Jann Sjursen (KRF), 1998-03-27:
Jeg vil også gerne takke statsministeren for besvarelsen og blot knytte et par bemærkninger til to områder.
For det første statsministerens besvarelse til undertegnede vedrørende Amsterdamtraktaten.
Jeg er for så vidt enig med statsministeren i, at Amsterdamtraktaten langt hen ad vejen er udtryk for et pragmatisk kompromis mellem EU-landene; men når jeg alligevel gav udtryk for bekymring i mit første indlæg om Europa-Parlamentets magtbeføjelser - som det altså får flere af som følge af Amsterdamtraktaten - er det, fordi der ingen tvivl er om, at der går tendenser i retning af føderal karakter i både Amsterdamtraktaten og måske endnu tydeligere i Maastrichttraktaten, som den forelå efter regeringskonferencen i 1991. Man må sige, at samarbejdet bevæger sig i en føderal retning, uanset om man kan lide det eller ej, og det afspejles netop af den procedure, der er mellem henholdsvis Europa-Parlamentet og Ministerrådet.
Man kan lide det eller lade være, og jeg bryder mig ikke om det.
Der er ingen tvivl om, at Europa-Parlamentet er på vej til at få meget stor magt i EU, og det er en magt, som også afspejles i andre føderale strukturer, bl.a. i USA og i Tyskland, som jo er forbundsstater.
Det synes jeg ikke man skal forklejne.
Men uanset at jeg altså synes, det er problematisk, vil jeg igen understrege, at Kristeligt Folkepartis folketingsgruppe går ind for, at Danmark tiltræder Amsterdamtraktaten som sådan.
Men jeg vil alligevel meget gerne igen opfordre regeringen til i forbindelse med den debat, der skal være på onsdag, at tage fat på de problemer, der kan være i traktaten.
Det kan godt være, regeringen ikke er enig i, at det er et problem, at Europa-Parlamentet får stadig større magt; men her er altså anmeldt et område, hvor Kristeligt Folkeparti finder, at både Amsterdamtraktaten og ikke mindst Maastrichttraktaten har bevæget fællesskabet i en forkert retning.
Det andet område, jeg vil knytte et par bemærkninger til i relation til statsministerens besvarelse, vedrører regeringsgrundlaget.
Det synes jeg er en vigtig tradition, som er taget op igen efter Stauning, som statsministeren var inde på, og det synes jeg at også fremtidige regeringer på forbilledlig vis, uanset hvordan de måtte se ud, skal fortsætte.
Når jeg i mit indlæg ankede lidt over værdiforankringen i regeringsgrundlaget, var det sådan set ikke så meget på det generelle plan, for her vil jeg gerne medgive statsministeren, at der absolut er knyttet nogle udmærkede værdier til det overordnede syn, regeringen har på samfundsudviklingen om f.eks. medmenneskelighed osv.
Men det, jeg anker over - og det vil jeg stadig gøre - er, at der ikke i regeringsgrundlaget og ej heller i statsministerens redegørelse til Folketinget i onsdags er noget afsnit om udviklingen på det genteknologiske område, når det drejer sig om mennesker.
Regeringsgrundlaget og altså også statsministerens redegørelse er kemisk renset for etiske overvejelser på lige præcis det område, og jeg vil sådan set stadig fastholde, at det synes jeg er en mangel ved regeringsgrundlaget.
Hvis man endelig skal sammenligne med regeringsgrundlaget fra 1993, som statsministeren var inde på, indeholdt det regeringsgrundlag - som Kristeligt Folkeparti var med til at skrive - rent faktisk overvejelser på lige præcis det område, så man kan sige, at der faktisk er forskel rent kvalitativt.