Hans Engell (KF), 1998-04-23:
Det Konservative Folkeparti har givet tilsagn om at støtte det foreliggende beslutningsforslag om at sende den danske styrke til Vestsahara.
Men jeg vil gerne understrege, at det ikke sker uden ganske væsentlige betænkeligheder, som først og fremmest handler om, hvorvidt opgaven er tilstrækkelig relevant for dansk forsvar.
For det andet drejer vores betænkeligheder sig om, hvorvidt det på et tidspunkt, hvor regeringen i sit nye regeringsgrundlag forestiller sig besparelser på forsvarsområdet i de kommende år, efterhånden er muligt at strække forsvarets ressourcer, så det kan løse så mange forskellige opgaver på samme tidspunkt, som der er tale om.
Det er trods alt en begrænset personelstyrke, vi råder over.
Og endelig hæfter vi os for det tredje ved, at ingen andre nordiske lande har tilsluttet sig operationen, ligesom den tidsplanlægning, der fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, virker meget løs i fugerne.
Situationen i Vestsahara har i mere end 7 år været usikker og ret uoverskuelig, men vi er altså enige med regeringen i, at der nu omsider synes at være tilvejebragt et grundlag for en varig løsning. Og det er også kun i den sammenhæng, udsendelsen af den fredsbevarende styrke kan betragtes som meningsfuld, og det er også derfor, vi tilslutter os forslaget.
Men der er et par punkter, som jeg godt vil rejse over for ministrene under denne førstebehandling af forslaget
og måske især over for forsvarsministeren
I forbindelse med indgåelsen af det nuværende forsvarsforlig aftalte partierne, at der årligt skulle afsættes et nettobeløb på 530 mio. kr., svarende til udsendelse af ca. 1.500 mand i FN's tjeneste.
Ved et eventuelt mindre forbrug i forligsperioden ville pengene komme i forsvarets kasse.
Udgifter herudover må naturligvis afholdes uden for forsvarsbudgettet, hvilket vil sige, at forsvaret skal tilføres yderligere ressourcer.
Jeg har ikke de beregninger, men dem vil vi selvfølgelig bede om i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Men for mig ser det ud, som om vi allerede med de igangværende operationer og nu med Vestsaharaoperationen lagt oveni må nærme os loftet for det beløb, der blev afsat i forsvarsforliget.
Med andre ord vil alle de penge, der blev afsat til fredsbevarende operationer, formentlig være anvendt, og det betyder, at hvis der senere i år eller næste år måtte melde sig et behov for dansk deltagelse i yderligere fredsbevarende operationer, kræver det, at finansministeren hiver sit checkhæfte eller måske snarere sit Dankort frem.
Og set i det lys kan man så spørge, om regeringen med sit tilsagn om deltagelse i Vestsaharaoperationen har forudset, at vi nu nærmer os grænsen for, hvad der er afsat i forsvarsforliget, og at yderligere deltagelse vil kræve tilførsel af yderligere ressourcer til forsvarsbudgettet.
Det andet punkt, som jeg godt vil fremhæve, er tidsplanen for udsendelsen af styrken.
For når jeg læser forslagets bemærkninger, synes jeg som sagt, at tidsplanen virker noget gyngende, og det finder jeg ikke særlig tilfredsstillende.
Ifølge FN's tidsplan skulle deployering af styrken finde sted i løbet af maj/juni i år med en forventet indsatsperiode på ca. 8 måneder.
Men vi må forudse, at det danske kontingent skal have tid til at blive opbygget og også til at forberede sig i området, bl.a. på grund af de klimatiske forhold.
Og da det må forventes, at valget i Vestsahara holdes omkring juletid, betyder det, at styrken skulle kunne vende tilbage efter afsluttet mission senest i løbet af første kvartal af 1999.
Men som forslaget er formuleret, synes det jo ikke på nogen måde at være sikkert - det siges i hvert fald ikke klart - og derfor vil jeg godt understrege følgende: Det Konservative Folkeparti er ikke indstillet på, at der i en langvarig periode skal opretholdes et kontingent på over 100 mand i Vestsahara, og det vil vi gerne have nogle fastere garantier for i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Og så vil vi - sådan som også Venstres ordfører, hr. Svend Aage Jensby, var inde på - understrege, at det er godt, at regeringen naturligvis, som loven også foreskriver, er indstillet på at drøfte denne sag med Det Udenrigspolitiske Nævn.
Men da det i forsvarsforliget er præciseret, at forsvarets deltagelse i løsningen af disse opgaver forelægges forsvarsforligspartierne, må vi gå ud fra, at det er også er i denne kreds, spørgsmålet drøftes og videreforhandles, især hvis der sker udsving i forhold til det, der er forudsat i beslutningsforslaget. Vi er enige i regeringens synspunkter om en aktiv indsats både i NATO og i OSCE og her altså i FN-regi, men vi finder også, at der skal prioriteres og være god overensstemmelse med forsvarets ressourcer både personelmæssigt og økonomisk.
Og så skal jeg i øvrigt oplyse, at CD's ordfører, hr. Arne Melchior, fortsat passer sit arbejde andetsteds i huset, og at jeg derfor bare skal meddele, at CD kan støtte forslaget.