Irene Simonsen (V), 2005-04-29:
Da jeg læste det her beslutningsforslag og alle de elementer, der er indbygget i det, sad jeg og tænkte, hvad er det her for noget?
For det, der jo er vigtigt, og det er vi helt enige i, er at styrke indsatsen mod tvangsægteskaber.
Det er der ingen uenighed om.
Det er noget, vi skal arbejde med hele tiden, og det er noget, vi skal sikre ikke sker i fremtiden.
Det mener jeg så i øvrigt regeringen har gjort.
Så sad jeg og tænkte: Hvordan kan det så være, at forslagsstillerne sætter sig ned og laver det her?
Jo, måske er det, fordi – det var en tanke, der strejfede mig – man skal finde et eller andet, hvor man absolut kan finde fælles fodslag, og så må man opfinde en masse forskellige ting, for det, der egentlig virker over for tvangsarrangerede ægteskaber, kan man jo ikke blive enige om.
Det er blot en tanke, jeg har, og jeg aner ikke, om den er rigtig, men det vil vi måske senere finde ud af.
Med hensyn til forslaget her vil jeg sige, at ministeren jo så storartet er gået ind i hvert enkelt forslag, så det vil jeg ikke bruge tid på, heller ikke i betragtning af det fremskredne tids punkt på dagen og i betragtning af, hvor meget integration og udlændingepolitik vi har talt om i dag.
Det, jeg blot vil sige, er, at bekæmpelsen af tvangsægteskaber er vigtig.
Det er utrolig vigtigt også af hensyn til integrationsindsatsen, som vi jo skal diskutere i en kommende forespørgselsdebat.
Det, vi ved, er, at 24-års-reglen og tilknytningskravet virker.
Hvis man læser i »Årbog om udlændinge« viser den tydeligt, hvordan der bliver færre og færre ægteskaber, hvor de unge henter en ægtefælle i hjemlandet.
Det kan man så, som vi har hørt fru Elsebeth Gerner mange gange tordne frem med,
sige, at det ikke er noget, som den danske stat skal blande sig i.
Og det hænger uløseligt sammen med at få styrket integrationsindsatsen.
Det var jo så igen skønt at høre, hvor vandene skilles i dag, om man er enig i, at det virkelig er det her, der virker, eller om tingene ikke vil virke, før alle de her forskellige forslag kan blive til noget.
Regeringen har gjort meget for tvangsægteskaber og gør det løbende, kigger hele tiden på området, hjælper, sætter nye foranstaltninger i gang.
21 helt konkrete tiltag er der sat i gang.
Her vil man opfordre igen.
Vi har jo set det før.
Man opfordrer børn, for det er de, når de begynder at blive arrangeret væk.
Nu vil man så tvinge dem til at gøre oprør mod deres forældre, mod deres familie, måske med stor fare for deres eget liv og færden.
Det har vi jo set i enkelte tilfælde i forbindelse med de heldigvis få eksempler, der har været på æresdrab.
Det, regeringen gør, er jo netop at tænke på de stakkels unge mennesker, der står i den situation her, og ikke tvinge dem ud i de store konflikter, men hjælpe dem.
Der, hvor det er vigtigt at sætte hjælpen ind, er, hvor der er en person i det nære område, som man kan kontakte, og hvor man også får oplysningerne.
Med hensyn til oplysningerne kan jeg sige, at Integrationsministeriet jo har sat adskillige oplysningsinitiativer i gang.
Jeg vil ikke udelukke, at der skal flere oplysningsinitiativer til, for vi bliver aldrig færdige med det her, før problemet er helt og endeligt løst.
Men det løser sig jo hen ad vejen, jo mere 24-års-reglen virker, og de unge mennesker bliver ældre og i stand til at kunne sige fra over for forældrene.
I øvrigt er der er så forhåbentlig langt flere, der får uddannelse og bliver færdige og selvforsørgende, så de kan klare sig selv endnu bedre og er knap så afhængige af deres familie og deres familiemønster, som de er i dag.