runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-03-22:
Til fru Bodil Kornbek med hensyn til integration i folkeskolen, og hvad der vil ske med integrationen, hvis man gennemfører det her forslag: Jeg tror faktisk, at kommunerne er fuldt kompetente til at varetage integrationen i folkeskolen, også hvis det her forslag bliver vedtaget, for jeg mener faktisk, at man også med regeringens integrationspakke lægger en del opgaver ud til kommunerne. Derved siger man så også: Som en del af integrationspakken ønsker vi altså også at sætte øgede midler af til integration i øvrigt.
Men lige netop på det her område synes vi, det er væsentligt, at det er kommunerne, der får det frie valg til at kunne vælge, hvilken form for integration de tager.
Jeg er meget imponeret over de kommuner, der vælger at sige, at de faktisk laver en særlig indsats, og de skoler, der vælger at lave en særlig indsats for at have tosprogede lærere i den almindelige undervisning.
De kommuner prioriterer altså; det mener de faktisk er en god vej for integrationen, det er en god måde at få integration for de tosprogede børn, fordi de, samtidig med at de har en dansksproget lærer, også har en tosproget lærer.
Det synes jeg er interessant.
Jeg havde ellers i en kommentar til hr. Carsten Hansen sagt, at artiklen fra Berlingske Tidende ville jeg ikke kommentere, men jeg vil godt komme med en enkelt kommentar.
Det er generelt mit indtryk af folkeskolen i dag, at hvis man prioriterede i folkeskolen, eller hvis man økonomistyrede, hvis man kan sige det sådan, hvis man så på, hvordan man bruger ressourcerne på den bedst mulige måde, hvis man tog de gode stumper fra vores 1.700 folkeskoler og satte dem sammen, så ville vi simpelt hen kunne få ubeskrivelig meget mere folkeskole for pengene, end vi gør i dag, for der er meget, meget stor forskel på de ressourcer, som kommunerne sætter af.
Min opfordring til kommunerne skulle jo være, at de skulle være bedre til at lære af hinanden med hensyn til, hvordan de bruger ressourcerne.
Og så er jeg helt sikker på, at de kommuner, som vælger, at de vil fastholde modersmålsundervisningen, måske endda udbygge modersmålsundervisningen i forhold til i dag, også vil have mulighed for at finde ressourcerne.
Det er jeg fuldstændig overbevist om.
Lene Jensen (S), 2002-03-22:
Da Venstres ordfører talte om, at kommunerne fik frie hænder til at gøre, som de ville, bl.a. på Frederiksberg, i det her spørgsmål, kom jeg lidt til at tænke på den gamle remse »ingen arme, ingen småkager«.
Og sådan er det jo også lidt her.
Det hænger ikke sammen i min begrebsverden.
Jeg kan høre, at det gør det i fru Lillelund Bechs, og det forstår jeg simpelt hen ikke, men sådan er det.
Så vil jeg gerne høre én gang for alle, om fru Gitte Lillelund Bech er enig med mig i, at hvis forslaget, som det ligger her, bliver vedtaget, er det et forligsbrud.
Hvis ikke fru Gitte Lillelund Bech giver mig ret i det, er jeg glad. Hvis fru Gitte Lillelund Bech ikke får kommenteret det, er jeg bekymret.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-03-22:
Folkeskolen er virkelig det sted, hvor integrationen er i højsædet, og hvor der er store muligheder for netop at få integreret de her børn, vi taler om i dag.
Men hvordan vil integrationen se ud i fremtiden, hvis KL, som der nu står i pressen, vil spare ½ mia. kr. på folkeskoleområdet, samtidig med - hvis dette forslag går igennem - at regeringen også vil spare i bloktilskud?
Hvordan vil integrationen for disse børn se ud i fremtiden?
Det er fint nok at stå og sige, at der er frihed, de kan vælge osv., men konkret: Hvilke muligheder bliver der så?
Med hensyn til det svar, jeg i øvrigt fik fra fru Gitte Lillelund Bech sidst, om tredje- og fjerdegenerationsindvandrere skulle have modersmålsundervisning osv.: Jeg kan kun beklage, at dette ikke har været til diskussion i forligskredsen, så vi netop kunne finde en løsning og ikke stå her i dag og faktisk tage det første skridt til et forligsbrud.
For jeg er sikker på, at vi kunne have fundet nogle områder, hvor vi sagtens kunne have strammet op og set på kvaliteten og på de fremmedsprogslærere, der er på skolerne.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-03-22:
Til fru Marianne Jelved: Den sproglige integrationsmodel er den, vi synes er interessant, men vi mener faktisk ikke, at det pågældende lovforslag her hindrer den sproglige integrationsmodel, på ingen måde.
Det er et spørgsmål om, at kommunerne får frihed til, at de kan tilrettelægge integrationsprocessen, som de vil.
Det vil sige, at de får frihed til også at kunne tilrettelægge det, hvis de vælger at sige, at det faktisk er via skatteborgernes penge, at man vil implementere den sproglige integrationsmodel.
Det må være svar til fru Marianne Jelved.
Til hr. Carsten Hansen vil jeg sige: Jeg synes ikke, der er nogen grund til på dette tidspunkt at debattere forsiden af Berlingske Tidende, for den vedrører ikke modersmålsundervisningen, og den vedrører ikke kommunernes frie valg til at tilbyde modersmålsundervisning.
Den vedrører noget helt andet.
Derfor har jeg ikke tænkt mig at kommentere hr. Carsten Hansens indlæg.
Og til hr. Aage Frandsen vil jeg bare sige: Jeg har nu gentagne gange hørt hr. Aage Frandsens redegørelse for, hvordan hr. Aage Frandsen ser på forligsdelen.
Jeg må jo sige, at for os er det væsentligt, at vi kan tage debatten i Folketingssalen.
Det er væsentligt for os, at vi kan fremlægge sagerne her.
Det er jo også det, jeg har forstået, at hr. Villy Søvndal er interesseret i.
Man siger: Vi skal ikke have stalinistiske metoder, således at det ikke er muligt at kunne tage en åben og fordomsfri debat i Folketingssalen.
Aage Frandsen (SF), 2002-03-22:
Jeg anerkender afgjort Venstres ordførers evne til ikke at besvare de spørgsmål, man stiller.
Det er jo en evne, man skal have, når man repræsenterer det store regeringsparti og er ordfører derfor.
Men kunne vi ikke få svaret på, uanset alt det der med, at undervisningsministeren inviterer på et eller andet tidspunkt, om det er et spørgsmål om at gennemføre et forslag imod forligskredsen?
Jeg har ikke noget mod, at en hel masse andre partier også deltager i debatten og sådan noget, men hvis jeg har en aftale med nogen, lægger jeg meget vægt på, at jeg holder aftalen.
Jeg håber også, at Venstre er tilhænger af, at indgår man en aftale, så holder man den.
Det vil sige, at der er tale et brud, hvis man gennemfører noget imod forligskredsen.
Kristeligt Folkeparti har den samme ret som Venstre og Socialdemokratiet.
Og vi vil slås for enhvers ret i en forligskreds til at have denne ret.
Carsten Hansen (S), 2002-03-22:
Det er jo et gammelt ordsprog, at uden penge gør det ondt.
Her til morgen sagde den nyvalgte formand for KL, som i øvrigt er Venstremand, at man altså skal ud og spare på folkeskolen, samtidig med at timeantallet skal udvides.
Det har Venstre jo også givet udtryk for.
Lillelund Bech, at man samtidig afskaffer modersmålsundervisningen?
Det andet, jeg vil spørge om, er: Lægger Venstre - og det er måske handelshøjskole-Venstre - ikke mere vægt på, at der er bred konsensus omkring vores uddannelsespolitik og især skolepolitik?
Siden 1903 har De Konservative ikke været med. Er det dem, der sammen med højrefløjen og Dansk Folkeparti nu skal til at have indflydelse på, hvordan den danske folkeskole skal indrettes? Og jeg må spørge: Er det ikke sådan, at det er et klokkeklart forligsbrud, hvis man gennemfører det, man har aftalt her?
Og er det ikke sådan, at det er helt usædvanligt, at man ikke som ansvarsbærende regering forhandler med partierne, inden man fremsætter et lovforslag?
Det bliver altså nu overladt til højrekræfternes sjakren, hvordan vi skal indrette vores folkeskole.
Jeg er ærgerlig over, at det var handelshøjskole-Venstre, der vandt over højskole-Venstre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-22:
Grunden til, at jeg måske så lidt underlig ud i hovedet, da ministeren svarede på mit spørgsmål, er, at jeg ikke rigtig synes, at jeg på noget tidspunkt har sagt, at ministeren ville forbyde, at man talte sit modersmål i hjemmet.
Det var slet ikke det, spørgsmålet gik på. Det, spørgsmålet gik på, var, om børnene er mest trygge ved at have et fuldt fælles sprog, som er det samme sprog som forældrenes, eller ved ikke at have det.
Jeg tror, at misforståelsen måske beror på, at jeg opfatter, at man bedst får et fuldt sprog ved at gennemgå sprogundervisning, en sprogundervisning, som ikke kan sikres af forældrene.
På samme måde mener jeg, at samfundet skal tage hånd om at sikre, at børn, der kommer med et andet sprog end dansk, får et fælles og fuldt udviklet sprog med forældrene, og på den måde sikre, at kommunikationen mellem barn og forældre er optimal, sådan at man ikke får de kulturkløfter og generationskløfter, vi ser nu i indvandrerfamilier.
Så min pointe er i virkeligheden, at der ligger nogle pointer ud over det at lære dansk, nemlig også nogle sociale og familiemæssige pointer.
Anne Baastrup (SF), 2002-03-22:
I SF afviser vi ikke viden, i SF afviser vi ikke eksperter, og i SF mener vi, at forudsætningen for en god integration er, at børn oplever tryghed.
Tryghed er, at de og deres oprindelse respekteres, og tryghed er, at de får de bedste forudsætninger for at lære det danske sprog.
I Uddannelsesudvalget har vi afholdt en høring, som klart viste, at det var helt umuligt at finde eksperter, der ville argumentere mod eller kunne videreformidle en viden om, at modersmålsundervisning ikke gav børn den bedste forudsætning for at få et godt dansk sprog på et højt abstraktionsniveau.
Høringen viste også, at der er forskellige måder at give denne modersmålsundervisning på, og at nogle var bedre end andre.
I stedet for den ideologiske kamp, regeringen nu fører mod mennesker med anden etnisk baggrund og mod deres børns uddannelser, burde regeringen derfor i stedet udbrede oplysninger om, hvordan man gør det godt.
Det er en stor skuffelse for SF, at regeringen med dette lovforslag tilsyneladende ønsker at droppe folkeskoleforliget.
Vedtages dette lovforslag, har regeringen opsagt folkeskoleforliget, og dermed sætter man 500.000 børns uddannelse på spil.
60.000 lærere vil nu kunne se frem til en flaksende folkeskole, hvor loven konstant skal laves om på baggrund af tilfældige ideologiske luner hos et flertal i Folketinget.
Vedtages dette lovforslag, har populismen holdt sit indtog i dansk politik på regeringsniveau.
Vi må ikke lade populismen styre vores børns uddannelse, men det vil ske med en undervisningsminister, der i den grad lader hånt om den viden, forskere har skabt gennem de sidste mange år.
Carsten Hansen (S), 2002-03-22:
Tak for svaret fru Ulla Tørnæs - undskyld, undervisningsminister.
Nu skal jeg nok passe på.
Det er lige med at få det skilt ad!
Det, som vi egentlig gik lidt efter, er, om Venstre går efter at bryde folkeskoleforliget. Ministeren har ved flere lejligheder givet udtryk for, at folkeskoleforliget var væsentligt, men det her forslag betyder jo, hvis man gennemfører det, at folkeskoleforliget falder på gulvet.
Agter man at gennemføre det forslag uden om folkeskoleforligspartierne, som det ligger?
Og ligger der en aftale med Dansk Folkeparti og De Konservative, som begge er uden for, om at gennemføre det her?
Er det, fordi man skal please højrefløjen i dansk politik, og overlader man så ikke folkeskolen til at sjakre med mellem højrefløjen og venstrefløjen, hver gang der er et skifte?
Er det ikke bekymrende for Venstre, for undervisningsministeren?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2002-03-22:
Med dette lovforslag indfører vi frit valg på ældreområdet for så vidt angår de ældres valg af bolig.
Forslaget er en udmøntning af et beslutningsforslag, som blev vedtaget uden om den daværende regering i foråret 2001.
Vi mener grundlæggende, at det ikke skal være kommunegrænser, der skal hindre ældre borgere i at bo, hvor de helst vil.
Vi anerkender, at for at det frie valg skal fungere optimalt, er det vigtigt, at antallet af ældreboliger matcher efterspørgslen.
Derfor støtter Venstre selvfølgelig også den del af dette forslag, som forbedrer vilkårene for selvejende ældreboliginstitutioner, således at de får langt mere fleksible vilkår at opføre boliger under.
Vi ser også nedsættelsen af den kommunale grundkapital som et vigtigt redskab til at opnå flere boliger på ældreområdet.
Fra debatten om finansloven kan jeg forudse, at Socialdemokratiet vil angribe forslaget for, at der efter Socialdemokratiets mening ikke er et reelt valg på grund af mangelen på ældreboliger.
Først vil jeg fastslå, at det langtfra er alle steder, der er mangel på ældreboliger.
Dernæst sætter vi i Venstre borgernes frie valg som et af vore vigtigste mål.
Muligheden for frit valg skal være til stede, uanset at der enkelte steder skal ske en udvikling, for at det kan fungere optimalt.
Vi ser forslaget som endnu et opgør med mange års Systemdanmark med bureaukrati og snærende regler for borgerne.
Lovforslaget sikrer nemlig også, at ældre ægtepar ikke skal skilles på grund af systemets stive regler og tvinges til at bo hver for sig, bare fordi den ene bliver plejekrævende.
Et ældre ægtepar på henholdsvis 87 og 90 år blev nægtet en fælles bolig, da konen blev plejekrævende.
I stedet tilbød kommunen - det var her Valby Bydelsråd - den 90-årige mand en knallert, for så kunne han jo bare køre hen og besøge konen.
Dette eksempel er dybt kritisabelt og krænkende for mennesker, der har levet sammen et helt liv.
Selvfølgelig skal de have de sidste år sammen, og selvfølgelig skal den efterlevende ægtefælle, når den tid kommer, være sikret en ret til at blive boende.
Man skal ikke smides på gaden, når man mister sin ægtefælle.
Alt i alt er dette forslag et meget klart udtryk for det helt anderledes menneskesyn, der lægges for dagen i den nuværende regering, i forhold til det stive, bureaukratiske regeltyranniske menneskesyn, den tidligere regering stod for.
Vi kan varmt støtte forslaget.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-22:
Det er principperne, der er forkerte.
Men jeg er nødt til at spørge: Er ministeren ikke enig i og kan bekræfte, at den kommunale planlægning er sat ud af kraft med de muligheder, man her giver de selvejende institutioner?
Der er intet redskab til den kommunale planlægning, og det er jo også det, vi kan se af de høringssvar, der er kommet.
Kommunerne har ikke et styringsredskab, og det vil sige, at hvis en konkret kommune har besluttet at bygge x antal boliger til ældre, kan kommunen ikke samtidig sige, at så ønsker den i øvrigt ikke, at der skal foretages udbygning af den selvejende institution.
Er ministeren enig i det?
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-22:
Jeg synes egentlig, det var nogle interessante bemærkninger fra ministeren.
På den ene side bliver ministeren ved med at sige, at det er kommunernes ansvar.
Det, man rent faktisk gør med lovforslaget,
er jo, at man accepterer, at kommunerne fratages det reelle ansvar - forstået på den måde, at kommunerne ikke vil have mulighed for at gribe ind over for de selvejende institutioner.
De får selv ansvaret for, om de ønsker at bygge, og de får ansvaret for, om de ønsker at renovere.
Det vil sige, at den kommunale planlægning har man rent faktisk fra ministerens side sat over styr ved at fremsætte dette forslag, så der er ikke nogen logik i det.
Det er kommunernes ansvar, fint nok, for det mener vi også det skal være.
Vi har intet imod de selvejende institutioner, vi synes bare, de skal med i forslaget, så kommunerne stadig har det reelle ansvar.
Det er faktisk en af de ting, vi har været uenige med regeringen om.
Men ministeren kan ikke både fremsætte dette forslag og samtidig give kommunerne ansvaret.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-03-22:
Men vi har ingen intentioner om, at det skal gøres til en forretning at drive plejehjem, det er et spørgsmål om at give ældre et friere valg end det, de har i dag.
Til fru Lissa Mathiasen
: Nej, den kommunale anvisning bliver ikke ændret i forhold til det, lovforslaget siger.
Det er korrekt, at der er en forskel med hensyn til den kommunale indskudskapital, og det gælder også retten vedrørende den kommunale anvisning.
Det står vi fuldstændig fast på.
Jeg hørte ikke noget modstridende i det, jeg hørte Venstres ordfører sige, og jeg forstod heller ikke Dansk Folkepartis ordfører på samme måde som fru Lissa Mathiasen.
Det er jo sådan, at det er kommunernes opgave at sørge for, at det antal plejehjemspladser, der er brug for, står til rådighed; det er en kommunal opgave.
Men her taler vi altså om nogle institutioner, hvor man af kulturelle og religiøse grunde også har mulighed for at kunne visitere, og jeg må også sige, at det er meget få boliger om året, omkring 225.
Selvfølgelig er det kommunernes ansvar, at de mennesker, der har behov for at komme på plejehjem, også kommer på plejehjem.
Det er kommunernes ansvar, at de mennesker, der har behov for at komme på plejehjem, også kommer det, og vi har ingen intentioner om at ændre lovforslaget med hensyn til den kommunale anvisning.
Det var heller ikke det, jeg hørte Dansk Folkepartis ordfører sige.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-22:
Venstres ordfører siger, at man ikke mener, der skal være forskelsbehandling af selvejende institutioner og kommunale institutioner med hensyn til, hvordan økonomien skal være.
Betyder det, sådan som vi må opfatte det, at der er en uenighed mellem Venstre og ministeren i den sammenhæng? Dansk Folkepartis ordfører gav udtryk for, at det skal være sådan, at har man størst behov, skal man også først ind.
Er man fra ministerens side indstillet på at ville indfri det ønske fra Dansk Folkeparti?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-03-22:
Ja, jeg vil gerne sige tak for den modtagelse, lovforslaget har fået.
Der er blevet rejst nogle spørgsmål i forbindelse med dagens behandling.
Vi har jo netop med det her forslag - ud over frit valg af boliger og herunder retten til at få sin ægtefælle med - implementeret det forslag, som den tidligere regering burde have levet op til sidste år, nemlig bedre vilkår for selvejende ældreboliginstitutioner og plejecentre, og hertil har vi taget 4. Maj Kollegier med i dag. Der blev rejst et spørgsmål om, hvorvidt det her nu reelt giver en større valgfrihed.
Det har man hørt fra adskillige ordførere her i dag, hr. Carsten Bo Jensen og hr. Keld Albrechtsen.
Ja, det gør det.
Når vi nu har haft den lille nødbremse i den sidste ende, så er det jo netop, fordi der kan være nogle ekstreme tilfælde, hvor vi er nødt til at sige: Der må vi lige vente og se.
Men det er altså ikke, fordi man skal sige, at nu bremser vi det.
Der er et reelt valg.
Men lad os nu tage en kommune som f.eks. Frederiksberg Kommune, der har en politik med en venteliste på 2,2 måneder for en sådan bolig.
Der kunne være et problem, hvis halvdelen af København lige pludselig ville over i Frederiksberg Kommune, og man så ikke kunne honorere det.
Men lad os nu se.
I stedet for at sige: Jamen, jamen, så siger vi: Hvorfor ikke?
Intentionerne er fuldstændig klare i denne sag.
Vi ønsker at give de ældre et friere valg på området, og det er egentlig også et svar på bemærkningerne om retten til at få sin ægtefælle med.
Det er da muligt, man kan grave efter, hvor mange eksempler der findes, men som også fru Tove Videbæk siger, er problemet jo løst ved at give de ældre et retskrav.
Alt i alt vil jeg sige, at med dette lovforslag forventer vi, at det frie valg, hvor vi sætter mennesket før systemerne, bliver gennemført.
Vi vil gerne se på det hen ad vejen, hvis der opstår nogle situationer, som vi ikke mener
er hensigtsmæssige, men vi har været nødt til at have en lille bitte nødbremse for at se, hvordan det spænder af.
Men forslaget giver en større frihed til flere mennesker end dem, der faktisk har friheden i dag.
Tove Videbæk (KRF), 2002-03-22:
Jamen jeg er da helt enig med fru Lissa Mathiasen i historielektionen, og jeg elsker historie - og sikke dog en masse historielektioner, vi har fået i dag.
Det er dejligt.
Tak skal I have!
Vedrørende det her sidste med sænkning af grundkapitalen: Jamen det var vi jo helt enige i.
Den manglede at få det sidste med: At også de selvejende institutioner skulle have muligheden for at ombygge og renovere.
Og med den her lov vil de nu få den samme mulighed, som kommunerne fik.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-22:
Nej, men skal vi så ikke for fuldstændighedens skyld have historien lidt bedre på plads.
Den borgerlige regering gennemførte i slutningen af 1980'erne princippet: Ældre længst muligt i egen hjem.
Under den socialdemokratisk ledede regering i 1995
blev ældreboligloven vedtaget med ikrafttræden 1996 i en erkendelse af, at der ikke var blevet bygget det, der rent faktisk skulle bygges, og at man ikke tilgodeså de behov, som ældre havde for netop at komme ind på vores plejehjem og ældrecentre.
Så der er lagt penge med ud undervejs fra den socialdemokratisk ledede regering.
Der er så sent som sidste år igen lagt an til en halvering af byggeomkostningerne for kommunerne.
Så jeg synes ikke, man kan komme og sige, at den socialdemokratisk ledede regering fra 1993 og til 20. november 2001 ikke har gjort, hvad den kunne med henblik på at sige til kommunerne: Vi vil godt hjælpe med, men I skal selv give det sidste nøk.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi helt kan dele en række af de intentioner, som fru Inge-Lene Ebdrup kommer med.
Men jeg vil godt spørge: Hvad er egentlig Venstres begrundelse for, at der skal være økonomisk forskelsbehandling på, om man er en selvejende institution eller en kommunal institution
Hvad er begrundelsen fra Venstres side på det?
Jeg er meget enig med fru Tove Videbæk.
Det er dybt uanstændigt, når man ikke er i stand til at efterkomme et behov over for en ældre, som rent faktisk har en plads behov, og man så kun er i stand til at give det svar: Du står som nr. 34 eller som nr. 134.
Uanset hvilket nummer man har, er det ikke acceptabelt.
Jeg synes, at en af de væsentligste ting, vi har lavet gennem årene, netop også har været at sige: Vi er parate til at sende ekstra penge med ud til fællesfaciliteter m.v., gøre det billigere for kommunerne at etablere de her pladser, sænke grundkapitalen, som halverede kommunernes betaling i forhold til at etablere de her institutioner.
Men jeg undrer mig, for set i forhold til regeringens gøren og laden er der
jo ikke en ekstra krone lagt med ud til kommunerne i forhold til det her.
Problemet omkring det at komme først, hvis man har størstbehov, bliver da netop kun endnu mere forstærket, hvis der er for få pladser.
Men generelt mener jeg, det er et problem at skulle forklare, at man ikke kommer først, hvis man har størst behov.
Tove Videbæk (KRF), 2002-03-22:
Til fru Lissa Mathiasen, som mener, at vi har et problem, når vi skal ud og forklare det her må jeg sige, at jeg har et kæmpeproblem i dag, og det er, når folk skriver til os om, at de kan blive skrevet op på en venteliste som nr. 34 eller nr. 27 eller som nr. 15, selv om de måske har haft flere blodpropper, selv om de har haft dårligt hjerte, selv om de har haft adskillige operationer af den ene og den anden art.
De får stadig væk at vide: I er ikke syge nok til at komme på plejehjem.
I er simpelt hen ikke syge nok.
Jeg synes, at det simpelt hen er uanstændigt, som vi i dag behandler vores ældre, og det er uværdigt.
Derfor har vi foreslået det her med B 76, for vi kan se, at mange af de gode plejehjemspladser, som er i dag, simpelt hen vil blive nedlagt, fordi de selvejende institutioner ikke har pengene til at ombygge, til at renovere, sådan at de kan komme til at leve op til bygningsstandarden.
Plejehjemspladser bliver simpelt hen nedlagt, og vi har så skrigende brug for dem.
Derfor fremsatte vi B 76, og derfor er vi glade for, at det er med i det lovforslag, som ligger her.
Og vi er sikre på, at det også fremover vil være sådan, at den, som har størst behov, kommer først på listen.
De her 225 ekstra plejehjem, som vi nu får bygget, efter at det her lovforslag bliver vedtaget, tager jo så lidt af det problem, vi har nu.
Men vi får bestemt ikke yderligere problemer med det her.
Tværtimod, så løser det en lille del af vores problem.