Tove Videbæk (KD), 2003-11-07:
Før behandlingen af B 18 her i dag har jeg kigget lidt i debatten fra den 28. februar 2001, hvor L 162 om indførelse af en grundtakstmodel var til første behandling.
Kristendemokraterne, dengang Kristeligt Folkeparti, stemte gult til forslaget, idet der var megen usikkerhed om, hvordan det hele ville komme til at virke. Der var mange forhåbninger og forventninger og rosende ord i debatten dengang, og jeg tror, at en del af ordførerne, som udtalte disse, må være temmelig skuffede her og nu.
For det er jo ingen hemmelighed, at der i de næsten 2 år, hvor grundtakstfinansieringen har huseret, har været megen uro på det her område.
Det, der trøster mig ved at læse den første debat om sagen, er, at de fleste partier - både dem, der var i regeringen, og også nogle uden for regeringen - der gik ind for reformen, også sagde i debatten dengang, at man ville være rede til at lave ændringer, hvis det viste sig undervejs, at der kom nogle utilsigtede konsekvenser.
I Socialudvalget har vi haft adskillige deputationer og samråd med ministeren om sagen, fordi der i den grad har været utilsigtede konsekvenser.
Den værste af disse konsekvenser er for mig, at der på en eller anden måde er sket det i processen, at tilbuddet til borgere, der har brug for at komme på opholds- eller behandlingssteder, er blevet meget dårligere.
Udbuddet er blevet indsnævret, mindre institutioner er lukket, der er blevet færre muligheder for frit valg for borgerne.
Og så i et borgerligt ledet amt, det forstår man ikke rigtig!
Alt sammen, fordi kommuner og amter i højere grad end tidligere prioriterer økonomi frem for faglighed, og hvad der er bedst for den enkelte borger.
Dette kommer også frem, og parterne erkender det jo selv, i de redegørelser, som de regionale udviklingsråd har skrevet.
Nogle kommuner og amter finder naturligvis ud af det og sætter borgeren i centrum, men de fleste gør ikke.
Hvis man troede, at denne finansieringsmodel ville udrydde kassetænkning mellem kommuner og amter, må man jo være dybt skuffet, efter at have modtaget redegørelserne fra de regionale udviklingsråd.
I dette forløb har også selve samarbejdet mellem kommuner og amter fået tilføjet nogle skår.
Flere siger, at det gode samarbejde, man tidligere havde, har lidt under arbejdet med at indføre denne reform.
Derudover har der været lange ventetider, og disse ventetider skyldes ikke alene handlingsplanerne, men også at sagerne er sendt frem og tilbage mellem kommuner og amter i flere omgange.
Så grundtakstfinansiering har bl.a. medført øget bureaukrati, forlængede sagsbehandlingstider, ødelæggende kassetænkning, forringet retssikkerhed, færre valgmuligheder for den enkelte borger osv., osv. Jeg ser derfor frem til, at der bliver indført ændringer i lovgivningen inden længe, men indtil jeg ser disse ændringer, ønsker jeg grundtakstmodellen hen, hvor peberet gror.
Men jeg vil ligesom Dansk Folkepartis ordfører opfordre ministeren til at sætte turbo på arbejdet med at få lavet ændringerne i loven om grundtakstfinansiering til gavn både for den enkelte borger, for opholdssteder og behandlingssteder og også for samarbejdet mellem kommuner og amter.
Som en sidste bemærkning kan jeg sige, at jeg håber, at vi i det her forløb også får den udligningsreform, som amter og kommuner og vi her i Folketinget jo er blevet lovet, også i forbindelse med indførelsen af grundtakstreformen, for denne udligningsreform kunne helt grundlæggende rydde en del af problemerne med grundtakstfinansieringen af vejen for amter og kommuner.