Ellen Kristensen (V), 1998-06-25:
Som nyt medlem i Folketinget i år har der været utrolig mange ting at skulle forholde sig til under Folketingets arbejde, som nok har været ret så usædvanligt for alle.
Der har været nogle sager, som har været under forhandling, fra før jeg kom ind i Folketinget, og det er glædeligt at kunne se, at disse er blevet gennemført efter valget, og inden sommerferien startede.
Derfor er det endnu en gang glædeligt, at det grønlandske landsstyre og regeringen har kunnet gennemføre forhandlingerne om bloktilskud for perioden 1999-2001.
Som statsministeren i sin redegørelse nævner, sikrer det et fornuftigt grundlag for et fortsat samarbejde.
Jeg mener dog, at man i Folketinget ikke har arbejdet godt nok i det forgangne år på at forbedre forholdene for kommunefogedernes arbejdsforhold i bygderne.
Vi kan ikke leve med, at det arbejde, som folk vælger, eventuelt skal være til fare for deres familier.
Realiteten med et langt historisk fællesskab mellem Grønland og Danmark, såvel kulturelt som familiemæssigt, gør, at jeg betragter hjemmestyret inden for rammerne af rigsfællesskabet som et naturligt forhold mellem vore lande.
Dette har jo også været drøftet i går under forhandlingen om situationen i rigsfællesskabet.
Derfor er det vigtigt, at man i rigsfællesskabet er vågen over for, at der mellem landene i rigsfællesskabet er den gensidige respekt, da dette er grundlaget for et godt samarbejde mellem Grønland, Danmark og Færøerne.
Jeg er derfor også af den mening, at der i rigsfællesskabet skal være en ensartet behandling for, så vidt muligt, at opnå en ensartet levestandard.
Man man må dog i de tilfælde huske på, at det er tre forskellige lande, vi har med at gøre, som har tre vidt forskellige former for kultur, traditioner og levevis.
Derfor er det vigtigt, at vi i de tre lande i rigsfællesskabet også har gensidig respekt for hinandens forskelligheder.
Et af de spørgsmål, som jeg ofte har stillet mig selv om rigsfællesskabet, er, hvorvidt undervisningsmaterialerne om rigsfællesskabet i Danmark eller for den sags skyld i rigsfællesskabet i almindelighed er opdateret, idet jeg stadig væk den dag i dag får spørgsmål fra syddanskerne, om man i Grønland stadig væk bor i igloer, eller om alle i Grønland stadig væk udelukkende går i skindtøj.
Jeg mener, at man i rigsfællesskabet bør arbejde mere for at få en bedre gensidig information, som løbende tilpasses til udviklingen, for på denne måde at fremme forståelsen for hinanden.
Vi har i dag i rigsfællesskabets navn mulighed for at tage på videreuddannelse i Danmark, og det er fortsat utrolig vigtigt for Grønland, at vi bevarer denne mulighed, da uddannelse og atter uddannelse er vejen til, at Grønland kan opnå større selvstændighed inden for rigsfællesskabet.
Det vil sige, at vi skal vente med selvstyre, til vi selv kan tjene de penge, som vi i dag får via bloktilskuddet.
Derfor er det vigtigt, at den grønlandske befolkning også gøres klar til at kunne klare sig selv og mere til, for først når den menige grønlænder har fået en større bevidsthed
om rettigheder, muligheder og ansvar, vil man være i stand til at opnå et reelt selvstyre.
Ved at man i Folketinget også sørger for, at der er en gensidig respekt mellem landene i rigsfællesskabet, vil man også fremme forståelsen blandt befolkningen i rigsfællesskabet og på den måde styrke det.
Der bliver da også ofte rejst spørgsmål om, hvorvidt man i Grønland og på Færøerne ønsker større selvstændighed, og ikke mindst må der også spørges i landene, hvorfor man ønsker dette, og hvorfor man eventuelt ikke længere vil være en del af rigsfællesskabet, eller om man blot vil have større selvstændighed inden for rigsfællesskabet.
Men om dette bliver i min generation eller i den næste, kan jeg ikke sige.
Derfor er jeg også enig med flertallet i Tinget om, at der først bør udarbejdes en hvidbog, når enten Færøerne og Grønland selv retter henvendelse til den danske regering om selvstyre, og ikke omvendt, da vi ofte kan få det indtryk, at man prøver på at opfordre de to lande til at indføre selvstyre hurtigst muligt og derved løsrive sig fra Danmark.
Statsministeren nævnte i sin åbningsredegørelse den 26. marts, at det er regeringens ambition at sikre, at Danmark kan klare sig godt i det enogtyvende århundrede i den internationale konkurrence på den måde, at alle er med, hverken mere eller mindre.
Samtidig nævnte statsministeren, at regeringen vil forene den personlige frihed, samhørigheden og fællesskabsfølelsen, og så er det, at jeg som repræsentant for Grønland håber på, at dette også gælder Færøerne og Grønland.
Til sidst vil jeg også takke Folketinget for dets imødekommenhed over for Grønland under debatterne om Grønland.