Lars Barfoed (KF), 2002-05-21:
Danmark overtager formandskabet i Den Europæiske Union på et afgørende tidspunkt i Europas historie.
Vi står over for en udvidelse af medlemskredsen i EU fra de nuværende 15 til i første omgang 25 medlemmer.
Det betyder, at en lang række af de øst- og centraleuropæiske lande nu bliver en del af Den Europæiske Union.
Det er en skelsættende, historisk milepæl i den europæiske udvikling.
I det ene århundrede efter det andet har vi set Europa blive hærget af krige de europæiske lande imellem.
Alene i forrige århundrede har der været to store verdenskrige.
Dertil kommer de regionale krige og borgerkrige.
Senest har vi oplevet tragedien udspille sig for fuldt blus i det tidligere Jugoslavien.
Det var netop for i lyset af erfaringerne fra Anden Verdenskrig at hindre fremtidige krige europæerne imellem, at fremsynede statsmænd satte sig for at skabe det europæiske fællesskab.
I dag er vi 15 medlemmer i det, der nu hedder Den Europæiske Union, og nu står vi forhåbentlig over for, at de fleste af de lande, der i mange år efter Anden Verdenskrig var isolerede fra den frie verden, og hvis borgere levede under et kommunistisk diktatur, nu efter at have fået deres frihed tilbage også bliver en del af Den Europæiske Union.
I Det Konservative Folkeparti hilser vi det med meget stor glæde.
Det gør vi først og fremmest, fordi det yderligere vil sikre stabilitet, fred og sikkerhed i Europa, og det er dybest set den fornemste målsætning for Den Europæiske Union.
Men det betyder samtidig på længere sigt et styrket EU, der bedre kan sikre europæerne velstand og tryghed i fremtiden, og hvor vi bedre er i stand til at løse grænseoverskridende problemer som forurening, kriminalitet og terrorisme. Udvidelsesforhandlingerne bliver bestemt ikke lette i den sidste fase, der nu under dansk ledelse går ind.
Mange bilaterale problemer i forhold til de enkelte ansøgerlande er blevet løst, ikke mindst under det spanske formandskab.
Men det er de tunge problemer, der naturligt nok står tilbage.
Derfor skal vi selvfølgelig ikke underkende opgaven, men vi skal på den anden side også fastholde optimismen og troen på, at det kan lykkes til december på Det Europæiske Råds møde i København at træffe den endelige beslutning om at optage de 10 nye lande i EU.
Men de vigtige udvidelsesforhandlinger skal selvfølgelig ikke blokere for fortsat fremdrift for de mange andre vigtige sager, der skal arbejdes med under det danske formandskab.
Efter begivenhederne den 11. september er vi i Europa og hele verden
Derfor skal det også være en vigtig målsætning for det danske formandskab at fortsætte arbejdet med at koordinere den europæiske indsats på dette område.
Også på andre områder er der store udfordringer i at arbejde videre med de grænseoverskridende problemer, som netop et samarbejde af EU's karakter har mulighed for at gribe ind over for og løse.
Det gælder flere af de spørgsmål, som både statsministeren og udenrigsministeren har været inde på i deres taler i dag.
Ikke mindst den internationale
kriminalitet og de store, grænseoverskridende miljøproblemer er gode eksempler på, at samarbejdet i EU er helt afgørende for at skabe gode vilkår for Europas borgere.
Jeg vil også gerne fremhæve Lissabonprocessen som et område, der skal prioriteres højt under det danske formandskab.
På topmødet i Lissabon i foråret 2000 besluttede regeringscheferne for EU-landene sig til at opstille det mål, at EU i 2010 skal være den mest konkurrencedygtige, dynamiske, videnbaserede økonomi i verden.
I den målsætning ligger også ønsket om at skabe en holdbar vækst med flere og bedre job og større social samhørighed.
Med en stigende global økonomisk konkurrence er det afgørende, at vi i Europa i fællesskab sikrer os den bedst mulige konkurrenceposition for europæiske virksomheder og dermed i sidste ende sikrer europæiske borgere fortsat velstand og dermed velfærd.
Samtidig er Lissabonbeslutningen udtryk for den holdning, vi har i Europa, nemlig at økonomisk vækst skal gennemføres på en måde, der også tager sociale og miljømæssige hensyn.
Det har også været glædeligt at konstatere, at såvel statsministeren som udenrigsministeren prioriterer åbenhed i EU meget højt.
Det er i den nærmeste fremtid, at vi har mulighed for gennem en offensiv debat at bygge bro mellem tilhængere og kritikere af EU både i Danmark og i de øvrige EU-lande, men ikke mindst i de nye ansøgerlande, hvor man til sin tid skal stemme om medlemskabet.
Her spiller åbenhed en stor rolle.
Til sidst vil jeg på Det Konservative Folkepartis vegne opfordre til, at regeringen i sin formandsperiode er meget opmærksom på at værne om nærhedsprincippet.
Vi skal styrke EU på de områder, hvor der er grund til det, men vi skal samtidig undgå unødvendig centralisme i Europa.