runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-04-14:
Og netop i den situation er svaret så hovedsagelig det militære svar, at sende flere soldater til at belejre og til at skyde.
Tror udenrigsministeren ikke, at der er behov for meget mere beslutsomt at sætte en politisk proces i gang, så man ikke ender dér, hvor amerikanerne tror, at de kan gøre det, israelerne ikke kan i Palæstina, nemlig at skyde sig igennem til fred?
Og vil udenrigsministeren presse på, for at det politiske budskab lander sikkert i Washington, at der kun er en politisk udgang på den nuværende krise, og det hedder, at USA skal trække sig tilbage fra både den økonomiske, den militære og den politiske dominans? Det skal de, fordi det er den eneste mulighed for, at det irakiske folk vil anerkende en løsning, hvor også FN får en mere central rolle.
Per Stig Møller (KF), 2004-04-14:
Jo, men nu skal vi lige huske, hvad vi diskuterede i går - det er jo ikke så længe siden.
Når hr. Villy Søvndal siger, at USA skal trække sig ud, så ville det direkte føre til en af de to ting, vi ikke vil have, formentlig dem begge to, nemlig en islamistisk stat, en borgerkrig.
For nok kan shiitter og sunnier og baathister for øjeblikket være sammen, for de vil ikke have, at det skal lykkes den 1. juli, men jeg tvivler meget på, at de kan være sammen, i det øjeblik alle er gået ud den 1. juli, for så vil der komme en kamp mellem dem på et eller andet tidspunkt, og så vil man få en kaotisk situation, som vil være morderisk.
Derfor er opgaven stadig væk tosporet, nemlig at sørge for, at de, som vil ødelægge det her for at få en fundamentalistisk eller en nationalistisk, baathistisk stat, ikke får held med sig.
Og det vil sige, at der er svaret på terrorisme jo kun direkte her og nu politimæssig og militær indsats, men samtidig vil man køre det politiske op.
Det er derfor, Bahimi er der, og det er derfor, jeg opfordrer til, at Bahimi får arbejdsvilkår og støtte.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-14:
Spørgsmålet drejer sig om, hvilken konsekvens
udenrigsministeren vil drage af den seneste udvikling i Irak.
Jeg vil godt spørge meget direkte: Er læren af det her for udenrigsministeren, at de forsøg på selvtægt, som en meget lille gruppe af lande gjorde for 1 år siden i forhold til Irak uden om FN med kortslutning af samtlige internationale institutioner, gør det muligt at vinde en krig, men at prisen, man efterfølgende kommer til at betale i form af ødelæggelse, i form af tabte menneskeliv, i form af mangel på politiske løsninger, er så stor, at sådan en vej agter udenrigsministeren ikke at indlade sig på endnu en gang?
For så synes jeg trods alt, at der i den situation, som ser meget sort ud i øjeblikket, tegner sig visse håb.
Men har regeringen lært af det begivenhedsforløb, man har gennemlevet?
Per Stig Møller (KF), 2004-04-14:
Jeg fortryder ikke, at man gik ind for at få stoppet den usikkerhed, han kastede over sit eget folk, som f.eks. frygtede hans brug af giftgas, eller over nabobefolkningen i Kuwait, som frygtede det samme.
Jeg er helt sikker på, som jeg sagde i går, hvis man bare havde trukket sig tilbage, ophævet sanktionerne, som jo var blevet en følge af det, havde man skaffet Saddam Hussein flere penge i kassen, og så havde han været endnu farligere for sin befolkning og for sine omgivelser.
Så jeg mener stadig væk, det var rigtigt, og det skete også i henhold til resolution 1441, som jo pålagde Saddam Hussein øjeblikkeligt, betingelsesløst og aktivt samarbejde.
Det var faktisk også det, Hans Blix meddelte Sikkerhedsrådet den 7. marts, nemlig at man ikke kunne sige, at han havde samarbejdet øjeblikkeligt, betingelsesløst og aktivt.
Og det var det, der var basis for den danske indsats.
Så må jeg lige til hr. Søvndals orientering, da hr. Villy Søvndal startede med at nævne en medarbejder fra Forsvarets Efterretningstjeneste, som jeg ikke skal diskutere i Folketingssalen, sige, at FE her i dag har udsendt en pressemeddelelse, hvori der står: Den tidligere medarbejders påstande og vurderinger står for hans egen regning.
Forsvarets Efterretningstjeneste deler hverken hans gengivelse af Forsvarets Efterretningstjenestes overordnede vurderinger eller hans beskrivelse af tjenestens rolle.
I perioden frem til Irakkrigen var det hele tiden overordnet set Forsvarets Efterretningstjenestes vurdering, at Irak sandsynligvis rådede over biologiske og kemiske våben.
Det har regeringen også oplyst til Folketinget, og det er sket med tjenestens fulde forståelse.
Villy Søvndal (SF), 2004-04-14:
Jeg kan ikke holde ud at se på, at alle de oplysninger, vi giver videre, bliver misbrugt af en regering, der konsekvent fortolker anderledes end os.
Vi fortæller dem hele tiden, at der ingen sikre beviser er på masseødelæggelsesvåben, og topministrene bl.a. statsministeren siger, at det ikke er noget, han tror, det er noget, han ved, at der er masseødelæggelsesvåben.
Det er da en forskel, der vil noget.
Jeg synes egentlig, at en sådan medarbejder drevet af en sådan samvittighed fortjener meget ros, og jeg synes, det er ærgerligt, hvis konsekvensen bliver, at den, der sagde sandheden, skal retsforfølges, mens de, der talte usandt, slipper fri.
Det vil vi i SF bestræbe os for ikke bliver konsekvensen.
Mit afsluttende spørgsmål til udenrigsministeren er: Der tegner sig et billede, hvor stadig flere af landene erkender, at det var en fejl.
Den polske præsident Kwasniewski siger: Vi blev vildført at den amerikanske regering.
Spanierne har et valg, der gør, at Spanien trækker sig ud.
I dag er der et Ritzautelegram, der siger, at Filippinerne vil trække sig ud. Anser udenrigsministeren det for sandsynligt, at koalitionen efterhånden ikke længere kan holde på den måde, at det bliver stadig mere tydeligt, at begrundelserne ikke holder, at det bliver stadig tydeligere, at der ikke er noget militært svar, der løser den misere, man har rodet sig ind i Irak?
Og tror udenrigsministeren, det kan være med til at få amerikanerne ned i så almindelig højde, at FN kan få den bestemmende rolle i Irak?
Per Stig Møller (KF), 2004-04-14:
Når jeg nævnte FE, så var det jo, fordi hr. Søvndal selv nævnte FE, og så synes jeg det var mest fair over for hr. Søvndal at bemærke, at FE altså havde udsendt en pressemeddelelse.
Men jeg vil godt minde om, at Danmarks begrundelse for at gå i krig var, som jeg nævnte før, det manglende samarbejde, altså i henhold til 1441 med den stribe resolutioner, der ligger bag 1441.
Den 7. marts skriver Blix: Den 7. marts besvarede jeg ikke spørgsmålet, om Irak havde afvæbnet eller ej. Jeg vidste det ikke.
Jeg gav i stedet et broget billede, der byggede på vores inspektioner.
Samarbejdet var blevet bedre, men jeg bemærkede, at det ikke kom øjeblikkeligt, og selv om det endte med, at missiler, vi anså for forbudte, blev ødelagt, havde det ikke slettet alle spørgsmålstegn.
Der stod man altså, fordi der ikke blev samarbejdet fra Saddam Husseins side.
Det var ham, der skulle levere samarbejdet.
Derfor mener jeg fortsat, at grundlaget i resolution 1441 og de forudgående var rigtigt, og jeg mener fortsat, at det havde været langt, langt farligere, at man bare trak det hele tilbage og lod ham fortsætte med at blive endnu farligere for sine omgivelser i landet og uden for landet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peder Sass (S), 2004-04-14:
»Vil ministeren på baggrund af de mange rapporter fra rigspolitiet om uheld på bus- og godskørselsområdet oplyse, om han mener, at Vejtransportrådet har holdt det fornødne antal møder for at rådgive ministeren på området?«
»Vil ministeren oplyse, hvilke konkrete tiltag Vejtransportrådet vil gøre på bus- og godskørselsområdet vedrørende det stigende antal overtrædelser af kørehviletidsbestemmelser, fejl på kontrolapparater, overholdelse af hastighedsbestemmelser, manglende erhvervsmæssigt kørekort hos chauffører m.v.?«
Lars Barfoed (KF), 2004-04-14:
Jeg synes, at det, fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, jo understreger, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil er imod, at folk kan træffe et frit valg, nemlig at folk skal kunne træffe det valg, at de mener, at et privat selskab er bedst til at forvalte deres pensionsformue.
Det må da være op til folk selv.
Men der er jo intet galt i, at de, som er særlig dygtige til at forvalte folks pensionsformuer, også tjener nogle penge på det.
Det er jo, som man kan lave alle mulige andre serviceydelser for folk og så tjene penge på det.
Man kan i øvrigt sagtens slynge nogle milliarder ud i
luften
Der skal man altså huske, at det jo er mange, mange milliarder, man forvalter, og derfor kan 2 mia. kr. være en ganske lille procentdel af det meget store beløb, der bliver forvaltet.
Det er i øvrigt også det, der ligger i hele driftsherretillægsproblematikken, at det ikke er et gebyr på kunden, men at det er et udtryk for, at ejerne skal have en forrentning af deres kapital.
Det er i øvrigt ikke noget, der er skjult, for det fremgår jo åbent af regnskaberne, og man kan også se på Finanstilsynets hjemmeside, hvad driftsherretillægget egentlig er.
Lene Jensen (S), 2004-04-14:
Der sker voldsomt meget på pensionsområdet lige nu; regeringen har netop gennemført frit valg omkring SP.
Det var ganske vist, før man besluttede sig for, at der ikke skulle smides flere penge i den kasse lige foreløbig, men det skal selvfølgelig ikke forhindre, at der bliver brugt 190 mio. kr. på nogle nye administrative systemer.
Hvis der er nogle, der synes, det er underligt, vil jeg gerne erklære mig enig med dem.
Men der er også frit valg på vej inden for LD, og ganske mange danskere har efterhånden så mange forskellige pensionsordninger, at de dårligt kan tælles på en enkelt hånd.
Der er ATP, der er LD, der er SP, der er arbejdsmarkedspension, der er frivillige ordninger med arbejdsgiveren, kapital- og ratepension henne i banken og sikkert også en hel masse andet.
Betingelsen for, at folk har en reel chance for at manøvrere rundt på det her marked, er, at det er gennemsigtigt, og hvis man ikke kan gennemskue de muligheder og de risici, der ligger i de forskellige tilbud, ja, så kan man risikere at blive snydt ganske godt og grundigt. Senest har vi hørt om det såkaldte driftsherretillæg, som i realiteten har været et skjult gebyr i flere tusinde kroners-klassen, som danske pensionsopsparere med helt almindelige rentegaranterede ordninger i årevis har betalt, de fleste af os uden at vide noget som helst om det. Der er også på pensionsområdet generelt en masse ting, man kan vælge til og fra, som alle sammen har enormt store konsekvenser for, hvor meget man egentlig får ud i alderdommen, og det er der ikke tilstrækkelige regler for hvordan man skal oplyses om. Det, at der ikke er det, og det, at man kan have et sådant driftsherretillæg i lang tid, uden at der er nogen, der bider mærke i det, siger et eller andet om, at der er noget, der er for slapt, når det drejer sig om, hvad man skal oplyse, når man udbyder forskellige former for pensionsordninger.
Derfor haster det for mig at se med at få gennemført reel gennemsigtighed på det her område, og det vil være meget interessant at høre regeringens mening herom og eventuelle planer herfor.
Besvarelse
Bendt Bendtsen (KF), 2004-04-14:
Det er vigtigt, at omkostninger i en pensionsordning er gennemsigtige, og størrelsen af omkostningerne må også ses i forhold til, hvad der ydes for dem.
Pensionsinstitutterne skal allerede give kunderne en række oplysninger.
Der kan selvfølgelig alligevel godt stilles krav om flere oplysninger, det er bare ikke sikkert, at det øger kundernes viden om produktet.
Jo flere sider med information, desto større er jo risikoen for, at informationen ikke kan overskues eller måske slet ikke bliver læst.
Derfor er det heller ikke helt simpelt at svare på, hvordan der skabes størst mulig reel gennemsigtighed, men det er et spørgsmål, der arbejdes ihærdigt med.
Pensionsmarkedsrådet er således blevet anmodet om at sætte fokus på spørgsmålet om gennemsigtighed og information som opfølgning på arbejdet med større valgfrihed i pensionsopsparingen, idet gennemsigtighed er en forudsætning for valgfrihed.
Og jeg kan så sige til spørgeren, at rådet forventer at aflevere en redegørelse herom den 1. juli 2004.
På baggrund af Pensionsmarkedsrådets redegørelse vil regeringen overveje behovet og mulighederne for at skabe øget gennemsigtighed. Endelig er der også, kan jeg oplyse, som opfølgning på rapporten »Større valgfrihed i pensionsopsparingen« påbegyndt et arbejde med at skabe mere gennemsigtige tegnings- og flytteomkostninger.
Når der bliver talt om driftsherretillæg, så skal kunderne modtage oplysning om de omkostninger, der er i den pensionsaftale; egenkapitalforrentning af driftsherretillæg er ejernes andel af årets overskud i virksomheden, og det er ikke som sådan en specifik omkostning, der kan henføres til den enkelte kunde.
Der er ikke krav til andre virksomheder, f.eks. fødeforretninger og bilforhandlere, om, at de skal oplyse deres kunder om, hvor stort et overskud virksomheden har på hver enkelt kunde. Så kan jeg oplyse, at der på Finanstilsynets hjemmeside kan findes størrelsen af driftsherretillæg og egenkapitalforrentning for selskaberne.
Forhandling
Flemming Oppfeldt (V), 2004-04-14:
For en del år siden var det sådan, at vi kun havde et selskab, når vi skulle telefonere, og som hovedregel havde vi
sådan set også kun et flyselskab, når vi skulle ud at rejse.
Prisen dengang var som regel i top, og servicen var i bund.
Der kunne gå flere uger med at bestille en ny telefon eller få den gamle flyttet, og flyrejser var stjernedyre.
Så det frie valg og den frie konkurrence har ført til langt større velstand for den enkelte borger.
På pensionsområdet er regeringen ved at indføre det frie valg.
Der er indført fri flytteret i Særlig
Pensionsopsparing
, og der bliver indført fri flytteret i Lønmodtagernes Dyrtidsfond
Der er også indført mere frit valg inden for arbejdsmarkedspensionssystemet.
Den enkelte lønmodtager har altså med denne bølge fået meget mere at vælge imellem.
Det kan føre til en sund konkurrence mellem de forskellige pensionsordninger, således at de bliver mere konkurrencedygtige og mere serviceorienterede, ligesom når det gælder flyrejser og telefoni.
Alt sammen med det mål, at vi kan få større pensioner, men at vi også kan få nogle pensioner, der er skræddersyet efter vores behov.
I Venstre ved vi godt, at Socialdemokratiet, som har rejst debatten i dag, er modstander af det frie valg og vil afskaffe det frie valg, hvis man får mulighed for det.
Venstre vil gerne understrege, at det frie valg ikke er noget, den enkelte skal presses til.
Hvis man føler sig usikker, hvis man føler, at ens pensionsforhold ligger godt, som de ligger, skal man selvfølgelig blive hos den pensionsforvalter, man har i dag.
Der er i dag rigtig mange borgere, som har forskellige ordninger; det sagde fru Lene Jensen jo også.
F.eks. arbejdsmarkedspension, måske en privat pension.
Hertil kommer ATP, LD og SP.
Der er mange borgere, der har fem, seks, syv ordninger, der hver især koster noget i administration.
Hvorfor er det så galt, at man får mulighed for at samle disse ordninger hos en enkelt forvalter og dermed får mere overskuelighed?
Det er jo det, det frie valg også kan bruges til.
Hele denne debat har selvfølgelig ført til en diskussion
For det første så skal det være gennemskueligt.
For det andet skal de forskellige ordninger kunne sammenlignes.
For det tredje skal vi kunne se prismærket.
Når det gælder flytteret i SP og LD, er det i loven udtrykkelig fastslået, at disse krav skal oplyses i informationen til den enkelte lønmodtager.
Så er det spørgsmålet om informationen over for borgeren ved alle de andre ordninger.
Efter Venstres opfattelse må der ikke mangle relevant information.
Hvis man i dag tegner en pensionsordning, får man typisk 50-70 papirer at vælge imellem, og det er alt for stor en informationsmængde.
Vi burde kunne minimere denne informationsmængde til det strengt nødvendige, således at den enkelte får et langt bedre overblik over disse ordninger.
Lene Jensen (S), 2004-04-14:
For Socialdemokratiet at se er det fuldstændig afgørende, at folk ved, hvad de går ind til, når de opretter eller flytter en pensionsordning.
Der er en række forhold, som skal være fuldt belyst, for at man overhovedet kan sammenligne på tværs af pensionsordninger.
For det første er det administrationsomkostningerne, og jeg er nødt til at sige, at når Politiken kan lave en historie, som handler om et driftsherretillæg, som ikke ret mange af os har hørt om før, så siger det noget om, at der er et eller andet, der ikke er, som det skal være.
Det er alligevel flere tusinde kroner i skjult gebyr, vi taler om for den enkelte pensionsopsparer.
Det andet, der skal stå klart, er, hvad det koster at vælge sig ind på forskellige ydelsespakker i pensionsordningerne.
Man bliver jo somme tider stillet over for det valg, om man vil have ægtefællepension, børnepension, om man vil have forsikring ved kritisk sygdom, og hvad ved jeg.
Og det lyder jo meget godt.
Så kan det godt være, man får at vide, hvad det koster i administration, men får man også at vide, hvor meget der faktisk går fra ens pension i alderdommen?
Så står man altså der som pensionskunde og ved i virkeligheden ikke, hvad det er, man siger ja til, og så har man måske ikke sikret sig helt så godt i sin alderdom, som man troede.
Det tredje, der så for Socialdemokratiet at se skal være opfyldt,
er jo, at de, der jonglerer på det her valgfrihedsmarked, også skal betale, hvad det koster.
Jeg er ikke i enhver detalje imponeret over ministerens besvarelse, og jeg ser frem til, at ministeren i sit næste svar får lejlighed til at forholde sig konkret til de tre forhold, jeg har påpeget. Så må jeg sige, at jeg lidt hørte det, som om ministeren i virkeligheden siger, at mere information gør folk mere forvirrede.
Det gør det selvfølgelig, hvis det er noget, man får stak på stak på stak af, men jeg kommer alligevel til at tænke på den debat, der var for en 20-25 år siden, hvor det var en stor diskussion om, hvorvidt folk, der tog et forbrugslån, skulle kende de samlede omkostninger ved det, altså den effektive rente inklusive gebyrer.
Dengang var der også en debat, der handlede om, at det blev folk nok bare forvirrede af, og det var teknisk, og det kunne ikke lade sig gøre.
I dag er det en selvfølgelighed, for selvfølgelig skal folk vide, hvad de kommer til at betale for et lån, og selvfølgelig skal folk vide, hvad de betaler i administrationsomkostninger, og hvad deres valg betyder for deres sikring i alderdommen.
Hvis ikke vi formår at skabe et grundlag, der gør, at folk kan træffe de her valg, så er det frie valg jo en narresut.
Det ville ikke være første gang, men det ville være rigtig trist, hvis det var på det her område, hvor folk skal træffe nogle beslutninger, som handler om deres egen alderdom.
Colette L. Brix (DF), 2004-04-14:
Vi ønsker selvfølgelig, at forbrugerne skal beskyttes, og vi er meget opmærksomme på, at det kan være enormt svært at finde rundt i gebyrer og omkostninger, når det gælder bankforretninger og pensionsordninger.
DR bragte historien
den 5. april om, at pensionsselskaber tager et skjult gebyr for pensionsordninger, og både Danica Pension og deres brancheorganisation Forsikring og Pension erkender forholdet. Det skjulte gebyr rammer de kunder, der sparer op i den traditionelle rentegaranterede pensionsordning, dvs. op mod 100 pct. af alle pensionskunder.
Der er tale om det såkaldte driftsherretillæg, som tages af kundens afkast, uden at det fremgår af den årlige opgørelse.
I Danica Pension udgør omkostningerne hele 0,6 pct. af det opsparede beløb.
Og hvad ligner det?
Når man flytter en pension til et andet pensionsselskab, betaler man næsten hele pensionen i omkostninger.
Her er der altså noget skrupgalt.
Det er i vores øjne en rigtig dårlig forretningsetik, og vi ønsker, at der bliver sat penge og ressourcer af til en løsning, der gør valgene klokkeklare og gennemskuelige for forbrugerne.
Debatten vedrørende gennemskuelighed for kunder har netop været aktuel, hvor det var bankerne, det drejede sig om.
Men vi vil i samme åndedræt arbejde for at sikre gennemskuelighed og klarhed på markedet, specielt når det drejer sig om folks pensionspenge.
Ole Sohn (SF), 2004-04-14:
Da denne debat startede, forestillede jeg mig ikke, at den ville blive særlig interessant, men det er den faktisk blevet. For det første kan man konstatere, at ingen er forpligtet ud over sine evner, heller ikke folketingsmedlemmer, og når hr. Lars Barfoed her taler om, at der ikke skete noget under den forrige regering, så taler hr. Lars Barfoed mod bedre vidende.
Jeg erindrer utallige eksempler på, at der under den forrige regering stærkt presset af SF hele tiden var pres på, for at opsparernes vilkår skulle forbedres på bekostning af pensionskassernes og bankernes.
Men den daværende formand for Finansrådet var ofte i deputation for at varetage bankernes interesser mod sparernes, så derfor ved hr. Lars Barfoed bedre end det, han giver udtryk for her i salen.
Det andet, jeg synes er interessant, er, at der faktisk i dag er konstateret et flertal i Folketinget imod regeringens holdning.
For regeringen, både ministeren og hr. Lars Barfoed og hr. Flemming Oppfeldt, har entydigt argumenteret for bankernes og pensionskassernes interesser.
Det, der er det helt afgørende, er, at det er blevet offentliggjort, at sparerne bliver nappet for penge, som de intet anede om, gennem driftsherretillægget.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor ministeren ikke omgående, når både oppositionen og Dansk Folkeparti siger, at her skal ske noget, vil gå ind og sige, at naturligvis skal sparerne vide, hvor meget de bliver nappet i driftsherretillæg og i andre tillæg.
Finanstilsynets repræsentant sagde faktisk på TV 2, eller var det Danmarks Radios tv, det erindrer jeg ikke, at han ikke ville afvise, at bankerne og pensionsselskaberne nappede andre former for gebyr ud over driftsherretillæggene.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren vil garantere, at Folketinget får de fulde oplysninger om, hvor meget driftsherretillæggene er, og i givet fald om der er andre former for skjulte tillæg, som bliver nappet fra pensionskundernes opsparing.
Det mener jeg da er helt afgørende.
Hvis vi får det frem, mener jeg, at der er absolut grundlag for at få strammet reglerne, sådan at man får givet pensionsopsparerne det enkle tal, nemlig simpelt hen en samlet procent over alle former for omkostninger og gebyrer, der fratrækkes ens pensionsopsparinger.
Så vil man jo ret hurtigt kunne få et overblik over, hvilken bank, hvilket pensionsselskab, hvilken pensionskasse der giver de bedste betingelser.
Det kan man ikke i dag, fordi man bliver overdynget med oplysninger på en forvirrende måde, og så er der oven i købet nogle oplysninger, man bliver forholdt.
Det er den interessekonflikt, der er, og den er kommet meget åbent frem i dag.