runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2000-11-28:
Ja, det er mere for, at hr. Skaarup ikke skal gå fejl af det forslag til vedtagelse, vi er nogle stykker der har fremsat.
Hr. Skaarup er meget velkommen til at stemme for det
, når han nu finder ud af, at han har overfortolket noget.
Det er en pind, som handler om at styrke den danske bistandsindsats, som hr. Skaarup var imod, herunder på det humanitære område i de palæstinensiske selvstyreområder og regionalt med henblik på at fremme socialøkonomisk udvikling.
Det er faktisk en forståelse, der er blevet opbygget her i efteråret omkring den kommende palæstinahjælp, som langt de fleste partier stillede sig bagved - jeg erindrer ikke, om Dansk Folkeparti stillede sig bag ved det.
Men det, der står her, er, at vi jo netop i Folketinget har besluttet, at vi vil styrke palæstinaindsatsen på fattigdomsområdet, og det vil sige inden for vand- og elforsyning og virksomhedsopbygning, således at man ikke får den dybe fortvivlelse, som er uroens arnesteder i kraft af arbejdsløshed og fuldstændig elendige vilkår.
Så der står her, at vi vil fremme den humanitære indsats, vi vil bekæmpe fattigdommen, vi vil være med til at skabe beskæftigelse og bedre vilkår i områderne; det er en særskilt politik, der har været til forhandling her i Folketinget, og som vi har tilsluttet os.
Hvis det, vi bidrager med vedrørende politiet, betyder, at politiet begynder at tage væbnet del i kampen - som jeg sagde i min tale - så stoppes den del af det.
Søren Søndergaard (EL), 2000-11-28:
Bare for at der ikke skal være nogen misforståelser om dét: Enhedslisten er imod børnesoldater alle steder.
Det er vi også i Palæstina, hvis der bliver indrulleret børnesoldater fra officielt hold.
Vi indrømmer, at det kan være svært at styre folk, der kæmper mod en undertrykkelse.
Der var også folk i den danske modstandsbevægelse, der var under 18 år, som det kunne være svært at kontrollere, men vi er imod børnesoldater alle steder.
Så den pointe må hr. Peter Skaarup have misforstået.
Men jeg synes da, det er interessant, at et parti, der i den grad som Dansk Folkeparti slår sig op på, at alle lande - for at vi kan have nogle forbindelser med dem - skal tage flygtninge tilbage, undtager ét land fra den regel.
Hvorfor er der den inkonsekvens i Dansk Folkepartis politik?
Hvorfor ønsker Dansk Folkeparti ikke, at Israel tager sine flygtninge tilbage, og at vi samtidig kæmper for at få indført én person, én stemme i Israel?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Det, som jo ville være den i alle henseender smukkeste løsning på palæstinaspørgsmålet,
var jo, hvis man havde et demokratisk Palæstina, hvor jøder og palæstinensere kunne leve samme i fred i et demokrati med lige rettigheder, f.eks. stemmeret alle sammen.
Det var jo den måde, det hele skulle have været ordnet på.
Det bringer mig så over til en bemærkning til hr. Skaarup og demokratiet, som han omtaler i Israel, hvor det jo stadig væk er sådan, at massevis af palæstinensere ikke har stemmeret.
Det kan ikke være sådan i noget, som jeg opfatter som et demokrati, at en del af borgerne ikke har stemmeret; så er det ikke demokrati, så enkelt er det.
Det tror jeg da at hr. Skaarup må erkende.
Nu sammenlignede hr. Skaarup med Danmark; der er også mennesker, der bor her i Danmark, som ikke har stemmeret, men det er da ikke sådan, at der er folk, der fødes og vokser op her i Danmark, som ikke kan få tildelt stemmeret.
Så der er langt til, at man kan betegne Israel som et reelt demokrati.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-28:
Det er selvfølgelig fuldstændig korrekt, som hr. Melchior siger, at det her giver lidelser hos alle parterne.
Men når hr. Melchiors analyse af den seneste opstand går på, at det i første række skyldes, at Arafat løslod nogle Hamas-terrorister, og at Sharons besøg på Tempelbjerget bare var sådan en lille parentes, som måske ikke betød ret meget, så er det at vende tingene helt på hovedet. Det her skyldes helt entydigt en provokation, godkendt af den israelske regering i forhold til palæstinenserne, og den er sammenkædet med den håbløshed, der er hos palæstinenserne.
De har oplevet en fredsproces, der skulle være en fredsproces, men som har givet dem det modsatte, hvilket også har sin årsag i et dårligt styre hos Arafat og hos de palæstinensiske selvstyremyndigheder.
Det er en del af det.
Men en del af det er også, at de har været presset i bund af en israelsk regering, der hver gang, den har haft muligheden for at få gang i en positiv fredsproces, har misbrugt muligheden.
Jeg vil spørge hr. Melchior: Er bosættelsespolitikken i overensstemmelse med den reelle fredsvilje, som burde kendetegne også den israelske regering?
Arne Melchior (CD), 2000-11-28:
Jeg har talt med mange arabere også i nyere tid, altså også palæstinensere, jordanere og iranere, som siger, at Jerusalem er det helt afgørende.
Andre siger, at flygtninge er det helt afgørende.
Personlig finder jeg, at vandspørgsmålet og ressourcespørgsmålet og en fair chance for en kommende palæstinensisk stat til overhovedet at kunne eksistere er ret afgørende.
Så der er mange ret afgørende ting
Al ære for de israelere, der har ladet sig lænke et eller andet sted for at protestere mod bosættelserne, men der er altså heldigvis også andre kræfter end dem, der har arbejdet for fred i Israel; jeg har allerede nævnt hr. Rabin, jeg kan nævne hr. Barak, og jeg kan også nævne min nevø Michael Melchior.
Mig bekendt er der ingen af dem, der har ladet sig binde nogen steder for at opnå noget, men de har alligevel arbejdet aktivt og intenst og under personlig risiko for at opnå en fredelig løsning med modparten.
Så det er altså ikke så enkelt, som I gør det til.
Jeg er altså ikke enig med hr. Søndergaard, ikke med hr. Søvndal og ikke med hr. David Grossman og hr. Holger K. Nielsen.
Og jeg er heller ikke enig i den påstand, at Israel har fået en utrolig lang snor til at gøre, hvad de ville - aldeles ikke.
Jeg fik nævnt i slutningen af min ordførertale, at Israel i næsten hele sin eksistens har været omgivet af hav til den ene side og fjender til alle andre sider, af fjender, der offentligt, i FN og alle steder - jeg kan huske, da Arafat mødte op med en maskinpistol på FN's talerstol - har erklæret, at israelerne skal i havet og staten Israel skal udslettes fra Jordens overflade.
Det er altså en anden situation at agere i end den, vi har her i vort dejlige, fredelige land.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-28:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Søren Søndergaard i, at der også må gives anerkendelse til den del af det israelske samfund, der har vendt sig imod den her bosættelsespolitik.
Lad mig her f.eks. citere forfatteren David Grossman, som i Politiken den 18. november bl.a. skriver følgende: »Men man behøver ikke være ekspert for at forstå, at ingen stat i verden vil acceptere tilstedeværelsen af svært bevæbnede enklaver, som bliver forsvaret af et andet lands soldater. Ethvert menneske med logisk sans kan se, at medmindre der snart kommer en løsning, vil vi inden længe befinde os i en »bosnisk« situation med jøder og palæstinensere, der skyder på hinanden.« Det er løsningen af bosættelsesproblemet, David Grossman omtaler.
Det er et problem, vil jeg gerne sige til hr. Melchior, som man må tage klar afstand fra.
Jeg er nødt til at få en forklaring fra regeringspartierne eller fra andre bag den her vedtagelse, så jeg er klar over, om vi, hvis vi stemmer for denne her vedtagelse, så også godkender dele af den israelske bosættelsespolitik, eller om det forhold, at vi stemmer for, er en afstandtagen fra den israelske bosættelsespolitik.
Det er ganske, ganske afgørende for vores stemmeafgivning senere i dag.
Villy Søvndal (SF), 2000-11-28:
Det er om det samme tema.
Det, der sker lige nu, er, at de moderate taber på begge sider.
De religiøse fundamentalistiske grupper - jeg tror, at hr. Melchior betegnede dem sådan - vinder i øjeblikket på begge sider.
De, der vil en politisk løsning, er altså i færd med at tabe spillet i Mellemøsten.
Så er det bare, at det er så svært at forstå.
Det har aldrig været et problem for hverken Europa eller USA at bruge sanktioner og politisk pres over for lande og regeringer, som overtræder basale menneskerettigheder eller international lov.
Er hr. Melchior ikke enig i, at Israel er en af de få undtagelser, der gennem hele sin historie har haft utrolig lang snor til at overtræde FN-resolutioner, FN-vedtagelser, folkeretslige vedtagelser osv.?
Er det virkelig rimeligt at give Israel den særstilling, og er det ikke en af årsagerne
til det problem, vi står med i dag?
Søren Søndergaard (EL), 2000-11-28:
Hr. Arne Melchior kan have ret i, at Sharon ikke krummede et hår på nogens hoved på Tempelbjerget.
Han havde jo også opbrugt sin andel med sit ansvar for mordet på flere tusinde flygtninge i forbindelse med krigen i Libanon.
Han havde ligesom brugt sin del af det.
Men jeg vil godt sige, at det skuffer mig, at CD og CD's ordfører ikke klart vil tage afstand fra bosættelserne.
hvor vi er blevet præsenteret for konsekvenserne af de bosættelser og den enorme skyld, de har for den konflikt og den konflikts udvikling.
Derfor er det virkelig et kardinalpunkt, der viser, om man er interesseret i at løse denne her konflikt, eller om man reelt foreslår en linje, som ikke fører til en løsning af konflikten.
Jeg synes, at der i denne her forbindelse er behov for at minde om og sige tak til de mange israelske jøder, som med stort mod har modsat sig bosættelserne, lænket sig til værktøjer for at forhindre nedrivning af palæstinensisk ejendom osv. osv. Jeg synes virkelig, der er grund til at sige en tak til dem, for de repræsenterer den fredsvilje, der er vejen frem i denne her konflikt.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-28:
De bemærkninger, der kom fra hr. Arne Melchior omkring bosættelsespolitikken, gør mig sådan lidt forvirret, det må jeg sige.
Når man ser det udkast til vedtagelse, som hr. Melchior har været medforslagsstiller til, så står der i fjerde pind følgende: »klart at tage afstand fra en stadig etablering af jødiske bosættelser i de besatte områder, der er i direkte strid med den fjerde Genève-konvention.«
Det opfatter jeg da som en tilkendegivelse af, at man er imod den israelske bosættelsespolitik.
Hvis jeg tager fejl af det, vil jeg godt have det forklaret af andre.
Er det kun nye bosættelser, man er imod, eller er det ikke også de etablerede bosættelser, som man vender sig imod i denne her vedtagelse?
Det synes jeg, at hr. Melchiors bemærkninger nødvendiggør en nærmere forklaring på.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Jeg synes ikke, det var specielt velvalgt, at hr. Melchior henviste til skuddramaet på Nørrebro.
Det var jo sådan, at det vakte international forfærdelse, at dansk politi havde skudt på demonstranter og så i sådan et omfang, som det fandt sted.
Men hr. Melchior kan have ret i, at dybt uheldigt, også for Danmarks omdømme, var det jo.
Så siger hr. Melchior, at de unge, som jeg jo så i Hebron, føres frem.
Der er andre, der har været inde på det her i debatten.
I det område i Hebron, hvor israelske styrker jo aldeles intet har at gøre, var der også, dengang jeg besøgte området, unge mennesker, som demonstrerede hver eneste dag.
Det var de ikke tilskyndet til af nogen, kan jeg oplyse hr. Melchior om.
Det gjorde de, fordi de fandt deres situation fortvivlet, men det gjorde de sandelig af egen drift.
Det var mit helt klare indtryk.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Men så må jeg for hr. Melchior beskrive situationen lidt nærmere, som vi jo så den i Hebron, hvor nogle grupper fra Israel havde tiltusket sig et par ejendomme midt i en rent palæstinensisk by.
Ikke med det formål at bo i dem, men alene med det formål at provokere til konflikt.
Det er jo det, disse politiske bosættelsesaktivister gør.
De franarrer en eller anden palæstinenser ejendommen, og så rekrutterer de nogle mennesker til at tage derud og sidde
i ejendommen for at provokere den palæstinensiske befolkning.
Forældrene taler selvfølgelig om det, og det hører jo også de unge mennesker på.
Forældrene er faktisk ret vrede over den provokation, og det kan hr. Arne Melchior vel godt forstå.
Så er det altså sådan, at de unge mennesker - nu tør jeg ikke sige, om de kun er 8 år gamle, jeg tror nu, at de er lidt ældre - bliver rasende.
De ser jo fortsat, hvad der foregår, og de har intet håb
om, at det nogen sinde bliver anderledes.
De israelske soldater står der med deres maskinpistoler på et sted, hvor de intet har at gøre.
Det må hr. Melchior da kunne sætte sig ind i.
Søren Søndergaard (EL), 2000-11-28:
Jeg undrede mig jo også over, at hr. Arne Melchior ikke kom ind på de fortsatte israelske bosættelser og fordrivelser af palæstinenserne fra deres ejendom.
Det undrer mig især, fordi hr. Melchior og jeg jo sammen er blevet forevist de ting af en amerikansk jøde på en tur derned.
Han er en af de mange jøder i Israel, som støtter palæstinensernes sag, og som agiterer mod den officielle israelske politik.
Derfor er det her selvfølgelig heller ikke et spørgsmål mellem jøder og arabere og jøder og palæstinensere, men et spørgsmål om retfærdighed kontra uretfærdighed.
Men dér fik man jo et tydeligt indtryk af, hvordan den bosættelsespolitik og hvordan den fordrivelse af palæstinenserne fra deres ejendom skaber håbløsheden og modstanden, der gør det muligt - selv hvis det er rigtigt, hvad hr. Arne Melchior siger - at unge mennesker finder sig i at blive sendt ud for at kaste med sten.
Det er jo det, der er årsagen.
Derfor er det så underligt, at hr. Melchior ikke kom med en klar og entydig fordømmelse af den fortsatte bosættelsespolitik, som er støttet af den israelske stat.
Pernille Sams (KF), 2000-11-29:
Vi lover overhovedet ikke noget ud i luften.
Vi har fremlagt et finanslovoplæg både i år og sidste år, hvor de forslag har været med, og vi har vist nøjagtigt, hvordan de skal finansieres, så der er intet, de herrer ikke er bekendt med på forhånd, og det ved de godt selv.
De har også selv siddet i finanslovforhandlinger med os, hvor vi nøjagtigt har fremlagt dem, både på skrift og mundtligt, så det er helt urimeligt, fordi man ikke selv ønsker at være med til nogle forslag, bare at sige, at vi andre ikke kan finansiere dem.
De er finansieret, og vi har vist på tryk hvordan.
For det andet siger hr. Frode Sørensen, at hotelbranchen har det helt fint.
Der er ingen problemer, og specielt i København går det godt.
Men det er nu engang sådan, at med det kæmpepotentiale, der er i dag for erhvervsturisme, og med de meget store internationale konferencer, der skal afholdes rundtomkring på grund af, at erhvervslivet bliver mere og mere internationalt funderet og har flere og flere internationale partnere, der skal inviteres og være sammen oftere og oftere, vil der blive et enormt potentiale for erhvervsturisme, og når det på grund af momsen er billigere at holde dem ved den anden ende af Øresundsbroen, er det ikke svært at forestille sig, at det er meget svært for det danske hotelerhverv at konkurrere i den sammenhæng.
Det er i hvert fald på forhånd i en helt anden og dårligere konkurrencesituation, end hvis det havde de samme betingelser.
Det gør de så og endda inden for en særdeles overskuelig økonomisk ramme, men når resultaterne foreligger, blæser man på hele molevitten og laver lidt flere AMU-kurser og noget andet, som om det var nok.
Det er da sikkert ganske gode tiltag, men det er absolut ikke noget, der redder turisterhvervet, og det er ikke noget, der giver vores turisterhverv samme konkurrencevilkår og samme konkurrenceparametre som dets konkurrenter i vore nabolande, og det er dét, som er Det Konservative Folkepartis ambition. Vi ønsker ikke, at turisterhvervet skal have
Det kan sagtens klare sig, for det er dygtigt, men det skal i det mindste have fair vilkår at konkurrere på, og det er bare det, vi beder om.
Ole Sohn (SF), 2000-11-29:
Jeg synes bestemt, det er fair at drøfte turisterhvervets rammebetingelser, al respekt for det.
Der er også behov for, at vi fortsætter den debat, men vi er bare nødt til at have nogle proportioner i den.
Når fru Pernille Sams går herop og fortæller om vore nabolandes utrolig store konkurrencefordele, kan det kun undre en, at det stort set er umuligt at få et hotelværelse i København, selv om der skyder det ene hotel op efter det andet i kraft af, at København lige nøjagtig er attraktiv for erhvervsturister, og at København er overbelagt med internationale konferencer.
Det er rigtigt, at der er hoteller, kroer og lign. i provinsen, som har det dårligt, det er også klart, at det skyldes, at der sker en forskydning af turismen, og så er der i øvrigt også for en lang række provinshoteller den negative faktor, at andre dele af erhvervslivet har omlagt sig.
Der er ikke længere det korps af repræsentanter, som rejser rundt og overnatter på kroer, så derfor sker der en forskydning.
Men i hovedstadsområdet er der bestemt ikke problemer.
Frode Sørensen (S), 2000-11-29:
Fru Pernille Sams nævner sin bekymring for hotelbranchen i København i forhold til Malmöområdet, men jeg vil gerne høre, om fru Pernille Sams ikke mener, at hotelbranchen i København faktisk har det meget udmærket for øjeblikket.
Jeg har da opfattelsen af, at dér, hvor man hører om de største problemer, er hos provinshotellerne.
Så har fru Pernille Sams et blomstrende ordvalg og siger bl.a., at regeringen kommer med meget ordlir.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig, om vi kunne få et par eksempler på turismefremmende forslag, som De Konservative har fremsat gennem det sidste års tid eller halvandet, kombineret med de initiativer, der lå i De Konservatives oplæg til finansloven 2001, hvis der var nogen.
Pernille Sams (KF), 2000-11-29:
Jeg er fuldkommen enig med hr. Ole M. Nielsen: Vi er himmelråbende bagud i København i forhold til andre internationale hovedstæder.
Nu er vi endelig ved at få lidt gang i lidt hotelbyggeri, men der ligger så enorme muligheder og så stort et potentiale i erhvervsturisme, at det er dumt af os, hvis vi bare sidder og siger, at fordi de nuværende københavnske hoteller har rimelig belægning, er det i orden.
Det eneste, jeg vil sige til hr. Ole Sohn, er, at min påstand er, at der er et langt, langt større potentiale, end vi har i dag.
Der er uanede muligheder for os, hvis vi går i gang nu, men vi kan også sætte os med korslagte arme og sige: Vi er ligeglade, for vi hygger os med vores nuværende struktur.
Det er dét, regeringen har valgt sammen med SF og Enhedslisten, men vi andre har større ambitioner på Danmarks og dansk turismes vegne.
Arne Melchior (CD), 2000-11-29:
Det var noget helt nyt at høre, at vi ikke kan tillade os at blive irriterede her i Folketinget.
Den ret vil jeg dog forbeholde mig, og kender jeg hr. Ole Sohn ret, vil han også forbeholde sig og sit parti den ret. Jeg kender hr. Ole Sohns positive holdning til turismeerhvervet, og han har jo ganske ret i, at det er ikke gjort med økonomiske rammebetingelser alene.
Nu har vi så fået den nationale strategi, for selvfølgelig skal turismen udvikle sig, men det ene hindrer jo ikke det andet; det ene nødvendiggør måske tværtimod det andet.
Jeg har et direkte spørgsmål til noget, hr. Ole Sohn kom lidt ind på, og jeg vil citere hans tale fra den 3. februar i år, side 3830 i Folketingets forhandlinger.
Citatet lyder: »Men vi er meget åbne for at diskutere også de økonomiske vilkår, hvad angår momsen. SF har ikke en rigid holdning til en ensartet momssats i landet; vi mener faktisk, det kan være meget fordelagtigt at have en differentieret moms, hvis det er med til at fremme en udvikling, som vi ønsker.«
Jeg vil godt have bekræftet, at det stadig står til troende her i november 2000, for med den stigende indflydelse, SF har haft på finanslovene i de senere år,
vil det være vigtigt at vide, at det er noget, hr. Sohn og hans parti står ved.
Ole Sohn (SF), 2000-11-29:
Nu sagde jeg ikke ordret det samme i dag, kan jeg forstå af citatet, men det var tæt på.
SF har ikke en fastlagt holdning om, at Danmark skal have en ensartet momsprocent.
Men jeg vil godt understrege, som jeg også har gjort tidligere, at vi ser ikke en fremtid, hvor man laver det, som Det Konservative Folkeparti har foreslået, nemlig en 100 pct. momsafløftning på hotelovernatninger.
Det finder vi fuldstændig uansvarligt, men vi vil gerne være med til at diskutere rammebetingelserne, og vi har ikke nogen tabuer i det spil.
Vi ønsker, lige så vel som når vi diskuterer skatter og afgifter i andre sammenhænge, at påvirke en udvikling i turisterhvervet i den retning, vi ønsker og modvirke en udvikling, vi ikke ønsker.
Når vi diskuterer rammebetingelser for turisterhvervet, skal også de fremme den form for turisme, vi ønsker, nemlig en turisme, som udviser respekt for miljø og energi, og derfor understreger jeg igen de principper, der ligger i Destination 21. Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at turismen udvikles på den måde, og i den forbindelse vil vi også meget gerne være med til at diskutere rammebetingelserne.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-29:
jeg ved ikke hvor mange år.
Jeg ved ikke, om der er nogen, der kan huske, hvornår der sidst er bygget et hotel i København.
I forhold til andre storbyer har hotelbyggeriet ligget stille i 20 år i København, så det er da ikke så mærkeligt, at der endelig kommer en opblomstring i søgningen af hotelværelser, og at der nu bygges nye hoteller efter en så lang pause.
Men det er overhovedet ikke et udtryk for, at der er et godt klima for turisterhvervet i Danmark eller noget som helst.
Det er udtryk for, at der er en generel opblomstring i erhvervslivet, og deraf følger altså også, at der i en central by som København er et behov for hotelværelser.
Det er begrundelsen for, at der bygges, men det har ikke noget som helst med turismeklima at gøre.
Ole Sohn (SF), 2000-11-29:
Hvis det er et mangeårigt efterslæb, der gør, at der nu kommer nye hoteller, så er spørgsmålet: Hvorfor byggede man ikke hotellerne for år tilbage, hvor det ifølge statistikkerne var mere rentabelt med turisme end i dag, hvor det går ned ad bakke?
Jeg forstår ikke helt, hvorfor nogen overhovedet vil udnytte et efterslæb, hvis ikke der er et behov.
Det må jo være, fordi nogle synes, at det trods alt er lidt interessant at komme til Danmark.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-11-29:
Min bemærkning om det endimensionale gik nu ikke så meget på hr. Arne Melchior. Hvad angår diskussionen om kendskab, så ligger der jo i et af initiativerne, som jeg nævnte, netop mulighed for øget kendskab gennem turismeportal på Internettet, der kan vise sig at være et vigtigt instrument.
Med hensyn til konkurrencedygtighed: Hvis vi skal diskutere det begreb generelt i erhvervspolitikken, så er der vel efterhånden en stigende erkendelse af, at det ikke udelukkende er pris.
Pris er vigtig.
Ja, tak.
Udgifter, omkostninger er vigtige.
Ja, tak.
Men der er sandelig også mange andre faktorer, der spiller ind i konkurrencedygtighed, end udelukkende priser, moms, lønninger og den slags ting.
Der var det mit ærinde endnu en gang fra radikal side at understrege de perspektiver, vi ser eksempelvis i den redegørelse, der også ligger fra kulturministerens og erhvervsministerens hånd, om det fælles samspil mellem kulturliv og erhvervsliv, de muligheder, der ligger, og de initiativer, der allerede er i støbeskeen med hensyn til at gøre Danmark mere kulturelt attraktivt.
Det var det, der var mit ærinde.
Arne Melchior (CD), 2000-11-29:
Ja, undskyld jeg fremturer, men det er altså selvfølgelig ikke kun pris.
Det har jo næsten alle aflagt ed på heroppefra.
Det er vi da enige om.
Men når man har en god vare, som ikke er konkurrencedygtig, og som i øvrigt i store dele af de potentialer, som dansk turisme burde have, er ukendt - det er derfor, vi vil have flere penge til markedsføring - så betyder det altså noget.
Der var en af de andre ordførere, der sagde, at vi bliver aldrig et charterland.
Jeg tror, det var hr. Ole Sohn.
Det er da klart at det gør vi ikke.
Det er vores løn- og omkostningsniveau alt for højt til.
Når vi så oven i det har de højeste skatter og afgifter, så kommer der altså et punkt, hvor det ikke kan nytte at pege på alle fortræffelighederne og så sige: Men for øvrigt er vi altså ikke konkurrencedygtige.
Det håber jeg hr. Helveg Petersen og hans parti i de kommende drøftelser og i de kommende beslutninger vil tage højde for.