runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henning Grove (KF), 1999-01-27:
Jeg synes, det er et barsk ord at bruge, volumensyge, at det er volumensyge, at nogle dygtige landmænd er energiske, er i stand til at drive en bedrift og ønsker at udvide den.
Det, vi alle sammen ønsker af vores landmænd, er vel egentlig, at de er dygtige, og når de så gennem lovgivningen herindefra, bl.a. miljølovgivningen, bliver tvunget til at købe mere jord for at omsætte deres gødning, kan man vel ikke kalde det volumensyge.
Jeg har et andet spørgsmål til hr. Touborg: Der skal være 500 dyreenheder pr. bedrift.
Med hensyn til forpagtning er det jo en typisk socialistisk tankegang: Nu skal man også tage ejendomsretten fra landmanden, nu må han ikke selv bestemme, hvem han vil forpagte ud til; nej, det skal sandelig administreres i amtet osv. Det er typisk socialistisk: Hvor man kan gribe ind over for den privat ejendomsret, skal det ske for enhver pris.
Jens Kirk (V), 1999-01-27:
Vel har der været en stor strukturudvikling på hr. Touborgs hjemegn, men hr. Touborg kunne jo da tage rutebilen eller toget ned til undertegnede og se, at dér har den måske været knap så stor.
Men kan hr. Touborg bekræfte, at der ingen forskel er på dyrevelfærden på de mindre og på de større ejendomme?
Så vil jeg godt spørge, hvad familiebrug med plads til fritid og ferie er for hr.Touborg.
Er det, at en ung familie - faderen oftest - får fri hveranden lørdag-søndag fra middag?
Børnene er i fritidsordninger i løbet af ugen, ser knap deres far, moderen er ofte på arbejde.
Ser hr. Touborg ikke en fare i, at det bliver brug med kun én medhjælper?
Var det ikke en fordel med to medhjælpere, så der måske kunne blive lidt mere frihed til den enkelte familie?
Det kræver også lidt volumen.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-01-27:
Hr. Kristen Touborg nævner, at han er meget nervøs for den volumensyge, som nogle lider af, og det var jo interessant at høre, så jeg vil gerne spørge hr. Kristen Touborg, om han mener, at det gælder hele det danske samfund, også den øvrige industri, at der skal laves en lovgivning, der begrænser størrelsen.
For jeg sammenligner altså landbruget med al anden industri, og er det virkelig SF's holdning, at der skal være en begrænsning med hensyn til, hvor stor vor industri skal være her i samfundet?
Det gælder på alle områder og ikke bare landbruget.
Kristen Touborg (SF), 1999-01-27:
Som det allerede er nævnt tidligere i debatten her i dag, blev der i 1989 gennemført en meget voldsom liberalisering af landbrugsloven, en lovændring, som landdistrikter og landbruget - her forstået som almindelige bønder - har haft store problemer med lige siden, fordi lovændringen gav næsten uindskrænkede udvidelsesmuligheder for landmænd, der har volumensyge.
Så udviklingen i 1990'erne er gået mod centralisering, industrialisering og masseproduktion af fødevarer i en fart, som vi aldrig har kendt tidligere.
Den udvikling var årsag til, at SF rejste en forespørgselsdebat i april for 2 år siden, hvilket ganske rigtigt som nævnt af Socialdemokratiets ordfører blev starten til dette lovinitiativ. Denne udvikling hen imod de meget store enheder og masseproduktionen skal det lovforslag, som vi behandler i dag, så søge at vende, således at gårdslagtninger stoppes, så der kan bevares flest muligt bæredygtige landbrugsejendomme, bl.a. ved at sikre, at fortrinsstillingen bliver reel og bliver øget, og især ved, at den ikke vedblivende administreres som et gummistempel for landmænd med volumensyge, og at den tiltagende masseproduktion af fødevarer vendes til produktion af kvalitetsfødevarer på et bæredygtigt grundlag.
Det søges sikret, at der bliver harmoni mellem produktion, natur og miljø, at der bliver dyrevelfærd på et ordentligt niveau, at besætningsstørrelsen hos den enkelte landmand begrænses, samt at fjerneje modvirkes gennem en væsentlig begrænsning af forskellige selskabskonstruktioners muligheder for at erhverve disse landbrugsejendomme.
Hensigten er at bevare fælles ejendomsret som f.eks. andelsbrug og sikre familiebrugets overlevelse.
Altså hensigten er at bevare selvejet, herunder fællesejendomsretten som f.eks. andelslandbrug, og sikre familiebrugets overlevelse.
SF er enig i alle disse overordnede mål med lovforslaget, dem kan vi støtte, men vi er langtfra overbevist om, at de redskaber, der anvises til at nå målet, vil være tilstrækkelige.
Jeg skal her bare nævne nogle få eksempler: Antal dyreenheder pr. bedrift bør reduceres fra 750 til 500.
Reglerne om fortrinsstilling bør også gælde ved forpagtning under hensyn til den foreslåede ændring af samdriften fra fem ejendomme til 300 ha.
Jordbrugskommissionerne bør nedlægges og deres opgaver overgå til amterne.
Den nuværende sammensætning af kommissionerne forekommer ganske usædvanlig, idet flertallet er organisationsrepræsentanter, som dermed er med til at administrere og kontrollere sig selv.
Det tror jeg faktisk ikke findes andre steder i det administrative statslige system, altså et system, hvor lobbyister træffer
endelige, inappellable afgørelser, sådan som det er tilfældet i den eksisterende lov.
Som det fremgår af mit indlæg, er SF positiv over for lovforslaget.
Vi finder, at lovforslaget er nogle skridt i den rigtige retning, men vi ser gerne forslaget blive endnu bedre, og det vil vi så arbejde for under udvalgsbehandlingen.
Henning Grove (KF), 1999-01-27:
Jeg ved ikke, hvorfor fru Vibeke Peschardt er sikker på, at et almindeligt brug på 70 ha altid har plads til en medhjælper.
Det tvivler jeg meget på at der altid er plads til.
Det er derfor, at jeg vil tilrettelægge et familiebrug, hvor der er plads til det, med den husdyrproduktion, der skal til.
Hvad der er plads til i dag, ved man ikke om 5 år, men vi laver landbrugslovgivning for 5 år.
Det andet, jeg vil sige, er om kursændring i politik.
Ja, det tror jeg nok jeg kan sige hr. Christian H. Hansen kender alt til, måske også betydelig mere end jeg nogen sinde vil komme til.
Det er i hvert fald helt sikkert.
Det var dét, jeg udtalte ganske positivt.
Jeg sagde også, at der er taget hensyn til vandmiljøplanen i den nye lovgivning, vore våde enge osv. er der taget hensyn til.
Det var positive ting.
Jeg sagde også negative ting.
Hvordan Ritzau udlægger det, ved jeg ikke, men jeg har gentaget nøjagtig det samme her i dag.
Så til hr. Touborg: Jeg jeg har sagt, at der skal være harmoni i det, og sidder man på 250 dyreenheder, er det i hvert fald rimeligt at kræve de 150 ha.
Så har man en chance
for at lave en heltidsbedrift, der er i harmoni med sig selv.
Sætter vi så betingelserne op f.eks. på miljøområdet, er det også rimeligt, at vi siger til den mand: Nu har vi strammet op på betingelserne.
Det kræver mere jord.
Så skal han også have lov til det.
Det er ikke en strukturudvikling, som landmændene vil for enhver pris.
Det er en strukturudvikling, Folketinget tvinger landmanden til.
Vi skal også være opmærksomme på, at vandmiljøplanen jo giver en strukturudvikling.
Det har vi jo selv været med til at vedtage.
Her lader man, som om det altid er landmanden, der for enhver pris vil en strukturudvikling; nej, han tvinges også i høj grad til det.
Christian Mejdahl (V), 1999-01-27:
Det er jo forfærdelige udtryk, hr. Touborg bruger,
Det kan man jo tilsyneladende gøre uden at blive modsagt.
Hvis hr. Touborg tager Strukturudvalgets betænkning nr. 1351 og slår op på side 76, vil han dér se, at man har opgjort antallet af heltidsbedrifter, også det antal, som de falder med, i absolutte tal og i procenter.
Jeg tillader mig at citere: »Opgjort på 5-års-intervaller viser udviklingen fra 1975-80 en nedgang på 22 pct., fra l980-85 en nedgang på 24 pct., fra 1985-90 en nedgang på 17 pct. og fra 1990-95 en nedgang på 17 pct.«
Der var altså ikke belæg for den påstand, hr. Touborg fremsatte om, at det er 1989-landbrugsloven, der satte gang i strukturudviklingen, fordi det her det er antallet af heltidsbedrifter.
Så vil jeg til slut spørge hr. Touborg: Tror hr. Touborg, at dette forslag til landbrugslov sætter udviklingen, også strukturudviklingen, i stå eller hvad?
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-28:
Nu ved jeg ikke, hvilke lande det er, hr. Henning Grove kaldte for de socialistiske lande, men jeg vil bare spørge, om det ikke er korrekt, at der findes dødsstraf i flere lande, der er kapitalistiske, end i lande, der nogen sinde på noget tidspunkt har kaldt sig socialistiske.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-28:
Til hr. Grove vil jeg sige, at det, vi har foreslået her, jo ikke er et kommissorium.
Jeg forstår ikke rigtig, hvorfor man fremstiller det, som om det var vores kommissorium.
Det, vi siger, er, at det mener vi, for ligesom at tilkendegive, at vi har nogle synspunkter, som vi allerede har klaret af.
Men hvis man nedsætter en grundlovskommission, så er der ikke noget med, at vi har et kommissorium.
Vi har bare skrevet, hvad vi mener, det fremgår af side 5.
Så vil jeg godt gøre hr. Grove opmærksom på, at i realitetens verden har vi i dag A og B.
A er det, der står i grundloven, B er alle de ting, vi tilslutter os løbende, og dem kan vi løbende lave om. De har i virkeligheden grundlovsmæssig status, men vi diskuterer dem aldrig i forhold til befolkningen, for det er noget, vi gør herinde.
Vi har A og B, vi praktiserer det bare ikke, og det er lidt uklart en gang imellem.
Det tredje, det der med, at vi bruger udtrykket positiv/negativ, har altså ikke noget at gøre med, at det er positivt, når man får noget af staten, og det er negativt, at staten fraviger noget, tværtimod.
Det har intet med de daglige ord negativ og positiv at gøre.
Jann Sjursen (KRF), 1999-01-28:
Jeg respekterer naturligvis, at Det Konservative Folkeparti og hr. Henning Grove ikke finder, at tiden nu er moden til nedsættelse af en forfatnings- eller grundlovskommission, men jeg synes dog alligevel, at det i hvert fald er en sandhed
med modifikationer, når hr. Grove fastslår sådan meget bramfrit, at vi har en klar og enkel grundlov og så færdig
Så vil jeg også godt gøre den bemærkning, at det jo altså ikke kun er nye stater eller demokratier, såsom Sydafrika, som hr. Grove nævnte, der drøfter forfatning.
Vort broderland Sverige har også fra tid til anden foretaget ændringer i sin forfatning, så man kan ikke just sige, at det er nye demokratier, der beskæftiger sig med den slags problemstillinger, netop fordi at der i en forfatningsdiskussion også er en værdidiskussion, og den vil der være til enhver tid, sådan som vi også til dels har oplevet det i debatten i dag.
Henning Grove (KF), 1999-01-28:
Til hr. Aage Frandsen vil jeg gerne sige, at det da er rigtigt, at det ikke er et kommissorium, men det kunne opfattes som et kommissorium.
Der var jo ingen tvivl om, at det er de punkter, SF ønsker drøftet i sådan en kommission.
Når jeg ser ud over Folketinget her, så vil jeg sige klart med det samme, at der kan ikke skaffes et bredt flertal for de punkter.
Der kan måske være mulighed for at skaffe et snævert flertal her eller der for et af dem, men et bredt flertal kan der aldrig blive, og for mig er det en betingelse, og det er det jo også efter grundloven og efter de regler, vi har om grundlovsændringer, at der skal være et bredt flertal her, for at det kan lade sig gøre. Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige: Jamen jeg sagde også, at der ingen problemer er i at drøfte det, ingen problemer.
Jeg er sikker på, at vi får en stor diskussion her i anledningen af det 150-års jubilæum.
Jeg synes også, det er glimrende, at vi, når vi har haft den diskussion og har set, hvad der kommer frem, laver en høring om det, et seminar, eller hvad man nu kalder det.
Derfor tror jeg hverken på en kommission eller en forfatningsundersøgelse.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-28:
Jeg kan berolige hr. Grove med, at jeg ikke regnede med, at det er de punkter, vi har opregnet som vores ideer, der bliver gennemført som forslag til ny grundlov.
Men det er de synspunkter, vi har, og de synspunkter, vi gerne vil diskutere. Så vil jeg godt sige til hr. Grove, at det da er ganske naturligt, vi nævner noget med kommissioner, for i den nuværende grundlov, § 51, står, at Folketinget kan nedsætte parlamentariske kommissioner.
Det gør Folketinget så bare aldrig.
Men det står der jo, fordi man har tænkt, at man kunne gøre det.
Derfor er det da også logisk, at man skriver ned, hvilke andre kommissioner man kan have, og hvordan man gør det.
Så kunne man formentlig spare Folketinget for en del tid.
Så vil jeg apropos det, hr. Sjursen sagde om Sverige, sige, at den seneste revision var i 1994.
Der er en glimrende bog, der beskriver den svenske grundlov og en række paragraffer, den kunne vi godt lære noget af.
Der er f.eks. forbud mod dødsstraf, der er forbud mod tortur og en række andre ting, som vi også går ind for.
Jeg synes, at hr. Grove og eventuelt andre kunne læse den.
Lige i øjeblikket har jeg eksemplaret.
Henning Grove (KF), 1999-01-28:
Jeg kan ikke se en eneste mulighed for at genindføre den, og der er vel heller ingen partier, der ønsker at gøre det.
Vi har forbud mod tortur.
Hvorfor skulle vi dog til at sætte det ind i grundloven?
Det er vel en ganske naturlig holdning i det danske velfærdssamfund.
Jeg kan ikke se nogen som helst begrundelse for, at vi skal nedsætte en kommission for at holde fast i de ting.
Der er ingen, der drømmer om at genindføre de ting, som hr. Aage Frandsen nævnte.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-28:
Jeg nævnte det som eksempel, fordi det er noget, man skriver ind i andre landes grundlove.
I henhold til internationale konventioner og f.eks. i henhold til Amsterdamtraktaten kan vi ikke have dødsstraf, men det er bare en underlig måde, at det er, fordi vi har sagt ja til Amsterdamtraktaten, at det er, skal vi sige, forfatningssikret.
Det er derfor, at svenskerne, nordmændene og alle de lande, vi normalt sammenligner os med, skriver en række af de her fornuftige ting ind.
Når fremmede stater kommer og kigger hos os, så siger de i øvrigt, specielt de gammeldags monarkier, når de har læst den danske grundlov, at det er alle tiders grundlov, vi har. Dér har kongen virkelig noget at skulle have sagt.
Det er også et eksempel på, at ord og bogstav ikke svarer til ånden.
Henning Grove (KF), 1999-01-28:
Jeg tror, jeg har sagt det før: Jeg har stor forståelse for, at de socialistiske lande og andre lande, der har haft erfaringer med både tortur og dødsstraf, skriver det ind, når de skal lave en ny grundlov.
Men her hos os ville det da være spild af tid at ændre grundloven for at skrive det ind, det er da en naturlig ting.
Vel ikke én eneste her i landet kunne finde på at indføre det, ikke ét parti går ind for dødsstraf eller for tortur, så det er dog en dårlig begrundelse for, at man skulle begynde at ændre grundloven.
Ja, jeg kan ikke landene udenad, det vil jeg gerne indrømme.
Men det begrunder da ikke, at vi skal sætte den bestemmelse ind i vores grundlov, for vi drømmer jo ikke om at indføre de ting, selv om vi er et kapitalistisk land.
Jann Sjursen (KRF), 1999-01-28:
Hr. Thulesen Dahl gav udtryk for, at de to beslutningsforslag, vi behandler nu, var et attentat mod grundloven, og han gav udtryk for, at det ikke var overraskende, at det var SF og Kristeligt Folkeparti, der førte kniven.
Jeg bliver bare nødt til at sige, at jeg synes, det er hamrende plat og direkte usmageligt, når Dansk Folkeparti på den måde prøver på at beklikke partier, som gør et, synes jeg, hæderligt forsøg på at formulere sig om ønsker
til en kommende grundlovsrevision
Og så vil jeg godt have hr. Thulesen Dahl til at gå op på talerstolen efterfølgende og sige, at når vi i Kristeligt Folkeparti ønsker at begrænse statsministerens opløsningsret i henhold til grundloven, når vi ønsker at få indført, at en minister ikke kan være medlem af Folketinget, og når vi ønsker at få grundlovsfæstet flere menneskerettigheder, er det et attentat mod grundloven, og så er det at føre en kniv mod det, der er vort fælles værdigrundlag.
Jeg vil godt have hr. Kristian Thulesen Dahl til at gå herop og bekræfte det, for det er det, der blev sagt til indledning, og det synes jeg faktisk er under lavmålet.
Jørgen Estrup (RV), 1999-01-28:
Jeg burde vel egentlig starte med at takke hr. Thulesen Dahl for at blive indlemmet i det ganske pæne selskab med SF og Kristeligt Folkeparti som dem, der i hr. Thulesen Dahls lidet smagfulde formulering blev kaldt attentatmænd mod grundloven.
Jeg er helt enig i det, hr. Jann Sjursen netop har sagt: at der er jo altså nogle her i denne sal, der ikke kan se forskel på en seriøs debat og deres egen propaganda.
Det, hr. Thulesen Dahl fører frem, er simpel propaganda, og jeg tror
ikke, vi andre har megen lyst til at være en del af det cirkus, Dansk Folkeparti opfører med danskheden som gidsel, for det er jo det, der sker.
Den form for misbrug af danskhed og danske traditioner, som hr. Thulesen Dahls parti gennemfører, drejer sig jo simpelt hen om at gøre grundloven til en museumsgenstand, noget der ikke kan bruges af almindelige folk, men som kan tages frem ved festlige lejligheder og hyldes med faner og flag.
Det vil vi andre ikke være med til, og vi har ikke lyst til at gøre fru Pia Kjærsgaard til direktør i nationalparken Danmark.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-28:
Takket være hr. Sjursens spørgsmål og hr. Estrups spørgsmål behøver jeg ikke stille de samme spørgsmål eller komme med de samme kommentarer.
Det, hr. Sjursen nævnte som tre eksempler på noget, som Kristeligt Folkeparti har fremhævet som værd at ændre, er nøjagtig tre af de ting, vi også vil have ændret.
Der er ikke noget politisk, ideologisk i det; det er noget med, hvordan man mener, samfundet og staten skal være indrettet.
Men jeg vil godt spørge hr. Thulesen Dahl: Hvad er det i den nuværende grundlov, der er bedre end det, vi har beskrevet? »Sikre dansk selvbestemmelse«, hvad er det? Hvad er da bedre end at sikre den nuværende grundlov?
Er der overhovedet noget i den danske grundlov, der specielt sikrer det?
Når vi engang skal ud at diskutere, skal jeg huske, at når man laver nogle ting, så er det, fordi den danske grundlov sikrer det.
Er der noget, der er sikkert, fordi Højesteret sikrer det?
Er det ikke nødvendigt, at vi i Folketinget sammen med befolkningen vedtager nogle regler om, hvordan vi vil have det i Danmark?
Er det kun Højesteret, der skal beskytte Danmark i forhold til udlandet, hvis det er det, der er problemet?
Det er det første.
Det andet er det med, at det er letforståeligt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-28:
Jeg vil gerne anerkende over for hr. Jann Sjursen, at de forslag, som fra SF's side konkret er fremført til grundlovsændring, er af en helt anderledes karakter end dem, hr. Jann Sjursens parti har fremført.
Og der er langt større åbenhed omkring, hvad det kan føre frem til, i det, Kristeligt Folkeparti stiller med i dag, end i det, SF stiller med i dag.
Sådan er det.
Jeg er ikke i tvivl om, at Kristeligt Folkeparti kunne lave et katalog, der lignede det, som SF har lavet til dagens behandling.
Det har man så valgt ikke at gøre for at slippe kræfterne løs i form af at arbejde med en kommende grundlovsændring.
Men det, vi forholder os til, er, om vi tror på, at det, at vi indleder arbejdet hen imod en grundlovsændring, vil forbedre grundloven eller forværre grundloven.
Og vi frygter oprigtigt, at mange af de ting, der kunne blive resultatet af en grundlovsændring, ikke ville være forbedringer.
Mange af de ting, man bruger som baggrund for, at vi skal have ændret grundloven, er reelt sikret i dag og kan ikke sikres bedre i en grundlov.
Altså, tag det med ejendomsrettens ukrænkelighed.
Jamen her er det efter vores opfattelse sværere at skrive det klarere i grundloven, end det er. Men derfor mener vi stadig væk, at det, der står i grundloven, skal respekteres i højere grad, og dér peger vi så på, at Højesteret nu ser ud til i højere grad i forhold til tidligere at påtage sig opgaven som forfatningsdomstol, og det tror vi kan have en effekt.
Vi ser den vej som langt mere farbar og fornuftig end at arbejde med en grundlovsændring.
Jeg vil gerne sige, at jeg er ikke tvivl om, at jeg kan sige mange ting heroppe fra, og at folk så kan tage ordet og sige, hvad de mener.
Derfor er jeg ikke i tvivl om, at hvis jeg kommer til at beklikke nogens motiver, så er de selv i stand til at gøre rede for deres uenighed i det, og det er jo så også sket.
Vi ønsker en seriøs debat, men vi ønsker ikke en tandløs debat.
Det er til hr. Estrup.
Noget af det, jeg synes, det her hurtigt kan ende med, er en fuldstændig tandløs debat, hvor man bliver enig om, at man lader nogle eksperter sidde under nogle høringer og diskutere.
Alt det, som hr. Aage Frandsen så stiller sig op og højt og flot bedyrer, at det er befolkningen, der skal diskutere, har jeg svært ved at se gennemført i form af sådan en eksperthøring, som endda i statsministerens argumentation for den blev omtalt som en høring a la den, der var omkring lovkvalitet.
Det var da en høring, der i den grad var eksperternes høring og ikke befolkningens høring. Og så bare til sidst til hr. Aage Frandsen - jeg tror, jeg har svaret på det om Højesteret: Altså, Højesteret vil kunne beskytte mange af de rettigheder og forsikringer, der er i den danske grundlov, hvis Højesteret altså som sagt påtager sig den opgave, og det er der tendenser til at Højesteret gør, og det er vi glade for.
Jørgen Estrup (RV), 1999-01-28:
Jamen hvis det bare er spørgsmålet om en tandløs debat, der skiller os, hr. Thulesen Dahl, så deltager jeg gerne.
Jeg synes heller ikke, debatten skal være tandløs.
Jeg synes ikke, at der er nogen som helst grund til det, for spørgsmålene er væsentlige nok.
Men det, som hr. Thulesen Dahl i fællesskab med sit parti i den kampagne, man har lanceret - jeg står her med et kampskrift fra Dansk Folkeparti - jo lægger op til, er, at bare man lukker øjnene, så går alle de dér væmmelige problemer nok over.
Og dermed fortier man jo for befolkningen på den mest usandfærdige måde, at der er en række ting, der sker omkring os uanset vores grundlov.
Jeg skal blot nævne en enkelt ting for hr. Thulesen Dahl.
Det sidste punkt, der står på Dansk Folkepartis liste,
er: Grundloven stadfæster værnepligten.
Jeg synes, det ville klæde hr. Thulesen Dahl og hans parti at fortælle, at værnepligten og dens indhold har ændret sig. Den har nemlig ændret sig til, at den ikke længere kun omfatter et forsvar af Danmarks grænse, men også et forsvar af det nordlige Europa.
Det er sket uanset grundloven.
Var det ikke en god idé at prøve på at forstå, hvad det indebærer at være medlem af internationale organisationer, selv om man har en grundlov?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-28:
Hr. Estrup tager grundlæggende fejl.
Vi lukker bestemt ikke øjnene, og jeg tror også, det er fremgået både af min ordførertale og af korte bemærkninger tidligere
Dem kan man så lide eller lade være, men vi fremfører vores holdninger, og vi tager debatten.
Vi lukker bestemt ikke øjnene.
Men det er et helt andet spørgsmål, om man via eksperthøringer og efterfølgende forfatningskommission skal påbegynde arbejdet med en egentlig ændring af grundloven, fordi dér ville man jo tværtimod risikere at tage øjnene væk fra den aktuelle debat, som grundlovsjubilæet ellers kunne give anledning til, nemlig en debat om, hvordan vi sikrer, at de udmærkede bestemmelser, der er i den danske grundlov i dag, ikke kun bliver overholdt og respekteret af et politisk flertal, men også i højere grad bliver taget til indtægt, når domstolene skal fortolke bestemmelserne.
Det er en sådan diskussion, jeg føler
kan være langt mere formålstjenlig end den, hr. Estrup lægger op til.
Så med hensyn til det med omverdenen: Jamen EU-medlemskabet er et godt eksempel på et sted, hvor hr. Estrup givet gerne vil have en grundlovsændring for at give større rammer for muligheden for at afgive selvstændighed og suverænitet, og det ønsker vi ikke.
Netop dér er en indholdsmæssig debat om grundloven også på sin plads, for dér sætter grundloven jo nogle rammer for, hvor meget suverænitet vi kan afgive.