Søren Gade (V), 2004-05-18:
Med hensyn til udlevering af yderligere fortroligt materiale fra kammeradvokaten
må jeg fastholde det helt principielle standpunkt, som jeg også har gjort i en besvarelse til Forsvarsudvalget, at en udlevering af hele det notat, som kammeradvokaten har udarbejdet, vil betyde, at man bryder den fortrolighed, der er mellem staten og statens advokat.
Det er en fortrolighed, der er et helt naturligt element i enhver advokats og klients forhold i sager, hvor staten kan risikere at blive sagsøgt, og det er jeg også sikker på at fru Line Barfod kender til i sit arbejde som advokat.
Endvidere er spørgsmålet blevet rejst over for justitsministeren af Folketingets Udvalg for Forretningsordenen, og justitsministeren har afgivet et svar, der til fulde støtter min tilbageboldenhed med at udlevere det fuldstændige materiale.
Derfor har jeg ikke yderligere at tilføje, men skal blot bemærke, at den tidligere regering, som jo var støttet af bl.a. fru Line Barfod og fru Line Barfods parti, anvendte den samme praksis.
Jeg skal fremhæve tidligere forsvarsminister Svend Aage Jensbys spørgsmål nr. S 2141 af 29. marts 2000 til daværende skatteminister Ole Stavad, hvor der blev givet fuldstændig det samme svar; dette sagt til fru Line Barfods orientering.
Det gælder hensynet til opretning og bevaring af de mange gamle statslige bygninger på området, og det gælder hensynet til opretning af voldanlægget og en fjernelse af de mest indgribende bygninger, der er opført på voldene.
Det gælder også indsatsen mod den massive hashhandel, og her må jeg rose både politiets indsats, som har været professionel og velgennemført, og de christianitter, der har bakket op om indsatsen.
Det er et punkt, hvor regeringens nye Christianiapolitik allerede har båret frugt.
Der, hvor vandene skilles, er, når talen falder på, hvordan ejerskabet til området og bygningerne skal være i fremtiden.
Lad mig slå fast, at det er et spørgsmål, der ikke er taget endelig stilling til i lovforslaget.
Alle muligheder er principielt stadig åbne, og på dette punkt er der tale om en rammelov, der netop giver mulighed for, at der kan findes en samlet og langtidsholdbar løsning for Christiania.
Derfor er det altså ikke korrekt, når et mindretal giver udtryk for i betænkningen, at regeringen ikke har medtaget en fondsmodel
eller på forhånd har afskåret sig fra at vælge en sådan model
Formen for det fremtidige ejerskab skal fastlægges i en dialog, som regeringen har afsat de næste 18 måneder til, og som skal føres mellem staten, Christianias beboere og Københavns Kommune.
Jeg mener, mindretallet foregriber begivenhedernes gang, når man i de stillede ændringsforslag foreslår, at en fond, som ikke er nærmere beskrevet med hensyn til bestyrelsens sammensætning, økonomi m.v., bare uden videre skal overtaget ejerskabet til Christianiaområdet.
Jeg mener, vi bør undersøge muligheden for at finde en løsning i alment regi, og hvorfor ønsker mindretallet på forhånd at afskære alle andre muligheder og kombinationer ved at lægge sig fast på en fondsmodel og dermed fastlåse og indsnævre løsningsmulighederne?
Der er ikke behov for at træffe beslutning om det fremtidige ejerforhold her og nu, der er tværtimod behov for tid til en dialog.
Det væsentlige for regeringen i den kommende dialog er, om den løsning, der i fællesskab findes frem til, også indebærer en reel ansvarliggørelse af beboerne og en sikring af reel håndhævelse af forpligtelser og overholdelse af lovgivningen i øvrigt.
Indrømmet: Regeringen er stadig skeptisk over for, hvorvidt det mål kan nås inden for rammerne af en fondsmodel.
Vi er skeptiske over for, om en fondsmodel vil kunne bringe Christiania ind i en konstruktiv udvikling på de områder, som et bredt flertal i Folketinget er enige om er nødvendige, og vi er bange for, at modellen snarere vil låse Christiania effektivt fast, som det ser ud i dag, altså opretholde status quo.
Vi er skeptiske, men jeg vil gerne understrege, at vi er klar til at undersøge muligheden nærmere. Indtil videre mangler Christiania altså fortsat som en helt grundlæggende forudsætning for en videre dialog at få en struktur på plads, der indebærer etablering af en repræsentativ organisation, en forening, som kan udpege et ansvarligt beslutningsorgan, en dialogpart eller lignende, der muliggør, at Christiania kan indgå i egentlig forpligtende dialoger, forhandlinger og aftaler.
Afslutningsvis kan jeg konstatere, at vi, en stor del af salen, stort set er bemærkelsesværdigt enig om lovforslagets hovedindhold og om sigtelinjerne for en ny udvikling af området.
Det er glædeligt og et godt grundlag for det videre arbejde, og jeg vil endnu en gang opfordre til, at der arbejdes konstruktivt for at finde en bred politisk løsning til gavn for både Christiania og det omkringliggende samfund, og man kunne jo fristes til at sige: for den til enhver tid siddende regering.
Men lad os tage ét skridt ad gangen: Først vedtager vi en lov, der kan hjælpe en ny udvikling i gang, og dernæst sætter vi os til forhandlingsbordet og bruger de næste 18 måneder til at finde den optimale udmøntning af spørgsmålet om det fremtidige ejerskab.