runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Lykketoft (S), 2006-05-30:
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke har nogen form for personlige geopolitiske interesser i den her sag, men jeg har egentlig ikke i de 25 år, jeg har været i Folketinget, oplevet et så skræmmende brud på en forståelse og en aftalekultur som det, hr. Flemming Damgaard Larsen i øjeblikket gør sig skyldig i.
Jeg har haft – det tror jeg vi alle sammen har haft – en skepsis over for nogle af de løsninger, arbejdsgruppen i enighed var nået frem til.
Men jeg har også sagt meget rosende ord om den arbejdsgruppes arbejdsform, og jeg tror faktisk, det er første gang i dansk parlamentarisk historie, det er lykkedes at lave et forslag til valgkredsreform, hvor det ikke var toneangivende politikeres små hyppen kartofler, og hvor det ikke var snævre flertals interesser, der afgjorde, hvordan valgkredsinddelingen blev.
Det er det billede, hr. Flemming Damgaard Larsen og hans fæller er ved at ødelægge med de ændringsforslag.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Jeg tror ikke på, at folk udeomkring i landet føler sig snydt, når vi herinde tager det alvorligt, at folk skriver til os i deres høringssvar, at folk kommer ind og besøger os og har foretræde for udvalget, og vi så lytter til dem og tager deres argumenter og synspunkter alvorligt, afvejer dem, vurderer dem og bruger dem i ændringsforslag, når vi kan se, at det er noget, som er bæredygtigt.
Så mener jeg ikke, at folk rundtomkring i landet føler sig snydt.
Arne Toft (S), 2006-05-30:
Jeg kan fortælle hr. Flemming Damgaard Larsen, at der er nogle borgere ude i landet, der virkelig føler sig snydt nu.
Jeg repræsenterer den kreds i Nordjylland, Mariager Fjord-kredsen, som bliver på 31.000, hvor den næstmindste er på 46.000.
Så sent som i går holdt vi møde, og vi har accepteret, at der er lavet et stort stykke arbejde af Folketingets partier, og at man er nået til enighed.
Vi har accepteret, at situationen nu er således, at vi ikke kan ændre ved, at vi kun er 31.000 og sådan set er en kreds, der får det meget svært ved valg.
Nu viser det sig, at alt det, der er blevet sagt af Folketingets partier, især af Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative, kan vi altså ikke stole på.
Tror hr. Flemming Damgaard Larsen ikke, at der også sidder nogle andre steder, ikke kun i min kreds, som har det rigtig skidt med det, og hvor man egentlig havde affundet sig med, at sådan var situationen, fordi man var nået til enighed blandt Folketingets partier.
Nu står man og kan ikke mere.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Nej, det er det ikke.
Nu skal jeg læse op af kommissoriet; der står mange ting, så jeg vil undlade at læse det hele op, men bare en del af det.
Der står, at arbejdsgruppen skal overveje behovet for ændringer af den gældende inddeling i landsdele, store amtskredse samt opstillingskredse og komme med forslag hertil.
Arne Toft (S), 2006-05-30:
Jeg er ikke helt sikker på, at vi har deltaget i samme høring.
Jeg synes simpelt hen, det her også er en foragt for Tingets formand, som sad som formand og også gav udtryk for, at der skulle være fuldstændig enighed.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Man kan altid stole på, at man kan lave noget med Venstre, også aftaler.
Men jeg har jo prøvet på at forklare mange gange, at det ikke var det, der var tale om i den her situation.
Det var et udredningsarbejde.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-05-30:
Det her overskrider simpelt hen alt.
Venstre har selv siddet i arbejdsgruppen.
Jeg er orienteret om, at man har gjort alt for at nå et resultat, man skulle være fælles om med andre partier.
Så kommer man her og siger, at det, man er enig om, det, man har været fælles om, det, hr. Damgaard Larsen har deltaget i sammen med hr. Svend Erik Hovmand, så alligevel ikke er nogen aftale.
Hvad er så en aftale?
Det er det, vi har stolet på var en aftale.
Det kan vi altså ikke stole på.
Vi kan ikke fremover stole på, at vi kan lave noget som helst med Venstre efter det her.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Vi løber ikke fra nogen aftale, for jeg har jo sagt flere gange, at vi ikke betragter det, som de 14 mennesker, der sad i arbejdsgruppen, nåede frem til, som den endelige aftale, der bandt alle her i Folketinget.
Det var et udredningsarbejde om, hvordan man kunne lave en inddeling af Danmark i de her opstillingskredse, som jeg har nævnt flere gange.
Det handler heller ikke om, at det er en præcis aftale, for det er det ikke.
Det handler om, at det er et udredningsarbejde som grundlag for den politiske proces, som vi så igangsatte, i og med at lovforslaget kom ud i høring.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-05-30:
Det her er jo fuldstændig principielt, og derfor er vi nødt til at have et svar fra Folketingets talerstol: Hvad er en aftale, som man indgår sammen med andre partier her i Folketinget?
Det er jo sådan en aftale, Venstre løber fra, alt det man kan nu.
Er det virkelig den måde, man vil arbejde på, at man sidder sammen med folk, laver en præcis aftale, og fordi der er lidt, der blæser imod, så løber man fra det?
Er det sådan, Venstre arbejder?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Med hensyn til underkendelse er det således, at Venstres gruppeformand, hr. Svend Erik Hovmand, også har siddet i arbejdsgruppen, og jeg har også siddet i arbejdsgruppen.
Så hvis der er nogen, der er blevet underkendt, er vi jo også blevet underkendt.
Og jeg føler bestemt ikke, at vi er blevet underkendt, når det handler om at tage det alvorligt, der kommer ude fra borgerne.
Jamen der er overhovedet ikke noget nyt i forhold til den kutyme, der er herinde,
overhovedet ikke.
Nogle gange skal man skrive øverst på et stykke papir, at det er et forlig eller en aftale; andre gange er det andre situationer.
Det afhænger helt af den pågældende situation, hvorledes det er mellem partierne.
Sådan er det også i det her tilfælde, hvor det har været en parlamentarisk arbejdsgruppe – og prøv lige at lægge mærke til ordet arbejdsgruppe – der skulle prøve at finde frem til den udredning, hvilket så også er sket.
Jamen vi var ikke i gang med nogen forhandlinger, for vi havde forhandlet længe – altså jo, det var vi så, men det var jo ikke sådan, at de lige var startet.
De havde været i gang længe.
Det var ikke muligt at nå længere, end vi gjorde, blandt alle partierne.
Vi mener altså ikke, at et enkelt parti – og det var jo også således, at mange af dem, der sad i arbejdsgruppen, ikke engang var medlemmer af Folketinget længere – pludselig skulle til at binde os på, hvad vi skulle mene med hensyn til bevægelighed.
På den måde kan man hurtigt få suspenderet demokratiet, og det ønsker vi altså ikke.
Vi ønsker, at når der kommer nogle høringssvar, så indgår de i den helt normale parlamentariske proces her i Tinget.
Og det er det, vi tager hensyn til.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Jeg må sige, at vi undrer os også fra radial side over, at Venstre, når man drøfter det her under de forudsætninger, at der var indgået en aftale, hvilket vil sige, at hvis der skulle laves noget om, skulle vi alle sammen være enige om det, faktisk ikke på noget tidspunkt under udvalgsarbejdet eller i det hele taget har tilkendegivet, at man opfattede, at der var indgået en aftale.
Så vil jeg gerne spørge hr. Flemming Damgaard Larsen: Hvad skal der egentlig til, for at Venstre mener, at der er indgået en aftale?
Når udgangspunktet er, at man har haft en parlamentarisk arbejdsgruppe, hvor Venstre har været repræsenteret,
hvad er så årsagen til, at Venstre pludselig springer ud og danner et flertal sammen med De Konservative og Dansk Folkeparti og siger, at nu vil de have det sådan, som de ønsker at det skal være, og at man ikke afventer de forhandlinger, som vi faktisk var i gang med?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Det afhænger helt af den givne situation, hvordan man skal forholde sig, og det ved fru Line Barfod også godt.
Line Barfod (EL), 2006-05-30:
Jeg skal bare være sikker på, at jeg har forstået Venstres ordfører korrekt, nemlig at man fremover, hvis man skal tro på, at Venstre vil overholde en aftale, skal sikre sig, at alt er skrevet ned til mindste detalje, og at det har fået overskriften forlig.
Hvis man har indgået en aftale, som er bekræftet med en enig betænkning fra en arbejdsgruppe, og som er bekræftet med en mundtlig aftale blandt samtlige gruppeformænd, der er skrevet ned i en skriftlig beretning fra et enigt Udvalg for Forretningsordenen, så er det ikke nok til, at man kan tro på, at det er en aftale, som Venstre bakker op om.
Er det sådan, jeg skal forstå ordføreren, at fremover er det ikke nok, hvis man skal tro, at man har en aftale med Venstre?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Jeg må sige til fru Line Barfod: Det fremgår ingen steder af papirerne, at det handler om at indgå et forlig, eller at der skulle indgås et forlig, eller at der er indgået en aftale, eller at der skulle indgås en aftale.
Det, der skulle arbejdes med i arbejdsgruppen i henhold til kommissoriet, var at udrede, hvordan man kunne lave nye opstillingskredse, nye storkredse og nye landsdele, og det er det arbejde, der er blevet udført.
Vi agter altså stadig væk i Venstre at lytte til, hvad befolkningen siger, og når der kommer nogle høringssvar, der er markante som i det her tilfælde, tager vi det altså alvorligt.
Line Barfod (EL), 2006-05-30:
Efterhånden skal man jo ikke blive forundret over noget som helst med det flertal, som vi har i Folketinget i øjeblikket.
Men derfor vil jeg alligevel sige, at jeg synes, det her er endnu en ny udvikling.
Forløbet har jo været, at der først har været en arbejdsgruppe, som et enigt Folketing har nedsat, og som har brugt lang tid på at nå frem til enighed.
Derefter har det været oppe blandt samtlige gruppeformænd for samtlige partier.
Det har været oppe i Udvalget for Forretningsordenen, der er kommet med en enig indstilling om, at det her var proceduren, at det her var måden, man fremlagde det på.
Nu får vi så at vide af Venstre, at der slet ikke er nogen aftale, at der slet ikke er noget, man behøver at tage hensyn til, der har ikke været noget.
Man kan bare gå ud og gøre, som man vil, fra de enkelte partiers side.
Hvorfor så bruge så lang tid på at sidde og forhandle, hvis hver enkelt parti alligevel bare kan gøre, som det passer dem?
Er det også sådan, vi kan forvente at Venstre fremover vil gøre, hvis man tror, man har opnået enighed om noget?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Der bliver således med det ændringsforslag, der er stillet, fortsat 11 opstillingskredse i Østjylland, og ved de sidste fem valg har det været således, at det største parti i det pågældende geografiske område har fået valgt henholdsvis 8 og 9 mandater.
Det vil sige, at i hvert fald 8 og ved nogle valg 9 mandater vil det største parti få ud af 11 kredse.
Så der kan højst være to kredse, der ikke bliver repræsenterede.
Men ser man på de enkelte kredse, på styrken af de enkelte partier, er billedet lidt anderledes.
Så derfor kan man ikke på forhånd sige, at det er de samme to, der ved hvert valg vil være tabere, for det vil ikke blive tilfældet.
Jan Petersen (S), 2006-05-30:
Jamen det er da muligt, at det giver bøvl at lave kommunebrud, og de er ikke kønne, men det er mindre kønt at udstyre en del af den østjyske storkreds med meget små valgkredse.
Det betyder rent faktisk, at en stor del af det østjyske nord for Århus får betydelig større vanskeligheder med at få deres folketingsvalgkamp til at fungere på lige vilkår med de øvrige kredse, fordi man både øger forskellen og har en befolkningsprognose, der ikke er særlig positiv.
Jeg synes sådan set ikke, hvis det må være en kommentar, at det at henvise til høringssvar fra Favrskov og så undlade at henvise til høringssvar fra den kommune, som ligger lige ved siden af, er at fremstille sagen fuldstændig korrekt.
Må jeg bede hr. Flemming Damgaard Larsen bekræfte, at det bøvl, man her udløser, er på bekostning af vælgernes mulighed for at være sikre på at få en repræsentation nord for Århus?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Med hensyn til det sidste er det rigtigt, at med den ændring bliver der en større forskel mellem kredsene.
Men det vurderer vi som en mindre ulempe end at lave kommunebrud, og det er også det, der er argumenteret for i mange af høringssvarene, altså at det giver noget bøvl, hvis vi laver kommunebrud.
Der vil man altså hellere rundtomkring, og det er så også det, vi gerne vil, have de rene linjer og følge kommunegrænserne.
Jan Petersen (S), 2006-05-30:
Jeg har jo haft fornøjelsen af at sidde sammen med hr. Flemming Damgaard Larsen i arbejdsgruppen, og det gør, at det her ændringsforslag overrasker mig meget.
Og jeg må sige, at overraskelsen også skyldes, at jeg ikke havde forventet et decideret brud på de vilkår, vi arbejdede under, nemlig at de høringssvar, som Kommunaludvalget siden hen skulle behandle, også kunne behandles med afsluttende og enige konklusioner.
Nu siger hr. Flemming Damgaard Larsen, at der ligger høringssvar fra masser af socialdemokrater.
Ja, det gør der sandelig også fra Venstrefolk.
Det høringssvar hørte jeg ikke at hr. Flemming Damgaard Larsen refererede til.
Så skal jeg bede hr. Flemming Damgaard Larsen om at redegøre lidt mere specifikt for, hvor rimeligt det er at udstyre den del af Østjylland med den laveste forventede befolkningstilvækst ifølge prognoserne, og dermed også den laveste del af vælgertilvæksten, med de mindste kredse.
Det er sådan set også et vilkår, som indgik i den enighed, der var bygget op.
Endelig skal jeg bede hr. Flemming Damgaard Larsen om at meddele os, om der bliver tale om større forskelle mellem kredsene, eller om der bliver tale om mindre forskelle mellem kredsene med det forslag, der er lagt frem her.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Først vil jeg afkræfte, at det handler om at indgå forlig eller indgå aftale.
Det, den parlamentariske arbejdsgruppe skulle efter kommissoriet, var at udrede, hvordan man kunne lave en ny opdeling af landet i opstillingskredse, storkredse og landsdele til folketingsvalg.
I den fase handler det ikke om at se på, hvor man kan være uenig.
Det handler om at få afdækket og lavet et udredningsarbejde, og det er gjort meget, meget fint.
Derefter træder den egentlige politiske proces i gang, og det sker bl.a. ved en høringsrunde.
Og vi hører altså – og det gør vi stadig væk – alvorligt på, hvad folk siger, og kan vi se, at det vægter, så fører vi det frem her i Folketingssalen.
Og det har altså for os vægtet meget.
Nu er det jo således, at de høringssvar, der er kommet, ikke alene er fra Venstrefolk.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Jeg har forstået, at det var aftalt, at de, der ikke sad i Folketinget efter valget, fortsat skulle være med i den her proces.
Så jeg synes, det er mærkeligt, at man, når man går ind for et sådant grundlag, så bagefter bruger det som argument for, at man skal gøre noget helt andet.
Altså, jeg må undskylde, at jeg synes, man bliver lidt usikker på, hvordan betingelserne er, når man skal indgå aftaler med Venstre i den her sag.
Det vil jeg gerne have at hr. Flemming Damgaard Larsen præciserer.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2006-05-30:
Så jeg vil godt spørge fru Pia Gjellerup, om ikke de synspunkter, der bliver gjort gældende i høringssvarene, og de argumenter, der bliver gjort gældende i høringssvarene, gør indtryk på fru Pia Gjellerup, eller om vi bare skal tage alle høringssvarene og stoppe dem ned i papirkurven.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-05-30:
Dansk Folkeparti er jo altså ikke mere indstillet på det, end at det jo blev sagt under førstebehandlingen af forslaget, at man ville stemme imod, at der tilføres en ekstrabevilling.
Man kan selvfølgelig stå og sige meget.
Jeg skal bare minde om, at Dansk Folkepartis hovedordfører og formanden for Folketingets Fødevareudvalg, hr. Christian H. Hansen, jo klart sagde, at han faktisk følte sig snydt af regeringen, fordi han havde fået løfte om, at der ikke ville være problemer med fødevarekontrollen.
Jeg forstår, at Dansk Folkepartis ordfører nu går ud og forsvarer det, vi har set.
Det bliver altså ikke bedre af, at man så går i gang.
Må jeg sige om egenkontrollen, at det jo er noget af det, vi har spurgt ind til for at sikre, at egenkontrollen også virker i de små virksomheder.
Det er jo der, problemet er, og det er specielt der, man ikke har en tilstrækkelig egenkontrol.
Det, vi har sagt til ministeren, er, at det skulle man gøre bedre.
Det er jo de statslige myndigheder, der skal kontrollere, om virksomhedernes kontrol er i orden.
Det gør de ikke, og derfor har vi problemerne.
Line Barfod (EL), 2006-05-30:
Jeg kan forstå, at hr. Poul Nødgaard mener, at det at tage hensyn til nærdemokratiet er, når man støtter de forslag, som hr. Poul Nødgaard og Venstre og De Konservative er enige i, mens det ikke at tage hensyn til nærdemokratiet er, når man vælger nogle andre løsninger, som hr. Poul Nødgaard og Venstre og De Konservative ikke er enige i.
Og sådan kan man selvfølgelig vælge at fortolke nærdemokrati, som man vil, ligesom jeg kan forstå, at enighed i hr. Poul Nødgaards ordbog altså ikke betyder, at alle skal være enige, men kun at der skal være et flertal, der er enige, og det er jo i hvert fald en ny måde at forstå enighed og aftaler på.
Det, jeg egentlig gerne ville høre hr. Poul Nødgaard om, er en del, som ikke har været inde i debatten endnu, nemlig hvordan man fordeler stemmerne, efter hvilken metode.
Det bliver nemt rent teknisk, men det har jo betydning.
Som hr. Poul Nødgaard var fremme med efter kommunevalget, betyder den d’Hondtske metode, at nogle partier har mulighed for overrepræsentation, men det mener Dansk Folkeparti altså ikke længere man skal tage hensyn til ved folketingsvalg.
Er det, fordi Dansk Folkeparti synes, at de lige nu står rimelig godt i meningsmålingerne, og at man så ikke længere skal tage hensyn til den risiko?
Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
Her er vi ved hovedpointen.
Det her handler ikke om at gøre Århus glad.
Det handler om at varetage fru Jensens og fru Sørensens interesser, som hr. Poul Nødgaard sagde det.
Men fru Jensen og fru Sørensen får faktisk nogle mærkelige opgaver i Østjylland, for der skal jo selvfølgelig – og det har Socialdemokratiet i Århus i øvrigt anerkendt fuldt ud – laves en afbalanceret løsning, så hele Østjylland behandles ordentligt.
Men selvfølgelig er man da glad for, at man lykkeligvis er kommet i den gruppe, der er blevet til de store kredse, og ikke i den gruppe, som er blevet til de meget små kredse.
Sådan er det.
I øvrigt ved hr. Poul Nødgaard – og det vil jeg gerne bede ham bekræfte – at der kunne have været flere ændringsforslag, man kunne have været enige om, men VKO ville have det hele, og derfor blæste man på det, hr. Poul Nødgaard ellers sluttede, men det må jeg jo altså mene er fuldstændigt bluff i forhold til befolkningen, høringen den 15. maj med som formand for Kommunaludvalget at sige: Vi går alle høringssvarene minutiøst igennem og laver også tilretninger der, hvor der eventuelt er enighed om at lave nogle tilretninger.
Enighed består i enighed med Venstre og De Konservative, udelukkende.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-30:
Så det lyder jo, som om vi så næsten er enige om alt.
Vi er enige om, at København skal inddeles, som den selv har ønsket.
Der bliver endda muligvis en lille ændring, måske ved tredjebehandlingen.
Det må vi lige vente og se.
Men lad mig vende tilbage til Århus.
Og det, jeg har hørt i min høresnegl i dag ikke alene fra telefonopringninger, men også fra folk her i salen, er, at man er meget begejstret for, at man går ind og respekterer de fire Århuskredse, der har været i generation efter generation, og som har et godt og stabilt vælgertal, ca. 52.000-53.000-54.000 vælgere.
Så de bliver stort set næsten lige store.
Det synes jeg fru Pia Gjellerup undgår meget behændigt.
Fru Pia Gjellerup kan ikke være uvidende om, at det ændringsforslag, regeringen og Dansk Folkeparti har stillet, som indebærer, at Århus kommer til at have fire opstillingskredse, er der stor begejstring for i Århus, også i Socialdemokratiet i Århus.
Det er muligt, fru Pia Gjellerup har haft kontakt med nogle – hun har haft kontakt med rigtig mange om det her – der synes noget andet, men flertallet er i hvert fald meget begejstret for det, vi her laver.
Pia Gjellerup (S), 2006-05-30:
Nu lød det, som om der ikke var nogen muligheder for at lave ændringer.
Jo, på de områder, hvor vi fik høringssvar, der ikke var forudskikket og behandlet i valgkredsarbejdsgruppen.
Derfor er der 17 ændringsforslag i alt, hvoraf de 13 er stillet i fællesskab.
Men der er fire, der er stillet af VKO – alene for at bryde en aftale.
Se fremad er sådan noget, man altid siger, når man ved, at det er et grimt syn at se baglæns, og det kan jeg godt forstå at Poul Nødgaard synes.
Jeg vil i øvrigt gerne sige tak for – og det tror jeg jeg har hele Århus’ opbakning til, i hvert fald Socialdemokratiets – at de trak sig ud, rose dem for, at de trak sig ud.
Sådan tror jeg ikke at hr. Poul Nødgaard mente det, men de trak sig ud af det høringssvar, fordi det nemlig var et høringssvar, der handlede om noget andet.
Det handlede om noget, som ikke var i Århus’ interesse.
Socialdemokratiet pegede ikke på de fem kredse, som der stod i det pågældende høringssvar.
Der er så andre, der lang tid bagefter har fundet ud af, at det må de nok også hellere lade være med.
Så det første høringssvar, der kom fra Århus var pinligt, og det var derfor, Socialdemokratiet sprang fra det.
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Jeg kan sige, at de erfaringer, vi har gjort os her i Folketingssalen viser, at det vil være meget risikabelt at hænge os op på, hvad Venstre gør i sådan nogle sager, så det ville vi aldrig gøre.
Jeg kan sige, at vi fra radikal side klart har meldt ud, hvad det var, vi gerne ville.
Det gjorde vi allerede ved førstebehandlingen.
Vi ville arbejde intenst på at undgå brudte kommuner.
Vi havde en anden opfattelse af, hvordan det skulle ske, og det skulle have været ved enighed.
Når det så ikke bliver ved enighed, fordi der er tre partier, der siger, at der ingen aftale er, at vi ikke er bundet til hinanden, så synes jeg ikke, det er rimeligt at forvente, at Det Radikale Venstre skulle stemme imod eller undlade at stemme, når forslaget går ud på det, som vi hele tiden har arbejdet for.
Line Barfod (EL), 2006-05-30:
Betyder det, at hvis De Radikale fremover er med i en arbejdsgruppe, der kommer med en enig indstilling, hvis den radikale gruppeformand er med i en aftale med samtlige gruppeformænd i Folketinget, hvis den radikale gruppeformand er medlem af Udvalget for Forretningsordenen og er med i en enstemmig indstilling fra Udvalget for Forretningsordenen, og hvis man alle de her steder, alle de her gange har bekræftet, at der var enighed og en aftale om, at ting skulle aftales i enighed, og der så er andre partier, der kommer og påstår, at det ikke betyder, at der ikke er indgået en aftale, så synes De Radikale, at de så også er frit stillet?
Altså hvis nogle andre bare påstår, der ikke er en aftale, så synes De Radikale måske heller ikke længere, at der er en aftale, og at der heller aldrig har været det.
Er det sådan, at man fremover skal forvente, at hvis man laver en aftale med De Radikale, er den kun gældende, hvis Venstre også holder fast i, at der er en aftale, eller hvordan er det?
Ole Glahn (RV), 2006-05-30:
Der var jo ikke nogen aftale, viser det sig.
Venstre har ikke på noget tidspunkt i den her proces tilkendegivet, at der var en aftale.
Jeg har lagt mærke til, at Venstre i de her drøftelser har talt om, at der kunne dannes flertal.
Det var jeg med til at protestere over.
Men vi må jo som radikale tage som udgangspunkt, at situationen er ændret, når det kun er en del af denne kreds, der mener, at der er lavet en aftale.
VKO kan jo ikke mene, at der er lavet en aftale, for så kunne man ikke have stillet det her ændringsforslag.
Så skulle vi have forhandlet, indtil vi var blevet enige, og det, vi kunne blive enige om, kunne vi gennemføre, og længere kunne vi ikke gå.
Man er frit stillet til at gøre det, man har gjort, og det er det, vi fra radikal side forholder os til.
Vi har åbenbart været blåøjede at tro, at der var en aftale, men det er der jo så ikke.