Frank Aaen (EL), 1999-09-07:
Det ønskede man altså ikke.
Socialdemokratiets ordfører sagde i sin ordførertale, at Danmark bliver rigere og rigere, og forleden kunne finansministeren stort set gå på vandet, da han stolt skulle præsentere årets finanslov: Her er der orden i økonomien!
Derfor er det også så meget mere forargeligt, når man har en så relativt god økonomi, at man ligefrem ønsker at prale med det, at man alligevel møjsommeligt tager fra nogle af de grupper i samfundet, der i forvejen har mindst, og nogle gange af i forvejen meget små beløb.
Der er ikke bare ét forslag, der er flere forslag i finanslovudkastet om at tage fra børnefamilier, og der kommer altså oveni, at man for et par måneder siden har aftalt med kommunerne, at de gerne må sætte forældrebetalingen op under visse betingelser.
Der er flere forslag om at tage fra landets pensionister, herunder til varmehjælp.
Hvis varmehjælpen er mindre end 350 kr., forsvinder den fremover.
Jamen for nogle enlige pensionister er 350 kr. faktisk mange penge, fordi det er dem, der i forvejen har allermindst, og det er det dobbelte, hvis der er tale om et par.
Det kommer jo oveni, at vi med sidste års finanslov så, hvordan regeringen sammen med Venstre og De Konservative reducerede boligydelsen til landets pensionister.
Man begrænser igen muligheden for, at arbejdsløse kan uddanne sig.
Jeg har slet ikke tal på, hvor mange gange
denne regering har begrænset de arbejdsløses muligheder for at finde en uddannelse, og jeg forstår det ikke.
Man tager den skattefordel væk, som man har i dag, hvis man er så uheldig at miste sin ægtefælle; jeg forstår det ikke.
Det er mennesker, der i forvejen er inde i en meget alvorlig situation, som i forvejen har besvær med at få deres økonomi til at hænge sammen i den nye situation, og så tager man alligevel 9.000 kr. væk.
Jeg forstår det ikke.
Så er der det med ulandsbistanden, hvor vi lige har diskuteret, at man tager og fjerner flere hundrede millioner kroner på grund af, at der har været en krig i Europa.
at vide, at de skulle finde nogle penge, og så fandt de lidt penge?
Nej, desværre er det jo lidt kendetegnende og lidt forstemmende for udviklingen, for
selv om rigtig mange danskere oplever, at det går godt, og at de har fået arbejde og indkomstfremgang - vi kan bare se på bilparkens eksplosion de senere år - er der altså også rigtig mange, for hvem det at kunne komme til at tjene flere penge og have mere mellem hænderne, er noget, de må læse om.
Det er ikke deres virkelighed, tværtom oplever de det modsatte.
Vi taler altså om mennesker, som, når de har betalt deres bolig, har mindre end 46 kr. om dagen pr. person til rådighed til mad og alt muligt andet.
Der er da ikke nogen her i Folketinget, der overhovedet kan forestille sig at skulle leve for 46 kr. om dagen; ikke én her har fantasi til at forestille sig, hvordan det er.
Men det er altså alligevel i de grupper, man finder 10 mio. kr. her og 20 mio. kr. der.
Jeg synes ikke, det er fint, jeg synes, det er meget ringe.
De var nedslidte, og vi må stadig konstatere, at når det gælder nedslidning på arbejdsmarkedet, er den offentlige sektor nedslider nr. ét. Social- og sundhedssektoren er den sektor, som procentvis producerer flest førtidspensionister, og her må vi altså sige, at det er dér, hvor vi sammen med landets kommuner og amter har det afgørende ansvar.
Her har vi stadig noget af den værste nedslidning på arbejdsmarkedet.
Det giver heller ikke nogen god karakter, og det er ikke godt, når vi i øvrigt må sige, at det går jo fint med økonomien.
Ja, vi får næsten daglig meldinger ind om elendige kurser, som mennesker bliver tvunget til at gå på, og om tvangsarbejde, hvor man bliver sat til at lave noget arbejde, der ikke er perspektiv i, og hvor man heller ikke får en almindelig løn og overhovedet er ansat uden rettigheder.
Og hvis man protesterer, fordi socialrådgiveren eller arbejdsformidlingen har fundet på et eller andet kuleskørt, og siger: Nej, nu er det nok, jeg vil ikke, jeg kommer ikke i morgen..!
så reagerer man prompte i systemerne med at udskrive kæmpemæssige bøder.
Vi har eksempler på, at man i flere uger har frataget en familie på to voksne og to børn enhver form for forsørgelse.
Jeg troede ikke, man gjorde det i Danmark.
Jeg ved godt, der er vedtaget en lov her i Folketinget, som muliggør det, men jeg synes ikke, det hører til i noget, der vil kalde sig et velfærdssamfund.
Der er alt for mange eksempler på, at her i det rige Danmark, hvor mange har det ganske glimrende, må andre altså se, at det ikke er dem, goderne kommer til, og de må stærkt notere sig en meget umenneskelig behandling.
Det gælder jo også mange af de flygtninge, der kommer til landet, og som flygtninge i forvejen er ude i en dyb krise og har det meget elendigt.
Her kommer vi alligevel og siger: Jamen, du er jo lige kommet, så du kan godt leve for mindre, end danskerne har at leve for.
Jeg vil godt sige her, at et hovedtema for os i finanslovforhandlingerne bliver at få fjernet de eksempler på det, jeg kalder umenneskelig behandling af dem, der er her og bor i vores land, og også af dem, som vi burde hjælpe i den tredje verden.
Vi vil have fjernet den diskriminerende såkaldte integrationsydelse - som om folk blev bedre integreret i samfundet, bare fordi man giver dem lidt færre penge, end andre får!
Vi ønsker en indsats, der stopper den skrækkelige tendens, der er i kommunerne i øjeblikket til enten ikke at bygge boliger, som fattige mennesker kan bo i, eller nedlægge boliger, som fattige mennesker har råd til at bebo.
Man slås simpelt hen mellem kommunerne i øjeblikket om at blive fri for fattigrøvene, og det er jo ikke en måde at behandle dem, der har det ringest, på.
Det er nedværdigende, det er dårligt, og det bliver et hovedtema.
En af de bedste og tilmed helt gratis metoder, vi vil pege på, er, at man i stedet for at bruge en masse penge på unyttig, ja nogle gange skadelig aktivering og uddannelse, som er nedværdigende for dem, der gennemfører det, bruger pengene til at skabe nogle flere ordinære job. Vi har fået et tal, der viser, at man i gennemsnit bruger 51.000 kr. hvert år på hver arbejdsløs i aktivering. Dertil kommer næste år 148.000 kr. i arbejdsløshedsunderstøttelse, og det giver samlet set 200.000 kr., som man betaler til folk - og man holder dem i arbejdsløshed!
På den anden side må jeg sige, at det er for fedtet.
Altså kommunen får 75.000 kr., hvis den ansætter en ledig på normale vilkår, og det betyder, at landets statsminister har scoret 125.000 kr.
Så er der mere balance i økonomien ude i kommunerne, og så er vi også sikre på, at ordningen bliver brugt.
Og hvorfor skal vi nøjes med 4.500?
Hvorfor ikke et langt større antal?
Der er både ledige, der ikke har udsigt til andet arbejde, og der er opgaver, der råber på at blive løst.
Vi vil også under finanslovsforhandlingerne foreslå, at der oprettes en fond, som kan støtte oprettelse af nye arbejdspladser for folk med nedsat arbejdsevne af den ene eller den anden årsag.
Vi tror ikke på det private
arbejdsmarked
Vi tror ikke på, at forslaget om fleksjob og skånejob og alt det dér vil løfte det væsentligt mere, end det er i øjeblikket, og det har i øvrigt også den grimme side, at de, der er ansat under de vilkår, ikke har normale løn- og arbejdsvilkår og derfor ikke har de samme rettigheder som andre.
Vi ønsker en fond, der kan gå ud og støtte, hvis der er en kommune, hvis der er nogle foreninger, hvis der er kooperativer, der ønsker at starte en ny produktion.
Så får de en støtte, så de kan komme i gang, som også giver kompensation, hvis de ansætter folk med nedsat arbejdsevne, og på den måde får man - lidt som man har gjort det i Sverige, men bare i en mere centralistisk model og ikke denne her meget decentrale model, som vi foreslår - skabt rigtig mange almindelige arbejdspladser, hvor man faktisk også eksporterer fra de pågældende arbejdspladser.
Vi foreslår, at det skal være virksomheder, hvor man ikke kan tage overskud ud for derved at undgå fifleri med tilskud, og vi foreslår, for at der ikke skal være udkonkurrering af andre virksomheder, at konkurrencemyndighederne skal have tilsyn med prisfastsættelsen. Så det er efter vores opfattelse bare med at klø på med de gode ideer og få dem sat i gang, sådan at vi kan få udviklet nogle flere arbejdspladser på det område.
Med hensyn til selve finanslovforhandlingerne ser vi helst, at man lader være med at lave de her kæmpestore forlig, hvor ingen forhandler, hvor intet parti, og hvad der er endnu værre, hvor ingen i offentligheden er i stand til at følge med i, hvad der foregår, fordi det hele foregår bag lukkede døre, og ikke nok med det - for det er også nogle gang nødvendigt at have lukkede døre - hvor der samtidig udvikles en sand købmandshandel, som vi så det sidst, hvor efterlønnen blev en af taberne i den proces.
Ingen vidste, at det kom.
Det kom som en tyv om natten.
Vi synes ikke, det er en god måde at føre politik på.
Vi vil meget hellere have det frem i Folketingssalen sag for sag, hvor udgifter og indtægter aftales samtidig, så finansloven på sin vis bare bliver til en sammenregning af, at vi her i Folketinget har besluttet, at det koster det, og sådan kommer pengene ind - i stedet for at det hele rodes sammen.
Jeg vil også sige, at jeg har noteret mig, at det ikke er en tankegang, der har stor udbredelse i Folketinget, og derfor skal det heller ikke være nogen hemmelighed, at vi selvfølgelig gør det, at vi går ind i finanslovforhandlingerne og forsøger at få vores ting igennem på den måde, hvis det er det, der skal til.
Jeg vil så bare give befolkningen det løfte, at der ikke kommer noget efterlønschok i en aftale, hvor Enhedslisten er med.
Vi vil under forhandlingerne først og fremmest prioritere nye, reelle job.
Vi vil bruge dagpengene, arbejdsløshedsunderstøttelsen, til at skabe rigtige stillinger.
Vi ønsker en væsentlig forbedring af den kollektive trafik.
Vi er bestemt indstillet på at gå ind omkring DSB for at se, om vi kan være med til at lave en DSB-aftale, der kan løse det problem.
Bare som et lille kuriosum: Vi, der jævnligt kører i tog, har efterhånden noteret os, at skinnenettet mange steder har en sådan kvalitet, at det er umuligt at skrive i toget, fordi det hopper så meget.
Det viser bare på et lille område nødvendigheden af, at der snart sker noget alvorligt.
Vi ønsker en certificering af varer, der er produceret ved hjælp af genmodificerede planter.
Jeg deltog i går i en generalforsamling, hvor jeg prøvede at overbevise store virksomheder om, at de skulle afstå fra den form for virksomhed.
Det var de ikke indstillet på.
Med et stemmetal, som man i sin tid kendte fra DDR - 99,9 mod 0,1 - stemte man et forslag om at stoppe denne udvikling af en genroe ned.
Vi mener, at der er brug for, at forbrugerne så får den hjælp fra samfundet, som de åbenbart ikke kan få fra Danisco, og vi ved, at 94 pct. af danskerne beder om, at alt, hvad der er i nærheden af en genmodificeret plan, faktisk bliver mærket GMO, så man kan se, at her er noget, som kan fravælges, hvis man ikke vil være med til at udsætte naturen for risici, som det er tilfældet med de forsøg, der er med genmodificering.
Så det er en af de ting, vi også vil prøve at bringe ind i forhandlingerne: sørge for, at et sådant mærke bliver etableret.
Vi ønsker en indsats på arbejdsmiljøet, først og fremmest for at stoppe den nedslidning, der foregår i alt for stort omfang.
Når man taler om forsørgerbyrden, som finansministeren normalt gør,
vil jeg sige, at det største problem, vi har, ikke er, at der bliver flere ældre, ikke er, at der bliver færre unge. Nej, det er, at vi år efter år bliver ved med at producere førtidspensionister og skubbe folk ud af arbejdsmarkedet, slide dem ned, så de i en alt for tidlig alder ikke er i stand til at udføre arbejdet.
Det er det mest afgørende problem, vi har.
Alt andet er ingenting.
Det er det her, vi skal have gjort noget ved.
Det håber jeg også vi vil komme i en forhandling om.
Så ønsker vi altså som nævnt et opgør med umenneskeligheden dér, hvor den optræder i forhold til integrationsydelsen og også andre steder, hvor vi ser diskrimination og urimelig behandling af mennesker i vores samfund.
Jeg vil sige, at kan vi komme nogen vegne på de områder, som jeg har nævnt her, og samtidig få fjernet de forringelser, der åbenlyst er i finanslovforslaget, f.eks. over for ældre og børnefamilier, så vil jeg også godt give regeringen det tilsagn, at vi vil være indstillet på at forhandle så langt, at der kan vedtages en finanslov sammen med venstrefløjen.
Vi vil gøre, hvad vi kan for at få regeringen på ret kurs i forhold til, hvad den gjorde sidst, få gennemført
nogle gode ting og samtidig sørge for, at hr. Anders Fogh Rasmussen politisk set bliver holdt i arbejdsløshed.
Vi vil gøre alt, hvad vi kan, for, at den side af salen ikke kommer i nærheden af at sætte nogle grimme fingeraftryk på finansloven, den første finanslov i det nye årtusinde.
Jeg håber, at regeringen har lært af, hvordan det gik sidst.
Jeg håber, at man vil følge linjen fra pinsepakken, som jo for det første er baggrunden for, at vi i dag har en relativt sund økonomi, og for det andet jo havde den store fordel, at den vendte socialt rigtigt.
Det er det, vi ønsker:
en finanslov, der vender socialt rigtigt.