runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 2000-04-26:
Kontrakten med Siemens vedrørende udvikling og levering af ATC-udstyr til det danske jernbanenet blev som nævnt bl.a. indgået på de vilkår, at Siemens forbeholdt sig ejendomsretten til en række tekniske specifikationer.
I denne forbindelse kan jeg oplyse, at det er Banestyrelsens vurdering, at offentligt tilgængelige specifikationer på sigt alt andet lige vil bidrage til lavere priser via større gennemsigtighed og konkurrence.
Det er dog samtidig også Banestyrelsens vurdering, at en offentliggørelse af omtalte specifikationer ikke nødvendigvis vil føre til prisreduktioner på kort sigt.
Dette hænger sammen med, at det er en langvarig proces at udvikle jernbanekomponenter, hvor der skal foreligge dokumenteret og efterprøvede sikkerhedsbeviser.
Da det som nævnt er overordentlig svært at bevise, at Siemens har udnyttet sin dominerende stilling på det danske marked på ATC-udstyr, er jeg ikke umiddelbart af den opfattelse, at det vil være muligt at kræve de omtalte specifikationer udleveret.
Det er derimod eventuelt muligt at erhverve specifikationerne ved at købe retten til disse.
I denne forbindelse skal man dog selvsagt være opmærksom på, hvorvidt fordelene herved overstiger udgifterne.
Det er imidlertid ikke afgørende for mig, om en producent sidder på specifikationerne eller ej, men derimod om producenten misbruger dette forhold.
Det er dette spørgsmål, som Konkurrencestyrelsen på baggrund af henvendelsen fra Privatbanen i Sønderjylland nu er i gang med at undersøge vedrørende ATC's mobile del.
Som jeg sagde før, er det afgørende, at vi sikrer den bedst mulige togsikkerhed, og at vi i forbindelse med udviklingen af et overordnet europæisk system kan få en gennemskuelighed og dermed også en højere grad af konkurrence.
Når det drejer sig om de systemer, vi har med at gøre på det danske jernbanenet, så er det jo her afgørende, at de er kompatible, og i den forstand bygger de på Siemenskonceptet.
Men som jeg også sagde, så indgår det i den handlingsplan, i den overvejelse og redegørelse, som jeg vil komme med til september, hvorvidt det afhængighedsforhold - den situation, at vi har haft én leverandør - udgør et problem.
Så jeg går ud fra, at jeg er enig med spørgeren i, at selve problemet omkring det her skal vi afdække, og hvis der er negative konsekvenser, så skal vi i givet fald også reagere mod det, men vi bliver nødt til at acceptere, at det her handler om et forretningsmæssigt koncept, som et firma i givet fald har en ejendomsret til, og det er i givet fald det, man må forholde sig til, hvorvidt man skal betale for eller ej. Men perspektivet på længere sigt er, at vi får et system, som er gennemskueligt, hvor der kan laves konkurrence og dermed også lavere priser.
Søren Kolstrup (EL), 2000-04-26:
Jeg takker for svaret, og jeg kan forstå, at ministeren også deler den bekymring, jeg har, nemlig at Siemens har en med ministerens ord dominerende stilling.
Og på den måde takker jeg for svaret.
Jeg kan også forstå, at man ikke umiddelbart kan sammenligne de forskellige prissystemer.
Men selv om man ikke kan gøre noget sådant, så står jo tilbage ønsket om, at de fortsat ikke har en dominerende stilling, hvad angår prisdannelsen. Mener ministeren, at der her og nu kan gøres noget for at reducere deres dominerende stilling ud over det, som ministeren i øvrigt har oplyst?
Et er fortid, noget andet er fremtiden.
Kan ministeren oplyse, hvordan det står til med rettighederne til de specifikationer, som man for øjeblikket er i gang med at udvikle for de forsøg, som finder sted - det er ganske vist ikke ATC, men en blanding af ATC og ATP - f.eks. på strækningen Odense-Ringe.
Så har vi selvfølgelig, det ved jeg
I hvilket omfang søger man der at få ejendomsretten til specifikationerne og sikrer, at den erfaring, man har hermed, virkelig bliver et anliggende, som f.eks. Banestyrelsen også løbende har indflydelse på og kan bruge?
Villy Søvndal (SF), 2000-04-27:
Til hr. Kirkegaard: Med hensyn til boremaskinen vil jeg sige, at det kan godt være, vi skal lave et udlån i stedet for, for de der »sale and lease back«-arrangementer anser vi jo til dels for at være ren spekulation.
Nu har jeg prøvet nogle gange at lave forslag.
Det er jo svært at ramme lige præcis på ulige datoer på den rette måde, men lad det nu ligge, for det er jo ikke et afgørende punkt.
Hvis detaljeringsgraden er et problem, så fremsætter man normalt et beslutningsforslag, hvor man får drøftet principper.
Det har vi så gjort i dag.
Hvis der er enighed om principperne, så er der en stribe detaljer, som bedst hører til under et udvalgsarbejde.
Der er dele af det, som er et forhandlingsstof med arbejdsmarkedets parter, med Kommunernes Landsforening osv., osv., så det skal ikke skille os ad.
Til CD's ordfører vil jeg sige: Det er rigtigt, at alle kommuner ikke har nået det her.
Jeg brugte det bare som eksempel på, at her har vi så en situation, hvor der har været en samtidighed af orlovsordninger og en voldsom udbygning af den offentlige aktivitet.
Jeg deler da helt den opfattelse, at vi burde have været videre, og at vi burde have været færdige med den udbygning.
Fra SF's side vil vi også gerne være med til at udstyre forældre med en egentlig ret til at få passet deres børn.
Men jeg brugte det alene som eksempel på, at orlovsordningen på det punkt ikke har betydet nedbygning af den offentlige aktivitet, tværtimod.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-04-27:
Jeg vil så fortsætte, hvor den sidste ordfører slap.
Det kan jo være, det er mit ørevoks, der har været noget i vejen med.
Hr. Villy Søvndal nævnte, at 170.000 nye - vistnok - børneinstitutionspladser var oprettet her inden for de sidste årtier, men der er trods alt stadig væk kommuner, der ikke overholder deres pasningsgaranti, sådan at når kvinder har haft deres barselorlov, må de tage forældreorlov i forlængelse deraf i håbet om, at der så bliver en plads.
Man kunne tro, at det måske også kunne blive sådan i nogle kommuner med hensyn til plejehjemspladserne.
Else Winther Andersen (V), 2000-04-27:
Jeg vil ikke beskæftige mig meget med en boremaskine, som jeg er bange for bliver slidt op af SF selv, nej, jeg vil hellere beskæftige mig lidt med ørevoks.
Jeg er da lidt bange for, at hr. Villy Søvndal måske er lidt dårlig til at høre, for jeg sagde faktisk på Venstres vegne, at der er nogle principper i det her lovforslag, som vi godt kan lide, f.eks. det der om, at man på en eller anden led kan få mulighed for at pleje sine handicappede, men ikke i den form, som det foreligger i.
Så vil jeg stadig væk klandre SF lidt for - det var måske det, der gjorde, at det pludselig hed sig, at det var os andre, der havde beton - at man ikke har undersøgt alle de forskellige dele, som nu er kommet frem her.
Der er mange ender, der er i gang.
Hvordan får vi dem til at nå sammen?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-27:
Så det var jo en virkelig velplaceret gave, man dér fik.
Jeg må sige til hr. Villy Søvndal, at hvis vi skal ind og overveje den slags manøvrer, så bliver det noget med »sale and lease back«, for der er fortsat så meget beton i SF, at der i allerhøjeste grad er behov for adskillige slagboremaskiner.
Vi har udtrykt sympati for tankegangen.
Det er en smuk tankegang, men vi har gjort opmærksom på, at i den praktiske verden, er der altså et hav af problemer med at føre det her ud i livet, og rent ud sagt: Vi tror ikke på, at det kan praktiseres i en rimelig form.
Men kan vi indgå i drøftelser i forbindelse med ordningen om plejeorlov, kan vi på en eller anden måde gå et skridt i retning af det, SF her forestiller sig, så er vi parate til at diskutere det med SF.
Jette Gottlieb (EL), 2000-04-27:
Man kan jo mod sædvane i sociale spørgsmål fristes til at citere den konservative ordfører
: Det er et gennemført positivt forslag.
Enhedslisten tror imidlertid, at problemet snarere er, at det er usikkert, hvor mange der overhovedet vil gøre brug af ordningen.
Men faktisk synes vi, forslaget er et glimrende supplement til de løsninger, der ellers findes, f.eks. døgnpleje og plejehjem, at man kan give pårørende mulighed for at passe et ældre familiemedlem, og derfor støtter Enhedslisten faktisk forslaget.
Vi er selvfølgelig klar over de usikkerheder, der ligger i det, vi er også klar over de problemer, der kan ligge i det, og vi er fuldstændig klar over de kønspolitiske skævheder, der kan ligge i det, men vi synes, det er en mulighed, der er værd at tilbyde.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-27:
Da den konservative ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende synspunkter: Vi vil gerne kvittere med opbakning til SF's idé. Vi finder ideen, nemlig ønsket om en orlovsordning for personer, der ønsker at passe svækkede familiemedlemmer,
særdeles sympatisk.
En sådan ordning vil kunne styrke familiens muligheder for at løse sociale eller snarere omsorgsopgaver inden for familiens egne rammer, og dermed gives der mulighed for, at den enkelte ældre eller handicappede selv i samspil med familien får et reelt alternativ til institutionsløsningerne.
En sådan udbygning af fritvalgmodellen er vi sympatisk indstillede over for.
Vi har altså sympati for ideen, men vi må erkende, at når man skal til at omsætte den sympatiske idé til praktisk handling, opstår der unægtelig problemer.
Der er problemer med en sådan orlovsordning, når den er tidsubegrænset.
Den vil skabe stor usikkerhed for virksomhedernes planlægning, eksempelvis ved aftaler om varigheden af vikaransættelser.
Vi mener, at nye socialpolitiske tiltag bør skabes i samspil med arbejdsmarkedets parter, så hensynet til virksomhederne indarbejdes.
Vi kan således ikke støtte SF's forslag, sådan som det er fremsat, men vi er parate til at gå ind i overvejelser om, hvordan man kan gå nogle skridt i den retning, som SF ønsker at gå.
Begge disse elementer vil kunne give øget valgfrihed.
Det er altså et gennemført sympatisk forslag, SF kommer med, men de praktiske muligheder for at gennemføre det har vi ingen mulighed for at overskue i øjeblikket, og vi tror ikke, det vil være muligt at finde en løsning, der kan udmønte ideen i praksis.
Inge Refshauge (DF), 2000-04-27:
Dansk Folkeparti ser nogle muligheder i dette forslag, for det er et rigtig sympatisk forslag at give pårørende orlov til at passe hjælpeløse familiemedlemmer i hjemmet.
Det er sikkert også rigtigt, som forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til forslaget, at rigtig mange pårørende har dårlig samvittighed over for familiemedlemmer, der trænger til omsorg, fordi det i mange tilfælde er tiden, der mangler. Jeg tror, der skal en holdningsændring til i befolkningen, før dette forslag vil kunne få den store virkning, men vi kan jo begynde med forslaget. I Dansk Folkeparti er vi med på næsten alt, der kan hjælpe og forbedre forholdene for syge og handicappede ældre, og vi mener, det er en god idé, hvis en pårørende vælger at søge frihed fra sit arbejde for at passe en hjælpeløs ældre eller handicappet slægtning.
Om betalingen for dette skal være 100 pct. dagpengesats, kan vi evt. tale om, men én ting er også vigtig, nemlig at vi får arbejdsmarkedets parter og KL med på ideen.
Vi har jo allerede en del ordninger om ret
til tjenestefrihed og orlov på dette område, og så kunne der måske ske det, at nogle kommuner i deres iver for at spare kroner og øre kunne bruge et forslag som det foreliggende til at skubbe plejen af syge og handicappede over på familierne. Men vi er som sagt positive over for forslaget og vil gerne arbejde med i den retning.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-04-27:
Forslagsstilleren ønsker, at der gøres en indsats for at sikre vore ældre medborgere mod at blive udsat for de såkaldte tricktyve.
Ifølge beslutningsforslaget skal det ske ved, at man kan indføre et ensartet og også landsdækkende legitimationskort til brug for ansatte i den kommunale servicesektor, når de skal aflægge besøg i de ældres hjem.
Jeg har også via pressen erfaret, at vi har været ude for den slags tricktyverier, og det finder jeg naturligvis både dybt beklageligt og også utrygt for borgerne.
Jeg er enig med forslagsstilleren i, at problemerne også hænger sammen med, hvordan den enkelte kommune tilrettelægger den praktiske, men også den personlige bistand.
Mange aflysninger og stadig skiftende ansigter svækker selvfølgelig borgernes mulighed for at få skabt et tillidsfuldt forhold til hjælperne, og det befordrer også mulighederne for, at tyve kan skaffe sig adgang til hjemmet.
Jeg finder det imidlertid væsentligt, at man holder sig for øje, at det er kommunerne, der har ansvaret for ældreplejen, og at anvendelsen af og udformningen af eventuelle legitimationskort må bero på lokale forhold, herunder hvordan kommunerne styrer og tilrettelægger ældreplejen.
Regeringen finder det meget positivt, hvis der lokalt vurderes, om det findes hensigtsmæssigt at give ansatte i den kommunale ældrepleje legitimationskort.
Jeg er bekendt med, at flere kommuner allerede forsyner personale med forskellige former for legitimation.
Regeringen ser derfor meget gerne, at kommunerne i tilrettelæggelse af ældreplejen også inddrager en mulig kriminalpræventiv effekt ved at lade personalet bruge legitimationskort.
Jeg kan imidlertid ikke vurdere, om et landsdækkende legitimationskort skulle være løsningen for kommunerne.
Som udgangspunkt mener jeg, at lokale forhold må veje tungt, men der kan være andre forhold, som f.eks. tekniske løsninger til imødegåelse af forfalskning, der kunne tale for nogle fælles løsninger.
Så jeg har ud fra en kriminalpræventiv synsvinkel orienteret justitsministeren om, at der er forslag fremme om at udbedre brugen af legitimationskort til personalet i ældreplejen, og sideløbende har jeg bedt Kommunernes Landsforening om at overveje, hvilke muligheder der er for en fælles forstærket indsats til forebyggelse af tricktyverier i hjemmene, herunder også nytteværdien af et legitimationskort.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-04-27:
Da CD's ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne fremføre følgende: I CD tvivler vi ikke om de gode hensigter, der ligger bag forslaget om at give mulighed for tidsubestemt orlov til pasning af ældre familiemedlemmer og handicappede i hjemmet, men jeg vil godt sige, at vi samtidig er meget i tvivl om, hvorvidt det er nogen særlig god idé. Er det i virkeligheden ikke sådan, at man ved at indføre en sådan ordning risikerer at udhule det offentliges forpligtelser og dermed den sociale tryghed?
Jeg tror ikke et øjeblik, at det har været forslagsstillernes hensigt, men ikke desto mindre mener CD, at det er en nærliggende antagelse.
Vi er ganske enkelt bange for, at forslaget meget nemt kan give bagslag ved at skrue tiden tilbage til før udviklingen af den moderne ældre- og handicappolitik.
Ingen kan jo være ubekendt med de mangler, der i dag er rundtomkring i kommunerne, og CD ville nødig se, at vi endte dér, hvor kommunerne undlader at oprette tilstrækkeligt med plejemuligheder og i stedet tilbyder plejeaftaler på ubestemt tid.
Forslaget rummet i hvert fald risikoen for at blive en sovepude for kommunerne, også selv om det alene er tænkt som et supplement til de kommuners plejetilbud, som SF desuden påpeger at man ønsker styrket.
Og hvem havde SF i øvrigt forestillet sig skulle tage orlov fra arbejdsmarkedet for at påtage sig disse opgaver for en ydelse på dagpengeniveau?
Jeg tør godt gætte på, hvem det ville blive, uanset hvad der siges i bemærkningerne om at sikre ligestillingen i det danske samfund.
Når disse ting er sagt, er det naturligvis rigtigt, at vi meget snart kan stå med alvorlige problemer med personalemangel på området, og det er fra den synsvinkel, det også er relevant at diskutere alternative løsninger.
Men orlovsløsningen er CD altså tvivlende over for af de grunde, jeg har nævnt her. Men i hvert fald er det en idé, der skal tænkes nøje igennem, og det arbejde vil CD naturligvis gerne deltage i.
Men her ved førstebehandlingen er jeg nødt til at udtrykke vores skepsis.
Grete Schødts (S), 2000-04-27:
Dansk Folkeparti ønsker med det her beslutningsforslag, at regeringen skal pålægges endnu et nyt lovinitiativ.
Denne gang skal der gribes ind i det kommunale selvstyre med en vedtagelse via lov om at indføre et ensartet og landsdækkende legitimationskort til brug for ansatte i kommunerne og i den kommunale servicesektor, der aflægger besøg i hjemmene hos de ældre.
Tanken om at beskytte de ældre mod, at en forkert hjemmehjælper får adgang til deres hjem, har vi i Socialdemokratiet selvfølgelig sympati for, men det er langt fra virkelighedens verden at tro på, at 190.000 husstandes hjemmehjælpere kan udstyres med et kort, hvorpå der står hjemmehjælper i X-kommune med navn, billede osv., og at problemerne så er løst.
De tarvelige personer, der vil snyde sig adgang til ældres hjem og begå tyveri, tror jeg faktisk meget hurtigt kan finde ud af at kopiere sådan et landsdækkende kort.
Skulle vi ikke hellere rette en henvendelse til Kommunernes Landsforening og spørge dem om, hvilke erfaringer de har med dokumentation for de rigtige hjemmehjælpere.
Legitimationskortene ved vi jo findes i masser af kommuner.
Findes der andre gode ting, så lad os få undersøgt, hvordan de ser ud.
For vi er selvfølgelig enige i intentionerne i beslutningsforslaget.
Det er de bedste.
Det sætter vi overhovedet ikke spørgsmålstegn ved.
Men løsningsforslaget mener vi er forkert, hvilket også betyder, at Socialdemokratiet ikke støtter dette beslutningsforslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-27:
Jeg havde jo håbet, at hr. Ole Vagn Christensen kunne have styret sin eurobegejstring og have undladt at forsøge på at bortforklare det problem, vi står over for, nemlig at EU dag for dag, år for år, tiltager sig større og større beføjelser
over for dansk social- og arbejdsmarkedslovgivning, og at det her jo er resultat af et EU-diktat
Så kan man diskutere, om den her forholdsvis begrænsede lovændring er god eller dårlig, og om vi ville have gennemført den her i Danmark eller ej, men jeg synes, at det er beklageligt, at hr. Ole Vagn Christensen nu står her og påstår, at EU ikke truer dansk velfærd, når vi jo alle sammen godt ved, hvad der ligger for enden af den glidebane, som vi er på vej nedad, nemlig en social harmonisering og et indgreb i Danmarks selvstændige ret til at fastlægge sit eget sociale arbejdsmarked.
Det er jo det, det handler om.
Så blot en opfordring til, at man i hvert fald forsøger på sagligt at holde sin eurobegejstring, hvis man har den, som hr. Ole Vagn Christensen åbenbart har, ude af den her debat.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-27:
Der er ingen tvivl om, at anvendelse af legitimationskort for at bekæmpe tricktyve kan være et ganske udmærket instrument at tage i anvendelse måske specielt i de større kommuner.
Jeg kan også forstå på forslagsstillerne, at der allerede er kommuner, der har taget dette instrument i anvendelse, og det er naturligvis kun godt og udmærket.
Hvis man end ikke kan overlade til kommunerne at tage stilling til praktiske spørgsmål af den her karakter, så kan man rent ud sagt lige så godt afskaffe det kommunale selvstyre.
For hvis vi skal under det niveau, for at vi kan have tillid til kommunerne, hvad er der så tilbage?
Jeg er dybt forundret.
Vi kan naturligvis ikke støtte beslutningsforslaget.
Med dette lovforslag ophæves bopælskravet for efterlønsmodtagere, således at de frit kan tage ophold i EØS-lande, et forslag, som vi kan støtte i Det Konservative Folkeparti.
Vi har længe haft det synspunkt, dels at kravet om bopæl inden for landets grænser næppe var foreneligt med EU-retten, dels at en opretholdelse af bopælskravet heller ikke var hensigtsmæssig.
Hvis vi forestiller os Øresundsregionen efter broen - og det var egentlig dér, jeg først blev opmærksom på problemstillingen - så er det ikke særlig hensigtsmæssigt, at man f.eks. ikke har mulighed for at bosætte sig på den anden side af Øresund, hvis man er blevet berettiget til efterløn her i Danmark.
Det er nogle helt urimelige restriktioner at stille over for de pågældende personer, så vi støtter fuldt ud, at man ophæver bopælskravet.
Jeg kan så se i lovforslaget, at der er en speciel problemstilling omkring Færøerne og Grønland.
Det er dog trods alt to geografiske områder inden for riget, i hvert fald på nuværende tidspunkt, så det ser vi meget gerne.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-04-27:
Dette lovforslag sikrer en øget fleksibilitet for efterlønsmodtagere med hensyn til, hvor de kan bosætte sig.
De er for fremtiden ikke tvunget til at bo i Danmark og ikke bundet af kun at kunne opholde sig i udlandet 3 måneder om året for fortsat at kunne få udbetalt deres berettigede efterløn.
Også efterlønsmodtagere er nu sikret
EU's bestemmelse om personers fri bevægelighed og mulighed for at bosætte sig i EU, som også omfatter EØS-landene i det her tilfælde, der ud over EU også omfatter Norge, Island og Liechtenstein
Det er vigtigt at understrege, at betingelserne for at være berettiget til efterløn i øvrigt fastholdes uændret.
Man skal således stadig have været medlem af en dansk a-kasse og indbetalt efterlønsbidrag i 25 år inden for de sidste 30 år.
Venstre kan støtte lovforslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-04-27:
Nej, så enkel er verden ikke.
Det, det her handler om, er sådan set, om man på tidspunktet, hvor man arbejder i Danmark i en dansk virksomhed, opfylder efterlønskravet, og det vil sige, som jeg også sagde det, at man har betalt sit kontingent til denne ordning.
Det, der ikke mere er så afgørende, er så, om man bor på den ene side af grænsen eller man bor på den anden side af grænsen, for man har betalt til det samme.
Det har intet at gøre med, at det er ude på nogen glidebane.
Det er stadig væk sådan, at det her er et arbejdsmarkedspolitisk redskab i Danmark.
Det ses klart og tydeligt ved, at det er sådan, at man skal have arbejdet her og man skal opfylde bestemmelserne her.
Så har man sine rettigheder.
Jeg mener, at det andet er at snyde borgere for deres rettigheder.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-27:
Det er jo rene ord for pengene fra hr. Ole Vagn Christensen, for det betyder jo i virkeligheden, at Socialdemokratiet hermed siger, at det, som vi må acceptere, er det, som hedder unionsborgerskabet.
Det er altså, at rettighederne og pligterne ikke følger det nationale statsborgerskab, men følger unionsborgerskabet med tilknyttede lande, som har en tilsvarende aftale.
jeg gerne.
Det er ikke det her lovforslag, der vælter velfærden i Danmark.
Men det er glidebanen i det, det er den magt, som man har overladt til EU, for hr. Ole Vagn Christensen må vel erkende, at man ikke kan opretholde en situation, hvor skatteyderfinansierede ordninger opretholdes inden for én del af unionen og betales af skatteyderne inden for den del af unionen, men at der i øvrigt er træk på de ordninger alle mulige andre steder i unionen.
Man kan jo ikke i længden have to forskellige geografiske områder: ét, hvor man opkræver skatterne, og ét, hvor man har udgifterne.
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Men jeg opfatter det også sådan, at hr. Ole Vagn Christensen har set virkeligheden i øjnene og i virkeligheden nu accepterer unionsborgerskabet, selv om der er en dansk undtagelse imod det.