Kim Behnke (FRI), 2000-05-05:
Der er grund til at takke hr. Frank Dahlgaard for at have sat et væsentligt emne til debat i Folketinget: de kulturbærende
Hvad er det så?
Ja, det er, når børn og unge oplever, at de i TV-Avisen får vist billeder fra Philippinerne, hvor muslimske terrorister har taget en flok turister som gidsler, og hvor der bliver vist nogle små kort, og hvor man så efterfølgende sidder og tænker: Hvad er det?
Der er det relevant i skolen i geografiundervisningen at få kendskab til: Hvad er det for en geografi, der gør sig gældende mellem Malaysia og Philippinerne? Det relevante i religionsundervisningen: At få kendskab til, hvorfor disse militante muslimer har den opfattelse, at en del af Philippinerne skal laves om til et totalitært muslimsk samfund.
Det relevante i historiesammenhængen: Hvad er det for en historie, der har gjort sig gældende på Philippinerne, som kan udløse en sådan terroraktion?
Det er et fuldstændig dagsaktuelt eksempel på, hvor vi alle sammen har brug for at kende bare en lille smule til historien, geografien og kristendomsundervisningen.
Hvis ikke vi har den baggrundsviden, vil en sådan nyhed være fuldstændig irrelevant og uforståelig. For mit eget vedkommende anede jeg ikke, at der var noget, der hed Østslavonien, før der udbrød krise og internt oprør i den del af verden.
Men så havde jeg den fornøjelse at stifte bekendtskab både med historien, geografien og religionen i det område.
For os at se er det sådan, at hvis man er historieløs, jamen så har man ingen mulighed for at beslutte sin egen fremtid.
De berettede for de unge krigere, hvilken geografi der fandtes i området, og ikke mindst myterne, mytologien, blev berettet ved bålet om aftenen, og sproget opstod og blev udviklet.
Siden dengang har det været en klar forudsætning for, at de unge generationer kan vokse op og få deres meningsfulde liv, at den ældre generation fortæller historien videre.
For lige præcis bedsteforældregenerationen er den, der allerbedst kan bringe slægtens historie videre til børnebørnene.
Men naturligvis skal den faglige, grundlæggende uddannelse i folkeskolen også være til stede.
Ellers kan vi se de mange rapporter, der beskriver børns og unges manglende kendskaber.
Vi kan få rapporterne om voksne, der er såkaldt funktionelle analfabeter.
Det er i hvert fald helt sikkert, at de mennesker, der er det, ikke kan stave til det.
Vores sprog udvikler sig hele tiden.
Det går hurtigt.
Der opstår nye ord, og det forventes, at vi alle sammen kan dem.
Derfor er det vores opfattelse, at det forslag til vedtagelse, som hr. Frank Dahlgaard har fremsat, burde have været modtaget med entusiasme og velvilje, nemlig et udvalg, der kunne nytænke.
For hvordan bruger vi de nye medier, datalagring på cd-rom'er, computernes adgang til hurtigt at sammenstille viden og Internettets mangfoldighed?
Hvordan bruger vi det aktivt, sådan at lærerne ikke skal være i den situation, at når vi når til geografiundervisning, så trækker man et kort ned fra Geodætisk Institut, der senest er opdateret i 1957, hvor end ikke Berlinmuren var en kendsgerning.
Ud fra et sådant materiale er det håbløst at foretage en kvalificeret geografiundervisning.
Det er ikke sorteskolen eller andre ukvemsord, der skal siges i den forbindelse.
Derfor var det måske ikke overraskende, at et dybt konservativt parti som Socialdemokratiet er så bange for fremtiden.
Men for os andre, der er progressive og tænker på morgendagen, burde et sådant udvalg kunne tænke nyt.
Derfor støtter vi forslaget til vedtagelse fra hr. Frank Dahlgaard.