Jytte Andersen (S), 2004-05-04:
Jeg er meget enig i fru Bodil Kornbeks sidste bemærkning, nemlig at der er brug for et samlet billede og en samlet diskussion, men der er altså også brug for nogle penge.
Hvis man ikke lægger penge på bordet, så kan man altså heller ikke få noget, men det er jo lige præcis det, vi har gjort med de 6 mio. kr.
Der har vi lagt penge på bordet, og der får vi også børneforestillinger, vi får moderne dans, og vi får åbne scener.
Sådan er det.
Man kan snakke fra nu af og til næste jul om struktur og alt muligt, men hvis man ikke er klar til den politiske kamp, der handler om, at der også skal kroner på, kommer vi ikke ret mange steder.
Så er det sagt.
Så vil jeg godt sige til hr. Vesselbo, at når jeg var i tvivl om, hvorvidt jeg ville diskutere på det niveau, så var det, fordi det at fremstille 1990'ernes kulturpolitik på den måde, som hr. Eyvind Vesselbo gjorde det, jo er en misvisende fremstilling.
I løbet af 1990'erne blev kulturbevillingerne samlet set hævet med 50 pct. - hævet med 50 pct. - og det kan hr. Eyvind Vesselbo gå tilbage i finanslovopstillingerne og se faktisk er korrekt.
Så det kulturimage, Socialdemokratiet har, har vi ikke nogen problemer med.
Vi mener sådan set, at vi har levet op til og stadig væk lever op til det, vi føler at vi skal leve op til, at skabe nogle rammer, så dansk kulturliv kan udfolde sig og udvikle sig.
Det var jo ikke lige præcis det, den nye regering satte i gang for et par år siden med massive besparelser, ikke mindst på vækstlaget.
Men det er jo sådan set ikke det, forslaget handler om.
For at gøre det helt klart, så handler det her forslag om økonomi.
Det handler - sådan helt ind til benet - om at hæve det tilskud, staten giver pr. tilskuer, med 45 kr., sådan at beløbet kommer lidt højere op for at gøre DST-teatrene modstandsdygtige over for de udfordringer, der er i det storkøbenhavnske område, og for til at sikre en mangfoldighed i kulturlandskabet.
Det er jo fuldstændig rigtigt, som hr. Vesselbo siger, at der er forskellige tilskudstyper til forskellige teatre. Ja, men DST-teatrene og landsdelsteatrene er faktisk set med mine øjne sammenlignelige størrelser.
Det er DST-teatrene og storbyteatre og egnsteatre jo ikke, eller børneteatre for den sags skyld, og der er det klart, at der skal man dosere tilskuddene efter den teatertype, det nu drejer sig om.
Men med hensyn til repertoire, produktion og driftsudgifter kan man i hvert fald godt sige, at det er nogenlunde sammenlignelige størrelser, og det er derfor, vi siger, at landsdelsteatrene ikke får for meget, det er DST-scenerne, der får for lidt.
Fru Louise Frevert harcelerede meget over det og sagde, at vi bare tror, at jo flere penge, jo bedre.
Jeg har nu indtryk af, at hvad angår det, som fru Louise Frevert selv slås for, nemlig fru Louise Freverts hjertebarn moderne dans, kommer der jo også penge på bordet, der skal penge på bordet, og så kommer der faktisk også noget ud af det.
Så det hænger altså sammen det med penge, det med politisk vilje og så det, man får ud af det.
Så vil jeg godt sige til hr. Naser Khader fra Det Radikale Venstre, at jeg tror, at vi kan få en god diskussion i Folketingets Kulturudvalg om dette, for forslaget her handler jo faktisk om at bringe DST-teatrene frem til en landsdelsscenestatus.
Det mener vi faktisk er en rimelig målsætning, uanset hvordan strukturreformen nu falder ud.
Det er jo lidt for tidligt at tage den diskussion, og jeg skal komme tilbage til, hvad vi mener om det. Men uanset strukturforandringer er der jo en dagligdag uden for det her hus på landets teatre og altså også DST-teatrene, som skal fungere her og nu, og som i det store og hele også fungerer.
At de er økonomisk presset, er der ingen der kan være i tvivl om, men vi er enige i, at det er den vej, man skal gå.
Til hr. Søndergaard og fru Bodil Kornbek vil jeg sige tak for støtten og give et tilsagn om, at vi i hvert fald også har det ønske at få en bredere teaterpolitisk diskussion.
Det startede jo egentlig så godt, vil jeg sige til ministeren, dér for et års tid siden; der kom et udspil fra regeringen, og alt var til diskussion.
Jeg er sikker på, at det også var intentionen, men vi kan vel godt sige sådan med en vis ærlighed, at det ikke kom til gå helt sådan, fordi det kom lidt for meget drypvis.
Derfor vil jeg godt komme med en opfordring til kulturministeren om i en eller anden form, på en eller anden måde at få diskuteret teaterlivet sådan helt bredt i alle dets facetter.
Det får vi under alle omstændigheder brug for i strukturdebatten.
Den vil jeg godt komme med en bemærkning om og sige, at Socialdemokratiet er lodret imod at kommunalisere de store teatre.
Vi tror ikke, at vi får bedre teatre ud af det.
Vi har den opfattelse, at vi også har et nationalt ansvar, og vores ansvar handler om at give nogle rammer for dansk teaterliv, så de ikke på en meget benhård måde kommer i diskussion eller i kamp, prioriteringskamp, udeomkring med ældres sygepleje, med små handicapgruppers forhold, børn i daginstitutioner, og hvad det nu kan være. Vi tror, det er utrolig vigtigt i et lille land, som vi jo har ansvar for, at vi sikrer nogle rammer for dansk kulturliv fra nationalt hold og så giver kommunerne nogle rammer til selv at spille med og selv at spille ind. Vi tror, det er meget vigtigt, at teaterlivet stadig væk er alsidigt, er nytænkende, er mangfoldigt, har overskud og grokraft til at foretage det eksperimenterende
, og det er lige præcis det, forslaget her går ud på, nemlig at give en bedre grundlæggende driftsbasis for netop at leve op til det, jeg har omtalt nogle gange, den kæmpe udfordring, der er i det storkøbenhavnske teaterlandskab, som DST-teatrene står over for. Så jeg vil slutte med disse ord og sige tak til dem, der nu har støttet forslaget.
Jeg kan jo ikke konstatere, at det er et flertal her i salen,
men jeg føler i hvert fald på Socialdemokratiets vegne, uanset om det er bekvemt for regeringspartierne og regeringens støtteparti, eller det ikke er det, at vi hele tiden skal sætte dansk teaterliv på dagsordenen, og det gør man bl.a. ved at fremsætte forslaget her. Der står ikke i forslaget, at det griber ind i de aftaler, vi har lavet, og det mener jeg faktisk ikke det gør.
Så jeg vil godt sige til dem, der nu har syntes, at det måske var lidt tidsspilde her en forårsaften at stå og diskutere teater, at vi kommer igen.
Vi holder gryden i kog.
Vi mener faktisk, at vi skylder vores teaterfolk også at være interesseret i deres forhold, og det viser man bl.a. ved en debat her i Folketingssalen.
Selv om der mildest talt ikke er et stort fremmøde, så er det alligevel en vigtig ting at få diskuteret i Folketinget og i Folketingssalen.
Det rykker jo også lidt hver gang.
Nu er der kommet 6 mio. kr. mere til DST-teatrene, og det er der i hvert fald partier der glæder sig over.
Der er nogle, der ikke var med, Dansk Folkeparti var ikke med, og som måske ikke glæder sig over det, men vi glæder os over, at det rykker lidt hver gang.
Hver gang vi tager diskussionen, er der en lille smule, der går i den rigtige retning, og det synes vi også det skal blive ved med.