Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-10:
Det er da rigtigt, at der er et direktiv, som senere er fulgt op, og det er da rigtigt, at det direktiv først og fremmest går ud på, at man i Europa forpligter hinanden til at tilbyde undervisning i de sprog, der nu tales af de pågældende europæere, ligegyldigt hvor de kommer fra.
Men man har samtidig understreget, at man på alle måder skulle tilstræbe at bruge den samme ordning over for tredjelande.
Det er selvfølgelig en gammel beslutning, og den kan man godt bruge en masse tid på her, men jeg vil egentlig gå en helt anden vej.
Jeg synes, det er bekymrende, at vi i en sådan sag som denne lander, hvor vi er landet i dag.
Jeg føler, at vi er på vej ind i en argumentation, som ikke har ret meget med sagen at gøre.
Vi kan smide en masse i hovedet på hinanden om noget, der ikke virker et eller andet sted.
Havde det været en diskussion om kvalitet i undervisningen, havde det været en diskussion om, at vi skulle sørge for at få nogle dobbeltsprogede lærere, så vi kunne koble fremmedsproget sammen med dansk, så det netop ikke nødvendigvis var en imam, der skulle foretage den undervisning, men man virkelig kunne lave denne kulturelle kobling - hvis det var den slags diskussion om, at vi gerne vil gøre det bedre, kunne jeg forstå, at man bruger en masse energi på den.
Det at kunne to sprog eller tre sprog for den sags skyld er jo noget, vi i øvrigt stræber efter i mange andre sammenhænge, og jeg er også ganske enig i, at det, at en vis del af befolkningen behersker andre sprog end engelsk og tysk, altså de allernærmeste, f.eks. slaviske eller andre sprog, er utrolig vigtigt for en nation i den fremtid, vi går ind i.
Jeg vil gerne spørge, når det gælder om at udnytte de muligheder, der er på dette område: Hvor mange selvmål skal Danmark lave på alle mulige områder i denne sammenhæng?
Jeg fatter det ikke.
Jeg synes, det er ærgerligt, at vi sådan er i gang med en diskussion, som jeg føler meget er et tog, der kører med en vis populisme, og som alle springer på, fordi det er populært at sige det her.
Der er givet steder, hvor denne undervisning hverken foregår betryggende eller fornuftigt eller har kvalitet.
Det ved vi på så mange andre områder.
Vi giver i øvrigt tilbud på en række områder, og jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at det at lære et andet sprog, det at have undervisning på den her måde, overhovedet ikke forringer muligheden for at lære dansk, tværtimod.
Det er der masser af ting der peger på.
Så det afgørende er - det er jeg meget enig med f.eks. hr. Brian Mikkelsen i - at det er dansk og dansk og dansk, det drejer sig om.
Men jeg er altså ikke enig i, at det at have en anden form for sprogundervisning, som hører ens baggrund og kultur til, skulle hindre, at man kunne lære dansk.
Og dér er det, jeg siger, at jeg tror snarere, det er tværtimod. Som jeg nævnte før, har jeg en række erfaringer med mennesker, som har en anden baggrund, og som ikke har lært
deres sprog, som ikke har fulgt det op.
Jeg nævnte bl.a. de mange unge grønlændere, jeg har mødt gennem tiden, der har rejst frem og tilbage, unge studerende, som er ulykkelige og endda i meget store psykiske vanskeligheder indimellem, fordi de faktisk er grønlændere og overhovedet ikke kan grønlandsk.
Det fulgte vi ikke op.
På samme måde gjorde vi vel det, da vi tog gæstearbejderne, som vi kaldte det, ind helt tilbage i 1960'erne, at dér tilbød vi heller ikke noget som helst, og det har vi selvfølgelig nogle problemer med i dag.
Det synes jeg hellere vi skulle bruge vores enorme engagement i denne her sag til at få rettet på hurtigst muligt.
Derfor er jeg enig i de bestræbelser, der ligger i dansk, dansk på arbejdspladsen, dansk alle mulige steder, hvor vi kan komme til det, dansk med fuld fart på overalt, hvor vi har mulighed for det, for at få rettet nogle af de her ting.
Dér vil jeg meget gerne være med at trække det, dér vil CD meget gerne være med at trække det.
Men at gøre det til et problem i sig selv at lære et andet sprog eller for den sags skyld et tredje sprog i den verden og det samfund, vi træder ind i nu, hvor det med at kunne flere sprog er en af forudsætningerne, vil være et dansk selvmål af dimensioner.
Det vil være et dansk selvmål af dimensioner ikke at udnytte de muligheder, der er for sprogundervisning, så bredt og så meget som muligt.