Villy Søvndal (SF), 2006-01-17:
Det har været en lang debat, det har været en rigtig lang debat.
Det er der også god grund til, for det er et alvorligt problem, vi har diskuteret, nemlig et stadig mere delt samfund.
Hvad stiller vi op med det forhold, at alle de meldinger, vi får ud fra virkeligheden, siger, at vi har en ny dyb fattigdom?
Vi har børn, der vokser op i fattige miljøer, som ikke får de chancer, som andre børn får, vi har voksne, syge voksne oven i købet, der bliver ramt af fattigdom oven i sygdommen.
Regeringens strategi har været at benægte den virkelighed, som alle, der færdes i den, kan se.
Da jeg hørte både statsministeren og også senere socialministerens tale, kom jeg til at tænke på Ibsens »En folkefjende«, hvor der står: Han står stærkt, som står alene.
Altså, man har valgt at italesætte, at det her problem ikke må eksistere, og Dansk Folkeparti, som man vel kan sige er meget følgagtig over for regeringens ønsker – det tror jeg godt man kan sige uden at bebrejde Dansk Folkeparti for meget – er hoppet op som løver og ville gøre noget stort og voldsomt, men fik et løfte om, at der skulle afholdes et lillebitte møde i Socialministeriet, og så var Dansk Folkeparti rolig igen.
Man må sige, at det er nemt for regeringen at have et parti, der er så let at tale til ro.
Så har vi haft en debat om løftebruddet med hensyn til efterlønnen.
Jeg er spændt på, hvad statsministerens svar vil være, om han vil indgå et forlig uden om sit sædvanlige støtteparti, Dansk Folkeparti.
Det tror jeg ikke han vil.
Det ville sende statsministeren ud på en meget usikker sejlads, og det vil statsministeren med sikkerhed ikke, og når statsministeren ikke tager ordet og bekræfter det, så er det, fordi det ikke vil være så rart for statsministeren at bekræfte det, men statsministeren ved jo godt, at sådan er det.
Det er et af de største løftebrud i dansk politik, vi står over for.
Det må være muligt at finde citater om Nyrup fra Dansk Folkeparti både i den skrevne og i den elektroniske presse fra 1998 med den samme tyngde.
Jeg har underholdt med et enkelt, nemlig det, som fru Pia Kristensen sagde til Vejle Amts Folkeblad den 8. august, at der slet ikke kunne blive tale om, at Dansk Folkeparti ville det her.
Man kunne også finde andre citater.
Jeg vil godt citere statsministeren selv.
Han er i Profilen i DR 1 i 1998, den 15. december, og bliver så spurgt af værten: »Hvordan vil du så sige det der med efterløn?«
Og så kommer svaret fra den nuværende statsminister: »Jamen det, jeg kan sige, er, at vi har lavet en aftale, den står vi ved, og en kommende borgerlig-liberal regering vil ikke lave om på den aftale.«
Det var det, statsministeren sagde i 1998.
Det kan godt være, statsministeren fejlvurderede, at den borgerlige regering ville holde så længe, det ved jeg ikke, men statsministeren har afgivet et meget kontant løfte i Profilen i 1998.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvordan føles det at være i en kreds af politikere, der siger noget meget håndfast og derefter løber fra det?
Jeg husker, at statsministeren brugte meget stærke ord om Nyrup – efter min opfattelse, berettigede stærke ord, da Nyrup brød sit løfte.
Nu har Dansk Folkeparti brudt sit løfte, nu har statsministeren brudt sit løfte.
Er det ikke en uskik, vi er i gang med i politik, at man går ud og siger noget inden et valg, og når valget er overstået, så gør man noget andet?
Er det ikke uskik at gøre sådan noget i politik?
Så blev hun af statsministeren bedt om at rette ind, hvis hun fortsat ville være socialminister, efter at statsministeren havde givet udtryk for, at det, der stod i rapporten, slet ikke passede, det gik ikke dårligere for de dårligst stillede, tværtimod, sagde statsministeren, gik det meget bedre.
Så rettede socialministeren ind efter et døgn og sagde, at det går meget bedre for de dårligst stillede.
Jeg må sige: Jeg synes, den her debat bærer præg af en uklædelig og ufattelig arrogance over for mennesker, der har det dårligt.
Jeg står stadig væk undrende tilbage med det spørgsmål: Hvad skal en socialminister, der ikke vil vedkende sig det billede, som alle uden for det her hus kan se?
En finansministers opgave er at forsvare statens finanser, en forsvarsminister går i clinch med forsvaret, men vi har en socialminister, der ikke vil vedkende sig sit sociale ansvar over for de dårligst stillede, men hellere vil please statsministeren. Lige til sidst: Jeg synes ikke alene, man skal være tonedøv, jeg synes, man skal være helt døv, jeg synes ikke alene, man skal være svagtseende, jeg synes, man skal være helt blind, og jeg synes ikke alene, man skal mangle følsomhed, jeg synes, man skal være ufølsom, hvis man bruger en dag som i dag til at benægte den her debat.