Søren Søndergaard (EL), 1998-06-03:
Sådan hed det i regeringsgrundlaget
»Godt på vej« fra marts 1998
Jeg har tygget en del på den sætning, siden jeg læste den, for umiddelbart lyder den jo indlysende, men spørgsmålet er: Hvad betyder den?
Hvorfor hedder sætningen f.eks. ikke: »Ethvert samfund har brug for en efterretningstjeneste«?
Har et demokratisk samfund mere brug for en efterretningstjeneste, end et diktatur har?
Det er i hvert fald en konstatering, som ikke ligefrem udspringer af historiske erfaringer.
Vi kan bare tænke på KGB, Gestapo, Stasi, SAWAK, osv., osv. Diktaturer har så sandelig også brug for efterretningstjenester.
Ja, faktisk vil jeg vove den påstand, at diktaturer har mere brug for efterretningstjenester end demokratiske samfund.
Diktaturer skal nemlig ikke bare beskytte sig mod spioner fra fremmede magter og mod terrorister, de skal også beskytte sig mod deres egen befolkning som sådan.
Derfor vil jeg tillade mig at komme med den generelle påstand, at jo mere diktatorisk et samfund er, desto større er efterretningstjenesten, desto større efterretningstjeneste har det brug for; og jo mere demokratisk et samfund er, desto mindre efterretningstjeneste har det brug for.
I virkeligheden skal den noget uklare sætning i regeringsgrundlaget måske dække over den kendsgerning, at der faktisk er en indbygget modsætning mellem på den ene side et demokrati, som netop kræver åbenhed, gennemskuelighed og medbestemmelse, og på den anden side efterretningsvirksomhed, som i sin natur bygger på lukkethed, uigennemskuelighed og ordrer oppefra og ned.
Også i Danmark har vi set eksempler på, at efterretningstjenesterne har fungeret som udenomparlamentariske autonome grupper, som på statsmagtens vegne har handlet uden om den lovligt valgte regering.
Hele Hans Hetlersagen i 1970'erne er vel - i hvert fald indtil nu - det bedst belyste eksempel på, at efterretningstjenesterne ikke nødvendigvis er demokratiets forlængede arm, men bestemt kan opføre sig meget, meget udemokratisk.
Hvis vi forudsætter, at det er nødvendigt at have en efterretningstjeneste for at kunne bekæmpe spioner og terrorister, har vi så meget desto mere en pligt til at klargøre, hvad der adskiller efterretningstjenesten i et diktatur fra efterretningstjenesten i et demokrati.
Her kan det være let at forfalde til en frase og sige, at i et demokratisk samfund er efterretningstjenesten jo demokratisk, men det ville netop være en frase.
Åbenhed
For at gøre den kontrol så god som muligt har Enhedslisten, bl.a. inspireret af den norske lovgivning, fremlagt en række forslag i den igangværende debat: efterretningstjenesterne skal udarbejde årlige beretninger over deres arbejde; efterretningstjenesternes budgetter og regnskaber skal være tilgængelige; Folketingets kontroludvalg skal have adgang til alt materiale samt til at behandle klager fra borgerne; Folketingets kontroludvalg skal have en bredere sammensætning og have reelle ressourcer at trække på; folk, som har været registreret, skal orienteres efterfølgende, når årsagen til registreringen forsvinder, og registerloven skal med nødvendige tilpasninger også gælde for efterretningstjenesterne, herunder kontrolmulighed for Registertilsynet.
Det er noget, der havde med den forrige debat at gøre, som vi havde for lidt siden.
Disse forslag ligger fuldt ud på linje med de forslag, SF fremsætter her i dag om øgede beføjelser til kontroludvalget med efterretningstjenesterne.
Derfor støtter vi også SF's beslutningsforslag, og vi vil gøre vores til, at det ikke bliver gemt i den kommende periode.