runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-20:
Dermed synes jeg, ministeren i den grad mangler at give svar på, hvordan det kan være, at vi får så mange enkelthistorier og eksempler rundtomkringfra i landet, som handler om, at den struktur, vi har, gør, at kommunerne ikke kan skille det faglige og det økonomiske ad, men at det i høj grad bliver overvejet: Hvordan skal økonomien i det her område være i forhold til, hvor mange børn vi kan have anbragt i forhold til, hvad vi ellers foretager os. Hvis det ikke er en strukturel ting, så ved jeg ikke, hvad struktur er, for det er jo strukturen, der gør, at den overvejelse tilsyneladende ligger lige for i forhold til nogle af de ansvarlige på det her område.
Det andet er jo, at vi meget tydeligt kan se - og nu er der et forskningsmæssigt belæg for det - at det også er meget afgørende for antallet af anbringelser, om kompetencen er uddelegeret eller ej, hvis der er et borgerligt styre i den konkrete kommune.
Det vil sige, at struktur har konkret, forskningsmæssig påviselig signifikant indflydelse på, hvor mange børn der bliver fjernet.
Derfor overrasker det mig, at ministeren på den måde kan affærdige, at struktur skulle have betydning for, hvad der lykkes eller ej på det her område.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
Jamen det er, fordi jeg ikke mener, at det er strukturen i sig selv, der udgør problemet; jeg mener simpelt hen, at det er for ringe sagsbehandling, hvor man ikke kommer rundt om de problemstillinger, der er omkring barnet, og som hovedsagelig er årsagen til, at en anbringelse ikke bliver vellykket, og at man ikke får løst de problemer, der er.
Jeg mener simpelt hen, at det er den type kvalitet, der skal ind i det her område, og jeg tror ikke, vi får det løst ved, at man laver en ny model som den, der her er foreslået.
Det er simpelt hen den tro, jeg ikke har.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-20:
Først og fremmest vil jeg sige, at det selvfølgelig er interessant, at ministeren stiller sig tilfreds med en sagsbehandlingstid på 8 uger for de tvangsanbringelser, der faktisk foretages, for det, som er en del af problemets kerne, er jo, at der jo ikke klages over tvangsanbringelser, der ikke foretages.
Det sker, uden at man vil forelægge - heller ikke for den kreds, som forhandler på anbringelsesområdet - et analyserende grundlag i forhold til den struktur, vi har i øjeblikket, specielt ikke i lyset af, at vi samtidig diskuterer en strukturreform i forhold til kommune, amt og statslig opgaveløsning.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-20:
Vi kan i Danmark være meget taknemmelige for, at vi har rigtig mange dygtige og kompetente plejefamilier med masser af hjerterum og varme.
For mange børn er en anbringelse i en plejefamilie den rigtige løsning, når de i en periode, i kortere eller længere tid, skal fjernes fra deres hjem.
Det er faktisk i forbindelse med knap halvdelen af alle anbringelser, at børnene bliver anbragt i plejefamilier. For at det skal være den bedst mulige løsning, den bedst mulige anbringelse, for et barn, og for at det også skal være en god oplevelse for hjemmets eventuelle egne børn, vil det naturligvis være nyttigt med et kursus, f.eks. om hvad det indebærer at få et fremmed barn ind i hjemmet sammen med ens egne.
Ofte er det jo traumatiserede børn eller børn, der har været udsat for en alvorlig krise, der kommer til plejefamilierne.
For hvad kan næsten være mere indgribende for at barn end at blive fjernet fra sit hjem?
Og ligesom for par der skal adoptere, synes vi hos Kristendemokraterne, at det vil være nyttigt for plejefamilier at få en god orientering om, hvad det faktisk er, der venter dem.
Opsigelsesfristerne bør der naturligvis også kikkes på.
Det er helt uhensigtsmæssigt, som det er nu både for plejefamilierne og for de anbragte børn.
Vedrørende aflønningsmodellen, som bruges p.t., kan man sige, at den er omvendt incitamentsskabende, for jo bedre en plejefamilie gør deres arbejde med det anbragte barn, jo mindre vederlag vil de kunne få for det.
Det er jo egentlig totalt ulogisk og burde laves om.
Så det er klart, at der skal kigges på det.
I slutningen af bemærkningerne står der, at det samlede beslutningsforslag skal ses som et indspark til diskussionen om en anbringelsesreform, og sådan vil vi da også fra Kristendemokraterne vælge at se på det her beslutningsforslag.
Kristendemokraterne har bragt en lang række skriftlige forslag med til forhandlingerne om anbringelsesreformen.
Det gælder bl.a. tidligere indsats, bedre inddragelse af familie, bedre sagsbehandling, klarhed omkring tavshedspligt, kvalitet i anbringelse, brug af efterværn osv. osv.
Det er punkter, som vi har haft med.
Derfor vil vi også se på beslutningsforslaget her som et godt input til de videre forhandlinger om anbringelsesreformen.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
Jeg er sådan set meget enig.
Man kan stadig væk komme ud for at måtte give op, fordi der kan komme nogle børn, som gemte på mere, end man umiddelbart regnede med. Men som jeg siger, er viden jo altid af det gode, og opkvalificering af de medspillere, vi har, når vi taler om børn, der skal anbringes uden for hjemmet, synes jeg kun er godt.
Hvilken præcis form det så skal have, er jeg indstillet på at diskutere.
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Nu tror jeg heller ikke, at adoptivforældre føler, at de på baggrund af et forberedende kursus bliver sådan en institutionslignende instans.
Når vi har draget parallellen netop til de adoptivforberedende kurser, er det jo ikke et spørgsmål om indholdet, men tankesættet bag, som fra dette Folketing jo netop var, at når man skulle adoptere, var det vigtigt, at man havde afprøvet nogle af de begrænsninger, man eventuelt selv måtte have i forhold til opgaven, og også kendte opgavens omfang.
Det er faktisk der, vi ser paralleliteten.
Vi har ikke skrevet det her ud fra, at plejefamilierne gør et skidt stykke arbejde - vi mener faktisk, at de gør et godt stykke arbejde - men netop for at opnå kontinuiteten ville det være rart, om vi kunne hjælpe nogle til selv at indse, at det måske ikke var det at være en plejefamilie, de skulle med livet, hvis det er sådan, at børnene bliver anbragt der, og at plejefamilien efterfølgende må give op.
Det ser vi jo desværre eksempler på.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
Jo, det synes jeg ville være formålstjenligt, og jeg er da heller ikke afklaret, som jeg siger; det er noget, vi kan diskutere
Men jeg mener også, der er mange plejefamilier, der gør det rigtig, rigtig godt i dag, fordi det også drejer sig om at kunne drage omsorg for børnene og skabe den familiære tryghed, der jo naturligt ligger i en familie, og at vi netop skal passe på, at plejefamilierne ikke begynder at blive små institutioner.
Det er der, min frygt ligger.
Men jeg er helt med på, at de skal have tilbudt supervision, mere viden osv. I hvilken form det skal være, vil jeg foreslå at vi diskuterer.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-20:
Når vi er optaget af det, er det jo bl.a., fordi nogle af dem, der adopterer børn, oplever, at det er et forholdsvis intensivt forløb, hvor de skal investere både tid og også igennem en personlig udvikling for at kunne blive godkendt som adoptanter.
I forhold til det at være plejefamilie for et anbragt barn er det jo ofte et barn, som har en social bagage med sig, som stiller nogle meget væsentlige spørgsmål til den måde, familien fungerer på.
Ville det da ikke for alle parter være hensigtsmæssigt, at man paralleliserede de to forløb og sikrede, at plejefamilien havde en baggrund til at forstå og forholde sig til nogle af de problemstillinger, som et anbragt barn tager med sig ind i plejefamilien?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
Ja, det er der, og jeg synes som udgangspunkt, det skal være et tilbud, man kan benytte sig af som plejefamilie.
Men det må man jo diskutere nærmere i de forhandlinger, vi netop har om hele anbringelsesområdet.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-20:
Vi kan i Danmark være meget taknemmelige for, at vi har rigtig mange dygtige og kompetente plejefamilier med masser af hjerterum og varme.
For mange børn er en anbringelse i en plejefamilie den rigtige løsning, når de i en periode, i kortere eller længere tid, skal fjernes fra deres hjem.
Det er faktisk i forbindelse med knap halvdelen af alle anbringelser, at børnene bliver anbragt i plejefamilier. For at det skal være den bedst mulige løsning, den bedst mulige anbringelse, for et barn, og for at det også skal være en god oplevelse for hjemmets eventuelle egne børn, vil det naturligvis være nyttigt med et kursus, f.eks. om hvad det indebærer at få et fremmed barn ind i hjemmet sammen med ens egne.
Ofte er det jo traumatiserede børn eller børn, der har været udsat for en alvorlig krise, der kommer til plejefamilierne.
For hvad kan næsten være mere indgribende for at barn end at blive fjernet fra sit hjem?
Og ligesom for par der skal adoptere, synes vi hos Kristendemokraterne, at det vil være nyttigt for plejefamilier at få en god orientering om, hvad det faktisk er, der venter dem.
Opsigelsesfristerne bør der naturligvis også kikkes på.
Vedrørende afløningsmodellen, som bruges p.t., kan man sige, at den er omvendt incitamentsskabende, for jo bedre en plejefamilie gør deres arbejde med det anbragte barn, jo mindre vederlag vil de kunne få for det.
Jeg tror ikke, at der er nogen andre på arbejdsmarkedet i nogen virksomheder, der ville finde sig i, at jo bedre de gjorde deres arbejde, des mindre fik de i løn.
Så det er klart, at der skal kigges på det.
I slutningen af bemærkningerne står der, at det samlede beslutningsforslag skal ses som et indspark til diskussionen om en anbringelsesreform, og sådan vil vi da også fra Kristendemokraterne vælge at se på det her beslutningsforslag.
For det er helt klart, at hele området vedrørende familieplejen vil jo naturligvis uden tvivl komme til at fylde meget i den kommende anbringelsesreform, som vi jo allerede er i gang med at forhandle.
Kristendemokraterne har bragt en lang række skriftlige forslag med til forhandlingerne om anbringelsesreformen.
Det er punkter, som vi har haft med.
Men lige som disse områder er vigtige, er også plejefamiliernes forhold vigtige at diskutere under forhandlingerne af en ny anbringelsesreform, og det vil vi helt klart gøre.
Derfor vil vi også se på beslutningsforslaget her som et godt input til de videre forhandlinger om anbringelsesreformen.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-20:
I det eksempel, fru Sandy Brinck skitserer, hvor der er et godt og stabilt forhold mellem barnet og plejefamilien, er jeg fuldstændig enig i, at det kan virke meget problematisk.
Problemet kan så opstå der, hvor der også er et forhold til forældrene, som skal varetages, eller i øvrigt i de situationer, hvor der måske opstår nogle andre problematikker barn og plejefamilie imellem.
Derfor synes jeg, det er svært at sige sådan firkantet, at man skal have en bestemt afgrænsning af, hvor hurtigt det kan ske, og hvor hurtigt det ikke kan ske.
Men jeg er fuldstændig enig i, at i de situationer, hvor barnet selv ønsker at være i plejefamilien, og hvor plejefamilien ønsker at varetage barnets interesser, virker det voldsomt, hvis en hjemtagelse f.eks. sker meget pludseligt, og uden at de berørte parter føler, at de er involveret.
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Netop når der er tale om familiepleje, jeg tror også, at socialministeren var inde på det faktum, er der jo tale om, at rigtig mange mennesker knytter meget stærke bånd, fordi man kommer ind i en helt almindelig familie frem for et institutionslignende ophold af en eller anden karakter.
Derfor vil jeg godt spørge den konservative ordfører uden at tænke på muligheder for, hvordan vi rent praktisk kan gøre det, men blot for at få en holdningstilkendegivelse: Synes fru Charlotte Dyremose, at 1 måned er lang tid til at få afklaret det, at man lige pludselig ikke længere skal være i en familie, hvor man selv har knyttet mange bånd, og hvor også resten af den plejefamilie, man har været i, har knyttet mange bånd, eventuelt gennem mange år?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-20:
Jamen jeg mener, at kontinuiteten i de her plejeforhold er en meget væsentlig problemstilling.
Desuden skal vi sikre kvaliteten og systematikken i sagsbehandlingen, altså sikre os, at kommunerne overholder de retningslinjer, der nu engang er på det her område, sådan at vi bedst muligt sikrer, at børnene ikke føler, at man tromler hen over dem i de her beslutninger, men også bliver bedre til at inddrage dem og får spurgt det enkelte barn, hvad det egentlig er, det har brug for i denne her situation.
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Blot for at følge op på diskussionen mellem fru Margrethe Vestager og den konservative ordfører kan jeg tilføje, at en anden del af baggrunden jo også har været, at familieplejen overhovedet ikke var inddraget i de forudgående diskussioner op til anbringelsesreformen, og der så vi altså et behov for at få familieplejen på banen, når over halvdelen af de anbringelser, der foregår, er til familieplejen.
Der synes vi faktisk, at den bedste måde at gøre det på, er at sige noget om, hvad vi kunne ønske os i en anbringelsesreform.
Jeg hører dog alligevel, at vi måske ikke er så langt fra hinanden, og jeg hører også, at den konservative ordfører i sit indlæg talte om at sikre stabiliteten.
Derfor vil jeg spørge, om den konservative ordfører vil være med til, at vi også i de kommende diskussioner får fundet ud af, hvordan vi sørger for, at hjemgivelsen bliver omgærdet af samme alvor også proceduremæssigt som det, at barnet overhovedet bliver anbragt.
Hjemgivelse kan jo være lige så alvorligt for et barn som den situation, de bliver anbragt væk fra hjemmet på baggrund af.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-20:
Uden at det dog skal blive en lang diskussion om det parlamentariske arbejde, så synes jeg, det er underligt at få skudt i skoene, at jeg skulle mene, at det var problematisk, at vi diskuterer emnet.
Jeg sagde netop, at jeg synes, det er udmærket, at vi diskuterer det her, men at det er en lidt underlig form.
For der står jo direkte her, at Folketinget skal pålægge regeringen nogle ganske bestemte ting, som er et meget lille hjørne af det, vi jo diskuterer i et stor reform.
Derfor synes jeg, at det ville være mere hensigtsmæssigt at tage en generel diskussion, hvis det kun er for diskussionen.
Ellers er det jo bare et spørgsmål om, at vi lovgiver for i øvrigt ikke at ville lovgive alligevel, for vi mente det ikke rigtigt.
Så var det måske mere reelt at sige, at vi bare gerne vil have en drøftelse af området.
Med hensyn til det andet spørgsmål mener jeg, at jeg svarede fru Margrethe Vestager, at jeg synes, at vi skal afvente de resultater, der kommer af den undersøgelse, og så må vi i fællesskab lave en vurdering i kredsen og i forhold til de andre ting, som vi laver i anbringelsesreformen, og vurdere, om der også skal indgå et sådant kursus.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-20:
Nu skal jeg ikke forholde mig til fru Charlotte Dyremoses demokratiopfattelse, men jeg synes stadig væk, det er lidt tankevækkende, at man kan finde det mærkeligt, at et emne bliver bragt til diskussion, når det vedrører vilkårene for halvdelen af de børn, der bliver anbragt i Danmark.
En forespørgselsdebat er meget ofte kendetegnet ved at være en diskussion af alting på samme tid, frem for at man faktisk får mulighed for at diskutere ting i nogle klumper for så senere at kunne sætte dem ind i en større sammenhæng.
Det projekt, der foregår i øjeblikket, handler om indholdet af kurset for plejefamilier.
Synes fru Charlotte Dyremose principielt, at det er vigtigt, at alle plejefamilier, når de debuterer som plejefamilier, har gennemgået et kursus, som giver dem et indblik i nogle af de problemstillinger, man vil stå over for?
Kan man fravriste fru Charlotte Dyremose en principiel stillingtagen, uden at der henvises til pågående forsøg eller undersøgelser, eller hvad det nu kan være?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-20:
Jeg er da fuldstændig enig i de gode intentioner i at få en åben debat om det, der foregår i anbringelsesreformen.
Men jeg må stadig sige, jeg undrer mig lidt over dette, hvor vi tager et lille hjørne ud, og så tager vi et andet lille hjørne ud, og så diskuterer vi det på baggrund af enkelte forslag.
En anden gang kunne man måske forestille sig, at man tog en forespørgsel, så vi kom rundt om hele området.
Det ville jeg ikke have undret mig over.
Det ville have været naturligt i forbindelse med en anbringelsesreform.
Men lad nu det ligge.
Som jeg også sagde i min ordførertale, synes jeg, at vi skal se på, hvad der kommer ud af den undersøgelse, der er lavet nu, hvad det er for kurser, der bliver lavet i Familieplejen Danmark, og så må vi trække på de erfaringer, der er dér, og vurdere, om det er noget, der skal udvides til andre, eller om det ikke er.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-20:
Fru Charlotte Dyremose spurgte, hvorfor beslutningsforslaget er fremsat,
og antydede, at det måske var lidt upassende.
Til det vil jeg bare sige, at en anbringelsesreform jo vedrører noget meget væsentligt i vores samfund, fordi den vedrører det mest vidtgående indgreb, man kan gøre over for et menneske, nemlig at anbringe det et andet sted end der, hvor det måske ville ønske sig at være; uden dom, uden de forskellige retsgarantier, som vi i øvrigt tilsikrer på en masse andre områder.
Derfor oplever vi det som meget væsentligt, at der også er offentlighed om hele denne proces.
Når vi sidder i forhandlinger, intense eller mindre intense, hos socialministeren, så er der ikke offentlighed om den tilgang, vi har til de forskellige problemstillinger.
Derfor synes vi, det er meget vigtigt, at folk rundt omkring os kan høre, hvor vi er på de her forskellige områder, og familieplejen vedrører halvdelen af de børn, som bliver anbragt frivilligt eller tvangsmæssigt.
Derfor synes jeg, det er meget afgørende for borgerne og for dem, der har interesser på det her område, at få en fornemmelse af, hvor vi er.
Herunder også, om vi vil sikre, at en plejefamilie, som debuterer, har fået et kursus i, hvad det er, de går ind til, og hvad det er for nogle problemstillinger, de vil komme til at stå over for.
Derfor synes jeg også, at fru Charlotte Dyremose skylder en melding om, om Det Konservative Folkeparti går ind for, at man er sikret, at simpelt hen alle får sådan en indføring i nogle af de ting, man kommer til at stå over for.
Pia Kristensen (DF), 2004-01-20:
Socialministeren fortalte jo før, at det var noget, vi skulle drøfte i forbindelse med anbringelsesreformen.
Jeg sagde, at vi var fortrøstningsfulde over, at i den styregruppe, der var nedsat, var der en repræsentant fra Familieplejen Danmark, fordi vi ved, at Familieplejen Danmark gør et meget, meget stort stykke arbejde med at opkvalificere plejefamilier og med at tilbyde dem kurser og uddannelse.
Men som socialministeren tidligere sagde, synes vi også, at det er en ting, vi skal drøfte, når nu vi skal forhandle det hele i anbringelsesreformen.
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Jeg vil godt takke for den positive modtagelse og en meget klog tale om problemet.
Og der hørte jeg ikke lige Dansk Folkepartis holdning.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-20:
Nu bliver jeg sådan set lidt forvirret, for nu kan jeg
forstå, at den radikale ordfører også er inde på at diskutere de frivillige anbringelsessager.
Som jeg var inde på, synes jeg, at mange af de problemer, der er på nuværende tidspunkt, i høj grad drejer sig om de frivillige anbringelser, hvorimod jeg synes, at vi, når det drejer sig om tvangsfjernelser, faktisk har fundet en udmærket procedure. Når jeg så også forholdt mig til det, der fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, er det faktisk, fordi jeg opfatter bemærkningerne som en måde for forslagsstillerne at gøre rede for, hvad det egentlig er for nogle tanker, der mere præcist ligger bag det ønske, der fremgår af selve forslaget, og der må jeg sige, at der synes
jeg, at De Radikale har fokus på nogle fuldstændig forkerte ting.
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Fru Eva Kjer Hansen nævnte i sit hovedindlæg den manglende faglighed i sagsbehandlingen.
Det kan vi godt blive enige om er et problem i en lang række kommuner.
Beslutningsforslaget tager jo netop problemet omkring faglighed op også set i forhold til økonomiske hensyn.
Derfor vil jeg godt bede om Venstres holdning til det brev, som socialministeren har sendt ud til kommunerne om, hvordan man skal rammestyre hele anbringelsesområdet.
Særlig er jeg faldet over, at socialministeren henviser til, at man kan bruge revisitering som et overordnet værktøj, når udgifterne skal rammestyres.
Fra socialdemokratisk side ønsker vi at bibringe området større kontinuitet, og vi havde aldrig forestillet os, at man fra et ministerium kunne sige, at hvis den økonomiske situation ændrede sig, ja, så kunne man begynde at kigge på at revisitere de børn, der allerede har en igangværende foranstaltning.
Hvad er Venstres holdning til det brev?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-20:
Det, der undrer mig, er jo, at forslagsstillerne her taler om tvangsanbringelser, og tvangsanbringelser er jo ofte noget, kommunen mener er nødvendigt, fordi man har spottet en familie, der fungerer dårligt.
Det er derfor, jeg ikke helt forstår.
Det er rigtigt, hvad fru Margrethe Vestager er inde på: Hvad så med de børn, som egentlig ville have behov for en tvangsanbringelse, men som ikke får det?
Sandy Brinck (S), 2004-01-20:
Jeg er nødt til at sige til fru Charlotte Dyremose, at brevet fra socialministeren til kommunerne altså handler om at sige til kommunerne: Nu skal I huske på, at serviceloven er en rammelov, og at det ikke er alting, I skal.
Man skriver under afsnittet om revisitering, og jeg citerer: »Til en vis grad kan en ændret økonomisk situation smitte af på allerede iværksatte foranstaltninger.«
Husk, at det må I godt.
I skal bare efterfølgende finde på en faglig begrundelse, som dækker over, at det er økonomi, det handler om.
Der står faktisk også, at på den måde kan kommunerne anvende revisitering som et overordnet værktøj
, når udgifterne skal rammestyres.
Jamen hvordan får man kontinuitet til at passe med det?
Hvordan får man faglighed til at passe med det?