runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-13:
Det kan man ikke tage som udtryk for det.
Det kan man alene tage som et udtryk for, at jeg ikke har tilstrækkelig orden i mine papirer, sådan at jeg over for fru Lone Møller kan gøre rede for et antal kommuner, jeg selv har ført samtaler med, som har ønsket sig større fleksibilitet i den måde, som de tilrettelægger deres børnetandpleje på.
Små danske kommuner, som faktisk har et ønske om at kunne få bygget,
kan man sige, en mere dynamisk bro mellem den offentlige tandpleje og den private.
Jeg har ikke nogen fortegnelse her.
Skal jeg nævne en enkelt kommune efter min hukommelse, kan jeg nævne Græsted-Gilleleje Kommune.
Lone Møller (S), 2003-05-13:
Jeg har fuld forståelse for, at ministeren ikke kan have alt i hovedet, og jeg vil da være ganske godt tilfreds, hvis ministeren så vil oversende det til udvalget, når ministeren har et belejligt øjeblik.
Det kunne måske så også være lidt interessant at få oversendt en fortegnelse over de kommuner, som har ønsket mulighed for at ændre på ældretandplejen, netop det, som er et stort ønske fra mange kommuner, men som ministeren ikke synes er spor interessant.
Så det skal jeg nok bede om skriftligt at få oversendt.
Jeg tager i hvert fald det, at ministeren ikke svarede på mit spørgsmål, som udtryk for, at ingen kommuner i dette land har presset på for at få privatiseret børnetandplejen.
Tak for det.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Enhedslisten er imod brugerbetaling på sundhedsområdet, og vi mener, det er værre, hvis kommunerne skal betale mere til private tandlæger på grund af det forslag, der ligger her, og det ændringsforslag, SF er kommet med.
Det vil udhule de midler, kommunerne har til den offentlige børnetandpleje, som vi mener skal styrkes i stedet for at svækkes.
Vi er på alle områder imod brugerbetaling og dér, hvor det er blevet indført.
Vi er også imod brugerbetaling for høreapparater og alle mulige andre steder, hvor man har indført det.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-13:
Ja, tak.
Det er sådan set, fordi fru Line Barfod havde en bemærkning til SF's ændringsforslag, og jeg vil meget gerne spørge fru Line Barfod: Er det sådan, at fru Line Barfod synes, at hvis forslaget bliver vedtaget af det eksisterende flertal, er det bedre, end hvis der var involveret egenbetaling i den nuværende model, så det kun er de forældre, der har mulighed for selv at betale noget, der kan benytte sig af tilbuddet?
Mener fru Line Barfod, at den nuværende model er bedre eller ringere end det, som bliver gennemført?
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Som dagsorden for debatten er der blevet spurgt om formålet med fosterdiagnostik og de nuværende og fremtidige muligheder samt den historiske udvikling. Rapporten »Fosterdiagnostik og risikovurdering« fra Sundhedsstyrelsens særlige arbejdsgruppe er udkommet for nylig og er nu sendt til høring, og i rapporten skitserer man to perspektiver.
På den måde bliver de gravide betragtet som gruppe, og udvælgelsen af gravide til fosterdiagnostisk information og rådgivende undersøgelse bliver baseret på generelle kriterier for risiko såsom den gravides alder og familiære dispositioner.
Det andet perspektiv er at sikre de gravides selvbestemmelse og ikke mindst deres mulighed for at træffe selvstændige beslutninger på et velinformeret grundlag.
Information og rådgivning og undersøgelser skal derfor ses som et forsøg på at stimulere de gravides selvbestemmelse.
Arbejdsgruppen påpegede imidlertid, at det nuværende danske system befinder sig mellem disse perspektiver, og det er uholdbart.
På den ene side tilbydes fosterdiagnostik kun til kvinder ud fra generelle risikokriterier.
På den anden side slår loven om patienters retsstilling fast, at alle danske brugere af sundhedsvæsenet inklusive vordende forældre har ret til information om deres tilstand og undersøgelser, der kan belyse deres tilstand.
Og alle har også ret til ikke at blive informeret, hvis de ønsker det.
Arbejdsgruppen påpeger endvidere, at den nuværende praksis er problematisk, da den både kan krænke borgerens ret til viden, da ikke alle får information om tilbud om fosterdiagnostik, og den kan også krænke borgerens ret til ikke at få viden, idet kvinder over 35 år og med særlige familiære dispositioner automatisk bliver informeret.
Disse betragtninger virker i sig selv som en god grund til at undersøge den nuværende ordning nærmere med henblik på en revision.
Det skal skabe mere klarhed over formålet med de såkaldte prænatale tilbud til vordende forældre, og det vil fastlægge patienternes retsstilling over for sundhedsvæsenet.
I forhold til den afklaring er de mere konkrete forslag fra Sundhedsstyrelsens særlige arbejdsgruppe et oplagt udgangspunkt for debat.
Lone Møller (S), 2003-05-13:
Det, der får mig på talerstolen, er ministerens bemærkning om, at forslaget nærmest går ud på at give kommunerne nogle flere rettigheder og muligheder for at tilrettelægge deres tilbud.
Jeg har gjort mig den ulejlighed, at jeg har læst svarene på de frihedsbreve, som ministeren i sin tid sendte ud til samtlige kommuner i dette land.
Der er op til flere kommuner, som ønsker at få indført en kan-bestemmelse, så de kan give ældre og svage borgere mulighed for at få tandpleje på den kommunale tandbehandlingsklinik, men det ønsker regeringen ikke i det frie valgs hellige navn.
Men jeg har ikke set ét eneste høringssvar, hvor kommunerne har ønsket at få privatiseret en del af børnetandplejen, så derfor vil jeg gerne spørge, om ministeren kan give mig et eksempel på nogle kommuner, der virkelig har presset på for at få forholdene ændret.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-13:
Man skulle jo mene, at når ministeren er både indenrigs- og sundhedsminister, skulle det være relativt simpelt at forklare.
Det handler om, at i dag er der meget, meget få forældre, der kan benytte sig af en privat tandlæge, og sådan har det altid været.
Men nu overfører man offentlige penge som tilskud til den del af forældrene, der har mulighed for selv at betale de private tandbehandlinger, og det er her, den sociale ulighed kommer ind.
Nej, det kunne han ikke, for det ville forårsage et ramaskrig blandt Ældre Sagens medlemmer, hvis den del af de ældre, der ikke har mulighed for at betale 35 pct. af hofteoperationen, ikke kunne gøre brug af tilbuddet.
Men det er jo det, der er tale om her.
Det kan da godt være, at alle har mulighed for at benytte sig af de private tilbud i dag, men nu bliver 65 pct. af betalingen koblet på de rige forældre, der har mulighed for at betale egenbetalingsdelen selv, og der er tale om offentlige penge. Det er det, der skaber den sociale ulighed, og det burde ministeren relativt nemt kunne forstå.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Det Radikale Venstre tilslutter sig lovforslaget om en autorisationsordning for danske bandagister, ligesom vi stemte for det forudgående beslutningsforslag.
Vores beslutning er primært motiveret af hensynet til patientsikkerheden, da en eventuel fejlbehandling udgør en potentiel fare for patienternes helbred.
Bandagisterne foretager selvstændige vurderinger og har direkte patientkontakt, og dermed er det problematisk, at bandagisttitlen ikke er beskyttet.
Med en autorisationsordning, der er omfattet af Patientklagenævnet, vil man få pligt til at udvise omhu og samvittighedsfuldhed, og Sundhedsstyrelsen vil få mulighed for at gribe ind.
Endelig kan uddannelsen til bandagist sammenlignes med andre sundhedsuddannelser som f.eks. fysioterapeut og sygeplejerske, der allerede har autorisationsordninger.
Det Radikale Venstre er positiv.
Gudrun Laub (V), 2003-05-13:
Ja, jeg mener, at der er bedre bestemmelser om integration i dag.
Jeg mener også, at det i den forbindelse er en fordel, at der ikke kommer så mange ind i landet, det giver en bedre integrationsproces, og at vi har en helt anden holdning til det i dag end i 1981, ikke bare på det specifikke område her med hensyn til kommunal valgret, men med hensyn til at fremme integrationsprocessen, også ved undervisning osv.
Klaus Hækkerup (S), 2003-05-13:
Socialdemokratiet kan heller ikke støtte det lovforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat her.
Det er der flere grunde til.
Lad mig nævne, at for det første finder vi, at det er rimeligt, at indvandrere på et tidligt tidspunkt efter indvandringen får adgang til at deltage i det politiske liv i kommunerne, derude, hvor man er nærmest græsrødderne, nærmest dér, hvor de borgere, man beslutter sig for, er til at komme i kontakt med.
Det er for os helt naturligt at give folk mulighed for at påvirke de omgivelser, de lever i, arbejder i, betaler skat til og for, sender deres børn i skole i og på godt og ondt i øvrigt er afhængige af.
Rettigheder og pligter hænger sammen, og når vi stiller krav til indvandrerne og pålægger dem pligter, er det selvfølgelig også naturligt at give dem mulighed for indflydelse.
Den anden grund til, at vi ikke kan støtte lovforslaget, er det simple forhold, at for nogle af de indvandrere, der kommer her til Danmark, gælder det, at de kommer fra ikkedemokratiske lande.
Det er en meget, meget vigtig funktion at vise netop dem, hvordan demokrati udøves i praksis.
Hvis de så senere vender tilbage til deres eget hjemland, sådan som vi f.eks. ser med en række irakere for øjeblikket, så er det en meget, meget vigtig ballast at have med i bagagen.
Det er den ballast, der gør, at de kan tage hjem og styrke den demokratiske udvikling i deres eget samfund.
med tilbage, at man i stedet skal afskære dem fra det, holde dem væk fra det, fortælle dem, at det er en narresut, aldrig give dem en ordentlig uddannelse i det.
Jeg forstår simpelt hen ikke Dansk Folkepartis grundholdning på det her område.
Endelig vil jeg som det tredje godt nævne, at stemmeretten ved kommunalvalgene jo også har en virkning på de danske kommunalpolitikere, nemlig den, at de danske kommunalpolitikere engagerer sig aktivt også i forholdene for indvandrere og flygtninge, ligesom de gør i forhold til andre grupper, der har stemmeret.
Det betyder selvfølgelig, at de danske kommunalpolitikere også engagerer sig aktivt i at sørge for at få flygtninge og indvandrere integreret ordentligt i det danske samfund.
De er selvfølgelig et stort aktiv både for os, der synes, at vi skal tage imod et rimeligt antal flygtninge og indvandrere og sørge for at få dem ordentligt integreret, men det er de så sandelig også for de flygtninge og indvandrere, vi her taler om.
Indenrigs- og sundhedsministeren var inde på den undersøgelse, Lise Togeby har lavet.
Når man nærlæser den, kan man se, at der faktisk er en større valgdeltagelse blandt de unge indvandrerkvinder end blandt de unge danske kvinder, og det synes jeg er et utrolig positivt resultat, både det, at det er de unge, der engagerer sig, og det, at det er kvinderne, der engagerer sig.
Alt det ønsker Dansk Folkeparti med ét håndkantslag at slå ihjel, ønsker bare at sende dem hjem til den samme uduelighed og diktaturopfattelse, som de er kommet hertil med.
Jeg forstår simpelt hen ikke Dansk Folkepartis grundholdning med det her lovforslag, og jeg kan sige, at vi fra Socialdemokratiets side i hvert fald ikke vil støtte det.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-13:
Nu lykkedes det mig ikke at få indenrigsministeren til at svare på mit spørgsmål ud over at referere til nogle gamle udtalelser.
Det kan man selvfølgelig altid gøre, og det er jo sådan set en nem måde at gøre det på.
Gudrun Laub (V), 2003-05-13:
Venstre kan ikke støtte Dansk Folkepartis forslag.
Valgretten til kommunalbestyrelser og amtsråd blev i 1981 udvidet, således at valgret opnås efter 3 år med fast bopæl i riget, selv om vælgerne ikke har dansk indfødsret.
Den daværende socialdemokratiske indenrigsminister mente, at valgretten ville styrke indvandrernes samhørighed med det danske samfund.
Det kan man mene meget om.
Der er sket meget i de godt 20 år, loven har været gældende.
Dansk Folkeparti foreslår nu 3-års-reglen afskaffet, sådan at valgretten kun tildeles personer med dansk indfødsret, statsborgere i EU og i Island eller Norge.
For god ordens skyld skal jeg sige, at forslaget ikke drejer sig om valg til Folketinget.
Dette forslag drejer sig om den kommunale valgret, der fastsættes ved lov.
Vi har siden 1981 udviklet demokratibegrebet med en høj grad af medbestemmelse i f.eks. brugerbestyrelser, skolebestyrelser osv., en mulighed for at få indflydelse på egne forhold i det nære.
Derfor falder det i dag også mere naturligt med politisk indflydelse i nærområdet og lokalsamfundet, og det er derfor, Venstre ikke kan støtte forslaget om begrænsninger i den kommunale valgret.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-13:
Jeg vil gerne spørge indenrigs- og sundhedsministeren om, hvad der er sket siden 1981, hvor Venstre i sin tid stemte imod det forslag, der blev fremsat, og bede ministeren forholde sig til denne udtalelse fra Venstres ordfører, Bundgaard Nielsen, som dengang sagde, og jeg citerer fra Folketingets forhandlinger, 1980-81, sp. 4944: »De forskelle, der består mellem danske statsborgere og indvandrere i sproglig, kulturel og samfundsmæssig henseende, er ofte så store, at man ikke efter blot 3 års ophold i Danmark kan forvente den fornødne indsigt i danske forhold.« Jeg vil gerne spørge, om de ting, de forhold, har ændret sig fra 1981 og til i dag?
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-13:
Kristeligt Folkeparti støttede beslutningsforslag nr. B 55 og kan på den baggrund også støtte lovforslag nr. L 227.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Enhedslisten støttede beslutningsforslaget, og vi støtter selvfølgelig også lovforslaget.
Vi synes, det er godt, at vi efterhånden får autoriseret den ene gruppe efter den anden på sundhedsområdet, og håber, at Folketinget vil fortsætte arbejdet med at autorisere forskellige grupper, så patienterne kan vide, hvem de trygt kan henvende sig til.
Lene Garsdal (SF), 2003-05-13:
Det er godt at se, at det kan lade sig gøre at skabe et flertal for et fornuftigt forslag, som ligestiller bandagister med andre personer i sundhedssektoren.
Nu får også bandagister pligt til at udvise omhu og samvittighedsfuldhed i udøvelsen af deres virksomhed, ligesom de bliver omfattet af Patientklagenævnets kompetence.
Det vil også blive nemmere for dem, der henviser til bandagister, at sikre sig kvalitet i behandlingen. Der findes ikke en komplet bandagistuddannelse i Danmark.
SF er tilfreds med, at der i lovforslaget gives adgang til autorisation for personer med en bandagistuddannelse godkendt af undervisningsministeren, hvis vi på et tidspunkt kommer dertil, at vi også selv kan tilbyde en uddannelse. SF støtter forslaget.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-05-13:
B 55, kunne Det Konservative Folkeparti ikke stemme for dette beslutningsforslag, men det var ikke med den begrundelse, at vi var imod en autorisation af bandagister, men alene fordi vi ikke fandt det nødvendigt.
Jette Jespersen (DF), 2003-05-13:
Nu er det jo sådan, at når man har sagt a, må man også sige b.
Dette lovforslag er en opfølgning på beslutningsforslag nr. B 55, som Dansk Folkeparti stemte for, og som følge deraf stemmer vi naturligvis også for dette lovforslag.
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at patientsikkerheden er i højsædet, og det mener vi vi vil opnå med dette lovforslag.
Så som sagt: Dansk Folkeparti stemmer for.
Lone Møller (S), 2003-05-13:
Det er helt på linje med det beslutningsforslag, som vi fik vedtaget for ganske kort tid siden.
Ester Larsen (V), 2003-05-13:
Under behandlingen af det vedtagne beslutningsforslag, B 55, som forløber for dette lovforslag gav Venstre udtryk for, at vi ikke fandt behov for en autorisationsordning af bandagister, idet gruppen tilhører en lille og velkendt gruppe i vores sundhedssystem.
Venstre kan alligevel støtte lovforslaget, da der alene er tale om en titelbeskyttelse.
Herved opnås en øget sikkerhed for patienterne, idet retten til at betegne sig som bandagist i fremtiden kun må benyttes af personer med den krævede uddannelse og en fagligt forsvarlig praksis.
Samtidig får Sundhedsvæsenets Patientklagenævn kompetence til at behandle klager over bandagister.
Behovet for den frie konkurrence understreges bl.a. i høringssvaret fra Københavns Kommunes Socialforvaltning, der udtaler: »Grundet de høje priser på proteser og protesetilpasninger i Danmark ville det kunne være en fremtidig mulighed for Københavns Kommune at indgå aftaler i andre nordiske lande.
Lovforslaget forventes ikke at gribe ind i denne mulighed.«
Venstre kan anbefale lovforslaget til videre behandling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-13:
Præcis fordi den høje kvalitet har været rost, skal man jo selvfølgelig passe på med at tage ordet her, hvor debatten faktisk er ved at være slut, men jeg vil dog alligevel bare for en god ordens skyld understrege det synspunkt, der i det mindste er mit, nemlig det synspunkt, der går ud på, at den frie selvbestemmelsesret jo i princippet også betyder den frie ret til at vælge abort på det grundlag, man nu engang har - sagt bare for nuancens skyld.
Jeg er meget enig i det, der er blevet sagt om menneskesyn og menneskeværd, og meget enig i alt, hvad der er sagt om, at ingen skal føle sig presset, men blot for det totale billedes skyld vil jeg lige nævne dette synspunkt, som i hvert fald også vil være et synspunkt, jeg - medmindre jeg bliver, jeg havde nær sagt irettesat - vil lade mig vejlede af i mit videre arbejde.
Ole Stavad (S), 2003-05-13:
Når Venstres ordfører spørger om, hvad indholdet er i en udligningsreform, vil jeg godt bede Venstres ordfører om at bekræfte, at indenrigsministeren i to omgange, hvor Finansieringsudvalget var lige ved at være færdig med sit arbejde, har forhindret Folketinget og offentligheden i at få kendskab til det, fordi han så har ændret og forlænget kommissoriet.
Så den besked, vi skulle have haft, den rapport, den betænkning fra Finansieringsudvalget, vi skulle have haft for næsten 2 år siden, forhindrede indenrigsministeren at vi fik.
Derefter forhindrede indenrigsministeren, lige forud for at de skulle afgive deres betænkning i slutningen af sidste år, at vi fik den.
Derfor gør indenrigsministeren alt for at forhindre, at nogen overhovedet kan forholde sig til, hvad en udligningsreform indeholder.
Men indenrigsministeren må jo vide noget om det, i og med at han selv har indgået en aftale og skrevet under på det i en aftale med Kommunernes Landsforening.
Det er regeringen løbet fra.
Fru Marianne Pedersen lyttede til formanden for KL, og det var klar tale på det punkt.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Regeringen har valgt: den ønsker at nedbryde det offentlige sundhedsvæsen, som er med fri, lige og gratis adgang for alle.
Af ideologiske årsager ønsker den i stedet privatisering i videst muligt omfang, og der er næppe nogen, der er i tvivl om, at det er Enhedslisten imod.
Flere ordførere, også jeg selv, har både her i dag og under førstebehandlingen været inde på, hvad baggrunden for forslaget er, og derfor skal jeg bare ganske kort sige noget om ændringsforslagene.
Vi støtter det ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet om, at kommunernes børnetandpleje ikke skal kunne blive fuldstændig undermineret, hvis de har valgt at have et så højt niveau, at der kommer mange fra en anden kommune.
Man skal kunne sige nej af kapacitetsmæssige årsager.
Det gør et dårligt lovforslag en lille bitte, bitte smule mindre dårligt, men vi synes stadig, det samlede forslag skaber store problem for ideen om en god, gratis tandpleje til alle børn.
SF's ændringsforslag er vi imod.
Vi mener ikke, at det offentlige skal betale for, at et barn kan få gratis tandpleje hos en privat tandlæge.
I dag er der nogle kommuner, der har valgt at lade den offentlige tandpleje være organiseret ved hjælp af private tandlæger, og det er noget andet.
Her er der fuld betaling fra kommunens side, og vi synes, det er fint at kunne fortsætte med den ordning.
Men vi mener ikke, at den kommunale tandpleje skal betale tandlæge, som forældrene måtte vælge i kraft af det frie valg, regeringen og Dansk Folkeparti indfører.
Det vil være med til at underminere det offentlige tilbud i endnu større omfang, fordi kommunerne skal af med endnu flere penge.
At nogle forældre vælger at tage deres børn ud af den kommunale tandpleje og i stedet benytte en privat tandlæge, betyder jo ikke, at man kan skære tilsvarende ned på den offentlige tandpleje.
Det vil føre til forringelser, enten i den offentlige tandpleje eller andre steder i den kommunale service, og det vil vi ikke støtte.
Marianne Pedersen (V), 2003-05-13:
Jeg vil gerne bede hr. Arne Toft om en definition af Socialdemokratiets opfattelse af en udligningsreform.
Arne Toft (S), 2003-05-13:
Regeringen ønsker, når den indgår aftaler med amterne og kommunerne, at amterne og kommunerne overholder de aftaler, der bliver indgået.
Socialdemokratiet ønsker, når regeringen indgår en aftale med kommunerne om, at der skal laves en udligningsreform, at man skal stå ved den aftale, man har lavet.
Kommunerne har jo ingen muligheder for at lave restriktioner over for regeringen, hvorimod regeringen har vist, at den laver restriktioner over for amterne.
Så det, vi ønsker, er, at det, man har lovet med en ny udligningsreform, også er det, man gør, og ikke alle de undskyldninger.
Jens Rohde (V), 2003-05-13:
Hr. Arne Toft står heroppe og ønsker tilsyneladende en udligningsreform, men hvad er en udligningsreform?
Det er jo netop, når man tager af det samlede beløb og flytter nogle penge rundt.
Det er fint nok, men så sig det ligeud.
Så er det jo ikke en udligningsreform.
Hvad er det, Socialdemokraterne egentlig ønsker?
Arne Toft (S), 2003-05-13:
Jo, det er jo let nok at tilfredsstille nogle kommuner for andres penge.
Situationen er jo her, at i 2003 indgik man en aftale med kommunerne, hvor staten gav et bidrag til de særligt vanskeligt stillede kommuner.
Der gør man nu her i 2004 det, at man tager de penge tilbage igen, tager dem fra bloktilskuddene.
De kommuner, som får de her 400 mio. kr., får sandsynligvis flere penge i år, men ud af de 100 kommuner, som reelt har været nødt til at sætte deres forbrug ned, er det jo ikke alle sammen, der får.
Det kan de simpelt hen ikke.
Marianne Pedersen (V), 2003-05-13:
Det er prisværdigt, så klarsynet Socialdemokratiet er blevet i opposition.
Jeg vil ganske kort spørge, om ikke det er korrekt, at de svagest stillede kommuner er blevet bedre stillet, efter at denne her regering er kommet til.
I 1999 var puljen til de svagest stillede kommuner 131 mio. kr., og her i år 2004 bliver puljen sammenlagt på 400 mio. kr. til de svagest stillede kommuner.
Det vil jeg gerne spørge hr. Arne Toft om ikke han er klar over i forhold til det her.
Søren Krarup (DF), 2003-05-13:
Vi har i betænkningen meddelt, at vi vil redegøre for vores stilling her ved andenbehandlingen, og det skal jeg gøre ganske kort.
Vores problem har været, at vi står imellem to onder: dels terrorismens mulighed, som man vil bremse ved at sanktionere tredjelandes handel med våben, dels at EU påtager sig en udenrigspolitisk rolle, som vi ikke er tilhængere af.
Vi vil gå meget langt for at bremse terrorismen, selv om terroren efterhånden i vores øjne er ved at blive brugt temmelig og lovlig meget som et skræmmemiddel.
Vi vil gå meget langt, men vi vil gå endnu længere for at forhindre, at EU udvikler sig til en slags udenrigspolitisk instans, og derfor har vi som sagt i dette valg mellem to onder valgt det største, og derfor stemmer vi nej til forslaget.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Jeg vil ikke lade de ord, som fru Hornbech sagde om, at Dansk Folkeparti er efter jøderne, stå alene.
Dansk Folkeparti er ikke efter jøderne.
Vi ønsker bare, at der skal være en human slagtning af dyr.
Det skal ikke stå tilbage, som om fru Hornbech har ret i, at vi forfølger nogen, for det gør vi ikke i Dansk Folkeparti.