Bendt Bendtsen (KF), 2004-05-06:
Lad mig først takke for ordførernes bemærkninger og refleksioner over min redegørelse og regeringens energipolitik.
Jeg synes, debatten i dag viser, at vi sammen har nået mange vigtige resultater gennem de seneste år.
Som jeg nævnte indledningsvis, ser jeg det som et stort skridt, at der den 29. marts 2004 blev indgået to aftaler med et bredt flertal i Folketinget.
De to aftaler bidrager jo til at få lagt nogle langsigtede spor for udvikling af den danske energisektor inden for rammerne af det liberaliserede europæiske energimarked.
Det er også mit mål, at forbrugerne får både pålidelig og billig energi, men også, at der bliver taget hensyn til forsyningssikkerhed og miljø.
Nu vil vi arbejde for at få fuld damp på at implementere aftalerne, herunder også de aftalte handlingsplaner, som nogle af ordførerne har nævnt i dag.
Vi skal være opmærksomme på, at vi får udnyttet danske styrkepositioner på energiområdet så godt som overhovedet muligt, både hvad angår ressourcerne i Nordsøen, mulighederne for energimarkederne og udviklingen af vores energiteknologier.
Udbygningen med vindkraft og anden vedvarende energi fortsætter også i de kommende år til gavn for innovation og beskæftigelse.
Regeringen vil også i samarbejde med systemansvaret afklare forudsætningen for etableringen af stabile og langsigtede rammer for vores forsyningssikkerhed.
Jeg vil gerne kommentere nogle af de indlæg, der er kommet fra ordførerne i dag.
Hr. Kim Andersen taler om et nyt indre marked på 450 millioner indbyggere i EU, og vi taler om liberaliserede energimarkeder og om en større og større global konkurrence inden for vores industrier og selvfølgelig også om vores forsyningssikkerhed.
Jeg er meget enig i de betragtninger, som ordføreren er kommet med på det her område.
Det er jeg virkelig glad for at høre.
Men jeg kan nu ikke rigtig genkende bemærkningerne om en koksgrå parentes. Der var to elementer, som flere af ordførerne var inde på i dag.
Det var Nordsøaftalen.
Den var der en del af Folketinget der var rigtig godt tilfreds med, og så var der hr. Svend Auken, fru Anne Grete Holmsgaard og hr. Søren Søndergaard, der ikke syntes så godt om Nordsøaftalen.
Til det vil jeg gerne sige, at vi alle sammen ved, at det er rettidig omhu, at der kom en aftale, så vi fik mulighed for at få et større provenu.
Hvad var så forudsætningen, før vi gik om bord i de her forhandlinger?
Det var jo, at vi i gennemsnit har fået 47 pct. historisk set, men gennem de sidste år var vi nede på omkring 40 pct.
Vi var altså på omkring 40 pct., hvilket vi nu rejser til 61 pct.
Olien stiger i øjeblikket, og hvis den bliver deroppe - det er der jo ingen der ved noget om - er vi på en marginalbeskatning på 73 pct.
Det synes jeg ikke er så ringe endda, når vi ser i bakspejlet og ser på, hvad vi egentlig har fået det.
Hertil kommer, at halvdelen af olien er oppe i 2012.
Man kan undre sig lidt, når man sidder her som minister og hører, hvad resultaterne egentlig har været i de år op
til, at vi indgik en ny aftale
Det var altså et meget lavt provenu.
Man har siddet med regeringsmagten, og man har så ikke gjort noget ved det.
Det synes jeg er en måske lidt nem baggrund at komme med det på.
Så vil jeg gerne sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at det jo netop er derfor, at Nordsøaftalen var langsigtet energipolitik.
I stedet for at vi fortsatte videre med et lavt provenu til 2012, så er der indgået en aftale, hvor der er en marginalbeskatning på 73 pct. Når vi ved, at op imod 80 pct. af olien er oppe i 2020, er det da netop rettidig omhu at indgå en aftale nu og få merprovenu ud af Nordsøaftalen. Jeg forstår også utålmodigheden hos både hr. Søren
Søndergaard og fru Anne Grete Holmsgaard om CO2-kvoterne og den lovgivning, vi egentlig har diskuteret, men som selvfølgelig er et vigtigt element i dansk energipolitik.
Jeg er nødt til at sige, at det jo ikke hjælper noget, at der er nogle ordførere, der er utålmodige over, at indgrebene over for dansk industri ikke er større, for så må jeg igen begynde at tage listen over de industrivirksomheder, der har fået pålagt kvoter.
Jamen er det gartnerierne, vi skal give lidt mere tæv? Er det det, oppositionen ønsker?
Er det Carlsbergs medarbejdere, der skal have en dårligere konkurrenceevne?
Er det Midtjysk Farveri?
Er det Egetæpper?
Er det Novopan Træindustri?
Er det Dalum Papir?
Er det Skjern Papirfabrik?
Er det Brødrene Hartmann osv.? Her på listen står der også en, der hedder Kemira.
Så vidt jeg har læst i avisen, er det dem, der lukker produktionen i Fredericia, fordi de ikke er så konkurrencedygtige mere og flytter ud.
Det her er jo en balance, altså at fastholde danske arbejdspladser i danske virksomheder, også til folk, der ikke har en studentereksamen.
Det lyder jo, som om man er en smule ligeglad med det, når jeg hører på noget af debatten.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder balancen mellem et godt miljø og det, at vi stadig væk i fremtiden skaber danske industriarbejdspladser, så der er folk, der kan få et arbejde, uden at de skal gå med hvid kittel.
Derfor er det altså vigtigt, at vi har en balance på det her område.
CO2-kvotereguleringen er jo netop et instrument, der på EU-plan er med til at have styr på selve CO2-udledningen.
Det, jeg så hører på en del ordførere, er, at håndtaget ikke bliver vredet stærkt nok om.
Men vi har en Kyotoaftale, der skal overholdes.
Vi har sagt: Det gør vi.
Uden at skulle bruge udtrykket om, at vi padler rundt i vores egen andedam, så må jeg sige, at vi er nødt til at se det her ud fra en global synsvinkel.
Vi er også nødt til at se på, at danske arbejdspladser skal have mulighed for at konkurrere med tyske, med polske, med engelske og med svenske arbejdspladser hele vejen igennem.
Endnu en gang om CO2-kvoterne, og så skal jeg ikke bruge så meget mere tid på dem, vil jeg blot sige, at det jo er et sted, hvor vi er nødt til at finde en balance.
Det tror jeg også partierne vil være indstillet på.
Så vil jeg afslutningsvis sige til hr. Søren
Søndergaard, at jeg da beklager, at hr. Keld Albrechtsen ikke har tid til at møde ministeren i dag.
Sidste gang, vi skulle behandle et forslag af hr. Keld Albrechtsen, var det en amerikansk minister, der var vigtigere end den danske minister.
Det ved jeg ikke om er tilfældet i dag, men jeg håber selvfølgelig, at jeg får en diskussion med hr. Keld Albrechtsen på et andet tidspunkt.