runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 2003-12-16:
Der er flere, der har været inde på, at det er en noget særpræget situation, vi står i.
Det har i hvert fald tidligere været sådan, at lovkvalitet var noget, man lagde stor vægt på, og skulle være noget, som var gældende her i Folketinget.
Det, vi har at gøre med her, er et lovforslag, som er meget kompliceret.
Man kan sætte spørgsmålstegn ved, hvor mange der er i stand til at overskue det, og når vi stiller spørgsmål, bliver de ikke besvaret, fordi der er nedsat en undersøgelseskommission.
Det gør det i sig selv særpræget, at vi står i en situation, hvor vi har spørgsmål, der ikke kan besvares.
Vi har en situation, hvor ministeren selv kommer med ændringsforslag til sine egne ændringsforslag, endda sidst på eftermiddagen dagen før, forslaget skal tredjebehandles, og i dag kommer der en yderligere skrivelse fra de statsautoriserede revisorer, hvor ministeren siger, at vi kan få en redegørelse om den senere.
Det er jo yderst særpræget, så derfor vil jeg sådan set indskrænke mig til at konstatere, at lovkvaliteten kan man i hvert fald sætte et stort spørgsmålstegn ved her, og at jeg mener, ministeren bør overveje, om han ikke skal gå herop og bede om at få afbrudt tredjebehandlingen.
Men jeg vil gerne bede ministeren sige heroppefra, om ministeren selv kan garantere, at nu er hullet lukket.
Er hullet lukket med L 27, hr. minister?
Ja eller nej.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Ministeren siger, at de blade, som mister det her tilskud, jo bare kan kompensere, for de får jo tilskud alle mulige andre steder fra.
Det gælder f.eks. idrætsforeningerne, som jo får store tilskud, og de kan så bare bruge nogle af de penge, de får og skal bruge ekstra, på porto, ud over, at de så også kan søge fra den her dispensationspulje.
Vi har så spurgt om de politiske partier, og der har ministerens svar været, at de politiske partier jo også får tilskud, så de kan også bare søge så at sige for deres egne penge.
I og med de får nogle penge i tilskud, kan de gå ind
og tage af dem, hvis de absolut vil udgive et blad.
Så har vi spurgt ministeren: Jamen hvad så med de partier, der ikke får noget tilskud, og som ikke får nogen stemmepenge?
Der er jo faktisk politiske partier, som er i den kategori, f.eks. Retsforbundet.
Det kan også være nye partier.
Der vil jeg bare høre, om ministeren virkelig vil bekræfte, at det er sådan, at man har skruet en lov sammen, der betyder, at partier, som ikke modtager offentlig støtte, ikke kan få portostøtte.
Det er nogen af de eneste inden for det område, som altså ikke kan få nogen støtte.
Er det virkelig rigtigt?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-16:
Ministeren holder en tale heroppefra om international lovgivning og om, at regeringen har sat undersøgelser i gang. Jeg vil gerne spørge: Hvis man har tænkt sig at leve op til statsministerens svar her i salen om, at man vil lukke hullerne, når de dukker op, hvordan kan det så være, at man ikke griber til handling i stedet for at iværksætte undersøgelser?
Man kender jo til nogle fuldstændig klokkeklare håndtag, man kan tage fat i f.eks. i forbindelse med de multinationale selskaber og for at komme noget af den internationale skattespekulation til livs.
Eksempelvis har man i Tyskland indført omvendt bevisbyrde, ligesom man har indført bødestraf i forbindelse med, at man sætter skatten forkert.
Jeg mener, det er for nemt at tørre det af på de internationale problemer, der kan opstå.
Vi ved jo, at den her regering har indført en lovgivning, der handler om at kunne skubbe et underskud foran sig.
Vi ved, at der er indført en lovgivning, der handler om, at man ikke længere skal kunne afgive kapitalforklaringer.
Begge dele er to klokkeklare skattehuller.
Jeg mener, det er for nemt, når ministeren heroppefra står og undskylder sig med, at man er i gang med en proces, og der kommer en kommission, og man er kommet med lovforslaget, og der kommer nogle undersøgelser.
Regeringens politik har klokkeklart været at indføre nye skattehuller og lukke øjnene for de gamle.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-12-16:
Udgangspunktet for regeringen er klart det, at hvis man udgiver et foreningsblad, så finansierer man selv udgivelsen
af det foreningsblad
Det er soleklart, selvfølgelig gør man det.
Så sker der nu det i debatten, at der bliver blandet en masse kanel og sukker og skæg og snot sammen, for det, som man tager stilling til ved det her forslag, er, om vi skal have en demokratisk pulje, som sikrer, at der er et portotilskud til en kategori af blade.
Men vi har også sagt, at der er nogle kategorier af blade, som vi gerne vil støtte med en demokratisk pulje, hvor nogle fagfolk er med til at vurdere, om man hører til i den pulje eller ej.
At man så begynder at blande postvæsenets tilskud ind i det, det har altså intet at gøre med det her
forslag overhovedet
Det må man diskutere i andre organer.
Så spørger hr. Jann Sjursen om, hvorfor de religiøse blade ikke var med i begyndelsen.
Det er et spørgsmål om økonomi, og det er et spørgsmål om den samlede palet, vi havde til rådighed.
Vi valgte så - det synes jeg sådan set man skal være glad for og positiv over for - at tage de religiøse blade med ind, for selvfølgelig hører de med.
Fru Klint spørger, om der vil blive fjernet blade fra positivlisten til negativlisten løbende.
Det er ikke vores intention overhovedet.
Nu ved jeg selvfølgelig ikke, hvad der sker i næste års finanslov, men lige nu er det planen, at den bladportopulje skal fortsætte.
Med hensyn til økonomien kan jeg kun sige, at tilskuddet vil være nogenlunde det samme, som man får i dag for de blade, der er inde i kategorien.
Så det vil sige, at de idrætsblade, der er, får nogenlunde det samme i dag.
Det kan godt være, at de får 10 øre mindre pr. blad, men det vil være nogenlunde det samme selvfølgelig afhængig af, hvor mange der endeligt kommer ind i den pulje. Hr. Søren Søndergaard spørger som den sidste om politiske partier.
Vi har valgt at sige, at politiske partier ikke skal have tilskud, og det er ud fra en ideologisk holdning.
Hvis man driver politisk virksomhed, må man selv finansiere udgivelsen af sit foreningsblad.
Sådan er det bare, for det skal staten ikke være med til at finansiere. Hvis man er medlem af et politisk parti og stadig væk vil udgive foreningsblade, må man selv finansiere dem.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Jeg takker den socialdemokratiske ordfører for, at vi nu fik klart slået fast, at spørgsmålet om misbrug i forhold til familierelaterede adoptioner - jeg ved ikke, hvor almindelige de er, men de må åbenbart være almindelige - spillede en rolle, da man lagde den her aldersgrænse.
Men jeg forstår stadig væk ikke, hvorfor aldersgrænsen spiller nogen rolle.
Hvis der er nogle, der vil lave et misbrug via en familierelateret adoption, kan de så ikke lige så godt gøre det, når barnet er 3 år, som når barnet er 5 år? Hvor kunne man så sætte en grænse?
Man kunne f.eks. sætte en grænse, der gik på, at barnet selv havde mulighed for at ytre sig i forhold til, om vedkommende ville adopteres eller ej, dvs. selv have mulighed for at tage afstand fra en adoption.
For indtil barnet har mulighed for det, er der jo altså - undskyld jeg siger det ligeud - tale om en bortførsel.
Der er tale om, at man tager et barn og transporterer det til et andet land uden barnets eget tilsagn.
Er det ikke rimeligt, at man i forhold til den gruppe siger, at de i hvert fald ikke bliver diskrimineret i forhold til de indbyggere, der er der i forvejen?
Hvis man endelig skulle have en aldersgrænse, kunne man sige på et eller andet tidspunkt, når barnet havde mulighed for at sige fra, 11, 12 år, et eller noget i den stil.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-16:
Jeg synes, det er ret beklageligt, at Socialdemokraterne er gået med på et forslag, hvor man ved så lidt om realiteterne, som tilfældet er her.
F.eks. taler Socialdemokraterne og også ministeren om et misbrug.
Det lyder, som om der er masser af mennesker, der bor her i Danmark med anden etnisk baggrund, der har mulighed for at adoptere børn.
Jeg har ikke selv nogen statistik over det, men jeg har spurgt Adoption og Samfund, om det er almindeligt, at invandrerfamilier adopterer børn.
Svaret er nej.
Det er utroligt svært for en familie med invandrerbaggrund overhovedet at komme i betragtning i forhold til den almindelige adoptionslovgivning.
Der var ikke nogen i Adoption og Samfund, der i den forbindelse lige kunne komme i tanke om familier, de kendte til med invandrerbaggrund.
Selvfølgelig skal der nok være nogle, men det er ganske få, fordi adoptionsloven er så stram.
Derfor vil jeg gerne vide, hvad årsagen er til
Socialdemokratiets forskrækkelse på det her område
Hvorfor vil man ikke være med til at ligestille adoptivbørn og biologiske børn?
Endelig vil jeg gerne vide, om fru Hæstorp Andersen er klar over, at de 17.264 børn, der er blevet adopteret siden 1970, er omfattet af det ændringsforslag, som Socialdemokratiet er med til at støtte.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-16:
Det påhviler jo de partier, som indgår forlig, at sørge for, at de får de relevante oplysninger, sådan at de med god samvittighed kan indgå forliget og senere forsvare deres stillingtagen.
Opfylder vi nu de krav, der er i EU-lovgivningen om at stille EU-borgere lige, uanset om de er adopterede eller ej?
Har Socialdemokratiet sørget for at få kortlagt, hvad der ligger af sammenstød med EU-lovgivningen her?
Det viser sig jo, at f.eks. de danske sydslesvigere vil få betydelig mere gavn af EU-lovgivning, end de vil have af at gå ind under dansk lovgivning.
Derfor skal vi være sikre på, at vi ikke kommer til at overtræde nogen regler ved det her.
Har Socialdemokratiet sørget for, at det er blevet kortlagt?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-12-16:
Til hr. Søren Søndergaard: Vi har været opmærksomme på, at der kan forekomme et misbrug under familierelaterede adoptioner, men ikke de anonyme adoptioner.
Men størrelsen af misbruget eller sandsynliggørelsen, som hr. Søren Søndergaard efterlyser, tror jeg nok ikke jeg kan aflevere fra talerstolen i dag.
Derudover kan jeg til Kristendemokraternes spørgsmål om, hvorvidt Socialdemokraterne går ind for, at man generelt sidestiller adopterede børn med danske børn, sige, at det gør vi.
Vi stod her ved førstebehandlingen og sagde, at vi ønskede, at det her var et element, man skulle tage op i loven, for hvis den skulle vedtages i dag uden nogen ændringsforslag overhovedet, så ville der kunne være et problem med, at adoptivbørn ikke blev sidestillet med danske børn. Jeg må da også konstatere, at hvis der er nogle ting, som vi ikke har været opmærksomme på i forhold til indfødsretsloven, så er det i hvert fald også sådan, at Det Radikale Venstre og SF heller ikke har været opmærksomme på dem, for det ændringsforslag, man har stillet fra SF's og De Radikales side, går på, at man skal sidestille alle adopterede i Danmark, uanset hvornår de er blevet adopteret. De kan være blevet adopteret som voksne, de kan være blevet adopteret som 17-årige, de kan være kommet til landet i går, de kan være kommet til landet for kort tid siden; dem skal man sidestille med biologiske børn, selv om de aldrig nogen sinde har levet eller er opvokset i det her land.
Det mener vi er forkert.
I stedet for burde man måske have kigget på, hvordan loven er omkring erhvervelse af statsborgerskab for adopterede i dag, hvor grænsen er 12 år.
Det kan vi så se på, for nu skal sagen jo i hvert fald tilbage til tredje behandling.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Det undrer mig sådan set meget, at Socialdemokraterne ikke kan se forskellen mellem folk, som er kommet til landet efter egen beslutning eller sammen med hele deres familie, og folk, som mere eller mindre tvungent er kommet til Danmark uden nogen familie og uden noget netværk i hjemlandet.
Det er det, der typisk gør sig gældende for en person, der er adopteret.
Den adopterede kender formentlig ikke sin far og mor, har ingen familie i hjemlandet og kommer, fordi der er nogle i Danmark, der ønsker, at vedkommende skal komme til Danmark.
Det er da klart, at der har Danmark en helt særlig forpligtelse til ikke at diskriminere dem.
Jeg kan godt se forskellen, og det undrer mig, at Socialdemokraterne ikke kan se forskellen.
Vi har stillet et spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, som jeg sådan set godt vil have at den socialdemokratiske ordfører svarer på, nemlig om der er kommet noget belæg frem i de forhandlinger, man har haft, om, at risikoen for misbrug af adoptionsordningen er større, hvis barnet er 4 år og 1 måned, end hvis det er 3 år og 11 måneder.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-16:
Kort til fru Sophie Hæstorp Andersen: Adoption og Samfund fortalte, at det var ganske, ganske få, der ønskede at besøge deres oprindelige land, og at de bagefter oplyste, at de undervejs havde været bange for det.
Ja, det har ikke noget at gøre med, at de ikke har ret til at vende tilbage til Danmark, men de oplever ikke nogen særlig tilknytning til det land.
Så vil jeg godt høre: Har Socialdemokratiet under forhandlingerne fået et overblik over, hvor mange unge adopterede der som 20-årige, 22-årige pludselig vil stå i en situation, hvor de ikke kan få lov til at tage til udlandet og muligvis blive forelsket?
Hvor mange er det i virkeligheden, det handler om?
Jann Sjursen (KD), 2003-12-16:
Jeg vil godt spørge den socialdemokratiske ordfører sådan helt principielt, om man mener, at adopterede børn skal ligestilles med biologiske børn.
Når jeg spørger om det, selv om det kan lyde som et lidt dumt spørgsmål, er det, fordi man jo godt kan gå hen og lave
et forlig, hvor man ikke får det hele - det er formentlig en velkendt sag for Folketingets partier - og derfor synes jeg, det er fair nok at spørge ud over det, der ligger inden for forligets grænser, om vi i virkeligheden måske er i den situation, at Socialdemokraterne på det her punkt har købt katten i sækken.
Og det er så det.
For så synes jeg, at man lige så godt kan sige det, og så er der sådan set ikke så meget at komme efter.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-12-16:
For det første vil jeg gerne sige, at for mig står det som noget meget centralt, at adoptivbørn har en ret til på et tidspunkt i deres liv rent faktisk at få at vide, at de er adopterede.
Sådan som jeg sådan nogenlunde husker det, har Folketinget selv i en revision af adoptionsloven lagt til grund, at forældrene ved vurderingen af, hvorvidt de er egnede til at adoptere eller ej, skal forklare, hvordan de en dag har tænkt sig at fortælle børnene, at de rent faktisk er adopterede.
Man kan sige, at i den fagre nye verden er det en rigtig god idé at vide, hvor ens oprindelige ophav egentlig er fra, for der er mange ting, der i ens fremtid måske kommer til at afhænge af, hvor man genetisk er fra.
Det siger jeg mere som sundshedsordfører end som udlændingeordfører.
Så i princippet mener jeg, at det må være godt for et barn på et eller andet tidspunkt i dets liv at vide, hvor det egentlig oprindelig kommer fra.
Men det kan jeg høre at De Radikale ikke er enig i.
Så vil jeg sige, at de adopterede unge er danske statsborgere - de har mulighed for at blive det - og med hensyn til kravene omkring naturalisation er det jo sådan set for, at de har mulighed for at erhverve dansk indfødsret i forbindelse med adoption, indtil de er 12 år,
hvis barnet er blevet adopteret enten af et ægtepar, hvor mindst en af ægtefællerne er dansk statsborger, eller af en ugift dansk statsborger.
Så jeg har svært ved at se, at de adopterede børn står over for en meget stor frygt i forhold til engang i fremtiden at skulle rejse ud.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-16:
Adoption og Samfund var i Integrationsudvalget her forleden dag, da vi fik lovforslaget tilbage efter anden behandling, som vi fik afbrudt, og der beskrev de meget nøje det centrale, der er for udenlandsk adopterede unge, nemlig at de ikke har andet land end Danmark.
Problemet er jo, at man ikke har fået nogen oplysninger under de her forhandlinger.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-16:
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om det er Socialdemokraternes holdning, at adoptivforældre nu skal fortælle deres børn, at de er adoptivbørn, at det ikke længere er et privat anliggende, om man vil fortælle det.
Som jeg forstår det, må det jo være sådan, at nu er forældre tvunget til at sige til deres børn, at de er adoptivbørn, for hvordan skulle børnene ellers gøre rede for over for udlændingemyndighederne, at de er adoptivbørn, og at der derfor er nogle andre regler for dem end for andre?
Jeg vil også gerne have en nøjere forklaring på, hvorfor fru Hæstorp Andersen mener, at det er et problem at ligestille adoptivbørn og biologiske børn.
Hvorfor er det et problem for Socialdemokratiet?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Nu går jeg ud fra, at man fra Socialdemokratiet har været til nogle forhandlinger med ministeren, og derfor vil jeg bare spørge: Er Socialdemokratiet i de forhandlinger på noget tidspunkt blevet præsenteret for nogen former for sandsynliggørelse af for slet ikke at snakke om dokumentation for, at risikoen for misbrug skulle være større, hvis adoptionsbarnet var 4 år og 1 måned, end hvis det var 3 år og 11 måneder?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-12-16:
Diskussionen om adoptionsbørns vilkår eller vilkårene for de familier, der gerne vil adoptere, kan belyses meget enkelt ved at læse højt fra det brev, vi i Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik har fået fra den deputation, der var i sidste uge angående disse bestemmelser i L 6. Der står, og det er så adoptionsorganisationerne, der siger dette: Indtil dato har det været et uomgængeligt princip, at vi i Danmark behandler adoptivbørn, både danske og udenlandske, på lige vilkår og efter de samme love som biologisk fødte børn.
Vi anser det for en umulig opgave at forklare de kompetente myndigheder i vores samarbejdslande, hvorfor adoptivbørn over 4 år i fremtiden skal behandles forskelligt fra adoptivbørn under denne aldersgrænse.
Vi er overbeviste om, at de udenlandske myndigheder vil opfatte den foreslåede lov som en helt uacceptabel forskelsbehandling på adoptivbørn og danske borgere generelt. Det er svaret fra de organisationer, der arbejder med adoption til daglig, og som skal samarbejde med myndighederne i de lande, der kommer med børn til adoption.
Så det er opfattelsen ude i de organisationer, som til daglig har kontakt med alle de forældre, der gerne vil adoptere.
Bertel Haarder (V), 2003-12-16:
Jeg går ud fra, at reglerne ikke først får virkning om 28 år, og derfor må svaret være, at det også gælder personer, som allerede er adopteret, ellers har jeg taget fejl.
Men det kan vi jo få undersøgt, og jeg skal gerne skrive til udvalget
, hvis det forholder sig anderledes. Men der er én ting, der bringer mig på talerstolen, og det er de to ordføreres påstande om, at nu ødelægger vi tingene for masser af familier, der gerne vil adoptere, for når de hører om denne lovgivning i Kina og i Rumænien og andre steder, så vil de slet ikke tillade, at børn fra deres lande bliver adopteret af danskere.
Undskyld, men den er meget langt ude.
Jeg har godt læst det i Politiken, men når jeg læser artiklen, virker det, som om selv journalisten ikke tror på det, og som om den, der har fremsat påstanden, heller ikke selv tror på den.
Så undskyld, men det vil ganske enkelt ikke være tilfældet.
Og skulle jeg få uret i det, så lad os tale om sagen igen. Men hvorfor i alverden skulle Kina og Rumænien afvise, at børn fra deres lande kan adopteres i Danmark alene med henvisning til at hvis og hvis og hvis, så skal de vente et par år, som jeg før beskrev?
Det tror jeg simpelt hen ikke på.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-12-16:
De Radikale bliver ved med at snakke om et misbrug og om, hvorvidt det er almindeligt eller ej.
Jeg vil bare sige, at de oplysninger, vi har, er, at der kan finde et misbrug sted, og det gør der også, når det drejer sig om stedbørnsadoption og familierelaterede adoptioner.
De omstændigheder synes vi er værd at tage med, lige så vel som det er værd at tage med i billedet, når SF og De Radikale står heroppe og snakker om, at der er mange hvis'er, og dem skal man også tage højde for, når man laver lovgivningen.
Derudover vil jeg sige, at vi mener, det stadig væk er vigtigt, at man prøver så langt hen, som det overhovedet har været muligt, at sidestille adoptivbørn med danske børn, og at det ifølge indfødsretsloven altså er muligt at blive dansk statsborger, indtil man er fyldt det 12. år, erhverve det på ganske normal vis.
Så er man jo sådan set ligestillet, man er faktisk bedre stillet som adoptivbarn end man var, hvis man var blevet familiesammenført hertil eller andre steder som 6-årig eller 7-årig.
Til sidst vil jeg gerne gøre opmærksom på, at det her er forligsmateriale.
Vi har indgået et forlig med regeringen, og som jeg sagde indledningsvis, så står vi fast på det forlig.
Vi mener ikke, at SF og De Radikale er kommet med noget nyt i hatten med deres ændringsforslag, og derfor kan vi ikke støtte det her i dag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-16:
Når det er så få børn, som ministeren gør rede for, så er det besynderligt, at Socialdemokratiet og regeringen vil være med til at ødelægge alle potentielle adoptionsfamiliers muligheder for at adoptere et barn. Jeg forstår det ganske enkelt ikke.
Og hvis der er noget i vejen med adoptionsloven, så synes jeg, man skal lave den om i stedet for at lave skjult lovgivning i form af en stramning på udlændingeområdet, som er uforståelig for alle.
Så fik jeg ikke svar på, om det her også gælder, hvis man adopterer et barn fra et EU-land.
Er det her i overensstemmelse med EU-retten, altså at man kan opretholde et tilknytningskrav?
Endelig fik jeg heller ikke svar på, om det her gælder alle mennesker, der er adopteret, og som allerede bor her i Danmark.
Er alle, der er kommet hertil efter det fyldte fjerde år, nu i den situation, at de skal opfylde tilknytningskravet i modsætning til deres øvrige danske venner og bekendte?
Gælder det alle børn, eller gælder det kun nye børn, der kommer hertil?
Så håber jeg også, at vi er enige om, at det, der kendetegner det danske mindretal blandt sydslesvigerne, er, at de skal opfylde tilknytningskravet.
Det er just derfor, vi laver loven om, fordi der var en masse danskere, der kom i klemme.
Peder Sass (S), 2003-12-16:
I idrættens organisationer har man fået oplyst, at det her vil komme til at betyde en ekstra udgift på 60 mio. kr. for idrættens organisationer i DIF og DGI.
Samtidig har ministre og andre fra regeringens side jo tilkendegivet, at man ikke vil acceptere skattestigninger i det danske samfund under regeringens periode.
Vi kan samtidig se, at der er regeringsrepræsentanter, som har udtalt, at det her må klares via kontingentstigninger.
Så er spørgsmålet: Kontingentstigninger for foreningsmedlemmer, er det ikke lig med en form for indirekte skat?
Derfor vil jeg spørge vores kulturminister, om han er enig i, at det her er en øget brugerbetaling og hermed lig med en øget skat.
Bertel Haarder (V), 2003-12-16:
Jeg er glad for spørgsmålet, for jeg fik ikke svaret på det tidligere, da det blev rejst.
I Integrationsministeriet laver vi naturligvis ingen lovgivning, fremsætter ingen lovforslag, uden at vi har Justitsministeriet med i alt, hvad vi gør, i vores aftenbøn og i alt, hvad der i øvrigt skal til for at lave gode love.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-12-16:
Jeg har med stor interesse fulgt denne debat, ikke med glæde, men med interesse, og der er et spørgsmål, jeg ikke kan lade være med at stille integrationsministeren: Vi har her i Folketinget beskæftiget os meget med kvalitet i lovgivningen.
Kan det virkelig være sådan, at denne lovgivning ikke har været forelagt Justitsministeriet, og hvad er forklaringen i så fald?
Det er dog højst usædvanligt, og heldigvis da, men det er jo fremgået af debatten, at det forholder sig sådan, og jeg hører gerne ministerens kommentar til det.
Bertel Haarder (V), 2003-12-16:
Det følger jo af hele diskussionen om det danske mindretal i Sydslesvig, at disse regler i udlændingeloven også gælder borgere fra andre EU-lande.
Det er jo derfor, vi drøfter den særlige stilling for de dansksindede i Sydslesvig.
Så svaret er, at udlændingeloven også gælder for EU-borgere.
Men EU-borgere har jo i kraft af EU-retten nogle rettigheder, og de gælder for EU-borgere og kun for EU-borgere, bl.a. retten til at vandre frit, søge arbejde osv.
og også på visse punkter retten til at have ægtefællen med.