en erkendelse af, at det, der jo sådan set var formålet tilbage i vist nok 1967, jo ikke var at lægge en begrænsning på konkurrencen.
Det var et forsøg på at lave nogle spilleregler for, hvordan man kunne sikre en effektiv konkurrence og afveje hensynene.
Og det, vi må konkludere også efter de mange undersøgelser, der har været lavet af det arbejde, der er gået forud, er, at denne afvejning ikke har været rigtig efter vores opfattelse.
At så de, der har været »beskyttet« imod en effektiv konkurrence, og dermed sådan set i en række situationer har kunnet få en højere pris, end hvis der havde været en effektiv konkurrence, gerne vil opretholde beskyttelsen, synes jeg ikke engang, man kan kritisere dem for.
Det er fair nok.
Det er varetagelse af deres særlige interesser, og jeg har respekt for nogle, der forsøger at varetage deres interesser, når det foregår på en åben og ærlig måde og i en dialog, men det er ikke efter min opfattelse det, der er vores opgave her i Folketinget.
Til fru Pernille Sams: Jeg var sådan set ret glad for fru Pernille Sams' ordførertale, for jeg synes, at det, der nemlig er helt centralt i den her lovgivning, er, at vi kommer væk fra, at man er bundet af det, der hedder pris og laveste pris som den eneste parameter og den positive tilkendegivelse af det økonomisk mest fordelagtig som princip.
Det synes jeg er vigtigt.
Det mener jeg ikke er rigtigt.
Det er i øvrigt heller ikke den retstilstand, vi har alle andre steder, for hvis vi tager de EF-direktiver, vi har, som jo regulerer i øvrigt, hvis vi tager bygge- og anlægsområdet,
så sætter EF-direktiverne jo ind, når vi har udbud over 40 mio. kr.
Når fru Pernille Sams siger, at de private gerne vil have, at vi lader dem omfatte af de her regler, så er i den definition de private kun dem, der udfører entreprenørsiden - håndværkssiden - det er ikke udbyderne.
De udbydere, jeg har haft kontakt med i den her forbindelse,
har givet udtryk for, at de ønskede den frihed, som de jo i øvrigt har på alle andre områder.
Når det offentlige er med, starter vi endda med ca. 1,5 mio. kr., inden vi er inde under EU-udbudene.
Hvis vi tager hele resten af feltet er der jo ikke licitationsregler for private.
Det er der i dag kun på bygge- og anlægssiden.
Så jeg mener simpelt hen, at der er nogle misforståelse, og derfor vil jeg gerne strække hånden ud og spørge: Skulle vi ikke snakke lidt fornuftigt med hinanden, højre og venstre side i Folketingssalen, om det her? Jeg vil sige, jeg var glad for hr. Kim Behnkes tale, for jeg kunne efterhånden slet ikke se det politiske billede
her i salen for mig
Jamen det er jo kun for at sikre, at vi får en høj konkurrence her.
I øvrigt betyder det der med, at der er en grænse, at de forskellige brancheorganisationer og andre ikke har mulighed for at sige, at det skal de jo så holde styr på, og derfor vil de gerne have besked om alle, der nu giver bud på det her, sådan at de kan kontrollere.
Derefter får de så alle chancer for at lave mestergrise og kontrollere, at der ikke er nogen, der kommer til at byde for lidt.
Jeg er helt sikker på, at Dansk Folkeparti, når man får tænkt sig om og får diskuteret det i gruppen, ikke kan mene det, som hr. Egil Møller sagde.
Vi har jo tre behandlinger af en lovgivning, for at misforståelser kan blive ryddet af vejen og vi kan få den gode dialog med hinanden.
Så var der hr. Kim Andersen, som jeg ikke synes jeg skal sige så meget til, for jeg forstod, hr. Kim Andersen var sendebud for den normale ordfører på erhvervsområdet, hr. Svend Erik Hovmand.
Derfor synes jeg ikke, at det vil være fair at ansvarliggøre hr. Kim Andersen for voldsomt for det, han sagde.
Men det var en højst bemærkelsesværdig tale, der blev holdt af ordføreren for det parti, man vel godt kan give betegnelsen udbudspartiet.
Der blev ikke givet sådan meget klare meldinger, kun ret stærk kritik.
Er det, hr. Kim Andersen sagde på Venstres vegne, at Venstre indædt til arbejde imod, at der, når der sker udbud, skal der være en effektiv konkurrence?
Det gør i hvert fald ikke, at man kommer til at mangle færre penge på finansloven, når man stiller ændringsforslag om de tal, der svirrer i luften om, hvad Venstre mener at kunne indhente ved udbud og yderligere udbud.
Hullet bliver endnu større, kan jeg sige til hr. Kim Andersen.
Der må være folk hos Venstre, der vil tænke det her igennem med udgangspunkt i denne her debat, ellers vil jeg sige, at så vil jeg glæde mig endnu mere til fremover at møde Venstrefolk ude i forsamlingshusene. Måtte jeg sige tak til det flertal, som har givet en umiddelbar positiv respons her ved førstebehandlingen, og måtte jeg give et tilsagn om, at dem, der ikke har givet en umiddelbart positiv respons, vil jeg meget gerne i en tæt dialog med i det videre forløb, for jeg nægter at tro andet, end at der må være tale om en hel del misforståelser.
Der tænker jeg da ikke mindst på fru Pernille Sams, der på De Konservatives vegne tilsluttede sig hovedindholdet, når vi taler om det offentlige udbud.
Det synes jeg var positivt.
Lad os så tage en åben snak om, hvorvidt vi skal lave en tvangsforanstaltning for de private.
Det synes jeg ikke der er behov for.
Jeg føler mig ret overbevist om, at når vi når frem til tredje behandling, vil billedet være en lille smule anderledes end det, jeg har lyttet mig til her ved førstebehandlingen.