runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 1998-10-08:
Nu skal jeg ikke kunne sige, om jeg kan udtale mig på samme måde om hr. Søvndals uddannelsesmæssige baggrund, som jeg kunne om hr. Jacob Bukstis; men jeg forsøger at gentage endnu en gang, hvad jeg sagde i min ordførertale om Venstres politik med hensyn til bl.a. børnepasning: Vi er i Venstre tilhængere af, at forældrene får et frit valg af børnepasning, og det er jo heldigvis sådan, at i hvert fald én kommune har indstillet sig på også at inddrage andre end lige præcis offentlig børnepasning.
Jeg tænker her på Skovbo Kommune, der har entreret med ISS og har fået lavet en kontrakt med ISS til stor tilfredshed for såvel forældrene som børnene og dermed også for kommunen.
For Venstre handler det altså om, at vi ønsker at inddrage andre muligheder og gerne private løsninger.
Vi ønsker at give forældrene et friere valg end det, vi kender i dag, så spørgsmålet er ikke nødvendigvis, om der skal være færre eller flere ansatte i den offentlige sektor i denne sammenhæng.
Nej, det er spørgsmålet om, at borgerne skal have et friere valg.
Til hr. Hækkerup vil jeg sige, at det selvfølgelig er en klar forudsætning for en folkeafstemning, at resultatet bliver et ja.
Men det forudsætter, at regeringen er parat til at gå i spidsen for at løfte en kampagne.
Det er ikke rimeligt at forestille sig, at det er noget, som én gruppe af det danske samfund skal løfte alene, og det er netop derfor, vi siger, at regeringen lukker øjnene for virkeligheden. Regeringen er nemlig ikke parat til at se virkeligheden i øjnene, i og med at det er en forudsætning for at kunne føre en kampagne for dansk medlemsskab af Den Økonomisk-Monetære Union, at regeringen går i spidsen for en sådan kampagne.
Så vil jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen: Jamen Venstre sad med ved forhandlingsbordet, men det stod klart for enhver, at vi ikke kunne opnå enighed med regeringen om det indgreb, regeringen lagde op til.
Vi har hele tiden sagt, at det var ikke tiden til at lave et indgreb over for det private forbrug, i og med at vi er af den opfattelse, at det er det offentlige forbrug, der er synderen og hele tiden har været synderen.
I min ordførertale var jeg netop inde på, at kontrollen med det offentlige forbrug er røget ud af regeringens hænder.
Det offentlige forbrug er steget og vokset langt mere, end regeringen selv har forudsat, og det gør det fortsat, og det er vores hovedanke.
Det er her, regeringen bør gribe ind og føre en anden politik, end den har gjort hidtil.
Kristian Jensen (V), 1998-10-08:
Det er jo sjovt, at når det går godt for betalingsbalancen, så er det et vigtigt mål for regeringen, og når det går skidt, så er det slet ikke noget, der er værd at tale om.
Så det vil jeg heller ikke gøre længere, for det var et andet ord, der fik mig på talerstolen.
I hr. Jacob Bukstis version af verdensopfattelsen er IT noget, som den borgerlige side af Folketinget vil skære ned på, men ikke noget, som han selv eller statsministeren for den sags skyld nævnte med et ord.
Det er jo pudsigt, for Bill Clinton har gjort det, Tony Blair har gjort det, og derfor er det overraskende, at Poul Nyrup Rasmussen ikke allerede har gjort det og heller ikke i denne åbningstale gjorde det, nemlig lagde vægt på, at den offentlige sektor, at dansk erhvervsliv og privatpersonerne er klar til det årsskifte, der kommer om ca. halvandet år, nemlig med årskiftet 1999-2000.
Og nu har ej heller hr. Jacob Buksti nævnt hverken informationsteknologien og dens visioner eller edb-problemerne ved årtusindskiftet.
Jeg tror på, at vores opgave i Folketinget er at sørge for, at alle er informeret om problemet i tide og får en reel mulighed for og en reel tid til at rette problemerne.
Og det vil også være vigtigt, hvis vi gjorde opmærksom på det fra denne talerstol.
Så jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om Socialdemokratiet har visioner på IT-området, hvad angår brug af dankort og kryptonering over Internettet.
Gitte Seeberg (KF), 1998-10-08:
Der er godt nok kommet andre boller på suppen, siden vi havde førstebehandlingen af finansloven her for en måned siden, hvor også hr. Jacob Buksti var i Folketingssalen, fordi for en måned siden anerkendte man fra Socialdemokratiets side overhovedet ikke, at den globale krise havde nogen indvirkning på dansk økonomi.
Tværtimod, jeg husker godt både hr. Jacob Buksti og den socialdemokratiske finansordfører stå her på Folketingets talerstol og prale med, at det gik så godt for dansk økonomi, at vi slet ikke kunne mærke krisen her i Danmark.
Det foranlediger mig så til at spørge hr. Jacob Buksti, om det underskud på 10 mia. kr. på betalingsbalancen, som vi må konstatere i år, skyldes den internationale krise, eller det skyldes regeringens politik.
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Sådan som man hører hr. Jacob Buksti henvise til de to vismænd, skulle man næsten tro, at betalingsbalancen overhovedet ikke havde nogen betydning for dansk økonomi længere.
Og så vil jeg gerne spørge hr. Jacob Buksti, hvordan det går med den plan, som man havde for afviklingen af udlandsgælden.
Oprindelig sagde man i år 2005.
Det blev så udsat til år 2007.
Hvad er nu regeringens og Socialdemokratiets tidshorisont i denne sag?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-10-08:
Når man hører fru Ulla Tørnæs og Venstre tale om euroen, kan man jo ikke lade være med at undre sig over, at Venstre ikke for mange år siden har foreslået, at kronen udgik til fordel for D-marken, for jeg er ikke spor i tvivl om, at der kunne være lavet en beregningstabel over, at man undgik nogle vekselgebyrer og den slags ved at lade kronen udgå til fordel for D-marken.
Men når man ikke har foreslået det fra Venstres side, er det selvfølgelig, fordi vi udmærket godt er klar over, at det er noget helt andet, der begrunder, at vi gerne vil beholde kronen.
Det har noget at gøre med dansk selvstændighed, det har noget at gøre med nogle muligheder i den økonomiske politik, som vi ville afskrive os ved at lade kronen udgå.
Når det drejer sig om EU, er der jo et kollektivt vælgerbedrag.
Jeg vil gerne spørge fru Ulla Tørnæs: Hvad er der blevet af Venstres løfter op til afstemningen den 28. maj og også tidligere om EU's nærhedsprincip?
Man var så stolt over ved Maastrichttraktatens vedtagelse, at nu skulle nærhedsprincippet virkelig udmøntes i, at EU ikke skulle blande sig i så meget.
Det, som Venstre dengang fremførte som hovedårsagen til, at nærhedsprincippet nu havde en fast grund at virke på, var direktivet om zoologiske haver.
Men det har Venstre minsandten her i sommer støttet vedtagelsen af, så hvor er nærhedsprincippet blevet af?
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-08:
Hr. Jacob Bukstis bortforklaringer om betalingsbalancen er - ja, de er morsomme.
De økonomiske vismænd har aldrig anbefalet en udvikling, der går fra et overskud på betalingsbalancen på 30 mia. kr., som det var, da Schlüterregeringen holdt op, til et underskud på 10 mia. kr., som vi står med i dag.
Aldrig.
Vismændene har aldrig anbefalet en udvikling, hvor vi år efter år taber markedsandele i udlandet, sådan som regeringens seneste økonomiske oversigt viser det.
I 1994, 1995, 1996, 1997 og 1998: fortsat tab af markedsandele, forværret konkurrenceevne.
Og så skal hr. Jacob Buksti finde på et eller andet, der skal forklare det med betalingsbalancen, og så begynder han at tale om vejret: at det har regnet for meget i Sverige og Norge, så deres vandmagasiner er fulde og de selv kan producere deres el, så vi ikke kan eksportere til dem.
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Ja, jeg kan forstå, at vi skal have en dag ud af det.
Endelig vil jeg sige, at det jo er sådan, at det, vi også kan læse i Børsen i dag, er, at alle eksperter mener, at finanskrisen så småt er ved at klinge af.
Så spørger fru Pia Christmas-Møller, hvad regeringen har tænkt sig at gøre for virksomhederne.
Ja, vi har bl.a. tænkt os at gøre det, at den arbejdsmarkedsreform, som vi skal have gennemført, skal fjerne flaskehalse og dermed fjerne lønpresset, så det er sådan, at vi ikke får lønstigninger her i landet.
Så er der ventelisterne.
Jeg tror, at fru Pia Christmas-Møller må medgive, at under den her regering er der faktisk sket en større indsats på det her område, end der er sket under 10 års borgerligt styre forud.
Jeg ved ikke, om det er gået ud over kvaliteten; det kan jo være, at det er det.
en dårligere kvalitet, hvis det ellers kan trøste hr. Aage Frandsen. Endelig vil jeg sige til hr. Kristian Jensen, at uanset hvad Bill Clinton og Tony Blair gør, så er det sådan, at det for nylig, så sent som i går, er blevet oplyst over for Finansudvalget, at samtlige ministre mener at have styr på år 2000-problemet.
denne kloge kronik én gang til, og så skal jeg citere noget nyt.
Det er meget fint, det er sande vismænd, der har skrevet det her.
Der står: »Betalingsbalanceforringelsen skyldes altså ikke, at vi som land betragtet konsoliderer os mindre end før.
Denne stigning kan udelukkende henføres til den private sektor, hvor erhvervets investeringer er steget med ca. 2,8 pct. af BNP, mens boliginvesteringer er steget med knapt 0,8 pct. af nationalproduktet.«
Så derfor har vi jo at gøre med en kender.
Til hr. Frank Aaen vil jeg godt sige, at forudsætningen for den trepartsaftale, der er indgået, er faldende ledighed.
Der er ikke noget i de skøn over udviklingen, som siger, at ledigheden ikke vil falde.
Og hvordan det skal hjælpe med at få flere i arbejde, at man fremskynder det ét år, ja det er ved, at man starter et år før, end man ellers ville have gjort.
Al erfaring siger, at jo tidligere aktiveringsindsats, jo bedre resultat.
Det kan man også se i forhold til de unge.
Og endelig til hr. Jes Lunde, som siger, at det er ikke nok, at jeg står her og føler, at han skal være tryg.
Det vil jeg ellers gerne give indtryk af, så jeg skal bare sige til hr. Jes Lunde, at statsministeren har sagt i sin tale, at det, det drejer sig om, er, at niveauet ikke skal falde, og samtidig er vi opmærksom på, at vi ikke accepterer fordelingsmæssigt skæve problemer på dette område. Udgangspunktet er, at vi skal have et bedre og mere enkelt dagpengesystem, ikke at vi skal sænke niveauet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-10-08:
Jeg vil gerne vende tilbage til arbejdsmarkedspolitikken.
Hr. Buksti sagde ganske rigtigt ikke så meget i selve indledningen, men der er jo siden kommet en del frem.
Det, han forsøgte, var at betone noget positivt, og det kan jeg sådan set godt forstå. Jeg vil så godt spørge meget konkret.
Der blev sagt, at det vigtige i denne såkaldte arbejdsmarkedsreform er, at vi kommer hurtigere i gang, og at ingen arbejdsløs skal gå ledig alt for længe.
Men der er jo intet i det hidtidige regelværk, der har hindret, at folk kunne få tilbud tidligere.
Det har
Hvad er det?
Hvor er det?
På hvilken måde?
Hvad er det konkrete?
Jeg kan oplyse, at da vi havde finanslovforhandlinger i efteråret 1996, vedtog vi noget ganske konkret.
Og så hører man her til sidst, og det er jo så lidt afslørende, hr. Jacob Buksti sige, når han skal svare De Konservative: Det er rigtigt, hvad vi gør for erhvervslivet, det er det, man kan læse i arbejdsmarkedsindsatsen.
Helt rigtigt.
Det, som arbejdsmarkedsindsatsen har til formål, er at støtte erhvervslivet.
Pernille Sams (KF), 1998-10-08:
Taletiden er slut, men jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvad skal der til for at råbe Socialdemokraterne op?
Hvor galt skal det gå, inden Socialdemokraterne vågner op?
Villy Søvndal (SF), 1998-10-08:
Der forekom mig at være et sted, hvor der virkelig var begejstring i hr. Bukstis stemme, virkelig sådan gammeldags begejstring, og det var, da han talte om skellet mellem højre
og venstre, der trækker sit spor igennem Europa.
Hvordan synes hr. Jacob Buksti, at virkeligheden ser ud i øjeblikket?
Jeg tænker på, at de stramme kommuneaftaler gør, at stort set hver kommune er i oprør, fordi man skærer på daginstitutioner, så det brager.
Jeg tænker på, at stort set hver eneste kommune oplever kraftige beskæringer på ældreområdet på grund af de stramme aftaler, som regeringen har indgået med kommunerne.
Sidste år lavede vi en forbedring af aftalerne på hjemmehjælpsområdet.
Vil regeringen igen i år være med til at forbedre på disse meget ømme velfærdsområder, når vi taler børn og gamle?
For ellers tror jeg, hr. Buksti skal huske, at det allerede var Storm P., der advarede om, at det krævede en meget høj moral, hvis man skulle sælge elastik i metermål.
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Til fru Jette Gottlieb.
Det er jo rigtigt, at der ikke er noget i de hidtidige systemer, der har hindret, at folk kommer hurtigere i gang.
Man kan lave alt under det hidtidige system.
Det er derfor, vi laver det om.
Det er sådan set logik.
Derfor kan man tro på, om der kommer noget ud af det her
eller ej
Det tror vi på, bl.a. fordi arbejdsgiverne med denne trepartsaftale nu har et ansvar, som de ikke tidligere har haft.
Og så til fru Pernille Sams.
Det synes jeg simpelt hen er gribende.
Tænk sig engang, at det overhovedet kan lade sig gøre at drive virksomhed i Danmark, at det ikke er sådan, at de alle sammen er flygtet uden for lands lov og ret, var jeg lige ved at sige, uden for grænserne.
Det kan godt være, at det har været galt, men det har åbenbart været tilpas lukrativt til, at indtjeningen har været så høj, at man ikke har haft det bedre nogen sinde.
Og endelig til hr. Villy Søvndal med de stramme kommuneaftaler.
Det eneste, der er at sige dertil, er, at det er aftaler, der er indgået frivilligt af kommunerne, og derfor er det altså ansvarsforflygtigelse, når kommunerne kommer og siger, at nu har de ikke råd.
Jamen så må vi afskaffe det kommunale selvstyre.
Hvis det er sådan, at man skal have kommunalt selvstyre, og man hver gang der er problemer, lægger aben ind til os, hvis det er sådan, at jeg skal stå med den, vil jeg da også være med til at bestemme, hvad de skal lave.
Og så er det klart, at så er konsekvensen, som hr. Villy Søvndal siger, at så må vi til at fortælle dem, hvad normerne for ældrepleje osv. skal være, hvis de ikke selv kan finde ud af det.
Pernille Sams (KF), 1998-10-08:
I hvert eneste af Nyrupregeringens år har regeringen maltrakteret de danske virksomheder.
Langsomt, men sikkert, har man udhulet deres konkurrencekraft hvert år helt minutiøst.
Hvert år har regeringen opfundet og pålagt
vores danske virksomheder nye omkostninger.
Hvert år er vores internationale konkurrenceevne forringet, og hvert år har vi mistet markedsandele. Derfor er overskuddet på betalingsbalancen selvfølgelig også opbrugt, misbrugt og gået i rødt.
Når vore virksomheder stækkes og eksportindtægterne derfor svigter, må det jo gå sådan.
Vi har sagt det hvert eneste år, og hvert eneste år har vi stillet forslag om kraftige erhvervsforbedringer, men regeringen har valgt at vende det bedrevidende og det døve øre til både virksomhederne og til os, har nedstemt og undsagt vores forslag og bildt befolkningen ind, at vi kan tillade os at blæse på vores virksomheders konkurrenceevne.
Men det kan intet land, vil jeg sige til hr. Buksti, og
slet ikke et land med store ambitioner om social velfærd.
Nu ville jeg have sagt flere andre ting...
Pernille Frahm (SF), 1998-10-08:
Hr. Jacob Buksti sagde, at der var trængsel om at føre socialdemokratisk politik; man kunne næsten ikke komme til.
til højre, at man snart ikke kan genkende borgerlig politik mere, når man ser den?
Her tænker jeg på noget, som hr. Jacob Buksti ikke sagde i sin ordførertale.
Vi hørte ikke noget om den omlægning, som det blev kaldt, af boligstøtten, der står for døren, en omlægning, som nu, hvis man skal tro på, hvad medierne siger, viser sig at betyde, at der skal beskæres 750 mio. kr. på boligstøtten, heraf en halv milliard kroner alene på boligydelsen, altså pensionisternes boligtilskud.
Folk er blevet skræmt fra vid og sans på grund af disse udmeldinger, og vi trænger til at få noget klarhed over, hvad det er, man har planer om.
Kan vi få en garanti for, at ingen af disse omlægninger vil ramme de svagest stillede?
Kan vi få en garanti for, at ingen folkepensionister med folkepensionen alene vil blive ramt af disse omlægninger?
Det vil jeg gerne bede Socialdemokratiets ordfører om at komme herop og garantere os.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-10-08:
Hr. Jacob Buksti sagde i sin ordførertale, at der var stor opbakning til velfærdssamfundet fra danskernes side.
Det er der slet, slet ingen tvivl om, men der er også en meget, meget stor forventning fra danskernes side om, at velfærdssamfundet skal fungere, og det synes jeg ikke, hr. Buksti kom så meget ind på.
Hvad med det, som statsministeren var inde på i sin åbningstale, om en udvidet ordning for det frie sygehusvalg, en ventelistegaranti?
Hvad vil regeringen konkret fremkomme med i denne samling?
Når hr. eller fru Jensen, som står foran en hofteoperation, og hvor vedkommende har fået at vide, at nu varer det altså bare 12 måneder, og hvor hr. og fru Jensen kan være 80-85 år, men stadig væk er der 12 måneders ventetid, kan regeringen så garantere de mennesker, at det ikke skal være tilfældet, at nu kommer folk på hospitalet og får afhjulpet deres lidelser?
Vil regeringen give en garanti for det?
Jeg synes, der er meget, meget lidt konkret i det, til trods for at sommerens debat meget har gået på sygehusenes ventelister.
Jacob Buksti (S), 1998-10-08:
Den ene gang efter den anden får vi at vide, at nu sparer vi ikke nok, og nu skal vi gennemføre strukturreformer osv., og der er ikke dem, der ikke er Danmarksmestre i at føre økonomisk politik her i salen.
Når der så sker noget, er der ikke det, der ikke er galt.
Så skal det alt sammen laves på en anden facon.
Det gjaldt også med pinsepakken.
Det skulle laves på en helt anden facon.
Vi mangler så bare at få at vide, hvordan det skulle have været.
Regeringen forfølger erhvervslivet.
Hvad nu, hvis erhvervslivet var lidt mere hårde i filten selv, for nu at sige det på den facon?
Man giver for store lønforhøjelser.
Og de dér svenskere og nordmænd kan ikke holde styr på deres valuta, og derfor bliver de devalueret i forhold til kronen. Hvad er det da for noget?
Det må være regeringens skyld alt sammen.
Og fra hr. Ole M. Nielsen er det det samme.
Jamen det er da så rørende, at vi skal lave en arbejdsmarkedsreform med et menneskeligt ansigt.
Jeg har en fornemmelse af, at Kristeligt Folkeparti tidligere har talt varmt for alle mulige strukturreformer.
Når det så er, kan vi alligevel ikke rigtig lave noget.
Det må da være tilladt at gå ind og sige: Hvordan får vi de sidste med, der nu er, sådan at der er arbejde til dem?
Det er jo det, der er udgangspunktet.
Udgangspunktet denne gang er jo ikke, at vi skal ramme de ledige.
Udgangspunktet er, at vi skal udnytte de bedre muligheder, der er.
Der er åbenbart en mur inde i hovedet på folk, hvor det er sådan, at man ikke kan vænne sig fra, at arbejdsløse er sådan nogle, man har som stabelvarer på hylden, som man bare kan gå hen og tage af.
Det kan man altså ikke mere.
Nu skal man designe en arbejdsmarkedspolitik med pincet, og så kan vi så sige, at det en menneskelig pincet.
Og fiskeri og landbrug, ja, hvis det er sådan, at hr. Christian H. Hansen kan komme og anvise os, hvor vi kan finde de midler, som svarer til det, landbruget betaler i jordskatter, og så i øvrigt holde styr på, at jordpriserne i landbruget ikke udvikler sig dramatisk og fører til en uhensigtsmæssig prisudvikling, så kan det da være, vi kan snakke om det.
Men det tror jeg hr. Christian H. Hansen har
temmelig svært ved, så jeg kan hilse og sige, at regeringen ingen planer har om at ophæve landbrugets jordskatter.
Christian H. Hansen (DF), 1998-10-08:
Hr. Jacob Buksti var rundt omkring mange forskellige ting heroppe, men jeg synes, der manglede noget til gode, gamle danske, stolte erhverv, nemlig fiskeri og landbrug.
Der er blevet trukket rigtig mange restriktioner, både bureaukratiske og økonomiske, ned over dem i de sidste mange år.
Jeg vil gerne vide lidt om, om Socialdemokratiet er klar med nogle lempelser til bl.a. landbruget; det kunne være en ophævelse af jordskatterne.
Er der sådan et håb forude for de trængte erhverv?
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-10-08:
Da vi så trepartskonklusionerne her først på ugen og hørte arbejdsministeren, udtalte Kristeligt Folkeparti, at forliget manglede det menneskelige ansigt.
Det blev ikke bedre, da vi hørte statsministerens tale i forgårs.
Begge ministre siger, at nu er der brug for alle.
Det må jo betyde, at dem, der ikke kan finde et job, må der være noget i vejen med, eller også udnytter de systemet.
Det er ikke den fornemmelse, de har, dem, der er reelt arbejdssøgende.
Der er jo ikke meget sjov ved at være ledig HK'er eller økonom på Lolland-Falster, og der så mangler svejsere i Vestjylland eller elektronikingeniører i Aalborg.
Det giver ikke arbejde til HK'ere.
Kristeligt Folkeparti ønsker også, at ledige skal hurtigere aktiveres, uddannes og have job, men der findes ikke antydninger i oplægget af, hvordan arbejdsformidlingen skal løfte den opgave, som de ikke har kunnet løfte indtil nu med nogle længere terminer.
Det er derfor, vi siger, at forliget mangler et menneskeligt ansigt.
Man sparker til dem, som reelt søger job. Man skal ikke kunne vælge at gå på dagpenge.
Dagpenge er et sikkerhedsnet, indtil man får et nyt job.
Hvis systemet fungerer, er det fuldstændig lige meget, om ledighedsperioden er fire, fem eller for den sags skyld ti år.
Jes Lunde (SF), 1998-10-08:
Hr. Buksti gør vist, hvad han kan for at skabe tryghed og ro rundt omkring på feltet, men jeg beder om forståelse for, at det ikke nødvendigvis altid er nok for os andre og heller ikke nok for befolkningen at få at vide, at det her set med socialdemokratiske øjne ikke er forringelser.
Det er ligesom ikke nok til at skabe tryghed hele vejen rundt, så måske kunne vi få et par mere præcise garantier.
Hvis hr. Buksti vil tilkendegive her i dag, at Socialdemokratiet ikke vil affinde sig med, at nogle mennesker falder ud af dagpengesystemet, når de opfylder alle deres pligter, og hvis hr. Buksti vil garantere, at Socialdemokratiet ikke vil medvirke til nogen nedsættelse af dagpengene i øvrigt, kan hr. Buksti med de to garantier i hvert fald glæde sig over, at så har SF opnået det, vi ville med vores spørgsmål i den her runde.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-10-08:
Statsministerens åbningstale var ikke den store inspiration,
især ikke for dansk erhvervsliv
Der var ikke ét ord om det største problem, som dansk erhvervsliv og dermed hele Danmark står over for, nemlig at konkurrenceevnen for de eksporterende erhverv er ødelagt, og at det dermed vil gå ud over velfærdssamfundet.
Den har inden for de sidste fem år lidt efter lidt pålagt erhvervslivet den ene byrde efter den anden, og dermed står erhvervslivet og i særdeleshed de eksporterende erhverv nu i den situation, at de ikke længere kan konkurrere.
Det er nævnt her fra talerstolen, at det i særdeleshed drejer sig om de eksporterende erhverv, der sælger til Rusland og til Sydøstasien.
Det er også til dels rigtigt, men den rigtige sandhed er, at konkurrenceevnen er svækket så meget, at det er over hele verden, der er problemer, og derfor er det mig uforståeligt, at det ikke er nævnt med ét eneste ord i statsministerens tale.
Jeg vil gerne høre - hvis det er muligt, at ordføreren fra Socialdemokratiet kan svare på det - hvilke initiativer regeringen har i ærmet, når de sandheder her vil vise sig, for de vil vise sig meget hurtigt.
Det er noget, som ikke bare erhvervslivet venter på.
Jeg tror også, at befolkningen er klar over, hvor det bærer hen.