Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Hvis man stiller spørgsmålet, om vi nu skal arbejde på at få et bedre arbejdsmiljø, så siger vi jo alle sammen ja til det.
Det mener vi jo alle sammen.
Man kan simpelt hen ikke mene det modsatte.
Det, vi kan blive uenige om, er selvfølgelig, hvordan vi bedst muligt når det mål.
Vi kan selvfølgelig diskutere, hvordan indsatsen skal prioriteres.
Vi kan også diskutere, hvordan tingene ser ud lige nu.
Her kan vi jo høre, at ikke mindst Socialdemokratiet har gevaldig travlt med at tegne et sort billede af det hele.
Det er jo sådan generelt det, der sker for tiden: Jo tættere, vi kommer på valgdatoen, jo mere har Socialdemokratiet travlt med at prøve at male et billede af livet i Danmark, som om alt er gået i sort, og som om alt, hvad der sker, er helt forfærdeligt.
Det er jo det billede, Socialdemokratiet sådan generelt prøver at male.
Det må vi se lidt bort fra og bære lidt over med.
Med hensyn til arbejdsmiljøreformen er der jo netop lagt op til, at vi skal diskutere på en helt anderledes åben og direkte måde end før, hvordan vi prioriterer arbejdsmiljøindsatsen.
Alle virksomheder skal screenes, så vi særlig kan gøre en indsats i forhold til de virksomheder, hvor problemerne er størst, og så skal vi have nogle klare prioriteringer i arbejdet i øvrigt.
Her er det jo så, at vi ved udgangen af 2005 skal have fastlagt nogle nye prioriteringer.
Her og nu er det alvorlige ulykker, tunge løft, ensidigt gentaget arbejde og psykisk arbejdsmiljø, der er prioriteringerne, og som vi arbejder med frem mod udgangen af 2005.
Derfor kan man måske sige, selv om det jo altid er interessant at diskutere disse spørgsmål, om det ikke er lidt tidligt allerede nu, som der lægges op til i forespørgselsdebatten, at fastlægge de nye prioriteter.
Et godt bud på en prioritet, som vil gælde også efter 2005, er da klart det psykiske arbejdsmiljø.
Det hænger sammen med, at vi kan forvente flere servicejob, mere brug af ny teknologi, mere international konkurrence kan vi også forvente med det pres, det giver, og en mere flydende grænse mellem arbejde og fritid.
Alt det tilsiger, at det psykiske arbejdsmiljø bliver et område, som vi også skal prioritere i fremtiden.
Jeg tror egentlig, at der også bliver behov for, at vi kvalificerer det begreb noget mere, nuancerer det noget mere.
I stedet for bare over en bank at tale om det psykiske arbejdsmiljø, kan der nok blive et behov for, at vi i prioriteringen inden for det felt måske ser endnu mere på, hvad det så er, vi skal satse på at gøre bedre ude på arbejdspladserne.
Det er så også min forventning, at arbejdsmiljøet som sådan bliver et område, der vil blive prioriteret højere i de kommende år.
Ikke mindst i forbindelse med den stigende mangel på arbejdskraft, som vi vel kan forvente, vil et godt arbejdsmiljø i stigende grad også bliver et konkurrenceparameter for virksomhederne i kampen om at få de bedste medarbejdere.
Det skal vi fra politisk side naturligvis understøtte.
Jeg synes under alle omstændigheder, at det er glædeligt i dag at kunne konstatere, at de tørre tal viser, at udviklingen med den konservativliberale regering i spidsen går i den rigtige retning.
Antallet af tilsyn stiger, vi bruger flere statslige ressourcer, ansætter flere i Arbejdstilsynet, antallet af arbejdsskader falder, og antallet af arbejdsbetingede lidelser falder.
Med andre ord går tingene i den rigtige retning.
Der ligger selvfølgelig stadig væk et stort arbejde foran os på det her område, men vi er bedre rustet til at løse og håndtere det end nogen sinde før, og udviklingen går som sagt i den rigtige retning.
Det synes jeg at vi skal glæde os over her i dag, hvor vi diskuterer arbejdsmiljøet.