Rune Lund (EL), 2006-05-23:
I dag, mens vi er i gang med at behandle det her forslag, afholdes der i Bruxelles et særligt møde – et møde, som måske ikke i en by som Bruxelles er noget særlig usædvanligt, men som dog alligevel er værd at bemærke.
Jeg er så heldig at være i besiddelse af en invitation til dette møde, hvoraf det fremgår, at man skal drøfte de igangværende WTO-forhandlinger på området for liberalisering af tjenesteydelser.
Når virksomhedsrepræsentanter og embedsmænd er færdige med nogle timers drøftelser og meningsudvekslinger, er der tilrettelagt et fint cocktailparty for deltagerne bagefter.
Her kan snakken så fortsætte i mere afslappende omgivelser.
Problemet med dette arrangement er, at embedsmændene ikke er tilfældige embedsmænd i EU-systemet.
Embedsmændene er Kommissionens repræsentanter, som fører forhandlinger på vegne af medlemsstaterne i den såkaldte artikel 133-gruppe.
Der er altså tale om en eksklusiv gruppe embedsmænd, som end ikke EU-parlamentarikere eller medlemslandenes politikere har adgang til at drøfte WTO-forhandlingerne med.
Der er derfor tale om, at lobbyisterne i European Services Forum, som den pågældende gruppe kalder sig, har en yderst privilegeret adgang til en meget magtfuld gruppe mennesker, som i kraft af deres hverv kan have en meget stor indflydelse på, hvordan globaliseringen udvikler sig de kommende år.
Det er derfor rigtig uheldigt, når disse embedsmænd sidder til hyggemøder og cocktailparties med en organisation, der repræsenterer Europas største servicevirksomheder.
Det er i hvert fald uheldigt på den måde, at der ikke sker en registrering af de her lobbyisters virke i denne sammenhæng.
Det usædvanlige i den her sag er ikke, at de her møder finder sted.
Det usædvanlige er, at invitationen og dagsordenen for mødet er kommet i offentlighedens søgelys.
For en gangs skyld har vi mulighed for at komme en smule tættere på og se, hvordan beslutningerne i EU’s institutioner forsøges påvirket af lobbyister.
Jeg kunne komme med adskillige eksempler på, hvordan lobbyister har udøvet indflydelse på de politiske beslutninger i Bruxelles, men det er næppe nødvendigt.
Jeg tror, at de fleste af os er enige i, at der er et problem, som vi må forsøge at gøre noget ved, og det har debatten i dag jo også vist.
Bruxelles udgør i dag et paradis for lobbyister.
Der befinder sig i dag op mod 15.000 professionelle lobbyister i Bruxelles.
Hovedparten af disse lobbyister arbejder for store koncerner og virksomheder og har til formål at skaffe privilegeret adgang til oplysninger og øve indflydelse på de rette embedsmænd i EU-systemet.
Nogle vil måske hævde, at dette blot er en del af demokratiet, at vi kan organisere os i foreninger og grupper og derigennem forsøge at påvirke lovgivningen, men der er en forskel.
Forskellen ligger i, hvordan påvirkningen sker, og af hvem den foretages.
Det store problem ligger i, at man ikke ved, hvem lobbyorganisationerne repræsenterer, hvad der er deres dagsorden, eller hvem der finansierer deres arbejde.
Vi har set sager, hvor ngo’er viser sig ikke at være ngo’er, men i virkeligheden en stor industrikoncern, som forsøger at arbejde i det skjulte.
Dette problem er særlig set inden for medicinalindustrien, hvor et stort antal patientforeninger har været startet og finansieret af de virksomheder, som ønskede at få frigivet et særligt medicinsk præparat.
Uanset at vi her i Enhedslisten ikke er enige med Folketingets andre partier i de overordnede betragtninger om EU-samarbejdet, kan vi være enige om de problemer, vi ser helt konkret i EUsystemet.
Jeg kan af de udmeldinger, der har været i pressen – men også af den debat, vi har haft her i dag – se, at der bag et forslag om obligatorisk registrering kan tegne sig et flertal blandt medlemmerne her i Folketingssalen, og det synes jeg er utrolig interessant, og det vil jo også for Enhedslisten betyde, at den her diskussion slet ikke er slut i dag.
I Enhedslisten finder vi det afgørende, at den igangværende tænkepause ender med konkrete bud, som kan mindske det demokratiske underskud i EU’s institutioner.
Et første skridt i den retning kunne jo være at gennemføre det, som står i det her forslag: Et obligatorisk register for betalte lobbyister; et register, som man kan søge i, og som dermed fremmer åbenheden; at der indføres lovgivning, der opstiller klare etiske retningslinjer for lobbyisme; og at betalte lobbyister ikke kan indgå i Kommissionens lovforberedende komité.
Jeg vil afslutningsvis læse op fra den såkaldte Lobbying Disclosure Act, som er den lovgivning, der i USA pålægger lobbyister at registrere sig.
Den siger: Kongressen finder, at ansvarlig, repræsentativ regeringspraksis kræver offentlig opmærksomhed om de bestræbelser, som betalte lobbyister udfolder for at påvirke både den lovgivende og den udøvende del af den føderale regering.
Det burde i virkeligheden være meget nemt at stemme for det.
Jeg synes, det er meget indlysende og rigtige pinde, som man burde bakke op om.
Og det var også den tanke, der ligger bag den lovgivning, der eksisterer i USA.
Jeg kan konstatere, at der ikke er et flertal for Enhedslistens beslutningsforslag i dag.
Det betyder ikke, at vi vil være fornærmede og sige, at så vil vi slet ikke diskutere det her, eller så vil vi ikke gå ind i det videre arbejde.
Der ligger en grønbog fra Europa-Kommissionen.
I det arbejde vil Enhedslisten kaste sig ind med fuld kraft for at påvirke den i den bedst mulige retning.
Jeg synes nu, det er ærgerligt, at vi ikke fra det danske Folketing om den proces, der også kører med grønbogen i EU, kunne sende et signal om og sige, at de her tre pinde – registrering af lobbyister, etiske retningslinjer og en klar adskillelse mellem forvaltning og betalte lobbyister – er noget, som vi lægger meget vægt på i de kommende forhandlinger.
Men jeg kan som sagt jo tydeligt af de mulige flertalsdannelser, der er i Folketinget her i dag, høre, at den her debat langt fra er slut.
Jeg glæder mig til det videre arbejde, også selv om det ikke ser ud, som om der er et flertal for Enhedslistens beslutningsforslag her i dag.
Afstemning