Carsten Hansen (S), 2001-06-01:
Det er jo en lidt barok sag, vi er endt i her i forhold til de indstillinger, der har været undervejs i forløbet, men ikke desto mindre er det jo rart, at vi får lejlighed til at diskutere, debattere og også tilkendegive vores holdninger. Der skal ikke herske tvivl om, at vi på ældreboligområdet ønsker flere boliger.
Vi ønsker mere kvalitet og større kvalitet.
Men når vi ser på det her forslag, som vi har til anden behandling, og ændringsforslagene, der følger med, så bryder det med en hel række afgørende principper i forhold til, hvordan vi ellers har gjort, og hvordan vi normalt gør i forhold til flertallet af partier i Folketinget.
Og det bryder med nogle afgørende principper for Socialdemokratiet, som vi hidtil har troet var helt fundamentale for en række partier, der her i dag har tilkendegivet, at de vil stemme for Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag og de stillede ændringsforslag.
Princippet om, at hvis der er offentlig støtte, så er der også forpligtelser med, har været helt afgørende.
Det har jeg også haft indtryk af at det har været for Enhedslisten og andre.
Det har også været afgørende, at der er anvisningsret, og det har vi indført ved fælles hjælp, og vi har sagt, at vi vil gøre det på private andelsboliger.
Det har været lidt underligt at se, at man her fraviger det princip, og vi mener, at det helt naturligt bør gælde ældreboliger og plejeboliger med støtte. Der er et andet princip om at anvise efter behov og efter en konkret vurdering.
For os er det altså afgørende, at de, der har det største behov, skal anvises først.
Men det gælder altså ikke for B 76, når vi taler om eksisterende plejehjem, der ombygges med offentlig støtte.
Ja, jeg spørger partierne bag ændringsforslagene.
Et andet princip, som vi jo har holdt meget fast i her i Folketinget, er incitamentsstrukturen, det med, at det er kommunerne, der sikrer det nødvendige antal plejehjemspladser ude omkring, og at vi sikrer det via tilskud, via servicearealtilskud osv.
Det bryder vi med.
Vi giver altså med det her beslutningsforslag nogle enkelte privatejede plejehjem nogle fordele, som ingen andre har.
Det er utroligt, at man nu bryder med et helt afgørende princip, der har været gældende siden engang i 1980'erne i forhold til at fastholde det kommunale ansvar.
Også det, der er ligebehandling, uanset hvilken udbydertype man er.
Man kunne næsten gå så vidt som til at sige, at den der valgfrihed ved at forskelsbehandle går vi ikke ind for.
Lad os så se på, hvad vi egentlig har gjort i det her spørgsmål.
Ja, vi har jo en kommuneaftale, som sikrer, at kommunerne er temmelig fordelagtigt stillede i forhold til at låne på den kommunale grundkapital.
Det var et bredt flertal af de her partier, der gik med ind og sikrede det.
Vi har givet bedre forhold, hvad angår tilskud for servicearealer for plejeboliger.
Det er faktisk et engangstilskud på over 40.000 kr. Man kan lånefinansiere den resterende anskaffelsessum oven i købet.
Vores vurdering var, og det er der vist ikke nogen der har anfægtet, at det her jo giver op til 1.000 flere plejeboliger om året.
Vi ser, at de, som vurderer det her, altså Ældreboligrådet, faktisk vurderer, at der er ældreboliger nok.
Vi er oppe omkring 23 pct. i forhold
til alle dem, som er over 80 år. Vi har også i vores boligpakke, vi har lagt frem, som selvfølgelig kommer til forhandling, også i forhold til de ansvarlige partier i finansloven, sagt, at vi vil lægge en større kvote ud til andelsboligbyggeriet i forhold til seniorbofællesskaber.
Så vi er meget optaget af de ældres situation, men vi synes, det er helt afgørende, at vi fastholder de grundlæggende principper i boligpolitikken, og dem mener vi at det her forslag bryder med.
Vi er i Socialdemokratiet af den opfattelse, at der skal være flere forskellige ældreboliger for de ældre at vælge imellem, men det her forslag betyder, som jeg sagde, at kommunerne i høj grad vil vælge en enkelt aktør, for kommunerne får et økonomisk incitament til kun at vælge en enkelt.
Det er altså, som jeg har sagt, ikke hensigtsmæssigt.
Der skal være reelle valgmuligheder i kommunen, og det er ikke sikkert, at det er en ombygning af et lokalt plejehjem, der er den rigtige løsning.
Ofte vil det være sådan, at plejehjemmet egner sig bedre til andre formål af hensyn til de ældre, men så sandelig også af hensyn til arbejdsmiljøet og dem, der skal arbejde der.
Derfor er det vores politik, at der skal bygges ordentlige og gode ældreboliger til de ældre, men det skal altså ikke være på arbejdsmiljøets og de ældres bekostning.
Så er det også Socialdemokratiets opfattelse, at der, når det offentlige giver støtte, skal følge en offentlig forpligtelse med, som jeg har sagt.
Samfundsmæssigt betyder det, at der er ansvar og forpligtelse.
Det er et synspunkt, som jeg har sagt at vi holder fast i.
Det princip gælder ved al støtte til boliger.
Men vi giver altså nu mulighed for, at staten skal give støtte til ombygning af privat plejehjem, uden at kommunen får anvisningsret, og det kan jeg ikke forstå.
Lad mig citere fra behandling af beslutningsforslag nr. B 95 i år, hvor hr. Keld Albrechtsen fra Enhedslisten sagde: »... Man vil have, at Folketinget skal give udlejerne en pose penge; det er det, man vil have.
Og der skal ikke knyttes nogen betingelser dertil, og samfundet skal ikke have noget til gengæld.
Jeg synes, man skal stå ved, at det er det, forslaget går ud på.« Jeg kan ikke være mere enig med hr. Keld Albrechtsen.
Men denne gang har hr. Keld Albrechtsen og Enhedslisten altså skiftet mening.
Nu kan man godt smide en pose penge, som hr. Keld Albrechtsen sagde i samme indlæg, ud ad vinduet uden at knytte betingelser til.
Hvad er det for et menneskesyn, der ligger bagved?
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at der skal bygges flere ældreboliger, også til de plejekrævende ældre, men det er altså ikke Socialdemokratiets opfattelse, at det er ligegyldigt, hvem der får plejeboligerne.
De svageste skal have først.
Men uden kommunal anvisning til offentligt støttede boliger kan vi simpelt hen ikke sikre, at de svageste bliver tilgodeset først.
Vi er ganske simpelt hen ikke enige i det her forslag.
Med forslaget åbne der op for, at den, der kender de rigtige, kommer først, og så er det altså ligegyldigt, hvem der har det største behov.
De principper er helt afgørende for os i Socialdemokratiet, der altid har kæmpet de svagestes kamp.
Og jeg vil i første omgang slutte mit indlæg her, men jeg regner med, at vi får lejlighed til at debattere det.