Charlotte Fischer (RV), 2006-03-29:
Hele humlen med det her forslag er jo, at Enhedslisten udtrykker en eller anden form for bekymring for den stigende andel af private midler i forskningen, og hvis man tager det som udgangspunkt, så kan man da godt se, hvad det er, Enhedslisten mener, nemlig at private midler i forskningen vejer meget tungt.
Novo Nordisk har f.eks. et forskningsbudget, der er en tredjedel af, hvad Danmark bruger alt i alt af offentlige midler på forskning.
Så er der et stigende krav om medfinansiering af offentlige forskningsprojekter.
Og det kan man jo som Enhedslisten vælge at sige er et stort problem.
Vi vælger på linje med mange andre her i dag at sige, at vi skal være glade for, at der også er private virksomheder, der investerer i forskning.
Det, det handler om for os, er jo at finde ud af, hvad det er for nogle vilkår, der skal gælde, så man får de bedst mulige resultater, flest mulige ordentlige resultater.
Her synes jeg jo egentlig, det er vigtigt at nævne, at Enhedslisten peger på to problemstillinger i den her sammenhæng.
Den ene er jo en påstand om, at stigende privat medfinansiering forringer kvaliteten af den offentlige forskning eller i hvert fald truer kvaliteten af den offentlige forskning.
Det er én problemstilling.
En anden problemstilling, som Enhedslisten rejser, er, at vi ikke får forsket nok i væsentlige samfundsmæssige problemer.
Vi synes, at det er to forskellige problemer, og vi synes i virkeligheden ikke, de bliver løst med de her demokratiske nævn, som Enhedslisten nu skyder ind.
For os er der ét hovedproblem, som Enhedslisten slet ikke går ind i med sit beslutningsforslag, og det er mangelen på offentlige investeringer.
Det er jo det, det hele handler om.
Når vi ikke får forsket nok i væsentlige samfundsmæssige spørgsmål, så handler det jo om, at det offentlige ikke investerer penge nok i de her områder.
Man kan ikke bebrejde virksomheder, at de har deres egne interesser.
Kræftens Bekæmpelse er blevet nævnt.
Det er da fuldstændig legitimt, at Kræftens Bekæmpelse vil investere i projekter, der kommer deres medlemmer til gode.
Så vores dagsorden – og jeg synes, det er et hovedbudskab, vi i hvert fald må kunne blive enige om – er, at det er så vigtigt, at vi kommer op i gear, når det gælder de offentlige forskningsinvesteringer, at vi kommer op på den ene procent af BNP, som vi nu har fået stillet i udsigt skal nås i 2010.
Hvornår det kommer, og hvordan det kommer osv., og om vi skal hutle os igennem fra finanslov til finanslov og alt det dér, er jo en diskussion, vi har med regeringen, men det er den diskussion, vi synes er central.
Vi synes faktisk, at man skal overveje at gå endnu længere end 1 pct., måske gå op på 1,2 pct., når man udvider horisonten til 2015.
Det er faktisk det, Velfærdskommissionen også har gjort opmærksom på på baggrund af den erhvervsstruktur, vi har, og fordi vi er et lille land.
Vi gjorde måske rigtigt i at satse endnu længere og endnu videre på offentlige forskningsmidler.
Vi mangler jo en forskningsstrategi inden for væsentlige områder, det gælder f.eks. sundhedsområdet.
I dag er der jo faktisk slet ikke nogen strategi her i landet for, hvad der er vigtige samfundsmæssige spørgsmål, som vi burde investere mere i.
Det har vi ikke, og i virkeligheden er det jo også i et eller andet omfang der, hunden ligger begravet.
Det hænger sammen med de manglende midler.
Vi har brug for private midler.
Vi har tidligere nævnt den undersøgelse fra Nature, der viste, at en tredjedel af de amerikanske sundhedsforskere, der havde fået midler fra myndighederne, inden for de seneste 3 år havde fusket med deres forskning, og det er klart, at sådan nogle ting afslører en rystende moral.
Vi synes bare ikke, konklusionen er, at vi så skal til at skræmme private investorer væk fra forskningen.
Og det er klart, som Enhedslisten også nævner i sit forslag, at der selvfølgelig skal være fri publiceringsret, når offentlige myndigheder er involveret.
Det giver sig selv.
Det går i den rigtige retning, når f.eks. Lægeforeningen og Lægemiddelindustriforeningen har indgået en aftale om, at alle forskningsforsøg skal registreres og alle resultater offentliggøres.
Det er da et klart fremskridt.
Forslaget om uafhængige demokratiske nævn lyder umiddelbart sympatisk, men vi synes, det er et helt forkert skridt at tage.
Vi synes, det er et problem, da det skaber en meget mærkelig ansvarsforplumring i forhold til de bestyrelser, der nu er nedsat på universiteterne.
Men at lave nye knopskydninger, der forplumrer ansvaret, er i hvert fald ikke det rigtige.
Derudover vil vi, som der er peget på, i sidste ende skræmme investorerne væk.
Vi synes ikke, det er noget succeskriterium, at andelen af privat forskning i det her land går ned, tværtimod.