runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2004-12-01:
Det er jo så det tredje område, hvor brugerbetalingen slår igennem tvunget frem bl.a. af regeringens skattestop.
Ser vi på de samlede udgifter, kan vi se, at udgifterne til den kollektive transport i denne regerings tid er vokset med næsten 17 pct.
Sammenligner vi så det med den almindelige prisudvikling, kan vi se, at det næsten er tre gange så meget som de godt 5 pct., de almindelige priser er fremskrevet med.
Altså har regeringens skattestop bevirket, at brugerbetalingen på transportområdet er steget ganske væsentligt.
Det er selvfølgelig en merudgift, der er væltet over på de mange, mange tusinde pendlere, der hver dag rejser frem og tilbage for at passe deres arbejde, og spørgsmålet er derfor: Hvad mener ministeren, at konsekvensen er af, at man har forøget omkostningerne ved at bruge den kollektive trafik så kraftigt?
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Jeg synes, det er mageløst, at den nuværende regering skal kritiseres for en lovgivning, som den tidligere regering indførte, nemlig at kommunerne kunne opkræve 33 pct. af udgiften i en daginstitution som forældrebetaling!
Det er altså noget, som Socialdemokratiet har sagt var en rigtig god ting, og at det ville man indføre.
Så synes jeg, man skal vende tilbage i sit lønkammer og vurdere, hvor meget man i øvrigt skal tænke om af det, som man har gennemført gennem tiden.
Det, der er regeringens udgangspunkt, er, at vi aftaler, at der er uændret forældrebetaling, og det vil sige, at hvis der er nogen, der ikke tidligere har haft 33 pct., men vælger det, så er det i virkeligheden noget, som vi egentlig har betalt dem for ikke at gøre, når vi ser alle kommunerne under ét.
For det, vi lægger ind som den kommunale indtægt, er uændret forældrebetaling, så vi har egentlig betalt for, at man ikke hæver forældrebetalingen.
Sådan finder aftalerne sted, må jeg sige til fru Lotte Bundsgaard.
Sådan finder de sted.
Men jeg vil medgive, at der har været meget skadelig lovgivning under den tidligere regering.
Og noget har vi også rettet op på.
Det vil man nok se.
Men jeg er selvfølgelig glad for, at fru Lotte Bundsgaard nu pludselig medgiver, at halvdelen af det, som det koster, tager man ved at reducere børneydelsen.
Det er jo altså et lille skridt ad vejen.
Nu er ...
Pernille Blach Hansen (S), 2004-12-01:
Jeg må sige til finansministeren, at jeg tror, at de mange tusinde forældre, der har børn i danske daginstitutioner, som netop nu oplever pænt store stigninger i det, de skal betale, har svært ved at se, at de samtidig får en serviceforbedring.
Jeg er i hvert fald ikke stødt på ret mange kommuner, der i øjeblikket udvider servicen på daginstitutionsområdet, og derfor er det her jo i virkeligheden en absurd diskussion om, hvorvidt skattestoppet kun gælder for staten og ikke den kommunale verden.
Sådan er det jo ikke indrettet.
Det hænger jo sammen for mig som borger, der står med mit barn i en daginstitution og kigger på min skattebillet – jamen det hænger da sammen!
Hvad har jeg tilbage, når jeg har betalt min skat?
Hvad har jeg tilbage, når jeg har svaret det, jeg skal betale for at køre med offentlig transport, for at få mit barn passet i daginstitution og for at tage noget efteruddannelse?
Og derfor er finansministeren da nødt til at forholde sig til virkeligheden.
Virkeligheden er, at borgernes kontante brugerbetaling i kroner og øre på daginstitutionsområdet er steget markant, og der kan regeringen da heller ikke sige sig helt fri for, at det selvfølgelig hænger sammen med regeringens politik over for kommunerne.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Jeg vil gentage mit tilbud fra før.
Selv om medlemmer af Folketinget får et passende vederlag, så vil jeg igen sige, at det skal være helt gratis at fortælle, hvordan skattestoppet egentlig er indrettet, for skattestoppet tager udgangspunkt i, at der ikke er stigende forældrebetaling.
Det er udgangspunktet.
At kommunerne overholder skattestoppet ved, at de ikke kan hæve en grundskyldpromille eller dækningsafgift.
Det, de så mangler for at dække deres udgifter ind plus en yderligere vækst, plus den vækst, der er til næste år, får de af statskassen.
Så hvis det var sådan, at kommunerne hævede deres skat, ville de bare få mindre af staten, altså et mindre balancetilskud, for det, vi aftaler, er væksten, det er, hvad der er plads til i forbrug.
Deri indgår uændret forældrebetaling, og det er sådan, at hvis man så undlader at øge udgiften i daginstitutionen, hvis man undlader det, så stiger beløbet heller ikke de her 30 pct.
Det kan det ikke, for hvis det stiger, er det, fordi man ikke overholder loven.
Sådan vil det være.
Så hvis det bliver dyrere, end det ellers har været, hvis det stiger, så er det, fordi man bruger flere penge i institutionen til at passe børnene, for det eneste grundlag for, at man overhovedet kan komme til at betale mere, er, hvis udgiften jo reelt, altså i faste priser, stiger.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-12-01:
Jeg synes, det kunne være meget godt igen at komme tilbage til den enkelte families hverdag.
Vi har også oplevet i løbet af de sidste par uger, at det er lidt svært for regeringen at forklare, hvad skattestoppet går ud på.
Men hvis de har råd til et hus til en 4-5 mio. kr., så mærker de i hvert fald nok skattestoppets konsekvenser.
Det, vi oplever, er, at en vuggestueplads er steget med 1.500 kr.
1.500 kr. er den steget fra det ene år til det næste år.
Hvilke konsekvenser tror finansministeren, det har for den enkelte familie?
De konsekvenser, det har for den enkelte familie, er, at det er blevet dyrere at gå på arbejde, for en naturlig udgift, når man går på arbejde, er, at man skal have passet sine børn.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
For den uvidenhed, som man her giver udtryk for, er langt større end den, man kan møde andre steder, hvor folk ikke får betalt at sidde og læse lovene igennem.
For det er jo ikke, som fru Lotte Bundsgaard siger.
Der er jo ingen sammenhæng.
Der er ingen sammenhæng.
Kommunerne ville ikke have en krone mere til rådighed uden skattestop, for det, vi aftaler med dem, er væksten.
Hvor meget er der plads til, at der kan lægges oveni, så de offentlige udgifter næste år ikke blot er som nu?
Det, man mangler, fordi der er et skattestop, betaler statskassen.
Og med hensyn til vuggestuer gælder nøjagtig den samme lovgivning.
Den er et spejl af, hvad det koster at drive vuggestuen, og der skal forældrene betale 30 pct.
Så hvis man vælger at ansætte flere, at gøre det dyrere, så stiger udgiften selvfølgelig.
Jeg vil medgive, at hvis man sætter en bus ind, og der stort set ikke er passagerer, så er det rimelig dyrt pr. passager.
Men det ligger vel i begrebet, at man i gennemsnit dækker kollektiv trafik således, at der er en lokaltrafik og en regionaltrafik, som er dækkende for det behov, der er, både centralt og regionalt og ude i det yderste led.
Det, som brugerbetaling udgør i 2004, er 0,57, altså 57 pct.
Når vi går til 2003, var det 0,54, altså 54 pct. I 2002 var det 56 pct. I 2001 var det 56 pct.
Men det er klart, at der er en frihed til selv at tilrettelægge sin rutestruktur, og det afspejler også, hvor folk egentlig bor, og hvor de vil hen.
Vi er gået meget langt ved at lave en aftale med amterne, hvor de selv er enige i, at der med den aftale er grundlag for, at taksterne ikke stiger mere end den almindelige pris- og lønudvikling, altså indekseret.
Det har intet med skattestoppet at gøre.
Jeg siger igen: Vi har aftalt i det forløb, at der er uændret forældrebetaling.
Det er udgangspunktet, så hvis man hæver forældrebetalingen, betyder det rent faktisk, at man får flere penge end dem, der egentlig er tilsigtet i aftalen, især hvis der er tale om frivillige tilskud fra kommunen til ...
Lotte Bundsgaard (S), 2004-12-01:
Ja, nu ved finansministeren jo godt, at stigningen for en vuggestueplads ikke kun skyldes, at man bruger flere penge på vuggestuen, men også, at der er flere kommuner, der har valgt at sige, at forældrene nu ikke kun skal betale 30 pct., nu skal de betale 33 pct. af udgiften.
Men det, det betyder for den enkelte familie, er altså, at de skal betale 1.500 kr. mere for at få deres barn passet i en vuggestue.
Derfor synes vi kun, det skal koste 1.000 kr. at få et barn passet.
Og inden finansministeren nu kommer til at stå og sige noget, der ikke er korrekt, så vil jeg gerne sige, at halvdelen af forslaget finansieres via børnechecken.
Den anden halvdel er en omfordeling til børnefamilierne, fordi vi faktisk synes, det er godt, at der er så mange forældre, der hver dag står op, går på arbejde, betaler skat og er med til at få det her samfund til at hænge sammen.
Men det, vi har hørt, er altså, at vi har en regering, der er ligeglad med, at det er blevet 1.500 kr. dyrere at få et barn passet i vuggestuen.
Så kan finansministeren tale meget om love og skattestop og aftaler, og hvad ved jeg.
Det, den enkelte familie oplever, er, at den bliver straffet, når den går på arbejde, ved at det er blevet langt dyrere at få børnene passet.
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-12-02:
Jeg vil sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at der er ingen forskel mellem ministerens og min opfattelse.
Danmark har fået forbudt giftige bromerede flammehæmmere, som er farlige, via EU-systemet, og det er netop et eksempel på, at vi er kommet igennem med et ønske om et forbud.
Der er andre flammehæmmere, der er videnskabeligt bevis for er giftige og farlige for miljøet, og dem ønsker vi også forbudt.
Men vi mener, at EU-systemet er det bedste sted til at få gennemført det.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Hr. Lars Christian Lilleholt indledte med at sige, at der foreligger solid forskning – sådan tror jeg det blev udtrykt – som dokumenterer, at de bromerede flammehæmmere udgør et stort sundhedsmæssigt og miljømæssigt problem.
Men vi har lige hørt miljøministeren sige, at hun ikke mener, at der er tilstrækkelig dokumentation for, at de bromerede flammehæmmere er farlige, og at vi altså ikke står særlig stærkt over for EU, hvis vi siger, at vi mener, der er et problem.
I og med at hr. Lars Lilleholt tilhører et regeringsparti, kunne jeg derfor godt tænke mig at vide
: Hvad er årsagen til, at der åbenbart er en forskellig opfattelse hos Venstres ordfører og hos miljøministeren af farligheden af de bromerede flammehæmmere?
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-12-02:
Bromerede flammehæmmere findes i stigende mængder i naturen og i mennesker, og det er en kendsgerning, at en lang række af de bromerede flammehæmmere udgør et problem, både miljømæssigt og sundhedsmæssigt.
Det er vi rent faktisk enige med SF i, og derfor har både denne regering og den tidligere regering taget problemet meget alvorligt.
I 2001 udarbejdede Miljøstyrelsen en handlingsplan for bromerede flammehæmmere.
Handlingsplanen siger klart, at der er tale om et internationalt problem, som kun kan løses internationalt, dvs. enten globalt eller gennem EU, og derfor har Danmark i EU støttet forbud mod de problematiske stoffer.
For Venstre er der ingen tvivl om, at vi når det bedste resultat gennem en målrettet indsats i EU, og med aktiv dansk deltagelse er der også opnået mærkbare resultater ad den vej.
EU har fra august i år indført forbud mod to problematiske flammehæmmere, og der vil blive indført endnu et forbud, som skal gælde fra og med 2006.
Venstre kan ikke støtte SF's forslag om dansk enegang i form af et særskilt dansk forbud, ganske enkelt fordi vi ikke tror, at det er den rigtige vej.
Skal der ske noget, skal det være gennem EU.
En sådan afgift vil være meget svær at administrere, bl.a. fordi det er svært at opgøre, hvor store mængder bromerede flammehæmmere der er i det enkelte produkt.
Vi tror heller ikke, at en sådan afgift vil være adfærdsregulerende, fordi vi tvivler på, at en afgift vil have den store effekt på, hvilket produkt man vælger, f.eks. hvilken pc eller hvilket fjernsyn man ønsker at købe.
Vi er enige med SF i, at der er brug for mere viden på området.
Vi tager problemerne meget alvorligt, men løsningen ligger ikke i en særskilt dansk enegang, og derfor kan vi ikke støtte SF's forslag.
Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
Mig bekendt blev der nu ikke stoppet nogen informationskampagne.
2 år efter, at den var rullet hen over scenen, kom der en åbningsskrivelse fra Kommissionen.
Men jeg kan kun være enig med spørgeren i, at selvfølgelig skal der ligge de senest opdaterede oplysninger på Miljøstyrelsens hjemmeside, også i denne her sag.
Jytte Wittrock (S), 2004-12-02:
Vil det sige, at ministeren mener, at den oplysningskampagne, som man måtte stoppe af de grunde, som er beskrevet, ikke kan ajourføres på en sådan måde, at den ikke er ulovlig ifølge EUreglerne?
Kan der ikke lægges en oplysning på Miljøstyrelsens hjemmeside, som giver maksimal oplysning til borgerne i Danmark, så de har en reel mulighed for at forholde sig til spørgsmålet, og også oplyse, om der er mulighed for at vælge noget andet?
Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
Der er ikke tvivl om, at også oplysningsmæssigt er vi foran.
Det fremgår f.eks. af den informationskampagne, jeg nævnte før, og også i forbindelse med mærkningsordninger osv. er vi hele tiden meget opmærksomme på at have fokus på bromerede flammehæmmere.
Det er ikke et område, hvor Danmark bare sidder og siger: Nå ja, her behøver vi ikke gøre noget.
På ingen måde.
Jytte Wittrock (S), 2004-12-02:
Vi er i Socialdemokratiet også enige i, at det er i EU, vi skal kæmpe for sagen, men vi synes altså også, at vi har et ansvar over for den danske befolkning og derfor skal speede op og tydeliggøre, at her er der noget, man bør tage afstand fra.
Fralægger vi os ikke det ansvar, hvis vi ikke lægger maksimalt pres på ved f.eks. at gå et skridt foran andre lande i Europa, også rent oplysningsmæssigt?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Ja, men er vi ikke somme tider lidt for duksedrengeagtige?
Det kan jo ikke hjælpe noget, så hvad med at tage debatten med Kommissionen?
Det gjorde vi med ftalaterne, og der er altså nogle, der er nødt til at gå foran og gå lige til grænsen af de fælles regler.
Er ministeren ikke enig i det?
Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
Jo, det er ministeren fuldstændig enig i, især hvis der er udsigt til, at det kan give resultater, og hvis vi kan komme igennem med en konsistent argumentation.
Det var f.eks. det, vi gjorde med Cx-gasserne.
Her var der mulighed for at markere og argumentere for, hvorfor vi mente, at vi kunne gå enegang, bl.a. fordi der var en særlig klimaforpligtelse osv. osv., altså hele den argumentation, som fru Elsebeth Gerner Nielsen også kender.
Men sagen er altså, at her klapper vi ikke bare hælene sammen.
Vi er jo blandt de lande, der presser stærkest på over for REACH, når det gælder om at få registreret kemikalier.
Så sent som i sidste uge deltog jeg i Konkurrenceevnerådet – en lidt særpræget oplevelse kan man godt sige – netop for at markere miljø- og sundhedsaspektet som det bærende i REACH og kemikaliereformen.
Det er vejen frem, det er her, vi skal prøve at gøre vores indflydelse gældende på EU-plan og derefter forsøge at få speedet processen op.
Vi gjorde bl.a. en stor ting ud af at sige, at også de stoffer, der findes i mindre mængder end 10 t, skal med ind i billedet.
Det er den danske position, så Danmark er ikke i en position, hvor vi klapper hælene sammen.
Vi er i en position, hvor vi er i front i kampen mod de ting.
Jeg tror, vi skal passe på med, hvad vi paralleliserer til.
Jeg kunne også rent umiddelbart være fristet af en parallel til ftalater, men der er bare det problem, at når vi taler om nogle af de bromerede flammehæmmere, vil der påhvile Danmark en overordentlig stor bevisbyrde, hvis vi skal kunne bevise, at der er risici ved nogle af dem, der ikke betragtes som risikable i dag.
Det er jo betingelsen for, at vi kan gå enegang.
Det ville også være betingelsen for, at vi kan gå enegang rent afgiftsmæssigt.
Der kom en åbningsskrivelse fra Kommissionen, der sagde, at det var i strid med EU-reglerne.
Derfor vil jeg stadig argumentere for, at den bedste vej også her er det spor, der er lagt i REACH: Få stofferne registreret, hvis de er problematiske, få dem taget ud til særlig analyse, og hvis det viser sig, at der er en sundhedsrisiko, så få dem forbudt eller se at få fundet alternativer.
Det er det, der er hele filosofien bag REACH, og det er det, der skal bringe os videre i kampen mod alle disse mange kemikalier, vi er omgivet af.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-12-02:
Ligeledes er jeg helt enig med hr. Jørn Jespersen i, at det går altså utrolig langsomt, og at det er meget svært som national politiker at blive ved med at sidde med hænderne i skødet og ikke gøre noget som helst.
Jeg synes, at f.eks. på ftalatområdet har vi gjort noget fornuftigt.
Vi har lagt afgifter på ftalaterne, og det har bidraget til at fremme en renere teknologi, for det er som om, at når ting bliver dyrere, fremmer det opfindsomheden.
Når først producenter skal betale afgift for et kemikalie, begynder de at tænke sig om: Kan vi gøre det anderledes?
Det er derfor, jeg vil bede miljøministeren overveje, om vi alligevel ikke også kunne bruge afgiftsinstrumentet på dette område.
Jeg kan godt se problemet med, at tv-apparater kan indeholde forskellige mængder af bromerede flammehæmmere, men er der ikke andre områder, hvor de bliver brugt, og hvor det sådan set er ret givet, hvilke mængder der er tale om, f.eks. i den danske produktion?
Nogle steder importerer man jo simpelt hen visse mængder af bromerede flammehæmmere.
Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
Alternativet er jo, at der ikke bare er ord, men at de også resulterer i handling.
Der er nogle nye bromerede flammehæmmere, HBCD og TBBPA, som er under risikovurdering i EU.
Det er Sverige, der står for vurderingen, og det ser ud til, at der nu er grundlag for at kunne foreslå anvendelsesbegrænsninger for de stoffer.
Så kommer vi videre, og så støtter vi et forbud.
Når den danske Miljøstyrelse finder frem til ny viden om bromerede flammehæmmere, sender vi den til EU-systemet, og så indgår den i den almindelige procedure med henblik på at få de stoffer forbudt.
Det er det, der giver resultater, og det er det, der gør, at flere og flere stoffer kan blive udfaset.
Men vi kommer desværre ikke uden om, at for nogle af de stoffer har vi ikke noget alternativ, og det har hr. Jørn Jespersen heller ikke.
Lad os f.eks. tage computere.
Hvis vi skal undgå, at computere bryder i brand, er det jo ikke fuldstændig ligegyldigt, om vi har et alternativ, eller om vi ikke har et alternativ.
Ja, jeg kan bekræfte, at ministeren er fuldt opmærksom på begge dele.
Hvad det sidste angår, må jeg bare sige igen, at jeg mener, det er en fælles EU-regulering, der må være målet, og at det er her, vi skal lave alliancerne.
Det er her, vi laver alliancer med f.eks. Sverige, og f.eks. i forbindelse med REACH laver vi også fælles konferencer i EU-systemet om miljø og sundhed.
Vi nævner bl.a. bromerede flammehæmmere, når vi laver aktiviteter sammen med Sverige, vi kan i andre tilfælde gøre det sammen med andre, så den mulighed er vi helt opmærksomme på.
Vi er faktisk så opmærksomme på den, at vi også bruger den.
Jeg tror ikke, jeg kan stille spørgsmål tilbage til hr. Jørn Jespersen.
Men når hr. Jørn Jespersen spørger, om jeg er opmærksom på, at der foreslås et generelt forbud, kunne jeg jo være fristet til at spørge den anden vej: Er hr. Jørn Jespersen opmærksom på, at kategorien bromerede flammehæmmere er en utrolig bred kategori?
Det ville være nemt at gøre det samme, vi har gjort med ftalater osv., hvis vi kunne erstatte dem med noget andet, men her taler vi altså om nogle bromerede flammehæmmere, der ikke findes noget alternativ til.
Hr. Jørn Jespersen har det heller ikke.
Jørn Jespersen (SF), 2004-12-02:
Der er ingen tvivl om, at et internationalt forbud klart er at foretrække.
Det er vi helt enige om, så det er der ingen grund til at sætte spørgsmålstegn ved eller skændes om.
Jeg skal spørge, om ministeren er opmærksom på, at i punkt 1 i forslaget foreslås der et generelt forbud mod de bromerede flammehæmmere i EU.
Det er det, der er SF's tilgang til sagen.
Vi ønsker et forbud på EU-plan, det er det, vi er ude på at arbejde hen imod, og så kan vi så diskutere, om midlerne er de rigtige, eller om man kan finde andre midler osv.
Men vi ønsker et forbud i EU og meget gerne også et globalt forbud.
Det er det, der er hele hensigten med forslaget, og er ministeren opmærksom på det?
Er ministeren for det andet opmærksom på, at det middel, der foreslås i punkt 2, nemlig et nationalt forbud, er suppleret med et forslag om at danne alliancer med andre lande for at lægge pres på beslutningsprocessen i EU og selvfølgelig også for at øge det marked, hvor der bliver stillet nogle krav til producenterne, som kan være med til at stimulere nyudvikling af produkter og få producenterne til at tænke mere grønt?
Jørn Jespersen (SF), 2004-12-02:
Det er godt, vi er enige om, at det, vi skal arbejde hen imod, er et forbud på EU-plan.
Jeg bliver nødt til at spørge ministeren: Går det efter ministerens opfattelse hurtigt nok med at komme frem mod det forbud?
Det gør det ikke efter SF's opfattelse.
De kan findes i modermælk og i børns blod.
Det er ikke acceptabelt, og vi synes, det går alt for langsomt i EU.
Er ministeren enig i det?
Og hvis ministeren er enig i det, hvad er så alternativet til, at vi sætter lidt skub i processen ved at provokere ved at lave nogle nationale forbud?
Hvad er ministerens alternativ?
Er det at blive ved på den hidtidige måde med at arbejde og argumentere og se på, at lobbyister udhuler hele processen, og ellers bare vente tålmodigt – vente, vente, vente, på trods af at situationen er helt uacceptabel?
Hvad er alternativet?
Lars Christian Lilleholt (V), 2004-12-02:
Det kunne gå ganske meget hurtigere – det er jeg ganske enig med hr. Jørn Jespersen i – og det er derfor, det er så vigtigt, at vi fortsat lægger pres på fra dansk side.
Det fremgår også af den handlingsplan, som Miljøstyrelsen fremlagde i 2001, at det er vigtigt, at vi fra dansk side fortsat presser på.
Det har den nuværende minister gjort, og det har hendes forgænger også gjort.
Jørn Jespersen (SF), 2004-12-02:
Man har jo unægtelig en fornemmelse af, at hr. Jørn Dohrmann er gået helt galt i byen.
Hvordan han er havnet i Dansk Folkeparti og kan stå og argumentere for, at vi ikke skal gøre noget på landsplan, men på verdensplan, er da en gåde.
Jeg er enig i, at det her problem gerne skulle løses på verdensplan som det endelige mål.
Det er jeg enig i.
Men kunne hr. Jørn Dohrmann bare antydningsvis skitsere, hvordan han vil arbejde for at komme videre hen mod den situation.
Han siger, at vi ikke må bruge forbud, vi ikke må bruge afgifter, det skal ikke være Danmark, der handler, det skal ikke være EU, der handler, for det er noget skidt, og det skal løses på verdensplan.
Kunne vi ikke få bare antydningen af, hvad hr. Jørn Dohrmann mener der skal ske?
I hvilken institution skal forslaget rejses, hvem skal gennemføre det, og hvem skal kontrollere det osv.?
Ligger der nogen konkrete planer om det?