Kaj Ikast (KF), 2002-02-07:
Jeg tror nok, at samtlige partier i det danske Folketing ser, at vi har en stærk jernbane i Danmark.
At vi måske ser lidt forskelligt på den, det kan godt være.
Den forrige regering, vi havde, sendte dele af jernbanenettet ud til amterne.
Det kan nok også være rigtigt, vi protesterede i hvert fald ikke, da privatbanerne overgik til drift i amternes regi.
Men det er jo en mærkelig form i forhold til den måde, det tidligere har kørt på.
Nu har vi så haft det første udbud, som har været udsat for stor kritik.
Jeg er alvorlig bange for, når Danmark skal byde på f.eks. Flensborg-Hamburg eller i Norge eller i Sverige, at visse fjernsynsselskaber og visse blade begynder at beskrive, hvordan strækningen Helsingør-København egentlig kører og lægger den til grund for DSB's omdømme.
Det vil faktisk være meget uheldigt, for det kører ikke godt i øjeblikket.
Det ved vi alle sammen, og vi ved også godt, at vi prøver at rette på det.
Derfor synes jeg, man skal passe på med at angribe Arriva så kraftigt, som man gør.
Jeg har intet med Arriva at gøre, jeg siger bare, at man skal passe på med at angribe et selskab, før det begynder at køre i dette land.
Store dele af dette Folketing har jo været enige om udbudsmaterialet, derfor synes jeg, de skal have mulighed for at udnytte hele den tid de har - de har jo helt frem til juni - til at holde deres møder osv., og i den tid kan de sagtens nå at få rettet mange ting til.
Der skal også være mange høringer.
Derfor siger jeg: Pas nu på med ikke at angribe dem for hårdt, for hvis vi får den omtale i Frankfurter Allgemeine, at DSB overhovedet ikke kan køre mellem Helsingør
og København, så er det svært for DSB at komme ud og byde i udlandet.
Det vil jeg gerne slå fast.
Man taler så meget fra hr. Keld Albrechtsens side om England, og det er meget prisværdigt, det har jeg stor fornøjelse af, men prøv engang at se til Sverige.
Se, hvorledes de har fået omlagt hele deres jernbanenet, hvor det statslige er det overordnede, til en struktur af meget høj kvalitet og til en betydelig lavere pris, end det før var tilfældet. Det kan vi måske lære noget af, og derfor er jeg ikke så bange for, at DSB kommer til at køre i Sverige og får nogle input med hjem.
Heller ikke at de kommer til at køre i Norge, eller at de kommer til at køre i Tyskland og får noget med hjem til moderselskabet.
Det har jo aldrig været meningen, heller ikke denne regerings mening, at DSB skal sælges som helhed, men det kan jo godt være, at DSB kommer og siger: Ja, nu må vi prøve med udlicitering af nogle strækninger i Midtjylland og Vestjylland, skulle vi ikke tage den del der og den del der, så kan vi være stærke på hovedstrækningen.
Det er den fleksibilitet, der skal til.
Når jeg nu læser, at et større møbelfirma har lavet en særlig aftale med Øresundsforbindelsen, med DSB og Storebæltsforbindelsen om transporter gennem Danmark, jamen så er det godt, vi får mest mulig trafik igennem, når der er plads på skinnerne.
Men hvis det er jernbanedrift, det drejer sig om, så synes jeg, vi skulle tage og se på den danske model, som slet ikke er så dårlig.
Når jeg taler om den danske model, så skal vi holde fast i, at infrastrukturen er statsejet.
At der er fælles takstsystemer for bus- og tog og pligt til koordination mellem amtskommunale jernbaneselskaber og statslige og andre, så vi fastholder det system, uanset hvem der er operatør på linjen.
Det system kan vi komme langt med, og i de lande, der har gennemført det, viser det sig, at det er betydelig bedre, end man har set før. Vi har måske nogle problemer i øjeblikket med at få Jernbanestyrelsen til at køre på den måde, som vi gerne vil have det i dette hus, men det er jo småting, som vi får rettet hen ad vejen.
Jeg vil gerne sige, at udlicitering kan være lige så positivt for DSB, som nogen kan finde det negativt.
Det kan være en fordel at få udliciteret visse ruter, som kræver for meget af et stort aktieselskab, og så give dem til et mindre selskab, som så plejer dem og får et forhold til deres brugere ude i området.
Derfor skal jeg gerne sige, at jeg ser frem til, at vi går i gang med den næste udlicitering.
Vi lærer sikkert en masse af denne her, og det kan vi bruge.
Og for mig er der ingen begrænsninger i det.
Jeg tror, vi vil få en betydelig bedre jernbane i Europa, hvis vi er naturlige over for hinanden og kan samarbejde - særlig på tværs af landegrænserne.