runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-11-07:
Jeg synes, ministeren holdt en munter tale, og det synes jeg altid man skal glæde sig over i et parlament.
Til gengæld synes jeg, at den var meget systemorienteret.
Jeg savnede fuldstændig mennesket i socialministerens tale, som var bygget op omkring kommuner og amter.
Det, der er interessant i den reform, der er vedtaget, er, at den går ud over mennesker.
Det betyder
længere ventetider rundtomkring
Det betyder indsnævring i tilbuddene, altså færre tilbud.
Og så betyder det, at retssikkerheden forsvinder et eller andet sted hen.
Der savner jeg fuldstændig i ministerens indlæg en forståelse for, at netop de allermest udsatte grupper, vi har, er dem, der i øjeblikket skal finde sig i ingen retssikkerhed, øget bureaukrati, længere ventetid og en indsnævring af tilbuddene.
Jeg synes, det var en meget systemorienteret tale, socialministeren holdt.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-11-07:
Det, jeg sagde, var, at denne her reform lige er trådt i kraft.
At der altid vil være fødselsvanskeligheder med sådan en reform, at det er klart, at man det første år vil komme til at løbe rundt i nogle strukturer og noget bureaukrati og den slags, og det er der egentlig ikke noget at sige til.
Jeg sagde: På længere sigt vil den føre til en variation, til flere typer af anbringelsessteder og den slags.
Og så sagde jeg dernæst, at det var et typisk træk ved de indberetninger, vi har fået, at der ikke er noget typisk træk, at sagsbehandlingstiden nogle steder ikke er blevet væsentlig længere, at der nogle steder altså foretages gode handlinger over for borgerne.
Jeg vil sige om hele reformen, at den vil sætte borgerne i centrum, fordi de, der skal agere, jo både kan sætte ind med forebyggende foranstaltninger, og de kan sætte ind med mere afhjælpende foranstaltninger, og de skal ikke tænke over, om det er den ene kasse eller den anden kasse, der bruger de her penge.
Line Barfod (EL), 2003-11-07:
Det glæder mig da, at Venstres ordfører talte om det lokale demokrati, men da han så lige bagefter talte om forbrugere, blev jeg temmelig meget i tvivl om, hvorvidt Venstre opfatter det sådan, at når vores børn går i daginstitution, så er vi borgere, der deltager i et demokrati, eller forbrugere, der køber ind i et supermarked, som hr. Flemming Oppfeldt tidligere har givet udtryk for.
Det, jeg egentlig gik herop for at spørge til, er spørgsmålet om tilsyn.
Hvorfor mener Venstre ikke, at man kan bruge embedslægen på børneområdet, i modsætning til plejehjem, hvor man jo for nogle år siden indførte, at embedslægen fører tilsyn.
Hvad er forskellen?
Hvorfor er det ikke kommunerne, der skal føre tilsyn med plejehjem, men kommunerne, der skal føre tilsyn med institutioner med børn, hvoraf nogle af institutionerne jo er kommunens egne?
Pia Kristensen (DF), 2003-11-07:
I de senere år har vi mange, mange gange behandlet forslag om en miljølov for børn i daginstitutioner.
I Dansk Folkeparti har vi afvist alle forslagene, og vi mener fortsat, at det er en kommunal opgave at sikre, at der er et sundt og et godt miljø i institutionerne.
Jeg vil gerne understrege, at Dansk Folkeparti ikke et øjeblik er uenig i, at børn i daginstitutioner og skolefritidsordninger skal have de bedste vilkår.
Det er vigtigt, og det er som sagt kommunernes opgave at sikre det; det er kommunernes ansvar, det er kommunerne, der skal føre tilsynet.
De fysiske rammer og det psykiske miljø skal være i orden, og jeg synes faktisk, at der i de senere år har været megen fokus på området, og det skal der selvfølgelig fortsat være.
Vi mener, at hovedansvaret for børnepasning er og skal være et lokalt ansvar, og kommunerne skal selvfølgelig overholde den lovgivning, de regler og de retningslinjer, der er udstukket.
Af serviceloven fremgår det klart, at det er kommunerne, der har det overordnede ansvar på dagtilbudsområdet, af retssikkerhedsloven fremgår det, at kommunerne skal føre tilsyn med dagtilbuddene og sikre et ordentligt miljø, og i bygningsreglementet er kravene til de fysiske rammer for dagtilbud formuleret.
Når vi taler om det psykiske miljø, er det kommunen, der fastsætter de overordnede mål for dagtilbud, og det er forældrebestyrelserne, der fastsætter principperne for de pædagogiske metoder.
Forældrebestyrelserne er demokratisk valgte organer, de er deres ansvar bevidst, og sammen med pædagogerne skal de tage stilling til eventuelle forbedringer og ændringer.
Vi synes, forældrebestyrelserne gør et stort arbejde, og at de er meget interesserede i det arbejde.
Dansk Folkeparti ønsker ikke at indskrænke
kommunernes selvstyre på dette område.
Når det er sagt, så ved vi godt, at der er enkelte kommuner, der ikke overholder deres forpligtelse på området, men så må det indskærpes over for de kommuner, at de skal overholde deres forpligtelse.
Dansk Folkeparti støtter socialministerens initiativ til at få ajourført og udbygget pjecen om miljøregler for børn, så forældre og medarbejdere kan få et overblik over de gældende regler og retningslinjer.
Det synes vi er sund fornuft.
Vi kan ikke støtte dette beslutningsforslag.
Stiig Wæver (KF), 2003-11-07:
I den konservative folketingsgruppe er vi stærkt optagede af børns sikkerhed, velfærd og trivsel.
Børn er som bekendt kun børn én gang i livet, og derfor skal vi voksne sikre, at deres forhold i bl.a. daginstitutioner og skolefritidsordninger er af en både sund og god kvalitet.
I Det Konservative Folkeparti er vi overbeviste om, at arbejdet med sikkerhed og sundhedsmæssige udfordringer udvikles bedst hos dem, der har fingeren på pulsen, dvs. ude i marken, i den enkelte institution, underlagt det lokale serviceniveau fastlagt af den lokale kommunalbestyrelse.
Som Folketing skal vi derfor være påpasselige med at ville detailstyre, men fastholde, at det primære ansvar for daginstitutionsområdet og skolefritidsordningerne ligger hos kommunerne.
At fratage kommunerne tilsynspligten og metodefriheden til i samarbejde med institutionerne at udvikle arbejdet med høje standarder mener vi vil være et tab for vores børn, og af nævnte årsager kan vi ikke støtte forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2003-11-07:
Jeg tror, det er kendetegnende for området med sikkerhed og sundhed i børneinstitutioner, skoler og andre steder, hvor børn opholder sig de bedste af deres vågne timer, at det er et område, som alle interesserer sig for.
Det har også været kendetegnende for samtlige ordførertaler indtil nu, at man finder, at det er et vigtigt og endda et meget vigtigt område.
På det punkt tror jeg, at politikerne her i salen en for en ligner de borgere, der i øvrigt har med området at gøre de steder, hvor de måtte have et medansvar for det.
Dermed også sagt, at vi er imod tendensen til at tømme det lokale demokrati for det ansvar, det er at forholde sig til forholdene rundtomkring i vore børneinstitutioner. I Det Radikale Venstre er vi sådan set enige i, at der er forhold, der er kritisable, der er forhold, der kunne være bedre, og at der er ting, man burde forholde sig anderledes til.
Derfor synes vi, det er helt afgørende at holde fast i, at man har dette ansvar, og at det er et ansvar i det lokale demokrati at prioritere forholdene for små og større børn og for unge. Samtidig synes vi, det er helt afgørende, at man understøtter de ting, som er nødvendige, for at ansvaret kan løftes, nemlig gennemsigtigheden, åbenheden og muligheden for rent faktisk at få en diskussion om det.
Dermed også sagt, at vi synes, det havde været mere interessant, hvis man havde taget inspiration fra undervisningsmiljøloven, der giver pligt til at undersøge det fysiske, det psykiske og det æstetiske undervisningsmiljø samt pligt til opfølgning.
På den måde forholder man sig konkret og direkte til, hvordan forholdene faktisk er, så man får en gennemsigtighed og kan se, hvordan der prioriteres rundtomkring i kommunerne, og det synes vi er en god idé.
Men det at blive ved med at anke til Folketinget om, at man gerne vil have, at der bliver fastsat minimumsregler, er vi uenige i, bl.a. fordi vi synes, det er en tilbagefaldsregel, og at der i stedet bør kæmpes meget konkret for at sikre, at alle de steder, hvor mennesker har mulighed for at være borgere, fremmes de gode forhold.
Vi ser jo desværre den stik modsatte tendens: at borgerne i stedet skal definere sig selv som forbrugere, der ikke har nogen holdning, ikke har nogen indflydelse og ikke har noget ansvar for den fælles opgaveløsning, men i stedet skal flytte sig med den ene fod foran den anden hen til de ting, som måtte være mest tiltalende på de forskellige hylder.
Derfor synes vi, det er meget afgørende at holde fast i det ansvar, man har som borger og som forælder.
Dermed også sagt, at vi synes, at det mest interessante og det, vi ville kunne støtte i forslaget, er punkt 5, nemlig at styrke forældrenes indflydelse de steder, hvor denne forældreindflydelse måtte være for lille, og samtidig sørge for, at bestyrelserne og de, som bruger institutionerne, får mulighed for at kunne gennemskue, hvad det er, de har med at gøre. Vi har som de øvrige ordførere stor støtte til den gode intention, men vi kan ikke støtte forslaget i sin helhed.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-07:
Det er også derfor, det er vores pligt at hjælpe socialministeren med den gode intention at hjælpe mennesker, når hun kommer til at administrere noget, der går fuldstændig i modsat retning.
på, at alle de gode intentioner og virkeligheden simpelt hen ikke mødes i det her.
Socialministeren var så venlig før at citere fra Viborg, hvor man siger, at det er for tidligt at drage håndfaste konklusioner om effekten af finansieringsreformen efter et år.
Og så fortsætter de: »Adskillige kommuners administration er så arbejdsbelastet, at de ikke har indsendt en fyldestgørende redegørelse for det første år.«
De sidder simpelt hen og forsøger at holde sagerne fra døren.
Det er vores bekymring.
Henriette Kjær (KF), 2003-11-07:
Jamen konklusionen er jo også, at netop den sindslidende, den hjemløse, får sit tilbud, men at man ikke har afklaret finansieringen mellem myndighederne endnu.
Men jeg kan altså også herfra citere kommuner, som siger, at det her ikke er noget problem.
De har nu fået et godt samarbejde op at køre med amtet, de ved, hvad der skal skrives i de indstillinger, der skal laves, og det kører upåklageligt.
Så det bliver meget påstand mod påstand, og det synes jeg egentlig er lidt ufrugtbart. Hvorfor skal vi dog ikke vente på den endelige evaluering?
Men det er jo selvfølgelig hr. Villy Søvndals store evne, måske en større analyserende evne end vi andre har, til at se ud i fremtiden.
Jeg vil nu altså gerne have det på papir, så vi helt klart kan se de problemer, der er, så vi ved, når vi skal evaluere her i Folketinget, hvor det er, vi skal tage fat, hvor det er, problemerne er. Ellers synes jeg, at den her debat meget ender op i, hvad vi sådan har hørt hver især, og hvem der lige har sagt hvad, og så kan den ene komme med nogle eksempler, og den anden, undertegnede, kan komme med nogle andre eksempler.
Det synes jeg er ufrugtbart.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-07:
Jeg er enig i, at en god diskussion jo altid bygger på fakta og viden, og det er fair nok, så kan udvalgsarbejdet jo bruges til at bekræfte eller afkræfte, om det er rigtigt, hvad udviklingsrådene skrev til os.
Men så må jeg modsat antage, at hvis det billede, som ikke SF tegner, men som udviklingsrådene har tegnet, der hedder øget bureaukrati, der hedder længere ventetid, der hedder indsnævring af tilbud, der hedder mindre retssikkerhed, kan bekræftes under udvalgsarbejdet, så vil socialministeren, der jo holder af mennesker, ikke finde sig i, at de skal vente endnu længere tid, fordi Folketinget nu har besluttet, at man skulle vente så lang tid, inden loven skulle revideres.
Derfor må jeg tage det, socialministeren sagde, som et tilsagn om, at hvis billedet holder, så er ministeren også villig til at gå ind og ændre på det her.
Henriette Kjær (KF), 2003-11-07:
Jeg mener allerede nu at have et klart billede af, at grundtakstreformen faktisk fungerer, fordi man ikke bare udskriver regninger, som man ønsker at andre skal betale; man overvejer tilbuddet en ekstra gang, inden man siger ja.
Det synes jeg sådan set kun er godt at der kommer mere faglighed ind over. At det så også medfører mere bureaukrati, er et problem, og derfor vil jeg selvfølgelig gerne give tilsagn om, at kan vi forenkle nogle procedurer, kan vi gøre noget, sådan at de mennesker, der skal have et tilbud, ikke unødig længe står på venteliste - man skal selvfølgelig undersøge grundigt, at det også er det rette tilbud, vedkommende får, derfor kan vi i nogle tilfælde ikke gøre det fra dag et - er jeg da helt indstillet på at rydde problemet af vejen, og det er også min opfattelse, at de forligspartier, eller dem, der stemte for aftalen i sin tid, er helt enige om, at det bliver vi nødt til at se på, hvordan vi kan gøre bedre.
Men grundlæggende synes jeg, at grundtakstreformen har vist nogle gode og nødvendige sider og er et godt redskab.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-07:
Jeg læste for ikke så lang tid siden Venstres principprogram.
Det hedder, så vidt jeg husker: Mennesket før systemet.
Jeg tror, hr. Oppfeldt kom til at bytte rundt på ordene i sin tale.
Jeg kan ikke huske nogen Venstremand komme med en så næsten uforbeholden hyldest til bureaukratiet som det her, altså at bureaukratiet jo havde den fordel, at sagsbehandlingen blev grundigere.
Sådan oplever folk det ikke.
Folk oplever, at de bare skal vente og vente. Hr. Flemming Oppfeldt sagde, at grundtaktsmodellen havde ført til større variation, men det står i modsætning til samtlige de indberetninger, vi har fået fra de regionale udviklingsråd, der taler om det modsatte, nemlig indsnævring af tilbuddene.
Hvor er det henne i verden?
Er det på Færøerne, at det her har ført til større variation?
Det er ikke nogen af de steder, vi har fået indberetninger fra. Så nævnte hr. Flemming Oppfeldt, at der var styr på udgifterne, og det er rigtigt.
Det er lykkedes med det her at tvinge de sociale udgifter ned, det er der bare nogle der skal lægge ryg til.
Nu forstår jeg forskellen på på kortere sigt og på længere sigt.
Hr. Flemming Oppfeldt medgiver altså, at den beskrivelse, som det regionale udviklingsråd har givet, som er genspejlet i mit beslutningsforslag, SF's beslutningsforslag, er rigtig.
Her og nu betyder det altså indsnævning af valgmuligheder, længere sagsbehandlingstider, bureaukrati, mindre retssikkerhed osv.
Det medgiver hr. Flemming Oppfeldt.
Men, siger han så, på længere sigt, når paradiset oprinder, så vil billedet være et helt andet. Jeg vil godt sige, at jeg synes, det er alvorligt, hvis vi har at gøre med de allerdårligst stillede i det her samfund, på den måde at være, synes jeg, rimelig ligegyldig over for, at det faktiske billede er, at det har betydet dårligere forhold for dem.
Så kom hr. Flemming Oppfeldt også med en lidt underlig formulering, der hed »ikke væsentlig længere sagsbehandlingstider«.
Nogle steder var den godt nok blevet meget længere, men ikke alle steder var den blevet væsentlig længere.
Det var godt nok et meget defensivt forsvar for en reform.
Pia Kristensen (DF), 2003-11-07:
Jeg vil starte med at svare fru Margrethe Vestager om køhåndteringen.
Det er korrekt, at Dansk Folkeparti støttede forslaget om, at børn af arbejdsløse forældre kunne stå på ventelisten længere tid, fordi vi mener, det er rimeligt, at de forældre, som er udearbejdende, og som har brug for en børneinstitutionsplads til barnet, får den i første omgang.
Så har vi altså den grundlæggende holdning
i Dansk Folkeparti, at børn ikke tager skade af at være sammen med deres forældre, og selv om en forælder er kontanthjælpsmodtager, gør det ikke automatisk den forælder til en dårlig forælder.
Så vil jeg sige til fru Anne Baastrup: Nej, alt er ikke godt, og det sagde jeg også i min ordførertale.
Jeg sagde, at Dansk Folkeparti ikke lukker øjnene for, at vi har nogle børn, som har det virkelig svært.
Der er det, tilsynet går ind, og de børn bliver tvangsfjernet.
Vi har de sociale myndigheder, som står ude på sidelinjen og griber ind, hvis det går galt.
Med hensyn til anbringelsesreformen kan jeg sige til fru Anne Baastrup, at Dansk Folkeparti meget ihærdigt vil gå ind
og være behjælpelig med at lave en reform, der kommer til at virke, for hele anbringelsesområdet trænger virkelig til et grundigt eftersyn.
Det er da korrekt, at et barn kan have det dårligt hjemme og mangle en person at henvende sig til, men vi har bare den opfattelse i vores parti, at et barn altså har bedre af at henvende sig til et levende menneske frem for en kold og død telefon.
Som sagt er de fleste børn omgivet af pædagoger, af skolelærere og af forældrene.
Er der noget galt i et forældrehjem, så har jeg så stor tiltro til, at pædagoger og skolelærere kan aflæse, at der er nogle signaler fra det barn
om, at der er noget galt i hjemmet, og så skal man selvfølgelig gribe ind fra skolens side.
Jeg synes, det er at nedgøre skolelærerne og pædagogerne ligesom at sige til dem, at de ingen forstand har på at registrere, hvis der er noget galt med et barn.
Anne Baastrup (SF), 2003-11-07:
Så vil jeg da godt efterlyse, om ministeren vil arbejde for, at børn og unge inddrages og høres i beslutninger, der har betydning for dem.
Børnerådet har jo lavet en lang række eksempler på, hvordan man kan gøre det, og vi havde også i vores sidste beslutningsforslag bud på, hvordan man kunne gøre det, ud over de forslag, vi har her i bemærkningerne til forslaget.
Men det undrede mig, at ministeren sprang det element over.
Margrethe Vestager (RV), 2003-11-07:
Bare for at præcisere: Jeg tror ikke, der er nogen her, der mener, at børn tager skade af at være sammen med deres forældre, og jeg tror heller ikke, at der er nogen, der mener, at der er, hvad skal man sige, forældrekvalitetsforskel, alt efter om forældrene er i arbejde, på kontanthjælp, eller hvad det nu kan være.
Det, som er spørgsmålet, er, om man ikke netop kan have fuld tillid til, at forældrene træffer valg, der afspejler deres børns ønsker, og at det derfor også er vigtigt at have en plads åben, hvis der er forældre, der ønsker for deres barn, at det barn en gang imellem ikke behøver at være sammen med forældrene.
Det er bare det, der er spørgsmålet, og derfor ville det være langt mere konstruktivt og i overensstemmelse med det, fru Pia Kristensen har sagt i dag, at vi samarbejder om en reel pasningsgaranti, i stedet for den lappeløsning det er at lave om på køhåndteringen.
Pia Kristensen (DF), 2003-11-07:
Jeg nåede ikke at få svaret på det sidste spørgsmål, som fru Anne Baastrup stillede mig i forrige omgang, med hensyn til at barnet skal have en kontaktperson.
Jo, og der er det, Dansk Folkeparti mener, at barnets kontaktperson eller -personer er lærerne, pædagogerne, forældrene eller et familiemedlem. Med hensyn til fru Margrethe Vestagers skepsis over for ventelisteprocessen på børnepasningsområdet: Jamen jeg kan blot sige til fru Margrethe Vestager, at der er Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti ikke enige.
Fru Anne Baastrup stiller mig tre konkrete spørgsmål:
Om inddragelse, jeg siger ja, om rettigheder ja, om henvendelsessted ja.
Vi er blot ikke enige i metoden.
Line Barfod (EL), 2003-11-07:
Ja, nu må fru Pia Kristensen undskylde, men jeg blev simpelt hen meget forvirret, for så vidt jeg forstod svaret til fru Anne Baastrup, så støtter Dansk Folkeparti alle tre punkter i beslutningsforslaget.
Hvad er det så, der gør, at Dansk Folkeparti siger nej til beslutningsforslaget?
Hvad er det i beslutningsforslaget, som Dansk Folkeparti er uenig i?
Jeg er simpelt hen forvirret, for fru Pia Kristensen svarede, at alle de her tre punkter støtter Dansk Folkeparti.
Hvad er det så, der gør, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det samlede beslutningsforslag, når man støtter de tre punkter, der er indholdet.
Pia Kristensen (DF), 2003-11-07:
Som sagt sagde jeg ja til inddragelse og rettigheder og henvendelsessted.
Når det drejer sig om inddragelse, så mener vi, det er forældrene, der skal inddrage deres børn.
Vi skal ikke have en eller anden statslig handleplan for, hvad børn skal, hvad kommuner og amter skal gøre for børn.
Når det drejer sig om rettigheder, så mener vi faktisk, at Danmarks børn har gode vilkår, at de bliver hørt, at de har mange rettigheder i forhold til børn i andre lande.
Henvendelsessted: Jamen det kom jeg ind på før.
Det kan være hjemme hos forældrene, hvis det er skolelæreren, der er noget galt med.
Hvis det omvendt er forældrene, så skal de selvfølgelig gå til skolelæreren og klage.
Line Barfod (EL), 2003-11-07:
Først om inddragelse: Jeg forstår det ikke helt.
Betyder det, at Dansk Folkeparti er imod, at man hører børn i de sager, der vedrører børnene, at man inddrager dem i behandlingen af deres egen sag, hvis man f.eks. skal tage stilling til, om børnene skal anbringes, eller om der skal ske noget andet i deres liv, hvis man i en samværssag skal tage stilling til, hvor meget samvær der skal være osv.?
Er Dansk Folkeparti så imod, at man hører børn?
Jeg taler ikke om, at børnene skal træffe afgørelsen, men at man hører børnene, inddrager dem i sagen.
Om rettigheder: Jeg er enig i, at danske børn har mange rettigheder i sammenligning med andre børn
Det, forslaget går ud på, er, at der så er nogle voksne, der kan følge op på den telefonsamtale og f.eks. sørge for kontakt til lærere eller andre.
Er Dansk Folkeparti uenig i det?
Pia Kristensen (DF), 2003-11-07:
Jeg må sige til fru Line Barfod, at når vi taler om inddragelse, så bliver børn jo på mange områder inddraget i forvejen.
Det er i lovgivningen, f.eks. ved adoption, ved samvær med et par forældre, der er blevet skilt.
Børn bliver inddraget på mange felter.
Hvad angår inddragelse, når vi ser på tvangsfjernelsessiden, har vi jo netop vedtaget et forslag
her før sommerferien om handlekommunen, hvor børn netop skal inddrages, også når de er under 12 år; selv små børn skal høres, hvis de er modne nok til at kunne udtrykke sig. Henvendelsessted: Jamen vi mener fortsat, at en telefon ikke har den værdi, som et levende menneske har, og vi tror ikke på, at et barn i hele den omgangskreds, barnet færdes i, ikke har et menneske, det kan henvende sig til.
Der må være nogle folk rundt om de børn, som ser, at barnet ikke har det godt.
Anne Baastrup (SF), 2003-11-07:
Fru Pia Kristensen kan selvfølgelig ikke vide det, men vi havde sidste år et lovforslag til debat i Retsudvalget, hvor vi fra SF's side netop havde foreslået, at børn blev inddraget, når det drejede sig om samværssager.
Det blev ikke vedtaget.
Børn under 12 år bliver ikke inddraget som det naturlige.
Vi fik i den sociale servicelovgivning lavet det om, når det drejede sig om børn anbragt uden for eget hjem, men børn, der har samværsproblemer, bliver som udgangspunkt ikke inddraget.
Derfor vil jeg spørge: Er det sådan, at Dansk Folkeparti med den her viden i baggrunden alligevel kan sige, at Dansk Folkeparti støtter det her beslutningsforslag?
Vi kan lave om på bemærkningerne, i og med at vi kan skrive en betænkning, der så indeholder de elementer, som Dansk Folkeparti mener
skal fremhæves, og neddrosle de elementer, som Dansk Folkeparti ikke kan støtte.
Line Barfod (EL), 2003-11-07:
Fru Pia Kristensen havde den smukke opfattelse, at alle børn har en voksen i deres omgangskreds, som de kan snakke med.
Desværre ser virkeligheden ikke altid sådan ud.
Der er nogle børn, der ikke føler, at de har nogen voksne, de kan snakke med.
Nogle gange ser vi jo endda, at det går så galt, at børn begår selvmord.
Vi ser bl.a. ganske mange børn, der har
ganske alvorlige spiseforstyrrelser.
Vi ser en del børn, der får misbrugsproblemer osv.
Det er meget alvorlige problemer, børn tit tumler med.
Det kan være, forældrene er blevet skilt, og børnene synes, de står midt i det hele og har behov for at have nogle at snakke med og ikke har noget nært tilknytningsforhold til lærere eller pædagoger eller andre familiemedlemmer.
Der er det, at vi foreslår, at de får muligheden for at ringe til børnetelefonen, men at det ikke er nok med en telefonrådgivning, at der også skal være nogle voksne til at følge op på det og sikre, at det barn får hjælp til at komme videre i livet.
Vi vil bare høre, om Dansk Folkeparti ikke kan støtte, at man sikrer, at de børn, der ikke synes, de har en voksen i deres omgangskreds, de stoler nok på, får mulighed for hjælp.