Carsten Koch (S), 1998-01-29:
Det er en kommentar til flere talere, der har stillet spørgsmål om, hvordan regeringen vil forholde sig til den konsekvens for beskæftigelsen, som forventes, i forbindelse med afviklingen af det afgiftsfri salg.
Jeg kan kun sige, at regeringen ikke kan love at eliminere alle de beskæftigelsesproblemer, som efter sigende vil komme som følge af afviklingen af det afgiftsfri salg.
Det kan regeringen ikke love, men jeg kan love, at regeringen er opmærksom på problemerne
, og jeg kan også godt love, at jeg vil tage kontakt med kommissær Monti med henblik på at anvise ham nogle ideer til, hvordan det kan gøres.
Men jeg kan ikke, og jeg vil ikke på regeringens vegne love alle de personer, som en dag vil blive berørt af det her, at de kan blive holdt skadesløse.
Det vil være at stikke folk blår i øjnene, det mener jeg simpelt hen er urealistisk, og jeg tror
ikke, nogen ansvarlig regering overhovedet vil give sig i kast med den slags.
Til hr. Arne Melchior har jeg en beklagelse af, at jeg slog hr. Melchior i hartkorn med de to EU-modstanderpartier.
Jeg skal sige, at jeg forstår, hr. Arne Melchior har nogle reelle ønsker om at få lavet en undersøgelse, men vi er altså ikke enige på det punkt.
Regeringen har ikke den holdning, regeringen mener, at det vil være at udsætte problemløsningen yderligere og bidrage til, at de personer og virksomheder, som er berørt af det her, måske får nogle falske eller urealistiske forestillinger om, at der er håb endnu.
Det er en af baggrundene for, at jeg ikke er særlig indstillet på det, fordi det vil give organisationerne og virksomhederne et falsk billede af, at der er muligheder for en udsættelse.
Jeg mener også, at der stadig er grund til at holde fast i, at det kræver 15 landes enstemmighed plus kommissærens godkendelse at lave tingene om, og ved adskillige lejligheder har kommissæren sagt, at han er imod at udskyde afviklingen af det afgiftsfri salg.
På den baggrund er jeg i hvert fald ikke enig i den strategi, der går på hele tiden at bidrage til at opretholde en forestilling om, at det er politisk muligt at ændre beslutningen.
Sagen ville jo stille sig noget anderledes, hvis det virkelig var sådan, at der var politiske muligheder for det.
Folk kan sige, præcis hvad de vil, men jeg kan ikke som ansvarlig minister give folk forkerte opfattelser af, hvad der rent faktisk vil ske.
Vi skal også erindre os, at beslutningen har været kendt i 8 år.
Det har været en kendsgerning i 8 år, at 12 lande enstemmigt har vedtaget at afvikle det afgiftsfri salg medio 1999.
Det er ikke bare en almindelig, tilfældig afstemning i det danske Folketing, hvor et snævert flertal har vedtaget en eller anden lov; det er 12 lande i EU, der i enstemmighed har vedtaget et bestemt signal.
At man så har siddet det fuldstændig overhørig, er måske ikke bare den danske regerings skyld, men skyldes måske også en manglende evne til at føle sig frem og se, hvad der er realistisk eller ikke realistisk i sagen.
De personer, de politikere, som stadig presser på, er selvfølgelig i deres fulde ret til at gøre det; men jeg synes, de skal overveje, om ikke deres signaler opfanges på en måske ikke særlig gunstig måde af dem, der er berørt af sagen.
Der har været 8 år til at tilpasse sig, der har været et klart signal, og det er altså stadig regeringens holdning, at det må respekteres.
Der foreligger ikke tilstrækkelig gode argumenter for, at man overhovedet skulle tage beslutningen tilbage, og det kræver derudover en overtalelse af 14 andre lande plus kommissæren.