Frank Jensen (S), 2001-01-24:
Hvis nu hr. Skaarup tænkte en lille smule over det, kunne det jo være, at det var forklaringen på, hvorfor tallene er forskellige.
Det er jo ikke sådan, at alle tal bare kan sammenlignes.
Det spørgsmål, som hr. Skaarup har stillet mig i dag, det kan være, hr. Skaarup helt har glemt, hvad spørgsmålet går på,
er: »Kan ministeren oplyse om, hvor stort omfanget af indsattes deltagelse i undervisning uden for fængselsmurene er, samt oplyse, om der er tale om en stigning eller et fald?« Jeg har allerede indledningsvis svaret på det spørgsmål. Det var der ca. 100, lidt over 100, helt præcis i 1999 120 indsatte, der gjorde.
Og i år 2000 var det 119.
Så i de seneste 2 år ligger det, som jeg har sagt, på godt 100, der har deltaget i det.
Så kan vi jo lave en yderligere efterforskning i, hvad det er for nogle andre tal, hr. Skaarup gerne vil sammenstille med det her, men jeg har svaret på spørgsmålet, og det er det, der er min pligt over for Folketinget.
Jeg kan jo ikke gøre noget ved det, hr. formand, når Folketingets medlemmer ikke benytter spørgetiden til at skabe grobund for oplysning, men til at skabe forvirring.
Det fjerner selvfølgelig ikke det, at jeg hver eneste gang beder medarbejdere om at forberede de besvarelser, vi giver, så godt som overhovedet muligt.
Hr. Skaarup har et eneste formål, nemlig at prikke, at skabe grundlag for mistænkeliggørelse, for utryghed i befolkningen.
Det er det, Dansk Folkeparti forsøger at blive et stort parti på.
Det er usympatisk.
Det er ikke noget, der styrker min opfattelse af det at være et politisk parti i et demokrati, hvor det må bygge på, at det er folkeoplysning, og at det er på et veloplyst grundlag, befolkningen træffer deres valg.
Sådan er det område, som jo er et utrolig følsomt område, nemlig fængselsvæsenet, et af de allerbedste områder.
Det er derfor, at hr. Peter Skaarup med energi kaster sig over det, og det må jeg jo rose hr. Skaarup for, for hver eneste gang der er en sag i et af formiddagsbladene, så fører den til store spørgsmål her i salen, hvor vi så skal have sagen frem.
Det er nemlig lidt over 100 ud af mange tusinde mennesker, der sidder i fængsel eller er i berøring med fængselsvæsenet i løbet af et år, der har udgang til arbejde eller uddannelse uden for fængslet, og heraf er antallet endnu mindre, mikroskopisk, af dem, der har været på en ekskursion under deres uddannelse uden for landets grænser.
Det kan godt være, at det kan være en spire til forargelse hos nogle af de vælgere, som hr. Skaarup gerne vil have i tale.
Det, regeringen er optaget af, er, at vi giver de mange mennesker, der i løbet af et år er i berøring med fængselsvæsenet, en behandling af de personlige problemer, der kan være årsag til deres kriminalitet, eller at den straf og den sanktion, som domstolene har idømt dem, gør, at de bliver bedre i stand til at holde sig fri af kriminalitet.
Det er ikke nogen let opgave, og der er også alt for stort tilbagefald til fornyet kriminalitet, for den her del af vores samfund er en kompliceret del.
Den er ikke så enkel, som hr. Skaarup gerne vil gøre den til, hvor alt er sort/hvidt, hvor det enten er forkert, eller også er det rigtigt.
Sådan er det ikke.
Vi har at gøre med mennesker, og derfor praktiserer vi den lovgivning, som er vedtaget af Folketinget.
Det vil jeg også gøre i fremtiden.