runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-03-12:
Hensigten med en politisk debat, også den i dag, er jo at skabe klarhed, og jeg har et spørgsmål til hr. Søren Krarup for at få den klarhed. I den tid, Dansk Folkeparti har eksisteret, har der vel været tre fredsskabende internationale aktioner.
Der har været Bosnien, der har været Kosovo, og i øjeblikket diskuterer vi Irak.
Jeg vil gerne belæres, hvis jeg husker forkert, men jeg prøver også at lede efter det mønster, som hr. Søren Søndergaard tidligere efterspurgte.
Hvis jeg husker rigtigt - men det kan hr. Søren Krarup bekræfte - stemte man nej, da serbiske fascister i Bosnien beskød Sarajevo oppe fra Igmanbjerget, og man stemte nej til Kosovo; men jeg har forstået, man har til hensigt at støtte regeringen i Irakspørgsmålet, og det er derfor svært at se en linje, må jeg sige til hr. Søren Krarup.
Det er fair nok at skifte standpunkt.
Er det det, der er sket, eller er det betingelserne i henholdsvis Bosnien, Kosovo og nu Irak, der er så forskellige?
Må vi ikke godt få et svar på det?
Det er nemlig ret afgørende for afklaringens skyld.
Søren Krarup (DF), 2003-03-12:
NATO er en forsvarsalliance af selvstændige stater, men EU er et forsøg på at skabe en overnational politisk union, der uden ophør gøres stadig snævrere, og der er forskel mellem en alliance af nationalstater til beskyttelse af deres territorier og en overnational politisk union, der uden ophør gøres stadig snævrere.
Vi er tilhængere af et dansk forsvar.
Vi er derfor ubetinget modstandere af en EU-hær, og vi er derfor også modstandere af en ophævelse af EU-forbeholdet.
Jeg gad dog vide, om der trods alt ikke skulle være et bredt samarbejde i dette Folketing om at ville bevare et dansk forsvar og dermed sige nej til at ophæve det.
En europæisk union er jo ensbetydende med, at der ikke længere er et dansk forsvar. Så spørges der, hvordan vi kan deltage i internationalt samarbejde.
Jamen det har vi jo gjort under NATO, og det har ikke været noget problem.
En forsvarsalliance af selvstændige nationer kan naturligvis deltage i internationalt samarbejde, og det har vi gjort.
Men jeg gentager: Vi er modstandere af at ophæve nationens eksistens til fordel for en overnational union, og derfor er vi ikke deltagere i den europahær, som naturligvis, selv om hr. Kaalund bestrider det, bliver konsekvensen af et EU-europæisk forsvarssamarbejde. Jeg kan kun sige, når nu hr. Helveg Petersen taler om, at det er en naturlig udvikling, at vi nedlægger dansk selvstændighed: Det var dog pokker til naturlig udvikling!
Nej, den eneste naturlige udvikling for et dansk Folketing er at opstille et stærkt dansk forsvar, som i fællesskab med andre frie lande kan bidrage til at beskytte også Danmarks eksistens.
Per Kaalund (S), 2003-03-12:
Til hr. Søren Krarup: For det første kan man ikke skyde Socialdemokratiet i skoene, at vi går ind for og tænker på etablering af en EU-hær.
Det gør vi ikke.
Vi har NATO, og vi har forankringen i NATO og dansk forsvar i øvrigt.
Vi ønsker gerne at deltage i EU's Reaktionsstyrke på omkring 60.000 mand, og her bliver Danmarks bidrag selvfølgelig relativt begrænset.
Men en europahær!
Jeg kender ikke tallet, men det kan tælles sammen, hvor mange der er i EU-landene.
Der er et godt stykke over 2 millioner mand under våben, men vi ønsker ingen europahær. Så mener jeg, hr. Søren Krarup skylder mig et svar på, efter hvilke kriterier Dansk Folkeparti i givet fald vil deltage i internationale opgaver.
Man har jo hidtil deltaget i nogle få og stort set afslået alle andre, og hvad er det
for kriterier, der gør sig gældende?
Jan Trøjborg (S), 2003-03-12:
Jeg må sige tak til hr. Søren Krarup for klarheden.
Der er jo ingen tvivl om, at det er den mest klare udelukkelse, et parti har gjort for eventuel deltagelse i en forsvarsaftale, der her blev udtrykt af hr. Søren Krarup.
Der blev helt klart sagt ubetinget nej til EU.
Det står helt klart, at for de traditionelle
forsvarspartier, der indgår i den nuværende forsvarsaftale, er det en politisk målsætning at få ophævet forsvarsforbeholdet.
Det må også stå helt klart, at der er ikke nogen af de partier, der på nogen måde kan indgå i en forsvarsaftale, medmindre der er klar forståelse mellem dem
om, at når forsvarsforbeholdet er ophævet - hvad jeg går ud fra det bliver - vil det danske forsvar selvfølgelig også deltage i EU-ledede operationer og være en del af EU's 60.000-mands-styrke ligesom de andre EU-medlemmer og i øvrigt også Norge. Jeg takker hr. Søren Krarup for det klare svar, der i min optik helt entydigt udelukker Dansk Folkeparti fra at deltage i en kommende dansk forsvarsaftale.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
Forvirringen begynder at brede sig.
Nu kan jeg forstå på hr. Søren Krarup, at internationale operationer foregår i NATO
, men foregår der noget i EU, er det ikke inde under samme kategori, alene på grund af den institutionelle forskel.
Det betyder så, at her i foråret, når EU formentlig overtager opgaverne i Makedonien, må Danmark stå udenfor, hvilket illustrerer det komplet håbløse i EU-forbeholdet.
Det ønsker hr. Søren Krarup at fastholde, og det er selvfølgelig meget nyttig viden som optakt til forhandlingerne.
Men lad mig så spørge hr. Søren Krarup om nogle af de udfordringer, vi står over for - udfordringer, som skal løses ved grænseoverskridende arbejde.
Trusler mod Danmarks sikkerhed og danske borgeres sikkerhed
kan kun imødegås ved øget internationalt samarbejde med hensyn til indhentning af efterretninger og ved styrket samarbejde inden for politi og for så vidt også militær.
Er det ikke en helt naturlig udvikling?
Hvordan kan Dansk Folkeparti dog stille sig på bagkant og på bagbenene over for det?
Jeg synes, det er en nyttig oplysning, vi får her: at Dansk Folkeparti absolut ikke tillægger EU nogen vægt på det felt.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-12:
Jeg synes, hr. Krarups normalt strategiske overblik svigter ham en lille smule, for det nytter jo ikke noget, at man siger, at man også i EU-sammenhæng gerne vil være med til at deltage i internationale opgaver, hvis man ikke samtidig vil acceptere en ophævelse af forsvarsforbeholdet.
Det er jo netop forsvarsforbeholdet, der forhindrer, at vi deltager i den type opgaver, og det synes vi fra Enhedslistens side er strålende.
Vi er imod forsvarsforbeholdets ophævelse.
Vi ønsker ikke at deltage i de aktioner, og derfor kunne vi heller ikke drømme om at være med i et forlig, der gik ud på, at det skulle ske.
Det, vi prøver at afgrænse her,
er, om Dansk Folkeparti i virkeligheden er kommet så langt nu, at man vil opgive forsvarsforbeholdet, for hvis man ikke vil opgive forsvarsforbeholdet, er det en gratis omgang at sige, at man godt vil deltage i internationale opgaver i EU-regi.
Så fik jeg ikke noget svar på spørgsmålet om de internationale operationer.
Det er en ærlig sag, for der er jo ikke noget galt i at blive klogere og sige: Vi tog fejl, vi har skiftet holdning, og nu har vi en anden holdning.
Eller er der tale om, at det er nogle særlige omstændigheder, der har gjort, at man i langt de fleste tilfælde har sagt nej?
Søren Krarup (DF), 2003-03-12:
Jeg må tilstå, at det er, som om jeg ser fortiden dukke op
igen, for det er vist 30 år siden, jeg diskuterede det spørgsmål med hr. Morten Helveg Petersens far.
Sagen er jo, at vi er ubetingede forsvarstilhængere, men tilhængere af et dansk forsvar.
Derfor er vi tilhængere af NATO, derfor har vi støttet NATO, og derfor vil vi støtte internationale forsvarsopgaver, hvor selvstændige landes forsvar i fællesskab beskytter deres respektive lande.
På det felt har vi intet at indvende mod internationale opgaver, men vi er lige så absolutte modstandere af en EU-union.
Vi er modstandere af, at man netop for at lave en union lader sit eget land forsvinde, og det er jo det, der sker.
Fra hr. Kaalunds side vil man ikke sige en EU-hær, men det er selvfølgelig det, der er realiteten, og jeg skal ikke nægte, at her siger vi ubetinget nej.
Vi er tilhængere af et internationalt samarbejde, der sigter efter at beskytte dansk selvstændighed, sådan som det er sket gennem NATO, men lad mig sige lige ud: En EU-hær siger vi ubetinget nej til, og det er måske, fordi Socialdemokratiet til syvende og sidst har den interesse, de er så stærke modstandere af, at vi eventuelt deltager i et forsvarsforlig.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
For at fortsætte i det spor: Skræmmebilleder om en EU-hær var jo noget, der var fremme i starten af 1990'erne.
Men der er altså gået 10-års tid, hvor udviklingen er gået stærkt inden for Den Europæiske Union på det område, og det bliver Dansk Folkeparti også nødt til at tage bestik af.
Et skræmmebillede om en EU-hær kan ikke bruges som udtryk for den udvikling, der netop er sket med Petersbergopgaverne.
Dertil kommer hele diskussionen om terrorbekæmpelse.
Vil hr. Søren Krarup ikke medgive, at i lyset af de skrækkelige erfaringer, man har gjort i en række europæiske lande om bekæmpelse af terror, er der også her et område, hvor der er behov for endnu stærkere europæisk samarbejde fremover?
Også på den front er vi i det europæiske samarbejde hæmmet af vores forbehold, og bør det ikke indgå som en naturlig del af det næste forsvarsforlig, at vi styrker samarbejdet mellem de europæiske lande?
Villy Søvndal (SF), 2003-03-12:
Tak for hr. Søren Krarups svar, der jo på en måde bekræfter, at det er ikke et skift i Dansk Folkepartis holdning - forstået på den måde, at man har ændret sin oprindelige opfattelse.
Det afhænger, om man så må sige, af omstændighederne ved de forskellige konflikter.
Det synes jeg var et meget klart svar, der siger, at Dansk Folkeparti selvfølgelig fra gang til gang vil vurdere, om man vil gå med, eller om man ikke vil.
Det eneste, jeg så mangler et svar på, er om situationen i Bosnien i 1995-1996.
Det var på det tidspunkt - jeg tror, alle husker det meget tydeligt - at serbiske fascister skød oppe fra Igmanbjerget ned mod Sarajevo med Sniper og alle de andre ting.
Børn blev slået ihjel, bomber faldt ned på markedspladser, hvor børn og unge var forsamlet, osv. osv.
Det var meget ubehageligt, og her blev NATO anvendt - i øvrigt med SF's støtte - til at sikre, at de ting ikke længere kunne foregå.
Hvordan er det
efter hr. Søren Krarups opfattelse?
Påhvilede der på det tidspunkt det internationale samfund den opgave at gribe ind og lukke af for, at serbiske fascister kunne dræbe muslimer?
Jesper Langballe (DF), 2003-03-12:
Det kan godt være, at tidspunktet er for fremrykket til sådan at ævle og kævle i historiske randbemærkninger, men jeg kunne nu egentlig godt tænke mig at spørge hr. Søren Søndergaard, hvad han mener med sine historiske bemærkninger om Tyskland.
Tyskland blev ved Versaillesfreden ydmyget fuldstændig meningsløst med det resultat, at der opstod en ny verdenskrig.
Det er da fuldstændig rigtigt, at sådan skal man ikke bære sig ad, men forsøge at være realist i forhold til sin omverden, sådan som Churchill var det.
Men altså disse ideer om, at spørgsmålet om krig og terror og ufred og ulighed og uretfærdighed i verden er et spørgsmål om, hvordan vi agerer på den hjemlige scene, mener
jeg er udtryk for en fuldstændig svigtende realitetssans.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-12:
Nu vil jeg ikke begynde at diskutere mit udseende, det kan jeg jo kun i begrænset omfang gøre for. Det er ikke et spørgsmål om at fjerne alle uretfærdigheder i verden.
Det er ganske vist
Men selv hr. Langballe må erkende, at man havde en mulighed for at gøre, som man gjorde i Tyskland efter Første Verdenskrig, og som man gjorde i Tyskland efter Anden Verdenskrig.
Det er et valg.
Man kan vælge den ene model, og man kan vælge den anden model.
Der var overhovedet ikke nogen sammenhæng mellem den måde, man behandlede Tyskland på efter Første Verdenskrig, og så det, der kom ud af det, ligesom der heller ikke var nogen sammenhæng mellem den måde, man behandlede dem på efter Anden Verdenskrig, og det, der kom ud af det. Jeg mener, det er en aldeles forkert opfattelse.
Jeg mener, at der er en præcis sammenhæng mellem, hvordan man behandler folk, og det, der kommer ud af det.
Og det er derfor, den bløde sikkerhedspolitik er afgørende.
Det er derfor, jeg håber, at forsvarsministeren vil gå op og sige, at det er et afgørende element i denne her analyse, for er det element ikke med, mangler der simpelt hen et ben.
Kl. 0.25
Jesper Langballe (DF), 2003-03-12:
Jeg ved ikke, hvordan virkelighedsbilledet ser ud hos mennesker, der sidder og siger sådan noget, mennesker, som egentlig ser ganske normale ud, men hvor der kommer sådan nogle besynderlige ord ud af munden på dem.
Jeg vil gerne lige spørge: Når man nu har fjernet alle ulighederne i hele verden, al uretfærdighed, al terror, alt det, der fremkalder de grimme ting, hvad i himlens navn skal man så med et forsvar?
Det har man da ikke nogen brug for i Paradiset.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-12:
Det er jo forunderligt efter en debat, som godt nok har varet et stykke tid, at hr. Villy Søvndal så grotesk formår at fortrænge, hvad der tidligere er blevet sagt.
Jeg mindes selv min egen ordførertale, hvor jeg snakkede om, at man skulle kigge grundigt på antallet af kampfly, kampvogne, artilleri; man skulle kigge på, om forsvarets administration kunne gøres anderledes økonomisk-it-mæssigt i et civilt-militært samarbejde; man skulle kigge på, om hjemmeværnet kunne udvikles.
Jeg ville også, hvis jeg havde haft tid til det, have sagt, at man skulle kigge på, hvordan og hvorledes værnepligtens længde kunne undersøges og analyseres.
Der er bestemt forandringsparathed hos Venstre også.
Så derfra og til at sige, at der ikke er forandringsparathed, er der et stykke.
Så må man komme tilbage til hr. Villy Søvndals anklagepunkt mod den tale, som jeg holdt, nemlig at konklusionen var skrevet, før analysen var sat i gang.
Vi vil have et forstandigt beslutningsgrundlag, og jeg synes også, det ville være glædeligt, hvis hr. Villy Søvndal ventede på det forstandige beslutningsgrundlag, før han udlagde teksten med hensyn til, hvem der er forandringsparate, og hvem der ikke er forandringsparate.
Villy Søvndal (SF), 2003-03-12:
Tak for en spændende debat.
Man må jo sige, at forsvarsviljen er stor også her i forsamlingen.
Vi har rejst denne debat, fordi vi godt ville have en principiel debat, inden arbejdet med et nyt forsvarsforlig gik i gang.
Jeg har skrevet nogle stikord op, som for SF vil være afgørende i vores vurdering af, om vi vil deltage i et forsvarsforlig eller ej:
Det er, at tiden ikke er inde til konsolidering, men til ændringer.
Det er, at vi har brug for at skabe flere mobile deployerbare styrker.
Det er, at vi har brug for at skille os af med de dele af forsvaret, der ikke er anvendelige, til fordel for at have flere anvendelige afsnit af forsvaret.
Vi synes, at man skal se grundigt på værnepligten.
Alle de der analyser, der aldrig er blevet gennemført om prisen, skal gennemføres nu.
Vi har også brug for en meget grundig og kritisk analyse af hjemmeværnet.
Det har der været en meget lang debat om, og jeg skal ikke træde mere i det.
Vi har brug for en vurdering af ikke alene ubåde, som Jyllands-Posten skrev om, men også en vurdering af kampvogne.
Der er dem, man måske kan betegne som de mest forandringsforskrækkede, og der synes jeg, at Dansk Folkeparti, skarpt forfulgt af partiet Venstre, uden undtagelse har vundet, hvorimod jeg synes, at det har været interessant at høre De Konservatives vilje til forandring, ligesom jeg har kvitteret for Socialdemokratiets nye oplæg.
Det bliver spændende at se, hvilken skala, der går fra de mest forandringsforskrækkede overhovedet til de mest forandringsvillige og fornyelsesivrige, hvor SF henhører, der vil udgøre de partier, der kommer til at danne det næste forsvarsforlig.
Så lige til dem, der siger, at det er helt utænkeligt, at SF vil deltage i et forsvarsforlig: Der tror jeg, at man skal skue tilbage til situationen, inden det sidste forsvarsforlig blev indgået.
På det tidspunkt fremlagde den daværende forsvarsminister et udspil, der på mange måder levede op til ting, vi havde sagt.
Men det er jo klart, at spillet var beregnet på, at det skulle forhandles med Venstre og Konservative, der skulle løfte det med en lille milliard kroner.
Vi var godt klar over det spil, og derfor sagde vi på linje med - tror jeg - Enhedslisten, at vi tager det, som det ligger.
Vi stiller ikke et eneste krav om ændringer, for vi synes sådan set, at det, der foreligger, er rimeligt nok, hvorefter forsvarsministeren blev meget bleg, for det var jo ikke hensigten.
Så tak for det, og tak for debatten.
Så bare lige til sidst en erindring om, at man kan bygge fæstningsværker nok så høje.
Når man har bygget dem så høje, som de kan blive, kan man lave en himmelhvælving over dem.
Den beskytter overhovedet ikke, medmindre man er i stand til at fange det virkelig principielle i en sikkerhedspolitisk debat, nemlig at de uligheder, der hersker i verden i dag, og de uløste konflikter i sig selv er med til at masseproducere konflikter.
Her vil jeg godt kvittere over for Enhedslistens ordfører, at han var meget opmærksom på det aspekt i sit oplæg.
Det samme synes jeg at Kristeligt Folkeparti var.
Men ellers tak for debatten, den har været nyttig.
Søren Søndergaard (EL), 2003-03-12:
Jeg synes bare, at der er et enkelt aspekt mere, som skal nævnes, og det er forsvarets evne til at følge med i, hvordan samfundet udvikler sig.
Kl. 0.15 Jeg var selv værnepligtig på et tidspunkt, hvor der var sådan et brud, nemlig i begyndelsen og i midten af 1970'erne, hvor der var et voldsomt brud, og hvor det stillede forsvaret over for nogle udfordringer for at være en del af det danske samfund.
Det, der egentlig fik mig herop, var, at jeg havde håbet, at forsvarsministeren ville være gået op og have taget ordet.
For jeg skal indrømme, at jeg blev meget chokeret, men også ked af det, da jeg hørte, at Danmark på et tidspunkt havde brugt flere penge i Afghanistan på militære tiltag, end vi havde brugt på genopbygning.
Det synes jeg var en fuldstændig forkert prioritering, og derfor vil jeg godt have, at forsvarsministeren heroppefra bekræfter, at den analyse, der er lagt op til skal laves, vil indeholde konkrete forslag til, hvilke bløde sikkerhedspolitiske virkemidler - diplomatiske, sociale og økonomiske virkemidler - Danmark skal anvende for at modvirke den nye trussel.
Jeg vil godt bede forsvarsministeren om at bekræfte, at det er en del af mandatet for den analyse, som
skal laves.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-12:
Lad mig starte med det sidste og som officer selv sige, at officerskorpset bestemt ikke er dårligt, fordi det er professionelt.
Stampersonellet er bestemt ikke dårligt, fordi det er professionelt.
Men jeg husker godt, da jeg startede på officersskolen, og jeg har fået bekræftet, at sådan gælder det også her i år 2003, at et meget stort antal af de elever, der starter ude på Hærens Officersskole på Frederiksberg Slot, ikke har drømt om 2 år før, at de vil være officerer.
De ville have været dyrlæger, jurister, autoforhandlere, eller hvad søren de ville, men så kom de tilfældigvis ind og blev værnepligtige.
Så var der nogle af dem, der også blev værnepligtige sergenter, og så fandt de ud af, at det var en spændende arbejdsplads.
Det vil sige, at man har en langt, langt større tilgang til Hærens Officersskole, og dermed har man også langt flere at vælge imellem, og det giver alt andet lige selvfølgelig en bedre kvalitet.
Nøjagtig det samme gælder de fremragende konstabler, overkonstabler og sergenter, vi har farende rundt - undskyld udtrykket - nede i Bosnien, Kosovo og andre steder.
Det er jo alle sammen tidligere værnepligtige, eller de fleste af dem er tidligere værnepligtige. Jeg tror altså også dér, ved at man har en så bred gruppe som rekrutteringsgrundlag, at det alt andet lige giver en endnu bedre kvalitet.
Det forhindrer ikke, at man ikke kan have et godt forsvar med den anden metode.
Jeg tror bare ikke, det bliver lige så godt, men vi får jo nedsat en analysegruppe, der kigger på det.
Per Kaalund (S), 2003-03-12:
Det er blot et enkelt spørgsmål om det her med dyre og dårlige.
Jeg forstod, at når man havde værnepligtige, havde man et godt rekrutteringsgrundlag, og så blev der gode folk ud af det.
Skal det forstås sådan, at hvis man ligesom f.eks. i politiet ansætter dem varigt, så er de dårlige, fordi de er fastansatte og ikke frivillige?
Er det sådan det skal forstås?
Og gælder det i givet fald også officerskorpset, som
jo er professionelle, at de er dårlige, fordi de er professionelle?
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
Jeg vil blot henlede hr. Helge Adam Møllers opmærksomhed på en bog udgivet af den tidligere forsvarsminister, hr. Hans Hækkerup, der skitserer, hvordan det famøse regnestykke, som hr. Helge Adam Møller citerer, blev til.
Det er vist i øvrigt ikke just noget regnestykke, der ud fra den gennemgang, analyse, tåler dagens lys.
Men jeg er helt med på, at vi skal få det på bordet, så vi kan få det dokumenteret, lige så vel som DUPI har dokumenteret for nylig, at der ikke er nogen entydig sammenhæng mellem udgifter og værnepligt.
Så lidt om kvaliteten, fordi jeg har selv haft det privilegium at møde nogle af vores soldater ude i den store verden, og der er al mulig god grund til at rose det fantastisk flotte stykke arbejde.
Men jeg tror også, vi skal være opmærksomme på, at vi ikke luller os ind i en bevidsthed om, at danske soldater uanset hvad er de absolut bedste til uanset hvad.
Der udføres faktisk et ret flot stykke arbejde også af andre landes soldater rundtomkring i verden, herunder fra lande, der ikke har værnepligt.
Så blot en lille løftet pegefinger.
Helge Adam Møller (KF), 2003-03-12:
Tak for de to spørgsmål, for det er selvfølgelig kernespørgsmål.
Jeg siger, at det efter min og mange andres mening vil give dyrere og dårligere forsvar.
Jeg har jo forstået, at de fleste partier faktisk ønsker, at vi markant skal hæve antallet af de soldater, vi har ude på internationale opgaver.
Det betyder jo, at så forstærkes vel i og for sig den tendens.
Det hænger også sammen med egne erfaringer.
Det er altså min erfaring, at et meget stort antal af de konstabler, vi har, de overkonstabler, vi har, de sergenter, vi har, de officerer, vi har, altså alle grupper i forsvaret fra yngste tjenestemand aldrig ville være blevet soldater, hvis vi ikke havde haft værnepligten.
Det vil sige, at vi i kraft af værnepligten kommer i kontakt med så mange, og mange af dem fatter interesse, og det er dem, der så forretter tjeneste bagefter.
Så jeg tror altså, at vi får et meget smallere rekrutteringsgrundlag og derfor ikke et lige så godt og effektivt potentiale hele vejen igennem forsvaret.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-03-12:
Med hensyn til økonomien i afskaffelse af værnepligten vil jeg blot henlede hr. Helge Adam Møllers opmærksomhed på noget af det seneste forskningsmateriale, der er lavet herhjemme, nemlig DUPI's undersøgelse af værnepligten.
Den er ikke i stand til at konkludere entydigt, om det skulle være dyrere eller billigere at afskaffe værnepligten, når man kigger på de øvrige europæiske lande, de øvrige landes forsvar og sammensætning af forsvarsudgifterne. Jeg mener ikke, at der er belæg for den påstand, som hr. Helge Adam Møller gør opmærksom på her fra talerstolen.
Så mit spørgsmål til hr. Helge Adam Møller vil være, når han har trukket alle de her positive momenter ved værnepligten op: Hvordan i alverden er man så i stand til at klare sig i så mange lande rundtomkring i verden uden værnepligt?
Per Kaalund (S), 2003-03-12:
Det skal blot være et enkelt spørgsmål til hr. Helge Adam Møller i forbindelse med indlægget om værnepligtige:
En af de sidste bemærkninger var, at forsvaret uden værnepligtige ville blive både dyrere og dårligere.
Det vil sige, der må ligge en beregning bag, at det skulle gøre det dyrere.
Det regnestykke kan vi måske senere få, men hvad menes med, at det skulle blive dårligere?