runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2005-12-16:
Nu ved jeg ikke, om det er en tilfældighed, at Venstres boligordfører, fru Inge-Lene Ebdrup, og undertegnede er valgt i den samme kreds, netop Nordjyllands Amtskreds.
Jeg har gjort mig den ulejlighed at spørge helt præcist i tre helt tilfældige kommuner, nemlig Læsø, Skagen og Frederikshavn, hvordan det ser ud.
Hvor mange familier bliver egentlig ramt af det her lovforslag?
Boligministeren svarede mig, at der i dag er præcis 151 familier, der bliver ramt med et beløb på 5.700 kr. i gennemsnit om året.
Vi ved, at der er nogle familier, der bliver ramt meget mere.
Jeg kan jo slet ikke forstå, hvordan Venstre kan have sådan en holdning til nogle af de svageste familier, hvor der er en enlig mor, der har valgt at gøre det, som er bedst for hendes børn, nemlig at sørge for, at de får en uddannelse – nogle gange er det, at ens barn kan bo hjemme, mens det studerer, den eneste mulighed, man har som enlig mor, hvis pengene er små.
Tror Venstre virkelig, at der er flere, der går fra at være kontanthjælpsmodtagere til at blive bankdirektører, ved at komme med sådan et asocialt forslag?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Nu er det jo ikke noget nyt, at hr. Bjarne Laustsen altid – om jeg så må sige – siger det, der passer bedst til Nordjylland, uanset om det bakkes op af hans eget parti eller ej.
Det ser vi så igen.
Heldigvis bakkes det så den her gang op af hr. Bjarne Laustsens eget parti.
Det, der jo er sagen, er – og nu vil jeg gerne sige det for femte, sjette eller syvende gang –
at den samlede husstandsindtægt ikke falder, fordi man som 18-årig oppebærer nogle andre rettigheder end dem, man har, når man ikke er 18 år, nemlig muligheden for at få kontanthjælp eller SU.
Derfor synes vi, at det er meget rimeligt, at myndighedsalderen nu sættes til 18 år, også for så vidt angår dette.
Der er ikke nogen almindelig rimelighed i, at myndighedsalderen for netop den ene ting omkring boligstøtte først er 23 år, når man på alle andre væsentlige områder har en myndighedsalder, der hedder 18 år.
Det kan vi sagtens forsvare, når man samlet set får mulighed for at oppebære andre indtægter som 18-årig, f.eks. kontanthjælp eller SU, og når der ikke er nogen af de beløb, der er mindre end det tab, man måtte lide.
Bjarne Laustsen (S), 2005-12-16:
Jeg kan betro fru Inge-Lene Ebdrup, at jeg ikke bare kerer mig om nordjyske vælgere, men om alle de vælgere i landet, hvor der er dårlige vilkår, og hvor der er forringede uddannelsesmuligheder.
Det er jo sådan en kombination, Venstre har fundet på at foreslå her, jeg ved ikke, om det er, fordi man vil genere flest muligt.
Hvordan kan fru Inge-Lene Ebdrup sige, at familierne ikke bliver berørt, når ministeren svarer, at det kommer til at koste 5.700 kr.?
Vi ved, at der er enkelte familier, der bliver ramt med 1.500 kr. om måneden; det er bare i snit.
Hvad er det, det forslag skal løse?
Man har store planer om, at der er flere, der skal få en uddannelse.
Tror man virkelig, at der bliver flere i de svageste familier i vores samfund, der får en uddannelse, når man kommer med sådan et asocialt forslag?
Det er jo hovedessensen i forslaget her.
Jeg synes, Venstre skulle tænke sig godt om.
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Jeg tror, der er rigtig mange mennesker, som har fulgt den debat, der har været over de sidste uger og måneder om ulighed.
Jeg tror faktisk, man må sidde og undre sig meget over, hvordan den overordnede debat hænger sammen med det meget konkrete lovforslag, der ligger her.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge Venstres ordfører, hvordan hun tror, man opfatter det her, hvis man sidder som lejer på det her område og kan se frem til, at man mister adskillige hundrede kroner og måske helt op til 1.500 kr. om måneden på grund af det her lovforslag, alt imens man kan se, at der på ejerboligmarkedet er mange mennesker, der tjener mange, mange penge i de her år, og som ikke bliver beskattet, som de egentlig burde gøre.
Samtidig har man en forældrekøbsordning, hvor man kan sige, at det offentlige går ind og gør det til en stor fordel for forældre at købe lejligheder til deres børn.
Hvordan ser det samlede billede ud?
Hvordan synes Venstres ordfører, det må se ud, hvis man ser det fra en lejers synspunkt?
Kan man forvente, at der er nogen forståelse for det her?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Jeg har ofte gennem det sidste stykke tid undret mig meget, når man fra store dele af oppositionens side har stået fra denne talerstol og haft meget store ord om det, at boligejerne bliver rigere og oplever store stigninger og alt muligt andet.
Jeg har bare lyst til at knytte denne enkle, lille kommentar til det: Jovist, det er rigtigt, at der er sket en stigning i boligpriserne, og at de, der ejer en bolig, oplever, at den bliver mere værd.
Men jeg vil gerne lige sige, at den altså først bliver mere værd, i det øjeblik man sælger den.
Og der er ikke nogen, der kan købe rundstykker hos købmanden om morgenen for den værdistigning, som man måtte opleve, så skal man i hvert fald ud at låne pengene.
Det kan godt være, at man på papiret bliver rigere, men det kan man altså ikke købe rundstykker hos bageren for.
Jeg har sådan set ikke så mange kommentarer ellers at knytte til, andet end at vi synes, at det er rimeligt, at man som 18-årig også begynder at tage del i de udgifter, der måtte være ved at bo og leve.
Det mener vi man kan gøre her ved at sænke myndighedsalderen også på det her område – og igen er der jo så en mulighed for at oppebære andre indtægter i form af kontanthjælp og SU.
Jeg er nødt til at sige, at der ikke er spor sammenhæng i den socialdemokratiske ordførers spørgsmål, når man griber et eksempel med en enlig mor med to tvillingebørn, som fylder 18 år om ganske kort tid, hvorefter man skynder sig at springe over til at sige, at de så har truffet en beslutning om, at børnene måske har råd til at studere, og at moderen kan få det hele til at løbe rundt, og at de kan begynde på en uddannelse, men at det kommer til at koste dem 1.500 kr. om måneden.
Man springer i tid på den måde at forstå, at man netop med hensyn til den gruppe i det her forslag har lavet en indfasningsordning, der gør, at der er en overgangsbestemmelse, der betyder, at man kun får 25 pct.s virkning i 2006, 50 pct.s virkning i 2007 og 75 pct.s virkning i 2008, sådan at de, som i øjeblikket har børn, der måtte fylde 18 år, ikke oplever den fulde indfasning.
Men jeg vil så også sige, at selv om man har tvillinger, der fylder 18 år, så har begge altså ret til både SU og kontanthjælp, så man har jo altså også det med i spillet.
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Jeg er blandt de heldige, det erkender jeg blankt.
Det er jo ikke rigtigt, som Venstres ordfører siger, at de værdistigninger, der sker i ejerboligsektoren, er fiktive stigninger, som ikke giver penge på bordet her og nu; i dag er der jo mulighed for at belåne på alle mulige måder.
Det er klart, at boligejere oplever nogle fordele i de her år og endda overordentlig store fordele, og det er specielt i de velstående dele af landet.
Så jeg kan ikke se, hvordan man kan løbe fra det.
Venstres ordfører kan sige, at det jo er fuldstændig ligegyldigt.
Man bekymrer sig slet ikke over den samlede balance, man går bare ind på lejedelen og forringer vilkårene, alt imens man lader andre løbe videre.
Det synes jeg er et meget mærkeligt synspunkt at have, når man i øvrigt går rundt og taler om ulighed og om, at det her samfund ikke skal udvikle sig i en mere ulige retning.
Det synes jeg er hult.
I øvrigt er det et forslag, som ikke er konsekvent.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-12-16:
Jeg hørte til min store forundring ordføreren sige, at regeringen jo ikke bare vil bruge af de mange penge, der er i statskassen.
Forundringen skyldes, at det ikke er så forfærdelig mange minutter siden, regeringen faktisk fik vedtaget et forslag, som gav 100 mio. kr. i skattelettelser til nogle af de rigeste i det her samfund, hvorefter vi nu står og behandler et forslag, som vil tage op til 77 mio. kr. fra nogle af de dårligst stillede.
Det er bare for sådan at få understreget, hvad det er for en profil, der er i det her forslag, og at det ikke er et spørgsmål om, at regeringen ikke vil bevilge penge, de bevilger bare til de bedst stillede, og her tager de fra de dårligst stillede.
Så bliver jeg også nødt til lige at rette en af de ting, ordføreren sagde, for så sent som i går lykkedes det regeringen at fratage de unge mulighederne for rent faktisk at få kontanthjælp.
I dag er det sådan, at man ikke kan få kontanthjælp, der er tale om tvang.
Der er nemlig indført uddannelsestvang i det her land, fra man fylder 18 år, og indtil man er 25 år.
Derfor er det ikke rigtigt, hvad ordføreren siger.
Man kan ikke få kontanthjælp, når man som 18-årig har brug for at opretholde livet.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Jeg synes aldrig, det er kønt, når man fra den her talerstol er nødt til at læse tal op.
Det betyder jo altså, at uanset hvordan vi vender og drejer det her forslag, vil der ikke være nogen af de unge, der får SU, der vil opleve, at man samlet set i husstanden får en lavere indtægt med det her forslag.
Det er det, der gør, at vi mener at kunne forsvare, at myndighedsalderen nedsættes – også i den henseende.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-12-16:
Jeg ved ikke, om det er kønt at stå og læse tal op, men jeg ved i hvert fald, at ordføreren ikke svarede på det, jeg rent faktisk kommenterede ved forslaget.
For jeg forstår stadig væk ikke, hvordan man kan lave et forslag, som vil være en forringelse i forhold til, hvordan situationen er, indtil det her forslag bliver vedtaget.
Det er en forringelse.
Det hænger ikke sammen.
Det hænger heller ikke sammen, hvis det skal være sådan nu for eftertiden, at det, de unge mennesker kan få i SU, nu skal bruges til at dække boligudgiften der, hvor de bor, i stedet for at give en mulighed for – ganske vist en minimal mulighed – at man kan opretholde livet, også som ungt menneske.
Det er en forringelse, og det kan ordføreren kun indrømme.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Jeg ved ikke, om der er nogen fremdrift i, at jeg på Folketingets sidste arbejdsdag inden jul bliver ved med at gentage mig selv.
Jeg vil blot sige, at det er korrekt, at regeringen – selvfølgelig med støtte fra Venstre – jo har den holdning, at unge mennesker, der bor hjemme, eller unge mennesker under 25 år i øvrigt, skal tage en uddannelse og ikke skal på kontanthjælp, hvorfor der også i går blev førstebehandlet et forslag, som skal underbygge netop det.
Det ændrer altså ikke på, som jeg har sagt tidligere, at vores principielle holdning er, at når man fylder 18 år, bør man, uanset om man bor ude eller hjemme, tage del i det, det koster at leve og bo, også selv om man stadig væk bor hjemme hos forældrene.
Det er altså baggrunden for, at vi mener, at myndighedsalderen i det her forslag bør nedsættes fra 23 år til 18 år, fordi man på de andre områder, hvad angår overførselsindkomster, netop oppebærer rettigheder i det øjeblik, man fylder 18 år.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-12-16:
Der kommer altså nogle billige argumenter fra ordføreren indimellem.
Argumentet om, at det er rigtig synd for boligejerne, fordi de skal betale renter, vil jeg slet ikke kommentere, men jeg vil gerne kommentere, at ordføreren bliver ved med at fastholde, at så længe man kun mister 500 kr. i gennemsnit om måneden, så er det jo ikke så galt.
Om folk så mister 250 kr. eller 750 kr., så gør det ikke noget.
Hvordan i alverden kan man forsvare det her forslag, som vil tage 77 mio. kr. over en årrække fra nogle mennesker, som i forvejen er utrolig ramt på pengepungen?
Hvordan kan man få det til at lyde, som om 500 kr. i gennemsnit ikke gør så meget?
Det er jo vanvittig mange penge for de her mennesker, det går ud over.
Så er der argumentet med myndighedsalder og ensretning.
Taler vi om mennesker af kød og blod, eller taler vi om nogle stive systemer, som skal passes ind, fordi det så lyder pænere, at man sparer 77 mio. kr.?
Det er mit spørgsmål til ordføreren.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Jeg kan i hvert fald se på den debat, vi har i dag, og også på den debat, vi havde under førstebehandlingen, at der jo principielt er væsentlig store forskelle i holdningerne til, hvornår man som ungt menneske bør begynde at tage del i de udgifter, der måtte være ved at bo og leve.
Derfor mener vi også, det er meget rimeligt, at det ifølge boligstøttelovgivningen er sådan, at man, i det øjeblik man bliver 18 år, så ikke kan oppebære noget.
Det er egentlig sådan en mærkelig størrelse, at man skal oppebære noget, selv om også får en indtægt, og man så stadig væk skal have ekstra støtte, til man bliver 23 år, hvor den støtte, man i øvrigt får som hjemmeboende, ikke kører til 23 år, men til 25 år.
Så nu prøver vi at lave nogle regler, der gør det her mere ens, og vi mener, det er meget rimeligt, for der er ikke nogen, der taber samlet set.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-12-16:
Det er da imponerende, at ordføreren ved så meget om, hvad der foregår i de små hjem.
Ordføreren bliver ved med at sige, at de unge mennesker skal tage del i udgifterne i husstanden.
Hvordan ved ordføreren, at det ikke allerede er tilfældet?
Når folk får SU eller kontanthjælp, selv om de bor hjemme, så er det jo noget, de hele tiden har fået, og husstanden mister så samlet store mængder af penge.
Hvordan ved ordføreren, at den unge ikke stadig væk bidrager til husholdningen?
Det her handler om mennesker af kød og blod og rammer altså virkelig hårdt mange steder.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-16:
Med hensyn til det konkrete forslag er der en indfasningsordning, der her gør, at de, der har unge, der måtte fylde 18 år nu, ikke vil opleve det, vi indfører her, komme til fuld udfoldelse.
Det, der er i det,
er, at når en familie i fremtiden har børn boende hjemme, så vil man som familie med en vis husstandsindtægt opleve, at i det øjeblik barnet fylder 18 år, vil barnet kunne oppebære en indtægt, som barnet hidtil ikke har fået, nemlig i form af enten kontanthjælp eller SU.
Det, man så også vil opleve med det forslag, der ligger her, er, at den ekstra boligstøtte, man har fået for at have barnet boende hjemme, indtil barnet fylder 18 år, vil bortfalde, og det vil i gennemsnit betyde 500 kr. for lejerne.
Nu ved jeg, formanden vil gribe ind, hvis vi bliver ved med at diskutere noget, der ikke har med det her forslag at gøre, alt for meget, men jeg vil blot sige: Jeg har endnu ikke oplevet, at man kunne låne penge i sin ejerbolig uden at skulle betale renter.
Så det kan godt være, at man får penge hjem, men det koster så også noget hver eneste måned.
Det var blot det, jeg sådan brugte et par ord på at sige, nemlig at man jo først oplever værdistigningen i det øjeblik, man enten låner pengene – og de skal jo i øvrigt betales tilbage – eller sælger sin bolig.
Så igen vil jeg sige, at det, at man oplever en værdistigning på papiret, gør ikke, at man kan købe brød for den hos bageren.
Jeg er ikke enig med fru Charlotte Fischer i, at det her ikke ensretter nogle regler.
Det er jo og har i lang tid været sådan, at man, i det øjeblik man fylder 18 år, går ind og får nogle særlige rettigheder til at kunne oppebære en indtægt.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-12-16:
Nu kunne jeg forstå, at fru Lissa Mathiasen ikke mistænker nogen for at ville diskriminere, men alligevel vil man altså bruge denne anledning til fuldstændig at ændre praksis for lovgivningen på området.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslaget.
Afstemning
Ændringsforslaget forkastedes, idet 37 stemte for, 72 imod.
Lovforslaget som helhed sattes herefter til forhandling.
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Nu ved jeg ikke lige, om det var et spørgsmål, men under alle omstændigheder vil jeg sige, at det korte af det lange altså er, at man sagde ja til aftalen fra 2002, og dermed sagde man ja til princippet om, at Landsbyggefondens penge helt legitimt kan bruges til nybyggeri.
Vi kan altid tale om beløbet: Var det for mange penge eller for få penge?
Men tilbage står jo, at princippet er det samme, og derfor har jeg nok grundlæggende lidt svært ved at acceptere, at man lige pludselig betragter det princip, som også er lagt ind i den nye aftale, som det helt store røveri fra lejerne.
Det er et princip, der gjaldt i 2002, vi har videreført det, så det stadig gælder, og principper skifter man altså ikke bare ud fra den ene dag til den anden – ikke i vores verden i hvert fald.
Carsten Hansen (S), 2005-12-16:
Pengene i den almene sektor skal blive i den almene sektor.
Hvorfor skal lejerne så betale 8 mia. kr. til ydelsesstøtte, som de ikke gjorde i vores regeringstid?
Må jeg spørge: Har De Radikale ændret princip her?
Går man ind for, at det fremover skal være sådan, at lejerne i den almene sektor skal finansiere halvdelen af ydelsesstøtten?
Er det det princip, som vi går sammen til valg på næste gang, og synes fru Charlotte Fischer, det er rimeligt, at halvdelen af de 8 mia. kr. – mindst halvdelen – bruges til at finansiere ældre- og plejeboliger?
Er det ikke en sag for os alle?
Kunne vi ikke få det lidt tydeligere frem?
Mener Det Radikale Venstre, at det kun er lejerne, de dårligst stillede her i landet, der skal finansiere halvdelen af opførelsesstøtten til plejeboliger og ældreboliger, eller er det bare, fordi man vil ind og lave et forlig med regeringen om det her?
Lad os få det at vide.
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Nu synes jeg ikke, at Socialdemokraterne skal komme for godt i gang med principper, når man indgår en aftale i 2002 og så her få år efter lige pludselig synes, at de principper, man lagde til grund i 2002, nemlig at gå ind og støtte bl.a., at Landsbyggefonden bruger penge på nybyggeri, ikke længere er det, der gælder her få år efter.
Og hvad vi sammen skal gå til valg på om nogle få år, synes jeg jo er et rigtig spændende spørgsmål.
Men derudover vil jeg egentlig slå fast, at for os har det været vigtigt, at vi med den her samlede indsats styrker den almene sektor.
Det er til glæde for lejerne overalt i den almene sektor, at der kommer flere almene boliger, og det har vi virkelig brug for i det her land.
Så vil jeg sige i forbindelse med, at hr. Carsten Hansen nævnte lærernes brandforsikring: Der er vist ikke nogen undskyldning for den adfærd, de har udvist dér.
Men det viser selvfølgelig, at der er et problem med manglende boliger i det her land, og så synes jeg sådan set bare, at det er et ekstra argument for at støtte, at der bliver bygget flere almene boliger.
Morten Homann (SF), 2005-12-16:
Nu diskuterer vi jo meget ulighed for tiden, og det er jeg personligt glad for, fordi jeg synes, det er et væsentligt problem.
Jeg har også bemærket, at Det Radikale Venstre også blander sig i den debat.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre fru Charlotte Fischers vurdering.
Når man tager en udgift, som ellers skulle afholdes af staten, af alle skatteyderne, og siger, at den skal afholdes af lejerne i den almene sektor, er det så med til at øge eller mindske uligheden i samfundet?
Er det, man laver med den her model, som ligger i det her lovforslag, med til at øge uligheden i samfundet eller mindske uligheden i samfundet?
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Jeg ser ikke, at det her er med til at øge nogen ulighed.
I modsætning til det forudgående lovforslag, vi havde om boligstøtte, hvor der rent faktisk er tale om mennesker, som mister penge over tid, fordi de ikke længere får den boligstøtte, de kunne have regnet med, så er der ikke her tale om, at mennesker mister nogen penge.
Der er tale om, at der bliver sat penge af, som kommer lejerne i den almene boligsektor til gavn.
Det handler om, at de får bedre boliger, og at der bliver bygget flere boliger af forskellig art, og jeg har svært ved at se, at der er nogen, der bliver stillet dårligere ved den her aftale.
Tværtimod er det sådan i mit hoved, at der er rigtig mange mennesker, der vil kunne se frem til fremskridt og bedre boliger.
Morten Homann (SF), 2005-12-16:
Jeg tror, vi er enige med Det Radikale Venstre om, at man kun kan bruge pengene én gang.
Det vil altså sige, at de penge, som lejerne har sparet op i Landsbyggefonden, enten kan bruges til at lave forbedringer for de lejere, f.eks. i form af bedre boliger, lavere husleje, eller også kan de bruges til noget andet, som Det Radikale Venstre sammen med regeringen og Dansk Folkeparti har besluttet sig for, nemlig at betale statens regning for flere boliger.
Nu valgte man jo altså det sidste.
Kan fru Charlotte Fischer ikke bekræfte, at det altså betyder, at der er nogle penge, som ellers direkte kunne være kommet de almene lejere til gode, som i stedet for går til, at man sparer nogle penge på statsbudgettet, som ellers skulle have været brugt til at bygge boliger, og at det i øvrigt ikke hjælper de folk, som i dag bor i de almene boliger, ret meget, at der bliver bygget flere almene boliger?
Det er godt nok.
Men hvorfor er det de fattigste mennesker i det her land, dem, der bor i de almene boliger, som skal betale så stor en del af regningen for det, der egentlig burde være en fælles opgave, nemlig at sørge for, at der var boliger nok?
Charlotte Fischer (RV), 2005-12-16:
Staten skal ind og betale halvdelen, så det er en fælles opgave.
Og som det er sagt også tidligere, så ligger det jo fuldstændig inden for Landsbyggefondens forskrifter at støtte nybyggeri.
Så alt i alt har jeg sådan set svært ved at forstå argumentationen.
Så vil jeg sige, at forskellen på os og SF er jo, at vi ønsker at se den almene boligsektor under et og ikke skelne mellem eksisterende lejere og fremtidige lejere osv.
Det, vi er opmærksomme på nu, er hele perspektivet i at frigøre den almene boligsektor, gøre den selvbærende, og det er altså også noget, som Boligselskabernes Landsforening er positivt indstillet over for.
Det er ikke kun os, der tænker i de baner, og hele tiden at skelne mellem de eksisterende og de fremtidige lejere synes vi er en forkert tankegang.
Lissa Mathiasen (S), 2005-12-16:
Jeg bliver altså nødt til at korrigere fru Charlotte Fischer.
Jeg sad tilfældigvis som Socialdemokratiets forhandler i 2002, da den tidligere boligaftale blev indgået, og hvad var situationen?
Den var, at regeringen, Dansk Folkeparti og De Radikale havde indgået en aftale, og man var endda nået så langt, at man havde udsendt en pressemeddelelse om, at man havde indgået aftalen.
Vi valgte så at sige ja til at støtte den aftale, fordi det betød, at vi kunne få 400 mio. kr. mere om året til renovering af den almene sektor.
Det sagde vi dengang, og det gjorde vi med god grund, for der lå nogle meget klare tal for, hvilket behov der var for at få renoveret og for at få lavet tidssvarende boliger.
Derfor gik vi med.
Men vi havde ikke sagt ja, hvis det ikke var, fordi vi allerede kunne se, at der var indgået en aftale, og at man agtede at køre den igennem.
Vi gik med, fordi vi kunne skaffe flere penge til lejerne, og grunden til, at vi siger nej nu, er, at vi synes, det er forkert at bruge lejernes penge på den måde, som man gør her.
Vi synes ikke, lejerne har fortjent at få en særskat.