Line Barfod (EL), 2003-10-30:
I foråret diskuterede vi de lovtiltag, som et flertal i Folketinget vedtog, omkring øget hemmelighed i retsplejen, hvor man forringede folks retssikkerhed, og derfor er det da glædeligt, at vi nu kan stå og diskutere åbenhed og offentlighed i stedet, selv om det desværre ikke betyder, at folk, der er involveret i straffesager som sigtede, tiltalte, får mulighed for at få større indsigt.
Man ændrer ikke på den hemmelige retspleje, man indførte i foråret.
Men de mange ting, der ligger i forslaget her omkring øget offentlighed, er på mange punkter et stort fremskridt.
Som andre har været inde på, er der en del ting, vi skal have set nærmere på, drøftet nærmere, hvordan det præcis skal udformes, hvad konsekvenserne skal være, og hvordan de præcise formuleringer skal være.
I forhold til i større omfang at få adgang til domme er vi meget positive.
Vi har flere gange arbejdet for, at der skabes en egentlig domsdatabase, og vi havde også debatten om det i foråret i forbindelse med det beslutningsforslag, vi fremsatte fra Enhedslistens side, hvor alle partier udtrykte, at de syntes, det var værd at arbejde videre med.
Men man afventer jo stadig Domstolsstyrelsens arbejde på det område.
Men vi håber, at det ikke tager alt for lang tid, før vi får en egentlig domsdatabase, så vi kan få offentlig adgang til, hvordan retspraksis egentlig er.
I den forbindelse har vi også undret os noget over denne grænse på 1 år, at straffesager kun skal være offentlige 1 år
Rent praktisk er det jo også sådan, at hvis først de er blevet offentliggjort ét sted, vil det jo blive ved med at eksistere.
Hvis de har været optrykt i en avis, eller hvis de er kommet med i en domssamling eller andet, så er de jo offentlige, og derfor er det umiddelbart lidt svært at forstå, hvad formålet med grænsen er.
Selvfølgelig skal der være anonymisering osv. af straffesagen, men umiddelbart er det svært at forstå, hvorfor man lige har sat den grænse på 1 år, og hvad det konkret kommer til at betyde.
Så er der hele den generelle diskussion om forholdet mellem det vigtige princip om offentlighed i retsplejen og så omvendt hensynet til de personer, der er involveret.
Spørgsmålet er, hvad det er, vi definerer som følsomme oplysninger osv., hvor bl.a. LO har rejst nogle spørgsmål i forhold til arbejdsretssager, som det er værd lige at kigge lidt nærmere på, så vi er sikre på, at vi på den ene side har adgang til, hvad det er, der ligger til grund for de domme, der bliver afsagt, så man kan se, hvad retspraksis er, og på den anden side sikrer, at meget følsomme personoplysninger ikke bliver offentliggjort.
Så er der den debat, som medierne har interesseret sig mest for omkring det her med at tage billeder af folk på vej til og fra retsbygningen.
Jeg tror, at alle herinde er enige om, at den måde, som straffesager har udviklet sig på, så det er blevet ren underholdning, ikke er værdig, og slet ikke de scener, man ser, hvor fotografer står på ryggen af hinanden, og hvor folk prøver at gemme sig under jakker, tæpper osv.
Omvendt er det også et stort indgreb at sige, at man ikke må fotografere i det offentlige rum, og som det er påpeget, er det svært at se præcis, hvordan afgræsningen er både i tid og sted.
Derfor er det noget af det, vi gerne vil se nærmere på.
F.eks. kunne man se på, hvad det ville koste at ændre den fysiske indretning af retsbygningerne, så folk kunne ankomme på en lukket parkeringsplads, hvor pressen ikke havde adgang, og på den måde blive sikret.
Så er der spørgsmålet om retsafgiften, hvor regeringen ikke følger Retsplejerådets forslag om at ændre retsafgiften
Der er vi meget enige med de høringssvar, der er kommet, bl.a. fra Forbrugerrådet og SiD, om, at retsplejen altså ikke bør være et beskatningsobjekt.
Som vi har diskuteret det også i forhold til andre retsafgifter, mener vi altså ikke, at man skal bruge retsafgifterne til at få penge i statskassen, det er ikke rimeligt.
Endelig vil vi gerne, som det også er påpeget i flere af høringssvarene, gøre opmærksom på, at hvis vi virkelig skal have det her til at fungere, og hvis vi tror på, at mange vil gøre bruge af det, så kræver det også nogle flere ressourcer.
Det håber vi at man også vil se velvilligt på og sikre, at der kommer de fornødne ressourcer, så at det, at vi nu åbner for, at mange flere kan få indsigt i retsplejen, ikke fører til, at retsplejen så bliver ringere, at der bliver længere ventetid osv., fordi man bruger ressourcerne på offentlighed og så ikke har ressourcer nok til at tage sig ordentligt af sagerne.
Men generelt set er vi meget positive over for forslaget.