runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-17:
Jeg har to bemærkninger til fru Anne Baastrup, for jeg tror i virkeligheden, det har afsporet debatten i medierne og andre steder, at nogle ikke har læst hele lovforslaget.
Det er også tung kost. Når fru Anne Baastrup siger, at man ikke vil være med til mere overvågning, vil jeg godt sige, at forslaget giver jo ikke mere overvågning.
Fru Anne Baastrup siger også, at der er langt flere, der nu bliver registreret.
Nej, der er ikke én eneste yderligere, der bliver registreret, idet enhver, der åbner og taler i sin telefon i dette øjeblik, bliver registreret, og sådan har det været de sidste 100 år.
Der er ikke tale om, at der bliver registreret flere.
Der er tale om, at nogle få gange i ganske særlige tilfælde kan politiet bede om at få de oplysninger, som i forvejen er registreret, og at en dommer skal godkende det.
Det er altså nogle oplysninger, som er registreret med SF's og Venstres og De Konservatives og alle andres stemmer de sidste 100 år, og dem kan politiet i helt særlige tilfælde få udleveret til egen brug.
Det er altså ikke mere registrering.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Mig bekendt er det ikke mere end 7-8 år siden, vi for alvor startede med mobiltelefoner.
Det kan godt være, justitsministeren i sit tidligere liv i Forskningsministeriet har brugt dem i længere tid, man jeg har i hvert fald ikke.
Det korte af det lange er, som hr. Helge Adam Møller jo også var inde på undervejs i dialogen med hr. Søren Søndergaard, at politiet kan få adgang til i størrelsesordenen 25.000-30.000, muligvis 100.000, mobiltelefoner efter en kendelse, selv om man ikke har kunnet påvise, at forbrydelsen nødvendigvis er begået af folk, der har talt i de telefoner. Det vil sige, at politiet får adgang til måske mange tusinde telefonnumre og dermed også adgang til at spørge: Hvem var det, du snakkede med den dag, og kan du i øvrigt dokumentere, at det var det og det, du snakkede om?
Det er da et nyt efterforskningsskridt, som vi bliver nødt til at overveje grundigt.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-17:
Nu er dansk politi jo ikke tåber.
personer eller grupper, og det, man er interesseret i at vide, er, om deres navne skulle befinde sig mellem de 20.000 eller 25.000.
Hvis man ikke havde nogen mistanke overhovedet, ville man heller ikke få domstolenes tilladelse, for det ville jo være i modstrid med proportionalitetsprincippet. Derfor mener jeg, det er klart, at der aldrig nogen sinde vil ske det, at politiet begynder at afhøre de der 25.000.
Nej, de finder det lille antal, som eventuelt kan være interessant, og så begynder de at kigge på dem fuldstændig ligesom i eksemplet, jeg nævnte før med bilen foran Brovst Sparekasse.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-17:
Er det ikke korrekt forstået, at lovforslaget indeholder en bestemmelse, hvorefter man kan få denne her retskendelse, uden at der er nogen begrundet mistanke om, at man rent faktisk har anvendt mobiltelefoner?
Dermed må der også lægges ind i det, at man heller ikke har en begrundet mistanke om, hvad det er for en mobiltelefon, der er anvendt.
Det betyder så, at det næste skridt er, at man åbner op for, at en større gruppe skal konfronteres med, hvor de har været henne og hvorfor.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-17:
Dansk Folkeparti kan støtte, at man udvider kriminaliseringen af hæleri, som er hovedingrediensen i dette forslag, og vi mener også, at de nuværende strafferammer på området ser ud til at være i orden.
Dog undrer vi os over, at man på dette område kan lægge sig fast på nogle strafferammer, når man i forhold til alle mulige andre kriminalitetsformer, som bl.a. Dansk Folkeparti har draget frem såsom vold og voldtægt, ikke kan fastlægge strafferammer, men hele tiden henviser til Straffelovrådets arbejde, før man eventuelt kan tage stilling til den udvidelse af strafferammerne, som der egentlig er behov for.
Lovforslaget indebærer også, at der skal ske en ændring af retsplejelovens regler om indgreb i meddelelseshemmeligheden, idet der skal skabes mulighed for, at mobiltelefoner i givne områder inden for et bestemt tidsrum kan efterforskes og dette uden underretning om indgrebet til indehaverne af de pågældende telefoner.
Dansk Folkeparti finder, at det i nogle tilfælde kan være berettiget, at man laver et sådant indgreb i meddelelseshemmeligheden.
Men vi mener samtidig, at når indgrebet generelt rammer alle, der har været i nærheden af et område, hvor der er begået kriminalitet, må der også gives en oplysning til indehaverne om, at den pågældende udvidede telefonoplysning foretages, således at man er klar over, at den bliver foretaget i det pågældende område.
Dansk Folkeparti kan ikke affinde sig med, at der i dette forslag siges, at en sådan praksis er umulig og ganske uoverkommelig.
Vi mener, det er vigtigt, at noget sådant oplyses, hvis der skal ske indhentelse af en teleoplysning.
Sonja Albrink (CD), 2001-04-17:
Lovforslaget her indeholder jo i al sin lovteknik rent faktisk nogle ændringer, som det politisk nok er værd at overveje nøje, selv om jeg allerede her kan sige, at vi i CD bakker op om intentionerne bag forslaget, nemlig at tilpasse reglerne om hæleri til det 21. århundredes kriminalitetsbillede og forbedre politiets muligheder for at efterforske grove forbrydelser.
Når vi i CD så alligevel ikke helt kan tilslutte os forslaget, skyldes det, at forslaget trods alt rejser en række spørgsmål, som bør afklares under udvalgsbehandlingen.
Vi er helt enige i, at hæleribegrebet bør udvides betragteligt, og vi mener, at en generel hæleribestemmelse som den foreslåede nok er den mest hensigtsmæssige måde at gribe det an på.
Derimod synes vi godt, man kunne diskutere, hvorvidt det er en god idé at indskrænke anvendelsen af de nye hæleriformer til, når der foreligger forsæt.
I forvejen findes jo en bestemmelse i straffelovens § 303, som kriminaliserer groft uagtsomt hæleri med hensyn til berigelsesforbrydelser, så hvorfor ikke tage skridtet fuldt ud?
Det var der som bekendt også en holdning om godt nok hos et mindretal i Brydensholt-udvalget.
I CD er vi altså enige i, at man af hensigtsmæssighedsårsager nok bør fastholde en sondring, når det gælder udbytte modtaget som led i almindeligt underhold, selv om det måske kan virke en anelse dobbeltmoralsk.
For hvorfor skal det egentlig være mindre strafværdigt, hvis man spiser eller lever af noget, som man med sikkerhed ved direkte eller indirekte stammer fra en forbrydelse?
Ingen behøver jo som bekendt at dø af sult i Danmark.
Om den foreslåede mulighed for politiet for at indhente de såkaldte udvidede teleoplysninger eller master-oplysninger, om man vil, er vi i CD enige i, at hensynet til efterforskningen i sager om grove forbrydelser bør veje tungere end det ret beskedne indgreb, som der jo er tale om.
Ikke desto mindre bør man dog også være opmærksom på, at en tilladelse til udvidet teleoplysning rent faktisk inddrager et ikke ubetydeligt antal personer under en straffesag, uden at der i øvrigt er nogen som helst andre grunde til mistanke.
Vi vil derfor under udvalgsbehandlingen prøve at få afdækket, hvilke ubehageligheder den foreslåede bestemmelse vil kunne få for den enkelte mobiltelefonbruger.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-17:
Nu kan vi jo ikke lave forlig hernede i dag, selv om jeg havde svært lyst til det.
Når hr. Søren Søndergaard taler om, at man ikke kan tilslutte sig forslaget i den form, det har, og at det er en generel tilladelse til politiet, vil jeg spørge hr. Søren Søndergaard, om hr. Søren Søndergaard er indstillet på at gennemføre forslaget, hvis bestemmelserne bliver mere præciserede, og man eventuelt skelner mellem en situation, hvor der er en gruppe mistænkte, altså f.eks. ved en rockerforbrydelse, og den situation, hvor der slet ikke er nogen mistænkte, og hvor kravene selvfølgelig må være meget skrappere.
Hvis vi får den underretningspligt ind, er Enhedslisten så indstillet på at gennemføre et forslag?
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Det kan jeg ikke sige.
Men jeg kan sige, at der er tre afgørende ting, der er forudsætninger for, at vi kan gå ind i den diskussion, og så kan vi også gå ind i diskussionen.
For det andet, at der skal være en gruppe af mistænkte eller en enkelt mistænkt, for at man kan gennemføre det her.
Altså at man ikke bare kan tage det på må og få.
For det tredje, at vi tager os tid til en diskussion af, hvor grænserne går.
Hvor går grænserne?
Skal roadpricingen f.eks. også bruges som et led i det her?
Og hvorfor ikke?
Jeg forstod ikke hr. Helge Adam Møllers argument
tidligere om, at der var meget stor forskel på en mobiltelefon og en bil.
Jeg ser ikke den store forskel.
Hvis de tre ting kommer med, er det helt klart, at Enhedslisten vil diskutere positivt for at finde en løsning på de ønsker, der er, om at give nogle redskaber, der kan sikre, at alvorlige forbrydelser opklares.
Det var jo en utrolig positiv beskrivelse af Cotonou-aftalen, som vi i Enhedslisten ikke deler.
Men jeg vil bare spørge den socialdemokratiske ordfører om to ting.
For det første: Deler Socialdemokratiet det fuldstændig uindskrænkede krav, der er til underskriverlandene, om overholdelse af TRIPS-aftalen?
Det er vel nærmere i en skærpet udformning, hvis man grundigt læser, hvad der står,
og de undtagelser, der lidt lægges op til i TRIPS-aftalen, nedtones i det, der står i Cotonou-aftalen.
Det andet spørgsmål, jeg godt kunne tænke mig den socialdemokratiske ordfører forholdt sig til, er spørgsmålet om, hvorfor Cuba ikke er en del af denne aftale
Det synes jeg kunne være interessant at høre, for i Enhedslisten har vi den opfattelse, at krav om demokrati og menneskerettigheder er noget, der skal rejses over for alle lande og ikke kun over for udvalgte lande.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad der er den socialdemokratiske ordførers opfattelse af, hvorfor Cuba ikke er med i denne aftale.
Nu sagde justitsministeren, at lovforslaget her jo ikke omhandlede efterretningsaktivitet.
For ellers er der simpelt hen noget i ministerens fremlæggelsespapir, jeg ikke forstår.
Frank Jensen (S), 2001-04-17:
Vi skal gerne tage det igen.
Nu er det ikke det, der er til debat, men for alles skyld vil jeg sige, at det, der er mit synspunkt, er følgende: Jeg tror ikke på, at man, hvis man gennemfører et forslag om anonym vidneførsel, så vil få domstolene til at dømme nogen på den forklaring, man får på baggrund af den anonyme vidneførsel.
Jeg mener i øvrigt også, at det er i modstrid med vigtige retsprincipper og det, der kendetegner retsstaten.
Det er mit synspunkt.
Men det kan godt ske, at hr. Helge Adam Møller kan finde eksempler på, at der er lande, der har det.
Og det kan også være, at der har været perioder i
Danmarks historie, hvor man har haft videre rammer for anonym vidneførsel, end man har i dag
Vi har det vidnebeskyttelsesprogram, de vidnebeskyttelsesbestemmelser, der er knyttet til lovgivningen i dag, og dem bruger domstolene naturligvis.
Det er meget, meget sjældent, at et vidne kommer ud for begivenheder, der knytter sig til den gerning, vedkommende vidner om.
Heldigvis.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-17:
Det er kun angående to ting.
For god ordens skyld vil jeg sige, at De Konservative er helt enige med Venstre og fru Birthe Rønn Hornbech i det med de anonyme vidner.
Det har vi fremsat sammen flere gange.
Så til justitsministeren, der siger, at danske domstole aldrig vil bruge det og aldrig har gjort det.
Hvis jeg husker rigtigt, så mener jeg, at det var gældende retstilstand i Danmark indtil 1976, og at det blev anerkendt ved domstolene, at man kunne anvende anonyme vidner i særlige tilfælde.
Det var for øvrigt dengang, vi havde en socialdemokratisk regering.
Frank Jensen (S), 2001-04-17:
Jeg kan sige til hr. Søren Søndergaard, at det, der er fremsat lovforslag om, er, at politiet får adgang til sendemastoplysninger, og det er i øvrigt oplysninger, som skal destrueres, efter at den konkrete efterforskning er afsluttet.
Hr. Søren Søndergaard vil jo altid gerne have svar på sine hypotetiske spørgsmål, og det, der ikke foreslås, men jeg kan sige, at jeg ikke har nogen intentioner om at fremsætte lovforslag om, at man skulle lave et telefonnummerregister hos politiet.
Det vil også i det her tilfælde, tror jeg, være et spild af ressourcer, for hvis man har behov for at få nogle telefonnumre, kan man jo tage en telefonbog, eller man kan ringe til oplysningen, og så kan man få nummeret, men i det her tilfælde drejer det sig om, at der er begået en alvorlig forbrydelse, drab, grov narkohandel, det er de tilfælde, vi taler om.
Her, siger lovforslaget, skal politiet kunne gå til domstolen.
Der er jo ikke nogen automatik i, at de får retskendelsen, de skal kan kunne gå til domstolen og støtte ret på bestemmelsen her i retsplejeloven, og så skal de jo bevisføre, at det her har den proportionalitet osv., som jo også knytter sig til lovforslaget, og der skal være tale om, at der er begået den her alvorlige forbrydelse.
Det er jo ikke noget efterretningsorienteret.
Det bygger ikke på, at man forventer, at der bliver begået en alvorlig forbrydelse.
Der er begået en alvorlig forbrydelse, og det skal man kunne støtte ret på.
Til fru Birthe Rønn Hornbech: Nu var det meget svært for mig at høre, hvad det var, fru Birthe Rønn Hornbech stillede spørgsmål om.
Jeg ved ikke, om referenterne fik fat i det, så må jeg kunne se det i referatet.
Derfor er det ikke vedtaget.
Der har været fremsat forslag om det gang på gang, men det er ikke vedtaget.
Alle ved jo, at det kriminelle miljø, hvor man forventelig vil få det anonyme vidne fra, kun har ét mål, og det er at platte og lyve og sladre om hinanden, så længe de kan få lov at gøre det anonymt.
Hvad er så den forklaring værd?
Men det ville da være en katastrofe, hvis det er den, der skulle give grundlaget for at dømme folk til flere års fængsel ved domstolene.
Det er baggrunden for min og Socialdemokratiets og regeringspartiernes afstandtagen fra at lovgive om det, men som sagt tror vi heller ikke på, at det vil vinde udbredelse ved domstolen.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Nej, men det er måske ikke al ny teknik, som fører til lettelse af arbejdet.
Dér, hvor det kan være relevant at anmode om f.eks. 25.000 navne, er jo i de tilfælde, hvor man har en mistænkt eller en gruppe af mistænkte, fordi man dermed kan få afklaret, om den eller de mistænkte er blandt dem, der har brugt telefonen.
Men hvad med de situationer, hvor man ikke har en mistænkt eller en gruppe af mistænkte?
Kunne man ikke dér sige, at så skal der ikke være mulighed for det?
Så skulle politiet jo ikke bare i gang med at skrive breve til 25.000 mennesker, men undersøge alle 25.000 for at se, om nogle af dem eventuelt kunne være gerningsmændene, og ville det dog ikke være et endnu større spild af skatteydernes penge end bare at sende dem et brev efterfølgende?
Jeg synes, det er ærgerligt, at justitsministeren ikke prøver at gå ind i diskussionen om, hvor grænserne går, for som sagt er det jo ikke nogen kunst - og det var også det, jeg sagde til den konservative ordfører, hr. Helge Adam Møller - især ikke i konkrete sager at komme med argumenter for, hvorfor nogle bestemte efterforskningsskridt, yderligere efterforskningsskridt end dem man har, vil kunne være med til at opklare nogle forbrydelser, som vi alle sammen gerne vil have opklaret.
Det er den mindste kunst i verden.
Kunsten består i at sætte grænserne, og derfor vil jeg spørge, hvordan vi kan vide, at der ikke i morgen eller om 1 år eller 2 år kommer et forslag om, at der skal opbygges et register over alle de telefonnumre, ligesom der er blevet opbygget et register med dna-oplysninger, ligesom der er blevet opbygget registre med fingeraftryk osv.
Kan justitsministeren garantere, at det vil en socialdemokratisk regering eller et socialdemokratisk parti aldrig nogen sinde komme med et forslag om?
Kan ministeren give den fuldstændig klare garanti?
Eller er der bare tale om, at vi går i en retning uden at vide, hvor vi ender?
Frank Jensen (S), 2001-04-17:
Nu er det jo ikke sådan, at det er justitsministeren i Danmark, der bestemmer, hvad der vedtages, og hvad der ikke vedtages.
Men det er klart, at jeg vil argumentere for mit standpunkt.
Og det har jeg gjort adskillige gange, når det drejer sig om anonyme vidner.
I spørgsmålet om anonym vidneførelse har der jo aldrig været et flertal for det her i Tinget.
Og lur mig, hvis der nogen sinde kommer en borgerlig regering, der har et flertal, om vi så får anonym vidneførelse i Danmark.
Jo, jo, det kan da godt ske, at det vedtages som en lovhjemmel her i Folketinget.
Men jeg tror aldrig nogen sinde, at der er en dansk dommer, der vil domfælde en person i retten på en anonym vidneførelse, for det er fuldstændig i modstrid med de grundlovssikrede begreber, vi også har i Danmark - altså at
man skulle kunne dømme en person til mange års frihedsberøvelse på grundlag af en anonym vidneførelse.
Vi har jo en række bestemmelser i dag, der gør, at dommeren i konkrete sager kan tømme retten, om jeg så må sige, i forbindelse med afhøringer, og hvor man også kan holde adresser hemmelige for den tiltalte i forbindelse med vidneførelse.
Og man kan lave indenretlige afhøringer og alt det, som vi kender, og hvor man så kan få læst op af retsbogen.
Jeg tror heller aldrig nogen sinde, at nogen dansk domstol vil benytte sig af anonym vidneførelse.
Det er jo også derfor, der langt ind i de store borgerlige partier er retspolitisk kyndige, som advarer kraftigt imod anonyme vidner, men det kan selvfølgelig ikke forhindre fru Birthe Rønn Hornbech og hendes parti i at have det standpunkt.
Jeg ville heller aldrig nogen sinde forsøge at knægte den ret til at have det standpunkt.
Der har bare aldrig været et flertal for det i Tinget.
Men her går vi fra at tale om anonym vidneførelse, hvor man altså vil dømme personer til at sidde i fængsel i mange år, og så over til det at få en oplysning, som teleselskaberne ligger inde med allerede i dag, og som politiet kan få under de her meget skærpende omstændigheder.
Det må jeg sige.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-17:
Om vi kan blive enige om det samlede lovforslag, afhænger sådan set af justitsministeren.
Vi andre har jo klart meldt ud, hvordan vi ser på tingene.
Jeg synes også, at mange af de ordførere, der ytrede sig, egentlig meget klart gav udtryk for, hvor løsningerne ligger. Så det er da bare et spørgsmål, om justitsministeren vil.
Justitsministeren sagde nogle sande ord.
Justitsministeren sagde: Jeg forstår ikke Venstre.
Det er sande ord.
Og det kommer justitsministeren aldrig til.
Det er sjovt nok, at længe inden forslaget kom, blev jeg ringet op af Danmarks Radio, der meddelte mig, at nu ville der komme et forslag, som Venstre ikke kunne gå ind for. Og det måtte jeg jo så give dem ret i, da jeg så det.
Så de kunne altså godt forstå det.
Men justitsministeren forstår det ikke; det er ærlig snak.
Specielt når ministeren sammenligner med rumaflytning, viser det sig jo, hvor afstanden er.
For det, ministeren åbenbart ikke kan forstå, er, at det, Venstre ønsker, er bedre efterforskningsmuligheder for politiet, hvor der er sigtede, og hvor der er tiltalte. Men der er altså åbenbart en meget afgørende forskel på vores retssyn.
Vi ønsker bedre efterforskningsmuligheder, hvor man er godt i gang med en sag.
Og jeg vil godt spørge justitsministeren: Hvordan kan det være, at justitsministeren aldrig har villet tilslutte sig forslag om bedre muligheder
for agent provocateur'er, bedre muligheder for anonyme vidner, hvor vi ved, at det drejer sig om, at man infiltrerer og kender et miljø, og hvor en sag er på vej til retten, hvor der er mistænkte og sigtede og tiltalte?
Hvorfor vil justitsministeren ikke dér give bedre muligheder?
Men når det drejer sig om at overvåge alle de lovlydige borgere, er der ingen grænser for, hvad justitsministeren vil.
Hvad er det for et retssyn?
Vil ministeren ikke godt forklare, hvorfor alle mulige lovlydige borgere skal finde sig i, at det bliver undersøgt, hvor de har været, og om de har talt i telefon, men at den store narkohaj, som har gennembanket nogle vidner, altså skal gå fri, fordi justitsministeren ikke vil gå med til anonyme vidner.
Kan jeg ikke godt få forklaret retssynet, for her må jeg sige, at jeg ikke forstår justitsministeren?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-04-17:
Jeg ved ikke, om justitsministeren vil svare i dag, eller om han vil svare skriftligt.
Er det det, justitsministeren påstår?
Så vil jeg igen godt vide: Hvorfor må der ikke være anonyme vidner i det rockerdrab, som ministeren taler om, eller det drab, hvor vidnerne er gennembanket?
Hvorfor skal den drabsmand gå fri, fordi man ikke må føre vidner uden navns nævnelse, fordi de er bange for drabsmanden?
Vil ministeren forklare mig det?
Og så lad mig lige høre: Er det noget, justitsministeren har lært i Justitsministeriet, at dommere aldrig har tilladt anonym vidneførelse?
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-17:
Nu er det jo ikke mig og Det Konservative Folkeparti, der har fremsat dette lovforslag, og derfor behøver jeg ikke kommentere, hvad hver eneste ordfører siger om alle synspunkter.
Men jeg vil da godt kommentere det væsentlige spørgsmål, hr. Søren Søndergaard stiller: når man bruger oplysninger om, at mobiltelefoner har været tændt, og der har været samtalet, skal alle så have oplysninger om det bagefter?
Vi er enige i lovforslaget: det skal de ikke.
Lad mig igen tage eksemplet fra Titangade.
Man mente dengang, at det drejede sig om 20.000-25.000 personer, der havde været i området, men hvor det vel maksimalt var 20, der kunne være interessante for politiet.
Jeg har svært ved at begrunde, hvorfor man skulle bruge kolossalt mange menneskelige og økonomiske ressourcer på at sende breve eller meddelelser ud til de 20.218, som var fuldstændig uaktuelle, men som tilfældigvis havde været i nærheden den aften.
Hvis jeg selv havde været i nærheden - det var jeg mig bekendt ikke den aften, men hvis jeg havde været der og havde haft min mobiltelefon åben, ville jeg have syntes, det var helt urimeligt, at politiet skulle bruge et stort antal timer, frimærker og papirark på at sende mig et brev, hvor der stod: I øvrigt har vi konstateret, at du var der den aften, men vi har ikke nogen mistanke, og derfor gør vi ikke videre ved sagen.
Det ville være spild af skatteborgernes penge, og da Det Konservative Folkeparti går ind for skattelettelser, vil vi altså ikke være med til at lave overflødige offentlige omkostninger.
Frank Jensen (S), 2001-04-17:
Hr. Søren Søndergaard har ret i, at der kan være tale om kriminalitet, som planlægges.
Det er ikke kun - jeg skal undskylde, hvis jeg kom til at skabe det indtryk - kriminalitet, der er begået.
Det kan knytte sig til kriminalitet, men det skal være en kriminalitet af den karakter, at strafferammen er over 6 år, og at der er tale om fare for menneskers liv, helbred og store samfundsværdier.
Så det kan godt knytte sig til det område, som hr. Søren Søndergaard spurgte om, men det er ikke rettet ind mod efterretningsmæssige spørgsmål.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Så vidt jeg er orienteret, blev Cuba den 14. december 2000 optaget som land nr. 78, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, hvorfor de ikke er omfattet af denne aftale, som ifølge den socialdemokratiske ordfører jo er så god.
Jeppe Kofod (S), 2001-04-17:
Som sagt til hr. Søren Søndergaard synes jeg, at de tekniske ting omkring aftalen, også om, hvorvidt og hvorfor Cuba ikke er omfattet, skal vi tage under udvalgsdrøftelsen, og vi vil gå meget åbent ind i udvalgsarbejdet om den her aftale.
Men jeg synes, det er lidt meget at hænge hele denne ellers udmærkede aftale op på det spørgsmål.
Det er faktisk en god aftale, også for udviklingslandene.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-17:
Men selvfølgelig tager vi det da under udvalgsbehandlingen, og jeg håber så bare, at Socialdemokratiet især vil interessere sig for, om det eventuelt er sådan, at vi har at gøre med en aftale, som endnu en gang bruges som et politisk redskab, hvor man stiller én type krav til nogle lande og en anden type krav til nogle andre lande, altså at vi endnu en gang står over for et udtryk for den dobbeltmoral, som hersker i EU's udenrigspolitiske linje.