Søren Kolstrup (EL), 2001-01-30:
Man kan ikke andet end sige, at der tales et tydeligt sprog her.
Åbenhed og gennemsigtighed, det er overskrifterne, men der er heller ingen tvivl om, at præmissen for det her forslag er, at alt kan stilles op i en tabel, at vi befinder os på et område, hvor tingene kan måles og vejes.
Akkurat som virksomheder skal præsentere deres varer og kunderne så skal vælge, jamen så skal man også gøre sådan på skoleområdet.
Det er jo ganske tydeligt.
Ingen kan være uenige om denne flotte målsætning, men hvordan defineres så indhold, kvalitet og niveau?
Det er jo her, vore veje skilles.
Karaktergennemsnit på klassetrin for fag for den enkelte uddannelsesinstitution er vigtige kvalitetstest for de borgerlige.
Jeg bemærker godt nok, at en af fru Gitte Lillelund Bechs medforslagsstillere betragtede det lidenskabsløst, men i hvert fald ifølge forslaget er det en vigtig kvalitetstest.
Men hvad viser karakteren egentlig?
Viser karakterer meget andet, end at eleverne har is i maven, er gode til at formulere sig under det pres, en mundtlig eller skriftlig eksamen er?
Vel er det en vigtig egenskab i nogle af livets forhold, men er den så vigtig, at den overskygger alle andre parametre?
Siger det noget varigt?
En karakter siger intet om et menneskes evne til at lære, til at samarbejde, til at overskue komplekse problemstillinger, men det er åbenbart den kvalitet, som de borgerlige lægger så meget vægt på, at det skal være et afgørende parameter for valg af uddannelse.
Man ønsker fra borgerlig side at fremdrive konkurrence mellem uddannelsesinstitutionerne, konkurrence om at klare sig bedst, når det f.eks. gælder karakterer, få det højeste snit, være attraktiv i sammenligning med andre uddannelsesinstitutioner.
Hvad vil konsekvensen af en sådan konkurrence på tal egentlig være?
Tja, at ethvert enkelt uddannelsessted vil lægge mere og mere vægt på at få så høje karaktergennemsnit som muligt.
Det er i hvert fald en mulig følge.
Fokus for undervisningen kan meget vel blive karaktergennemsnittet; det er i hvert fald en risiko, man løber.
Prøver vil tilrettelægges efter at få karaktersnittet i vejret, lærerne vil blive bedømt derefter, skolen vil blive bedømt derefter.
Tallene bliver vigtigere end indholdet.
Det er i hvert fald en mulig konsekvens.
Forslaget siger utrolig meget om det liberalistiske livssyn og uddannelsessyn.
Uddannelse er en vare, som handles på hylderne i butikkerne, hvor de ressourcestærke shopper. Uddannelse som en løbende proces, hvor folk lader sig involvere som levende mennesker, som brugere, som en del af samfundet, som en del af et lokalt fællesskab og tager ansvar, ja, den synes at være forduftet i det her forslag.
Man siger f.eks., at et pædagogisk udgangspunkt og værdigrundlag skal lægges ud som parametre.
Tilsyneladende fint nok, men man anser tydeligt netop pædagogisk udgangspunkt og værdigrundlag for den enkelte skole som noget statisk.
Man kunne jo også vælge at sige, at det var noget, som lokalbefolkningen kunne gå ind og præge løbende gennem et levende demokrati.
For os i Enhedslisten er værdigrundlag og pædagogik noget, der konstant udvikler sig, ændrer sig på den enkelte skole, som er under konstant debat, konstant forandring
, fordi lærere, elever og forældre hele tiden er en del af undervisningen, hele tiden er en del af skolens dagligdag. Værdier og pædagogik skal netop ændre sig hele tiden i det danske uddannelsessystem, ændre sig på hvert enkelt uddannelsessted, fordi vi ønsker en uddannelsesindretning, en skole, hvor elever og forældre deltager i undervisningen i skolens hverdag og derved ændrer den løbende gennem tiden.
Ja, de liberalistiske markedstænkere har i hvert fald i dag med fru Gitte Lillelund Bech i spidsen meldt klart ud og anser nærmest værdier og pædagogik for statiske, for én gang givne. Mennesket bliver reduceret til en forbruger, deltagelse bliver erstattet af shopping, borgere bliver erstattet af købmænd, markedet går forud for mennesket.
Enhedslisten vil glæde sig til at stemme dette forslag ned.