runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Da den konservative skatteordfører, fru Charlotte Dyremose, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne sige følgende: Det er jo en kendt sag, at det danske samfund efterhånden er blevet et videnssamfund - og tak for dét - forskning er en utrolig vigtig del af et sådant videnssamfund, og forskning er en afgørende vigtig del af vores fremtidsinvesteringer. Derfor finder vi Konservative det meget positivt at inddrage det private erhvervsliv i forskningen og tilskynde virksomhederne til at deltage i udviklingen af vores samfund.
Det mener vi er til glæde for det private erhvervsliv og til glæde for de ansatte i virksomhederne, og dermed er det til glæde for det samlede danske samfund.
Det styrker nemlig Danmarks konkurrenceevne, det skaber flere job, og det er der faktisk brug for, rigtig god brug for.
Vi ønsker altså mere forskning, og vi ønsker erhvervslivet som en aktiv medspiller i forskningen, også for at erhvervslivet kan være med til at udvikle, hvilken forskning det er mest relevant at satse på.
Som sagt har vi brug for en styrkelse af Danmarks konkurrenceevne, og vi har brug for fremtidsinvesteringer.
Derfor støttede vi det oprindelige lovforslag, som indførte muligheden for 150 pct.s fradrag for forskningsudgifter, og vi er glade for, at vi i dag også kan give vores støtte til en fortsættelse og en justering af denne ordning.
Peter Christensen (V), 2004-01-30:
Der bliver overhovedet ikke åbnet noget skattehul, og jeg synes, det er grænsende til det trivielle, at man hver eneste gang, der behandles et lovforslag på skatteområdet, skal høre den samme kedelige melodi fra Socialdemokratiet: at der åbnes skattehuller.
Upræcist - man kommer ikke nærmere ind på, hvor det er, andet end at man kaster udtrykket ud, at der er et hul i skattelovgivningen.
Der er overhovedet ingen huller i forbindelse med det her forslag.
Det er helt præcist.
Man skal have godkendt de projekter, der er tale om.
Nu flytter vi godkendelsesproceduren over til ministeren for videnskab, teknologi og udvikling netop for, at det skal være en mere smidig proces, sådan at der er flere virksomheder, der vil gøre brug af denne her ordning.
Der er ikke noget hul i forhold til, at man nu også vil kunne få lønudgifterne med
, fordi hele projektet som en del af ordningen, også hvad angår lønkronerne, selvfølgelig skal godkendes af videnskabsministeren.
En af grundene er jo også, at der er lagt en økonomisk ramme for det her projekt i og med, at der må bruges 166 mio. kr. årligt, et stort beløb, men det er klart, at for at man kan have kontrol med, hvordan pengene bruges, skal de konkrete projekter også godkendes.
Det er det, der er lagt op til, og sådan var det også i de gamle regler.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-01-30:
Det var langtfra, hvad jeg vil kalde et præcist svar, men vi får jo en chance en gang til.
Der er ikke sket noget, det har ikke virket - hvorefter man så siger, at nu vil man forlænge det.
Så spørger jeg ordføreren igen: Er det rimeligt, at en lille eller mellemstor virksomhed, som vil gå ind i et forskningsprojekt, nu får mulighed for at sige: Nå, men jeg vil så i øvrigt tage en del af mine lønudgifter i virksomheden og få offentlig finansiering til dem via et 150-procents-fradrag?
Kan ordføreren ikke se, at der er tale
om, at man virkelig åbner et skattehul af format her?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Nu får hr. Homann det næsten til at lyde helt suspekt, at vi forenkler systemet og beslutningsprocessen.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at det, vi foreslår her, principperne i den ordning, vi her lægger op til, ikke er principper, som vi pludselig har opfundet til lejligheden.
Det er principper, som også kendes i andre lande.
Og det første forsøg vi gjorde her på at lave en kombination af private og offentlige forskningsaktiviteter, var ikke godt nok. Derfor prøver vi nu med en mere forenklet procedure, en ændret procedure, for når det kan lade sige gøre i andre lande, så må det også kunne lade sig gøre i Danmark.
Jeg tror altså virkelig på, at det er fantastisk vigtigt også for SF at sikre, at der kommer mere gang i forskningen også i den private sektor.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-01-30:
Det kræver jo en forklaring, når det hidtil ikke har virket, for det står der jo i det her forslag
Jeg ved ikke, om ordføreren kan oplyse, i hvilket omfang det overhovedet har virket, for det fremgår ikke af lovforslaget eller af nogen af de andre akter, vi har her.
Kunne ordføreren fortælle Folketinget, om nogen af de ting, man har indført, overhovedet har virket.
Frygter ordføreren ikke, at der, om jeg så må sige, kan ske en vis glidning med hensyn til, hvad der egentlig er det private firmas reelle lønudgifter, og hvad der lige pludselig skal støttes af det offentlige? Kan ordføreren ikke se, at der er tale om, at vi måske her kommer meget, meget tæt på, at systemet kan misbruges?
Morten Homann (SF), 2004-01-30:
Jeg vil meget gerne medgive skatteministeren, at der er nogle holdningsmæssige forskelle mellem ministeren på den ene side og bl.a. SF på den anden side.
Vi er gået til den her diskussion med et ønske om at hjælpe sportsfolk, som vil starte en ny karriere med enten uddannelse eller erhverv efter sportskarrieren.
Skatteministerens forslag lægger jo sådan set op til bare at lave huller i skattesystemet.
Og skatteministeren har fuldstændig ret i, at det ikke bare er et tilfælde, det er et generelt billede af forskellen på oppositionens og regeringens skattepolitik.
Det er ikke det, det her forslag går ud på. Det er rigtigt, at man fint vil kunne tage uddannelse og starte erhvervsvirksomhed efter det her forslag.
Det er ikke det, vi taler om.
Det, vi taler om, er, og det vil jeg godt bede skatteministeren om at bekræfte, at de penge, man sparer op efter den her ordning, vil kunne bruges til hvad som helst ellers i denne verden og ikke kun uddannelse og erhvervsarbejde, som var det, som jeg troede vi var enige om at vi skulle fremme.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Jeg vil gerne for det første sige, at både SF's ordfører og Socialdemokratiets ordfører jo har en helt anden indgangsvinkel til, hvordan man skal administrere.
Altså udgangspunktet for SF er, at man skal have nogle snævre afgrænsede regler; man skal sikre sig, at det styres fra det offentlige efter klare regler.
Mit udgangspunkt er et andet.
Jeg tror på, at det enkelte menneske er bedst til selv at træffe afgørelse om, hvilke form for uddannelse det skal være, og hvordan den skal tilrettelægges, når vedkommende nu efter en periode som aktiv sportsudøver går over til at være almindelig erhvervsdrivende eller lønmodtager.
Det er vedkommendes valg, og der synes jeg ikke, at vi skal sætte for skrappe rammer.
Det ville i øvrigt også være meget bureaukratisk og svært at definere.
KL. 11.10
Tilsvarende er det også med sportsudøvere.
Altså hvorfor skal vi give os ind i en definitionsdiskussion?
Vi oplevede den før her fra talerstolen.
Hvornår er det det ene, og hvornår er det det andet?
Det har vi simpelt hen fundet
er for bureaukratisk, og derfor lægger vi op til det, som vi gør her.
Morten Homann (SF), 2004-01-30:
Nu har jeg spurgt både Venstres ordfører og Dansk Folkepartis ordfører.
Nu vil jeg så spørge ministeren, som jo i sidste ende har siddet for bordenden og sat sit navn under lovforslaget: Hvilke bevæggrunde ligger der bag, at man er gået væk fra essensen i det oprindelige forslag fra Dansk Folkeparti, hvor man havde en snæver afgrænsning af formålet, nemlig uddannelse og start af erhvervsvirksomhed, til den nuværende brede afgrænsning, hvor man sådan set kan bruge pengene til hvad som helst, og tilsvarende med den oprindelige målgruppe, som alene var professionelle sportsudøvere, til den nuværende, som er alle sportsfolk og med alle indtægter, de får i den forbindelse?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Det er uomtvisteligt.
Og vi vender tilbage til det i udvalget.
Jacob Buksti (S), 2004-01-30:
Jamen så vil jeg da gerne bede skatteministeren, når skatteministeren får tid til det, læse på side 10 i lovforslag nr. L 111 under § 17, hvor der under punkt 2 står, at værdien af forsikringen eller det indestående beløb på kontoen m.v. helt eller delvis skal tilfalde arbejdsgiveren selv i tilfælde af, at arbejdsforholdet af andre grunde end arbejdstagerens død eller erhvervsudygtighed ophører før det fyldte 30. år eller før udløbet af en periode på indtil 5 år efter forsikringens eller kontoens oprettelse.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Det vil jeg meget gerne have lejlighed til at vurdere grundigere under udvalgsarbejdet.
Der er jura i det her, og der er også spørgsmål om, hvordan en ordning skal kunne bygges op for at kunne fungere som andre pensionsordninger.
Der er mange aspekter i det spørgsmål, som hr. Buksti stiller, og det vender jeg gerne tilbage til.
Jacob Buksti (S), 2004-01-30:
Jeg vil da gerne sige, at jeg er meget glad for, at skatteministeren har opfattet det sådan, at det, vi anker mod, er den form, det foreliggende forslag ligger i.
Det er ikke mod sigtet, og derfor har vi tilkendegivet, at det, vi ikke kan støtte, er, som det foreligger nu, men det er jo ikke det samme, som at vi ikke kan få det afklaret under udvalgsarbejdet.
Det afgørende for os har netop været at sikre målet, at sportsfolkene, som går ind i det her, kan få støtte til en start på uddannelse eller selvstændig erhvervsvirksomhed.
Så det er jeg glad for.
For en af de personer, som har været nævnt i pressen, nemlig AGF-fodboldspilleren Lennart Bak,
har, så vidt jeg ved, aldrig nogen sinde kunnet få noget som helst ud af det her. For mig bekendt var han ikke fyldt 30, dengang han blev fodboldinvalid.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Jamen der har vi det jo!
Der har vi det jo igen!
SF ønsker at styre det enkelte menneske ind i nogle fastlåste båse og rammer for at kunne støtte en omstilling fra en aktiv sportsudøvelse til et civil liv, hvis man kan bruge det udtryk.
Og det er det, der er forskellen.
Vi har tiltro til, at det enkelte menneske er bedst til selv at vurdere, hvad vedkommende har behov for.
Det kan være uddannelse i ordets snævreste betydning, men det kan også være uddannelse i ordets brede betydning.
Det kan være mange forskellige ting, som giver en ekstra kvalifikation for resten af livet. Så jeg synes, at vi her faktisk har en meget fin anskueliggørelse af, hvad det er, der kendetegner forskellen på et socialistisk styre, som i detaljer ønsker at styre det enkelte menneske, og så det, vi lægger op til her.
Jeg vil gerne takke repræsentanter for et flertal af Folketingets partier for tilslutning til det forslag, som vi her har på dagsordenen.
Jeg har noteret mig, at der er nogle ordførere, som har udtrykt stor skepsis og også kritik af det forslag.
En af dem er f.eks. den socialdemokratiske ordfører, men jeg har også, for nu at gyde lidt olie på vandene, noteret mig, at den socialdemokratiske ordfører, ikke i sit indlæg, men i sin besvarelse, sluttede med at sige noget i retning af: »Vi vil være åbne over for en ændret stillingtagen, hvis...«, og så kom der en række forudsætninger.
Det tager jeg som udtryk for, at der altså til trods for de knubbede ord alligevel er en vis forståelse for, at vi bør finde en fornuftig løsning på det her.
Jeg har allerede tilkendegivet, at vi overvejer et par ændringsforslag, dels i spørgsmålet om professionalisme, dels også i spørgsmålet om at finde en fornuftig ordning på, om man kan flytte fra én arbejdsgiver til en anden i stedet for at lave mange nye ordninger.
Det er en rent administrativ forenklingsbestræbelse, vi her overvejer.
Men jeg synes, vi har haft en debat her, hvor fronterne har været trukket op.
Jeg vil godt appellere til, om ikke for andet så for sportens skyld, at vi forsøger igennem et fornuftigt udvalgsarbejde at finde en løsning, som kan nå en bred tilslutning.
Peter Christensen (V), 2004-01-30:
Det er jo ærlig snak fra Kristendemokraterne, at man ikke vil bruge skattesystemet til at løse det problem, mange professionelle sportsudøvere har.
Mit spørgsmål lyder: Vil Kristendemokraterne løse det på anden vis, eller ser man slet ikke et problem?
Jann Sjursen (KD), 2004-01-30:
Jeg kan sådan set gøre det meget kort på Kristendemokraternes vegne, for jeg kan fuldt ud tilslutte mig det, den forrige ordfører fra Enhedslisten just har sagt.
Det kan vi principielt ikke se nogen grund til overhovedet.
Dertil kommer selvfølgelig, at man kan have de mere lovtekniske spørgsmål, som også har præget førstebehandlingen her, om, hvorvidt målgruppen er veldefineret nok.
Det er den nok ikke.
Men summa summarum er Kristendemokraterne ikke tilhængere af at give sportsudøvere, professionelle eller ej, nogle særlige begunstigede ordninger, som dette forslag og i øvrigt også det beslutningsforslag, som tidligere har været fremsat fra Dansk Folkepartis side, lægger op til.
Så vi er imod og vil stemme imod, når det kommer til tredjebehandlingen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-01-30:
Som udgangspunkt synes Enhedslisten hverken, at B 3 eller det foreliggende forslag er en god idé.
Ikke desto mindre skal jeg sige, at vi synes, at det, der lå i vinter, var bedre end det, der ligger her.
Det siger jo lidt om denne regering.
Fup, fiduser og skattehuller var det, der karakteriserede hr. Anders Fogh
Rasmussen
, da han i sin tid var skatteminister.
Fup, fiduser og skattehuller er sådan set også det, der karakteriserer
regeringen nu.
Derfor kan det sådan set ikke undre, at man er gået fra en relativt god ordning, som Spillerforeningen kunne bakke op om, til en ordning, der åbner en ladeport for misbrug.
Det undrer mig sådan set ikke.
Det er mig komplet ubegribeligt, og jeg synes ikke, at Dansk Folkeparti har redegjort herfor.
Når det er sagt, så skal jeg sige, at vi principielt ikke kan gå ind for den her type forslag.
Det gør sig ikke gældende for syerskerne i Jylland, det gør sig ikke gældende for Kansasmedarbejderne på Fyn.
Tværtimod har de fleste af dem vel haft en forventning om, at de kunne fortsætte deres arbejde, til de gik på pension. Så vi mener altså, at man skal lave generelle ordninger i stedet for alle de her særregler, som gør skattelovene mere komplicerede, end de er i forvejen.
Vi mener altså, at det er et spørgsmål om bedre ret til voksen- og efteruddannelse og til voksenlærlinge og den slags.
Det er langt bedre end en ordning, som alene omfatter 1.000 mennesker.
Det her forslag viser jo ikke kun noget om regeringens og Dansk Folkepartis skattepolitik.
Det viser jo sådan set også lidt om, hvad det er, der optager regeringen og Dansk Folkeparti.
Det optager regeringen og Dansk Folkeparti
langt mere at lave særordninger for små grupper af mennesker, som alt andet lige er relativt begunstigede, end det optager regeringen at sørge for, at der kommer ordentlige ordninger for vores arbejdsløse i vores samfund.
Det synes jeg er et kæmpe problem, og jeg skal sige, at Enhedslisten ikke kan støtte forslaget.
Morten Homann (SF), 2004-01-30:
Jeg synes, det er svært at tage det som en ubetinget tilslutning til forslaget.
Men det fremgår meget tydeligt af høringssvarene og også af de punkter, som hr. Jacob Buksti ridser op, at man klart foretrak den løsning, som lå i Dansk Folkepartis forslag, og som jo havde et flertal i Folketinget bag sig, fordi det løste en række af problemerne.
Dansk Folkeparti har åbenbart valgt at kaste et flertal i Folketinget bort for sammen med regeringen at lave en dårligere løsning for sportsfolkene.
Forstå det, hvem der kan.
Jeg synes, hr. Mikkel Dencker og Dansk Folkeparti har et voldsomt forklaringsproblem.
Jeg mener nu, at jeg i samtlige mine korte bemærkninger, både til hr. Mikkel Dencker og til andre ordførere, og i mit ordførerindlæg har gjort rede for de tre forhold, som jeg synes er problematiske, nemlig forslagets målgruppe, forslagets anvendelsesmuligheder og så problemet med, hvor mange ordninger man kan lave.
Jeg kan sige til hr. Mikkel Dencker, at det kan være en fordel i sådan en proces, både når man selv fremsætter et beslutningsforslag, og når man forbereder et lovforslag, at lave en lille smule research.
Hvis hr. Mikkel Dencker havde gjort det, ville han have fundet ud af, at det ikke alene var Socialdemokratiet og SF, som støttede Dansk Folkepartis oprindelige forslag, men også Det Radikale Venstre, og med Det Radikale Venstre ville der være et flertal i Folketinget, som ville være indstillet på at gennemføre den løsning, som for SF at se er den bedste.
Jeg har meget svært ved at forstå andet, end at den også må være den bedste for Dansk Folkeparti.
En telefonopringning til den radikale skatteordfører ville altså have kunnet afsløre, at der var et flertal for Dansk Folkepartis forslag.
Jeg kan også afsløre for hr. Mikkel Dencker, at selv om Spillerforeningen selvfølgelig vil betragte det her som bedre end ingenting, og man skal også se deres pressemeddelelse i det lys, så har hr. Mikkel Dencker som medlem af Skatteudvalget fået tilsendt det, man kalder høringssvar på forslaget, hvor Spillerforeningen har udtrykt bekymring over flere af de samme elementer, som jeg peger på her.
Mikkel Dencker (DF), 2004-01-30:
Nu ved jeg ikke, hvor hr. Morten Homann har den oplysning fra, at spillerne skulle være utilfredse med det resultat, der er kommet her.
Jeg var inde på Spillerforeningens hjemmeside i går eftermiddags, og der var en pressemeddelelse, som var et par måneder gammel, hvor man udtrykte stor tilfredshed med det resultat, der var kommet i forbindelse med finanslovaftalen mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
Så må jeg også sige noget andet til hr. Homann for at korrigere denne.
Der var ikke et flertal i Folketinget, før finanslovaftalen blev indgået.
Der var det kun SF og Socialdemokratiet, der havde meldt positivt ud, og mig bekendt giver det ikke sammen med Dansk Folkepartis mandater 90 mandater.
Derfor mener jeg, at Dansk Folkeparti absolut har vist rettidig omhu ved at indgå den aftale med regeringen, sådan at der er sikret et flertal for denne her ordning.
Så har jeg stadig væk ikke hørt fra hr. Homann, hvorfor den her ordning er så meget dårligere for spillerne end den, der er i B 3.
Morten Homann (SF), 2004-01-30:
Derfor var det med stor glæde, at vi så, at Dansk Folkeparti i det tidlige efterår fremsatte det, der kom til at hedde beslutningsforslag nr. B 3.
Derfor meldte vi både forinden, og da Dansk Folkeparti havde fremsat forslaget, at vi uden videre var klar til at støtte det, som det lå.
Der var også et flertal i Folketinget, som markerede det samme synspunkt, så hvis man ville have gennemført sin politik, var det sådan set bare at vente på første- og andenbehandlingen, og så var B 3 blevet gennemført.
Jeg skal ikke kunne udtale mig om, hvad der er sket i Dansk Folkepartis gruppeværelse eller i kontorerne i Finansministeriet under finanslovforhandlingerne.
Man havde et flertal for sit forslag, og alligevel valgte man at indgå
et forlig med regeringen om noget, som faktisk er noget ganske andet end det forslag, Dansk Folkeparti oprindelig havde fremsat.
Jeg synes, man skal gøre sig klart, at Dansk Folkeparti havde fremsat en løsning, der var fundet frem til gennem en dialog.
Det var en afbalanceret løsning, som var den, sportsfolkene selv foretrak.
Den havde Dansk Folkeparti fremsat forslag om, og de havde et flertal i Folketinget.
Det, man så gjorde, var, at man så bort fra det flertal og sammen med regeringen lavede en anden løsning, hvor vi ikke behøver at læse i høringssvarene ret længe, før det går op for os, at det ikke er en løsning, som er så ideel til at løse problemerne, og det er ikke en løsning, som sportsfolkene selv synes er at foretrække.
Dansk Folkeparti havde det bedste, men smed det væk og accepterede noget, som måske ikke engang er det næstbedste.
Hr. Mikkel Dencker nåede ikke at få det forklaret under sit ordførerindlæg
Der er nogle væsentlige forringelser i det foreliggende forslag i forhold til Dansk Folkepartis forslag, som vi i SF gerne vil have set nærmere på under udvalgsarbejdet.
Det drejer sig for det første om det forhold, at man ikke længere målretter ordningen til formålet, nemlig at
pengene skal bruges på uddannelse eller start af virksomhed
; det drejer sig om, at det ikke længere alene omfatter de professionelle sportsfolk, som ordningen oprindelig var målrettet mod i Spillerforeningens forslag, men omfatter alle sportsfolk og alle former for indtægter. Endelig er det også problematisk, som påpeget i flere af høringssvarene, at man binder det til, at der udelukkende kan være en aftale i løbet af de pågældende idrætsfolk karriere.
Jeg forstår derfor godt, at spillerne synes, at det her er en dårligere løsning, man er nået frem til.
Jeg vil sige, at i SF er vi meget kede af, at det ikke lykkedes at få den bedste løsning gennemført.
Det er noget, der betyder meget for os.
Derfor vil vi gå meget aktivt ind i udvalgsarbejdet for at få de her ting belyst, inden vi kan afgøre, om vi vil støtte forslaget.
Peter Christensen (V), 2004-01-30:
Da vi for 2 år siden kom med det her initiativ, at man skulle kunne få ekstra fradrag for udgifter, der relaterede sig til forskning netop målrettet små og mellemstore virksomheder, for at de kunne komme med en øget indsats på forskningsområdet, var det en ny ting, det var et nyt initiativ, det var ikke tanker, der før var forsøgt heller ikke fra den tidligere regerings side, men for os var det afgørende, at vi netop fik et samspil mellem det private og det offentlige.
Idet det var ny lovgivning, var vi jo også bevidste om, at der kunne være problemer, at der kunne være udfordringer forbundet med at praktisere den nye tankegang, og derfor blev det aftalt, at vi skulle evaluere præcis 2 år efter, dvs. på nuværende tidspunkt.
Jeg medgiver, at definitionen for, hvornår ordningen kunne træde i kraft, var stram, og derfor har virkeligheden også vist, at der har været for få, der har forsøgt.
Det, man skal bruge en evaluering til, er netop at fjerne nogle af de knopskud, der er, sådan at ordningen kan fungere bedre.
Det er det, vi gør nu.
Jann Sjursen (KD), 2004-01-30:
Heri er jeg sådan set også enig i det, ordføreren fra Enhedslisten sagde tidligere.
Hvis man endelig skulle se på at løse nogle problemer på det område, så skulle man lave nogle generelle ordninger, som ikke kun gjaldt sportsudøvere.
Så skulle der være mulighed for at forbedre efteruddannelse og mulighed for bedre iværksætteri og måske også bruge ratepensionsordninger for andre end lige præcis denne her specielle gruppe. Så vi har ikke andre forslag for at klare det, som nogle opfatter som nogle helt særlige problemer for denne her gruppe af sportsudøvere, fordi vi ikke finder, at sportsudøvere har specielt mange flere problemer end andre erhvervsgrupper måtte have, hvad enten de så bliver ramt af ledighed eller andet.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-30:
Jamen det er jo også en definition af misbrug.
Hvad er misbrug?
Jeg forstår, at det enkelte menneske i eksemplet her i forvejen har en uddannelse, han er uddannet som lærer.
Er det så misbrug, hvis den pågældende siger: Jeg har brug for at lære noget mere sprog, jeg har brug for noget efteruddannelse, jeg har brug for f.eks. at tage et udlandsophold, eller hvad ved jeg?
Skal jeg i alle detaljer definere, hvad det er, det menneske har brug for, definere, hvad det er for en type af uddannelse, hvis det er det, han ønsker, eller hvis han ønsker noget helt andet for at sikre sin nye tilværelse?
Jacob Buksti (S), 2004-01-30:
Jeg vil bare spørge SF's ordfører, når nu det bliver sagt, at Spillerforeningen nærmest skulle have udtrykt tilslutning til det her forslag, om det ikke er rigtigt, at Spillerforeningen bl.a. har udtrykt, at det er problematisk, at der kun kan etableres en pensionsordning; at det er problematisk, at man i L 111 angiver pensionsbeskatningslovens § 17, som skal omfatte de her pensionsordninger, for dermed åbnes der mulighed for, at arbejdsgiveren under visse betingelser kan kræve pengene fra pensionsordningen udbetalt til sig selv og altså ikke til spilleren, hvis sportsmanden afbryder ansættelsesforholdet, før han er fyldt 30 år; at det er problematisk i forhold til det, vi her har med at gøre, at pengene skal udbetales i lige portioner pr. år; endelig er det problematisk, at det ikke er, som hr. Morten Homann sagde, målrettet noget som helst. Kan alt det tages som udtryk for tilslutning til ordningen?