runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Det var faktisk også udgangstilladelserne, jeg godt ville tage fat i, for jeg stillede faktisk nogle spørgsmål i mit første indlæg. For det første vil jeg godt spørge justitsministeren: Hvad gør man, hvis man nu ikke har familie?
Det er jo meget typisk, at mange af dem, der sidder i vores fængsler, rent faktisk ikke har familie.
Jeg håber, at ministeren vil give et tilsagn om, at man selvfølgelig her har mulighed for at besøge venner eller bekendte.
De mennesker har også brug for netop i et resocialiseringsaspekt at have mulighed for at kunne komme ud og besøge andre.
For det andet forstår jeg det ikke rigtigt, for er det ikke sådan, at det allerede i dag er muligt at give vilkår i forhold til, at man ikke må opsøge f.eks. ofre?
Jeg mener absolut, at det er sådan.
Hvorfor bruger man det så ikke?
Hvorfor stramme op, hvorfor ændre det?
Er det ikke en meget uhyggelig forskelsbehandling, man der lægger op til?
Er det ikke noget, som i den grad kommer til at give problemer i forhold til resocialisering, i forhold til en forråelse af miljøet?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Ministeren talte bekymret om personalets psykiske arbejdsmiljø, og jeg tror, at vi er mange, der er bekymrede for det psykiske arbejdsmiljø i fængslerne og for de store problemer, der er i fængslerne.
Så vil jeg gerne høre, hvorfor ministeren iværksætter nogle tiltag, som Dansk Fængselsforbund selv mener vil forværre forholdene i fængslerne, og her tænker jeg primært på spørgsmålet om udgang.
Ministeren henviste til ret og rimelighed.
Kunne ministeren uddybe, hvad det er for et hensyn til ret og rimelighed, der skal sættes over muligheden for at resocialisere folk, så vi undgår kriminalitet, og som sættes over hensynet til personalets psykiske arbejdsmiljø?
Vi har jo set nogle artikler i Politiken om forholdene i Nyborg, hvor det bl.a. er kommet frem, at ud over at der er stærke fanger, er der også stærke fængselsbetjente.
Hvilke tiltag vil ministeren her komme med for at få et bedre psykisk arbejdsmiljø?
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Der er ikke så forfærdelig mange borgerpligter i Danmark, men en af dem er altså vidnepligten.
Derfor har det i mange, mange år været på Folketingets dagsorden, og er også blevet gennemført ved talrige eller i hvert fald adskillige love, at beskyttelse af vidner havde høj prioritet.
Det har været muligt at få skjult sin adresse.
Det har været muligt at få lov at sidde i et andet rum end den, der er tiltalt, som man skal vidne imod.
Det har været muligt at få afhøringen, inden selve retssagen begyndte.
Der er lavet mange programmer om vidnebeskyttelse, vil jeg sige til hr. Per Dalgaard.
Så lad nu være med at gå og sige, at det her er noget, der aldrig nogen sinde havde været tænkt på før.
For det er simpelt hen ikke rigtigt.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Jeg vil blot gentage et ganske lille hjørne af mit spørgsmål
: Er det ikke rigtigt, at de eksempler på eksisterende vidnebeskyttelse, som fru Elisabeth Arnold og fru Sandy Brinck har henvist til, alle sammen er tilfælde, hvor voldsmanden så let som ingenting vil kunne afsløre vidnets identitet og kunne foretage sine trusler imod ham?
Hvis der er tale om det, hvis den mulighed er der, hvis systemet så at sige hjælper ham til at gennemføre det forehavende, så er det jo et retssamfund, der begår selvmord.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Så vidt jeg kunne høre, var de konkrete eksempler, hr. Helge Adam Møller nævnte, nogle, der er opklaret. Og så var begrundelsen, at så ville vi spare politiressourcer, og at det ville gå hurtigere. Jeg går ikke ud fra, at begrundelsen for at lave det her dramatiske skridt er, at det sådan er af rationaliseringsgrunde, for så er vi ude i en meget alvorlig sag.
Det er da det værste ved hele denne her sag, og nu synes jeg, det skal siges igen og igen og igen, at ikke bare er det en borgerpligt at vidne, men det er også normalt fuldstændig ufarligt at gøre det, og vi vil selvfølgelig sørge for, at det er ufarligt at gøre det, i stedet for at det opdramatiseres.
Man beroliger altså ikke mennesker ved skræmmekampagner.
De der eksempler, der her blev nævnt, især det fra Jomfru Ane Gade, var jo en ren skræmmekampagnesag.
Som om der kunne ske nogle mennesker noget ved at vidne i sådan en sag dér - pladder!
Men nu får de at vide, at det kan ske, og så køres det så på denne her måde.
Jeg synes, det var et ufatteligt pinligt indlæg, og så vil jeg lige sige, at nu er det igen et tilfælde, hvor det havde været godt at se høringssvarene.
Jeg husker i hvert fald, da Vestre Landsret for nogle år siden meget markant forklarede, hvilket brud det ville være, hvis vi fik anonyme vidner.
Og det var noget, der gjorde et dybt indtryk på mig, og det var noget, der kom som et høringssvar.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Først til fru Sandy Brinck: Jeg tog måske nok munden for fuld, da jeg sagde, at politiet ønsker brug af anonyme vidner.
Det er der nogle politifolk der gør.
Jeg vil godt sige, at der også har været kritik af, at politiet ikke har været flinke nok til at anvende disse beskyttelsesmidler over for vidner, og der har heller ikke været tilstrækkelig god oplysning over for potentielle vidner om, at der fandtes disse muligheder for at beskytte dem.
Til hr. Jesper Langballe vil jeg sige: Det fremgår jo af konklusionen på mit indlæg, at der er disse afvejninger, som jeg er helt enig i skal foretages.
Vi skal beskytte vidner, så de trygt tør vidne, og vi skal også beskytte retssikkerheden for den person, der er tiltalt, så vedkommende ikke bliver uretmæssigt dømt.
Denne afvejning er fundamental.
Jeg kan selvfølgelig så meget desto roligere sige nej til anonyme vidner, fordi jeg ved, at der i forvejen findes udstrakte vidnebeskyttelsesmuligheder allerede i de eksisterende regler.
Jeg har en mistanke om, at de ikke altid bliver brugt godt nok.
Jeg tror, at det er et skråplan.
Jeg erkender, at det er en vanskelig afvejning, men jeg har foretaget den.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Fru Elisabeth Arnolds ordførertale giver mig anledning til at stille det samme spørgsmål, som jeg stillede fru Sandy Brinck, der ikke ville svare, eller ikke kunne, eller ikke fik tid.
Det er dette her med, at der jo er tale om, så vidt jeg kan se, en afvejning af to ulemper over for hinanden.
Jeg vil stille et spørgsmål til fru Elisabeth Arnold.
Må vi ikke få at vide, hvilken af ulemperne der vejer tungest: At man kan true vidner til tavshed, eller at vidneudsagn er anonyme? Det første, at man kan true vidner til tavshed, er jo, så vidt jeg kan se, simpelt hen dødsstødet for hele retssikkerheden.
Begge dele er retssikkerhedsmæssige problemer.
Og jeg vil godt sige, at både fru Elisabeth Arnold og fru Sandy Brinck har nævnt en række eksisterende eksempler
på vidnebeskyttelse
Men er det ikke sandt, når jeg siger, at alle disse eksempler er nogle, der ikke forhindrer voldsmanden i at opspore vidnets identitet så let som ingenting og så true ham?
Og er det acceptabelt?
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Det, der kalder mig herop, er, at fru Elisabeth Arnold siger, at politiet ønsker dette instrument.
Det er jo også korrekt, at det eneste høringssvar, vi har fået, er fra Rigspolitichefen.
Det er meget kortfattet, og det er ikke den store brandtale for forslaget.
Det er, uden for citat, dem, som vi er flere, der har nævnt,
også fru Elisabeth Arnold. Og jeg fortsætter: Ovennævnte regler bør anvendes i højere grad, ligesom brugen af indenretslige afhøringer af vidner i sager, hvor vidner kan tænkes at blive truet, burde være mere udbredt.
Så det er altså ikke et samlet politikorps, der har ønsket, og det vil høringssvarene forhåbentlig også vise.
Men jeg vil blot bede fru Elisabeth Arnold om at bekræfte dette.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Ja, det er klart: Formanden bestemmer.
Hvis borgerne skal være trygge i retssamfundet, skal de have tillid til retssystemet.
Det skal være effektivt.
Det vil sige, at det skal være de rigtige, de skyldige, der dømmes.
Det er en af politiets vigtigste opgaver at frembringe det bevismateriale, der giver dommeren grundlag for at afgøre, om den tiltalte er skyldig eller ej.
Vidner er uundværlige i denne proces.
Uden vidner er bevisførelse dobbelt svær, og derfor er det også dybt foruroligende, at det i de senere år er blevet sværere at få vidner til at stille op, selv om de har en viden, der ville kunne fælde en gerningsmand. Der er adskillige eksempler på, at folk er blevet truet til tavshed, så de ikke tør vidne.
Derfor er der for længe siden indført forskellige ordninger, der giver vidner beskyttelse: Man kan blive afhørt som vidne inden den egentlige retssag; man kan slippe for at stå ansigt til ansigt med den tiltalte, som man skal vidne imod; man kan få beskyttet sin adresse, så den ikke kommer til tiltaltes kendskab; og der er indført forhøjede straffe for trusler mod vidner samt afsagt adskillige domme for at true vidner. Trods disse muligheder ønsker politiet og regeringen alligevel at kunne benytte egentlige anonyme vidner, dvs. vidner, hvis identitet er ukendt for den tiltalte.
Men dette vil efter vores opfattelse være et tilbageskridt.
Man kan blot tænke sig en situation, f.eks. en
bande, der har et opgør om den interne arvefølge, og et af medlemmerne vidner anonymt mod sin rival.
Den tiltalte, der ikke ved, hvem vidnet er, kan ikke forsvare sig mod falske beskyldninger og kan på den baggrund risikere at blive dømt på et falsk grundlag.
Vidnebeskyttelse er vigtig, men må ikke udvikle sig til et instrument, der fratager den tiltalte den fundamentale ret, vi har i vort samfund, nemlig at blive betragtet som uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Alt for ofte er vi for hurtigt ude med domme, når politiet har anholdt en mistænkt, og offentlighedens iver efter at se resultater kan helt overskygge den tvivl, der altid vil være, og som vort retssystem netop har som opgave at vurdere nøje. Om brug af anonyme vidner vil betyde flere opklaringer, ved vi ikke.
De få udenlandske erfaringer stammer hovedsagelig fra lande, vi helst ikke sammenligner os med.
Det Radikale Venstre er modstandere af brug af anonyme vidner.
Det har vi været lige siden 1983, og det er vi fortsat, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Det her er jo en forbløffende oplevelse, men da jeg kan forstå på formanden, at vi taler til hinanden på den måde nu, skal jeg beherske mig og ikke gå ind i den samme opblæste facon, som jeg i og for sig, hvis man skal til at anmelde hinandens form i dag, synes, at ...
Men jeg behersker mig, så det gør jeg så ikke.
Jeg vil gøre opmærksom på, at det indlæg, jeg havde til Dansk Folkepartis ordfører, udelukkende var affødt af, at ordføreren gik op og sagde, det var godt, at vi omsider fik gjort noget ved de anonyme vidner og fik noget vidnebeskyttelse.
Og så siger jeg, at hvis der havde været mulighed for inden at læse f.eks. høringssvarene, så havde jeg da været sikker på, at man ikke havde fået et sådant svar.
Så er det rigtigt, at jeg var ironisk i forhold til hr. Helge Adam Møller, der glædede sig over, at vi slap for alle de der eksperter, som gjorde sig til i høringssvar og sådan nogle ting.
Jeg synes bestemt, at den ordfører har været nok så indsigtsfuld, som f.eks. akademikeren fru Birthe Rønn Hornbech eller akademikeren hr. Søren Krarup, eller hvem der ellers måtte have været af akademikere, som har afsløret afgrundsdyb uvidenhed i dag, og som har opført sig, som om de vitterlig ikke kunne læse.
Det har ikke drejet sig om, hvorvidt folk havde uddannelse eller ej, men det har drejet sig om, hvorvidt vi havde haft brug for at se de her ting inden.
Det havde været gavnligt for denne her debat, om folk respekterede det, andre mennesker lavede; om folk respekterede den viden, der faktisk forelå, og som man kan få, uden at man har fået ret meget andet end 7 års skolegang, for det er ikke svært.
Men det er et spørgsmål om at have respekt for andre menneskers arbejde og ikke bare være nedladende over for, at nogle faktisk bestiller noget her i verden, og ikke bare sige, at det er fuldstændig skingrende ligegyldigt, hvad man beskylder hinanden for.
Søren Krarup (DF), 2002-03-14:
Da folkestyret i sin tid blev indført, var der ikke direkte et parti, men en opblæst klasse, der hed de nationalliberale, som gjorde alt for at nedvurdere enhver kritik ved at kalde
kritikken for transtøvleagtig.
Det var en dybt ubehagelig og uappetitlig opfattelse, og jeg kan kun sige efter også at have hørt fru Margrete Auken, at jeg finder, hun fuldstændig udtrykker denne hovne akademiske nedladenhed i forhold til det hæderlige danske folk.
Jeg synes, at hun er en skændsel for folkestyret, og jeg synes, at hun er en uforskammethed over for de tilstedeværende, og jeg synes, at det bidrager til at sænke niveauet i denne sal.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Jeg rejser mig kun for at tilslutte mig fru Birthe Rønn Hornbechs bemærkning, ikke for at angribe fru Margrete Aukens synspunkter, for de er fuldstændig ligegyldige, men for at sige, at hendes opførsel her i Tinget over for et nyt medlem, over for Dansk Folkepartis ordfører, hr. Per Dalgaard, er en skændsel for Folketinget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Jeg hørte fru Margrete Auken sige, at der var nogle, der ville have anonyme vidner til hvad som helst.
Jeg vil godt vide helt præcist, hvilken ordfører det er, og hvad det er, der er blevet sagt. Så vil jeg i øvrigt gøre noget i dag, hvis fru Margrete Auken overhovedet har tid til at høre efter, som jeg aldrig har gjort før, og jeg vil gøre det med alle Venstres mandater: Jeg vil benytte lejligheden til at lægge dyb, dyb afstand til den opførsel, fru Margrete Auken har udvist i dag, hvor hun har rendt rundt og pjattet og grinet i Folketingssalen, men hvad der er værre er hendes hånlige og nedladende bemærkninger over for dansk folkestyre, over for nye medlemmer, der ikke er belæst.
Fru Margrete Auken er jo akademiker, og det er det eneste, hun har respekt for.
Der var engang, hvor man af akademikere også kunne regne med akademisk dannelse, men den tid er for længst forbi.
Men jeg mærker mig, at SF har udnævnt fru Margrete Auken til at fortælle andre, hvordan de skal opføre sig.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Også her skal jeg tale på vegne af fru Anne Baastrup, som er SF's ordfører, og jeg kan sige, at hun, hvad jeg jo så også godt forstår, har været forholdsvis tilfreds med, at forslaget er så behersket, når man tænker på den marchskrigeriske tone, der har været, som også lød lige nu, hvor der var nogle, der var klar til at indføre anonyme vidner for hvad som helst.
Det er jo helt klart ikke det, der er tale om.
Så set ud fra den afvejning, kan der være god ræson i, at man tager denne her drøftelse, fordi der selvfølgelig er problemer.
Der er to ting ved det, og det havde altså været herligt at have haft de der høringssvar.
Det kan godt være, at fru Birthe Rønn Hornbech synes, at vi er nogle fæle formalister, fordi vi henholder os til det, som bl.a. hun og jeg har gjort så meget ud af at få igennem. Jeg synes i og for sig, at fru Birthe Rønn Hornbech, der har siddet med forslaget - jeg var ikke klar over, at jeg skulle det - og som i høj grad var opmærksom på, at høringssvarene ikke var kommet, burde have taget initiativ til at få gjort noget ved det, men det er så en anden side af sagen.
Men det havde været meget rart, om vi havde kendt de her afvejningers konsekvenser fra høringssvarene
, inden vi nu stod her.
Vi kan bare sige, at vi jo sandsynligvis stemmer imod det.
Ikke fordi vi tror, at det kommer til at spille den store rolle, men fordi det kan bidrage til den skræmmekampagne, som vi er bekymrede for, og samtidig, og det er måske lige så alvorligt, at det altså godt kan blive noget med, at man åbner en dør på klem i stormvejr, altså at der kan komme en stemning af, at nu kan vi altså komme længere med de anonyme vidner, og det er SF i hvert fald imod.
Men det er altså det her forslag, som vi er mindst bestyrtede over af de tre, der ligger her, og det på trods af, at vi er meget, meget voldsomt imod anonyme vidner.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg er ikke helt med i forhold til denne her sag.
Selvfølgelig lyder det som en forfærdelig sag, men jeg er ikke helt klar over, hvorfor hun ville kunne vidne, hvis hun havde haft mulighed for at vidne anonymt.
Hvis rockerne vidste, at hun havde overværet det, ville de jo, når de så sagens forløb, kunne regne ud, at hun havde vidnet.
ligesom dem, der kom tilfældigt forbi ude i lufthavnen i Kastrup, nogle, som man ikke kan regne ud, hvem er, det er dem, vi taler om.
Og selvfølgelig kan hr. Helge Adam Møller eller andre ikke oplyse, hvor mange der afholder sig fra at vidne.
Det ville være rart at vide i forhold til grundlaget for denne her ændring, vi skal sidde og se på i dag.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Jeg kan bekræfte, at loven har nøjagtig det anvendelsesområde, som fremgår af loven, det er jeg i hvert fald helt overbevist om.
Så kun lige en enkelt bemærkning til fru Line Barfod, der spørger, om jeg nøjagtigt ved, hvor mange mennesker der er blevet truet i forbindelse med rockeropgør og derfor ikke tør stå frem og vidne.
Nej, det ved jeg ikke, det tror jeg i og for sig ikke, at der er nogen, der ved, og jeg kunne forestille mig, at mange af de mennesker, der har afstået fra at vidne eller ikke har turdet det, heller ikke vil fortælle det.
Men jeg kan slutte med at fortælle et enkelt lille eksempel.
Det er 3 eller 4 år siden, hvor der var en dame, der henvendte sig til mig, det kan også være, hun snakkede med andre medlemmer i Retsudvalget.
Hun boede på en 2. sal
her i København, og det var under et af de mange opgør i rockerkrigen, hvor hun var blevet bedt om at vidne. Dagen inden hun skulle møde i Københavns Byret, ringede det på døren, og da hun åbnede, fortæller hun, stod der sådan en rimelig stor og hærdebred mand, lidt større end mig, men ellers siger han: Hedder De fru NN?
Det gjorde hun, og så sagde han: Er det rigtigt, at du har en lille datter, der hedder det og det henne i skolen dér?
Ja, det havde hun.
en lille søn, der går i børnehaven? Ja.
Og så sluttede han: Tænk på dem i morgen.
Hun vidnede ikke, men hun ville under denne her lov kunne have fået mulighed for at vidne anonymt.
Og det mener jeg ville være til gavn for hende, men det ville selvfølgelig være til stor skade for de rockere, der var sigtet.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Det er hr. Karsten Nonbos eksempel, som kalder mig herop, for jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vi i den her debat dels sørger for ikke at indgyde større frygt i befolkningen for at vidne end nødvendigt, dels heller ikke indgyder en falsk tryghedsfornemmelse.
Det eksempel, hr. Karsten Nonbo kom med, er vel næppe grov, organiseret kriminalitet, som denne her ekstra vidnebeskyttelse, altså det anonyme vidne, kan bruges over for.
Derfor synes jeg ikke, at vi skal indgyde befolkningen håb om en beskyttelse, som vi ikke kan leve op til, og jeg vil godt bede hr. Helge Adam Møller bekræfte, at det er det anvendelsesområde, de anonyme vidner har.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg er klar over, at det kan være svært at nå at kommentere alt i de korte bemærkninger, men jeg tager det, at hr. Helge Adam Møller ikke modsiger mig, som udtryk for, at hr. Helge Adam Møller er enig i, at Højesteret i dommen fra 1983 ikke har udtalt sig om, hvordan den mener, retstilstanden bør være, men alene hvordan den mente, retstilstanden var på det pågældende tidspunkt.
Med hensyn til ombudsmanden og andre, der deltager i Retsplejerådet og andre juridiske eksperter, vil jeg sige, at uanset hvor stor respekt man kan nære for dem, kan man jo godt være uenig med dem på forskellige punkter.
Det er jo den politiske uenighed, der er.
Så vil jeg gerne til slut spørge hr. Helge Adam Møller: Hvilke eksempler er der på, at tilfældighedsvidner, folk, der intet har med de tiltalte at gøre, som intet har med rockermiljøet at gøre, er blevet overfaldet af rockere?
Hvor stort er det antal sager, som vi her lovgiver ud fra, hvor ofte er det sket?
Det ville være rart at vide.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Nu fremgår det jo også klart og tydeligt af lovforslaget, at der er de betænkeligheder, og da jeg startede med at sige, at jeg støttede lovforslaget, betyder det selvfølgelig, at jeg støtter det, der står i lovforslaget.
Vi bliver nok ikke enige, for det her har vi jo diskuteret lige siden højesteretsdommen i 1983 og Retsplejerådets store flertal, seks mod to.
Men nu ved jeg, at mange af dem, der er imod, sætter en bestemt juridisk person højt - jeg tror både fru Margrete Auken, måske også Enhedslistens ordfører og i hvert fald fru Elisabeth Arnold - og det er Folketingets nuværende ombudsmand, professor, dr.jur. Hans Gammeltoft Hansen, og lad mig så bare lige oplyse, at han altså var en af de seks i flertallet, der gik ind for, at der skulle indføres denne mulighed for anonym vidneførelse.
Det ved ordførerne selvfølgelig godt, men det kunne jo være, man havde glemt det, så nu oplyser jeg det endnu en gang.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Når jeg gik op til hr. Helge Adam Møller før, var det, fordi jeg gerne ville rose Venstres ordfører, fordi hun dog har givet udtryk for den afvejning af fordele og ulemper, der må være ved sådan et forslag her.
Men samme afvejning kunne hr. Helge Adam Møller også have givet udtryk for.
Jeg fik ikke noget indtryk af, at det spillede nogen rolle for hr. Helge Adam Møller, at der kunne være retssikkerhedsmæssige betænkeligheder ved anvendelse af anonyme vidner.
Det kan jeg forstå at der er, og det er jeg tilfreds med at høre.
Karsten Nonbo (V), 2002-03-14:
Det er der en anden borger, der opdager, og han vil så vidne imod ham, og der bliver indkaldt til retsmøde.
Så sker der det, at den første, der smadrede bil, rekvirerer en rocker og går sammen med en advokat og får advokaten til at oplyse adressen på vidnet.
Politiet finder så rent tilfældigt ud af, at de via rockeren er i gang med at smadre det her vidne, som jo bare kunne trække sig tilbage.
Det blev kun opdaget ved en ren tilfældighed, og det er et groft tegn på vidnevold.
Advokaten fik efterfølgende en dom på 2 år, og vidnet måtte leve under politibeskyttelse i over en uge, mens der blev foretaget rumaflytning osv.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Min vigtigste pointe var, at det ikke er klogt, at vi skræmmer folk i de her sager.
Så har vi, og det har vi jo alle sammen støttet, vidnebeskyttelsesprogrammer, og vi har et stort ønske om, at de bliver brugt.
Jeg vil godt undskylde den måske lidt flotte bemærkning
om, at det var en ufarlig situation, det ved jeg godt den ikke var, men den er opklaret.
De begrundelser, som hr. Helge Adam Møller anvendte, var helt ude af proportioner med det, vi nu gør, som er retssikkerhedsmæssigt betænkeligt, og som - og det synes jeg er det alvorligste - yderligere bidrager til, at folk ikke tør vidne. Nej, det alvorligste er selvfølgelig i forhold til det retssikkerhedsmæssige, men derudover bidrager vi altså til, at folk ikke tør vidne. Jeg vil godt spørge hr. Helge Adam Møller, om han er enig med mig i, at vi er ude i en alvorlig sag, når det f.eks. i forbindelse med dummebøderne, selv om det er nogle grimme drenge, bliver helt almindeligt, at man ikke vidner? Er det så en tilstand, vi skal støtte ved at sige, at det også er for farligt at vidne?
Jeg ved godt, det ikke er de sager, det drejer sig om her.
Men bare for at vise, hvilken oplevelse folk kommer til at få af, at de har os - og i denne situation altså hr. Helge Adam Møller - til at sige, at det sandelig også er meget farligt at vidne.