runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Men lad mig gøre det helt klart, at der ikke er nogen, der tror, at hverken Det Konservative Folkeparti, Venstre eller Dansk Folkeparti ikke bekymrer sig om de her piger.
Vi er alle sammen bekymrede for de her piger, og vi vil gerne gøre noget for dem.
Er det så ikke besynderligt, at man går ind og siger, at det kan vi ikke, at det ved man på forhånd uden i virkeligheden at vide noget om det?
Er det ikke besynderligt, at man ikke vil være med til at sende det signal, at vi accepterer altså heller ikke på det her område, at vi har tvangsægteskaber, at der er nogen, der går og tænker de tanker?
Var det ikke et forrygende godt signal at sende bare det, at man lavede sådan en undersøgelse, bare det, at man forsøgte at få de her informationer?
Det har altså ikke noget at gøre med, at vi beskylder hverken De Konservative eller Venstre eller andre for ikke at bekymre sig for de piger, og det har heller ikke noget at gøre med, at vi sætter spørgsmålstegn ved, om man har læst lovforslaget eller noget lignende.
Men vi undrer os meget over, at der kan være en sådan modstand imod det.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-28:
Men vi har jo ikke misforstået det.
Det er igen den der diskussionsteknik, at så har vi enten ikke forstået det, eller har vi overhovedet læst forslaget, og bekymrer vi os overhovedet for de her piger?
Det er jo det, vi gør.
Vi har så valgt en række indsatsområder, som gør, at der er et sikkerhedsnet.
Hvis man vil bryde ud af et tvangsægteskab eller er i risiko for at komme ind i et, jamen så er der mulighed for at undgå det, fordi der er en hånd til at gribe vedkommende, og det er nogle foranstaltninger, den her regering har sat i værk.
Men jeg har jo svaret: Hvad betyder det, at vi får noget statistik, når vi ikke ved kvalitativt, hvordan de her piger og kvinder har det?
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Så har jeg jo som socialdemokrat, der i virkeligheden er for 24-års-reglen, lidt mere carte blanche hos fru Henriette Kjær, end De Radikale åbenbart har, til at kunne stille kritiske spørgsmål på det her område.
Det, vi har hørt indtil videre, er, at fru Henriette Kjær har stået og sagt, at hun ikke tror, vi kan få noget ud af det; at hun ikke tror, man kan lave den undersøgelse; og at hun ikke kan komme i tanke om nogen oplysninger, der er relevante.
Er det, fordi fru Henriette Kjær er fuldstændig ekspert på området, at fru Henriette Kjær har sådan en viden, eller er det i virkeligheden, fordi fru Henriette Kjær ikke bryder sig om, at der blev lavet en undersøgelse, ikke bryder sig om, at man i virkeligheden må indrømme, man har taget fejl, at man har misforstået, hvad der egentlig ligger i det her beslutningsforslag?
Henriette Kjær (KF), 2006-03-28:
Jamen igen, hvad skulle vi bruge de oplysninger til?
Jeg mener, at de kunne så blive kvantitative, men ikke kvalitative, og hvad kan vi så få ud af den konklusion?
Vi kunne finde ud af, om de var i landet eller ikke var i landet, vi kunne finde ud af, om de var i uddannelse eller ikke i uddannelse, om de var skatteydere eller ikke skatteydere.
Jeg må bare stå tilbage og spørge, hvad jeg lige skal bruge de oplysninger til.
Jeg synes måske, det er en undersøgelse for undersøgelsens skyld, for den gode samvittigheds skyld, og der synes jeg, at det her beslutningsforslag bærer præg af, at man egentlig dybest set godt kan se, at 24-års-reglen er en god idé.
Jeg mener faktisk, det er det mest effektive, vi kan gøre for at forhindre det her.
Det synes jeg er for nemt.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-28:
Hvis en undersøgelse kunne tilrettelægges uden direkte kontakt til de pågældende eller deres slægtninge, ville Det Konservative Folkeparti så være interesseret i at kende til resultatet af den undersøgelse?
Henriette Kjær (KF), 2006-03-28:
Jeg synes simpelt hen, at den der retorik er så barnagtig.
Det er på gymnasieniveau det der med, at hvis ikke lige vi vil godtage beslutningsforslaget, så er vi ligeglade, så er vi bare ligeglade med pigerne.
Altså, den holder ikke.
Nu har man lige pludselig fundet på fra radikal og socialdemokratisk side, at man nu vil koncentrere sig om 62 udvalgte, højst sandsynligt alle sammen piger.
Der er jo også mange andre, der ikke har taget mod til sig til at gå ned anonymt – eller i hvert fald ikke at ville registreres – og sige, at de er bange for, hvad der skal ske her, at de tror, det er tvangsægteskab.
Eller Udlændingestyrelsen har ikke opfanget, at der kunne være problemer i det.
Hvad så med dem?
Bekymrer De Radikale sig ikke om dem, kunne jeg så spørge modsat, for så skal vi jo ind og undersøge alle udenlandske ægteskaber.
Morten Østergaard (RV), 2006-03-28:
Jeg må forstå det sidste svar sådan, at for Det Konservative Folkeparti er det sådan set ikke fortroligheden, der er det afgørende, for selv hvis man kunne lave en undersøgelse, som ikke indebar en direkte kontakt, så ville det heller ikke være noget, Det Konservative Folkeparti ville være interesseret i, fordi man sådan set ikke er interesseret i, hvordan det er gået de 62 piger – eller unge mennesker i det tilfælde, at der skulle være drenge med.
Det er man ganske simpelt hen ikke interesseret i.
Det ville være relativt nemt at starte med at konstatere: Er de her i landet, eller er de ikke her i landet?
Er de alligevel gift med den person, eller er de ikke gift med den person?
Det kunne man starte med.
Så er spørgsmålet, der stadig væk hænger og blafrer i luften, hvor mange af dem der under fortrolighed selv har henvendt sig, og hvor mange af dem der ikke har.
Drejer det sig ikke om det, så må man tage de andre.
Men uanset hvordan det tilrettelægges, så er Det Konservative Folkeparti ikke interesseret i at vide, hvordan det er gået med de 62 skæbner, som vi i hvert fald har en begrundet mistanke om har været meget tæt på at havne i et tvangsægteskab.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-28:
Jeg kan igen ikke se, hvad vi skulle bruge undersøgelsen til.
Så skulle vi eller et udvalg sidde som smagsdommere og beslutte, om de har et godt liv eller ikke har et godt liv.
Det kan godt være, at man konstaterer uden at kontakte de pågældende piger, at det ser fornuftigt ud, for de er i uddannelse, eller de er i job, de betaler skat, og alle de ting, man kan få ud af de offentlige registre, men det betyder da ikke, at de er lykkelige.
Hvordan finder vi så ud af, om det er sådan noget med, at den her uddannelse foregår ved, at hun bliver fulgt derhen af sin mand, når hun er derhenne, holder hendes brødre og andre øje med hende, og at hun skal gå direkte hjem fra uddannelsesstedet igen?
Hvordan finder vi ud af det uden at tale med hende?
Skal der detektiver på?
Det ved jeg heller ikke, men jeg ved, vi har lavet et system, hvor det er muligt at henvende sig og få hjælp.
Hvis man er i en situation, hvor man simpelt hen ikke kan med den her ægtefælle, så kan man gå til politiet.
Politiet er oplyst og informeret om de muligheder, der er i forbindelse med de to nye bosteder.
Der ligger information der, hvor vi regner med, at de piger, der er i risikogruppen, færdes, og jeg mener, at det er de ting, der understøtter det.
Man kan ikke lave en sådan undersøgelse uden at konfrontere pigerne og deres eventuelle ægtefælle og familie med, at den bliver lavet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Det kan være, at fru Henriette Kjær ved noget, jeg ikke ved.
Hvordan ved fru Henriette Kjær, at de 62 ægtepar, der har fået afslag på ægtefællesammenføring med det udgangspunkt, at der var tale om et tvangsægteskab, alligevel ikke er endt i ægteskabet?
Hvordan ved fru Henriette Kjær, at tvangsægteskabet for de her 62 pars vedkommende ikke er blevet realiseret?
Henriette Kjær (KF), 2006-03-28:
Jeg tror, alle i salen her tager afstand fra tvangsægteskaber, og selv vil jeg da også sige, at jeg tager afstand fra arrangerede ægteskaber, fordi jeg synes, at det også er meget tæt på at være tvang.
Den bevirker, at pigerne, for det er jo især piger, der er udsat, når at blive det mere modne og måske også blive økonomisk uafhængige, så de har overskud til at kunne sige fra over for deres forældre.
Bl.a. blev der delt informationsmateriale ud på uddannelsesinstitutionerne, så de unge var vidende om gældende lov og dermed med loven i hånden kunne sige fra over for deres forældre.
Der er også blevet opført to bosteder, et for unge under 18 år og et for kvinder over 18 år, hvor de kan bo, hvis ikke de føler sig trygge derhjemme og er bange for at blive tvangsgift.
Jeg mener faktisk, at denne regering virkelig har fået sat fokus på det problem, der hedder tvangsægteskaber, og ikke mindst har handlet og søsat gode, gedigne initiativer, der kan hjælpe pigerne.
Derfor er jeg mildest talt
også forundret over dette beslutningsforslag.
Jeg kan forstå, at De Radikale og Socialdemokraterne vil have en undersøgelse af de borgere, der har fået afslag på ægtefællesammenføring, hvor myndighederne har vurderet, at der var tale om et tvangsægteskab, men jeg har virkelig svært ved at se, hvad det skulle nytte, og hvilken hjælp pigerne ville få af det.
For det første synes jeg, at det er grænseoverskridende, at myndighederne skulle komme og banke på døren, for det mener jeg er nødvendigt med det formål, man har stillet op i beslutningsforslaget, og sige: Goddag, det er specialenheden til efterforskning af eventuelle tvangsægteskaber, har I nogen problemer her?
Eller også skulle man sende et brev til de pågældende borgere, der så kunne lukke brevet op under overværelse af en eventuel ægtefælle, far eller bror, og vi ved jo også godt, hvordan det ville gå.
Så jeg må sige, at jeg er meget betænkelig ved det her forslag.
For det andet er det helt afgørende, at disse borgere kender deres rettigheder, og hvis de føler sig undertrykte, så skal de vide, at der er hjælp at hente i form af krisecentre og andre understøttende ting.
Vi Konservative kan altså ikke støtte forslaget, og vi finder det meget passivt og direkte skadeligt, at man fra radikal og socialdemokratisk side vil lave en undersøgelse.
Efter vores mening er det underligt, at man på den ene side er kraftigt imod 24-års-reglen og på den anden side bekymrer sig for disse borgere ved at ville lave en sådan undersøgelse, som jeg mener er mere skadelig end gavnlig.
Så det er altså helt uden tøven, at vi Konservative siger nej til beslutningsforslaget fra De Radikale og Socialdemokraterne.
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Jeg vil sige, at i det øjeblik, man kommer under vejrs med, får en mistanke om, at der er sket en forbrydelse, og tvangsægteskab er en forbrydelse, så skal det jo undersøges i det enkelte tilfælde, og så skal de skyldige retsforfølges.
Men det, som man vil gøre her, er, at man først vil lave en undersøgelse af, hvorvidt der overhovedet er sket noget som helst, og så kan det være, siger man, at der kommer en forbrydelse for dagen.
Så siger jeg, at ud over at det der er umenneskeligt over for dem, som man har lovet diskretion, men som nu bliver bragt i den yderste livsfare, så er det altså noget underligt absurd noget, at man så at sige vil retsforfølge en hel kultur, en milliard muslimer, for de praktiserer alle sammen arrangerede ægteskaber, og tvangsægteskaber, hvis de unge ikke går med til arrangementet.
Hvad er det for en logik, der tilsiger en, at man nu tager de her 20 af en milliard og siger, at det skal undersøges til bunds?
Vi ved godt nok ikke, om der er sket noget ulovligt, men det finder vi ud af, og hvis det viser sig, så skal vi retsforfølge dem.
Jeg synes, det er fuldkommen virkelighedsfjernt.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Undskyld, hvis jeg er lidt forvirret.
Altså, argumentet for at fremsætte det her beslutningsforslag er jo ikke, at nu skal vi spille gode over for Dansk Folkeparti, som åbenbart er ondt.
Det er jo noget besynderligt noget.
Jeg vil godt slå meget kraftigt fast, at det her jo først og fremmest handler om at sende et signal om, at tvangsægteskaber accepterer vi ikke, uanset om de så bliver gennemført i Danmark, eller om de bliver gennemført i udlandet med nogle i virkeligheden danske unge.
Kan hr. Jesper Langballe ikke se, at der er et problem i, at vi giver los, at vi i virkeligheden indikerer, at vi ikke accepterer tvangsægteskaber i Danmark, men hvis man kan tage den unge fra Danmark og få vedkommende tvangsviet, må det vel hedde, i udlandet, så er det helt okay, det følger vi ikke, det undersøger vi ikke nærmere?
Må jeg forstå hr. Jesper Langballes kommentar sådan, at hvis man kan lave sådan en undersøgelse, uden at det kommer til at gå ud over specielt de unge mennesker, så er Dansk Folkeparti med på, at vi selvfølgelig også skal have afdækket den side af sagen?
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Jamen jeg har prøvet at forklare, at det i min optik simpelt hen er topmålet af naivitet at tro, at man kan gå ind i de muslimske netværk.
Man bliver jo nødt til at stille spørgsmål i miljøet, hvordan skulle man ellers kunne undersøge det?
Jeg synes, at det er det, der virkelig kan kaldes godhedens kynisme, altså når man kan pudse sin egen glorie, når man har gjort noget for de stakkels piger, så er det fuldstændig ligegyldigt, om de ender med at komme af med livet på grund af de gode gerninger, man har gjort. Må jeg gøre opmærksom på, at dengang den lovhjemmel blev til, efter hvilken Udlændingestyrelsen har udpeget de 62 ægteskaber, foregik det under den socialdemokratisk-radikale regering.
Det er faktisk ikke noget, vi har lavet.
Dengang var alle enige om, også SV-regeringen, at det, det først og fremmest drejede sig om, var diskretion, det var ikke at bringe nogen i fare.
Men det er åbenbart fuldstændig ligegyldigt nu, for nu skal man vise sin godhed over for de der onde folk fra Dansk Folkeparti.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Jeg kan endnu undre mig lidt over, hvordan hr. Jesper Langballe kan sige, at der nu er afdækket en gruppe her, hvor der formentlig er forhindret nogle tvangsægteskaber, det er jeg sådan set ikke uenig med hr. Jesper Langballe i.
Hvordan i alverden kan man argumentere over for godt nok en mindre gruppe, som vi ikke ved noget om i dag, og sige: Jeres sag er i virkeligheden ligegyldig, for vi har jo afdækket det andet?
Det er da principløshed, hr. Jesper Langballe, er det ikke det?
Hvordan kan hr. Jesper Langballe pludselig gøre sig til ekspert i, hvordan man laver sådan en undersøgelse, og med klippefast sikkerhed vide, at det kan man ikke?
Hvordan er det i virkeligheden muligt?
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Inden samtalen var forbi, havde jeg forstået spørgsmålet og sagt til journalisten: Undskyld, det her var en fejltagelse, slå en streg over det der pjat, det går vi ikke ind for.
Det er jo meget karakteristisk for meget journalistik, at det så ikke bliver bragt.
Jeg blev præsenteret for De Radikales forslag for første gang og misforstod altså, hvad det drejede sig om.
Men der er ingen undskyldning for det blad, der har viderebragt en udtalelse, som de vidste at der ikke var dækning for.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Jeg synes altså, at den der med myggen og kamelen er interessant.
For Dansk Folkeparti er myggen i det her tilfælde 62 tvangsægteskaber.
Det er Dansk Folkeparti ligeglad med, i alt fald når man først står der på Folketingets talerstol, og der ikke er så mange, der lytter.
For da den her sag kom frem første gang, da var hr. Jesper Langballe ude at fortælle vidt og bredt, at nu skulle der søreme gøres noget ved det her, selvfølgelig skulle sagerne undersøges.
Det blev sagt til Ritzau, det blev sagt til Politiken, men når hr. Jesper Langballe først står der, er Dansk Folkeparti ligeglad.
Det er hyklerisk.
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Goddag, mand – økseskaft!
Altså, jeg prøver at forklare hr. Jørgen Arbo-Bæhr – og jeg kan da godt begynde helt ved Adam og Eva – at når en ung pige i en muslimsk familie, der bor i Danmark, får en mand op fra hjemlandet, så er det sandsynligvis ikke, fordi de to unge er ved at fortæres af længsel efter hinanden, men det er noget, som slægterne har arrangeret.
Men hvad det skulle føre til at tage de 20 ud, hvor Udlændingestyrelsen er gået ind individuelt og har sagt, at her var der nok tale om et tvangsægteskab – og det er fortræffeligt, at man også der har et endnu mere fintmasket net – og så give sig til at undersøge og retsforfølge de 20 med risiko for, at det kommer til at koste de unge piger livet, er efter min mening ren galimatias.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-28:
Med hr. Jesper Langballes form for sandsynlighedsberegning kan jeg egentlig godt forstå, at han ikke er tilhænger af, at vi prøver at undersøge det.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Jesper Langballe, om han ikke er bekendt med, at man faktisk godt kan gifte sig, fordi man er forelsket, i en eller anden grad i hvert fald, selv om man ikke er fyldt 24 år, om ikke hr. Jesper Langballe er bekendt med, at det kan lade sig gøre.
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Det er sådan lidt sandsynlighedsberegning, og andet er det ikke.
Når 24-års-reglen får til følge, og det kan der vist ikke være nogen tvivl om at den har fået, at der bliver 535 færre ægteskaber i Danmark for personer under 24 år med en udenlandsk partner, så er der vel god grund til at tro, at vi taler om arrangerede ægteskaber.
Vi kan ikke sige med sikkerhed, at der er tale om tvangsægteskab, for
hvis de unge mennesker selv går med til et arrangeret ægteskab, er det jo ikke et tvangsægteskab.
Det der med arrangerede ægteskaber og tvangsægteskaber er jo en gråzone, så derfor tillader jeg mig at sige, at en vis sandsynlighedsberegning taler for, at man har undgået sådan en 500-600 arrangerede ægteskaber og sørget for, at de unge mennesker bliver så gamle, at de kan trodse deres forældre og sige nej, og at de nok selv skal bestemme, hvem der skal være deres ægtefæller.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-28:
Det er ikke for at trække alting i langdrag, men jeg skal lige forstå rigtigt, hvad det var, hr. Jesper Langballe sagde, for jeg synes, jeg hørte hr. Jesper Langballe sige, at man havde forhindret 535 arrangerede ægteskaber, fordi man havde fået nedsat antallet af familiesammenføringer med de her 535 fra 2001 til 2004.
Man kan diskutere, hvad arrangerede er, men mener man virkelig alvorligt, at de alle sammen skulle være arrangerede ægteskaber, fordi vi snakker om unge mennesker under 24 år?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Vil Det Konservative Folkeparti være med til, at vi beder justitsministeren om at spørge kriminalpolitiet, hvordan man kan iværksætte sådan en undersøgelse, uden at man involverer forældrene og de involverede direkte?
Altså, hvordan kunne man undersøge det her, så vi ikke involverer forældrene, og vi heller ikke involverer de mennesker, der eventuelt lever i et tvangsægteskab?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-28:
Der er tit nogle, der siger til mig: Hvorfor spørger I egentlig så meget derinde i Folketinget?
Er I dumme, eller hvad?
Jeg skal ikke udtale mig heroppefra om, hvorvidt vi skulle være specielt dumme, men lige præcis dette spørgsmål om tvangsægteskaber er jo et meget godt eksempel på, at problemet er, at vi mangler svar.
Uanset hvor meget vi har spurgt i samråd, i skriftlige spørgsmål og i spørgsmål her i salen, har vi endnu ikke kunnet få at vide, hvad effekterne af regeringens politik på området egentlig har været for de mennesker, det handler om.
Hvad ved vi om tvangsægteskaber?
Hvad ved vi om de mennesker, der har fået afslag på ægtefællesammenføring?
Desværre meget lidt.
Det er egentlig det værste, og selv om regeringen henviser til 24-års-reglen og til tilknytningskrav osv., kender vi egentlig ikke effekterne, når det gælder tvangsægteskaber.
Det eneste, vi ved, er egentlig, at de tiltag har forhindret, at en række mennesker kan gifte sig og bo sammen med deres ægtefælle her i landet, og det er egentlig mere ærligt, som Dansk Folkeparti har fremhævet gang på gang, at det i virkeligheden ikke handler om tvangsægteskaber, men om at forhindre så mange som muligt i at komme her til landet og bosætte sig her.
I de sager, hvor mennesker får afslag på ægtefællesammenføring, fordi myndighederne har mistanke om et tvangsægteskab, ved vi ikke, hvad der sker med de mennesker.
Hvor er de henne?
Er ægteskabet måske blevet gennemført, blot i et andet land?
Var der overhovedet tale om et tvangsægteskab?
Hvad er der sket med de mennesker, som det handler om?
Det er ikke til at vide, men hvis vi virkelig vil gøre noget for at forhindre den udnyttelse og den tvang, som heldigvis få – men én er én for mange – bliver udsat for, skal vi droppe bare at gennemføre en politik, lukke øjnene og håbe det bedste og i øvrigt ikke vide, hvad de konkrete virkninger af den førte politik er, altså hvad den betyder for de mennesker, der berøres konkret af den.
I debatten har spørgsmålet om fortrolighed været fremhævet.
For dem, der har læst forslaget, er det jo fuldstændig åbenlyst – ikke fordi jeg tror, at alle ikke har læst det – at der må foreligge en misforståelse, hvis der er nogle, der mener, at det skulle fordre noget som helst brud på den fortrolighed, der i disse sager vil være mellem myndighederne og de berørte mennesker.
Man skal snakke med dem i den udstrækning, der er nødvendig for at hjælpe dem, hvis de har behov for hjælp, og den fortrolighed må ikke brydes og skal ikke brydes.
Forslaget her er faktisk et fornuftigt skridt på vejen mod, at vi virkelig skal vide noget om, hvad de politiske tiltag fører til.
Viden er ikke det værste, specielt ikke hvis vi også i fremtiden vil gøre det så godt som muligt for at undgå, at nogle mennesker bliver udsat for tvangsægteskaber, og et sådant forslag støtter Enhedslisten selvfølgelig.