runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Ja, jeg har tænkt mig at stå ved det, jeg har sagt.
Den henvendelse, der er sendt ud til alle ministeriets institutioner, er en del af den kulturpolitik, vi fører, nemlig en kulturpolitik for et kulturelt mangfoldigt Danmark.
Dette initiativ er for det første baseret på de holdninger, som formuleres i regeringens handlingsplan »Bedre integration« fra februar 2000, herunder bl.a. at udlændinge, der får opholdstilladelse i Danmark, bør være fortrolige med det danske samfunds grundlæggende værdier.
Det kan også være berigende at udvikle nye kulturelle og kunstneriske udtryk sammen med repræsentanter for de etniske mindretal i Danmark.
For det tredje bygger initiativet på dialog og frivillighed.
Hensigten er ikke at tvinge kulturinstitutionerne til noget.
Spørgeren ønsker ligeledes oplyst, om jeg erkender, at Danmark er et multikulturelt samfund.
Hertil må jeg svare, at det hurtigt bliver en strid om ord.
Danmark har altid rummet forskellige livsformer og kulturer.
Der har været og er stadig store forskelle mellem en direktør i Hellerup og en fisker i Hanstholm.
I de senere år er mangfoldigheden i det danske samfund forøget, bl.a. fordi vi har fået flere medborgere med en anden baggrund end den, vi kalder dansk.
Men jeg finder det
mere rimeligt at tale om et kulturelt mangfoldigt samfund end om et multikulturelt samfund.
Og jeg ser mangfoldighed som en kulturel berigelse, ikke som en trussel om, at samfundet splittes op, så der opstår ghettoer.
Endelig ønsker hr. Poul Nødgaard oplyst, om jeg er enig med en repræsentant fra Det Interkulturelle Netværk, der citeres for, at Danmark hidtil har praktiseret kulturel miniapartheid.
Det er jeg ikke.
Danmark praktiserer ikke noget, der med rimelighed kan betegnes med et så stærkt ord som apartheid.
Men der findes ubehagelige tendenser til at skabe kløfter mellem dem og os, både blandt nye og gamle danskere.
Jens Rohde (V), 2001-04-18:
Nej, jeg har efterhånden forstået, at det hele svæver i luften endnu en gang, som det efterhånden er regeringens kutyme med hensyn til mediepolitikken.
Undskyld, må jeg sige til kulturminister, men »den eneste station, der ikke afbryder udsendelserne med reklamer«, det er i mine ører en lille smule naivt, navnlig taget i betragtning, at borgeren jo netop ved hjælp af digitalisering, som vi nu har understreget flere gange, får mulighed for selv at vælge, om man vil have det med reklamer eller uden reklamer.
Og når de øvrige stationer, de mange kommercielle stationer, kommer ned på jorden og dermed bliver hundrede procent landsdækkende, stilles TV 2 da i en konkurrencemæssig dårligere situation.
Vi ved jo, hvad det betyder for TV 2, det har vi jo set masser af eksempler på, hver gang TV 2 udsættes for konkurrence.
Så ved jeg ikke, om de skal have en kompensation, om det er regeringens plan og ministerens plan, at de skal have en kompensation, hvis de nu siger, at det koster 100 mio. kr., eller det viser sig, det koster 90 mio. kr., om de så skal have det.
Men det her forstår jeg ganske enkelt ikke.
At kulturministeren kan få sig selv til at sige, at man stiller TV 2 i en konkurrencemæssig bedre situation ved at holde dem inden for stramme konkurrenceregler, når man er 80 pct. finansieret af reklamer.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-18:
Tak for svaret.
Jeg vil godt sige, at formanden for Statens Museumsnævn, Merete Ipsen, er betænkelig.
Nu er det så frivilligt, kan jeg forstå, om de overhovedet vil indgå i noget som helst, og det kan jeg ikke helt forstå hænger sammen med, at der skal være nogle såkaldte resultatkontrakter.
Jeg vil godt bede ministeren om at redegøre for, hvad hun mener med resultatkontrakt, for hvis det er frivilligt, hvad man vil lave på det her område, kan jeg ikke se nogen idé i, at man skal lave resultatkontrakter.
Og hvad skal måles?
Er det efter antallet af folk med en anden etnisk baggrund, der går ind på et museum eller en kulturel institution, eller er det antallet af timer, pågældende har opholdt sig der, eller hvad er det?
Jeg synes også, det er noget betænkeligt, når direktøren for Bornholms Kunstmuseum direkte siger, at den rapport er noget vås.
Og værst af alt, og nu taler jeg om et område, hvor jeg daglig kommer, er, når jeg ser, hvad der kommer af folk med en anden etnisk baggrund på mit eget bibliotek i Ringsted - jeg bor som bekendt i Ringsted - så kan jeg godt forstå, og jeg vil spørge, om ministeren også kan forstå det, at man finder det noget mærkværdigt, at man skal udsættes for en form for kritik igennem sådan en rapport, en rapport, som jeg må sige, ministeren stort set har tilsluttet sig ved at fare frem med, at nu skal der ske det og det og det og det. Jeg synes, at det kræver en bedre forklaring end den, vi har fået i det indledende svar til mig.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Jeg håber, at de kulturpolitiske ordførere er enige i, at vi har en forpligtelse til at være med til at sikre, at vores kulturinstitutioner er for alle danskere.
Og det vil sige, at man også i sin formidlingsindsats skal tænke på, at man skal prøve at komme ud til alle. Dermed kræver jeg ikke, at alle danskere nødvendigvis skal komme i Det Kongelige Teater, eller at de skal komme på bibliotekerne, eller at de skal komme på det lokale museum i Ringsted.
Men jeg har en stærk forventning om, at institutionerne arbejder med henblik på at sikre, at de er for alle, så alle er klar over, at de eksisterer.
Samtidig håber jeg også, at de kulturpolitiske ordførere er enige i, at en af forudsætningerne for, at det danske samfund kan udvikle sig fredeligt i fremtiden, er, at vi kender hinanden.
Jo større kendskab, indvandrerne har til det, vi kalder dansk kultur, og jo større kendskab, vi har til deres respektive kulturer - nu laver jeg også en opdeling i dem og os, det beklager jeg, men det er for at præcisere, hvad jeg mener - jo større er sandsynligheden rent faktisk for, at vi også kan tale os til rette.
Jeg kan heller ikke forstå, at Dansk Folkeparti kan være uenig i, at det kan være klogt, at kulturinstitutionerne gør en særlig indsats med henblik på at sikre, at de mennesker, der bor i Danmark, har et nogenlunde bredt kendskab til det, vi kalder dansk historie.
Jeg forstår ganske enkelt ikke, hvad det er, der har ophidset sindene.
Det er da dybt fornuftigt at sørge for, at de skattefinansierede kulturinstitutioner er for os alle sammen, samtidig med at det kan være en berigelse af det, vi kalder dansk kultur, at der føjes noget nyt til, at der kommer udtryk til os udefra.
Selvfølgelig kan man også lave snævre udstillinger, som appellerer til få, men udgangspunktet må være, at institutionerne er for os alle.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-18:
Jeg vil godt lige indledningsvis sige, at vi ikke er spor ophidsede i Dansk Folkeparti.
Vi synes bare, at alle de mange kulturelle institutioner, vi har, har åbningstider, og da er det frit for alle og enhver at gå ind, uanset om man har en anden etnisk baggrund eller ej.
Det sker også i mange tilfælde.
Hvorfor skal man så præsenteres for sådan en rapport, som landets kulturminister hopper på?
Ministeren brugte udtrykket, at det her er frivilligt, men hvis det er frivilligt, hvorfor skal man så have noget omkring resultatkontrakter?
De to ting hænger overhovedet ikke sammen.
Når man vil have en resultatkontrakt, så er det, fordi man vil måle et eller andet, som man vil gøre på den enkelte kulturelle institution. Jeg ved godt, hvor hunden ligger begravet her.
Det er jo helt givet, at mange kulturelle institutioner skal til at have ansat folk med anden etnisk baggrund for at kunne betjene folk med anden etnisk baggrund.
Jeg tror, at det er en af de ting, man ønsker.
Så vil jeg også godt have at vide
: Vil man også
med hensyn til den kunst, der udstilles rundtomkring, efterhånden, sådan skridt for skridt, fra statens side, fra kulturministerens side kræve, at der også skal være en kunst, som kommer fra de lande, hvor de fremmede kommer fra?
Det er jo i forhold til sådan nogle ting, at jeg tror, at hunden ligger begravet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Med hensyn til den rapport, der er udkommet, vil jeg sige, at jeg ikke på nogen måde er enig i alle konklusioner.
Jeg er enig i, at vi ikke har gjort nok med henblik på at sikre, at vi netop har nogle åbne kulturinstitutioner.
Jeg er bl.a. ikke enig i, at vi skal ændre på kvalitetsopfattelsen, og at det er politikerne, der skal ind og definere, hvad der er god kunst.
Så på den måde er jeg fuldstændig enig med bl.a. direktøren på Bornholms Kunstmuseum, der er bange for, at vi nu skal til at have sådan en ny etnisk kunstopfattelse.
Det mener jeg ikke.
Jeg mener, at vores opfattelse af, hvad der er kunstnerisk kvalitet, ligger ude i vores råd og nævn, og at det må afgøres af de mennesker, der sidder der, og som bevilliger pengene.
Det er det, vi kalder armslængdeprincippet.
Det er også klart, at den forestilling om, hvad der er kunstnerisk kvalitet, og hvad der ikke er kunstnerisk kvalitet, ændrer sig efterhånden, som samfundet forandrer sig.
Men det er ikke en forandring, som kan defineres eller dikteres via flertallet på Christiansborg.
I alt fald bør det ikke være sådan. Så til spørgsmålet om det multikulturelle: Jeg mener på sin vis, at vi kan tale om, at vi har et multikulturelt samfund forstået på den måde, at de danskere, der har rødder langt tilbage, er meget forskellige, de repræsenterer vidt forskellige værdier og kulturelle udtryk.
I forhold til det, indenrigsministeren har sagt, når vi sætter Somalia over for Danmark, er det da klart nok, at vi ikke har et multikulturelt samfund, hvis det er det, man lægger i begrebet.
Bare fordi 10 pct. af danskerne har en anden etnisk baggrund end den traditionelt danske, så kan man ikke set i det perspektiv sige, at vi er ved at udvikle et multikulturelt samfund.
Men vi er ved at udvikle et rigt facetteret, kulturelt mangfoldigt Danmark, som er repræsenteret af vidt forskellige subkulturer, herunder også
nogle etniske kulturer.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-18:
En ting er vi enige om: Alle de kulturelle institutioner i Danmark har nogle åbningstider, og i de åbningstider kan alle frit komme ind.
Så står der også i den pågældende artikel, at man nu vil til at opsøge folk med anden etnisk baggrund i boligselskaberne for at få dem til at komme på de kulturelle institutioner.
Man kunne lige så opsøge en lang række danskere, der f.eks. ikke kommer på bibliotekerne, for at få dem til at komme på bibliotekerne.
Jeg savner stadig væk et præcist svar på det med resultatkontrakterne, når ministeren i et øjeblik har sagt frivillighed og i næste øjeblik siger, at der skal være resultatkontrakter.
Så vil jeg godt til sidst sige, for det kommer jo på et tidspunkt: Hvis ikke institutionerne helt makker ret efter Kulturministeriets ønsker på det her område, så ender det formentlig med nogle økonomiske indgreb i form af nedsættelse af tilskud og al den slags.
Jeg tror, det er sådan nogle ting.
Jeg ved, hvordan en ting starter: Den starter sådan i det små, og så kører den derudad.
Man har et slutmål med det her, og jeg synes simpelt hen, at man skulle have skrottet den rapport her, for alle og enhver kan komme på vores kulturelle institutioner, som de har lyst til.
Jens Rohde (V), 2001-04-18:
Jeg synes sådan set, at det er vældig fint, at kulturministeren vil styrke kulturel mangfoldighed.
Det synes jeg da er lidt vanskeligt at skulle være imod.
Men der er stadig væk en finansieringsmæssig ting.
Lad os nu tage Århus f.eks. Jeg kunne jo se, at kulturministeren, da hun meldte det her ud, f.eks. nævnte, at man skulle henvende sig til nogle palæstinensere og sørge for at få dem ind.
Jeg tror, at det var palæstinensere, der var nævnt i avisartiklen, men jeg har den ikke foran mig.
Men nu i Århus undervises der f.eks. i 32 forskellige sprog, hvoraf de to godt nok er islandsk og færøsk,
det kan man måske sådan rimeligt komme over, men så er der 30 tilbage, som man vel kan kalde minoritetssprog.
Det vil da alt andet lige koste en del for de århusianske institutioner at skulle markedsføre sig så segmenteret. Derfor er det, at jeg synes, at det må være rimeligt at afkræve ministeren et svar på, hvor finansieringen skal komme fra.
Hvordan skal institutionerne løfte den øgede økonomiske byrde, som det uvægerligt vil være, hvis man f.eks. skal henvende sig til 30 forskellige minoriteter?
Jeg går ikke ud fra, at ministeren sådan vælger nogle enkelte minoriteter ud.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Når kulturministeren og regeringen beder Folketinget om, at vi skal bevillige støttekroner til kulturlivet, så er det normalt begrundet i, at vi skal understøtte dansk kultur og skal sikre vores egen kulturarv.
Der opererer regeringen helt entydigt med en dansk kultur, som kræver understøttelse, fordi vi er et lille land og det danske sprog er et lille sprog i international sammenhæng osv., osv.
Så lige præcis nu, hvor vi har en diskussion, der handler om resultatkontrakter osv., hvor man vil prøve at spore kulturinstitutionerne ind på en bestemt retning, så vælger kulturministeren at gå helt bort fra det udgangspunkt, som vi normalt bliver præsenteret for, og taler nu om multikulturel udvikling i samfundet og prøver at definere sig ud af det begreb.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge ministeren: Kan regeringen ikke finde ud af én definition på det her og så komme med en klar melding?
Ja eller nej.
Det har regeringen indtil nu ikke undladt at besvare med et klart nej, men kulturministerens svar her i Folketinget i dag giver anledning til en utrolig stor tvivl om, hvad der egentlig er regeringens politik på det her område.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-18:
Til hr. Poul Nødgaard: Jeg mener altså ikke, at det er sådan, at bare fordi der kommer en rapport, som man ikke kan lide, så kan man skrotte den.
Det ville i hvert fald ikke være særlig sundt for demokratiet, hvis det først blev sådan. I forhold til det her med resultatkontrakterne så synes jeg, at det er afgørende at huske på, at siden Kulturministeriet blev dannet, har vi set demokratiseringen af kulturen som et fuldstændig afgørende mål. Det har betydet, at vi har forsøgt at få det, kulturinstitutionerne repræsenterede, ud til alle danskere.
spørgsmål om, at man f.eks. kom ud til arbejderklassen.
Det har været et klart mål ikke mindst for socialdemokratisk ledede regeringer at være med til at sikre, at den kultur, som var repræsenteret i litteraturen og i kunsten som sådan, også var noget, som arbejderklassen havde adgang til.
Det er sådan set det samme, vi fortsætter nu.
Vi siger, at den kultur, som bliver vist frem på vores kulturinstitutioner, skal vi alle sammen have mulighed for at komme og se.
Det vil sige, ligesom vi tidligere har lavet en særlig formidligsindsats over for særlige grupper danskere, så er der nu denne særlige gruppe danskere her.
Undskyld, hr. Poul Nødgaard, jeg kalder også mennesker med en anden etnisk baggrund end dansk for danskere.
I det øjeblik, hvor man har dansk statsborgerskab, så er man dansker.
Det vil altså sige, alle danskere, hvad enten de har en særlig etnisk baggrund eller ej, er velkomne på vores museer og vores institutioner, og somme tider er vi nødt til at lave en særlig formidlingsindsats med henblik på at gøre dem opmærksom på, at tilbudet er der.
Hertil kommer, som jeg også sagde tidligere, at jeg tror, at det i forhold til integrationen og ønsket om at skabe et sammenhængende samfund er vigtigt, at vi gør det forsøg, for jo større kendskab, vi har til hinanden, jo større kendskabet er til det, vi traditionelt har kaldt dansk kultur, jo større er sandsynligheden for, at vores samfund kan udvikle sig fredeligt.
Det må da være et mål for os alle sammen.
Så til hr. Thulesen Dahl om det multikulturelle: For at man kan blive enig om, hvorvidt Danmark er ved at udvikle sig til et multikulturelt samfund eller ej, må man blive enig om en definition af, hvad det multikulturelle er.
For mig at se ligger der ikke sådan en entydig definition af, hvad multikulturelt er.
Men regeringens ønske er klart at være med til at understøtte, at vi har et rigt kulturelt liv i det danske samfund.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
»Vil Politiets Efterretningstjeneste, som har ansvaret for, at der ikke spioneres imod Danmark, undersøge, om den software, som Udenrigsministeriet benytter til kryptering, kan give USA mulighed for at aflytte eller kopiere Udenrigsministeriets kommunikation?«
Skriftlig begrundelse
Ekstra Bladet kunne den 2. april 2001 berette, at Udenrigsministeriet har indkøbt krypteringsbokse fra det schweiziske firma Crypto AG.
Disse bokse skal bruges i forbindelse med al fortrolig udenrigsministeriel kommunikation til ambassader over hele verden.
Ekstra Bladet har samtidig spurgt to forskellige eksperter dels om dette system, dels om selve firmaet Crypto AG.
Om Crypto AG kan en tidligere ansat, Jürgen Spörndli,
Dette kom bl.a. frem i 1992, da den iranske efterretningstjeneste anholdt en sælger fra Crypto AG for at sælge udstyr til Iran, som de fandt ud af amerikanerne kunne bruge imod dem.
Der har været andre sager af lignende karakter.
I forbindelse med sikkerhedsproblemet med hardware fra Crypto AG siger Bo Weber fra Udenrigsministeriet, som har stået for indkøb af det seks millioner kroner dyre udstyr, at den software, de såkaldte algoritmer, der bruges til kodningen, er rent dansk, og at »Vi kunne ikke drømme om at bruge fremmede algoritmer. Vi er jo ikke idioter!«
Men hertil siger både den tidligere ansatte i Crypto AG Jürgen Spöndli samt den tidligere amerikanske aflytningsekspert Wayne Madsen til Ekstra Bladet, dels at det virker underligt at købe hardwareudstyr fra et firma, hvis de ikke anser deres software for sikkert, dels siger Wayne Madsen, at »Hvis de bruger den mistænkte kryptoboks til at sende nøglen, er koderne kompromitteret alligevel«.
Jürgen Spörndli siger, at »De er givet i vid udstrækning på den sikre side på den måde.
Det er meget forsigtigt af dem.
Men det udelukker ikke noget som helst.
Det er ikke nogen absolut garanti«.
Nu ved ministeren jo, selv om han ikke er meget for at indrømme det, at USA råder over et stort internationalt baseret aflytningssystem, ofte betegnet som Echelon.
Det mener jeg selvfølgelig bør undersøges, og jeg håber, at ministeren kan give tilsagn om, at Politiets Efterretningstjeneste vil undersøge det.
Frank Jensen (S), 2001-04-18:
Politiets Efterretningstjeneste har som intern sikkerhedstjeneste til opgave at overvåge, forebygge og modvirke strafbare handlinger og anden virksomhed, som kan indebære en fare for landets selvstændighed og sikkerhed.
Som et led i varetagelsen af denne opgave har Politiets Efterretningstjeneste også mere generelle funktioner i forhold til den forebyggende sikkerhed i den civile administration.
Politiets Efterretningstjeneste kan således f.eks. yde rådgivning eller vejledning i forbindelse med sikkerhedsspørgsmål hos offentlige myndigheder.
Politiets Efterretningstjeneste har oplyst, at man i anledning af det stillede spørgsmål af hr. Keld Albrechtsen har været i kontakt med Udenrigsministeriet.
Udenrigsministeriet har i den forbindelse oplyst følgende: »Hverken lederen eller den artikel i Ekstra Bladet, som er baggrund for det stillede spørgsmål, har bragt oplysninger frem, som ikke allerede var Udenrigsministeriet bekendt, og som ikke er indgået i den trusselsvurdering, der ligger til grund for sikkerhedsarkitekturen i Udenrigsministeriets globale kommunikationssystem.
Systemets sikkerhedsgodkendelse er baseret på vurderinger gennemført af Forsvarets Efterretningstjeneste og velrenommerede danske kryptologer, der har det nødvendige, indgående kendskab til systemets opbygning og indbyrdes sammenhæng, og som har den faglige kompetence til at vurdere systemets modstandskraft over for angreb.
Ekstra Bladets artikel giver derfor ikke anledning til nogen forandret vurdering.«
Politiets Efterretningstjeneste har i øvrigt oplyst, at der af hensyn til varetagelsen af tjenestens opgaver i almindelighed ikke bør videregives nærmere oplysninger om den rådgivning eller vejledning, som Politiets Efterretningstjeneste yder, eller om, hvilke sikkerhedsmæssige forholdsregler der tages.
Det kan jeg henholde mig til.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Nu kan jeg så forstå, at ministeren i virkeligheden har fået
en meddelelse fra Udenrigsministeriet gående ud på, at Udenrigsministeriet finder, at det, Udenrigsministeriet har gjort ved at købe krypteringsudstyret fra et bestemt firma, der er under mistanke, ikke var en forkert beslutning.
Det er jo selvfølgelig et meget forståeligt svar, for en myndighed, der har truffet en beslutning, er sjældent meget for at indrømme, hvis der er problemer med den beslutning.
Det er netop derfor, at jeg har spurgt, om ministeren, som har ansvaret for Politiets Efterretningstjeneste, vil gå ind og sørge for, at Politiets Efterretningstjeneste gennemgår de oplysninger, der fremlægges i Ekstra Bladet.
Det er oplysninger, som jeg synes giver anledning til stor bekymring.
Nu siger ministeren, at der ikke er noget nyt i de oplysninger, der er i Ekstra Bladet, men det er vel rigtigt, at det firma, Crypto AG, som har leveret dette materiel til Udenrigsministeriet, har været involveret i aflytningsskandaler, hvor det har vist sig, at den amerikanske efterretningstjeneste har været inde, og at der stadig væk er mistanke om, at det kan være tilfældet?
Ministeren afviser jo ikke, at de oplysninger, der er i Ekstra Bladet kan vise sig at være fuldstændig korrekte, og derfor kan jeg ikke forstå, at ministeren afviser at lade Politiets Efterretningstjeneste gå ind og foretage en selvstændig bedømmelse af, om den beslutning, der blev truffet af Udenrigsministeriet, da man købte det materiel, var forsvarlig.
Jeg vil godt spørge ministeren, om han ikke godt vil overveje det én gang til.
Frank Jensen (S), 2001-04-18:
Jeg tror, at hr. Albrechtsen har forbigået eller måske ikke helt har hørt, hvad jeg svarede.
De oplysninger, som Udenrigsministeriet har givet på baggrund af det stillede spørgsmål, er, at systemes sikkerhedsgodkendelse er baseret på vurderinger gennemført af Forsvarets Efterretningstjeneste og velrenommerede danske kryptologer, der har det nødvendige, indgående kendskab til systemets opbygning og indbyrdes sammenkædning, og som har den faglige kompetence til at vurdere systemets modstandskraft over for angreb.
Der har altså været en faglig vurdering af Forsvarets Efterretningstjeneste og af danske kryptologer, og det er, hvad jeg kan oplyse over for hr. Albrechtsen.
Jeg kan så også citere fra den skriftlige begrundelse, som hr. Albrechtsen har medsendt sit spørgsmål i skriftlig form.
Her er en medarbejder fra Udenrigsministeriet citeret for: »Vi kunne ikke drømme om at bruge fremmede algoritmer.
Vi er jo ikke idioter!«.
Hermed er svaret jo givet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Jeg vil takke statsministeren for den sidste del af besvarelsen, for det er et klart svar, at Danmark ikke skal deltage - i hvert fald ikke i situationer, hvor vi kan være udslaggivende.
Det synes jeg er et stykke af vejen, vi så er nået.
Men det, der er problemet, er så præcis det, som statsministeren også selv siger, nemlig at vi ikke kan vide på forhånd, hvornår vi er udslaggivende, og derfor vil al fornuft jo tilsige, hvis man skal respektere forbeholdet, som statsministeren nu også selv er inde på, at vi slet ikke deltager i sådan nogle afstemninger; at vi simpelt hen siger, at den danske befolkning har bestemt, at Danmark ikke deltager i udarbejdelsen, forberedelsen, af en forsvarsdimension i EU, og så deltager vi da heller ikke i afstemninger i en militær komité, som lige præcis har til formål at forberede en forsvarsdimension i EU.
Det er da den eneste logik, man kan drage ud af det her.
Og jeg håber, at statsministeren vil gøre sig tanker om måske at bevæge sig i den retning også i lyset af denne her debat.
Så er der ét spørgsmål, som vi så ikke fik et konkret svar på, men hvor vi jo i Dansk Folkeparti er meget optaget af, at vi finder en løsning.
Og det er, at sager af denne her karakter naturligvis bør forelægges Folketingets Europaudvalg til mandatgivning, inden regeringen drager af sted. Det vil nok ikke skabe en anden situation, for regeringen har jo flertal for sin linje, bl.a. også med Venstres opbakning, men det kunne da i det mindste gøre, at diskussionen var der, så regeringen kom af sted med et klart mandat og var enig på forhånd.