Arne Melchior (CD), 1998-04-30:
Det er ikke småting, vi er uenige om her i landet for tiden.
Det er ret store emner, som deler os nogenlunde fifty-fifty eller måske 40-60.
Hvordan var det, det endte den 11. marts?
Det var vist 90-89, eller var det 89-89?
Så diskuterer vi Amsterdam, og så diskuterer vi overenskomster, altså arbejdsvilkår, og i alle disse ting er den danske befolkning tilsyneladende mere eller mindre delt på midten.
I mit dagligliv oplever jeg egentlig slet ikke denne opdeling af vores befolkning i to hinanden stærkt modstående og modstridende dele.
Og nu har vi altså debatten om flygtninge og indvandrere, og dér er denne opdeling noget lignende.
Jeg har tænkt mig ikke at deltage for alvor i debatten i dag, men henvise til den tale, jeg på CD's vegne holdt den 22. januar.
Det er altså kun tre måneder siden, vi havde de samme forslag oppe til en grundig førstebehandling.
Og det står i fortrykshæfte nr. 12, side 3289, hvis der er nogle, der slet ikke kan modstå fristelsen til at genlæse, hvad jeg fik sagt dengang, så jeg kan ikke se nogen grund til at gentage det
forfra
Og jeg vil også af en anden grund ikke gå ind i enkeltheder i lovforslagene, for så kan jeg risikere at grave grøfter, og det er meget vigtigere for os, at vi får grøfterne fyldt op og finder hinanden i et bredt flertal.
Det redegjorde jeg også for den 22. januar 1998.
Og jeg tilsiger ministeren, at vi lægger hans forslag til grund for den enighed, vi skal opnå, og jeg anmoder alle kræfter til at medvirke til, at vi når det brede flertal, som sagen ikke bare fortjener, men nødvendiggør.
Og jeg har tillid til, at det vil lykkes, og jeg håber, at ministeren inden så længe vil tilkalde de relevante partier.
Jeg vil så som sagt ikke bruge hele min taletid, men slutte min tale med et citat og for en gangs skyld et lidt længere citat.
Det er fra den nye, samlede udgave af Benny Andersens digte, og den er på små tusind sider og kan købes for 198 kr. og findes sikkert også i Folketingets Bibliotek.
Og jeg skylder biskop Keld Holm, at han har gjort opmærksom på dette digt af Benny Andersen, idet han læste det op ved indledningen af en høring, som vi var til i Rådet for Etnisk Ligestilling i mandags.
nu har de opdaget hinanden gennem læserbreve gennem meningsmålinger
gennem radio og fjernsyn
de kan mærke de blir flere og flere hævder allerede at være de fleste endnu er de ikke organiseret endnu marcherer de ikke i takt men partiet står parat med åbne arme og lukkede grænser Mangt og meget sker med overrumplende skift i dette sekels krampetrækninger
Flygtninge indvandrere alle I med anderledes hår anderledes næse anderledes hudfarve
anderledes tro og skikke: Dette er H.C. Andersens land
lær af ham og bliv klogere
nationalsporten er kanøfling
humoren brolagt med bananskaller i folkeviddets troldspejl ses ofre som trusler medmenneskelighed som udansk
Her er det en dyd selv for højtuddannede at lade som om man hverken kan læse eller regne så få tusinder gøres vupti til en folkevandring Giv agt når nogen siger: - Jeg er ikke racist, men - Så er det bare om at springe til side før de brækker sig over jer.
Danmark engang besat af gale germanere snart besat af besatte danskere mit land beboet af rygge
mit land hvor der jævnligt er rift om sko der er få små mit land med skrumpehorisont forvekslet med verdens navle Danmark mit skulende land bliv voksent og stort slå øjnene op slå armene ud så vi kan rette ryggen ved at tilhøre dig Danmark gør dig ikke mindre end du er udgør udfyld din del af verden gør vores skam til skamme at vi kan forny dit ry.«
Med tak til Benny Andersen.