runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Jeg har ikke bedt statsministeren om at fastsætte en dato.
Jeg har bare bedt statsministeren, om vi kan få en garanti mod et kup.
Jeg har bedt statsministeren, om vi ikke kan få en garanti for, at vi får den samme type aftale om en tidsplan, som vi indgik forud for Amsterdamafstemningen.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Har statsministeren fortrudt, at man fra regeringens side indgik den aftale med modstanderne om tidsplanen forud for Amsterdamafstemningen?
Har man fortrudt det?
Så vil jeg godt spørge statsministeren: Skal svaret forstås sådan, at man fra regeringens side har tænkt sig at fortsætte den praksis, man har med for statens regning på ministeriernes papir at udsende stribevis af propagandapjecer, den her gang om euroen, sådan måtte svaret jo nærmest opfattes, mens man samtidig siger nej til at nedsætte en uvildig kommission, der kunne belyse fordele og ulemper ved Traktaten?
Jeg vil godt spørge statsministeren, om ikke det i alle henseender kunne være til gavn for den folkelige debat, som statsministeren jo selv siger, han ønsker, at man fik et sådant katalog over politiske og økonomiske argumenter for og imod Traktaten?
Peter Skaarup (DF), 1999-01-20:
Jeg vil gerne på baggrund af de svar, der er givet, spørge ministeren, om ikke det vækker til eftertanke, at det netop var en af de meget konkrete konsekvenser af »Scandinavian Star«-ulykken, at man lavede de her sprogkrav, og i den forbindelse spørge ministeren, om ministeren ikke mener, at det er vigtigt, at man overholder reglerne, når de er, som de er, og om ikke ministeren på baggrund af de nye oplysninger, vi har fået om Rønne-Ystad-ruten, vil sørge for, at de vilkår, der nu er, bliver bragt i overensstemmelse med lovgivningen.
Endelig vil jeg godt spørge ministeren, om de konkrete problemer, vi har set på Rønne-Ystad-overfarten, har medført, at ministeren har foretaget nogle konkrete handlinger for at følge op på lovkravene.
Og endelig, om ministeren, hvis ikke det er sket, på baggrund af de ting vil gøre det fremover.
Jeg synes, det er karakteristisk, når man hører statsministeren svare på de spørgsmål, der er i dag, at det drejer sig 100 pct. om struktur.
Det drejer sig faktisk ikke ret meget om indholdet af det, vi står foran, og derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om ikke det er korrekt, at Folketinget vedtog, at regeringen skulle informere om både ulemperne og fordelene ved euroen, dels ved at være indenfor, dels ved at være udenfor.
Jeg kan ikke se nogen eksempler på ulemper, jeg kan kun se eksempler på fordele, hvor regeringen har kørt frem med, at der er utrolig mange fordele ved det her.
Men regeringen har altså ikke set på ulemperne og den skylder os, at vi får at høre, hvilke ulemper, såfremt der er nogen, den har fortalt befolkningen om.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Indtil nu har det været en kamp overhovedet at få en erkendelse af, at debatten her er en politisk debat og ikke bare en isoleret debat om teknik og økonomi.
Det her er faktisk er et politisk projekt, præcis det, som chefredaktøren på Børsen kaldte »et tigerspring for integrationen«.
Synes ministeren virkelig ikke, at det er interessant at få gravet lidt i, hvad det tigerspring består i? Når statsministeren får mig til at smile, er det, fordi han i flæng nævner nogle organisationer, vi vil få informationer fra, alle sammen organisationer, der har meddelt, hvad de mener om det her medlemskab af euro'en.
De har på forhånd taget stilling.
Var det ikke en fordel, at befolkningen fik tid nok og grundlag nok til at diskutere, før vi tager stilling?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Til hr. Peter Skaarup: Hvis jeg må nævne et eksempel på ulemper, kan jeg henvise til min nytårstale fra i år.
I den siger jeg: Det er en stor beslutning - jeg siger vist, det er en meget stor beslutning - at opgive sit nationale møntsystem til fordel for et fælles møntsystem.
Det er da klart en ulempe, og der skal man da tænke sig godt om, og hvis jeg skulle nævne et enkelt eksempel kunne det være nytårstalen - i øvrigt en udmærket nytårstale, men det er jo en personlig bedømmelse, som jeg bestemt ikke skal pådutte hr. Peter Skaarup.
Til hr. Keld Albrechtsen, som spurgte om et katalog:
Jeg synes, det kunne være en god idé, og det tilbyder regeringen gerne.
Jeg vil da tilmed lave et katalog over alle de mange forskellige beretninger, redegørelser, bøger, der er kommet i den senere tid, også i årene før, omkring ØMU'en og dens funktion.
Og til fru Pernille Frahm: Ja, netop.
Det er en politisk debat, og det skal være en politisk debat, og vi skal have tid nok.
Fru Pernille Frahm har i virkeligheden nævnt de afgørende argumenter for, at vi ikke skal låse debatten inde i et juridisk ekspertskab, og dermed også argumentet for, at vi ikke på nuværende tidspunkt, som Enhedslistens hr. Keld Albrechtsen gerne vil have det, skal sige: Så nu er det på det tidspunkt, hvor vi skal have folkeafstemning, og der skal gå så og så lang tid.
Det går ikke, det går ikke.
Vi skal have debatten først.
Stille og roligt, god tid og åbent og direkte med alle ting lagt frem.
Der er jo forskel på politiske partier.
Hr. Ole Sohns parti mener ét, mit mener noget andet.
Vi skal ikke presses ind i en kasse af fælles forståelsesgrundlag.
Så dør debatten.
Hr. Ole Sohn må huske, at vi lever i en anden tid nu.
Der var en tid, hvor der var dem på den ene side og dem på den anden side.
Nu tænker jeg ikke på Folketinget her, men der var en anden tid.
Nu er vi ovre i en åben, moderne debatform, hvor vi ikke kan presse befolkningen eller partierne ind i et bestemt skab.
Hvis jeg skulle nævne en række fordele ved euroen, hvad der vil komme mig helt utilpas, men det vil måske alligevel ikke komme mig utilpas, vil det klart være et meget mere robust samarbejde imod international spekulation og dermed også et værn for beskæftigelsen.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-20:
Jeg synes nu, at statsministeren skulle lukke sit pengeskab op, og så vil jeg godt spørge statsministeren, for statsministeren har tilsyneladende ikke helt forstået, hvad det er, vi gerne vil have.
Vi beder ikke om, at der fastsættes en dato for en folkeafstemning - vi var faktisk helst fri for den folkeafstemning - men om, at fra det øjeblik, hvor statsministeren kommer med et lovforslag om en folkeafstemning, skal der gå et år til debatten.
Det er det, vi gerne vil have en garanti for, for at forhindre et kup, og derfor vil jeg spørge statsministeren: Kan vi så ikke i det mindste, når statsministeren nu ikke vil svare på det spørgsmål, få en garanti fra statsministeren om, at inden regeringen lægger sig fast på noget som helst med hensyn til dato og tidsplan, så indbyder statsministeren partierne til en diskussion om det spørgsmål?
Kan vi i det mindste ikke få det tilsagn?
Ole Sohn (SF), 1999-01-20:
Jeg vil bare sige til statsministeren, at jeg går meget ind
for en fri og åben debat, og jeg vil også medgive, at debatkulturen i dag er anderledes, end den var for år tilbage, men jeg synes, at spørgsmål om ØMU'en er af en noget anden karakter, fordi det mig bekendt er første gang i verdenshistorien, at man er ved at skrue en konstruktion sammen, hvor man skaber en valuta uden regering, og samtidig får regeringer uden valuta.
Det er en nyskabelse i europæisk politik, i verdenspolitik, og den kræver en grundig forberedelse.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-20:
Jeg var glad for, at statsministeren trods alt fremkom med en ting, som regeringen anser for en ulempe ved euroen, og det er så åbenbart i forbindelse med nytårstalen blevet sagt, at den store ulempe er, at det er en stor beslutning.
Vil regeringen på den baggrund komme med noget information, der beskriver Danmarks handlefrihed, og på hvilke områder det giver ulemper for Danmark, hvor vi ikke længere kan agere så frit, som vi tidligere kunne på markedet?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Jeg synes, at ikke mindst den sidste spørgers indlæg leverer en række synspunkter, man kan være enig eller uenig i, men det er jo helt anderledes interessant at gå ind i den diskussion her, og jeg vil da gerne bekræfte, at vi, hvis der er enighed om det, kan planlægge en god opfølgende folketingsdebat her i foråret på et givet tidspunkt, hvor vi igen diskuterer fordele og ulemper.
Det synes jeg vi skal gøre med jævne mellemrum, og der er også et godt argument for det.
Nu er de elleve eurolande gået i gang, og efter 3-4 måneder - hvad der nu måtte passe - kan vi sige: O.k., lad os se, hvad vi nu kan sige af nyt om, hvordan det fungerer i praksis, og det vil jeg meget, meget gerne medvirke til og gerne også deltage i.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at jeg synes, det til sin tid - til sin tid, det er ikke nu - vil være helt naturligt, at regeringen selvfølgelig tager nogle konsultationer med partierne om spørgsmål vedrørende folkeafstemning, og detaljerne kommer vi tilbage til.
Det gjorde vi sidst, og det synes jeg er helt naturligt også til sin tid, men jeg vil bare ikke i dag finde det klogt, at vi lagde os fast på et bestemt tidspunkt.
Nu skal debatten blomstre.
Og jeg har som sagt ikke yderligere kommentarer.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 1999-01-20:
»Vil statsministeren redegøre for, hvad der er meningen med finanslovsaftalens afsnit om lærernes tjenestetid, herunder hvorvidt, i hvilket omfang og i givet fald hvordan dette afsnit på forhånd forpligter regeringen over for finanslovsforligspartierne ved udformning af forhandlingsstrategi som arbejdsgiverpart ved overenskomstforhandlingerne på det statslige område og i forbindelse med et eventuelt lovindgreb i tilfælde af konflikt?«
Skriftlig begrundelse
Både statsministeren og regeringen ynder at udtale sin støtte til den såkaldte »danske model«, der bl.a. bygger på den frie forhandlings- og aftaleret uden forudgående politiske diktater eller trusler.
Når man dertil lægger, at finanslovsaftalen forpligter regeringen på en målsætning for kommunale overenskomstforhandlinger mellem KL og Danmarks Lærerforening, kan man frygte, at finanslovsaftalen skal udmøntes i bl.a. afpresningsmanøvrer fra finansministerens side undervejs i forhandlingerne og med en trussel om et regeringsindgreb, hvor finanslovspartierne fører pennen.
Derfor ønskes statsministerens vurdering af aftalens formål
og hensigt.
Spørgsmålet om betydningen af den del af finanslovaftalen, som omhandler lærernes arbejdstid eller tjenestetid er lidt inspireret af den debat, der var sidste forår i forbindelse med overenskomstindgrebet, hvor regeringen tilkendegav, at man bestemt ikke brød sig om den måde at gradbøje den såkaldte danske model på, som det var tilfældet, og som altid er tilfældet ved et lovindgreb.
Derfor er mit spørgsmål: Hvad er baggrunden for, at regeringen har fundet det formålstjenligt at skaffe sig et flertal i forbindelse med finansloven for et krav om ændrede tjenestetider over for lærerne, i lyset af at det er på kanten af den frie forhandlingsret og dermed på kanten af ILO-aftalerne, men det er faktisk også på kanten af det kommunale selvstyre, i og med at lærernes arbejdstidsoverenskomst eller overenskomst i det hele taget er et anliggende mellem Kommunernes Landsforening og Danmarks Lærerforening?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Den fastslår: »Der er behov for en væsentlig forbedring af mulighederne for at tilrettelægge lærernes arbejdstid mere fleksibelt. Parterne er enige om, at dette vil være en af de centrale målsætninger ved de kommende overenskomstforhandlinger med lærerne.«
Den tekst taler for sig selv.
Så har regeringen og de kommunale arbejdsgivere jo i realiteten også samme opfattelse, som det kom til udtryk i regeringens aftaler med kommunerne i sommer.
Jeg synes ikke, det ville være rigtigt at gå langt ind i en strategidiskussion på nuværende tidspunkt, hvor overenskomstforhandlingerne så småt er gået i gang.
Det ved hr. Ole Sohn også godt.
Ole Sohn (SF), 1999-01-20:
Nej, jeg ønsker ikke en strategidebat om overenskomstforløbet.
Det overlader jeg trygt til Danmarks Lærerforening og Kommunernes Landsforening, men jeg synes, det er ret betænkeligt, at et flertal i Folketinget lægger en dyne hen over forhandlingerne og dermed også lægger et stort pres på forhandlingerne, fordi Kommunernes Landsforening med finansministeren i baggrunden kan lægge armene over kors og sige: Jamen hvis ikke I gør, som vi vil, så har vi i forbindelse med en finanslov, som intet har med overenskomstforhandlingerne at gøre, sikret os et flertal for et eventuelt lovindgreb.
Det er at bedrive vold på den frie forhandlingsret, og det ved statsministeren godt med den baggrund, han har i fagbevægelsen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Der er ingen dyne, men der er klogskab.
Nu er overenskomstforhandlingerne gået i gang.
Staten har markeret sit synspunkt, kommunerne deres synspunkt, det er dem, der har forhandlingsretten, lærerne og andre organisationer har deres synspunkt.
Skal vi nu ikke blive enige om at lade de forhandlinger gå deres fortræffelige gang?
Det tror jeg alle parter også organisationerne er bedst tjent med.
Ole Sohn (SF), 1999-01-20:
Jo, men jeg tror, statsministeren misforstår spørgsmålet, for jeg ønsker ikke at gå ind i substansen af en tjenestetidsforhandling mellem Kommunernes Landsforening og Danmarks Lærerforening.
Jeg ønsker at få en redegørelse fra statsministeren om, hvad meningen er med finanslovaftalens afsnit.
Der må jo være en dybereliggende mening med, at regeringen har fundet det nødvendigt at skaffe sig et flertal for, som det faktisk står mellem linjerne, et lovindgreb i det tilfælde, at Danmarks Lærerforening ikke bøjer af.
Det må der være en mening med.
Det er jo ikke bare noget, man gør ud i den blå luft.
Og eftersom der ikke er sat penge af på finansloven til at sikre en større lærerstyrke, som dermed kan skabe en reel form for fleksibilitet, ja, så er der reelt tale om, at lærerne skal have en større grad af undervisning, en mindre grad af forberedelse og dermed en dårligere undervisning.
Det er ikke bare et spørgsmål, som er et anliggende for lærerne.
Det er et spørgsmål, som er et anliggende for forældrene, men da også for os som samfund og for regeringen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-01-20:
Min sidste kommentar til hr. Ole Sohn er: Jeg ved godt, at man af og til også op til en overenskomstforhandling kan føle sig som de gode gavers parti.
Regeringen har et ansvar for, at det hele hænger sammen, og derudover har jeg faktisk ikke flere kommentarer.
Jeg er nødt til at sige, at jeg tror, at det er bedst for os alle sammen at lade parterne forhandle deres overenskomst, og det vil være min sidste kommentar til det spørgsmål, vi har oppe og vende i dette øjeblik.
Ole Sohn (SF), 1999-01-20:
Hvis statsministeren har den opfattelse, at parterne skal have lov til at forhandle i ro, så forstår jeg da slet ikke, hvorfor regeringen var så forhippet på at få de borgerlige partier med på et muligt lovindgreb allerede i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Så har man jo reelt sat den fri forhandlingsret ud af kraft.
Jeg forstår ikke statsministerens betænkeligheder ved at få et fælles grundlag for debatten.
Det er jo ikke et spørgsmål om at låse en debat ind i nogle skabe, som skal styres af jurister og teknikere.
Det er et spørgsmål om, at vælgerne, men også partierne får et fælles forståelsesgrundlag af, hvad er konsekvensen og betydningen af dansk deltagelse i ØMU'en.
Det kan faktisk godt lade sig gøre.
Når vi så har et fælles forståelsesgrundlag, kan regeringen komme med sit partsindlæg, SF kan komme med sit, og de folkelige bevægelser med deres, og så vil man få mulighed for at påvirke folk.
Men hvis ikke vi har et fælles forståelsesgrundlag, kommer vi bare i en situation, som vi har været i før i forbindelse med en lovgivning, som vi havde en stor debat om før valget, og som vi også har haft en meget stor debat om efter valget, hvor befolkningen havde misforstået det, politikerne sagde før valget, i forhold til konsekvenserne efter.
Så et fælles forståelsesgrundlag i form af et ekspertudvalg tror jeg ville være meget klogt og konstruktivt for den danske EU-debat.
Poul Nødgaard (DF), 1999-01-20:
Nu er vi nogle stykker, der bevæger os ude i virkelighedens verden, og jeg må også sige, at den her sag i hvert fald er en, der har optaget sindene meget på den egn, hvor jeg bor, og hvor jeg også taler med mange lærere og også andre gode folk.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han kan bekræfte, at når folk har den opfattelse, at man faktisk fra regeringens side har sagt til KL: Hvis ikke I kan blive enige med parterne, altså Danmarks Lærerforening, kan I trygt stole på os, for så skal vi nok klare resten ved et lovindgreb.
Det er sådan teksten i finansloven bliver udlagt af menigmand.
Og jeg vil godt spørge statsministeren, om han kan fortænke folk i at have den opfattelse?
Pia Gjellerup (S), 1999-01-20:
Jeg synes aldrig, det er nogen god idé at sidde kritik overhørig, ikke hvis de, der kritiserer, faktisk har et sagligt udgangspunkt for at bringe kritikken frem.
Det, der er vores opgave, når der kommer kritik, er selvfølgelig at redegøre for det, der er vores udgangspunkt, at drøfte med dem, der kritiserer os, hvorfor og hvilke grunde der er til, at vi naturligvis må lægge ganske afgørende vægt på sikkerhedsforholdene.
Så jeg vil ikke sidde kritikken overhørig.
Jeg kan ikke umiddelbart bekræfte det, der ligger i spørgsmålet, om, at Søfartsstyrelsen skulle ønske at ændre forskrifterne i forhold til sprogkravene.
Det har jo været sådan, at vi i Danmark, på trods af at det umiddelbart er i strid med vores overordnede interesse i arbejdskraftens fri bevægelighed, efter katastrofen med »Scandinavian Star« har valgt at satse yderligere på en række sikkerhedskrav, herunder spørgsmålet om sprogfærdigheder om bord på skibe, som besejler dansk havn, sprogkrav, som indebærer, at besætningsmedlemmerne skal kunne forstå og gøre sig forståelige på dansk, svensk eller norsk.
Her er der selvfølgelig en konflikt i forhold til det, vi nævner som den overordnede og gældende interesse i arbejdskraftens fri bevægelighed, og den konflikt får vi, som spørgeren siger, selvfølgelig, når der er tale om en aktiv international sejlrute, der besejler Tyskland.
Vi har i eftersommeren haft lejlighed til at se på sagen, og jeg vil gerne påskønne Scanlines indsats for at iværksætte intensiv uddannelse.
Sådan som jeg er orienteret, har Søfartsstyrelsen ved kontrolbesøg i december måned faktisk konstateret, at der er sket meget gode fremskridt på området, så vi i dag kan sige, at der i meget, meget høj grad leves op til det, der er ånd og bogstav i sikkerhedssprogkravene, som stilles på passagerfærger, der besejler dansk havn.
Men det er selvfølgelig rigtigt, at vi hele tiden vil være opmærksom på den delikate balance med hensyn til ikke at udelukke andre landes arbejdskraft, lige så vel som vi jo ikke ønsker, at vores arbejdskraft bliver udelukket fra andre landes skibe, og så vores ønsker om optimal sikkerhed, og derfor vil den slags forskrifter blive varskoet og gennemført i samarbejde med lande, som må have interesser med hensyn til arbejdskraftens fri bevægelighed, der vil kollidere med danske interesser.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Nu ser det ud til, at det trækker op igen i Kosovo, og vi har for nylig hørt problemer med hensyn til, at OSCE-udsendte fra Danmark ikke er blevet udstyret med fragmentationsveste.
Vi ved, at situationen dernede nu kan blive ganske truende.
Jeg er interesseret i at høre: Hvilke planer har den danske udenrigsminister med hensyn til, hvad der nu skal ske i forbindelse med Kosovo-konflikten?
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-01-20:
Jeg vil da gerne benytte lejligheden til først at udtrykke min dybeste afsky for og fordømmelse af drabene på 45 civile kosovoalbanere den 15. januar.
Øjenvidneberetninger og OSCE-observatørmissionens foreløbige undersøgelser tyder på, at serbisk politi og hærstyrker har et ansvar.
Øjensynlig var også lokale serbere fra nabobyen Stimlje involveret.
Det er Beograds ansvar at undersøge massakren og drage de skyldige til ansvar, og det er helt utilfredsstillende, at Beograd har nægtet krigsforbrydertribunalet i Haag adgang til åstedet.
Det er et klart brud på Beograds forpligtelser, herunder Sikkerhedsrådets resolution nr. 1207.
Ugerningerne er fordømt af det samlede internationale samfund, FN's Sikkerhedsråd, EU, OSCE og NATO.
Det er vigtigt at holde Beograd fast på Holbrooke-Milosevic-aftalen fra oktober.
Vi må selvfølgelig løbende se på OSCE-missionens rolle i Kosovo og dens mulighed for at udføre sit mandat.
Det er uantageligt, at Beograd har bedt missionschef Walker om at forlade Kosovo.
Jeg forstår, at Walker ikke på nuværende tidspunkt ser nogen grund til ændringer - tværtimod.
Han støttes heri af OSCE-landene.
Hvis ikke OSCE-folkene havde været til stede, ville situationen have været endnu alvorligere.
OSCE fortsætter opbygningen, men der kan måske komme forsinkelser. Den norske udenrigsminister, Vollebæk, skal i Beograd på torsdag mødes med præsident Milosevic for at drøfte udviklingen og formå Beograd til at omgøre beslutningen vedrørende Walker.
Det er min opfattelse, som situationen er, at OSCE skal forblive inde, og at man selvfølgelig skal sikre, at Walker kan fortsætte.
Pernille Frahm (SF), 1999-01-20:
Der er ikke meget, der tyder på, at det er muligt at fastholde Milosevic på den beslutning, man har taget.
Jeg er interesseret i at høre, om man stadig ligger på den samme strategi, som man gjorde her i foråret, da vi diskuterede Kosovo-konflikten sidst.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-01-20:
Målene er, at der skal gennemføres en forhandlingsløsning om Kosovos fremtidige status.
Ønsket er jo for det første at tilbagegive til Kosovo det udstrakte selvstyre, som Kosovo havde før 1989, for det andet selvfølgelig at sikre, at nødhjælp kan komme frem, og endelig for det tredje at sikre, at forhandlinger om den fremtidige status kommer frem.
I mellemtiden er det vigtigt at overvåge udviklingen i landet; det gør vi både på landjorden med OSCE-folkene, og fra luften er det NATO's opgave.
Så de mål, der er stillet op om forhandlinger, om humanitær bistand, er fortsat gældende.
Peter Skaarup (DF), 1999-01-20:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge udenrigsministeren på baggrund af de oplysninger, vi nu har fået om problemer med OSCE-styrken i Kosovo, om der i lighed med, hvad der tilsyneladende er sket i Norge, er dannet en styrke i Danmark, en specialstyrke, der i givet fald vil kunne sættes ind, hvis der blev behov for en militærindsats i Kosovo fra Vestens side.
Det har været sådan i de norske medier i den seneste tid, at der har været en del debat om, at man fra norsk side havde etableret en specialstyrke på hemmelig basis, som med kort varsel kunne sættes ind i forbindelse med konflikten dernede.
Jeg vil som sagt godt spørge, om det på samme vis er tilfældet i Danmark, at man har forberedt, at man på et givet tidspunkt tilsvarende vil sætte en styrke ind fra dansk side.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-01-20:
Der eksisterer jo den såkaldte udtrækningsstyrke, som er stationeret i Makedonien, som omfatter ca. 2.000 mand, som er under fransk ledelse, og som også har bl.a. britisk og hollandsk deltagelse.
Denne styrke er indsat i Makedonien for i givet fald at kunne undsætte OSCE-observatørerne, KVM-missionen.
Jeg har ikke kendskab til norske planer om, hvilke forestillinger man måske har gjort sig i Norge, om det er for at hjælpe denne udtrækningsstyrke eller det er et alment beredskab.
Skulle det vise sig at være tilfældet, vil Folketinget selvfølgelig blive underrettet og spurgt.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-20:
Jeg hører i virkeligheden udenrigsministeren, synes jeg, holde en meget betænkelig tale om nødvendigheden af at holde hovedet koldt i en situation, som er så svær, at ingen i virkeligheden har meget gode svar på den, det vil jeg godt kvittere for, og også for udenrigsministerens holdning, at det er vigtigt at bevare OSCE inde.
Den holdning deler vi til fulde.
Det bærer vel alt sammen frem mod yderligere anstrengelser, frem mod at få det, man kunne kalde en forhandlet løsning.
Og der vil jeg så godt spørge udenrigsministeren om holdningen til som en del af en forhandlet løsning at genoverveje de økonomiske sanktioner mod Serbien.
men skal man lave en forhandlingsløsning, er det vel en situation, hvor man må give og tage.
Jeg deler helt opfattelsen af, at serberne har været de mest brutale i det forløb, vi har set.