Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-12-14:
Den finanslov, som vi om ikke så længe skal stemme om,
kan man jo vurdere ud fra forskellige parametre: Hvis man sammenligner den finanslov med de finanslove, vi blev præsenteret for i 1970'erne, da hr. Anker Jørgensen var leder af regeringen, mener jeg, at man klart må sige, at der er tale om en langt mere ansvarlig finanslov.
Der føres under denne socialdemokratisk ledede regering en mere ansvarlig økonomisk politik end under de socialdemokratisk ledede regeringer i 1970'erne.
Det er efter min bedste overbevisning en kendsgerning, og det er et godt princip altid at holde sig til sandheden, så tæt man kan komme den ud fra de analyser, man foretager, og jeg synes, at det er en væsentlig udtalelse om denne finanslov.
Så kan man spørge: Kunne den have været bedre?
For det er jo et andet kriterium at måle det ud fra.
Vi har en meget stor international højkonjunktur.
Har regeringen så udnyttet den maksimalt?
Det er en anden måde at vurdere finansloven på.
Der vil jeg kigge på nogle ting og spørge: Har regeringen nu gjort det godt nok? For det første
størrelsen af den offentlige sektor.
Hvis man ser på de ambitioner, regeringen har formuleret for sin politik, og det er jo igen et naturligt parameter at spørge, hvad regeringen selv har sagt, kunne vi bl.a. se i den økonomiske analyse fra august 2000 - og vi kan gå tilbage til tidligere analyser, tidligere redegørelser - at målsætningen var, at den offentlige sektor skulle vokse med 1 pct.
Har regeringen magtet at leve op til det?
Der er sket en vækst, som er cirka det dobbelte af regeringens egen målsætning, og jeg frygter, at regeringen ikke har været god nok til at styre alle de administrative led.
Jeg mener, at vi har fået for meget administration, for meget bureaukrati, så det, det handler om, er at få mere for de penge, vi allerede giver.
har regeringen ikke været god nok.
Det er bedre end i 1970'erne.
Det siger heller ikke så meget, men det kunne være bedre.
Det næste er: Hvordan er det så i denne højkonjunktur gået med at nedbringe statsgælden?
Er det ambitiøst nok?
Her mener jeg ikke, at regeringen i det foregående år har gjort det så godt, som den burde have gjort det. Ser vi så fremover, hvad må så den store ambition være?
Der er min prioritering gældslettelse forud for skattelettelser.
Vi har en gæld på 535 mia. kr.!
Kigger man på den finanslov, vi skal stemme om om et øjeblik, så er der renteudgifter på over 55 mia. kr.
Det er jo et uhyggeligt stort beløb.
Vi sidder og flytter rundt på 10, 20, 30 mio. kr. - er det en halv milliard, så er det virkelig et kæmpebeløb - og så har vi en renteudgift på over 55 mia. kr. Det mener jeg er en meget, meget stor udfordring, og det kræver en kæmpe indsats at få det beløb på 535 mia. kr. ned, for så kommer det andet beløb også ned.
Det kan give basis
for at løse mange opgaver, som vi alle sammen gerne vil løse.
Mit parti var i den situation i går, at der var forslag, som vi var positive over for, og som vi faktisk gerne ville have støttet, men økonomien tillod det ikke, fordi vi mener, at der må en sådan sparsommelighed til, at den i forvejen alt for store gæld, som ikke er blevet nedbragt nok, må nedbringes væsentlig mere.
Så gældslettelsesambitionsniveauet mener jeg må løftes.
Regeringen har gjort meget udmærket her, men ikke godt nok.
Ser vi på hele erhvervspolitikken, så opremsede jeg i går alle de mange stramninger.
Jeg skal ikke gentage den lange liste fra i går, men lægger man det hele sammen, så får vi et meget, meget stort beløb.
Man kan altid drøfte, om det er omkring de to milliarder kroner, lidt mere eller lidt mindre, men det er i den størrelsesorden.
Er det så klogt i en situation, hvor vi visse steder taber markedsandele, hvor vi alene har vundet markedsandele nogle steder, fordi dollarkursen har været til gunst for vores eksport, men generelt har vi eksporteret for lidt,
er det så klogt i den situation, hvor vi tillige ønsker at skabe et rummeligt arbejdsmarked, hvor erhvervslivet på en helt anden måde end tidligere, ikke bare den private sektor på en helt anden måde end tidligere, men også den offentlige sektor må magte at skabe fleksjob og skånejob i forlængelse af den førtidspensionsreform, som jeg kommer ind på om et øjeblik, er det så klogt at belaste erhvervslivet så meget, som regeringen gør?
Det er også et sted, hvor vi må sige, at finansloven ikke er god nok. Et andet område er hele forebyggelsesområdet.
Vi har foretaget noget forebyggelse ved fordelingen af satspuljen, bl.a. ved en forebyggende alkoholpolitisk indsats.
Også her mener vi, når vi ser, hvor stort et problem ikke mindst alkoholmisbrug er, at den forebyggende indsats burde have været større. Der er en del hårde stoffer, der fokuseres vældig stærkt på, som kommer frem i medierne, men det meget større samfundsproblem, alkoholmisbruget, bliver der ikke satset nok forebyggende på.
Her mener vi heller ikke, at regeringen har gjort det godt nok.
På det familiepolitiske område er der brug for, at forældre med små børn har bedre mulighed for samvær.
Og det er vores målsætning, at pengene på en helt anden måde følger familien frem for institutionen, så familier med små børn ikke af økonomiske grunde tvinges ud i adskillelse, men virkelig har et tæt samvær.
Det mener vi der er mange langsigtede positive virkninger af.
Her har regeringen heller ikke gjort det godt nok.
Ser vi på ældrepolitikkens område, er der sket nogle forbedringer gennem ældrepakken, men der er ét område, hvor jeg mener vi har et reelt problem: Vi mangler en lang række ældreboliger.
Samfundsmæssigt er det jo ikke klogt eller hensigtsmæssigt, at vi har mange ældre, som bor i parcelhus eller i en stor familiebolig, hvor der for år tilbage boede begge ægtefæller med 2-3 børn.
Børnene er for længst flyttet hjemmefra, og den ene ægtefælle er død.
Så bor der én person i et stor hus eller en stor lejlighed.
Vi mangler simpelt hen ældreboliger.
Hvis vi fik bygget væsentligt flere ældreboliger, så er jeg overbevist om, at der ville blive langt flere parcelhuse og familieboliger ledige.
Så tror jeg også, at den stærke prisstigning, som parcelhusene har været udsat for, vil holde op.
Det vil være til gavn for de unge familier.
Mange unge familier må bo i meget små lejligheder.
Hvis de kom ud af dem og ind i enten parcelhusene eller i de store, rummelige familieboliger, så ville vi igen løse ungdomsboligproblemet.
Så det er det flow på boligmarkedet, vi mangler.
Det er jo lidt interessant, at under den socialdemokratisk ledede regering er der bygget færre almennyttige boliger, end der blev bygget - hvis vi ser gennemsnitsmæssigt på det - i Schlüterregeringens tid.
Og når det gælder den private udlejningssektor, så har den jo ikke bygget udlejningsboliger siden pinsepakkens stramninger.
Så her mener vi, at der er brug for en betydelig indsats.
Det har vi også stillet finansierede forslag om til finansloven, ligesom vi kommer med konkrete forslag, som netop er blevet fremsat i dag.
Det, vi bl.a. fokuserer på, er, at vi har 2.500 multihandicappede under 60 år, som bor på plejehjem, hvor de, de bor sammen med, måske har en gennemsnitsalder på en 85 år.
Det er uværdigt for de pågældende.
Det kan være en skleroseramt på 37 år eller en på 42 år, som er blevet multihandicappet efter et færdselsuheld.
De bor uhensigtsmæssigt.
Hvis de kom ind i mindre bofællesskaber, så ville der samtidig blive plads på plejehjemmene.
Det er dén udvikling, vi må fremme.
Her mener vi, at regeringen har gjort for lidt.
Regeringens ambitionsniveau har ikke været højt nok. Der er mange gode forslag i udmøntningen af satspuljen, som vi med glæde har stemt for.
Der er mange små forbedringer, hvor man når meget for få penge.
Her er der taget et lille skridt, skal jeg sige, for at hjælpe de handicappede, jeg omtalte, til at bo under bedre vilkår.
Vi har netop vedtaget at afsætte 15 mio. kr., og der skal også sættes penge af de følgende år.
Vi satte 23 mio. kr. af i alt.
De 15 mio. kr. er gået til boliger, så er der nogle til mere socialpolitiske initiativer.
En lille begyndelse, men jeg mener, det var for lavt et ambitionsniveau.
Da regeringen blev opmærksom på dette problem, så siger man under kommuneforhandlingerne, at det må løses under satspuljedrøftelserne.
Der synes jeg, det er lidt flot, at regeringen bare skyder problemet over til satspuljen, som syv partier i fællesskab skal enes om.
Vi har gjort en lille begyndelse, men der er brug for væsentligt mere.
Så er der forhandlet en stor reform på plads under satspuljen, nemlig førtidspensionsreformen.
Det synes vi er et væsentligt løft, og vi synes, det er meget glædeligt, at den reform er blevet forhandlet på plads, inden den endelige finanslov bliver vedtaget.
Det sidste, jeg vil komme ind på, er den internationale solidaritet.
Her er jeg glad for, at den finanslov, vi vedtager, lægger op til et højt ambitionsniveau med hensyn til hjælpen til de fattige i den tredje verden.
Her står vi efter min opfattelse over for en af de virkelig store udfordringer.
Det er godt, at vi stemmer en finanslov hjem,
som fastholder ulandsbistanden på 1 pct. af vores bruttonationalprodukt.
Så er det vores stadige opgave at gøre bistanden bedre, men det er vigtigt, at vi fastholder den.
Jeg er ligeledes meget glad for det resultat, der er kommet hjem ved Niceforhandlingerne, hvor den store udfordring i Europa er udvidelsen mod øst, hvor sigtet dybest set efter min opfattelse er at vise europæisk solidaritet over for de lande, der har været hærget og ramt af kommunismens ødelæggelser i årtier.
Det er vigtigt, at vi er klar over, at her har vi en forpligtelse.
Her er det EU's og dermed også Danmarks opgave at presse på for at foretage den omstilling, som er nødvendig for de demokratier, der er vokset frem, og som vi med glæde har set vokse frem.
Vi skal også på det økonomiske område give de pågældende lande og befolkninger mulighed for at få de velfærdsgoder, som vi efterhånden regner som en selvfølge hos os.
Den ene meget store udfordring, som jeg synes er væsentlig at få frem, når vi har set på de mange større eller mindre posteringer, som vi har både drøftet og stemt om, er, at vi fastholder denne europæiske fredsvision og er klar over, at nu må vi også yde vores bidrag, samtidig med at vi fastholder den anden udfordring, den globale vision.
Til begge områder synes jeg, at sigtet med finansloven er tilfredsstillende, det er noget glædeligt, som vi med glæde bakker op.
Ud fra en samlet vurdering er der ting, der burde have været bedre, men samtidig er vi meget glade for den internationale profil, og sammenligner vi den økonomiske ansvarlighed med 1970'ernes ansvarlighed, så har denne finanslov og den økonomiske politik, der ligger bagved, også et klart plus.
Kristeligt Folkeparti har altid stemt for finansloven.
Det gør vi selvfølgelig også i år.