runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-01-21:
Først til hr. Per Stig Møller: Jeg har lyst til at sige, at jeg ville nu være forsigtig med at referere til krigsårene
, når det gælder de danske politiske partiers holdninger, især hvis man fører sig frem, som hr. Per Stig Møller gør nu - ja, der er altså også grænser for, hvad jeg finder mig i. Til hr. Keld Albrechtsen: Det er en overraskelse for mig at høre om et så ivrigt engagement i Børsens Nyhedsmagasin, og så har jeg i øvrigt ikke flere kommentarer til hverken hr. Keld Albrechtsen eller hr. Thulesen Dahl.
Jeg bidrager ikke til, at dronningen inddrages i politik.
Jeg har omhyggeligt redegjort for, hvad den forfatningsmæssige tradition er.
Den er der, den fungerer, og den vil fortsætte.
Og jeg har ikke flere kommentarer til dette spørgsmål.
Jeg synes, at oppositionen skulle samle sig om vigtige politiske spørgsmål, der har at gøre med dette lands fremtid.
Det ville klæde oppositionen og dansk politik.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-21:
Den eneste grund til, at vi inddrager Hendes Majestæt i debatten, er, at det er i Statsministeriet, man godkender dronningens nytårstale, og når vi kan se, at der er en sammenhæng mellem det, statsministeren siger i sin nytårstale, og det, Hendes Majestæt siger i nytårstalen, så er det da nærliggende at få den antagelse, at det er, fordi der i Statsministeriet er sket en koordinering.
Det er alene på grund af statsministerens måde at koble disse taler sammen på, at vi har set os nødsaget til at tage diskussionen på denne her måde.
Jeg kan godt høre på statsministeren, at vi ikke kommer
længere med det.
Det vil jeg beklage, og så vil jeg i lighed med andre spørgere udtrykke håbet om, at den siddende statsminister ikke sidder der, næste gang nytårstalen skal holdes.
Tak for svaret.
Jeg vil allerførst sige, at jeg såmænd ikke har noget imod, at statsministeren er konkret, for det må statsministeren gerne være.
Det, jeg har noget imod, er, at når Hendes Majestæt Dronningens nytårstale godkendes i Statsministeriet, misbruger statsministeren efter vores opfattelse det forhold ved at sørge for, at temaerne bliver tilrettelagt sådan, at man kan fylde noget politisk indhold på dem den næste dag.
Det er dét, kritikken går på, det er såmænd ikke, om statsministeren vælger at være konkret, det er den sammenkædning, som finder sted.
Vi mener, det er dokumenteret, at den sammenkædning har fundet sted i stigende omfang i de seneste år under den nuværende statsminister, og jeg kan forstå, at statsministeren vil fortsætte med at holde den slags nytårstaler, hvis statsministeren også sidder til nytår.
Og derfor er mit spørgsmål: Vil statsministeren overveje at stoppe godkendelsesprocessen i Statsministeriet af Hendes Majestæt Dronningens nytårstale?
En måde at komme ud af problemet på var jo netop, at der ikke skulle være den godkendelsesproces, og at det ikke var Statsministeriet, der skulle lave udkast til Hendes Majestæt Dronningens nytårstale, men at man lod det køre helt af sig selv i tillid til - det har vi i hvert fald - at Hendes Majestæt Dronningen sagtens kunne magte den opgave selv.
Mogens Lykketoft (S), 1998-01-21:
Jeg går ud fra, at spørgsmålet henviser til en skrivelse af 26. maj 1993 fra Finanstilsynet til embedsværket i Finansministeriet, som blev refereret også i sidste uge i dagspressen.
Det var en forsidenyhed på Politiken, men den er ikke ny.
Den samme skrivelse var refereret i Jyllands-Posten den 15. maj 1995, altså for knap tre år siden, og spørgsmålet blev drøftet i Folketingets spørgetid den 24. maj 1995 på baggrund af spørgsmål nr. S 1711 til erhvervsminister Mimi Jakobsen fra fru Kirsten Jacobsen.
Temaet behandles også i den netop offentliggjorte beretning fra undersøgelseskommissionen om den færøske banksag, og sådan som sagen nu også med undersøgelseskommissionens materiale foreligger oplyst for mig, så må jeg udlede, at der er tale om drøftelser mellem embedsmænd i forbindelse med forberedelsen af det politiske forhandlingsmøde mellem den danske regering og Færøernes landsstyre den 28. maj 1993.
Jeg har ikke på daværende tidspunkt selv deltaget i disse drøftelser, og jeg har personlig ikke haft kontakt med Finanstilsynet i forbindelse med forberedelsen af 28. maj-forhandlingerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-21:
Jeg vil gerne sige tak til finansministeren for besvarelsen.
Det er svært, når man nu er dykket ned i det materiale, der foreligger også i kommissionsredegørelsen, at få den opfattelse, at finansministeren slet ikke har været vidende om nogen forbindelse mellem Finansministeriet og Finanstilsynet omkring kontroltilsyn med de færøske banker.
Det er meget svært.
Nu svarer finansministeren meget specifikt med hensyn til det pågældende møde i maj 1993, og derfor vil jeg spørge finansministeren: Har der ved andre lejligheder efter finansministerens opfattelse været kontakter mellem Finansministeriet og Finanstilsynet med henblik på ikke at lave kontrolbesøg på Færøerne, som man ellers under normale omstændigheder ville have gjort, ud fra at Finanstilsynet jo er en uafhængig instans, som skal kontrollere banksektoren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1998-01-21:
Finansministeren siger, at der ikke er noget nyt, og så henviser han til en skrivelse af 26. maj 1993 fra Finanstilsynet, som tidligere har været omtalt.
Jo, der er bestemt noget nyt.
Det er nemlig sådan, at der i mellemtiden er kommet beretningen fra undersøgelseskommissionen vedrørende Færøbanksagen, og dér drager kommissionen en krystalklar konklusion, som vi kan læse på side 1082, hvor der står: »Kommissionen finder det godtgjort, at der i maj 1993 er indgået en aftale mellem i hvert fald Finansministeriet på den ene side og tilsynet på den anden side om, at tilsynet ikke forud for de planlagte forhandlinger mellem regeringen og landsstyret den 28. maj 1993 skulle rette forespørgsel til Sjóvinnubanken og Færøbanken om forventningerne til resultatet for første halvår 1993.« På den baggrund må vi konkludere, at svaret på spørgsmålet er: Jo, der var en aftale.
Det har undersøgelseskommissionen fastslået, og jeg vil spørge finansministeren, om han ikke er enig i, at det er en overtrædelse af lovgivningen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-01-21:
Det er meget svært at få et fuldstændig klart indtryk af begivenhedsforløbet og de samtaler, der har fundet sted bl.a. mellem finansministeren og den daværende direktør for Finanstilsynet.
Det er naturligvis utilfredsstillende for Folketinget nu her efterfølgende.
Mit spørgsmål er: Hvorfor var det så vigtigt for finansministeren, at undersøgelseskommissionen ikke fik adgang til de personlige papirer og notater?
Mogens Lykketoft (S), 1998-01-21:
Jeg kan ikke til hr. Thulesen Dahl tilføje noget som helst om begivenhedsforløbet i maj måned, sådan som der også er redegjort for det i undersøgelseskommissionens rapport.
Jeg har som sagt ikke personlig deltaget i den del af forløbet. Det er rigtigt, at man taler om en aftale.
Det er i hvert fald drøftelser, der er foregået på embedsmandsplan som en del af forberedelsen til forhandlingerne den 28. maj, og der er jo også forskellige vidneudsagn fra de involverede embedsmænd, som jeg desværre ikke inden for den tid, der er til rådighed her, kan referere, men som alle kan læse.
Jeg er helt overbevist om, at Finanstilsynet ikke på noget punkt har bevæget sig ud i at overtræde gældende lovgivning.
Jeg vil godt sige til hr. Kirkegaard, at samtalen mellem Finanstilsynets direktør og mig, som jeg i øvrigt har samrådsspørgsmål om i eftermiddag, ikke vedrørte disse her temaer, hvilket også fremgår krystalklart af det meget udførlige referat, som Finanstilsynets daværende direktør selv har skrevet, og som er refereret i undersøgelseskommissionens beretning.
Med hensyn til dokumenter er der noget, hr. Kirkegaard har misforstået, og det forstår jeg godt på baggrund af den pressedækning, der er til morgen.
Der er mig bekendt ikke andre af dem, der har været udspurgt, der har udleveret tilsvarende papirer, men kommissionen har haft adgang til alle dokumenter, der har været mellem ministerierne, i ministerierne, interne notater og referater, der fandtes, derunder ministrenes påtegninger af disse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-21:
Det virker meget velovervejet, det, finansministeren siger, og når han udtrykker, at han ikke personlig har deltaget i den del af forløbet og meget specifikt henviser til én bestemt dato, den 28. maj, osv., er det hele tiden for, som jeg hører det, at undgå at besvare spørgsmålet, om finansministeren på et andet tidspunkt af forløbet på nogen måde har været inddraget i - eller vidende om - at Finanstilsynet undlod kontrolbesøgene.
Et andet spørgsmål, jeg gerne vil have svar på, er, om det er finansministerens overbevisning, at Finanstilsynet burde have aflagt kontrolbesøg eller stillet forespørgsel om økonomien i de to færøske banker i det forløb, hvad Finanstilsynet jo ikke gjorde.
Mener finansministeren det?
Endelig kunne jeg godt tænke mig at høre, om finansministeren ikke kan bekræfte, at der - selv om finansministeren, hvis vi skal tage det for pålydende, ikke har været bekendt med det - må have været indgået en aftale mellem Finansministeriet og Finanstilsynet, som kommissionsrapporten også anfører.
Anders Fogh Rasmussen (V), 1998-01-21:
Det er altså for billigt.
Nu oplever vi igen finansministeren skyde ansvaret over på embedsmændene ved at sige, at han ikke kender noget til nogen aftale; det må være embedsmændene, der har lavet den.
Det er jo klart, at der er lavet en aftale.
Det siger undersøgelseskommissionen.
Men finansministeren siger, at det har han ikke noget med at gøre; det er embedsmændene.
Hvem var det, der den 22. april 1993 ringede til Eigil Mølgaard?
Det var finansministeren, som førte en samtale med Eigil Mølgaard, daværende direktør for Finanstilsynet, en samtale, hvorom finansministerens egen departementschef har sagt, at den drejede sig om, at finansministeren ville have Finanstilsynet til at udskyde et kasseeftersyn.
Kan finansministeren bekræfte, at han har haft den samtale med hr. Mølgaard?
Og vil finansministeren ikke også kunne bekræfte, at hans egen departementschef har sagt, at hensigten med samtalen var at få Finanstilsynet til at udskyde et kasseeftersyn?
Og så var det, jeg spurgte, om finansministeren ikke er enig i, at det er en overtrædelse af lovgivningen, ikke fra Finanstilsynets side, men fra finansministerens side, at han prøver at vride armen om på Finanstilsynet og få det til at opføre sig i strid med de pligter, der påhviler Finanstilsynet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-21:
»Kan ministeren bekræfte, at Finanstilsynet og Finansministeriet i 1993 indgik aftale om ikke at aflægge de færøske banker kontrolbesøg, og vil ministeren redegøre for baggrunden herfor?«
Svend Aage Jensby (V), 1998-01-21:
Finansministeren henviser i sit svar vedrørende spørgsmålet om udlevering af personlige notater til en af dagens aviser.
Jeg læser i Jyllands-Posten fra den 17. januar 1998 følgende: »Under afhøringer af Lykketoft bemærkede kommissionen nemlig, at han støttede sig til nogle personlige notater.
Men Mogens Lykketoft sagde blankt nej.«
Mine spørgsmål lyder: Er det rigtigt, at finansministeren under afhøringen blev bedt om at udlevere notaterne?
Eller blev finansministeren i et brev efter afhøringen bedt om det?
Der ligger altså to spørgsmål i det.
Og det tredje: Vil finansministeren sikre, at offentligheden får kendskab til de notater, således at også offentligheden og ikke blot finansministeren kan foretage en vurdering af den bevisbetydning, disse notater kan have?
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Jeg er da ked af, at fru Dorthe Bennedsen ikke forstod, hvor jeg ville hen. Det, det handler om, er, at vi i øjeblikket prøver at diskutere ministerbeføjelserne, fordi man lægger ansvaret væk fra Folketinget og over til ministeren.
Men ministeren kan vi trods alt udtrykke mistillid til, vi kan vælte en minister, og vi kan vælge en anden minister osv., så her har Folketinget dog et gran af indflydelse på, hvordan tingene foregår. Men det, jeg ville påpege, er, at med dette forslag lægger man ikke bare beføjelser over til ministeren, men et led endnu længere ud.
Er fru Dorthe Bennedsen ikke enig i det?
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Jeg mener, at det, den socialdemokratiske ordfører præsterer her, er en pose varm luft, for hvad hjælper det, at vi får ministerens ord for, hvordan ministeren vil udnytte de atten bemyndigelser, der ligger i dette her lovforslag, hvis vi efter et folketingsvalg får en minister, der vil udnytte de bemyndigelser på en anden måde, uden at det bliver diskuteret i Folketinget?
Det er den mulighed, som eksisterer.
Hvilken garanti har vi her?
Ingen garanti.
Vi overlader en lang række af de ting, som denne her lovgivning handler om, til en minister, og ministeren kan så fastsætte det, uden at der bliver en afstemning i dette Folketing om helt centrale dele.
Det synes jeg er urimeligt, og det håbede jeg egentlig også at den socialdemokratiske ordfører syntes var urimeligt, belært af taxilovgivningen.
Men der er åbenbart ikke lært tilstrækkeligt dér.
Så vil jeg sige, at det var et pænt citat, som den socialdemokratiske ordfører oplæste fra Det Danske Center for Menneskerettigheder.
Det var vel næsten det pæneste citat om denne lovgivning, som man overhovedet kunne finde.
Nu lyser den røde lampe, så jeg vil ikke her få mulighed for at oplæse et citat, som er lidt mere kritisk, men det vil jeg gøre i min ordførertale.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
For at vi nu ikke skal blive uvenner bemærkede jeg, at fru Dorte Bennedsen sagde - og det er jo det, sagen drejer sig om - at man ikke kan undgå bemyndigelser, og jeg vil godt sige med det samme, at det er jeg fuldkommen enig i.
Jeg føler trang til at få det sagt nu, fordi jeg ved, der er andre folketingsmedlemmer, der har skiltet med, at vi skulle til at lovgive om, at bemyndigelser skulle være forbudt, og det er selvfølgelig lige så tåbeligt.
Det er den folkevalgte repræsentation herinde, der er helt suveræn med hensyn til, hvordan der lovgives.
Men jeg vil sige som i »Matador«: Det er tiderne.
en meget kompliceret lovgivning
Det kunne lige så godt være sket for en anden regering, for sådan er tiderne; men jeg mener, det er rigtigt, at vi bliver mere kritiske over for os selv, og det er her, Venstre ønsker at være bannerfører.
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-22:
Til hr. Søren Søndergaard vedrørende bemyndigelserne: Jamen der er jo mange muligheder.
Vi kan spørge ministeren, vi kan få ministerens svar, og hvis vi ikke er tilfredse med det, kan vi spørge igen i hele den fase.
Disse svar kan vi så optrykke sammen med betænkningen, som det jo er praksis, i hvert fald i mange udvalg.
Vi kan også gå det skridt videre, hvis vi ønsker det, at bede om at få udkastet til en cirkulæreskrivelse over og blive orienteret, hvis man over kommende år agter at ændre disse cirkulærer, osv. osv., så der er faktisk ganske mange muligheder.
Jeg tror ikke, at det på komplicerede områder og på områder, hvor verdensbilledet ændrer sig, er muligt at lave lovgivning uden bemyndigelser, og her er miljølovgivningen et meget typisk eksempel.
Men kunsten er selvfølgelig, at vi sikrer, at flertallets intentioner rent faktisk kommer til at stå ved magt.
I det omfang, jeg forstod hr. Tom Behnkes indlæg, vil jeg sige: Ja, ministeren fastsætter reglerne for fordelingen, tror jeg det var, og så udfører Udlændingestyrelsen arbejdet efter det regelsæt.
Til fru Birthe Rønn Hornbech: Ja, det er rigtigt, at Jydske Lov hænger derude i øjeblikket, og det er rigtigt, at det er skrevet i Jydske Lov, at loven skal være klar og kunne forstås af alle mænd i riget.
Men der er altså sket en kende med det danske samfund siden 1241.
Det er en anelse mere kompliceret, og det afspejler sig også i lovgivningen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Men det er selvfølgelig udtryk for et helt principielt synspunkt, som jeg kan forstå, fru Dorte Bennedsen også har læst om i den bog, hun er så utilfreds med, og som jeg udgav på Gyldendal for nogle måneder siden.
Jeg ønsker, at alle love skal være klare, uanset hvilken regering der sidder, og det er det, jeg forsøger at arbejde for herinde.
Jeg mener, det er en del af folkestyret, at det er muligt for almindelige mennesker at forstå lovene, som de er skrevet.
Men sådan er det ikke i dag, og derfor er det også katastrofalt med de mange bemyndigelser.
Jeg går ud fra, at vi også kan tale med ministeren om det, og at han er lettere at tale med end den socialdemokratiske ordfører.
For hvad er det, der sker med alle de bemyndigelser?
Der sker jo det, at den folkevalgte repræsentation ikke aner, hvad den vedtager, og at almindelige borgere ikke aner, hvilken retsstilling de har.
Der er ingen forudsigelighed i retssystemet, så det er virkelig retssikkerhed, der mangler.
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Vi er nu ganske mange, der er enige med fru Birthe Rønne Hornbech i, at lovforslaget er skruet sammen på en sådan måde, at det faktisk ikke er muligt at læse det og være helt sikker på, hvad konsekvenserne bliver.
Vi hørte jo fru Dorte Bennedsen sige, at der ligger en ministerbeføjelse, men den ministerbeføjelse går kun på at fastsætte nærmere regler.
Hvis man bladrer lidt videre i forslaget og ser § 53, står der: »Udlændingestyrelsens bestemmelse om landstallet, jf. § 6, om amts- og kommunekvoter, jf. §§ 7 og 9, om visitering, jf. §§ 10 og 11, og om anvisning af boliger, jf. § 15, kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed.«
Det vil sige, at det er ministeren, der fastsætter
Det kan Udlændingestyrelsen alene træffe afgørelse om.
Det er jo det, der er interessant, og det kan fru Dorte Bennedsen vel ikke komme uden om bare ved at spørge ministeren om, hvordan reglerne skal se ud.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Indledningsvis har jeg tre spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører.
For det første: Hvorfor afventer denne her lovgivning ikke den rapport, som skal gøre status over integrationsprocessen med de bosniske flygtninge i forhold til kommunerne?
Var det ikke relevant, når vi nu skal lave denne her store ændring med overflyttelse til kommunerne, at afvente den rapport og se, hvordan det er gået?
Ifølge Ritzaus Bureau udtalte indenrigsministeren i går aftes: »Jeg så gerne, at Venstre og Konservative gik med på det hele.
De ligger nærmere op ad det, vi i regeringen står for.«
Derfor er mit andet spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, om hun deler det synspunkt, som indenrigsministeren er citeret for, at der er en tæt sammenhæng mellem de synspunkter, som Venstre og De Konservative har på udlændingeområdet, og de synspunkter, som Socialdemokratiet har.
Jeg synes ikke helt, det fremgik af den forrige debat, men jeg kan have sovet.
Det sidste spørgsmål, jeg vil stille, var angående den socialdemokratiske ordførers angreb på Venstres ordfører på spørgsmålet om, hvorvidt tingene her var uforståelige.
Jeg vil godt stille den socialdemokratiske ordfører spørgsmålet, hvordan hun forholder sig til, at der er 18 bemyndigelsesbestemmelser i lovforslag nr. L 155, som betyder, at ministeren kan fastsætte bemyndigelser fuldstændig uden om Folketinget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jeg må sige, at den fornærmethed, hvormed den socialdemokratiske ordfører kritiserer velbegrundede krav til lovgivning, er mig fuldkommen uforståelig.
Da indenrigsministeren i meget høj grad selv har rettet for sig, er den fornærmethed så meget desto mere uforståelig.
Indenrigsministeren har oversendt de paralleltekster, og teknikere, jeg har talt med, siger oven i købet, at det er gode paralleltekster.
Det vil jeg godt kvittere for.
Der er oversendt en lovbekendtgørelse - det var min idé, men man har gjort det - med understregning.
Det har gjort arbejdet meget lettere.
Jeg synes altid, det bør være sådan, men jeg vil alligevel gerne sige tak for det.
Og så den dér betragtning om, at man generer Folketinget.
Jeg må sige til fru Dorte Bennedsen: Nej, vi er altså ikke så betonagtige.
Vi ønsker en udvikling.
Vi ønsker at højne Folketinget.
Vi ønsker, at det i et folkestyre skal være muligt for almindelige mennesker at læse lovene, også uden at man har siddet i månedsvis og er blevet manuduceret ovre i Indenrigsministeriet.
Anne Baastrup (SF), 1998-01-22:
Jeg vil godt følge lidt op på spørgsmålet om bemyndigelser.
En af de helt centrale bemyndigelser i lovforslag nr. L 155 drejer sig om, hvordan man fordeler flygtningene til de forskellige kommuner, visiteringsreglerne.
Jeg må gøre
fru Dorte Bennedsen opmærksom på, at der er ingen - ingen - bemærkninger til lige præcis den bestemmelse.
Det handler om § 11. Dér vil jeg høre, om fru Dorte Bennedsen er enig i, at det er uhyre vigtigt, at lige netop den bestemmelse bliver meget, meget præcis, således at det ikke er Udlændingestyrelsen, der kan skalte og valte med, hvilke principper der skal være gældende for fordelingen af flygtningene.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Jeg stillede Socialdemokratiet spørgsmålet om, hvad Socialdemokratiet mener om de atten bemyndigelser.
Hvad mener Socialdemokratiet om de atten bemyndigelser?
Det er f.eks. hele spørgsmålet om fastsættelse af landstal, om fastsættelse af amtskvoter, nærmere regler om indgåelse af aftaler om disse kvoter, kommunekvoterne.
Det er spørgsmålet om kursernes indhold.
Det er spørgsmålet om Rådet for Etniske Minoriteter
Der er 18 bemyndigelser.
I betragtning af kritikken fra fru Birthe Rønn Hornbechs side kan fru Dorte Bennedsen vel ikke have undgået at se de bemyndigelser.
Er Socialdemokratiet indstillet på at støtte
disse bemyndigelser til ministeren?
Jeg synes, det ville være godt, hvis vi kunne få et klart svar fra Socialdemokratiet på det.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Når vi bliver spurgt, hvilken model for tvang eller andet vi vil have igennem, må vi jo sige, at det ikke er groet i vores have, at der skal være en model for tvang.
Vi må konstatere, at i dag er der ikke tvang, så altså må der være noget, Flygtningehjælpen kan bedre end ministeren, selv om jeg næsten ikke kan forestille mig det, men vi ønsker for så vidt ingen model, for vi ønsker ikke tvang.
Så er der det spørgsmål, som bliver stillet hver eneste gang, både til den konservative ordfører og til os
, og som også blev stillet i formiddags: Hvor længe skal flygtninge være her, før de kan få permanent opholdstilladelse?
Skal chilenere have det, når de har været her i 17 år?
Nej, hvis man ville læse det beslutningsforslag, vi har genfremsat, er det 7 år, for uanset hvordan vi gør - også med hensyn til integrationsydelsen, som regeringen ønsker, de skal have - er det jo sådan, at vi har nogle statsborgerskabsbetingelser og -regler.
Jeg kan godt forstå, at hr. Bjørn Elmquist siger, der er forvirring om de facto-begrebet, for det har der jo i meget høj grad været med hensyn til, hvad regeringen overhovedet ville i den sag.
Vi vil ophæve retskravet, og her kan jeg henvise til beslutningsforslaget.
Vi mener ikke, der skal være et retskrav på de facto-opholdstilladelse; vi mener, de facto alene skal være et supplement, om jeg så må sige en ventil til konventionen, for der er også andre konventioner, vi er bundet af, f.eks. torturkonventionen. Så sagde fru Dorte Bennedsen, at ved nogle af de ægteskabsregler, jeg nævnte, lagde man vægt på opholdstilladelse.
Jamen så meget desto bedre, jeg har bare forstået, at der var nogle af dem, hvor man sådan ville spørge i starten, og så skulle man kunne afvise dem.
Hvis jeg har misforstået det, er vi jo enige, og så er det godt med det. De færre opholdstilladelser skyldes først og fremmest bortfald af retskravet på familiesammenføring for indvandreres ægtefæller.
Vi finder, det er rigtigt, at en tyrk fra Tyrkiet, der gifter sig med en tyrk fra Tyrkiet, bliver familiesammenført i Tyrkiet.