Karen J. Klint (S), 2004-03-12:
Tak til Kristendemokraterne for beslutningsforslaget, for det giver en ekstra anledning til at holde fokus på asylområdet.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at alle asylansøgere skal have en anstændig behandling under deres ophold i Danmark.
Denne anstændighed omhandler ikke kun de forhold, beslutningsforslaget omtaler.
Den første anstændighed begynder allerede ved anmodning om asyl, hvor der vil være forhold, der sikrer asylansøgerne en meget hurtig vurdering af, om deres anmodning oplagt skal afvises, eller om den skal underkastes en nærmere sagsbehandling.
Anstændigheden ligger her i, at eventuelle misbrugere af asylfunktionen skal findes hurtigst muligt, så deres ophold ikke bliver en medvirkende faktor til at mistænkeliggøre alle andre forfulgte personers internationale ret til asyl.
De asylansøgere, hvis anmodning skal igennem en egentlig sagsbehandling, skal naturligvis under opholdet have en anstændig behandling både personligt, socialt, økonomisk og fysisk.
Dette indebærer også en relevant økonomisk ydelse til sikring af hverdagens basale udgifter, så de ikke mister ansvaret for egne og familiens fornødenheder ved at skulle have tildelt beløb til konkrete forhold, som de lige så godt selv samlet kunne være ansvarlig for.
Vi støtter derfor forslaget om, at ydelsen kommer tilbage på niveauet fra før juli 2003, og vi har selv tidligere foreslået, at asylansøgere skal have ret til at søge arbejde, mens deres sag behandles.
Dette af hensyn til, at den enkelte ikke spilder tiden og taber personlige kompetencer, og også for at gøre dem stærke til at vende hjem, hvis det er det, det ender med.
Det lyder umiddelbart fornuftigt med 3 måneders respit mellem ankomst og adgang til at søge arbejde.
Det er på det
tidspunkt, vi synes, det er vigtigt, når blot der så også differentieres, så asylansøgere, der ikke har en relevant arbejdsevne eller på grund af traumer m.v. ikke kan mødes med et krav om aktivering og arbejde, ikke skal medvirke til en selvforsørgelse.
Vi har jo set nogle uheldige eksempler på, at det her bliver svært at skelne mellem ret og pligt.
Arbejdet kan nemlig ikke altid erstatte behandling, men tidlig behandling forbedrer chancerne for senere at komme på arbejdsmarkedet eller for også at komme det, når man kommer tilbage.
Om madkasseordningen kommer jeg jo til at sige, at vi vedkender os vores ansvar for, at den eksisterer, men vi vil meget gerne være med til at se på, om den sanktionsmulighed har den balance, der oprindelig var tænkt i den, eller om der er nogle forhold i dag, som mere ligner straf end den balance, der var i det.
Det er jo ikke taget ud af den blå luft, det er jo ikke myndighederne, der kommer og siger: Nu skal du få madkasse.
Det er jo, fordi de ikke samarbejder.
Men lad os kigge på balancen i det.
Vi ønsker fortsat ikke, at afviste asylansøgere får udvidet adgang til illegal indvandring, hvor de efterfølgende kan ernære sig med sort arbejde til skade for alle andre.
Derfor vil vi godt se positivt på, hvordan vi kan hjælpe de afviste asylansøgere, der selv positivt samarbejder.
Det kan godt ske, at de skal have nogle flere muligheder, end de har i dag, men det skal ikke være sådan, at de kan misbruge det til illegal indvandring. Vi vil godt gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men der er altså også ting i forslaget, som vi ikke kan støtte.