runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Jeg er bare lidt forbløffet over, at ministeren ikke tager ordet, for jeg spurgte faktisk ministeren, om ikke han ville gennemgå tidslinjen.
Jeg synes faktisk, at det er en vigtig problemstilling at få belyst, om man kan forestille sig, at der holdes en folkeafstemning om ophævelsen af undtagelserne i en situation, hvor vi ikke ved, hvilken traktat der kommer til at være gældende.
Det synes jeg da er et rimeligt spørgsmål, for
Det er da meget enkelt.
Men hvis ministeren ikke vil, kan jeg give ministeren det løfte, at jeg så vil stille spørgsmålet til statsministeren i spørgetiden, så snart det er belejligt, for statsministeren har jo haft en klar linje, der gik ud på, at vi ikke skulle købe katten i sækken; vi skulle ikke holde folkeafstemninger om undtagelsen, når vi ikke kendte traktatgrundlaget.
Men det er åbenbart ikke en opfattelse, der er almindelig udbredt i regeringen.
Eller også er der her tale om endnu et tilfælde, hvor der ikke er nogen koordination mellem Statsministeriet og Udenrigsministeriet.
Morten Homann (SF), 2003-05-08:
Jeg kan tilslutte mig hr. Jesper Langballes bemærkninger
om forskningsfriheden, og det har ikke meget med følelser at gøre.
Det er sådan set en meget nøgtern betragtning om, hvordan de juridiske rammer er for forskningsfriheden.
Men jeg vil da takke meget for, at fru Lene Jensen kom
på banen og bidrog lidt med Socialdemokratiets bevæggrunde.
Jeg vil så godt tillade mig at stille et spørgsmål.
Det bliver lidt den omvendte verden, fordi man ikke mere aktivt går ind i debatten, men jeg vil så stille spørgsmålet om, hvordan Socialdemokratiets opfattelse af medarbejdedemokrati, som man har nogle meget vidtløftige og meget fornuftige betragtninger om i sit principprogram, er, og hvordan de stemmer overens med, at man nu vedtager en lov, som går i den modsatte retning.
Så vil jeg sige til fru Hanne Severinsen, som hævdede, at alle diskussioner var blevet ryddet af vejen ved førstebehandlingen, og nu var det altså noget pjat at tage den her diskussion, og der var jo ikke nogen i erhvervslivet, der ville ønske at misbruge den magt, som de får: Jeg er da helt sikker på, at der er mange gode viljer i det danske erhvervsliv.
Jeg er sådan set helt sikker på, at 90 pct. eller 95 pct. af de folk, som vil komme i betragtning, vil kunne håndtere det her på en fornuftig måde og ikke misbruge deres magt, sådan som man måske gjorde fra Daniscos side, fra Dandys side i de sager, som har været på det seneste.
Kl. 9.15 Men problemet er de sidste 5 eller 10 pct., hvor magten bliver misbrugt, hvor forskningsfriheden bliver knægtet, og hvor den frie forskning spændes for privatøkonomiske interesser eller for den sags skyld for offentlige interesser.
Det er forskningsfriheden, som går tabt, og man kan ikke leve af gode viljer.
Vi skal lovgive, så vi kan garantere, at der er forskningsfrihed, og det kan man ikke med det lovforslag, som bliver vedtaget om et øjeblik.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-08:
Det er jo lidt interessant, at afvisningen kommer fra de nuværende regeringspartier og de daværende regeringspartier fra den foregående regering.
Så på en måde kan det næsten virke, som om det er dem, der enten tror, de bliver ved med at være det, eller som meget snart håber at blive regeringspartier, der siger, at det her skal Folketinget som sådan ikke blande sig i.
Derfor synes jeg heller ikke så meget, at det her burde være blevet en debat om forbehold.
Vi ved jo, at vi har det forskelligt med forbeholdene.
Det er jo en kendt sag, og det har vi slet ikke ønsket fra SF's side at diskutere i den her sammenhæng.
Det, vi har ønsket at diskutere, er, hvordan man sikrer, at man ikke blander tingene sammen, at man ikke kortslutter demokratiet på den måde, at man beder folk om at stemme for ting, der går i vidt forskellig retning, og kæder dem sammen på en sådan måde, at hvis man stemmer efter sin overbevisning risikerer det at få en konsekvens, man slet ikke ønsker i forhold til et medlemskab.
Det har været vores ønske - jeg er meget enig i hr. Jann Sjursens bemærkning om, at det i virkeligheden er en tillidsskabende foranstaltning - at vi ikke tvinger folk i EU-afstemninger til noget, de ikke bryder sig om, og som ingen naturlig sammenhæng har.
Jeg vil takke for debatten, men jeg er også meget undrende over for udenrigsministerens indledende bemærkning, der blev fulgt op af fru Birthe Rønn Hornbech og fru Anne-Marie Meldgaard.
Alle tre ordførerindlæg var bygget op omkring, at man ikke kan støtte forslaget, fordi vi ikke kender traktaten.
Tankegangen i det her er, at det er fuldstændig lige meget, hvilken traktat der kommer ud af det.
Det afgørende er, at vi ikke blander ting, der har med forbehold at gøre, sammen med traktat.
Vi vil heller ikke blande os i statsministerens ret til at udskrive folkeafstemninger, når som helst han ønsker det.
Vi ønsker bare en sikkerhed for med det her forslag, at der ikke bliver den konkrete sammenblanding.
Jeg skal takke for støtten fra hr. Thulesen Dahl, fra
Kristeligt Folkeparti og fra Enhedslisten og sige, at jeg meget på trods af debatten i dag håber, at man ikke går i den fælde, som er en demokratisk fælde, nemlig at man ved en EU-aftemning beder folk om at tage stilling til ting samtidig, der intet har med hinanden at gøre.
Man risikerer at forstærke nogle modsætninger i EU-debatten, som ikke går på det indholdsmæssige om, hvad man ønsker med EU-udbygningen, men som går på demokratisiden, og det tror jeg er alt, alt, alt for farligt at spille om.
Men tak for debatten.
Niels Helveg Petersen (RV), 2003-05-08:
Regeringen har begået en meget stor og desværre uoprettelig fejl ved ikke at lægge en linje, hvor vi kan stemme om de danske forbehold, før den næste regeringskonference starter.
Det betyder f.eks., at regeringen måske skal ud og appellere til os andre EU-tilhængere om at bekræfte forbeholdene endnu for en lang periode.
Jeg mener, der er begået en meget stor fejl fra regeringens side ved ikke at holde en folkeafstemning om de danske forbehold, før regeringskonferencen starter.
Det har man valgt ikke at gøre, og da det nu er situationen, kan jeg til gengæld ikke se nogen fornuft i at støtte SF's forslag, for hvad den videre proces og procedure bør være med hensyn til, hvorledes der skal stemmes om danske forbehold og om resultatet af en ny regeringskonference, bør afvente afslutningen på regeringskonferencen.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Det er ikke for at trække debatten i langdrag, men jeg synes faktisk, at den diskussion, vi har, er utrolig afklarende.
For vi ved jo, at den forfatningstraktat kommer.
Vi ved, at alt peger på, at den også bliver vedtaget på regeringskonferencen.
Intet tyder på noget andet.
Det kan man så mene om, hvad man vil, men sådan ligger geografien i EU.
Og vi ved, at fra det øjeblik, den er vedtaget på regeringskonferencen, og til den er ratificeret og altså kan træde i kraft i samtlige lande og dermed træde i kraft som helhed, går der en periode.
Det kan ministeren oplyse mere detaljeret, men jeg vil tro, at det kan vare omkring 1½ år.
Og i de 1½ år ved vi ikke, om det er den gamle eller den nye traktat, som undtagelserne forholder sig til.
Det, vi ved, er, at statsministeren har lovet, at undtagelserne bliver indarbejdet i den nye traktat.
Det ved vi, men hvordan forholdet mellem den nye traktat og undtagelserne
bliver, ved vi jo først, når vi kender den, og vi ved først, hvilket traktatgrundlag vi stemmer på, når der eventuelt er sket en ratifikation i de enkelte lande.
Så jeg vil bede udenrigsministeren klargøre dette forløb, når han skal svare på sit spørgsmål.
Jeg synes, det har været meget nyttigt at få den drøftelse.
Jeg er dybt rystet over, at Venstre og Socialdemokratiet overhovedet ikke har forholdt sig til den problemstilling i deres ordførertaler.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-08:
Til hr. Jann Sjursen må jeg gentage, hvad jeg sagde før.
Jeg kan jo ikke, når vi nu førstebehandler ét beslutningsforslag, så gentage hvad jeg sagde under førstebehandlingen af nogle andre beslutningsforslag, som vi har stemt om i dag, men som vi jo meget tidligere har debatteret.
Men jeg lagde ikke skjul på, erindrer jeg, da vi førstebehandlede ikke mindst Det Radikale Venstres beslutningsforslag, at Det Konservative Folkeparti da gerne havde set en tidligere folkeafstemning, men at vi ikke mindst ud fra en betragtning om, at vi samlet i regeringspartierne gerne skulle være enige om en folkeafstemning, før den bliver gennemført, ikke ville kunne støtte det radikale forslag, og derfor kan vi heller ikke støtte Kristeligt Folkepartis forslag.
Det synes jeg da egentlig er en meget ræsonnabel måde at se det på som regeringsparti.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at vi ikke kommer det nærmere, end at jeg har sagt, at jeg bestemt synes, at man fornuftigt kan argumentere derhen, som hr. Keld Albrechtsen gør det, at hvis man anerkender det synspunkt, at man skal kende traktatgrundlaget, på hvilket man stemmer om forbeholdene, så må man efter min mening enten stemme om forbeholdene, inden der bliver gennemført en ny traktat, altså på den bestående traktats grundlag, eller også må man stemme om dem på et tidspunkt, hvor man kender det nye traktatgrundlag, så man har vished for, hvilket traktatgrundlag der er gældende på det tidspunkt, hvor forbeholdene bliver afskaffet.
Det kan man bestemt argumentere for, men jeg mener også, at jeg har sagt, at vi ikke kan tage endelig stilling til noget som helst i dag.
Der kunne være andre forhold, der også gjorde sig gældende.
Det er jo nogle gange sådan, at der er argumenter i både den ene og den anden retning.
Der kan jo være tale om en forfatningstraktat med et indhold og en struktur, der gør det problematisk eksempelvis at vente med en afstemning om forbeholdene.
Det er der ingen af os der ved på nuværende tidspunkt.
Så jeg må blot fastholde, at Det Konservative Folkeparti ikke i dag ønsker at lægge sig fast på nogen bestemt proces omkring afskaffelse af forbeholdene.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Jeg skal ikke trampe rundt i den situation, at hr. Lars Barfoed ikke er enig med statsministeren, det er jo et mere og mere hyppigt træk i forholdet mellem Venstre og Konservative, men lad det ligge.
Hvad forholder undtagelserne sig til?
Det ved vi først, når det sidste land har ratificeret.
Det må da betyde, at en afstemning om de fire undtagelser først kan ske, når det sidste land har ratificeret.
Jeg vil spørge hr. Lars Barfoed, om det ikke er korrekt udlagt?
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-08:
Jeg skal ikke genoptage debatten fra tidligere omkring Kristeligt Folkeparti beslutningsforslag om afholdelse af folkeafstemning om forsvarsforbehold, men jeg synes bare, at det er på sin plads at pointere, at der i hvert fald ikke er sammenhæng mellem det, hr. Lars Barfoed siger i sin ordførertale, og så den stemmeafgivning, Det Konservative Folkeparti har givet i dag.
Det viser sig jo, at man ikke vil have afskaffet forbeholdene så hurtigt, det er muligt.
Det ville man, hvis der var bred opbakning til en folkeafstemning, og det fortoner sig lidt, om det bare er et flertal, eller om det er et meget bredt flertal, eller hvad det er.
Det respekterer jeg til fulde.
Jeg respekterer også til fulde, at Det Konservative Folkeparti er regeringsparti, og derfor må man samstemme sine holdninger med regeringspartierne i øvrigt.
Den lejlighed var der i dag, og den benyttede Det Konservative Folkeparti af mange forståelige grunde ikke.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-08:
Må jeg først sige til hr. Jann Sjursen, at vi jo tidligere har haft lejlighed til at førstebehandle de beslutningsforslag, som vi stemte om i dag, og derunder havde
jeg også lejlighed til at redegøre for Det Konservative Folkepartis bevæggrunde til at stemme imod de pågældende forslag.
Vi kunne bl.a. konstatere, at der ikke ville være et tilstrækkeligt bredt flertal for de pågældende beslutningsforslag, og vi lægger nogen vægt på, at sådanne afstemninger så vidt mulig sker med tilslutning af et bredt flertal her i Folketinget.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, når hr. Keld Albrechtsen spørger, om jeg er enig i statsministerens ræsonnement, at det er jeg ikke. Jeg mener ikke, det ville have været at købe katten i sækken, hvis vi havde stemt om forbeholdene uden at kende den kommende forfatningstraktat.
Det kunne vi godt have gjort, for vi kender jo det bestående traktatgrundlag, og derfor ville vi afskaffe forbeholdene på det bestående traktatgrundlag.
Så kunne vi derefter tage stilling til, om vi uden forbehold ville acceptere en ny forfatning.
Jeg er altså enig med hr. Keld Albrechtsen i, at man godt kan argumentere fornuftigt for, som hr. Keld Albrechtsen gør det, at konsekvensen så er, at man ikke kan afskaffe forbeholdene uden at vide, hvad det er for et traktatgrundlag, man afskaffer forbeholdene for. Det taler jo for først at tage en folkeafstemning om forbeholdene på et senere tidspunkt end samme dag.
Men jeg sagde jo allerede i mit ordførerindlæg, at der bestemt var argumenter, der talte i den retning.
Jann Sjursen (KRF), 2003-05-08:
Det er jo før sket i historien, at der er forskel på holdning og handling, og det må man sige, der er med hensyn til det, Det Konservative Folkeparti har tilkendegivet i dag.
Dels i forbindelse med afstemningerne tidligere på dagen om Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag om en afholdelse af en folkeafstemning om forsvarsforbeholdet og også i øvrigt De Radikales beslutningsforslag om afholdelse af folkeafstemning
Begge disse beslutningsforslag stemte Det Konservative Folkeparti imod på denne dag.
Her står hr. Lars Barfoed så og siger fra Folketingets talerstol, at Det Konservative Folkeparti vil have afskaffet alle fire EU-forbehold så hurtigt som muligt.
Muligheden var der i dag, vil jeg sige til hr. Lars Barfoed, men den blev ikke brugt.
I særdeleshed blev den ikke brugt til at tage en grundig afstemning om EU-forsvarsforbeholdet, sådan som Kristeligt Folkeparti havde lagt op til i sit beslutningsforslag, og som havde gjort, at man netop f.eks. kunne undgå at komme i den situation, som vi nu diskuterer på baggrund af SF's beslutningsforslag.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Hr. Kristian Jensen synes, der er grund til at smile over, at formanden for Kommunernes Landsforening siger, at det bliver svært bare at overholde lovens minimumskrav.
Det er altså ikke hr. hvem som helst, der udtaler sig,
hr. Kristian Jensen.
Det er Venstres førstemand i kommunerne, der sender et klart signal, der går direkte imod det, hr. Kristian Jensen siger, og det er Venstres førstemand i amterne, der sender et signal, der går direkte imod det, hr. Kristian Jensen siger.
Det er folk, der er ude i virkelighedens verden, det er borgmestre, som taler med deres kolleger, der viderebringer budskabet.
Jeg kan i øvrigt sige, at det er en opfattelse, der også deles af socialdemokratiske borgmestre.
Uanset partifarve oplever man nemlig, at Venstre ikke bare har pillet marginalt ved de rammer, der gives, men har pillet fundamentalt ved rammerne, og der kunne ansættes op mod 15.000 flere i det offentlige for det beløb, man har hugget ud af den kommunale og amtskommunale økonomi.
Det er realiteten.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Så siger ministeren, at det jeg sagde, var forkert, hvorefter ministeren går op og bekræfter, at lige nøjagtig sådan er det.
Ministeren bruger bare den snedige formulering, at Ministerrådet kan med et kvalificeret flertal forkaste.
Altså et kvalificeret flertal kan forkaste, men et almindeligt flertal kan ikke forkaste, må jeg sige til ministeren.
Det betyder, hvis man oversætter til forståeligt dansk, at et mindretal kan vedtage tingene.
Det lå også i det, ministeren sagde, så ministeren har ikke vildledt Folketinget.
Ministeren har bare udtrykt det i ord, som ikke umiddelbart er til at forstå.
Men realiteten var, at ministeren bekræftede det, jeg sagde, at der er mindretalsstyre i EU hen over hovedet på flertallet, og det har den danske regering accepteret, og det ønsker den danske regering ikke at gøre noget ved.
Det kan ikke skjules i alle ministerens tekniske forklaringer og formuleringer, og det er trist.
Per Stig Møller (KF), 2003-05-08:
Jeg vil ikke gå ind i en lang debat med Enhedslisten.
Vi kender jo godt Enhedslistens forhold til EU, og alle disse forslag drejer sig bare om at mistænkeliggøre det.
Men jeg vil godt dementere, at regeringen ikke arbejder for mere demokrati og mere åbenhed i forbindelse med konventet.
Det, det drejer sig om, er at lave en traktat, som er enkel, så alle kan følge med i den.
Det er vanskeligt i dag at få styr på traktaterne.
Mere åbenhed.
Det, det drejer sig om for os, er også flere flertalsafgørelser og dermed også flere afgørelser til Europa-Parlamentet og samtidig en styrkelse af de nationale parlamenter.
Vi kender ham
Men komitésystemet er jo præcis blevet fornyet.
Jeg skal her til Folketingets oplysning sige, at det ikke var særlig sandfærdigt, det, vi fik at vide.
Man har reduceret antallet
af komitéprocedurer fra fem til tre.
Der bliver opstillet retningslinjer for komiteernes arbejde og sagsområder.
Der er blevet vedtaget en standardforretningsorden for komiteerne.
Kommissionen har fået vanskeligere ved at komme igennem med forslag under den såkaldte forskriftsprocedure.
Rådet får derved mulighed for at forkaste alle Kommissionens forslag efter forskriftsprocedure med kvalificeret flertal.
Åbenheden bliver forbedret, Kommissionens regler for aktindsigt dækker komiteerne.
Der offentliggøres lister over alle komiteer i EF-Tidende.
Jeg kommer bare med dette indslag for at orientere Folketinget om, hvor forvirret og forkert det var.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Kristian Thulesen Dahl og også til de øvrige, som støtter disse forslag eller en væsentlig del af dem.
Jeg synes, det er en meget trist situation, vi står i, når man ser de svar, der er kommet fra regeringen på disse her forslag.
Det triste består i, at man må konkludere, når man gennemlæser svarene, at den danske regering i alt væsentligt har opgivet bestræbelserne på at formindske EU's demokratiske underskud.
Det er særlig trist i en periode, hvor stadig flere beføjelser overlades fra nationalstaterne til Unionen, og hvor det demokratiske underskud er et erkendt problem, som alle taler om, men som alle - inklusive den danske regering og desværre også støttet af de tidligere regeringspartier, i hvert fald Socialdemokratiet - nu har opgivet.
Det er forhåbentlig ikke for bestandig, men noget kunne tyde på, når man læser besvarelserne, at man har opgivet at gøre noget som helst ved det.
Det meste triste er, at der, hvor man har givet op, er på de områder i EU's institutioner, hvor det demokratiske underskud er størst og mest grundlæggende cementeret, altså hvor der i virkeligheden var størst grund til at gå ind og gøre en indsats.
Det gælder f.eks. i spørgsmålet om åbenhed og aktindsigt, hvor besvarelserne går ud på at give en redegørelse for den eksisterende tilstand og alle de undtagelser fra aktindsigt, som findes i den nuværende lovgivning i EU, om borgernes adgang til dokumenter osv.
Her fremgår det klart af svarene, at den danske regering stort set har accepteret tingenes sørgelige tilstand.
Det samme ser vi i besvarelserne omkring de gennemgribende udemokratiske komitéregler, der er i EU, hvor store mængder af beslutninger, endog lovgivning, træffes i lukkede komiteer, træffes på en sådan måde, at et mindretal sammen med EU-Kommissionen kan gennemføre lovgivning på tværs af et flertal.
Det er en i demokratisk forstand fuldstændig absurd beslutningsform, man har i EU's komiteer.
Det er en fuldstændig absurd konstruktion. Alligevel fremgår det krystalklart af besvarelserne, at den danske regering er indstillet på at opretholde og støtte en videreførelse af dette udemokratiske system.
Det eneste, den danske regering har at tilbyde,
er, at i stedet for at have flere forskellige meget indviklede udemokratiske procedurer, så vil man nu forenkle det til kun at have én gennemgribende udemokratisk procedure.
Så det er en sørgelig situation, og det er en situation, hvor man endog har tænkt sig nu at udarbejde en forfatning
for Unionen
Man har tænkt sig at udvide Unionens magt på bestemte væsentlige områder, og i den situation har man samtidig opgivet perspektivet om at skabe en demokratisk union.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-08:
Det fremgår af betænkningen, at Dansk Folkeparti vil redegøre for sin holdning til dette og de kommende fem efterfølgende forslag her under forslagenes anden behandling.
ligesom vi vil stemme for B 9, B 10, B 11 og B 13, mens vi vil undlade at stemme til B 14, som er med i den pakke, der har været behandlet her, som Enhedslisten har fremsat.
Vi vil dog fremhæve, at vi forstår problemstillingen og også anerkender, at den er der, men vi synes, det er forkert at løse det ved at bygge et alternativt godkendelsessystem op.
Det vil administrativt være for tungt, man bør i højere grad se, hvordan man kan løse det inden for de eksisterende rammer.
Hanne Severinsen (V), 2003-05-08:
Jeg har altså ikke talt om interessefællesskab.
Min sjæl, hvad vil du mere?
Jesper Langballe (DF), 2003-05-08:
Forleden dag vakte jeg forargelse i Socialdemokratiet, fordi jeg havde kaldt hr. Svend Auken for en kalkun.
Nu er fru Pia Christmas-Møller blevet meget pikeret
over, at jeg har brugt ordet en gås om fru Hanne Severinsen. Det kunne jeg aldrig drømme om.
Jeg har sagt, at det var som at slå vand på en gås.
Jeg må sige, at fru Pia Christmas-Møller enten er forfærdelig sart eller kompromitterende uvidende om gamle danske fyndord og mundheld. Jeg vil sige til fru Hanne Severinsen, at dette med interessefælleskaber i forbindelse med de akademiske råd er noget snak.
Det er muligt, at de akademiske råd har fået mulighed for at udtale sig om noget mere, end det først var hensigten.
Men det, der var ønsket, især fra de studerendes side,
var, at de akademiske råd fik mulighed for at blive hørt direkte om budgetter.
Og hvorfor må de dog ikke det, når de alligevel ikke har nogen endelig beslutningsmyndighed?
Så kunne der jo ikke ske noget ved det, og hvorfor skulle man igennem en så lang debat om noget så egentlig selvfølgeligt, hvis det her bare er et interessefællesskab?
Lene Jensen (S), 2003-05-08:
Jeg kan jo så konstatere, at hr. Morten Homann ganske enkelt ikke er i stand til at pege på de ting i lovforslaget, der skulle gøre, at forskningsfriheden knægtes, sådan som det så malerisk påstås.
Nu er der ved at gå lidt koks i det der med korte bemærkninger og indlæg, og det er o.k., det er en trejdebehandling, så det går nok.
Jeg vil bare sige i forhold til det der med indflydelse, at det har været en mærkesag for det parti, jeg repræsenterer, at man ikke kobler hverken de studerende, de ansatte eller de nuværende ledere ud af beslutningsprocesserne.
Og det gør man ikke.
Der foretages fortsat interne valg til de kompetente organer.
Det er fortsat sådan, at f.eks. studieordninger laves i samarbejde med de studerende.
Det er mytedannelser, og det er bidrag
til, at en god lov kan få en skidt start, og jeg synes, det er trist.
Hanne Severinsen (V), 2003-05-08:
Det er ikke så smart at kaste med sten, når man bor i et glashus.
Og til det med at komme og påstå, at vi ikke kender loven og så selv stå og sige, at akademisk råd kan kun udtale sig om akademiske spørgsmål: Der står i § 15, stk. 1: Udtalelse til rektor om den interne fordeling af bevillinger, udtalelse til rektor om centrale, strategiske forsknings- og uddannelsesområder og planer for videreudvikling.
At man så i stk. 3 havde et forslag om, at man skulle slette »akademisk«, dér hvor akademisk råd jo sådan set har et særpræg,
betragter jeg sådan set som, at de jo dér har en særopgave.
Det betragter jeg sådan set bare som en
Jeg er udmærket godt klar over, at misforståelser kan opstå, men de er åbenbart opstået ved, at man kun har læst stk. 4, men ikke alle de andre dele af paragraffen og derfor åbenbart overhovedet ikke har lagt mærke til, at man har ret til at udtale sig om alle de ting.
Kl. 9.30