runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2001-03-29:
Da det for et stykke tid siden kom frem, at de patienter, der bliver behandlet på tandlægeskolerne, ikke er omfattet af patientforsikringsloven, kom det sådan set bag på mig.
Jeg troede som en selvfølge, at patienter, der kom netop på tandlægeskolerne, var sikret mulighed for erstatning ved eventuel fejlbehandling, da det jo ofte er komplicerede indgreb, der foretages disse steder, eller behandlinger, der udføres af elever uden den store erfaring.
Det er derfor meget relevant, at patienterne kan søge erstatning hos Patientforsikringen, så de er sidestillet med andre, der får behandling i det offentlige sundhedsvæsen.
Da det skønnes, at udgifterne årlig kun vil beløbe sig til ca. 40.000 kr., burde det være en beskeden opgave for det offentlige at sætte i værk.
Alternativt skulle skolerne selv ud og etablere en slags forsikringsordning for de patienter, de har, og en sådan ordning kunne blive meget dyrere.
Lone Møller (S), 2001-03-29:
Da vores ordfører på området, fru Hanne Andersen, ikke kan være til stede, skal jeg hermed fremføre følgende: Forslagsstillerne ønsker, at den tandbehandling, patienter får lavet af studerende på tandlægehøjskolerne i København og Århus i forbindelse med uddannelse og forskning, bliver omfattet af lov om patientforsikring.
Hensigten er, at patienterne ikke stilles ringere end dem, der får behandling af studerende ved universitetshospitalerne, altså samme mulighed for at få erstatning for skade.
På universitetshospitalerne er der en autoriseret sundhedsperson, der er ansvarlig for den behandling, studerende udfører.
Sådan er det også på tandlægehøjskolerne.
De studerende bliver vejledt, kontrolleret, fulgt ganske nøje af en erfaren sundhedsperson, der underviser i den behandling, de udfører.
Og det er korrekt, at tandlægehøjskolerne ikke er omfattet af patientforsikringsloven. Hvis de skal være det, skal der en lovændring
Vi synes, ministerens forslag om, at universiteterne og dermed tandlægehøjskolerne laver en aftale med Patientforsikringen, er en god løsning på problemet.
Efter denne model kan tandskaderne vurderes i Patientforsikringen, der også kan udregne erstatningerne, som universitetet så må forholde sig til at udbetale.
Hvis der opstår uenighed, kan det yderligere aftales, at det ankesystem, som praktiserende tandlæger frivilligt har etableret, behandler sagen.
Det er tandlægeskolerne, der som andre statsinstitutioner selv må afholde erstatningsudgifterne.
Patientforsikring er ikke en forsikringsordning, der udligner udgiften.
Statens selvforsikringsprincip gælder også her, og ministeriet har fastlagt et udgiftsfordelingsprincip for sine institutioner.
Forslagsstillerne oplyser i bemærkningerne, at beløbet for begge tandlægeskoler er af en mindre størrelse, ca. 40.000 kr., så frygten for fyring af undervisere kan ikke være realistisk.
Vi er som sagt godt tilfredse med, at problemet kan løses ved en aftale mellem uddannelsesinstitutionerne og Patientforsikringen.
En sådan aftale er mindre omstændelig og kan komme til at virke hurtigere end en lovændring.
Det tager nu engang tid med lovændringer.
Socialdemokratiet er godt tilfreds med ministerens bemærkninger.
Margrete Auken (SF), 2001-03-29:
Jeg skal gøre mig umage for at overhøre den lidt mopsede, fornærmede, fortørnede tone hos fru Lone Møller.
Den er jeg vant til, så vi tager det pænt.
Der er ikke nogen, der er ude på at fornærme nogen.
Men lad os nu kigge på det der med det lægefaglige.
Jeg synes, det burde høre med.
Jeg ved godt, at det der med etik synes fru Lone Møller er noget privateri, som ikke skal rodes ind i det her.
Men lad os nu kigge på det lægefaglige.
Hvis nu fru Lone Møller læser i Det Etiske Råds redegørelse - der er ingen af os, der har påstået, at de var lovgivende, men derfor kan man jo godt lytte til dem og bl.a. de oplysninger, de giver.
På side 21 i redegørelsen får man f.eks. nogle tal på, hvor mange for tidligt fødte børn der er med in vitro.
Det er 23,8 pct. af alle fødslerne i modsætning til 5,9 pct. ved de almindelige.
Det er en ganske dramatisk forskel.
Det er ikke nogen særlig god behandling, der medfører en så voldsom belastning af de der børn.
Dertil kommer altså, og jeg synes det bør ind, den meget høje abortrisiko for alle fostrene på altså 5-7 pct.
Man kan godt sige, at vi mindsker chancen for, at kvinden bliver gravid, men det er ikke nødvendigvis det samme som, at det er en ringere lægefaglig behandling, for det kunne jo godt være, at det var en bedre graviditet, hun fik. Jeg vil i øvrigt godt spørge ministeren, og det kan vi så få svar på senere hen: Hvor stor er faktisk forskellen på graviditeter med et eller to æg i forhold til det?
Det tal har jeg ikke kunnet se heri.
Tove Videbæk (KRF), 2001-03-29:
Fru Lone Møller nævnte, at alle fosterreduktioner, der var sket, var sket i forbindelse med handicap og af hensyn til moderens liv osv., og man har lidt indtryk af, at indimellem bliver de her handicap og procenterne meget overdrevet.
I Trillingeforeningen, hvor man p.t. har kontakt med familier med 900 trillinger, kender man kun til seks børn, altså under
1 pct. af trillingebørnene, der har handicap, og kun hver 20. familie mister en eller flere af trillingerne ved normal fødsel
Er fru Lone Møller vidende om det?
Fru Lone Møller siger også, at vi i dag skal debattere en behandlingsmetode.
Skal vi ikke diskutere den urimelige situation, man bringer et forældrepar i, og også hensynet til et sundt, rask foster, der bliver reduceret til ingenting?
Skal vi ikke også have det med i en sådan debat?
Lone Møller (S), 2001-03-29:
Nu tror jeg ikke, at fru Margrete Auken er den bedste til at tolke mine etiske opfattelser, så jeg vil godt bede fru Margrete Auken om, at hun styrer sine egne, så skal jeg nok styre mine.
Jeg er godt klart over, at der er større abortrisiko.
Det er klart.
Det ved man også, når man som forældre giver sig i kast med sådan en behandling.
Men når jeg taler om hensynet til kommende forældre, så er mit hensyn, at de kommende forældre får den behandling tilbudt, som man fagligt vurderer er den bedste.
Derfor er det vigtigt for mig, at det er dét, der er det afgørende.
Så kan man lide alle de her teknikker eller lade være.
Jeg har fået oplyst om det tal, at det har været i de situationer, hvor der har været problemer.
Jeg er heller ikke bekendt med, som jeg har hørt fru Tove Videbæk sige før, at man tvinger trillingeforældre til at få fosterreduktion.
Men jeg er i hvert fald overbevist om, at hvis vi får lavet en lovgivning, der er så stram, vil man i mange tilfælde måske ikke få ét barn ud af det, hvis reglerne er så voldsomme; så vil vi slet ikke få nogen.
Og for mig er det altså vigtigt, når vi har en behandling mod barnløshed, at man gør det bedste, man kan, for at hjælpe de forældre.
Så jeg er ikke bekendt med, at man tvinger nogen, og det synes jeg for øvrigt også ville være forkasteligt.
Lone Møller (S), 2001-03-29:
Jeg vil gerne spørge fru Ester Larsen, om det virkelig er fru Ester Larsens opfattelse, at det danske samfund er ved at gå i forråelse, fordi man foretager i størrelsesordenen 25 fosterreduktioner i Danmark om året, hvor en stor del af dem er med det udgangspunkt, at der ellers ville være fare for enten barnet eller moderens liv, eller at det er meget, meget handicappede fostre, der bliver fjernet.
Så må jeg nok sige, at så kan jeg ikke rigtig være enig med fru Ester Larsen.
Men så synes jeg også, at fru Ester Larsen sagde, at vi bevidst bringer fostre til verden for at abortere dem.
Det er da ikke den opfattelse, jeg har af loven om kunstig befrugtning.
Vi laver en behandling, hvor der gerne skulle komme noget ud af det, nemlig et barn.
Og det er da ikke bevidst; man laver da ikke kunstig befrugtning for at lave fosterreduktion.
At det så sker i nogle tilfælde, jamen det er jo da drøftet indgående med de forældre, som går i gang med sådan en behandling.
Så det må da være en fortalelse, at fru Ester Larsen herfra siger, at vi bevidst laver fostre for at lave fosterreduktion.
Ester Larsen (V), 2001-03-29:
Når vi ser en forråelse i samfundet - og jeg synes, det er meget svært at komme uden om, at vi ser en form for vold, som vi ikke har set før - så hænger det for mig at se sammen med opfattelsen af: Hvad er et menneske?
I det omfang, mennesket opfattes som en ting, man kan anskaffe sig, man kan bortskaffe i takt med, hvad der er komfortabelt, ja, så giver man plads for en udvidelse af forråelsen.
Det er en tingsliggørelse af mennesket, som er problemet i denne her diskussion.
Jeg taler om, at man bringer fostre til live med samtidig bevidsthed om, at man vil aflive et eller flere i tilfælde af flerfoldsgraviditet.
Det er det, jeg siger, og det er det, jeg mener, at når man lægger tre, fire æg op og giver en forklaring om, at hvis der bliver for mange fostre, så kan man reducere dem til det antal, man ønsker sig, så har man skabt liv med bevidstheden om, at man er klar til at aflive det, hvis antallet ikke passer.
Henriette Kjær (KF), 2001-03-29:
I Det Konservative Folkeparti synes vi, der er behov for at stramme op på de regler, der knytter sig til spørgsmålet om flerfoldsgraviditet og fosterreduktion, og vi er derfor også medforslagsstillere på dette beslutningsforslag. Jeg er meget enig med Etisk Råd i, at det er en tingsliggørelse af menneskeliv, når man for en sikkerheds skyld sætter et æg mere op i kvindens livmoder end det ønskede antal børn.
Hele denne synliggørelse af problemstillingen er da også fremkommet ved, at kvinder, der selv har været udsat for flerfoldsgraviditet og har følt sig presset til et indgreb, har råbt vagt i gevær.
For dem var det frustrerende, at lægerne ligesom kun gav dem én mulighed i tilfælde af flerfoldsgraviditet. I stedet burde man have oplyst om de risici, der selvfølgelig kan være forbundet med en tvillinge- eller trillingegraviditet, men selvfølgelig også om alle de gange, hvor det er gået godt, og hvor fødslen er gået uden komplikationer, samt de muligheder, der er i det sociale system for at få ekstra hjælp.
Derfor ønsker vi en bedre information til de par, der er i behandling for barnløshed.
Og er parret ikke indstillet på at føde det antal børn, der er risiko for at få som følge af behandlingen, mener vi, at der kun må overføres ét befrugtet æg til kvindens livmoder.
Vi er dog klar over, at de danske fertilitetslæger er meget dygtige.
Det har også været nævnt af flere her i dag, at Danmark sammen med Sverige er det land, der har færrest
tvillinge- og trillingegraviditeter efter reagensglasbehandling.
Det er selvfølgelig glædeligt, og vi kan være stolte over den sikre og effektive behandling, der udbydes på de danske fertilitetsklinikker.
Men det betyder ikke, at vi ikke herfra skal præcisere reglerne, så man ikke er i tvivl om, hvilke konsekvenser det vil få, hvis man får overført to befrugtede æg.
Vi mener således også, at der er behov for at få afklaret reglerne for fosterreduktion, sådan at det bliver helt klart, at fosterreduktion kun må ske, når der foreligger en medicinsk indikation, altså når man vurderer, at enten moderen eller et af børnene vil tage skade.
Det er muligt, at praksis er sådan allerede i dag, men der er behov for at få nogle klare linjer, så det ikke er op til det enkelte faglige personale at træffe beslutningen.
Vi mener så også, at det skal være muligt for det sundhedsfaglige personale at blive fritaget for den type indgreb, da det for nogle kan stride imod deres etik.
Men det er vores håb, at denne problematik på sigt helt vil forsvinde.
Vi mener også, at der bør udarbejdes noget mere fyldestgørende materiale om, hvad det vil sige at blive IVF-behandlet, og hvad det indebærer, så man ikke kastes hovedkulds ud i nogle beslutninger, man ikke har nogen forudsætninger for at tage.
Så selv om dette beslutningsforslag er meget smalt og retter sig mod en snæver problematik, så mener vi, det er helt nødvendigt med nogle præciseringer, og vi mener, at Folketinget skal være med til at træffe dem.
Birthe Skaarup (DF), 2001-03-29:
Der er kommet en fin, en god og en velovervejet redegørelse fra Det Etiske Råd om fosterreduktion, og den danner selvfølgelig baggrund for det, flere partier her efterlyser, nemlig et forslag, således at uønsket flerfoldsgraviditet forebygges, ligeledes at de retlige forhold vedrørende fosterreduktion klarlægges, og at det sundhedsfaglige personale kan fritages for at deltage i fosterreduktioner.
I Dansk Folkeparti er vi af den opfattelse, at fostre ikke skal bringes til eksistens, når parrene på forhånd ved, at de ikke ønsker mere end ét barn.
Vi mener desuden, at i forbindelse med IVF-behandlingen skal der kun overføres ét befrugtet æg, såfremt et par kun ønsker ét barn, hvorimod der kan overføres to befrugtede æg, såfremt parret ønsker tvillinger.
Med hensyn til fosterreduktion ligger vi helt på linje med Det Etiske Råd, at kun en medicinsk begrundelse kan retfærdiggøre et indgreb på fosteret, eller hvis det er for at afværge en alvorlig fare for kvindens liv eller helbred.
Der må være nogle helt klare regler for, hvornår man må sprøjte væske ind i et fosterhjerte, så fosteret dør, og jeg forstår udmærket det personale, der har så store betænkeligheder ved sådan et indgreb.
Da vi behandlede lovforslag nr. L 183, foreslog flere ordførere, at der blev udarbejdet informationsmateriale om risici ved flerfoldsgraviditet og fosterreduktion i forbindelse med kunstig befrugtning.
Det ønsker
Dansk Folkeparti også indgår i et eventuelt lovforslag.
Principielt ønsker vi en særlig lovgivning, idet fosterreduktion efter vor vurdering ikke bør høre ind under abortlovgivningen, da fosterreduktion er et indgreb, der ikke omfatter alle fostre. Dansk Folkeparti ser frem til, at der fra regeringens side fremsættes et lovforslag, der tager højde for disse problemstillinger på dette særlige etiske område.
Det er en »Fagre ny verden«
, selv om disse tiltag har kunnet finde sted i flere år, men noget af det, vi ønsker, er, at vi skal have respekt for liv også på det tidlige stadium, og jeg er fuldstændig enig med dem, der har sagt bare med andre ord, at der sker en underlig glidebane i det her samfund, hvis vi ikke er seriøse nok over for alt det nye, der gives befolkningen mulighed for.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-03-29:
I CD har vi stor respekt for andre menneskers overbevisning, også når denne overbevisning i form af et lovforslag kommer til at dreje sig om det, der er det egentlige og det grundlæggende, nemlig at man i realiteten ikke ønsker befrugtning uden for livmoderen.
Vi kan godt forstå, hvis man har den holdning.
Det samme gælder, hvis man grundlæggende og principielt er imod fri abort.
Hvis jeg kigger på rimeligheden i at skulle lave en lovændring på det her smalle område, så skal det jo også være sådan, at problemet har et omfang, der gør, at man vil gribe ind lovmæssigt, og det mener jeg ikke det har.
Det vil så sige, at jeg mener, at de regler, vi har i dag, er tilstrækkelige.
Det andet område - det er jo delt i to - hvor det drejer sig om at få det lovreguleret, sådan at Justitsministeriet tager sig af det sammen med Sundhedsministeriet, er jeg godt tilfreds med man får ordnet sådan, at der eventuelt er en parallelitet i det, men da også med, at det bliver et lovreguleret område.
I Dagens Medicin her fra den 22. marts fortæller Anders Nyboe Andersen, som er overlæge ved Rigshospitalets fertilitetsklinik, om de resultater, man har, og det er faktisk utrolig gode resultater, selv om man kun lægger to æg op.
I 75 pct. af tilfældene har man jo fået et barn.
Når man går ind i en fertilitetsbehandling, er det, fordi man så inderlig gerne vil have et barn, og så er man selvfølgelig også interesseret i at få det bedst mulige resultat ud af den behandling, det drejer sig om, og man får jo en grundig vejledning, før man går i gang med en sådan behandling.
Det har CD ikke, CD
er enig i det her, og vi kan ikke medvirke til forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2001-03-29:
Fru Yvonne Herløv Andersen siger, at det ikke er rimeligt at forlange en lovændring på dette smalle område, men er fru Yvonne Herløv Andersen ikke enig i, at der skal være en lov, for at man kan lave en lovændring, og at der slet ikke findes nogen lov vedrørende fosterreduktion?
Vedrørende sammenligning mellem abort og fosterreduktion:
Er fru Yvonne Herløv Andersen ikke enig i, at abort ofte er en nødløsning, mens fosterreduktion er noget, som man på en eller anden måde er vidende om kommer, hvis man lægger for mange æg op?
Man planter bevidst nogle befrugtede æg med den viden, at der kan komme flere fostre ud af det, end parret måske ønsker, og derfor kan der blive tale om en fosterreduktion. Mener fru Yvonne Herløv Andersen ikke, at der er en forskel på det?
Margrete Auken (SF), 2001-03-29:
Jeg vil ikke gå ind i en diskussion om de der andre ting, som fru Yvonne Herløv Andersen tog ind.
Det er bare lidt vigtigt at få det forklaret.
Vi havde ikke noget moralsk imod, at man lavede IVF, altså undfangelse uden for livmoderen.
Det, vi sagde, var, at når man først har pillet et æg ud af en kvinde, kan vi ikke styre det her længere, så kommer der alt muligt andet.
Det er jo så også det, vi er i gang med nu.
Hvis man havde kunnet isolere det til at sige, at det er ved lukkede æggeledere, at der kan gøres sådan, og vi har fuldstændigt styr på det derefter, så ville vi ikke have spor imod det.
Det er lidt vigtigt, fordi det var en pragmatisk begrundelse, som selvfølgelig havde noget at gøre med de følger, IVF-behandlingen havde, og vi står jo nu til overflod med problemer, vi skal løse
, og hvis man så mener, at det er vigtigt at være hensigtsmæssig, så synes jeg bare, der er en masse uhensigtsmæssigheder i denne her behandling.
Det kan vi jo se på de der tal, som Det Etiske Råd offentliggør.
Det er en anden side af sagen, men det er lidt vigtigt for mig, at det bliver sagt, for ellers så misforstår folk den position, SF's flertal har haft i de her sager, og det var vistnok først og fremmest os, der gjorde opmærksom på det der med graviditet uden for livmoderen.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-03-29:
Jeg vil gerne sige tak til fru Margrete Auken for den klarlæggelse af synspunkterne.
De andre synspunkter, fru Margrete Auken kom med, om, når man først var begyndt, kender jeg jo også fra tidligere debatter om kunstig befrugtning.
Der har CD den modsatte indstilling.
Så vil jeg sige til fru Tove Videbæk: Jeg mener ikke, at forslaget er nødvendigt.
Den første halvdel er ikke nødvendig, for jeg mener, at området er glimrende reguleret, som det er. Så vil jeg også sige, at jeg synes ikke, vi herinde skal stå og detailplanlægge, hvordan behandlingen skal foregå på sygehusene.
Det synes jeg er en rigtig dårlig idé at begynde på.
Den anden del af det medgav jeg jo skal lovreguleres; det skal den da.
Og så er jeg jo vidende om, at Sundhedsministeriet sammen med Justitsministeriet har taget fat på det og senere kommer tilbage med det, og det er jeg godt tilfreds med.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-03-29:
Det fremsatte beslutningsforslag pålægger regeringen at fremsætte dels et forslag, der forebygger uønsket flerfoldsgraviditet i forbindelse med kunstig befrugtning,
dels et forslag, der afklarer de retlige forhold vedrørende fosterreduktion, herunder at sikre, at det sundhedsfaglige personale har mulighed for at blive fritaget for at foretage eller medvirke ved fosterreduktion.
Med hensyn til den første del af forslaget er jeg enig i, at man bør arbejde hen imod en begrænsning af uønskede flerfoldsgraviditeter og heraf følgende fosterreduktioner.
Det er da også mit klare indtryk, at vi bevæger os i den rigtige retning.
Dette samtidig med at fødselsraten pr. behandling er fastholdt.
Det skyldes ikke mindst Sundhedsstyrelsens vejledning om kunstig befrugtning, der peger på, at behandlingen i det enkelte tilfælde ikke må føre til graviditet med flere fostre, end kvinden kan acceptere at føde, og det sundhedsfagligt er forsvarligt at gennemføre svangerskabet.
Dette er efter min mening gode retningslinjer.
Jeg mener, der må være tale om en lægefaglig vurdering, der bør afklares i en dialog mellem lægen og kvinden, parret, hvor man afvejer risikoen for en flerfoldsgraviditet over for chancen for at blive gravid.
Med hensyn til den del af beslutningsforslaget, der omhandler det retlige forhold vedrørende fosterreduktion,
er Det Radikale Venstre enig i, at vi bør have en retlig afklaring, og jeg kan forstå, at Sundhedsministeriet og Justitsministeriet i øjeblikket arbejder på en regulering af fosterreduktion inden for rammerne af svangerskabslovgivningen. I den sammenhæng bør også medtages en bestemmelse om, at sundhedspersoner kan blive fri for at foretage eller medvirke til svangerskabsafbrydelse, når dette strider imod de pågældendes etiske og religiøse opfattelser. Jeg ser frem til resultatet af dette arbejde, og i lyset af det, jeg har sagt, kan jeg ikke tilslutte mig det forslag, der ligger her i dag.
Frank Aaen (EL), 2001-03-29:
Vi er på mange punkter positive over for forslaget, som det foreligger.
At der er brug for en regulering af de retlige forhold, som også ministeren var inde på, støtter vi naturligvis.
At det er meget vigtigt at undgå fosterreduktion, og at der skal være meget tungtvejende grunde til at gennemføre fosterreduktion, er vi også af mange grunde enige i, så vi kunne på sin vis godt stemme for forslaget.
Det eneste, der har fået mig til at overveje, om det er en god idé, er punkt 1, om problemet er så stort, når vi hører de tal, som er fremme, og at de åbenbart er i fuld gang med at falde. Punkt 2 og måske vigtigere er: Skal vi lovgive så specifikt om de sundhedsfaglige vurderinger? Jeg er ikke helt sikker på, at det er klogt at lovgive på området, hvis vi i øvrigt kan overbevise hinanden om, at det er en fælles holdning, at fosterreduktioner er en ting, som vi skal gå meget langt for at undgå, og at der skal være meget gode grunde til at gennemføre den form for behandling. Med det forbehold at vi selvfølgelig vil lytte til, hvad der sker under udvalgsarbejdet, og lytte til den videre debat, vil jeg tro, vi ender med ikke at stemme for beslutningsforslaget, men det er ud fra at trække en grænse
Tove Videbæk (KRF), 2001-03-29:
Hr. Frank Aaen siger, at der skal være tungtvejende grunde til en eventuel fosterreduktion, og at der skal være en fælles holdning.
Vi hører det samstemmende fra flerlingeforeninger trillingeforeninger osv., at alle tilbydes fosterreduktion, uanset at der ingenting er i vejen med mor eller barn.
Alle tilbydes det, lægerne bekræfter, ja, de presser kvinderne til fosterreduktion.
Stemmer det overens med hr. Frank Aaens ønske?
Frank Aaen (EL), 2001-03-29:
Jamen vi må jo prøve at få undersøgt under udvalgsarbejdet, om det er sådan.
Jeg synes bestemt ikke, at man skal presse mennesker, der ikke ønsker det, til at få gennemført en fosterreduktion, fordi det både for det menneske, der skal igennem det, og for de børn, der efterfølgende bliver født, er en dramatisk beslutning. Så vi må have undersøgt under udvalgsarbejdet, om det er sådan.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-03-29:
Så kan jeg oplyse fru Tove Videbæk om, at der i 1997 var fire trillingepar som resultat af reagensglasbefrugtning
Arne Rolighed (S), 2001-03-29:
Vi vil også fra regeringen at sige tak for debatten og sige en gang til, at regeringen vil fremkomme med forslag til retlig regulering af fosterreduktion, og regeringen vil komme med forslag til retlig regulering af medarbejdernes deltagelse i samme.
Derimod finder regeringen ikke, at der er behov for en retlig regulering vedrørende flerfoldsgraviditet.