runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-10-22:
Jeg synes, det er fuldstændig usmageligt, må jeg sige, overhovedet at beskæftige sig med sådan noget som samliv i en lovgivning.
Jeg synes, det hører til privatlivet.
Det er det, der er forskellen på ordføreren fra Dansk Folkeparti og mig.
Så siger ordføreren, at det, at man har haft sex før ægteskabet, kan være et udtryk for, at ægteskabet er indgået frivilligt.
Jeg kan nævne masser af eksempler på ægteskaber, der netop er indgået, fordi pigen blev gravid, og det tror jeg såmænd også hr. Langballe kan finde eksempler på.
Der er ægteskaber, der netop er blevet indgået under tvang, fordi der var samliv inden ægteskabet.
Nu kommer jeg til at lyde, som om jeg er meget kysk, men jeg synes faktisk, at det er ret usmageligt, at vi skal beskæftige os med sådan noget her i Folketinget.
Til det med at splitte sin familie, som hr. Søren Krarup var inde på: Den mand i Horsens har hele tiden haft arbejde.
Han har nu måttet holde op med at arbejde, fordi han skal passe sit barn.
Grunden til, at han ikke tager til Eksjugoslavien, er, at hans kone kommer fra en anden del af Jugoslavien, end han gør.
De er ilde set begge to i hinandens forskellige hjemlande, kan man sige.
Desuden har han ikke mulighed for at forsørge sin familie i Eksjugoslavien.
Han har arbejde i Horsens, helt almindeligt ordinært arbejde, og alligevel er hans kone blevet udvist.
Han kan forsørge hende, og han har ikke modtaget en krone i socialhjælp. Så siger fru Irene Simonsen, at det her er en måde at give mere frit valg på.
Jeg forstår det ganske enkelt ikke.
Man vil sikre frihed til ganske få unge, og det er et spørgsmål, om man overhovedet gør det, og samtidig tager man friheden fra en hel generation af unge, som ønsker at gifte sig med en udlænding.
Det kalder jeg ikke frit valg.
Jeg synes overhovedet ikke, at det har noget med frihed at gøre.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-22:
Det er en enkelt detalje i fru Elsebeth Gerner Nielsens argumentation under denne her debat, hvor fru Elsebeth Gerner Nielsen har hæftet sig meget ved bemærkningerne til lovforslaget.
Når de ikke er skrevet ind i lovteksten, er det vel i virkeligheden, fordi de først og fremmest er at opfatte som en vejledning til udlændingemyndighederne om, hvilke redskaber de kan bruge til at åbne den mulighed, at der kan dispenseres, fordi de unge kan godtgøre, at der er tale om et frivilligt ægteskab.
Her synes jeg nok, at tingene bliver vendt noget på hovedet, for der er jo ikke tale om, at vi sidder her som lovgivere og siger, at folk, der ikke har samlevet før brylluppet, ikke har indgået forbindelsen frivilligt.
Det samme gælder, hvis de ikke selv har finansieret brylluppet.
Det, man siger, er, at når mistanken er der, og den er der meget stærkt, når et ungt par fra Mellemøsten, f.eks. fætter og kusine, vil gifte sig, kan man i hvert fald sige, at hvis de har samlevet før ægteskabet eller selv har betalt brylluppet, er der i det tilfælde en ganske rimelig chance for, at det faktisk er frivilligt indgået.
Irene Simonsen (V), 2003-10-22:
Der er nogle ting i det, som fru Elsebeth Gerner Nielsen lægger vægt på i sin tale, som jeg må konstatere at vi er fuldstændig uenige om.
Det er i opfattelsen af, hvordan det her skal forstås og alle de positive intentioner, der er i lovforslaget.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, at det her handler om, at nogle skal leve på en bestemt måde, og spørger om, hvad regeringen mener, når den siger mere frihed og frit valg.
Vi forebygger jo med dette forslag, og vi hjælper i øvrigt nogle, der tidligere har været glemt under 24-års-reglen.
Når man så spørger om, hvad regeringen mener med mere frit valg og frihed, er det jo indlysende, at de unge mennesker også skal have frihed og frit valg til bl.a. selv at vælge, hvem de vil leve deres liv med.
Det har en stor part jo ikke lige i øjeblikket, fordi det er under tvang
eller arrangeret.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Elsebeth Gerner Nielsen til sidst: Hvor er fru Elsebeth Gerner Nielsens store hjerte for den allersvageste part her, nemlig den, der bliver tvunget ind i et forhold?
Søren Krarup (DF), 2003-10-22:
Fru Elsebeth Gerner Nielsen og jeg har et helt forskelligt udgangspunkt for vurderingen af, jeg er lige ved at sige menneskelivet, så det er ikke underligt, at vi kommer til forskellige konklusioner vedrørende lovforslaget her.
Der er et ganske bestemt eksempel, som fru Elsebeth Gerner Nielsen nævnte i en replik tidligere, som jeg har lyst lige at spørge til.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen nævnte en jugoslavisk mand bosat i Horsens, der var blevet gift - tydeligvis ret nylig - med en jugoslavisk kvinde.
De havde fået et barn, og så var konen blevet udvist, fordi hun altså ikke havde ret til at opholde sig i Danmark, og så blev manden boende.
Det blev anført som et eksempel på det ulykkelige, at man splitter familier.
Jeg vil gerne stille fru Elsebeth Gerner Nielsen et spørgsmål.
Var det ikke meget rimeligt, at man sagde til den mand: Hvorfor splitter du din familie, hvorfor følger du ikke med din familie til det land, I begge to kommer fra, og hvor I har jeres rødder?
Det er den eneste naturlige konsekvens.
Og når han ikke gør det, kan fru Elsebeth Gerner Nielsen så fortænke os andre i, at vi aner visse hensigter med hans ophold her, som overhovedet ikke har med respekt og familien at gøre?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-10-22:
Det her lovforslag må betragtes som et makabert bud på regeringens sande kulturkamp, for
Den handler om at fremme en bestemt levemåde blandt landets borgere.
I dette lovforslag kan borgerne læse, hvordan de bør gebærde sig, f.eks. seksuelt og i øvrigt privat, hvis de vil have statens velsignelse af et ægteskab med en udlænding.
Du er således mest sikker på denne velsignelse, hvis der ikke er andre i din familie, som har giftet sig med en udlænding; hvis du har haft et længerevarende og indgående bekendtskab forud for ægteskabets indgåelse; hvis du har samlevet forud for ægteskabets indgåelse; hvis der ikke er andre i din familie, som har giftet sig med en nært beslægtet fra udlandet; hvis du arrangerer dit bryllup selv.
Ordet frihed forekom 13 gange i statsministerens åbningstale.
Er der noget område, hvor det er vigtigere med frihed end netop på de områder, jeg lige har omtalt?
Hvorfor skal staten fastsætte, hvordan et bryllup normalt arrangeres?
Hvorfor må man ikke spørge sin familie til råds, inden man gifter sig?
Hvorfor skal jeg straffes for, at min søster eller kusine også ville giftes med en fra udlandet?
Hvorfor skal staten blande sig i noget så livsnært, så privat, så intimt?
Hvad er det regeringen mener, når den siger mere frihed og mere frit valg?
Det Radikale Venstre kan ikke støtte lovforslaget.
Det kan vi ikke, fordi det er i strid med vore grundlæggende værdier, og fordi vi mener, at det er i strid med menneskerettighederne og grundlovens § 70.
Vi er imod, at der igen laves en lov, hvor størstedelen overlades til embedsmændenes skøn og vurderinger; loven mangler gennemsigtighed og klarhed.
Vi er imod den omvendte bevisbyrde.
Hvem kan lægge hele sit anetræ frem?
På min mors forældres side var der 14 børn.
På min fars forældres side ved jeg faktisk ikke, hvor mange der var, men der var mange.
Jeg aner ikke, hvor mange grandkusiner og -fætre og næstsøskende jeg har.
Vi er imod dette besynderlige princip, som kaldes formodningsprincippet.
Vi er imod, at danske statsborgere fortsat skal forhindres i at gifte sig og bosætte sig her i landet med den, de vil.
Hvis et ægtepar kan forsørge sig selv, skal staten ikke blande sig.
Det burde være et godt liberalt princip.
Vi er imod, at danske statsborgere med anden etnisk baggrund reelt stilles langt dårligere end etniske danskere.
Vi er imod, at det så at sige er umuligt for flygtninge og indvandrere at få familiesammenføring.
Vi er imod, at en dansker, som vil giftes med en grandkusine bosiddende her i landet, kan gøre det, mens en dansker, som vil giftes med grandkusinen i udlandet, som udgangspunkt ikke kan.
Vi mener, at den danske stat har et ansvar for at beskytte sine borgere.
Vi er imod diskriminationen, den manglende retssikkerhed og den manglende frihed til som borger i Danmark selv at kunne bestemme, hvordan man vil leve sit liv.
Kamal Qureshi (SF), 2003-10-22:
Sagt til hr. Jesper Langballe: Jeg har fået at vide som nyt folketingsmedlem, at korte bemærkninger bruges - det fik jeg at vide af nogle af Folketingets formænd, der har været til stede under nogle af debatterne - til at stille spørgsmål til ordførerne.
Sådan er jeg opdraget i hvert fald herinde, at jeg hører efter, når jeg af min gruppeformand får at vide, hvilke spilleregler der er herinde.
Det var sådan set bare det, som jeg fastholdt, nemlig at de korte bemærkninger sædvanligvis skal formuleres som et spørgsmål til ordførerne.
Og så kan hr. Jesper Langballe jo i øvrigt frit sige sin mening, og det mener jeg heller ikke hr. Jesper Langballe ikke får lejlighed til eller ikke bruger lejligheden til at gøre.
Så jeg tror sådan set ikke, at der var flere spørgsmål, som jeg ikke har fået besvaret.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-22:
Det lød for mig, som om hr. Kamal Qureshi var lidt himmelfalden over, at jeg gik herop og brugte en kort bemærkning til at sige min mening.
Det er der vel ikke noget mærkeligt i.
Det er vel i og for sig det, der er meningen med Folketingets forhandlinger, at man går op og siger sin mening, hvad enten man nu formulerer det som spørgsmål eller ej.
Men jeg vil her egentlig bare bruge min tredje bemærkning til at konstatere, at min mistanke altså var rigtig: Hr. Kamal Qureshi har overhovedet ikke nogen moralsk holdning til det grundproblem, som vi diskuterer, for det hele drejer sig om lidt småtekniske sammenligninger mellem folk, der har været i udlandet, og folk, der ikke har været i udlandet.
Men det, som er et af de to store grundproblemer - det problem, hvor vi i og for sig skulle kunne være enige, nemlig at unge mennesker presses ind i livslange tragedier og i nogle tilfælde bliver slået ihjel, fordi de siger nej - anfægter åbenbart ikke hr. Kamal Qureshi.
Efter at jeg har spurgt to gange og fået fuldstændig intetsigende svar eller rettere sagt ikke fået noget svar, er det den eneste slutning, jeg kan drage.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-10-22:
Det er så taget til efterretning.
, fordi vi i Danmark har et helt andet syn på forholdet mellem mænd og kvinder og muligheden for at bryde ud.
Men jeg synes faktisk, det ville være bedre, hvis vi kunne hjælpe til med, at de ægteskaber slet ikke bliver indgået.
Det er hele formålet med den del af det, at en ung kvinde har lettere ved at fortælle myndighederne: Det her er sådan set ikke med min egen gode vilje.
Før har hun skullet udsætte sig for familiens repressalier, når hun havde sladret og sagt, at det var under tvang.
Nu skal hun bare gøre det, der står, nemlig fortælle om det er en af hendes nærmeste slægtninge.
Det vil kunne hjælpe mange, og jeg tror faktisk ikke, at der er så mange, der bliver sendt til deres hjemland og så skal bo der i 10 år, inden de kan vende tilbage til Danmark.
Nu kan jeg love, at jeg ikke vender tilbage med flere spørgsmål, for nu har jeg ikke flere.
Kamal Qureshi (SF), 2003-10-22:
Hvis fru Else Theill Sørensen mener, at jeg ikke skal lægge nogen formodninger ind i hendes udtalelser, så skal hun også lade være med at gøre det med mine.
Derfor mener jeg, at det giver nogle rettigheder, når de opholder sig i Danmark, som gør det lettere at træde ind, end hvis de ikke opholdt sig i Danmark.
Så til de her lempelser, som fru Else Theill Sørensen snakker om.
Ja, der er en bestemt gruppe, som opholder sig i udlandet, som det her bliver lettere for, og den gruppe bliver der en lempelse for, men der er altså stadig væk en tilknytningskravsregel, der bliver sat op her, som vi er imod.
Vi vil ikke være med til den her måde at anskue rettigheder på.
Så nej, vi er imod lovforslaget.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-10-22:
Jeg skal hjælpe til med, at hr. Kamal Qureshi kan svare kort på den del af spørgsmålet, for det kræver bare et ja eller et nej: Går SF ind for de lempelser, som ligger i det, at nogle mennesker slipper fri af tilknytningskravet ved at opfylde visse kriterier?
Så har jeg hørt hr. Kamal Qureshi nu igen sige - og jeg tror, at jeg har hørt det før - at han mener, at vi bedre kan sikre den unge kvinde, som er tvunget ind i et ægteskab, hvis hun er her i landet med sin tvangspåførte ægtefælle, end hvis hun er i Tyrkiet eller Pakistan eller Somalia, eller hvor det nu kan være.
Hvordan skal vi i grunden gøre det, og hvad skal vi gøre ved ægtefællen, hvis hun nu ikke skal blive i det ægteskab?
Eller skal vi hjælpe hende til at blive glad for sin ægtefælle, som hun er påtvunget?
Jeg spørger bare af ren nysgerrighed, for et af problemerne er jo, at vi ikke bare kan sige: Det ægteskab holdt ikke, så må ægtefællen hellere rejse hjem igen.
Det har vi jo haft problemer med og vil formentlig stadig væk få problemer med, hvis vi ikke gør det her.
Kamal Qureshi (SF), 2003-10-22:
Jeg har sådan set den vane at svare på det, der bliver spurgt om.
Jeg hørte ikke noget spørgsmål fra hr. Jesper Langballe, men det var et udtryk for, at hr. Jesper Langballe gerne ville fortælle, hvad han mente.
Det er sådan set fair nok.
Det kan man måske også godt benytte det her til.
Jeg mener reelt set, at det er lettere for mig at sikre de kvinder, som kan blive tvunget ind i et ægteskab, deres rettigheder i Danmark, hvis de opholder sig her, end hvis de rejser til udlandet og der skal opnå en vis form for anciennitet og alder for efterfølgende at kunne komme tilbage til Danmark.
Jeg vil lige tage Socialdemokratiet først, hvor fru Sophie Hæstorp Andersen spurgte om det her med, at hvis bare de er lige gamle, har de lige rettigheder.
Ja, det er rigtigt, men det, der er min anke i det her, er, at man mener, at den person, der i det meste af sit liv opholder sig i udlandet - personen er dansk statsborger - alene fordi personen er 28 år har flere rettigheder end en person, der er yngre, men som i øvrigt har boet i Danmark hele sit liv.
Det er simpelt hen for mig at se at fratage unge mennesker retten til at kunne vælge deres partner.
Jeg får lejlighed til at svare fru Else Theill Sørensen
om lidt.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-22:
Jeg gjorde ikke nogen røverkule af mit hjerte.
Jeg sagde helt klart, at for Dansk Folkeparti - det ved enhver - er hovedmotivet i det her at undgå den fortsatte tilstrømning eller at slå den automatpilot for tilstrømningen fra, som hedder ægtefællesammenføring i en stadig strøm, hvor det ene tager det andet.
Men jeg vil da samtidig sige, at ens hjerte skulle være lavet af beton, hvis ikke det gjorde indtryk på en at læse i aviserne om de rædselsfulde tragedier, der sker med tvangsægteskaber og påfølgende æresdrab. Så siger hr. Kamal Qureshi, at det jo er ligegyldigt, om det sker her eller i udlandet.
Nej, det er minsandten ikke.
Jeg er da ikke som dansker ligeglad med, om det er mit land, der giver grønt lys for sådan nogle uhyrligheder.
Jeg kan ikke tage mig af, hvad der sker i alle mulige andre lande og i hele Mellemøsten.
Men jeg har indflydelse på, hvad der sker her i landet, og hvad vi her moralsk vil stå model til.
Det synes jeg faktisk også hr. Kamal Qureshi skulle tage og interessere sig for.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-10-22:
Det er såmænd et ganske lille spørgsmål, som jeg tror fru Sophie Hæstorp Andersen har stillet, men som hun ikke har fået svar på: Er SF imod alt i dette lovforslag?
Det meste, det, der er den væsentligste årsag til, at det fremsættes, er faktisk lempelser.
Det er lempelser, som gør, at en gruppe mennesker slipper for tilknytningskravet.
Hvordan forholder SF sig til det?
Bryder SF sig ikke om, at der er nogle mennesker, som skal slippe for tilknytningskravet i familiesammenføringssager?
Kamal Qureshi (SF), 2003-10-22:
Jeg skal prøve at gøre det lidt hurtigt.
Der er jo ikke så lang tid, og der var mange spørgsmål.
Jeg kan ikke i min vildeste fantasi forstå, hvorfor et forslag om ikke at kunne få sin ægtefælle til Danmark skulle gøre det lettere frit at vælge en, der bor her, i højere grad end hvis man sagde, at du skal have lov til at vælge din ægtefælle, hvorvidt det så er i Danmark eller i udlandet, for det er op til dig. For det her fører jo bare til, at hvis nogle tager til udlandet og bliver gift i udlandet, kan de sådan set bare blive boende derude, indtil de er 28 år, og så kan de i øvrigt vende tilbage.
Hr. Jesper Langballe viser pludselig meget stor interesse for det etniske miljø og de smerter og tragedier, der foregår der.
Det er jo interessant at opleve.
Men der er ikke nogen tvivl om, at med hensyn til den smerte og tragedie, hr. Jesper Langballe taler om her, er jeg altså internationalt orienteret i modsætning til Dansk Folkeparti, og for mig er det reelt set ligegyldigt, om den smerte og tragedie foregår i Danmark, eller om den foregår i udlandet: Om den unge danske pige er udsat for nogle ubehageligheder, mens hun opholder sig i Danmark med sin ægtefælle, eller om hun er udsat for dem, når hun opholder sig i udlandet, indtil hun fylder 28 år og derefter kan vende tilbage.
For mig at se er det retten til at kunne vælge frit, der er det centrale og afgørende, om det så foregår i Danmark eller i udlandet.
Det er for mig at se lige vigtige opgaver at påtage sig.
Nu kan jeg se, at tiden er ved at løbe fra mig igen, men fru Elsebeth Gerner Nielsen spurgte, hvordan det her kan påvirke det etniske miljø og lysten til at integrere sig.
Jeg må sige, at det er klart, at for hver gang vi går ind og fratager folk rettigheder til at kunne bevæge sig over de danske grænser og også kunne vende hjem efterfølgende, bliver det sværere for dem at føle sig som ligeværdige borgere.
Irene Simonsen (V), 2003-10-22:
Der var en ting, som jeg tror gik op for mig i hr. Kamal Qureshis ordførertale, og det var, hvordan der vægtes mellem ordene tolerance og frisind.
Jeg vil gerne gøre hr. Kamal Qureshi opmærksom på, at frisind rent faktisk betyder, at vi også har retten til at sige, hvad vi mener er rigtigt og forkert, og også respektere andre.
Men det betyder ikke, at vi skal tolerere alting, og tvangsægteskaber skal ikke tolereres.
Det hører jeg sådan set også, og jeg er ret sikker på, at hr. Kamal Qureshi heller ikke ville tolerere tvangsægteskaber.
Men problemet er, hvor man vil lægge sin vægt; om det er for et samfund, hvor vi besidder frisind, eller for et samfund, hvor tolerance spiller overhånd.
Når hr. Kamal Qureshi siger, at vi ikke giver dem flere rettigheder, så kunne jeg jo godt tænke mig at spørge hr. Kamal Qureshi: Jamen er det da ikke rigtigt, at nu får de faktisk retten til at gifte sig af egen fri vilje med en, de har mødt i deres dagligdag og i det liv, de lever i det land, de bor i nu? Den frie ret har de derimod ikke altid haft tidligere.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-22:
Jeg må sige, at når jeg hører fru Elsebeth Gerner Nielsen udtrykke sin dybe afsky over, at man skal bruge sådan et ord som samliv her i Folketinget - jeg har aldrig tænkt på det som et sjofelt ord - så synes jeg altså, at jeg kommer til at mindes fortiden victorianere i England, som gik ud fra det princip, også når de lovgav, at seksualitet var noget, der slet ikke måtte nævnes.
Man gik simpelt hen ud fra, at det ikke eksisterede; det vendte jo så frygteligt tilbage til victorianerne selv.
Seksualiteten er jo det, der er nogenlunde fælles på tværs af alle kulturgrænser.
Det er det arrangerede ægteskab ikke.
Det arrangerede ægteskab er en, må man sige, forholdsvis specifik muslimsk foreteelse.
Jeg vil gerne spørge fru Elsebeth Gerner Nielsen, om hun har læst sin partifælles meget gribende bog, »Ære og skam«, hvor hr. Naser Khader fortæller om sit eget arrangerede ægteskab og gør opmærksom på, at det er et fælles mønster for hele islam.
Det er blevet sagt flere gange, også af fru Elsebeth Gerner Nielsen, at man rammer en masse for det, nogle få gør,
men der er altså tale om, hvis man læser hr. Naser Khaders bog, at der er tale om et fælles mønster.
Det skal ikke straffes, men det skal forebygges, og det er det, den her lov går ud på.
Irene Simonsen (V), 2003-10-22:
Fru Elsebeth Gerner Nielsen betoner meget kraftigt i sit svar til mig, at man med det her lovforslag tager friheden fra mange unge mennesker.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor mange der mister frihed ved det her.
Er der tal på det?
Kan fru Elsebeth Gerner Nielsen dokumentere det?
Fru Elsebeth Gerner Nielsen var ikke ret meget inde på høringssvarene i sin ordførertale, men var meget inde på dem i spørgerunden før.
Jeg vil gerne høre, om fru Elsebeth Gerner Nielsen kan erindre, at næsten hver eneste gang, vi har lavet ændringer i udlændingeloven, har De Radikale påberåbt sig, at det er i strid med menneskerettighederne.
Efterfølgende, når det er blevet undersøgt, har det vist sig
ikke at være i strid med menneskerettighederne
Kan fru Elsebeth Gerner Nielsen bekræfte, at man de andre gange, hvor man har påberåbt sig, at noget er i strid med menneskerettighederne, har taget fejl i Det Radikale Venstre?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-10-22:
Noget af det, der er sket med dette lovforslag, er jo, at det blev sendt ud, og så blev det trukket tilbage igen.
Grunden til, at det blev trukket tilbage igen, var, at der var en stærk kritik af, at man havde lovgivet via bemærkningerne.
Det er så delvis blevet lavet om, men det er sådan, at det stadig bliver påpeget i samtlige høringssvar.
Der står ikke, at der bliver lovgivet via bemærkninger, men at bemærkningerne fylder utrolig meget i forhold til selve lovteksten.
Jeg havde af hensyn til embedsmændene i Udlændingestyrelsen langt foretrukket, at det stod fuldstændig klart i hver eneste paragraf, hvad reglerne er, hvad det er for krav, der skal opfyldes for at få familiesammenføring.
Det havde gjort det meget nemmere at være embedsmand - meget nemmere.
Jeg er bange for, at vi kommer til at trække debatten i for lang tid, hvis vi skal til at diskutere, hvorvidt seksualdriften er noget alment menneskeligt, som kendetegner enhver kultur.
Der er jo desværre eller ikke desværre, men der er rigtig mange forskellige måder at anvende seksualiteten på.
Og man kan ikke sige, at der er et fællestræk i seksualitet overhovedet.
Hvis Dansk Folkeparti har lyst til det, vil jeg gerne henvise til nogle forskellige sociologer på et tidspunkt, der netop har beskæftiget sig med seksualdriften og forskellige måder at anvende den på.
Det kunne såmænd være meget opbyggeligt.
Så tror jeg næsten, at jeg har svaret på de spørgsmål, der var.
De fleste andre var bemærkninger.
Jeg fik selvfølgelig spørgsmålet om Det Radikale Venstres forhold til menneskerettighederne.
Det kan jeg simpelt hen ikke mindes at jeg har gjort, men hvis jeg har, vil jeg gerne have eksemplet.
Det er nemlig meget nemt at gå op og sige, at Det Radikale Venstre altid har trukket menneskerettighederne frem og sagt, at lovgivningen var i strid med menneskerettighederne.
Tværtimod har vi fremlagt lovgivninger, hvor andre partier har sagt, at de var i strid med menneskerettighederne.
Det kan hr. Søren Søndergaard skrive under på.
Søren Krarup (DF), 2003-10-22:
Jeg vil lige sige med hensyn til diplomaterne: Jeg ved, at hr. Søren Søndergaard sidste år sad og mæskede sig på amabassaderne i Washington og New York, så jeg synes, det lød
lidt hyklerisk.
Men lad det nu være.
Med hensyn til det spørgsmål, der hed revselsesret, husker jeg, hvis jeg må tillade mig at nævne lidt fra fortiden, at jeg i 1976 var ordfører i tv-programmet »Bytinget«, hvor det viste sig, at 83 pct. af befolkningen naturligvis støttede det synspunkt, at det er forældrene, der skal opdrage deres børn. Det vil sige, at de sagde nej til det, hr. Søren Søndergaard fik gennemført forrige år.
Den modsætning imellem det menige folks sans for, hvad tilværelsen drejer sig om, og så den overklasseholdning, den ideologiske holdning, som gennemtrumfes herinde, og som hr. Søren Søndergaard har været med til, er egentlig meget karakteristisk.
Al snak om, at man der kan sætte lighedstegn imellem at banke sine børn - altså det, man kalder kærlighedens opdragelse af sine børn - og at bortgifte sine børn, er jo slet og ret nonsens, og det er ganske kort og klart også i strid med den kulturelle norm, som har været bestemmende her i landet.
Forsvaret af denne norm er baggrunden for hele den lovgivning, der nu vedtages.