runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Man kan ikke sige noget godt om det fremsatte forslag.
Det røber en skrigende uvidenhed om sprog og sprogindlæring.
I bemærkningerne hedder det: »Forslagsstillerne mener tilmed, at det er en udokumenteret påstand, når sprogforskere, eksperter og interesseorganisationer udtaler sig om, at modersmålsundervisning er vigtig for tillæring af dansk.« Tja, eksperter er ofte uenige, men der er faktisk en sjælden enighed blandt de eksperter, der har forstand på sprogindlæring.
Udviklingen af modersmålet er vigtig for at lære dansk.
Det er alle faktisk enige om.
Den store undersøgelse »Tosprogede elevers danskkundskaber på folkeskolens ældste klassetrin«, som Danmarks Pædagogiske
Institut udgav i 1997,
peger i samme retning.
Jeg skal ikke stå her og referere alle argumenterne for modersmålsundervisning, for jeg har indtryk af, at forslagsstillerne tilsyneladende er ligeglade med argumenter og fakta.
Forslaget handler dybest set ikke om skolepolitik, men om udlændingepolitik.
Ud over at det bygger på fornægtelsen af fakta, er der for det andet tale om et forvirret forslag.
Førskoleindsats for tosprogede børn og modersmålsundervisning i folkeskolen blandes sammen.
Så synes vi også, forslaget røber en sjælden set foragt
i forhold til de etniske minoriteter.
I bemærkningerne hedder det, at »størstedelen af disse fremmedsprogede børn i høj grad dyrker deres modersmål i hjemmene og ofte på bekostning af de danskkundskaber, som de burde være i besiddelse af ved skolestart ...«.
Enhedslisten har siden 1996 argumenteret for, at modersmålsundervisningen skal forbedres, bl.a. ved at der skabes et tættere samvirke mellem modersmålsundervisningen og elevernes andre timer.
En sådan koordinering vil styrke eleverne både i dansk og i de øvrige fag.
Der er virkelig brug for en bedre modersmålsundervisning og i hvert fald ikke for en fjernelse af modersmålsundervisningen.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-21:
Det er dog vort indtryk, at man i kommunerne er i fuld gang med at foretage denne prioritering.
Samtidig synes vi, at dette forslag om stop af offentlig støtte til modersmålsundervisning i folkeskolen er rimelig besynderligt set i lyset af, at forslagsstillerne ønsker, at flygtninge og indvandrere skal sendes hjem.
Vi mener, det er temmelig vigtigt, at flygtninge lærer eller har mulighed for at vedligeholde deres modersmål, så de kan tale deres hjemlands sprog og dermed klare sig godt i deres hjemland, hvis eller når de skal hjemsendes.
Kristeligt Folkeparti kan derfor ikke støtte dette forslag.
Margrethe Vestager (RV), 1998-04-21:
Kun to ganske korte ting.
For det første tror jeg, alle Folketingets partier er enige om, at indvandrere skal have et godt grundlag for også at beherske det danske sprog, og det er netop det, som er baggrunden for lovforslaget, der blev fremsat den 16. april.
Det, der så synes at være diskussion om, er, om beherskelse af modersmålet er den bedste forudsætning for at lære det danske sprog, fordi man derved får en forankring.
Det andet, jeg vil tilføje, er med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der kan laves en vejledning i modersmålsundervisning.
Jeg er ganske sikker på, at det kan ske, også inden for en overskuelig fremtid.
Arne Melchior (CD), 1998-04-21:
Jeg kom på grund af et andet møde lidt sent i gang med at lytte på min højttaler til denne debat.
Jeg har nu spurgt mig for hos ordførerne, om det har været gjort helt klart, og om det har været gjort stærkt gældende, at den udlændingepolitik, som forslagsstillerne og visse andre her i salen fører, ikke hænger sammen.
Forslagsstillerne ønsker jo i høj grad, at flygtninge på et tidspunkt skal kunne vende tilbage til det land, de kom fra, og så må det da både logisk, sagligt og fornuftsmæssigt være overordentlig væsentligt, at de kan tale sproget i det land, de eventuelt skal vende tilbage til - både selv om de ikke behøver det, men blot får lyst til at vende tilbage.
Der må da være sammenhæng i, at hvis man vil have, at folk skal rejse hjem til det land, hvor de måske enten aldrig har boet eller kun har boet som børn eller meget unge, skal de da også beherske landets sprog.
Det må da være et medincitament til, at de får lyst til og har nemt ved at vende tilbage.
Jeg forstår, at andre ordførere har været inde på dette emne; men i overensstemmelse med CD's ordfører, der kom til at gøre sin tale ultrakort - måske i en forståelig foragt for dette forslag - vil jeg gerne, inden debatten slutter, understrege, at CD i høj grad mener, at næsten uanset hvordan de pågældende menneskers liv i øvrigt vil komme til at forme sig - det er jo svært at se nogle år frem for det enkelte menneske og for samfundet - anser vi det ud fra alle betragtninger for overordentlig væsentligt, at der gives mulighed for modersmålsundervisning.
Som sagt kan jeg altså ikke begribe, at der er hoved eller hale i at ønske, at flygtninge skal vende hjem, når man ikke vil bidrage til, at de bedst muligt behersker det sprog, der tales i det land, de skal vende hjem til.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Betyder det, at vi skal have særlove her i fredstid?
Det er ikke uinteressant.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Nu spurgte jeg Venstres ordfører, hvordan Venstres politik på dette område hang sammen med Venstres flygtningepolitik.
Jeg skulle hilse og sige fra indvandrerorganisationerne, at jeg endnu ikke er stødt ind i en eneste organisation, der mener, at Venstres politik er i orden, når det drejer sig om, at man skal kunne sendes tilbage inden for en 7-års-periode.
Jeg spørger derfor endnu en gang: Hvordan hænger Venstres flygtningepolitik sammen med Venstres modersmålsundervisningspolitik?
Thorkild Simonsen (S), 1998-04-21:
Det forslag, vi nu på foranledning af Fremskridtspartiet skal behandle,
vedrører ophævelse af særrettigheder for udlændinge.
Forslaget er en genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 93, som Fremskridtspartiet fremsatte den 19. december 1997, og som var til første behandling her i salen den 22. januar 1998.
Dengang afviste regeringen forslaget, og regeringen har ikke ændret holdning siden da.
Lad mig derfor også denne gang slå fast, at regeringen ikke ønsker positiv særbehandling af hverken indvandrere eller flygtninge eller andre grupper i det danske samfund.
Det er imidlertid regeringens opfattelse, at der kan og skal iværksættes særlige tiltag og initiativer over for grupper, som har særlige behov.
En del af vores samfundsstruktur bygger på, at der for større eller mindre grupper af borgere med særlige behov iværksættes særlige tiltag og initiativer, der netop tager højde for disse gruppers særlige situation.
Formålet med disse tiltag og indsatser er generelt set at søge at hjælpe
disse mennesker til at kunne fungere på lige fod med samfundets øvrige borgere.
Dels er det vores forpligtelse som velfærdssamfund, men i øvrigt har vi også meget stor interesse i, at så mange borgere som muligt er velfungerende i vort samfund. Jeg vil ikke gennemgå de enkelte eksempler, men blot sige, at nogle bærer præg af, at Fremskridtspartiet ikke har forstået eller sat sig ordentligt ind i de regler, vi har på det sociale område, boligområdet og lign. Jeg vil gerne til slut slå fast, at efter regeringens opfattelse skal mennesker med et særligt behov for hjælp naturligvis have en håndsrækning af det danske samfund, uanset om det drejer sig om udlændinge eller andre grupper af borgere her i landet.
Sådan er vort samfund indrettet i dag, og sådan mener jeg også det skal være indrettet fremover.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Nu er det sådan, at Venstres flygtningepolitik, sådan som jeg har forstået det, går ud på, at flygtninge skal kunne sendes tilbage inden for en 7-års-periode.
Er det så sådan, at hr. Anders Mølgaard er fuldstændig ligeglad med, at de børn, der har levet her i måske 9 år eller 10 år, fordi de undertiden ofte har en meget lang periode i asylcentrene, ikke får lært deres modersmål?
Er det sådan, at hr. Anders Mølgaard er fuldstændig ligeglad med, hvordan de børn får et liv, når de nu bliver sendt tilbage i henhold til Venstres flygtningepolitik? Jeg har nemlig det grundproblem, når jeg skal forstå Venstres politik på det her område, at det ikke hænger sammen, men det kan være, at hr. Anders Mølgaard på nuværende tidspunkt kan komme med en afklaring af, hvad det egentlig er, Venstre vil på det her område.
Jeg spurgte sidst, og jeg spurgte forrige gang.
Jeg har aldrig fået et svar, men det kan være, jeg får det i dag.
Anders Mølgaard (V), 1998-04-21:
Til SF's ordfører vil jeg sige, at som man råber i skoven, får man svar.
Derfor vil jeg sige, at jeg i min korte ordførertale påpegede, at det er tankevækkende, at selv indvandrerorganisationer gør opmærksom på det synspunkt, som jeg her refererede til og argumenterede for.
Jeg tror også, SF's ordfører måske ligefrem har fulgt med i den debat, der pågår i USA netop nu, hvor store grupper af indvandrere og flygtninge argumenterer for det samme synspunkt og ligefrem kræver det af deres folkevalgte.
Jeg tror, SF's ordfører er opmærksom på den debat, og at vi ikke er alene om at repræsentere det synspunkt.
Vi er jo netop ikke enige med Fremskridtspartiet i, at vi centralt skal forbyde muligheden for lokalt at tilbyde undervisning. Vi går altså ind for det lokale selvstyre i Venstre.
Det ved jeg ikke, hvordan SF har det med, men vi mener, at man lokalt må vurdere, om det er hensigtsmæssigt eller ej. Jeg synes egentlig, SF's ordfører skulle være opmærksom på f.eks. den debat, der for tiden foregår i USA om præcis det samme tema, og måske se mere åbent og nuanceret på denne problemstilling.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-04-21:
Sagen er jo den, at i den bedste af alle verdener er der selvfølgelig ikke nogen særlove.
Det er klart.
Dér producerer man lovene, fordi man regner med, at de har en generalpræventiv virkning, og så overholder folk de love.
Men Tvindskolerne valgte jo bevidst at tilsidesætte gældende dansk lov.
I alle de undersøgelser, der blev lavet, viste det sig, at de i bedste fald havde deres egen version af loven
, hvis man skal tolke det sådan nogenlunde anstændigt, og i værste fald fuskede de, og fuskede de, og fuskede de konstant. Derfor må man sige, at der var behov for - fordi loven en gang imellem var lidt grå - at præcisere, og der var behov for en særlov i det her tilfælde.
Men man skal selvfølgelig i videst muligt omfang undgå særlove.
Det er ikke noget, som jeg er begejstret for, og jeg forstår også, at et flertal af politikerne bestemt heller ikke er begejstret for særlove.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Det var en tynd forklaring, men sådan er der så meget.
Enhedslisten ønsker at ophæve Tvindsærloven bl.a. med den begrundelse, at anklagemyndigheden har frafaldet en række anklager mod personer tilknyttet Tvindskolerne for snyd, bedrag m.v.
SF var imod Tvindsærloven.
Retspolitisk var særloven uacceptabel, fordi Folketinget vedtog en lov, hvor ministeren i stedet for skulle have grebet administrativt ind, hvis der var tale om uregelmæssigheder på Tvindskolerne.
Derved blev skolerne frataget deres ret til at få prøvet selve indgrebet ved domstolene.
Nu må loven i stedet for prøves ved domstolene i forhold til grundloven.
Forfatningsmæssigt var særloven mildt sagt på kanten af, hvad der er hjemmel til, fordi Folketinget med særloven bevægede sig ud over dets beføjelser.
Særloven var på kant med grundlovens tredeling af magten, menneskerettighederne og retspolitiske grundregler, og efter SF's opfattelse skal Folketinget ikke være på kant med grundloven, men et godt stykke på den rigtige side af denne kant.
Særloven forekommer også som en antastelse af de traditioner, som den danske fri- og højskoletradition bygger på med frihed for Loke såvel som Thor.
Derfor var og er SF imod særloven, uanset hvilke anklager der rejses, er rejst eller vil blive frafaldet.
Derfor er det ikke frafald af politiets efterforskning, der betinger, at SF mener, særloven skal ophæves, men det ændrer ikke ved, at SF kan støtte forslaget.
Dora Rossen (DF), 1998-04-21:
I bemærkningerne til forslaget er der intet, der har rokket ved Dansk Folkepartis standpunkter og holdninger, siden lovens vedtagelse i maj 1996.
Der er med andre ord ingen grund til på nuværende tidspunkt at ophæve loven.
Tvind har selv bragt sig i denne situation ved ikke i alle tilfælde at have overholdt love og regler.
Det er ganske normal viden ude omkring.
Da loven blev vedtaget i maj 1996, udtalte vi for Dansk Folkepartis vedkommende, at hvad der vedrørte særloven, havde vi ingen problemer med, og vi havde heller ikke nogen flimmer på skærmen.
Vi tilsluttede os fuldt ud og helt forslaget, og vi tilsluttede os også det ændringsforslag, som ministeren havde udarbejdet.
Det var dengang ikke spor for tidligt. For os, der har fulgt Tvindimperiet og kan huske, at befolkningen ude omkring så til og stillede sig selv spørgsmål om disse skolers måde at gøre tingene på, virkede det som en stat i staten.
De var så atypiske, i forhold til hvad folkehøjskolerne og efterskolerne beskæftigede sig med. Deres pædagogik virkede fremmed for os og ikke typisk dansk, men der var jo en mening med disse skolers opståen.
Det var ikke, fordi politikerne ikke vidste noget om, hvad de beskæftigede sig med.
Det var almindelig kendt ude omkring, at der foregik noget mærkeligt.
Det kunne jo ikke undgås, at også politikerne var bekendt med visse ting, der skete ude omkring, men ingen tog ret megen notits af det.
At der så ikke fra regeringens og Folketingets side blev grebet ind noget før, kan man jo så stå her i dag og undre sig over.
Dansk Folkeparti har kun lovord for, at der blev rørt ved Tvind i 1996, og ser ingen grund til at ophæve Tvindloven.
Susanne Clemensen (CD), 1998-04-21:
CD stemte jo for Tvindsærloven, og den beslutning står vi fast ved, og derfor er vi imod denne folketingsbeslutning om ophævelse af Tvindsærloven.
Jeg mener også, at selv om man ville føre retstilstanden tilbage, så kan man ikke føre den faktiske tilstand tilbage fra før Tvindsærloven.
Så også af den grund er vi imod.
Dorit Myltoft (RV), 1998-04-21:
Da partiets ordfører i denne sag, fru Elisabeth Arnold, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende udtalelse:
Den danske friskolelovgivning er enestående og generøs.
Det danske samfund betaler alle udgifterne til den almindelige folkeskole og desuden størstedelen af udgifterne til folkeskolens konkurrent, de frie skoler.
Det er et generøst uddannelsessystem, der således lader udfoldelserne blomstre.
Det er båret af et frihedssyn, der giver plads til mange slags skoleformer, og som giver både forældre og børn mange valgmuligheder, uden at pengepungen skal bestemme det hele.
Besøgende skolefolk og uddannelsespolitikere fra andre lande spørger os: Hvordan i alverden styrer I det?
I betaler både folkeskolen og dens konkurrent.
Hvor er kontrollen?
Svaret har i mange år været, at systemet byggede på en grundfæstet tillid til, at de frie skoler var frie, og til, at de offentlige midler blev brugt til formålet.
Men nogen særlig stram lovgivning har der ikke været tale om.
Det har været muligt at omgå lovens intentioner.
Kravet om selveje skal give garanti for, at de offentlige tilskud til de frie skoler altid anvendes til det skoleformål, der er hensigten med det hele.
Det Radikale Venstre er varme fortalere for det danske friskolesystem.
Den kritik, der har været rejst mod systemets mange frihedsgrader, har desværre nødvendiggjort Tvindlovgivningen.
Vi mener ikke, at det vil være i de frie skolers interesse, at denne lov bliver ophævet.
Det Radikale Venstre må derfor afvise Enhedslistens beslutningsforslag.
Tom Behnke (FP), 1998-04-21:
Fremskridtspartiet stemte i sin tid for Tvindsærloven, og det var jo med henblik på at få stoppet den meget kreative omgang med offentlige støttemidler.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-21:
Kristeligt Folkeparti var oprindelig principielt betænkelige ved denne særlov og er grundlæggende betænkelig ved særlove i det hele taget. I stedet for særlove kunne vi også på dette område ønske os robust lovgivning, der imødegår svindel og humbug, uanset hvem der svindler med midler, således at kassen kan smækkes i, så snart et misbrug opdages.
Men da situationen omkring Tvindskolerne for os at se stadig er ret uigennemsigtig
, kan vi ikke støtte det specielle forslag.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Hr. Brian Mikkelsen forklarer sig med, at grunden til, at Tvindloven kom, var, at Tvindskolerne havde overtrådt loven.
Så er det, jeg spørger hr. Brian Mikkelsen: Hvad er det for retsmidler, for virkemidler, vi sædvanligvis anvender, når der er nogen, der overtræder loven?
Man kan anlægge en straffesag; man kan fra Undervisningsministeriets side inddrage tilskuddet; man kan anlægge sag ved domstolene.
Mener hr. Brian Mikkelsen, at vi fremover skal løse problemer, når folk overtræder loven, ved at lave en særlov?
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-04-21:
Fremskridtspartiet vil med dette beslutningsforslag afskaffe modersmålsundervisning i folkeskolen, og det er vi uenige i.
Dermed kunne jeg sådan set slutte, nemlig med at afvise forslaget.
Hvis jeg skal fortsætte en lille smule, kunne jeg nævne et eksempel, hvor det i hvert fald er helt oplagt med modersmålsundervisning, og det var ministeren også inde på.
Børn, der senere får mulighed for at vende tilbage til deres hjemland, skal selvfølgelig have mulighed for ikke at vende tilbage som flygtninge i deres eget land, men som borgere, der kan deres sprog.
Det var bare ét eksempel.
Forslagsstillerne argumenterer med, at det var bedre at undervise i dansk.
Nu får vi mulighed for at styrke danskundervisningen og også styrke danskundervisningen i førskolealderen, som undervisningsministeren har lagt op til med det lovforslag, der er fremsat.
Men det her forhindrer jo ikke, at man kan styrke danskundervisningen, og der er også dem, der mener, og det afventer vi Danmarks Pædagogiske Instituts undersøgelse af, at modersmålsundervisning vil styrke danskindlæringen.
Det bliver spændende at se, hvad Danmarks Pædagogiske Institut kommer frem til, men det kan jo ikke afvises, at det forholder sig sådan.
Vi ved det ikke.
Halvdelen af de fremmedsprogede får modersmålsundervisning, den anden halvdel får ikke modersmålsundervisning, sådan som praksis er, og derfor er det muligt at gøre op, hvem der klarer sig bedst på det danske sprog.
Vi mener faktisk, at modersmålsundervisningen både kan og bør tilrettelægges sådan, at den styrker integrationen.
Det kan gøres på forskellige måder, men pædagogisk rigtigt tilrettelagt vil modersmålsundervisningen kunne styrke integrationen og bidrage til, at de pågældende børn bliver hjulpet bedst muligt også i den øvrige skolegang.
Som sagt afventer vi Danmarks Pædagogiske Instituts redegørelse for den undersøgelse, de har foretaget af modersmålsundervisningens betydning.
Jeg synes heller ikke, det kan begrundes i økonomiske forhold, som Fremskridtspartiet gør.
Det drejer sig, så vidt jeg kan regne ud, om tre promille af folkeskolens udgifter, og det kan jo ikke være det helt afgørende, hvis det ellers foregår til gavn for de pågældende børn.
Så det er en afvisning af forslaget fra Socialdemokratiets side.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Jeg vil godt spørge hr. Hans Peter Baadsgaard, om han er enig med mig i, at vi har brug for en vejledning om modersmålsundervisning.
Jeg hørte jo, at hr. Hans Peter Baadsgaard synes, vi skal til at modernisere modersmålsundervisningen, og kommunerne skriger på en ny vejledning.
Vil hr. Hans Peter Baadsgaard være enig i, at vi skal presse ministeren til at komme med den vejledning, som vi har ønsket i flere år?
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-04-21:
Nu er jeg en fredsommelig person, der helst ikke indlader mig på pression, men jeg går ud fra, at ministeren udsender en vejledning, når der er overblik over det her.
Jeg har hidtil forstået det sådan, at det var et spørgsmål om at afvente Danmarks Pædagogiske Instituts rapport.
Det skal jeg ikke nærmere kunne redegøre for, men jeg går ud fra, at vi snart får den vejledning, vi har ventet på, så man ved, hvad man har at rette sig efter, medmindre der er anledning til at tage spørgsmålet op i forbindelse med Danmarks Pædagogiske Instituts afrapportering.
Det er jo en pligt, kommunerne har til at tilbyde modersmålsundervisning, men det er jo en begrænset pligt med hensyn til, hvorvidt der skal gives modersmålsundervisning i tredje eller femte generation.
Det mener SF jo.
Det gav de i hvert fald udtryk for ved den seneste behandling.
Jeg synes nok, man godt kan stille sig selv spørgsmålet, i hvor mange generationer der skal gives modersmålsundervisning.
Men det var en vejledning, der blev spurgt om.
Det spørgsmål vil jeg bede SF rette til ministeren.
Anders Mølgaard (V), 1998-04-21:
Venstre har igennem mange år plæderet for at fjerne
kommunernes forpligtelse til at tilbyde modersmålsundervisning til fremmedsprogede børn, og vi mener, det er på tide, at Folketinget giver kommunerne en valgfrihed.
Talrige kommunale betragtninger er også gjort om, at kommunerne er bedst til at håndtere de lokale krav, og at statsligt formynderi på dette område simpelt hen er unødvendigt.
Variationerne kommunerne imellem er som bekendt også meget betydelige.
F.eks. er ca. halvdelen af landets tosprogede børn, nemlig ca. 20.000 ud af 40.000, koncentreret i bare 6 af landets 275 kommuner.
Det er også tankevækkende, at nogle indvandrerorganisationer nu ligefrem offentligt giver udtryk for, at det er en bjørnetjeneste, man gør de fremmedsprogede børn ved at tilbyde modersmålsundervisning, og at det var bedre at tilføre ressourcerne til en forbedring af danskundervisningen.
Selvfølgelig er det sådan, at hvis man ønsker at fortsætte modersmålsundervisningen, kan man gøre det i fritiden.
Jeg synes, det er glædeligt, at der nu endelig er kommet vind i sejlene for dette meget ræsonnable synspunkt.
Men som sagt mener vi, at Fremskridtspartiets forslag er for vidtgående.
Man fjerner kommunernes mulighed for at disponere, og det er vi selvfølgelig modstandere af.
Marianne Jelved (RV), 1998-04-22:
Jeg er glad for, at hr. Keld Albrechtsen nu gør det meget klart, hvordan han ser sammenhængen mellem Amsterdamtraktatafstemningen og ØMU'en og det danske forbehold.
Regeringen har ingen planer om efter et ja til Amsterdamtraktaten at iværksætte noget, der kunne ligne en kampagne eller noget i den retning for at få en hurtig folkeafstemning om dansk deltagelse i ØMU'en.
Det er grundliggende forkert.
Vælgerne skal huske én ting: at det er vælgerne selv, der sætter krydset både ved folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten og ved måske en gang langt ude i fremtiden en afstemning om en eventuel deltagelse i ØMU'en.
Det er vælgerne selv, der afgør det, og det er to forskellige afstemninger.
Endelig skal jeg sige om Euro-X-Rådet og kommentarerne
til mit svar: Jeg er for så vidt enig i de politiske realiteter, at hvis ministre mødes i en mindre kreds og sammen diskuterer nogle spørgsmål, afklarer de nogle holdninger og forbereder en beslutning, som så træffes formelt senere i et større forum, hvor alle er til stede.
Det er derfor, jeg siger, at det er et godt eksempel på, at det også koster politisk indflydelse, når man har nogle i et samarbejde, der samarbejder tættere om noget, hvor andre ikke er med.
Jeg skal understrege, at Danmark ikke er med i Euro-X-Rådet.
Det er en misforståelse.
Det er vi ikke, for vi er ikke medlem af euroen, men vi deltager jo i uformelle ministermøder i dag, og det vil vi også gøre fremover.
Aftalen om valutasamarbejdet kan jeg ikke gøre
nærmere rede for
Der er ikke noget hovskisnovski eller underligt fordækt omkring sådan nogle aftaler.
Det er helt almindelige instrumenter, som er kendt i valutasamarbejdet, som sådan en aftale vil indeholde.
Det, man kan diskutere, er, hvor snævert det bånd skal være, og det vil jo være en vurdering af, hvad der er mest hensigtsmæssigt i den givne situation.
Den diskussion kan vi jo godt føre både om alle instrumenterne og om båndbredde, eller hvor snævert det skal være, og den kan vi føre i al åbenhed, fra nu af og indtil aftalen er indgået.
Det er ikke noget, man behøver diskutere udelukkende bag lukkede døre.