Line Barfod (EL), 2004-03-25:
Da Enhedslistens ordfører, fru Pernille Rosenkrantz-Theil, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Der er nogle banker, der har fået den idé, at de kan rive deres egne aktier i stykker, lave dem til konfetti og derefter trække konfettien fra i skat. Af de store banker gik Jyske Bank og Sydbank i spidsen.
Danske Bank har i offentligheden forsøgt at optræde mere moderat, men på deres generalforsamling i tirsdags kastede de sløret.
På spørgsmål fra kritiske aktionærer var det klare svar, at kan Danske Bank bruge denne fidus, vil de også gøre det, selv om de principielt er enige i myndighedernes tolkning af, at denne fidus ikke er lovlig.
Kan de bruge denne fidus, så vil de bruge den, selv om de er enige i, at det aldrig har været meningen, at man skulle kunne trække konfetti fra i skat.
Det kan kun betegnes med et ord: grådighed.
Banker sælger og køber aktier.
Det er en del af deres forretning.
Tjener de penge på køb og salg, skal de betale skat.
Taber de penge på en handel, kan de trække tabet fra i skat.
Sådan er reglerne, og det er der principielt ingen problemer i.
Men pludselig opfinder nogle banker den påstand, at hvis de køber aktier i banken selv og river dem i stykker, så har de haft et tab, som de vil trække fra i skat.
Det er rendyrket skatteunddragelse.
Når banker og andre virksomheder annullerer aktier, som det teknisk hedder, stiger alle de tilbageværende aktier tilsvarende i kurs og værdi.
Aktier er jo udtryk for, at man ejer en andel af en virksomhed.
Bliver der færre andele, bliver de enkelte andele naturligvis mere værd.
Derfor er der naturligvis ikke noget tab, der skal kunne trækkes fra.
Så simpelt er det, og sådan gælder det for alle landets virksomheder.
Kun enkelte banker mener noget andet for netop deres vedkommende.
Opkøb og makulering af egne aktier er en metode til at udbetale udbytte til aktionærerne.
Der er altså en skattefordel for aktionærerne ved at bruge den sidste form for udbyttebetaling.
Det har Enhedslisten flere gange kritiseret, men her har Folketinget med åbne øjne vedtaget, at der skal være en skattefordel for aktieejere.
Til gengæld har Folketinget aldrig vedtaget noget som
helst om, at konfetti skal kunne trækkes fra i skat, heller ikke når konfettien er lavet af egne aktier.
Og udbetaling af udbytte kan intet firma trække fra i skat, uanset hvilken form for udbyttebetaling man vælger.
Sådan er det selvfølgelig også for banker.
I Sydbank har de konfetti, de mener er mere end 100 mio. kr. værd; i Jyske Bank mener de, at resterne af aktierne er 600 mio. kr. værd.
For alle banker er beløbet i værste fald tæt på 6 mia. kr., penge, der i givet fald skal betales af landets øvrige skatteborgere. Hverdagen er fyldt med valgsituationer, hvor man skal vælge mellem at have en formel ret, man selv må tage ansvar for, om det også er rimeligt.
Sådan optræder vi over for hinanden, og selv de største virksomheder har måttet indse, at det ikke er nok at kunne henholde sig til en eller anden paragraf, når omverdenen vurderer, hvordan en virksomhed optræder.
Det ved producenten af sportsudstyr, der måtte afstå fra at bruge børnearbejde, selv om det var lovligt.
Det ved Shell, der måtte opgive at dumpe en olieplatform i Nordsøen
, selv om de havde ret til det.
Og det ved mange andre firmaer, der har indset, at det ikke nytter noget bare at finde et formelt hul i lovgivningen.
Vil virksomhederne have så stramme regler, at der aldrig kan findes et enkelt punkt, der kan fortolkes eller omgås med stor spidsfindighed, så bliver det et paragrafrytteri, der vil kvæle ethvert initiativ.
På samme måde som myndighederne, herunder skattemyndighederne, skal administrere på en måde, så der er plads til ret og rimelighed, skal virksomhederne naturligvis også handle ud fra ret og rimelighed.
Derfor burde bankerne trække deres urimelige krav om fradrag for aktier, de har revet itu.
Når det er sagt, så ærgrer det selvfølgelig, at skatteministeren og myndighederne ikke for længst og senest, da der opstod den mindste tvivl i denne sag, straks fik præciseret lovgivningen, så man i hvert fald havde minimeret tabet.
Men sådan er det jo med denne regering.
Kan et hul til gavn for vennerne få lov til at leve, så foretrækker man helst det.