runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2002-01-11:
Jeg beklager; jeg er endnu ikke blevet tilstrækkelig repatrieret til Folketinget her, så jeg kender ikke dets procedurer.
Jeg vil gerne sige til hr. Kamal Qureshi, som spørger, om jeg ikke også blev stødt over noget, Dansk Folkeparti sagde, at for det første ved jeg ikke, om jeg blev stødt over ordet mistænkeliggørelse; jeg synes bare, det var en urimelig beskrivelse af mit forslag.
Nu bliver jeg så spurgt, om jeg ikke også var uenig i noget helt andet.
Jo, jeg var da uenig i noget af det, som hr. Søren Krarup sagde.
På den anden side var der jo et vist hold i den historiske redegørelse.
Det kan jo ikke bestrides, at da indfødsretsloven blev gennemført i 1776 under Ove Høegh-Guldberg, havde den det formål, som hr. Søren Krarup beskrev, og det kan jo heller ikke nægtes, at vi stadig væk i dag har et indfødsretssystem nedfældet i vor grundlov, som siger, at i Danmark er det danskerne, der bestemmer, og det er danskerne, der uddeler indfødsretten; det kan man jo ikke bestride.
Så vidt jeg hørte, var det det, hr. Søren Krarup - oven i købet med et langt og spændende grundtvigcitat, som jeg glæder mig til at genlæse - redegjorde for.
Den slags historiske begrundelser synes jeg i og for sig vi ofte savner her i Tinget.
Så jeg vil da godt takke hr. Søren Krarup for at have tilført debatten et vist format.
At man så ikke behøver at være enig med ham i spørgsmålet om, hvilke kriterier vi skal anlægge, når vi siger, at folk skal være integreret i en vis grad og have udsigt til at kunne blive integreret for at få statsborgerskab, er en helt anden sag.
Jeg tror heller ikke, han forlanger, at jeg som minister skal stå og være enig i hvert ord, han siger. Dermed kommer jeg så til hr. Søren Krarups lidt formalistiske syn på aftaler, og her vil jeg nu prøve at argumentere lidt teologisk.
Det forekommer mig, at vi lutheranere har noget, der er meget vigtigt, og som faktisk er bestemmende for vort forhold til Gud og til menneske.
Vi er nemlig bundet af noget indre.
Vi står nøgne over for Gud bundet af vor samvittighed.
Det er lidt højtideligt, det ved jeg godt, men altså når regeringen føler sig bundet af en aftale, er det ikke, fordi vi kan idømmes noget; det er ikke, fordi nogen kan komme og smække os; det er ikke, fordi vælgerne vil være sure på os, hvis vi bryder aftalen.
Nej, det er såmænd, fordi vi gerne vil opføre os på den måde, som vi selv føler er rigtig, og så håber vi, at andre opfører sig tilsvarende over for os.
Det får vi jo hårdt brug for i de forhåbentlig mange år, hvor rollefordelingen skal være, som den er nu.
Jeg ved ikke, om Luther kaldte det den trælbundne vilje, men det kan hr. Søren Krarup måske komme op og redegøre for, eller måske kan jeg komme med på det kursus, som fru Margrete Auken skal på.
Det kan hun i hvert fald trænge til, jeg måske også.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Jeg synes, jeg godt vil understrege, at jeg ikke på noget tidspunkt har sat spørgsmålstegn ved, at det er Folketinget, der suverænt tildeler statsborgerskab.
Det vil jeg gerne understrege igen.
Jeg vil endnu en gang bede ministeren om at forholde sig til det, som ministeren også gjorde med hensyn til min ordførertale, hvor han fremdrog nogle af de elementer, som han følte sig frastødt af.
Jeg beder ikke ministeren forholde sig til, om han er enig med hr. Søren Krarup, men jeg vil meget gerne bede ministeren om, på samme måde som han gjorde med min ordførertale, også at trække nogle elementer frem, som han følte sig stødt over, fra Dansk Folkepartis ordførertale.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
Nu var det ministeren selv, som bragte sine divergenser med hr. Søren Krarup på bane, men det undrer mig, at der var en, der ikke blev nævnt.
Derfor vil jeg stille et spørgsmål til ministeren: Vil ministeren herfra love, at så længe ministeren er minister, vil det aldrig nogen sinde blive accepteret, at det i en ansøgning om dansk indfødsret på nogen måde skal indgå, hvilken religiøs overbevisning den enkelte måtte have?
Kan ministeren garantere det, så længe ministeren er minister?
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Jeg vil sige, at på 1 minut at skulle behandle den trælbundne vilje vil være temmelig vanskeligt. »Jeg er bundet i min samvittighed«, det er fuldstændig
rigtigt, at det er luthersk etos, om man så må sige, og det respekterer jeg i høj grad.
Men jeg forstår stadig væk ikke, vil jeg gerne sige til integrationsministeren, hvorfor man vil presse de to lovforslag igennem, som jo altså er et brud med det folketingsvalg, der har været.
Jeg protesterer voldsomt, når det lovforslag, som har ligget fra oktober, kommer op nu,
men hvorfor ministeren presser to nye igennem, når der faktisk er en klar folkelig underkendelse af alt det, der sker - dvs. det kontorcirkulære og det forlig, der foreligger, og som tilmed regeringspartneren, De Konservative, ikke er bundet af - begriber jeg ikke, og jeg betragter det altså som en krigserklæring til Dansk Folkeparti og til vælgerne.
Bertel Haarder (V), 2002-01-11:
Vi presser ikke forslagene igennem, vi vil bare heller ikke forhindre sager i at komme frem på den aftalte måde frem til 1. juli.
Det er det, jeg siger.
Og så vil jeg gerne bekræfte over for hr. Søren Søndergaard, at vi ikke vil anlægge religiøse kriterier, når vi indstiller, hvem der skal have indfødsret.
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
For at begynde med det sidste vil jeg sige, at nazismen var antikristendom og som bekendt ville udrydde kristendommen, så enhver tale om, at nazismen repræsenterer den kristne kulturkreds, er nonsens.
Det vil jeg ikke bruge mere tid på.
Derimod vil jeg gerne manuducere min tidligere veninde
fra studenterkredsen i København, fru Margrete Auken, i, hvad kristendom er.
Må jeg sige, at jeg synes, jeg finder det tankevækkende og et udtryk for hendes teologiske vankundighed, at hun kalder en evangelisk-luthersk præst en mullah.
Mere forvirret kan man vist ikke blive.
Men det kommer ikke bag på mig, at fru Margrete Auken gør det.
Kære elskværdige fru Margrete Auken: Ét i Kristus er ensbetydende med, at det ikke er en almindelig verdslig, politisk, social enhed.
Og det er lige præcis det, de teologiske sværmeri altid har begået, for de har nemlig sat lighedstegn mellem den kristne lighed i Kristus og almindelig social og politisk lighed, og derudaf kommer alle, ja, jeg er lige ved at sige alle verdenshistoriske ulykker.
Det er den historiske baggrund for bl.a. marxismen.
Marxismens teoretiske lighedstale bygger på sværmeriets dyrkelse af den misforståelse af kristendommen.
Jeg ser, at fru Margrete Auken er på vej ud.
Jeg kan godt forstå det, for der er ikke meget at svare for hende.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-01-11:
Nu overtog jeg ordførerskabet, fordi hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe har været så venlige at sidde og se fjernsyn, mens jeg optrådte forleden aften.
Det er jo rigtigt, at den tidligere økonomiminister fru Marianne Jelved har været ude med bebrejdelser mod regeringen gående ud på, at hvis vi bare rendte fra det ene og det andet forlig, så kunne vi jo ikke regne med, at vi kunne få noget igennem i Folketinget i fremtiden.
Dertil er at sige, som jeg også svarede i tv, at der altså er nogle, der står højere end os herinde i Folketinget, og det er vælgerne. Derfor er det fortsat min opfattelse, at udgangspunktet må være, at et folketing ikke kan binde kommende folketing.
Så var det jo fuldkommen ligegyldigt, om vi holdt folketingsvalg, og sådan kan det naturligvis ikke være.
Men det er en balance mellem ordholdenhed og opfyldelse af vælgerløfterne og »hvad er til gavn for Danmark?« Og der er altså nogle undtagelser.
Vi har f.eks. indgået et 4-årigt politiforlig.
Det begynder vi jo ikke at rende fra.
Vi har, lige når det drejer sig om indfødsretsforliget, skrevet en præcis dato i aftalen.
Det kan jeg godt ærgre mig over i dag at vi har gjort, men det har vi altså gjort - det er den 1. juli, så det varer ikke så længe - og det har vi altså tænkt os at holde os til.
Det skal være sagt her, at det holder vi os til, men heller ikke en dag længere.
Jeg vil godt garantere for, at vi vil indgå en aftale med det flertal, der er i Folketinget nu, sådan at der kan træde nye regler i kraft straks fra den 1. juli. Men hvorfor lader vi så ikke bare lov om indfødsrets meddelelse ligge til den tid?
Dertil er at sige, at lov om indfødsrets meddelelse er noget helt specielt.
Det er jo enkelte personsager.
Jeg kan godt huske en anden stor sag her i Folketinget, hvor man havde ladet sager ligge i ministerierne, og vi har altså aftalt med hinanden, at sådan bliver det ikke. Lov om indfødsrets meddelelse fremsættes på fuldkommen samme måde med det antal, som man i ministeriet har fået færdigbehandlet, og efter den tidstermin og de procedurer, der gælder i dag.
Jeg vil så sige til hr. Søren Søndergaard, at det jo er en slags forsøg på mistænkeliggørelse, når man begynder at spørge ministeren, om han i sin forelæggelse af indfødsretssager for Folketinget nogen sinde kunne drømme om at tage hensyn til, hvilken religion folk har.
Jeg aner ikke, om man nogen sinde bliver spurgt om det, når man søger om indfødsret.
Jeg tror det ikke.
Jeg kan ikke huske, at jeg har set det i politirapporter, og jeg kan i hvert slet ikke huske, at det nogen sinde har været på tale, og jeg har faktisk siddet i Indfødsretsudvalget tidligere i en del år. Derfor synes jeg, at det fra hr. Søren Søndergaards side er en form for forsøg på at få debatten ned på et plan, hvor den ikke hører hjemme.
Det er et forsøg på at mistænkeliggøre ministeren.
Jeg synes overhovedet ikke, at det hører hjemme
her i Folketingssalen.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
To ting: Ministeren sagde: En person, som har opnået statsborgerskab ved svig, har ingen forventning om at kunne bevare sit statsborgerskab.
Men problemet er jo netop, at sådan har det været.
Vil ministeren ikke bekræfte, at sådan har det faktisk været?
Det er derfor, der er behov for en ændring, men det er forkert at indføre den med tilbagevirkende kraft.
Og så kunne jeg godt tænke mig, at ministeren prøvede at svare lidt mere på det problem, som blev skitseret fra Enhedslistens ordfører, nemlig: Vi har vel en eller anden forpligtelse til at undgå, at folk render rundt og er statsløse.
Hvad gør vi med dem, vi fratager statsborgerskabet?
For at høre, hvilke overvejelser regeringen har gjort sig i forhold til dem, der så bliver statsløse: Har man aftaler med landene om, at de så kan få deres statsborgerskab tilbage eller hvad?
Eller vil man eventuelt alternativt kunne forestille sig en anden sanktion end fratagelse af statsborgerskabet?
Bodil Kornbek (KRF), 2002-01-11:
I Kristeligt Folkeparti er vi da enige i intentionerne bag regeringens forslag, L 33.
Det er selvfølgelig stødende, hvis dansk indfødsret kan erhverves ved svig, og det er da også stødende, hvis lovgivningen ikke indeholder klare regler om håndteringen heraf. Så vi er trygge ved, at sager om frakendelse af indfødsret vil skulle påkendes ved domstolene, og at sådanne sager skal føres i straffeprocessuelle rammer med de sikkerhedsgarantier, der følger deraf.
Vi finder, at retsfølgen af et sådant udvist svig, nemlig frakendelsen af indfødsretten, er proportional, idet den pågældende jo frakendes en retsstilling, som han eller hun dybest set ikke har været berettiget til at opnå.
Hvad vi derimod er utrygge ved, er, at loven får tilbagevirkende gyldighed.
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at love, der på den ene eller anden måde kan virke bebyrdende for borgerne, ikke bør tillægges tilbagevirkende gyldighed. Vi anser princippet som værende en hjørnesten i et retssamfund.
Det er således formålsløst, at vi i dag indretter vore handlinger efter, hvad man ifølge lovgivning må og ikke må, hvis Folketinget om 10 år kan vedtage en lov, der ændrer, hvad man måtte i dag, og derefter straffer eller på anden måde bebyrder os.
Princippet er da også lovfæstet flere steder, men kun hvad angår deciderede strafferegler.
Således udelukker straffelovens § 3, at en eventuel tilbagevirkning medfører skærpelse af straffen i forhold til, hvad der gjaldt på tidspunktet for udøvelsen af den strafbare adfærd. På linje hermed forbyder den europæiske menneskerettighedskonvention love med tilbagevirkende gyldighed, når disse medfører kriminalisering eller strafskærpelse. L 33 er imidlertid ikke omfattet af disse regler, idet man ikke anser frakendelse af indfødsret for en straf.
Der er altså som sådan ikke noget juridisk ukorrekt ved at tillægge forslaget tilbagevirkende gyldighed.
Men man kan i stedet, synes vi, tale om noget retspolitisk dybt betænkeligt. I bemærkningerne til forslaget anfører regeringen som et argument, der skal legitimere tilbagevirkende gyldighed, at frakendelse af dansk indfødsret ikke er en strafferetlig sanktion, men snarere kan sammenlignes med annullation af en begunstigende forvaltningsafgørelse.
I Kristeligt Folkeparti deler vi synspunktet
, at der formelt set ikke er tale om en strafferetlig sanktion, men ligegyldigt hvilken betegnelse man giver frakendelse af indfødsret, er det uomtvisteligt, at frakendelsen er bebyrdende for dem, den rammer, og så bebyrdende love bør man af retspolitiske grunde ikke tillægge tilbagevirkende gyldighed.
Selv om vi altså er enige i det overordnede formål med lovforslaget, er vi utrygge ved den tilbagevirkende gyldighed.
Berettigelsen af dette element ser vi imidlertid frem til at drøfte under den videre behandling af forslaget.
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Det er da klart, at når vi skal give indfødsret, spiller
det en stor rolle, om det er kristne asiater f.eks. Jeg synes, en kristen asiat har langt større mulighed for at blive integreret i Danmark end en muslimsk asiat, selvfølgelig.
Jeg vil da også sige, at en nazistisk tysker er så væsensfremmed for dansk kultur, der bygger på kristendommen, at det naturligvis er noget, som man i et indfødsretsudvalg må tage i betragtning, når man skal vurdere ansøgningen.
Det er klart.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-01-11:
Det kunne jo være fristende at gå ind i den debat, der nu er kommet helt andre steder hen, men med så prosaiske fag som matematik, fysik og kemi tror jeg, at jeg vil holde mig fra de højere teologiske diskussioner og gå over til lovforslaget.
Sigtet med lovforslaget er at gøre det muligt ved dom og under bestemte betingelser at frakende en person dennes danske indfødsret, hvis indfødsretten er erhvervet ved svig, og hvis den udviste svig har været bestemmende for tildelingen af indfødsretten.
Jeg tror ikke, at nogen forventer, at det bliver en lov, der vil blive taget i anvendelse særlig tit, men jeg er sikker på, at den vil have stor betydning ved at give mulighed for at fratage en person et privilegium, som han eller hun har svindlet sig til.
Så vil jeg godt sige i relation til noget af den tidligere debat, at jeg finder netop ikke, at det er mistænkeliggørelse af en stor gruppe,
for mig er det fuldstændig omvendt.
Hvis det danske samfund er vidende om, at en person har svindlet sig til sin indfødsret, uden at samfundet griber ind, ville det gå ud over befolkningens holdning til alle de mange retskafne nye danskere, og det er da heldigvis langt, langt de fleste.
Det ville være krænkende for retsbevidstheden og gå ud over de forkerte, hvis bevidst svigagtige forhold skulle belønnes.
Det Konservative Folkeparti er meget glad for, at forslaget er fremsat, og vi kan tilslutte os.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Det er meget moderne med historier fra den virkelige verden, så lad mig benytte mig af muligheden for, her fra Folketingets talerstol, at fortælle historien om en dansker og hans søn.
Det er en lille historie om en mand, som var en stolt dansk statsborger.
Hamid fik sit statsborgerskab efter mange års ophold i Danmark.
Han havde stor respekt for det danske demokrati og fortalte stolt sine venner i sit oprindelige hjemland, hvordan selv almindelige borgere i Danmark kunne henvende sig til og tale med folketingsmedlemmer, som var de almindelige mennesker, og i Danmark behøvede man ikke engang at betale politikerne for at få dem til at lytte.
Hamid fortalte stolt sin søn om det fantastiske danske folkestyre, som også sønnen i kraft af faderen var blevet statsborger i.
har jeg erhvervet mig efter grundig vurdering fra det danske folkestyres øverste ledelse, nemlig Folketingets, side.
Det kan man ikke tage fra mig.
Jeg er en lige så god borger med de samme rettigheder og pligter som enhver anden dansker.
Den samme store respekt for demokratiet og det danske folkestyre voksede hans søn op med i sikker forvisning om, at alle danske statsborgere er lige for loven med samme rettigheder og pligter, og i sikker forvisning om, at hans rettigheder som dansk statsborger kunne man ikke bare tage fra ham.
Han følte som dansker pligt til at engagere sig i demokratiet og folkestyret, og akkurat som hans fader før ham blev også han ved med at tro på, at som dansk statsborger var vi alle lige, og de rettigheder og pligter, som man fik efter grundig vurdering af mange instanser og til sidst af selveste Folketinget, kunne man ikke miste, fordi de politiske vinde blæste en stiv kuling.
Så vidt jeg ved, lever han videre i denne tro den dag i dag.
Jeg er ked af, at denne regering har valgt at fortsætte den socialdemokratiske symbolpolitik, hvor man mistænkeliggør en hel generation af nye danskere for at vise, at man kan tage statsborgerskabet fra de meget få, som snyder.
Der er en lektie, vi i SF har lært af valgresultatet:
Hvis man er omgivet af hajer, er løsningen ikke at smide de svage passagerer ud til hajerne og håbe på, at de så svømmer væk, for det gør de ikke, og der kommer bare flere til.
SF vil ikke være med til at inddele befolkningen i A- og B-mennesker, hvor alle de nye danskere skal have et sværd hængende over hovedet med trussel om at få frataget deres rettigheder resten af deres liv.
Det er en mistænkeliggørelse af en hel gruppe nye danskere, som er helt ude af proportion med de få konkrete tilfælde, som dette lovforslag skulle modvirke.
SF vil ikke alene tage kraftig afstand fra denne tankegang, men vil politisk modarbejde den med næb og kløer, og SF vil i nær fremtid præsentere egne forslag, som i meget høj grad vil forebygge misbrug, proformaægteskaber og tvangsægteskaber, og som med kirurgisk præcision vil ramme mennesker, som misbruger og overtræder vores samfunds grundrettigheder - uden mistænkeliggørelse af de nye danskere og uden den spredehaglseffekt, som tidligere forslag fra den socialdemokratiske regering havde, og som det her forslag har.
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Jeg vil lade hr. Kamal Qureshis mistænkeliggørelser ligge.
Jeg synes, det er på et så lavt niveau, at jeg ikke tror, at han selv tager det alvorligt, men jeg vil stille et sagligt, historisk spørgsmål.
Det er tydeligt, at hr. Qureshi mener, at det at tildele et dansk statsborgerskab hænger sammen med sans for demokrati.
Det vil sige, at han sætter det at være dansk lig med det at være demokrat eller, som han siger, et moderne menneskesyn byggende på demokratiet.
Da vil jeg spørge, om han ikke er enig med mig i følgende historiske parallel: Det var jo sådan, at kolonimagterne, bl.a. Storbritannien, vandt deres magt over kolonierne i kraft af en ideologi, de kaldte civilisationen. Hvis man læser bl.a. Rudyard Kiplings i øvrigt fremragende digt »The White Man's Burden«, vil man se, at det er civilisationen, man henholder sig til, når man sætter sig på de indfødte folk og fratager dem deres kultur, deres traditioner og deres skikke.
Jeg vil spørge hr. Kamal Qureshi: Kan han ikke se, at når man i dag med det såkaldte moderne menneskesyn, der gør demokratiet til meningen med det at være dansk, bruger demokratiet som begrundelse for indfødsret, så handler man fuldstændig som englænderne over for f.eks. inderne, for man møder op med en ideologi, som fratager det danske folk dets ret til at beskytte sig selv og leve på egne vilkår?
Else Theill Sørensen (KF), 2002-01-11:
Jeg synes, det var en spændende beretning, som hr. Kamal Qureshi kom med om Hamid og hans liv i Danmark.
Der er mange indvandrere, der bliver til danskere, som lever sådan.
Dem har vi stor respekt for.
Hamid lever i et samfund, som han er glad for, fordi det er folket, der bestemmer.
Han tror på, at ingen bare kan tage det privilegium, det statsborgerskab, fra ham.
Jeg tror, at hr. Kamal Qureshi brugte ordvalget at have et sværd hængende over hovedet om alle de mange, der har fået dansk statsborgerskab.
Nej, Hamid og hans mange ligesindede nye danskere har ikke noget sværd hængende over hovedet.
Det ved de også godt, for de har naturlig ikke fået deres statsborgerskab ved svig.
Enten har hr. Kamal Qureshi ikke læst forslaget sådan helt rigtigt, eller også har han læst det med helt andre briller, end jeg i hvert fald har.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
Men jeg må sige, at når Socialdemokratiet får én med kosteskaftet på grund af det her forslag, det, at vi ønsker at stoppe et misbrug, så fatter jeg simpelt hen ikke, hvad SF og hr. Kamal Qureshi er ude i forhold til at ville mistænkeliggøre os.
Tværtimod vil jeg sige, at hvis vi ikke, når det bliver opdaget, stopper et hul, som betyder, at der begås svig i forhold til dansk statsborgerskab, mistænkeliggør vi samtlige mennesker, som søger dansk statsborgerskab.
Det er det, vi vil forsøge at hindre.
Det her er efter min bedste overbevisning et integrationspolitisk tiltag, som gavner danske indvandrere og ikke det modsatte.
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Jeg vil lige sige til den tale om menneskerettigheder, at hvor man forstår demokratiet som bygget på menneskerettigheder, forfalsker man også demokratiet og skaber demokratisme.
Som bekendt er demokratiet som Englands styreform ikke bygget på menneskerettigheder, men på loven.
Så vil jeg stille et spørgsmål til integrationsministeren, for jeg har ladet mig fortælle, og jeg kunne umuligt tro, at det er rigtigt, at ikke blot vil der blive fremsat et nyt indfødsretforslag, som blev udsat på grund af folketingsvalget, men der vil også inden sommerferien komme to forslag, hvorved man lukker op for ca. 20.000 fremmede her i landet.
Jeg beder integrationsministeren om på regeringens vegne sige, at det er ikke sandt, for det vil jo i så fald
ikke blot være en kastet handske, en krigserklæring til Dansk Folkeparti, men også til det danske folk, der har indsat regeringen i tillid til, at der nu sker en ændring af den katastrofale indvandrerpolitik.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-01-11:
Der er nogle ganske bestemte retningslinjer, der skal følges, når man søger om dansk statsborgerskab.
Der står på blanketten, når man søger dansk statsborgerskab, at de oplysninger, man giver, opgiver man på tro og love, og man skriver under på, at oplysningerne er rigtige.
Derfor finder vi det i orden, at personer, som har opgivet urigtige oplysninger ved ansøgningen, efter behandling ved domstolene kan miste den indfødsret, som de har fået tildelt ved lov.
Og det er præcis det, der er tilfældet her.
Europarådskonventionen om statsborgerskab hjemler mulighed for den påtænkte stramning af indfødsret, nemlig at man kan fratage indfødsret, hvis den er opnået ved svig.
Vi forestiller os ikke, at denne bestemmelse vil blive anvendt i ret mange tilfælde, hvis overhovedet nogen, men vi finder, det er rimeligt, at vi giver de danske myndigheder hjemlen til at kunne udnytte den bestemmelse, der allerede står i Europarådskonventionen, nemlig at statsborgerskab opnået ved svigagtige oplysninger kan fortabes.
Det vil sige, at uskyldige børn ikke skal kunne dømmes på deres forældres gerninger.
Vi vil i øvrigt udnytte udvalgsbehandlingen til at afklare synspunkterne vedrørende blanketternes udformning