Per Clausen (EL), 2006-01-24:
Nu kunne det her jo have været en meget spændende debat om, hvad vi skal stille op både med Danmark og med verden og med den indflydelse, vi har, i en situation, hvor vi kan se massivt stigende rigdom, men også en rigdom, der er ulige fordelt, og en rigdom, der produceres på en måde, som absolut ikke er miljømæssigt bæredygtig.
Det kunne have været en debat om, hvad vi i den situation kunne gøre for at skabe global retfærdighed, ikke bare fordi vi skal være gode og en del af en godhedsindustri, men fordi betingelsen for, at vi kan få en udvikling i Danmark i en verden, som er fredelig, som ikke er præget af terror og af, at vi skal bruge uanede ressourcer på at beskytte os mod terrortrusler, faktisk er, at vi arbejder systematisk på at skabe global retfærdighed.
Det kunne have været en debat om, hvad vi kunne gøre for at medvirke til at skabe lige muligheder for alle mennesker, ikke bare globalt, men også her i Danmark, hvor vi jo kan tale meget om, hvor godt det går, og vi kan tale meget om, at vi skal være meget omhyggelige for at sikre, at der også bliver arbejde til dem, der ikke får en akademisk uddannelse i fremtiden, men hvor vi jo også burde snakke om, hvordan vi sikrer, at den lille million mennesker, der holdes uden for arbejdsmarkedet i dag, får en plads på arbejdsmarkedet.
De diskussioner kunne være vigtige sammenkædet med spørgsmålet om, hvordan man både nationalt og globalt er med til at skabe miljømæssig bæredygtighed.
Jeg synes ikke rigtig, vi har haft den diskussion, og en af forklaringerne på det er vel nok, at det lige så meget har været en diskussion om form som om indhold, og det er jo sådan set ikke så mærkeligt, for vi befinder os jo i den situation, at hvad regeringen sådan spiller ud med af samlet strategi, må vi enten vente på eller gætte os til.
Nu kan man selvfølgelig sige, at det måske ikke er så svært at gætte sig til mange af de elementer, der indgår i regeringens politik, og nogle af dem er også blevet fremlagt.
I hvert fald kan man, når man snakker om formen, konstatere, at fra at have en meget kritisk holdning til råd og nævn har regeringen fået en meget positiv holdning til råd og nævn, og det er vel bare, fordi det handler om, om man nu vurderer, at man selv har sammensat dem, og at de nu har en sammensætning, så de når frem til fornuftige resultater.
I hvert fald kan man sige, at når man snakker om Globaliseringsrådet og andre af de råd, regeringen har sammensat, så er det jo med stor sikkerhed sådan nogenlunde de samme steder, man henter folkene.
Det er domineret af ledere fra erhvervslivet og besat med økonomer, der står for helt den samme nationaløkonomiske tænkning, som regeringens eget Finansministerium har, og på den måde har man jo også nogenlunde styr på, hvad det er for nogle råd, man får, når de kommer.
Jeg har tidligere i nogle korte bemærkninger været inde på, at jeg synes, at der også er et par andre områder, hvor man ikke har nedsat Globaliseringsrådet med udgangspunkt i de udfordringer, vi står over for, men mere ud fra nogle traditionelle magtforhold og for at få nogle råd, som svarer til dem, man gerne vil have, for hvorfor er det i grunden, at miljø- og energispørgsmål ikke er i centrum, også i den måde, rådet er sammensat på?
Og ikke, fordi jeg har så forfærdelig meget imod Microsoft, eller det kan rettere sagt være lidt ligegyldigt, om jeg har noget imod Microsoft, men hvorfor er det, at hele det kreative miljø, der findes omkring open standard og open source og det store potentiale, der er der, ikke er repræsenteret?
Det viser i hvert fald, at vi næppe skal forvente den store fornyelse.
Enhedslisten har også sit forslag til vedtagelse som konklusion på den her debat, og det skal jeg komme frem med her, og når vi har det, så er det selvfølgelig, fordi vi ikke synes, at de to andre forslag, der ligger, giver noget tilfredsstillende svar.
Vores forslag lyder: Forslag til vedtagelse »Danmarks globaliseringsstrategi skal baseres på global retfærdighed, lige muligheder for alle og miljømæssig bæredygtighed.