Kim Behnke (FRI), 2001-01-24:
Kære minister, tak for redegørelsen.
Det er meget vigtigt, at vi gør os klart, at en række af de teknologier, der er undervejs, vil give os muligheder, som vi i dag endnu ikke rigtig har gjort os tanker om.
Jeg læste med stor glæde forleden dag, at nu har også et dansk elselskab, nemlig NESA, med succes gennemført forsøg, hvor man har brugt det almindelig lysledernet til at transmittere internetsignaler.
Tidligere har man prøvet det i Malmø.
Der var det også med succes, og nu har vi altså også en dansk erfaring at trække på.
Det åbner jo nogle muligheder, som ingen af os havde drømt om for bare få år siden.
Ja, går man helt tilbage til etableringen af hybridnettet i Danmark, så var teknologiens formåen dengang sådan, at vi forestillede os
, at hvis vi skulle have højhastighed, en stor båndbredde i hver enkelt husstand, ja, så skulle vi enten have lysledere eller kortkabel lagt ind i hver enkelt ejendom. Det gjorde vi heldigvis ikke dengang.
Og jeg vælger at sige heldigvis, for havde vi gjort det, så havde der været tale om en unødvendig investering.
Den teknologiske udvikling har nemlig vist os, at vi i dag står med en lang række andre muligheder for at få Internettet og den store verden lagt ind i vores hverdag.
I mellemtiden er der så sket det, at hybridnettet, de steder, hvor det er udbredt, primært har været brugt til transmittering af kabel-tv, men heldigvis er der så sket det, at de forskellige - specielt de to store: Tele Danmark og Stofa - nu også tilbyder, at man bruger hybridnettet til datatransmission.
En af de ting, vi skal gøre os klart, er, at mange af de nye teknologiske landvindinger skal løbes i gang.
Dengang Internettet var forbeholdt matematikprofessorer, der sad i hver sin verdensdel og udvekslede matematiske formler og diskussioner om disses udbredelse, da var Internettet ikke noget, der havde et folkeligt element.
Men på det tidspunkt, hvor vi fik mulighed for også at indbygge elementer af underholdning, kom udbredelsen.
Et aktuelt eksempel er udbredelsen af de såkaldte e-bøger, altså den elektroniske bog.
Da man startede med det som et projekt i USA, var man overbevist om, at det, der skulle bære udviklingen, var store encyklopædier, store opslagsværker osv., som man hele tiden kunne få opdateret, men det fik trægt.
Først på det tidspunkt, hvor man tilbød triviallitteratur som e-bøger, viste det sig, at der var et kundegrundlag, som kan være med til at løbe udviklingen i gang.
Den slags skal vi lære af, og vi skal ikke rynke på næsen, når vi må erkende, at det, der skal til for at sikre udbredelsen, altså også er, at der er et element af underholdning.
For den gave, vi får, er en mulighed for at få et andet samfund end det, vi kender i dag.
Vi får mulighed for at få et samfund, der miljømæssigt, trafikalt osv. er langt bedre.
Min drøm er, at vi i Danmark får langt flere såkaldte hjemmearbejdspladser eller distancearbejdspladser, sådan at man har mulighed for at udføre hele sit arbejde eller dele af det hjemmefra, så vi ikke behøver, at folk sætter sig i biler eller i busser eller i tog for at nå frem til en arbejdsplads; så vi ikke skal bygge store kontorsiloer for at rumme de forskellige virksomheder, men hvor man hjemmefra i den mangfoldighed, der da vil opstå, har mulighed for at udføre sit arbejde.
Det gør også, at de tyndt befolkede områder, øerne, landdistrikterne i Danmark, har en mulighed for at have en fortsat eksistens, uden at vi kunstigt skal tilføre de områder halv- op heloffentligt finansierede projekter.
I den forbindelse synes jeg, at der er grund til at rose et fagforbund som HK for, at de har været så aktive for at få indgået aftaler, senest aftalen med Dansk Handel & Service, hvor man i erkendelse af den virkelighed, vi lever i, har taget det meget progressive skridt at tillade afvigelser fra 11-timers-reglen.
Men, som andre ordførere har været inde på, så åbnes der også muligheder for, at handicappede kan få sig en plads på arbejdsmarkedet, som de ellers ikke kunne få.
Hvis derimod kørestolsbrugeren kan sidde hjemme og udføre sit arbejde derfra, jamen så er det en stor gevinst for os alle sammen.
Så er der de ældre.
Det er jo ikke længe siden, at man snakkede om, at de ældre ville blive tabt i IT-udviklingen.
Spørger man i en organisation som ÆldreSagen, er svaret, at det ikke er tilfældet.
Men der er også nogle mangler, inden de her ting for alvor kan gå op i en højere enhed.
Jeg vil benytte lejligheden til at nævne en gammel traver, nemlig problemerne med udbredelsen af den digitale signatur.
Der mener vi altså, at det er regeringens opfattelse at lade institutioner som Told og Skat og kommunerne være de lokomotiver, der kan løbe digitalsignaturen i gang.
Told og Skat efterlyser - det ved jeg fra de afrapporteringer, de har givet - at vi får den digitale signatur, sådan at man ikke kun kan ændre i sin forskudsregistrering, men også kan foretage egentlig selvangivelse via nettet.
Den slags ting kan for alvor være med til, at vi bruger nettet aktivt til en række af de opgaver, som vi i dag bruger papir til.
Så mener vi også, at regeringen skal notere, at den her diskussion ikke kun foregår i Danmark.
Og dér er der altså nogle forhold, der gør, at vi ikke er konkurrencedygtige, hvis man skal bruge det udtryk, nemlig specielt de danske skatteregler.
Ministeren skriver i redegørelsen på side 28, at der derfor er brug for at stimulere både offentlige og private investeringer i ny teknologi.
Ja, det er rigtigt.
Der må man altså fra regeringens side være lige så progressiv som et fagforbund som HK og sige, at der godt nok er nogle regler, vi engang har vedtaget, men de blev lavet, dengang vi havde industrisamfundet, og de passer ikke til det moderne IT-samfund, og derfor viser vi samme vilje til at få blødt op for nogle af de regler, sådan at virksomhederne kan se et formål i at lave de her investeringer.
For virksomhederne er det nemlig ikke kun et spørgsmål om bundlinje, men også et spørgsmål om den rent praktiske organisering.
Lad mig så til sidst tage spørgsmålet om de offentlige investeringer.
Der er jo alt for mange penge, der er blevet tabt på gulvet, når vi har haft projekter som VUE-projektet, og når vi har haft projekter som Amanda, der jo stadig væk ikke endeligt er oppe at køre.
Det er efter vores mening en skam, at den slags projekter ikke alene tapper det offentlige for ganske mange hundrede millioner kroner, men derudover simpelt hen er med til at give et dårligt klima omkring de her ting.
For for alle de medarbejdere i AF-systemet, Arbejdsmarkedsstyrelsen osv., som har brugt de seneste år på kun at have problemer med IT, er det altså ikke sådan, at de oplever IT-udviklingen som noget positivt.
For dem er det faktisk noget, der gør, at de nogle gange ikke engang har lyst til at gå på arbejde, når de skal ned på AF-kontoret og slås med computerne og forklare de sure kunder i butikken, at tingene desværre heller ikke virker i dag.
Derfor er der brug for, at man fra det offentliges side, fra regeringens side, er langt mere påpasselig med, at de projekter, der sættes i gang, bliver succeshistorier, så det for borgerne som skatteydere opleves som succeshistorier; så det for borgerne som brugere opleves som succeshistorier, nemlig at det virker.
Men der er så sandelig også brug for, at de medarbejdere, der er i den offentlige sektor, er positive over for det.
For som det jo bliver sagt ved mange lejligheder i øjeblikket, senest med regeringens nye 10-års-plan, så har vi jo et problem i Danmark, nemlig at der bliver slagsmål om arbejdstagerne i de kommende år.
Vi mangler folk.
Og jeg kunne jo glæde mig over, at nogle af de ting, jeg politisk har kæmpet for, nemlig en mindre offentlig sektor, nu kommer til at ske helt af sig selv, for der er ikke folk til at besætte stillingerne.
Men der er altså nogle funktioner, der skal virke, og noget af det, der kan være med til at få tingene til fortsat at virke, er, at man bruger den moderne IT.
Det kræver altså en meget positiv og aktiv medvirken fra de medarbejdere, der er i den offentlige sektor, så de betragter IT som noget, der skal hjælpe dem, altså som en aflastning og ikke en belastning.
Og der er jeg ked af, at de projekter, vi har haft de senere år, har været så dårlige.
Så lige præcis i forhold til den del af ministerens redegørelse er det vores opfattelse, at dér må regeringen altså i langt højere grad, end den har gjort hidtil, prøve at lægge sig i selen. Men bortset fra det, så tak for en god redegørelse.