runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2006-03-28:
Jamen det har jeg jo sagt.
Jeg kan ikke forstå, at det skal være så besynderligt, at man holder en ordførertale, som er lidt nuanceret, og hvor man erkender, at der er et behov, men at man også samtidig er nervøs for, at en bestemt løsningsmodel, hvis man gennemfører den alt for bevidstløst, kan skabe noget stik modsat af det tilsigtede, nemlig en arbejdsløshedskø af udlændinge.
Men når nu næsten alle i salen synes at være så enige om, at det simpelt hen bare er med at spurte derudad, som Globaliseringsrådet har sagt, er det så egentlig ikke ganske velgørende, om ikke andet så for afvekslingens og underholdningens skyld, at der er et enkelt parti, der siger: Javist, der kunne måske være nogle risici, som man også lige skal tage i betragtning?
Søren Gade (V), 2006-03-28:
Styrken i Irak råder over alt lige fra pansrede køretøjer til letpansrede køretøjer og upansrede køretøjer, og det er således, at det ikke bliver en beslutning truffet i København, hverken i Forsvarskommandoen eller i Folketinget, som afgør, hvilke typer køretøjer man skal køre i, for det er meget afhængigt af den situation, man er i.
Der er jo ingen tvivl om, at isoleret set kunne man sige: Hvorfor kører vi ikke altid rundt i store, pansrede køretøjer, for det må yde en bedre beskyttelse end de let pansrede køretøjer?
Men problemet er, at distancen mellem lokalbefolkningen og vores soldater bliver større, hvis man sidder – populært sagt – buret inde i store, pansrede køretøjer.
Den bedste beskyttelse af vores soldater, den bedste beskyttelse, vi har, er at have et tæt samarbejde med de civile irakere, fordi de civile irakere jo mange gange også hjælper vores soldater med at fortælle, hvor der eksempelvis kunne være angreb.
Så derfor kan man ikke give et entydigt svar, men der er materiel – gående fra pansrede køretøjer til upansrede køretøjer – til rådighed for vores soldater i Irak.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 97
Morten Homann (SF), 2006-03-28:
Jeg kan oplyse hr. Mikkel Dencker om, at førstebehandlingen var i december, og det vil altså sige, at man har skullet bruge 3 måneder på at diskutere, hvorvidt det her var en del af finanslovaftalen eller ej.
Er det den klarhed, som aftalerne mellem regeringen og Dansk Folkeparti har, at det er så svært at finde ud af, om noget er omfattet af en aftale eller ej?
Der må da være sket et eller andet.
Det må være ret hurtigt at fastslå, om det er aftalestof eller ej.
Det tror jeg ville kunne gøres på en eftermiddag.
Så kan hr. Mikkel Dencker fortælle lidt mere om, hvad det er for nogle diskussioner, der har været mellem regeringen og Dansk Folkeparti i de 3 måneder, der er gået, uden der er kommet andet ud af dem, end at Dansk Folkeparti altså støtter, at bankerne skal have en skattelettelse?
Hvad i alverden er der foregået i de 3 måneder, som hr. Mikkel Dencker har diskuteret med regeringen i?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jamen altså, hr. Jørgen Arbo-Bæhr spørger jo, som om vi førstebehandler et lovforslag i dag, men det gør vi jo ikke.
Det er hr. Jørgen ArboBæhr, som bringer det her på banen.
Det er ikke et forslag, som regeringen har fremsat.
Derfor synes jeg, det er lidt svært for mig at gå ind i sådan nogle detaljer.
Det er ikke overvejelser, der har ligget på regeringens bord på nuværende tidspunkt.
Jeg har sådan set blot sagt, at jeg synes, den hollandske model er interessant at følge og også kan være værd at lade sig inspirere af.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 99
Det må jeg sige er et noget åbent spørgsmål.
Hr. John Dyrby vil jo være ringe stillet, hvis jeg sagde, at jeg ikke havde læst dem og derfor ikke kan kommentere dem, men jeg har læst dem.
Men det, jeg gerne vil kommentere til de historier, er, at der altså også findes en anden virkelighed, som er, at vi jo til stadighed arbejder på at sikre, at der er så tålelige forhold som overhovedet muligt, at vi sørger for, at der er muligheder for at leve i den tid.
Jeg tror aldrig nogen sinde, at vi kan skabe en lyserød situation i forbindelse med det at være asylansøger og være afvist asylansøger.
Men det, vi kan sikre, og det, vi arbejder på hele tiden, og som faktisk også er lykkedes, er at sikre så kort en sagsbehandlingstid som muligt.
Så hvis man får tilsagn om asyl, har vi sikret, at man hurtigst muligt kommer ud i en kommune.
Sagsbehandlingstiden er kommet ned på et niveau, hvor man siger, at den nu faktisk ikke kan komme meget længere ned; den er på omkring de 100 dage.
Det er nogle komplicerede sager, og der er en masse papirer og fakta, der skal behandles.
Det er det, man stiler efter.
Samtidig skal vi faktisk i dag tredjebehandle et lovforslag, som der jo er bred opbakning til, for så vidt jeg har forstået, siger Socialdemokraterne også, at de er med på det.
Jeg lægger her op til, at vi endnu en gang kigger på det indhold af aktivering og uddannelse, der er i den tid, man opholder sig i asylcentre.
Det er netop for at sikre, at der er et indhold for de folk i den tid, hvor de venter på en afgørelse, så vi sikrer, at de enten er så godt forberedte som muligt til at starte en tilværelse i Danmark, eller, hvis vi giver dem afslag på asyl, at vi faktisk også putter et indhold i, så vi kan hjælpe dem så godt som muligt til at starte på tilværelsen igen hjemme i deres hjemland.
Morten Homann (SF), 2006-03-28:
Så hvis jeg forstod hr. Mikkel Dencker ret, så var man altså lodret imod at give skattelettelser til bankerne, men man gør det alligevel.
Er det korrekt forstået?
Når Dansk Folkeparti sidder og forhandler finanslov med regeringen, har man altså så lidt styr på, hvad man laver, at der lige smutter en skattelettelse for et trecifret millionbeløb ud mellem sidebenene til nogle af dem, der tjener allermest i de her år.
Jeg synes, det er meget bekymrende, hvis det er den seriøsitet, Dansk Folkeparti lægger for dagen, når man skal forhandle finanslov.
De penge kunne have gjort rigtig, rigtig meget gavn hos nogle af det her samfunds dårligst stillede, hvis Dansk Folkeparti havde været vågen i stedet for at give pengene som skattelettelse til bankerne.
Jeg synes helt ærligt, at hr. Mikkel Dencker skylder en bedre forklaring.
Mikkel Dencker (DF), 2006-03-28:
Som SF’s ordfører ganske rigtigt sagde, så udtrykte jeg skepsis ved førstebehandlingen af det her lovforslag, netop fordi vi ikke mener, at den her skattelettelse, som der ganske rigtigt er tale om til pengeinstitutterne, er vores førsteprioritet.
Vores ændring er så kommet ind, fordi vi ved førstebehandlingen ikke var opmærksomme på, at dette lovforslag faktisk er omfattet af finanslovaftalen mellem Dansk Folkeparti og regeringen, og vi lever derfor selvfølgelig op til de forpligtelser, der ligger i den aftale.
Så det er baggrunden for, at vi stemmer for.
Morten Homann (SF), 2006-03-28:
Det her er jo et ret fantastisk lovforslag, som går ud på at give en skattelettelse på godt 100 mio. kr. om året.
Og det er ikke til hvem som helst, men til bankerne, der som bekendt i forvejen skovler penge ind som aldrig nogen sinde før i de her år.
Der har vi fra SF’s side ikke været i tvivl om, at hvis der var nogen, der skulle have en skattelettelse, så var det da bestemt ikke bankerne, som år efter år sætter rekord og sidste år tjente over 30 mia. kr.
Det var en betænkelighed, som Dansk Folkeparti også gav udtryk for ved førstebehandlingen, hvor de også sagde, at man ikke synes, at bankerne stod først for, når der skulle uddeles skattelettelser.
Derfor er det jo lidt tankevækkende, at Dansk Folkeparti alligevel vælger at stemme for lovforslaget her ved tredjebehandlingen og altså er med til at give en skattelettelse på over 100 mio. kr. om året til bankerne.
Derfor tror jeg, at ikke bare jeg, men ganske mange andre mennesker i det her land godt kunne tænke sig at høre, hvad der har fået Dansk Folkeparti til at skifte mening og synes, at det nu lige pludselig er helt rimeligt at give skattelettelse til bankerne, som altså som sagt tjente over 30 mia. kr. alene sidste år.
Så jeg glæder mig til at høre, hvad Dansk Folkepartis ordfører vil sige for at forsvare den her skattelettelse.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Det Radikale Venstre stemmer for L 87, men for god ordens skyld vil jeg gøre opmærksom på, at vi hurtigst muligt vil fremsætte et beslutningsforslag, hvor vi lægger op til en ændring af hele det videnskabsetiske komitésystem, og samtidig vil vi stille forslag om, at det bliver sådan, at alle kemiske forsøg på mennesker selvfølgelig skal godkendes af det videnskabsetiske komitésystem.
Det kan vi ikke acceptere.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jamen det er rigtigt, at regeringen har indført en starthjælp, som har medført, at flere er blevet selvforsørgede, og det synes vi er et rigtig godt resultat.
Og så er der altså ikke noget til hinder for, at hvis kommunen vurderer, at der er behov for individuelle tilskud, bl.a. til briller, så kan man give det, plus at regeringen også har været med til at sætte øget fokus på at hjælpe bl.a. børn med anden etnisk baggrund, også flygtningebørn, til at blive aktive i foreningslivet, så det er der skam muligheder for.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Troels Ravn (S), 2006-03-28:
I den oplistning af regeringens mange initiativer bliver jeg altså nødt til at fastholde, at integrationsministeren sammen med regeringen har været med til at lave det her forslag om starthjælp og fastholde, at de her mennesker, flygtninge med meget, meget dårlige forudsætninger for at integrere sig i samfundet under de her økonomiske vilkår, stadig væk skal være på starthjælp.
Jeg vil give et par enkelte eksempler.
Med hensyn til boligforhold vil det være sådan, at de her mennesker på starthjælp kun har råd til meget små boliger.
Starthjælpen er årsag til, at børn og unge ikke har råd til at gå til fritidsinteresser, i idrætsforeninger osv., ellers i øvrigt en god måde at blive integreret på.
På starthjælpen har flygtninge kun råd til den allerdårligste og billigste mad, hvilket kan give ernæringsproblemer.
Og så et meget, meget konkret eksempel i forhold til det at tage en uddannelse: Jeg har kendskab til en familie på starthjælp, der ikke har råd til at købe briller til børnene, som ellers har behov for briller, hvilket gør muligheden for at tage en uddannelse langt, langt vanskeligere end for andre mennesker i vores samfund.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Regeringen har så sandelig også haft et øget fokus på forholdene for de traumatiserede flygtninge og støttet initiativer til at hjælpe netop den gruppe, samtidig med at regeringens indsats jo generelt i langt højere grad end under den tidligere regering har fokus på at sikre at hjælpe dem, der kommer her til landet; at hjælpe dem, der er uden beskæftigelse, ind i beskæftigelse; sikre, at kommunerne har de rette redskaber til at få hjulpet med det; og sikre, at de unge får en uddannelse.
Det er den måde, vi gerne vil leve os ind i de her menneskers situation på, og det er faktisk at hjælpe dem meget bedre, end vi har gjort tidligere, til netop at få en selvhjulpen tilværelse.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Jeg vil godt spørge integrationsministeren, om ministeren har set de artikler, der har været i weekenden i bl.a. Politiken om forholdene på asylcentrene og forholdene for nogle af vores asylansøgere.
Og så vil jeg godt spørge ministeren, om hun har nogen kommentarer til artiklerne.
Troels Ravn (S), 2006-03-28:
Jeg er selvfølgelig meget enig med ministeren i, at det gælder om at gøre folk selvhjulpne og selvforsørgende.
Det kan der slet ikke være nogen tvivl om.
Til gengæld kunne jeg godt ønske mig lidt mere indlevelse fra ministerens side i de her menneskers situation.
Det er jo sådan, at det er dybt, dybt traumatiserede mennesker, meget ofte med alvorlige psykiske, fysiske lidelser, der kommer til landet og havner på den her starthjælp, altså mennesker, som simpelt hen ikke umiddelbart har en jordisk chance for at påtage sig et arbejde.
Og i den forbindelse er der egentlig et lille paradoks: Vi har oplevet i de senere år, at man som flygtning skal være mere og mere belastet, fysisk og psykisk, for at få opholdstilladelse i Danmark, og samtidig har vi altså strammet kravene til selvforsørgelse og integrationsparathed meget, meget væsentligt.
Der er et misforhold her.
Jeg kunne godt tænke mig, at integrationsministeren tog udgangspunkt i virkeligheden og i, at det her altså er nogle mennesker, der har meget, meget alvorlige sociale problemer, hvor net op det så at fastholde dem på en starthjælp, et eksistensminimum, ikke befordrer mulighederne for at blive selvhjulpne og integrerede.
Jeg vil gerne spørge ind til emnet starthjælp.
Regeringen og Socialdemokraterne er jo enige om, at det gælder om at integrere de flygtninge, der kommer til landet, bedst muligt i det danske samfund.
For at det så ikke bare bliver til tomme ord, bliver vi jo indimellem nødt til at vurdere den indsats, der så aktivt gøres.
Og jeg vil gerne fortælle, at vi altså får flere og flere eksempler fra kommunerne på, at den såkaldte starthjælp er en alvorlig barriere i forhold til at integrere flygtninge i samfundet og give menneskene her en ordentlig start på tilværelsen i Danmark.
Starthjælpen for en familie på eksempelvis to voksne og tre børn udgør omkring 5.000 kr. om måneden, der så skal gå til mad, tøj, medicin, fritidsinteresser osv.
Og den her familie modtager altså starthjælp de første 3 år, den er i landet.
Vi får at vide, at starthjælpen er en direkte hindring for integration, at den skaber social ulighed og fastholder flygtningene i fattigdom.
Gør de oplysninger indtryk på integrationsministeren?
Og vil integrationsministeren måske genoverveje det fornuftige i at fastholde flygtninge på starthjælp?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jeg har ikke mulighed for at bekræfte de oplysninger, som fru Karen Hækkerup kommer med, men jeg synes, at vi skal klare det, og jeg svarer som sagt meget gerne skriftligt på fru Karen Hækkerups spørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 101
Karen Hækkerup (S), 2006-03-28:
Det takker jeg selvfølgelig for.
Sådan et spørgsmål vil jeg selvfølgelig straks gå ned og få stillet, for der er da mange ude i Dragør, der er bekymrede for, hvad det her kommer til at betyde.
Det, kommunen selv anslår, er, at de står til at kigge frem mod en yderligere udgift på et tocifret millionbeløb.
Og det er mange penge også for en kommune som Dragør.
I øvrigt kan jeg oplyse, at de midler, man får i kommunen til at føre tilsyn med de her familier, som altså har det rigtig svært, og hvor børnene er omsorgssvigtet og har det rigtig skidt, ikke er blevet reguleret siden 2004.
Dengang havde man 156 beboere på omsorgscenteret, og det får man så penge til, men i dag bor der faktisk 253, og det er ikke blevet reguleret op.
Men jeg takker for ministerens interesse og håber, ministeren vil gå ind i sagen, for det er et problem, som trænger til at blive løst.
Jeg vil sende nogle skriftlige spørgsmål.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Det er en meget konkret sag, der bliver henvist til, og jeg må blankt erkende, at den er jeg ikke så langt nede i dybden i, at jeg kan give et svar her og slet ikke under ministeransvarlighedsloven.
Men jeg vil meget gerne svare fru Karen Hækkerup i et skriftligt svar, for så vil jeg kunne redegøre meget mere præcist om forholdene på området.
Karen Hækkerup (S), 2006-03-28:
Så kan jeg oplyse, at det er rigtigt, at udlændingemyndighederne har udgiften, når børnene er i præasylfasen, og der bliver også givet en refusion i 3 år, efter at barnet har fået tilbud om asyl.
Men der kan jo godt gå mange år, før barnet bliver 18 år, og reglerne er altså sådan i dag, at uanset om forældrene bliver placeret i Jylland, på Fyn eller et andet sted på Sjælland, så er det Dragør Kommune, der som oprindelig hjemkommune får regningen, frem til barnet bliver 18 år.
Det er, som om der er kommet til at ske en eller anden fejltagelse mellem nogle lovgivningsstykker, hvor man ikke har fået tænkt den her situation igennem.
For det kan da ikke være rimeligt, at en enkelt kommune skal bære den udgift.
Udgiften er selvfølgelig berettiget, for de her børn skal hjælpes, og der skal støttes op om dem, men det kan da ikke være rimeligt, at én kommune skal bære den udgift i al evighed, frem til børnene bliver 18 år, uanset hvor mange der så bliver fjernet.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Vi har været i dialog med Dragør Kommune.
Nu har jeg ikke lige sagen med her i dag og forberedt den konkrete sag, men det er sådan: Tilsynsmyndigheden ligger hos kommunen, men så længe det er personer, som er under Udlændingestyrelsens ansvar, så bliver der også betalt derfra.
Det er reglerne.
Karen Hækkerup (S), 2006-03-28:
Jeg har bedt om ordet, fordi jeg har modtaget nogle skrivelser fra Dragør Kommune, som har rettet henvendelse til ministeren, og som nu retter henvendelse til mig og beder mig om at hjælpe og gå ind i en sag, de har problemer med.
Det drejer sig om, at Dansk Røde Kors har sit eneste omsorgscenter, nemlig Kongelunden, beliggende i Dragør Kommune.
Der er anbragt enlige, traumatiserede mænd og traumatiserede familier.
Når børn skal tvangsfjernes fra de familier, hvad jo desværre sker, men som også sker af hensyn til børnene, så bliver Dragør Kommune sat i en ualmindelig svær situation, fordi lovgivningen ikke har sørget for at få det ordnet sådan, at Dragør Kommune undgår at betale regningen, indtil børnene bliver 18 år.
Jeg vil spørge ministeren, om hun har en løsning på, hvordan den kommune, der tilfældigvis er beliggenhedskommune, kan undgå at have den urimelige regning.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Det er jo lige præcis de initiativer, jeg har taget.
Jeg håber dog også, at hr. John Dyrby er enig med mig i, at vi skal fastholde en balance.
Med hensyn til folk, som sådan set har fået afslag, og som selv er pligtige til at rejse ud af landet, fordi de ikke har et lovligt ophold her, skal vi jo ikke sikre, at vi gør det så attraktivt, at der slet ikke er nogen incitamenter til at rejse hjem.
Altså, de afviste asylansøgere vil vi meget gerne hjælpe med at klæde på til, at de kan starte en tilværelse i hjemlandet.
Og det er faktisk det, som det lovforslag, jeg har fremsat, og som vi tredjebehandler i dag, bl.a. er udtryk for.
Så det er jo sådan set noget, vi kigger på hele tiden, og som sagt håber jeg også, at Socialdemokraterne vil være med til at stemme for lovforslaget her senere i dag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 100
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Det er fuldstændig rigtigt, at vi skal rundt, og det tror jeg bliver en god tur, og det er måske også vigtigt for os at se.
Men det, der jo er det korte af det lange, er, at uanset om vi har bedt folk om at rejse hjem til der, hvor de kom fra, så er vi nødt til at behandle dem menneskeligt og give dem nogle menneskelige vilkår her i landet.
Og der skal jeg bare have bekræftet: Er det sådan, at integrationsministeren ikke er indstillet på at se på de forhold endnu en gang?
Og er det sådan, at integrationsministeren ikke er villig til at sige: Det kan godt være, at vi i virkeligheden har været lidt for smålige i den her sammenhæng, og det kan da godt være, at vi med ganske få midler i virkeligheden kunne give dem en noget bedre tilværelse, så vi ruster de her mennesker til at komme tilbage til en ordentlig tilværelse der, hvor de kom fra?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Min vurdering er, at ressourcerne er tilstrækkelige.
Det her handler jo om folk, som ikke skal blive i landet og sådan set heller ikke i asylcentrene.
Deres fremtid ligger i hjemlandet.
Og vi gør faktisk også med lovforslaget mere for at hjælpe dem til at starte en tilværelse igen.
Jeg ved ikke, om hr. John Dyrby skal med, men på fredag skal jeg i hvert fald sammen med Integrationsudvalget rundt og besøge bl.a. Sandholmlejren, og der har vi jo en god anledning til at se på forholdene og diskutere forholdene.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Nu er jeg lidt i tvivl om, hvad det så egentlig betyder, for hvis man nu tager nogle af de forhold, som nogle af de mennesker lever under, bl.a. dem, der har fået afslag på asyl, må det jo stadig være det grundlæggende, at vi i hvert fald skal stille nogle forhold til rådighed, som ikke direkte skader de mennesker.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at være lidt mere konkret og spørge ministeren, om hun føler, at de ressourcer, vi giver Dansk Røde Kors til at drive asylcentrene, de ressourcer, vi lægger i bl.a. boligforholdene for dels asylansøgere, dels dem, der bor der, efter at de egentlig har fået afslag, i virkeligheden er tilstrækkelige; om vi ikke med en måske ikke ret stor forøgelse af det her i virkeligheden kunne gøre nogle forhold væsentlig bedre for nogle mennesker, der i forvejen har det meget, meget svært.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Jamen det er skam derfor, regeringen er meget optaget af at sikre, at der også er et indhold i dagligdagen i den tid, man opholder sig der.
Men de, som er der i lang tid, er i høj grad – for ikke at sige stort set alle – afviste asylansøgere.
Det er folk, der har søgt om asyl og fået afslag.
De har fået at vide: Der er ikke grundlag for at få flygtningestatus i Danmark.
Når man får det afslag, er man faktisk forpligtet til at rejse ud af landet.
Det er der så nogle, der vælger ikke at gøre, og der er vi selvfølgelig nødt til at sende et klart signal om, at de nu faktisk opholder sig ulovligt i landet, og at de skal rejse ud.
Vi sender dem så ikke på gaden.
John Dyrby (S), 2006-03-28:
Tak for svaret.
Det er jo ikke, fordi ministeren og jeg er uenige om de forhold, som ministeren nævnte, og jeg er selvfølgelig også bekendt med lovforslaget, og det stemmer vi ganske rigtigt for.
Men det, der jo er interessant i den her sammenhæng, er, at jeg slet ikke er i tvivl om, at der gøres et meget stort stykke arbejde på vores asylcentre, og jeg synes også, der er grund til at rose Dansk Røde Kors og deres indsats i den her sammenhæng, men vi bliver også nødt til at spørge os selv, om forholdene er gode nok for en del af de asylansøgere, der bor i længere tid på asylcentrene.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren i virkeligheden mener det, når hun siger, at vi skal gøre forholdene så tålelige som muligt.
Det lyder lidt som en modsætning, for i virkeligheden er det jo ikke et spørgsmål om at lave nogle minimumsbestemmelser, som mennesker har mulighed for at leve under.
I virkeligheden er det et spørgsmål om at lave nogle forhold, under hvilke mennesker ikke tager skade af at opholde sig.
Så jeg vil spørge, om ministeren ikke er enig i det synspunkt.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-03-28:
Det er jo ikke en ny debat.
Starthjælpen popper op mange gange.
Det, som jeg kan henvise til og opfordre hr. Troels Ravn til at bemærke sig, er, at når vi sammenligner personer, som er på starthjælp, med en tilsvarende gruppe, der efter de gamle regler er på kontanthjælp, så bliver folk hurtigere selvforsørgende i den gruppe, der har været på starthjælp.
Og det synes jeg er et rigtig godt resultat, for det er målet, at vi med de her ydelser skal sikre, at det bedst kan betale sig at tage et arbejde og dermed forsørge sig selv.
Så det er resultatet af starthjælpen, når vi gør det op rent statistisk.
Må jeg så ikke tilføje, at der derudover for starthjælpsmodtagere så vel som for kontanthjælpsmodtagere er mulighed for at modtage enkeltydelser, og det sker også.
Det sker ikke i noget specielt større omfang, end det gør for kontanthjælpsmodtagere, for nogle ville måske sige, at det ville kommunerne bare bruge, men det gør de ikke.
Der er ikke en vurdering af, at der i højere grad er behov for at give enkeltydelser end til folk på kontanthjælp.
Og endelig har jeg da lyst til at sige, at når det gælder en familie på starthjælp, så er ydelsen faktisk højere, end den er i Sverige, og vi plejer ikke at betegne Sverige som et land, der lader folk gå for lud og koldt vand.
Så jeg synes sådan set sagtens, vi kan være ved niveauet, og vi har faktisk også resultater ud af det.