runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erik Mortensen (S), 1997-10-29:
Hvis det er tilfældet, er det så en ønskelig udvikling, vi ser her, eller bør vi gøre noget for at ændre den, have færre specialister?
For skal vi opfylde formålet med et begrænset team omkring den enkelte, har jeg svært ved i øjeblikket at se, at vi med den store grad specialisering også kan begrænse antallet af læger på de enkelte afdelinger.
Kristen Touborg (SF), 1997-10-29:
Ledende medarbejdere fra både Foulum og Statens Seruminstitut har udtalt sig om, at der er en stor risiko for, at brugen af vækstfremmere er stærkt medvirkende til et for højt salmonellaniveau her i landet.
Jeg vil godt samtidig henvise til, at der i Sverige var et sammenfald mellem, at man forbød vækstfremmere og samtidig fik et meget lavere salmonellaniveau.
Mit spørgsmål til ministeren er: Gør regeringen noget for at påvise denne sammenhæng?
Tove Lindbo Larsen (S), 1997-10-29:
Vækstfremmere er jo nogle af de stoffer, der kan spille ind på et levnedsmiddels lødighed.
Forbrugerne er i den forløbne tid blevet mere bevidste om de produkter, der udbydes, både de danskproducerede og de EU-producerede.
Jeg tænker her også på tilsætningsstoffer og dyrs opvækst.
Jeg vil gerne spørge om ministerens holdning til den danske fødevareproduktion set ud fra forbrugerens og producentens synsvinkel og bestemt også med henblik på den meget væsentlige eksport på området.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
For mig er der ingen tvivl om, at til trods for at vi har store problemer i Danmark, er vore problemer, når det gælder rene, sunde fødevarer, væsentligt mindre end i stort set alle andre lande, som vi ellers sammenligner os med internationalt.
Så kan man spørge alt efter temperament: Er det nogen trøst?
Men vi har, når det gælder resistensudviklingen, en helt, helt anden status end den, som man kender i en række andre lande, og det skal vi fortsætte med at have.
I øvrigt er det spændende at se, at forbrugerne efterspørger bredere former for kvalitet, så også i fremtiden vil det efter min mening være sådan, at højværdikvaliteter, som bl.a. betyder, at fødevarer er sunde og sikre, også vil være et konkurrenceparameter.
Endelig vil jeg gerne gøre opmærksom på to ting.
For det første vil den kvalitetsmærkningsordning, som jeg har arbejdet så hårdt med i halvandet års tid, være en realitet efter jul.
For det andet står det detailvirksomheden frit for at oplyse på varerne, om de er produceret med eller uden vækstfremmere.
Jeg synes, man skulle benytte sig af den mulighed fra detailhandelens side.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ester Larsen (V), 1997-10-29:
Jeg vil spørge, om ministeren overhovedet ikke har nogle skrupler ved at lade syge 15-årige selv tage stilling til livreddende behandling som f.eks. blodtransfusion.
Vil ministeren være kølig tilskuer til, at børn sendes i døden, uden at samfundet kommer dem til hjælp, sådan som ministerens lovforslag lægger op til?
Har ministeren slet ikke fantasi til at sætte sig i de stakkels Jehovas Vidners-børns sted?
Når forældrene siger, at de ikke skal have blodtransfusion, når hele det aktive, sekteriske miljø omkring dem lægger pres på dem, skal der sandelig en overordentlig, en unormal styrke til hos barnet for at modstå presset og for at turde sige: Jeg vil leve, jeg vil behandles, uanset hvad I mener. Spørgsmålet gælder altså ikke de få stærke børn, som har mod til at sætte sig op imod forældrenes nej til blodtransfusion, men de svage, almindelige børn, som er vant til at stole på deres forældre.
Mener ministeren virkelig, at samfundet ikke skal gribe ind og sikre, at barnet bliver behandlet, således som det sker for de børn, der er under 15 år?
Det er svært nok for samfundet at se til, når nybagte mødre går til, fordi de nægter blodtransfusion, men passivt at skulle se 15-årige gå til, uden at man griber ind, er ikke acceptabelt for et anstændigt samfund.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Det gør der ikke.
Der er et lovudkast.
Dette lovudkast er sendt til høring
i, så vidt jeg husker, 100 forskellige organisationer og andre steder, og vi vil selvfølgelig, når vi får svarene, være meget stærkt optaget af, hvad tilbagemeldingerne fra alle de forskellige eksperter på området siger.
Og til det præcise spørgsmål er mit svar, at jeg synes, den måde at stille spørgsmålet op på - at nu vil man bare læne sig tilbage og kynisk se på, at stakkels 15-årige kommer til at lide skade eller endnu værre afgår ved døden - er fuldstændig vanvittig.
Ester Larsen (V), 1997-10-29:
Er ministeren enig i, at det lovforslag, ministeren har sendt til høring, præcis giver den situation, jeg har beskrevet?
Og skal jeg forstå ministerens svar således, at hvis omverdenen er i stand til at formulere sund fornuft, vil ministeren vise sig modtagelig for den?
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Jeg tror, at fru Ester Larsen, der selv har været minister, godt ved, hvordan et lovforslag bliver til.
Det foregår jo på den måde, at man laver et forslag, som man drøfter med sin regerings ordførere på området og derefter sender ud til høring.
Og hvorfor sender man et lovforslag ud til høring?
Jo, ganske enkelt fordi man, inden det færdige produkt ligger klar, er rede til at tage diskussioner og er indstillet på at få en række forskellige nuancer præcist klarlagt og også gerne afstemt med både ekspertise og flertal.
Så jeg synes ikke, der er dækning for den måde, fru Ester Larsen stiller spørgsmålet op på.
Tove Fergo (V), 1997-10-29:
Nu har ministeren forsøgt at svare, men jeg synes, at ministeren har svaret uden om.
Det kunne være nyttigt for befolkningen i dette land at vide, hvad ministerens egen holdning til dette spørgsmål er.
Ministeren har et stort ansvar, og hvordan vil ministeren forvalte det, hvilke principper går ministeren ud fra, og hvad er ministerens egen holdning?
Det vil vi meget gerne høre.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Må jeg gøre hr. Kristen Touborg opmærksom på, at ud over at Danmark har været førende i forskningen med hensyn til at påvise de uheldige konsekvenser, som antibiotika har, har Danmark som overhovedet det første land i verden tilrettelagt en kontrolinstans, som er et samarbejde mellem veterinærdelen, der tager prøver ude på gårdene, fødevaredelen, altså den, der kontrollerer vores fødevarer, og så selve humansiden, altså vores læger.
Som det første land i verden kan vi nu danne os et overblik over, hvordan resistensudviklingen er.
Det er faktisk et så enestående projekt, at andre lande kommer til Danmark for at se, hvad det er, vi nu har gjort.
Vi har kendt til sammenhængen med salmonella fra starten.
Det er noget, der har været almindelig viden.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Det er et af den slags spørgsmål, som det vil være fuldstændig uansvarligt at svare enten ja eller nej til.
Og det vil det være, fordi der på visse områder er behov for en yderligere specialisering. Men det behøver ikke nødvendigvis at være til ugunst for de små sygehuse.
Der er masser af spændende nye udviklingstendenser, og en af dem er, at lægerne fra det store, højt specialiserede sygehus et par dage om ugen er ude på det mindre sygehus og operere.
Det giver en meget god mulighed netop for det, jeg nævner med, at det er de samme folk, der kommer til at følge patienten.
Hele filosofien i det er jo, at i stedet for, at et meget stort antal patienter skal flytte sig til det store, specialiserede sygehus, så skal et lille antal sundhedspersoner bevæge sig fra det store sygehus og ud i lokalområdet.
Så det synes jeg spiller meget smukt sammen.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg skal forsøge, om jeg kan gøre det halvgode svar til et helt godt svar ved klart at tilkendegive, at den holdning, som hr. Jørn Jespersen her giver udtryk for, nemlig at vi ikke skal vente, til vi har fået det hele gennemført, fra dag ét har været min egen argumentation.
Derfor har jeg gentagne gange rejst denne problematik i EU-sammenhæng.
Jeg vil benytte udtalelserne fra eksperterne til at gøre det endnu engang, og den indgangsvinkel, som jeg vil bruge i EU, er netop, at vi her skal lade tvivlen komme det til gode, og at vi skal forbyde vækstfremmere med det samme.
Det er den danske regerings indgangsvinkel i forhold til vækstfremmere.
Jens Kirk (V), 1997-10-29:
Statsministeren udtaler i forbindelse med et besøg og et LO-møde i Midt- og Vestjylland, at vestjyske svineproducenter producerer svin under uetiske forhold, og at det skal der rettes op på nu.
Mit spørgsmål til fødevareministeren er nu: Er fødevareministeren enig med statsministeren i, at statsministerens udtalelser skal stå til troende?
Bruno Jerup (EL), 1997-10-29:
Jeg har et spørgsmål til ministeren angående Alkoholpolitisk Kontaktudvalg.
Er det ministerens opfattelse, at det udvalg faktisk har været i stand til at løse den opgave, som det i sin tid fik?
Hvis man kigger på den måde, som udvalget bruger de midler på, som det årlig får bevilget til fordeling, er det min fornemmelse, at de primært bliver brugt til læger til videnskabelig forskning og kun i begrænset omfang bliver brugt til forebyggende og oplysende kampagner.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Der er jo et meget bredt anvendelsesområde for de midler, og så vidt jeg har forstået, har man i virkeligheden i årenes løb forsøgt sig lidt frem, også fordi man, næsten uanset hvad der er givet af bevillinger, har måttet konstatere, at forbruget alligevel er vokset.
Dér, hvor vi nu står, er
hvor nogle af de unge mennesker eller de store børn, som jeg kaldte dem før, befinder sig i en farezone, simpelt hen fordi man ikke har været tilstrækkelig opmærksom på præcis det problem.
Det synes jeg ikke at man kan pege fingre ad Alkoholpolitisk Kontaktudvalg for; det er formentlig en udvikling, som mange må påtage sig ansvar for.
Her vil jeg igen pege på forældrenes ansvar, og jeg mener også, at skolerne spiller en vigtig rolle i denne forbindelse.
Sandheden er vel, at der ikke findes nogen patentløsninger, men det, som vi måske i fællesskab kan finde frem til, er en generel holdningspåvirkning.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-10-29:
»Er ministeren principiel tilhænger af, at kommunerne indsætter en kode i udlændinges pas, når disse modtager bistandshjælp og skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet?«
Udenlandske statsborgere, som modtager bistandshjælp, tager i en række tilfælde hjem til deres hjemland, samtidig med at de modtager bistandshjælp.
Bedrageriet har en række kommuner hidtil søgt at dæmpe ved i udlændingenes pas at stemple et journalnummer, som viser, at de modtager bistandshjælp.
Imidlertid har socialministeren fjernet adgangen for kommunerne til at stemple i passene og henvist til indenrigsministeren og sagt, at hvis man skal opretholde de regler, der hidtil har været, således kommunerne skal have adgang til det, så er det indenrigsministeren, der skal tage initiativet.
Derfor spørger jeg: Hvad er indenrigsministerens holdning til, at man stempler i passene for at undgå socialt bedrageri?
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-29:
Spørgsmålet om kontrol i forbindelse med udbetaling af sociale ydelser hører, som spørgeren også siger, under socialministeren.
Der har tidligere i et cirkulære fra Socialministeriet af 6. januar 1996, § 32, været regler om notering i pas ved udbetaling af sociale ydelser til udlændinge.
De regler er imidlertid ophævet.
Socialministeren og jeg er helt enige om, at der skal være kontrol med, at sociallovgivningen ikke misbruges, hverken af danskere eller af udlændinge.
Det er der nøje regler for i sociallovgivningen allerede, og der er taget højde herfor.
Hverken socialministeren eller jeg mener imidlertid, at kontrollen i forhold til udlændinge eller danskere skal ske i form af påtegning i passet.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-10-29:
Mener indenrigsministeren, at de kommuner, som hidtil har stemplet i passet, har ført en kontrol, som ikke har været formålstjenlig, og som ikke har haft et gavnligt resultat?
For det må jo være konsekvensen af ministerens svar, når ministeren tager afstand fra, at kommunerne har en sådan adgang.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Min holdning til det svarer til justitsministerens, for de regler, der vedrører alt det, der har at gøre med udskænkning på de pågældende steder, ligger ikke i Sundhedsministeriets regi.
Men jeg tror, det er vigtigt, at man har en skærpet holdning til det med overholdelse af reglerne, og først og fremmest tror jeg, det er vigtigt, at forældrene, som jeg sagde før, er mere opmærksomme på det, der sker med deres store unger.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-29:
Jeg vil godt spørge ministeren: Når man nu har ophævet den her ordning, hvilket jeg synes er tilfredsstillende, og hr. Jens Løgstrup Madsen så kommer med et forslag specielt med henblik på udlændinge om, at man skal sætte en kode i passet, så er det forslag, han kommer med, vel udtryk for ren og skær forskelsbehandling og ulovlig diskrimination mellem danskere
og f.eks. flygtninge
Jeg håber, det er det, der er årsagen til, at regeringen har afvist at fortsætte med den stempling i passene, for jeg synes, det er et ualmindelig usmageligt og ubehageligt forslag, som hr. Jens Løgstrup Madsen her lægger frem.
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-29:
Hr. Arne Melchior rammer præcis ned på det, der er min holdning, at man skal være varsom med at sætte mærker på bestemte personer, både i passet og andre steder.
Og det er også et svar til hr. Keld Albrechtsen.
Jeg mener hverken, der skal være mærker på danskeres eller udlændinges pas.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-10-29:
Vil indenrigsministeren godt bekræfte, at kommunerne hidtil har haft hjemmel til at stemple i passet, og at denne stempling i en række tilfælde har ført til opdagelse af socialt bedrageri?
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-29:
Jeg kan bekræfte, at cirkulæret af 6. januar 1976 har eksisteret.
Jeg skal gerne sende en længere redegørelse for dem til Folketingets medlemmer, hvis det er nødvendigt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nødgaard (DF), 1997-10-29:
»Hvilke overvejelser gør regeringen sig med hensyn til stramninger i betingelserne for opnåelse af dansk indfødsret, således at personer med fængselsstraf, personer, der ikke kan forsørge sig selv, og personer, der ikke kan det danske sprog, ikke fremover kan tildeles dansk indfødsret?«
Den nye indenrigsminister er på det nærmeste blevet udråbt som en socialdemokratisk talsmand vedrørende hele udlændingeområdet, og til dette område hører jo også spørgsmålet om at få dansk statsborgerskab.
Derfor er det med stor interesse, at jeg vil påhøre, hvad ministeren mener om den måde, hvorpå der tildeles dansk statsborgerskab.
Arne Melchior (CD), 1997-10-29:
Jeg vil gerne sige tak for det klare svar, ministeren gav.
Jeg har et tillægsspørgsmål: Det parti, som spørgeren, hr. Jens Løgstrup Madsen, repræsenterer, bruger ofte og indimellem med god grund det argument, at hvis man først begynder på en eller anden praksis, så kan den meget nemt udvides.
Kan ministeren dele den frygt, jeg har for, at hvis man sagde ja til det af spørgeren ønskede, så kunne man finde på at gå videre ad samme vej, og er det en frygt, som ministeren altså også har og derfor måske har det med som baggrund for sin afvisning?
Ester Larsen (V), 1997-10-29:
Jeg er meget enig i ministerens bemærkninger om, at det er et alvorligt problem, som formentlig ikke løses alene gennem regler fastsat her i huset, men jeg vil godt høre om ministerens holdning til den måde, man håndhæver det gældende forbud på.
Vi har udskænkningsforbud for personer under 18 år.
Det håndhæves mig bekendt ikke i et omfang, som fører til bevillingsinddragelser, når det ikke respekteres.
Hvad er ministerens holdning til, at man ønsker at liberalisere det forbud, sådan at det skal ned til kun at gælde de under 15-årige.
Hanne Andersen (S), 1997-10-29:
Tak for svaret.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren foruden det initiativ, som jeg synes er fornuftigt, nemlig at man skal overveje en 15-års-grænse for salg af alkohol til unge, også tager initiativer i form af oplysningskampagner om alkohol, misbrug af alkohol og specielt meget unge menneskers misbrug af alkohol.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Det er rigtigt, at man f.eks. i Alkoholpolitisk Kontaktudvalg er meget optaget af at gå videre ad oplysningsvejen.
Men når jeg alligevel nævner muligheden for et salgsforbud til unge under 15 år, er det, fordi man jo har oplyst i ét væk, uden at det rigtigt har givet det ønskede resultat.
Samtidig vil jeg godt understrege, at jeg ikke synes, at det her skal gøres til samfundets problem alene.
Jeg mener også, at skolerne og først og fremmest forældrene har en kæmpeopgave, hvis de ligesom jeg synes, det er en meget alvorlig udvikling, at ganske unge mennesker har et så stort forbrug, at de befinder sig omkring faregrænsen for at blive alkoholskadet for evigt.
Dér synes jeg faktisk ikke, at vi kan tillade os at læne os tilbage og sige, at fordi det bryder med den danske frihedstradition, hvor vi ikke kan lide forbud, skal vi alene af den grund afstå fra det.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg synes måske nærmere, at det er for lavt et tal.
Derfor synes jeg, det handler om, at vi sikrer, at når der skal laves nybygninger eller tilbygninger, skal det være sådan, at man har det som en klar grundregel, at så skal man implementere den nyeste, den bedste viden på staldsystemområdet, som netop kommer dyrene til gavn.
Jeg er meget enig med statsministeren i, at den dyrevelfærdslov og de regler, vi har i dag, absolut er minimumsregler, og det er meget, meget vigtigt, at vi her har en dynamisk proces, hvor vi har det som en meget, meget vigtig prioritet til stadighed at forbedre dyrevelfærd.
Det er fuldstændig korrekt, at det, vi normalt betegner som bløde parametre i den danske debat, dyrevelfærd, forbrugerhensyn, miljø, bliver en højere og højere prioritet også i andre lande, hvortil vi eksporterer vores fødevarer.
For mig er der ingen tvivl om, at det, der må være ambitionen for dansk landbrug, er at ligge på det, man kunne kalde højværdimarkederne, altså først og fremmest at producere fødevarer til de forbrugere, som erkender, at når man stiller de her ekstra krav, er der også nogle større omkostninger forbundet med det.
Og her ser vi, at ikke mindst dyrevelfærd er noget, som optager rigtig mange mennesker.
Det synes jeg personlig er glædeligt.
Christian Mejdahl (V), 1997-10-29:
Jeg står her med JydskeVestkysten fra den 28. oktober, og JydskeVestkysten gengiver, at statsministeren tog afstand fra, at der herhjemme findes stalde uden et eneste halmstrå, og JydskeVestkysten citerer statsministeren for at have sagt, at det ikke er naturligt, og at det ikke er den rigtige måde at behandle dyrene på.
Vi har før hørt en kontant melding fra statsministeren
f.eks. udsagnet: Vi vil ikke finde os i det.
Og få dage efter var justitsministeren på banen med en opfølgning.
Med det som baggrund vil jeg godt spørge fødevareministeren: Er det herefter fødevareministerens politik, at alle grise i fremtiden skal gå i halm?
Kristen Touborg (SF), 1997-10-29:
Det er i forlængelse af Venstres spørgsmål.
Statsministeren udtaler bl.a., at det er uacceptabelt, at der i staldsystemer og store svinebesætninger ikke anvendes halm.
Spørgsmålet er så, om ministeren er enig heri.
et lovforslag, som løser det her problem.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Det er jo sådan, kan man sige, at de staldbygninger, vi byggede for nogle år tilbage, var datidens bedste løsning, men tiden har ændret sig.
Nye forskningsresultater, andre krav, det, at vi fokuserer på andre ting, betyder, at der nu stilles andre krav.
Det må så også betyde, at det, vi bygger i dag, bliver tidens bedste løsning overhovedet.
Så kan det da godt ske om 5, 10 eller 15 år, at vi vil sige, at herregud sådan gjorde man i slutningen af 1990'erne, men nu stiller vi nogle andre krav, og derfor synes jeg, at det er så vigtigt på dette område, at vi har den dynamiske udvikling, at vi sikrer, at der er forskning på dette område, og at landmændene, når de nybygger og ombygger, implementerer den nyeste viden.
Ole Vagn Christensen (S), 1997-10-29:
Jeg vil gerne spørge fødevareministeren, om det ikke er rigtigt, at der rundt omkring i verden, hvor vi afsætter vores store eksport, diskuteres rigtig meget omkring dyrevelfærd og omkring opvækstforhold.
Jeg vil her særligt nævne nogle af de vigtige markeder, f.eks. det engelske, som er nævnt af fødevareministeren, men også det japanske.
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Man kunne vel sige det på den måde, at regeringen har fulgt det, vi sådan kan mærke er en trend her i Folketinget, for jeg forstår nemlig, at Venstre og De Konservative har fremsat et forslag til folketingsbeslutning om sikring af sunde fødevarer af høj kvalitet.
Her er en af prioriteterne netop forbedret dyrevelfærd, og derfor må jeg sige, at denne diskussion forekommer mig sådan lidt mærkelig. Her har regeringen oven i købet med statsministeren i spidsen taget det forslag, som Venstre har fremsat til folketingsbeslutning, alvorligt.
Så nu må jeg næsten vende det rundt, efter den måde spørgsmålet blev stillet på i dag.
Det er måske sådan, at Venstre ikke tager sit eget forslag til folketingsbeslutning alvorligt?
Det kan man nærmest fornemme efter måden, der bliver stillet spørgsmål på her i dag.
Birte Weiss (S), 1997-10-29:
Der er lavet en i øvrigt ret omfattende undersøgelse af 1.500 personer, der viser, så vidt jeg husker, at 17 pct. af en 9. klasse har et ugentligt forbrug, der ligger over de 21 genstande om ugen.
Det vil sige, at det er højere end det, som Sundhedsstyrelsen mener er det absolut maksimalt ansvarlige for voksne mennesker.
Det synes jeg er et kæmpeproblem, og vi er selvfølgelig nødt til at spørge os selv, hvad vi så gør, for man har jo oplyst og oplyst og oplyst om det her i mange år, men det er blevet stadig værre.
En af de ting, som jeg synes vi kan overveje, er det med en 15-års-aldersgrænse i forbindelse med butikssalg.
Der er masser af problemer knyttet til det.
Det er f.eks. meget vanskeligt at kontrollere, men vi kender jo i forvejen godt noget tilsvarende i lovgivningen, f.eks. ved jeg fra min tidligere ressort, Indenrigsministeriet, at der er visse typer fyrværkeri, som man ikke må sælge til unge under 18 år. Jeg nævner det blot som et eksempel.
I næsten alle andre europæiske lande har man faktisk forbud og aldersgrænser i forbindelse med alkoholsalg.
Der er kun fire lande i Europa, og det er Danmark, Østrig, Portugal og Grækenland, som ikke har sådanne grænser.
I nogle lande er det 18 år, og i andre lande er det 16 år.
Det, som nu er i spil i den danske debat, er 15 år, og det er jeg åben over for.
Jeg synes ikke, det er nogen let sag, men jeg synes, at vi på tværs af partiskel skal forsøge at se, om vi kan finde et effektivt middel mod det stadig mere farlige overforbrug af alkohol.
Mariann Fischer Boel (V), 1997-10-29:
Jeg vil gerne spørge fødevareministeren, om det er en ny linje, der nu bliver lagt op til, om vi i fremtiden skal vente, at ønsker til fremtidig landbrugspolitik vil komme fra Statsministeriet i stedet for fra Fødevareministeriet.
Og så vil jeg gerne uddybe hr. Jens Kirks spørgsmål:
Hvilke typer staldsystemer har statsministeren haft lejlighed til at besøge, inden udtalelsen faldt i TV-Avisen kl. 22.00 i fredags?
Hanne Andersen (S), 1997-10-29:
Alkoholforbruget i Danmark er stort også i sammenligning med andre landes forbrug.
meget tidligt.
Kan ministeren oplyse om situationen i andre lande og om, hvad ministerens egen holdning er til en løsning af problemet?