runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Nej, men det er en mærkelig måde at debattere på at bruge det, jeg sagde, til at sige, at jeg er modstander af samarbejde over landegrænsen.
Det sagde jeg jo ikke.
Jeg sagde, at den måde, det præcis var organiseret på - det var det, spørgsmålet lød på - synes jeg ikke var den rigtige måde at gøre det på.
Det er jo ikke det samme som, at jeg er modstander af det.
Så skulle jeg alle de steder, hvor det ikke er bygget op på den måde,
også være modstander af det.
Det har jeg jo ikke sagt noget som helst om.
Og derfor er det jo svært at få en dialog, hvis det er på de præmisser.
Jeg synes, man skal have et pragmatisk, fornuftigt samarbejde over landegrænsen om alle de spørgsmål, der er naturlige at rejse, og det er i meget høj grad et lokalt spørgsmål, som må afklares lokalt, dels hvad det er, man skal samarbejde om, dels i hvilken form man skal organisere det.
Så lød spørgsmålet, om jeg syntes, det er et stort problem, at man skal organisere det på en lidt anden måde i Sønderjylland end den måde, man har gjort det på.
Nej, det gør jeg i sagens natur ikke, al den stund jeg aldrig har været særlig stor tilhænger af præcis den regionsdannelse, der er forekommet i Sønderjylland.
Inger Bierbaum (S), 2004-05-05:
Jeg kan forstå det sådan, at hr. Kristian Thulesen Dahl er modstander af samarbejde over grænserne.
Så kunne jeg spørge: Er man så fuldstændig ligeglad med det demokratiske samarbejde, som er bygget op i Sønderjylland eksempelvis, og det kan man godt skrotte eller smadre? Så vil jeg gerne til sidst spørge: Hvad så med samarbejdet over Øresund, er der samme holdning der?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Jeg kan huske dengang for ikke så mange år siden, hvor samarbejdet blev organiseret på den måde.
Da var vi ikke synderlig begejstrede for det, og det var vi jo ikke, fordi vi ikke går ind for det her regionernes Europa, som det jo også er en del af, altså at EU forsøger at fremme det her med regioner på tværs af nationale landegrænser.
Vi synes, at udgangspunktet er nationen og det fællesskab, vi har der, og så er der jo en årelang tradition for, at man i det sønderjyske område har et utrolig godt og fornuftigt, pragmatisk forhold over grænsen i de mindretalsspørgsmål, der selvfølgelig rejser sig i et sådant område.
Derfor er jeg nok ikke den rette for fru Inger Bierbaum at spørge om det her, for jeg har aldrig syntes, det var en specielt god måde at organisere det på i Sønderjylland, sådan som man har gjort det, og derfor synes jeg i sagens natur heller ikke, det er det største problem, at man ikke organiserer det sådan fremover.
Det er selvfølgelig en trossag, som vi kan være uenige om.
Mit udgangspunkt er, at den del af kulturen, som der virkelig er engagement til at få op at stå, kommer op at stå
Men det er klart, at man helt naturligt vil kunne pege på en række eksempler, hvor de nuværende amter understøtter kulturelle tiltag, fordi amterne jo er der.
hvor man så kan prøve at søge støtte.
Så der er ikke noget mærkeligt ved, at vi i den nuværende struktur har mange kulturelle tilbud, der er understøttet af amterne;
de vil i meget vidt omfang fremover være understøttet af kommunerne.
Vi ser ikke det som noget uoverstigeligt problem.
Jytte Wittrock (S), 2004-05-05:
Det er kun et af de fyrtårne, som jeg synes vi kan være stolte af rundtomkring i landet, og jeg ønsker selvfølgelig, at der skal være mange flere, men kan være bekymret for, om man finder den styrke selv i større kommuner.
Jeg tror ikke rigtig på det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Jeg skal beklage, at jeg kommer i sidste øjeblik.
Vi har møde
Det er meget interessant, så jeg smuttede først til allersidst
, da jeg så, at nu var det altså nødvendigt for at kunne være her. I forhold til kulturen er det vores absolutte mening, at kommunerne sagtens kan varetage udbuddet af kulturelle tiltag - gerne kommuner, der samarbejder i det omfang man mener at have nogle kulturelle interesser, der går på tværs.
Det mener vi bør være det bærende.
Vi har så forstået, at det ligesom på en række andre områder jo er fuldstændig åbent for forhandling.
Hvis man er med på den grundstruktur, som ligger i det udspil, der er kommet, så er man også inviteret med til at finde ud af, præcis hvordan man så skaber rammerne for, at bl.a. kulturen kan trives på værdig vis.
Den debat vil vi selvfølgelig også gå ind i.
Jytte Wittrock (S), 2004-05-05:
Jeg vil gerne have lov til at spørge lidt ind til Dansk Folkepartis holdning til kulturens muligheder i det fremtidige kommunale billede.
Hvordan har man i Dansk Folkeparti tænkt sig at sikre, at der er plads og energi til kulturelle aktiviteter lokalt?
Jeg tænker lidt på, at man har haft nogle år med kulturaftaler i regionerne.
Hvordan skal det være i fremtiden på det felt?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Når vi går til folketingsvalg og folk engagerer sig meget og specielt også i en debat om vore sygehuse, så udstikker vi jo nogle klare løfter om, hvad vi vil gøre på sygehusområdet.
Det betyder også, at hvis det er statsligt forankret, så er der en langt klarere sammenhæng mellem de løfter, politikerne udsteder i forbindelse med et folketingsvalg, og det, der efterfølgende kan måles om de rent faktisk gør.
Det er jo i forbindelse med folketingsvalget, at der er den meget store folkelige debat, ikke i forbindelse med amtsrådsvalgene, hvor der desværre har været meget lidt debat om sygehusene.
Der tror vi på, at der kan komme en langt bedre diskussion op til folketingsvalgene, der også gør, at det, politikerne lover, kan man meget klarere se efterfølgende om også er det, der bliver gjort i praksis.
Det betyder så i forhold til fru Marianne Jelveds spørgsmål jo, at det også bliver meget nemmere at måle, om det, politikerne giver løfte om med hensyn til sygehusbetjeningen, bliver fulgt op efterfølgende, for det ligger et og samme sted.
Det er ikke sådan, at folketingspolitikerne lover en hel masse, som man så kan sige at amtsrådspolitikerne ikke gennemfører, eller omvendt.
Nu ligger det samlet under Folketingets ansvar.
Det synes vi vil være fornuftigt.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Det kan vi jo alle sammen ønske os, og det vil jeg påstå også
vil ske med den model, Det Radikale Venstre vil foretrække.
Det er jo, hvad det er.
Jeg synes, borgerne har krav på at få at vide, hvad hr. Thulesen Dahl, jeg selv og andre politikere mener, når de siger ens behandling.
Hvordan kan vi definere ens behandling?
Kan vi afgøre det ved at se, hvordan borgerne vælger sygehuse?
Er det det, der bliver målestokken?
Eller hvad skal borgerne forvente, når vi siger det? Det har hr. Thulesen Dahl ikke svaret på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Nu har vi det sådan i Dansk Folkeparti, at der helst ikke skal være langt mellem politikeres løfter og det, de rent faktisk gør.
I fru Marianne Jelveds verdensbillede kan det derfor godt være, at det, at en politiker udsteder et løfte, ikke skal tages for pålydende.
Det synes vi det skal, og derfor har vi en meget tæt vej mellem sådan et løfte, og det mener man nok, og det vil man nok.
Men nok om det.
Folk vil ikke have, at de kommer på et sygehus, hvor de ikke får
den mest optimale behandling, når de har behov for en behandling.
Det betyder jo, at hvis vi skal sikre, at vi også har en sygehusstruktur, der ikke er baseret på ganske få meget centraliserede sygehuse, så skal vi sikre, at der rundtomkring i landet gives nogle ordentlige tilbud til vore borgere, der sikrer os et decentralt placeret sygehusvæsen, altså på den måde at forstå, at vi stadig væk har de små sygehuse rundtomkring i landet.
Det kræver efter vores opfattelse, at man i højere grad fra centralt hold sikrer lige præcis det, så alle borgere rundtomkring i landet får et ordentligt serviceniveau.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Hr. Thulesen Dahl har nu to gange fra Folketingets talerstol her i formiddag deklameret, at Tony Blair har udskrevet folkeafstemning.
Han har lovet, at han vil gøre det.
Det er jo sådan karakteristisk for hr. Thulesen Dahls måde at beskrive virkeligheden på.
Derfor vil jeg gerne spørge om en meget enkel ting:
Dansk Folkeparti går ind for, at staten skal styre det samlede sygehusvæsen.
Det er jo fair nok at have det standpunkt
Begrundelsen er, sådan som hr. Thulesen Dahl udtrykker den fra talerstolen, at borgerne får en ens behandling.
Derfor spørger jeg hr. Thulesen Dahl: Hvad forstår Dansk Folkeparti ved ens behandling af borgerne i sygehusvæsenet?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Mit svar vil være et andet: De kommuner, som føler, at samarbejderne bliver for mange og for uoverskuelige, hvilket gør, at det bliver meget besværligt for deres borgere, vil typisk også være de kommuner, der begynder at diskutere en egentlig sammenlægning.
Det, der sådan set bare er vores pointe, er, at det er på deres initiativ.
Altså hvis man lever i et papirløst ægteskab, kan det godt være, at man finder ud af, at det kræver ganske meget papir.
Så kan det godt være, at man på et tidspunkt siger: Skulle vi ikke skifte alle de her bunker, vi nu har fået lavet os, ud med et stykke papir, nemlig en vielsesattest?
Det er jo parterne selv, det er jo de to mennesker, der selv beslutter, at nu vil de så det.
Det, der sådan sådan set er hele pointen i det, jeg forsøger at plædere for, er, at det ikke er os, der trækker det ned over hovedet på kommunerne.
Det er på kommunernes eget initiativ.
Jeg har dyb respekt for kommuner, der siger, at de ikke vil have så mange forskellige samarbejder, men vil løse opgaven ved at lave en sammenlægning med to nabokommuner, så de kommer over 30.000 indbyggere og kan løse opgaven i den nye kommune, de så opretter.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Når hr. Thulesen Dahl på et tidspunkt får tid til at læse det socialdemokratiske oplæg, ville han også se, at det ikke er sådan, at vi afviser, at der kan være samarbejde, som bestemt vil være fornuftigt, også i en ny struktur.
Vi havde i vores arbejdsgruppe borgmesteren nede fra Broager, Jørn Lehmann Petersen, siddende.
Han havde en liste
med til os med over 40 forskellige kommunale samarbejder og fællesskaber på kryds og tværs, som lille Broager Kommune indgår i, og som borgmesteren sagde: Ikke engang som borgmester er jeg i stand til at have et ordentligt overblik over, hvem der sidder hvor og har ansvaret for hvad, og det er efterhånden helt uigennemsigtigt for borgerne.
Når de skal hen og stemme, er det uigennemsigtigt, hvor ansvaret ligger. Så mit spørgsmål til hr. Thulesen Dahl er sådan set: Er hr. Thulesen Dahl ikke enig i, at der er opgaver, der har en karakter, som gør, at de ikke er velegnede til at placere i kommunerne, og at mængden og omfanget af kommunale samarbejder også kan få en karakter, så nærheden forsvinder, og så gennemskueligheden for borgerne forsvinder?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Det, at en opgave ligger som en lokal kommunal opgave, selv om kommunen vælger at løse den pågældende opgave i et samarbejde med andre kommuner, gør jo ikke, at man ikke kan gå til sin kommunalpolitiker og stille spørgsmål og forlange nogle ting.
Vi har f.eks. i min kommune et samarbejde om renovation
med andre kommuner, hvor folk har været trætte af den måde, som man har indsamlet skraldet på
Det har været en stor debat i de respektive kommunalbestyrelser.
Selv om det ligger som et samarbejde med andre kommuner, kan man jo sagtens tage det op og diskutere det lokalt, for bemyndigelsen til at træffe beslutninger om det, også om man i givet fald vil fortsætte det samarbejde eller vil søge ind i en anden form for samarbejde om løsningen af opgaven, er kommunal.
Så det, at man løser det i fællesskab, er ikke det samme som, at man ikke kan stille sin kommunalbestyrelse til regnskab og diskutere, om man fortsat skal løse det på den måde, man så har valgt at samarbejde om det på.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Jeg hørte i hvert fald på et område, at hr. Thulesen Dahl, jeg og Socialdemokratiet er enige, nemlig at det er vigtigt, at vi tænker i nærhed.
Derfor vil jeg også gerne tilkendegive, at jeg mener, det er et målebånd, at man aldrig skal lave større kommuner, end at de, hvis de skal træffe besværlige beslutninger, ikke kan undgå at gøre det i dialog med borgerne.
Det, jeg så godt vil spørge om, er, om det synspunkt ikke må have som konsekvens, at der vil være opgaver, der ikke er velegnede at placere i en kommune, fordi opgavens tyngde er sådan, at de kommunestørrelser, som reformen efterlader, ikke vil kunne løse den på en tilstrækkelig god måde.
Her er hr. Kristian Thulesen Dahls svar så, som jeg hører det, at man bare kan lave samarbejde på forskellige måder.
Men hvor bliver nærheden så af, hvor bliver demokratiet, gennemsigtigheden og borgerindflydelsen af i det system?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Sagen er jo, at vi har fået et oplæg fra regeringen, der er meget positivt, og det har vi kvitteret for, og så er der ingen grund til at arbejde sig i den anden retning.
Vi kommer da ikke til regeringen for at forhandle det her punkt nærmere en tvang.
I givet fald skal Socialdemokratiet stille det krav til regeringen, at for at ville være med skal der være tvangssammenlægninger. Det ville da være interessant at høre, om Socialdemokratiet stiller det som et ultimativt krav til regeringen, at man vil have tvangssammenlægninger af kommuner for at ville deltage.
Så er det klart, at vi kan risikere, at regeringens forslag bliver dårligere på det punkt, hvis regeringen vælger at lytte til det.
Men det er ikke vores udgangspunkt.
Det kommer vi sådan set ikke til forhandlingerne med.
Arne Toft (S), 2004-05-05:
Når jeg taler om udligning, så taler jeg om udligning fra den ene kommune til den anden.
Jeg taler ikke om udligning fra borgerne.
De borgere, der bor i de rige kommuner, skal selvfølgelig ikke betale mere.
Det er jo kommunen, der får de mange skatter, som skal udligne pengene.
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvis nu der bliver kommuner, som bliver tvunget ind i en sammenlægning, vil Dansk Folkeparti så stemme imod den nye reform?
Hr. Thulesen Dahl har jo sagt, at det er vigtigt for Dansk Folkeparti, at det bliver frivilligt.
Hvis resultatet bliver, at nogle kommuner bliver tvunget mod deres vilje, stemmer Dansk Folkeparti så imod reformen?
Det er jo tit, at sandheden er ilde hørt.
Det kunne jeg høre her.
Jeg vil desuden lige gøre opmærksom på, at Anker Boye altså ikke er næstformand i Socialdemokratiet.
Dernæst siger hr. Kristian Thulesen Dahl, at vi ikke tror på det kommunale selvstyre, at vi ikke tror på, at kommunerne kan klare opgaven.
Jeg vil gerne sige, at vi er meget skeptiske over for, at kommuner på 30.000 indbyggere har samme styrke som kommuner, som København f.eks., med 600.000 indbyggere.
Jeg hørte også i hr. Kristian Thulesen Dahls tale her
, at Dansk Folkeparti nok skal sørge for, at der, ligesom der har været på sygehusområdet, er ens forhold for alle borgere i Danmark.
Men det er jo ikke nok, som hr. Thulesen Dahl siger, at der følger penge med opgaverne.
Det, der hele tiden har været det centrale i det her, er den udligning, vi skal have.
Vil hr. Thulesen Dahl garantere for, at den udligning kommer, således at de kommuner, der nu opstår, alle får samme mulighed for at betjene deres borgere?
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Det er jo ikke sådan, at Socialdemokratiet har sagt, at der ikke skal ske noget.
Jeg sagde tværtimod, at vi er enige i, at større kommuner også kan løse tungere sociale opgaver end i dag, at når vi tager nogle af de opgaver, som i dag er placeret i de nuværende amter, kan den streg altså tegnes et andet sted.
Men der er forståeligt en meget stærk bekymring for, at man går ud, jeg var lige ved at sige, i yderste led og kommunaliserer institutioner, hvor den kommune, der får pålagt ejerskabet, for det første kun har 1 år, hvor den er forpligtet til at drive institutionen videre, og for det andet ved man ikke engang, hvor stor interesse kommunen har.
Det er ikke engang sikkert, at kommunen har en eneste borger på den pågældende institution.
At det giver usikkerhed, er ret forståeligt, og der synes jeg, at vi har et fælles ansvar for hurtigst muligt at få fjernet den usikkerhed og for, at vi får fundet en løsning til gavn også for handicapgrupperne.
Inger Bierbaum (S), 2004-05-05:
Jeg vil gerne spørge ind til, hvad Dansk Folkepartis mening er om de lokalområder, som specielt har arbejdet med grænseoverskridende arbejde.
I Sønderjyllands Amt har amtspolitikerne gennem nogle år jo lavet et samarbejde, som hedder Sønderjylland/Slesvig, og det har været hårdt arbejde, men det er ved at komme godt i gænge nu, og man håber, at det bliver langt bedre.
Men efter den model, som nu er lagt frem, skal regionalpolitikere kun beskæftige sig med sygehuse, og hvem vil Dansk Folkeparti så sætte ind på det demokratiske niveau, som samarbejdet Sønderjylland/Slesvig står for i dag?
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Jeg vil meget gerne først tage afstand fra hr. Kristian Jensens forsøg på at tegne et billede af, at Socialdemokratiet prøver at spænde de handicappede for nogen vogn.
Jeg mener sådan set kun, at der er én vogn, som vi i fællesskab bør spænde for, nemlig den vogn med, at for de udsatte grupper, vi har i vores samfund - og der er der nogle, der er multihandicappede, som er afhængig af samfundets hjælp 24 timer i døgnet - bør vi have et fælles ansvar for, at vi får fundet den bedst mulige løsning.
Her har jeg da en klar forventning om, at der ville vi ikke have så forskellige indgange.
Det er klart, at der kan være nogle forskellige opfattelser af, hvad man tror, den bedste løsning er.
Men lige nøjagtig, fordi jeg tror på, at vi vil have den samme indgang til, at der skal findes den rigtige løsning, har jeg også en tro på, at vi kan finde hinanden.
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Jeg har lyst til at sige, at for øjeblikket bestiller vi jo ikke stort andet end at eftertænke de mange udspil og de mange meldinger, der kommer.
Så alting giver grobund for eftertanke.
Men jeg vil nok sige, at jeg slet ikke kan købe, at det skulle være at afpolitisere et system, når man eksempelvis udlægger gymnasierne som selvejende institutioner med taxametersystem.
Jeg kan slet ikke købe, at det er at afpolitisere noget.
Så der er vi meget uenige.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-05:
»Med regeringens oplæg afpolitiseres uddannelsesområdet, som er og bør vedblive at være et væsentligt velfærdsområde.
Området vil blive fjernstyret af embedsmænd på Slotsholmen i stedet for af folkevalgte politikere i amterne.
Embedsmændene skal søge at takstfastsætte uddannelser i områder af landet, hvor behovene er vidt forskellige grundet forskellige uddannelsesniveauer og forskellig erhvervsstruktur.
Samarbejde og koordinering mellem enkelte institutioner skal tilsvarende opnås gennem særlige taxametre.
De centralt ansatte embedsmænd står ikke til ansvar for borgerne regionalt.«
Amtsrådsforeningen.
Det er en kritik, som bakkes op af elever og lærere på gymnasieområdet som reaktion på det udspil, som Venstre er kommet med.
Jeg skal spørge, hvordan Venstre forholder sig til den kritik, der er rejst, og om det giver anledning til eftertanke og til eventuelle ændringer af det udspil, man er kommet med.
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Den socialfaglige ekspertise, der ligger i amterne, vil jo ikke forsvinde, idet den vil komme op i det videnscenter, som de forskellige primærkommuner kan trække på.
Jeg vil påstå, at den viden, der eksisterer i dag, stadig væk vil have vilkår, således at den kan videreudvikles til gavn for borgerne.
Men også her må jeg sige, at det kommer vi til at diskutere yderligere i de forhandlinger, der bliver skærpet i den nærmeste fremtid.
Det er jo et element, som ligger regeringen og også Venstres folketingsgruppe meget på sinde, at man får sikkerhed for, at den sociale udvikling også inden for disse områder vil kunne forsætte. Så igen: Vi tager en forhandling også om disse emner, når vi når frem til næste uge.
Margrethe Vestager (RV), 2004-05-05:
Det er jo nok ikke gået helt hen over hovedet på Venstres ordfører, at vi er nogle, der er uenige i regeringens oplæg og derfor forsøger at begrunde, at der er behov for, at man har en regionsstruktur, ikke den nuværende amtsstruktur, men en regionsstruktur, hvor man har en faglighed og et overblik og et demokratisk indseende med, hvad der foregår.
Det hænger jo sammen med en ganske stor bekymring for det, som fru Marianne Pedersen har svaret på tidligere, nemlig hvad der sker med institutionerne.
Hvad sker der med institutioner, der ligger i en kommune, men som den pågældende kommune ikke har en eneste borger på?
Hvordan skal kommunen være motiveret til at sørge for en faglig udvikling og et fortsat samarbejde på tværs på den enkelte institution?
Vi synes, det er grænsende til det uansvarlige, at regeringen kaster hele det sociale område i den kompleksitet og i den mangfoldighed ud i den her debat i stedet for at holde fast i de områder, hvor det ikke er mindretallets livsvilkår, der bliver sat på spil.
Derfor må jeg gentage mit spørgsmål: Mener fru Marianne Pedersen, at der ikke i amterne som sådan er nogen socialfaglig ekspertise, og at den kun er på institutionerne?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Den faglige kompetence vil jeg påstå ligger i institutionerne, og den vil stadig væk ligge i institutionerne.
Derudover er der dette videncenter, som gør, at de forskellige kommuner fremover også vil kunne trække på den faglige kompetence.
Jeg siger ikke, at man nedbryder noget i den sammenhæng i forhold til institutionerne og i forhold til anbringelserne.
Så vil jeg sige, at jeg mener ikke, at jeg på noget tidspunkt har talt negativt om amterne i denne her sammenhæng, altså i forhold til hele det sociale område.
Men det er vilkår i det oplæg fra regeringen om »Det nye Danmark«, at vi kun har to led i Danmark, nemlig det primærkommunale og det statslige led, og så disse fem sygehusregioner, som jo skal behandles på et senere punkt her i dag.
Margrethe Vestager (RV), 2004-05-05:
Jeg synes, det er meget mærkeligt at høre Venstres genfundne tillid til det kommunale selvstyre her i forbindelse med strukturdebatten.
Fru Marianne Pedersen kan naturligvis ikke vide det, men anbringelsesreformen er faktisk netop lavet i forventning om større kommuner end dem, vi har for indeværende, ellers tror jeg, at hele forligskredsen havde været villig til at lave langt strammere regler for, hvordan man skulle håndtere anbringelsessager, fordi vi i dag ser, at kommunerne ikke løfter den måde, lovgivningen er skruet sammen på.
Nogle gør selvfølgelig, men de fleste gør det faktisk ikke.
Derfor er reformen lavet med henblik på større kommuner med en detaljeringsgrad, som bliver stadig større, for hver gang man ser på det område, fordi det desværre ikke er sådan, at kommunerne bare gør det, som man må forvente af kommunerne. Jeg synes på samme måde, at det er lidt mærkeligt at høre om, hvordan forestillingen er om amternes arbejde på det sociale og det socialpsykiatriske område.
Fru Marianne Pedersen fremstiller det, som om amterne faktisk ikke laver noget, som om ekspertisen er ude på den enkelte institution.
Jeg har snakket med ganske mange fra amterne i de her dage, og de kan simpelt hen ikke genkende regeringens billede af, hvad det er, der foregår i amtsligt regi på det sociale og socialpsykiatriske område.
Kan vi ikke få en berigtigelse af, at der er en faglig kompetence i et fagligt miljø, som har en kritisk masse, som gør, at man faktisk kan tage ansvar for videnudviklingen, og at det ikke bare er, som fru Marianne Pedersen beskriver det, altså sådan noget, som vi alle sammen skal være med til i sådan en glad fortsat videnudveksling, men hvor ansvaret er placeret ret diffust, fordi det kommer til at ligge enten i den enkelte kommune eller i mere eller mindre lukkede kommunale fællesskaber?