runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-03-14:
I Enhedslisten har vi meget sympati for Socialdemokratiets forslag.
Der må selvfølgelig ikke under nogen omstændigheder være meget store huller i det danske beredskab. Vi har nogle spørgmål, som vi gerne vil have belyst under udvalgsarbejdet, herunder hvor fintmasket et beredskab man har i tankerne, og så er der selvfølgelig nogle spørgsmål vedrørende den uddannelse, man ønsker at etablere
, men under udvalgsarbejdet vil Enhedslisten arbejde positivt for forslaget og så få belyst de problemstillinger, der eventuelt dukker op, hen ad vejen.
Kim Sejr (RV), 2003-03-14:
Der er ingen tvivl om, at vi i vores beredskab skal sørge for at kunne redde så mange menneskeliv som mulig.
Først og fremmest
skal vi selvfølgelig have et forebyggende arbejde, så man helt undgår, at personer kommer i en situation, hvor deres liv er truet. Men da man ikke kan undgå ulykker helt, skal vi kunne sætte ind, når uheldet er ude.
Den lempelse, der blev foretaget med lovgivningen i 1999, havde jo til hensigt at få frembragt flere redningsdykkere, i og med det blev muligt at udføre redningsdykkeropgaver med den såkaldte SCUBA-dykkeruddannelse i modsætning til tidligere, hvor en erhvervsdykkeruddannelse var påkrævet.
Vi fik altså skabt bedre rammer for dykkeruddannelsen, og vi forventede at opnå et velfungerende og sikkert redningsberedskab.
Det er en intention, vi i Det Radikale Venstre ønsker at fastholde.
Vi er parat til at gøre noget, såfremt virkeligheden viser sig at ligge langt fra intentionerne.
Og det, som forslagsstilleren lægger op til, er så, om det nuværende uddannelseskrav til redningsdykning kan ændres, fordi det måske i sig selv kan være en barriere for at få et redningsdykkerberedskab etableret.
Det er et spørgsmål, som vi gerne ønsker nærmere belyst, inden vi tager endelig stilling i den her sag.
I hvilket omfang er der mangel på redningsdykkere, er der grundlag for at etablere en anden og måske billigere uddannelse, uden at det gør ud over kvalitet og sikkerhed, og hvor omfattende bør beredskabet egentlig være?
Det er blevet nævnt, at der blandt de kommunale beredskaber jo netop ikke er et krav om dykkerberedskaber, og der kan være forskel på risikovurderingen.
Jamen så må vi jo spørge efter risikovurderingen ude hos beredskaberne og så få et overblik over det, og ud fra det samlede risikobillede må vi kunne få en oversigt over, hvad behovet for et beredskab på dykkerområdet er.
Det er Det Radikales Venstres indstilling til den sag.
Ole Sohn (SF), 2003-03-14:
Jeg synes for så vidt, at sagen er meget enkel.
Og jeg synes også, det var meget velunderbygget med hr. Frode Sørensens ordførertale.
Jeg kan forstå på nogle af de indvendinger, der er kommet fra bl.a. Det Konservative Folkeparti og Venstre - regeringspartierne - at man er bange for at devaluere uddannelsen.
Det er et forståeligt forbehold at have, men det berettiger ikke efter min opfattelse til at sige: Så kan vi ikke støtte forslaget.
Så må man finde en vej til at sikre, at man får det tilstrækkelige antal kvalificerede dykkere.
Om det bliver under den ene eller anden form, er jeg ikke i stand til her at kunne tage stilling til eller har ekspertise til at kunne give svar på.
Men efter vores opfattelse er det nødvendigt, at vi lægger os i selen for at sikre, at vi får et optimalt dykkerberedskab. Med de bemærkninger og med den bevæggrund kan vi støtte det af Socialdemokraterne fremsatte forslag.
Vi håber naturligvis også, at ministeren under udvalgsarbejdet kan bidrage til at sikre, at der kan findes en farbar vej, sådan at man kan få lavet den bedst mulige optimale løsning, sådan at dykkerberedskabet kommer til at leve op til det, sådan at vi selvfølgelig alle sammen, uanset om man har været lidt kritisk over for forslaget, har en fælles indstilling om, at vi skal have et optimalt dykkerberedskab.
Men jeg mener, at forslaget her er velegnet til, at vi nu får løst den opgave, som skal løses.
Carina Christensen (KF), 2003-03-14:
Jeg skal også starte med at sige, at vi naturligvis også synes, at det her er et meget sympatisk forslag.
Vi skal selvfølgelig redde så mange menneskeliv ved ulykker, som det overhovedet er muligt.
Og det er klart nødvendigt med en meget hurtig indsats, hvis man skal have nogen som helst chance for at redde nogle personer, der eksempelvis er kørt i havnen med deres bil.
Det er op til de lokale myndigheder at bestemme, om der skal oprettes et dykkerberedskab i deres område ud fra en lokal risikovurdering og prioritering.
Det er vanskeligt at vurdere, hvorfor man de fleste steder vælger ikke at have et dykkerberedskab, men omkostningerne ved uddannelsen og uddannelsens varighed kan godt være medvirkende årsager.
Det ændrer dog ikke ved, at vi er meget betænkelige ved at lave nogle ændringer, der kan betyde en devaluering af redningsdykkeruddannelsen.
Det kan godt være, at en kortere uddannelse ikke vil være så dyr, og at den dermed ville være mere attraktiv for beredskaberne og de lokale myndigheder, men det er uhyre vigtigt, at vi ikke slækker på uddannelsens kvalitet.
Det er ikke hvem som helst, der kan blive redningsdykker.
Arbejdet er utrolig krævende fysisk som psykisk.
Der er tale om en meget farlig form for dykning, og det er vigtigt, at de folk, der sendes ud til redningsulykker, er godt rustet til opgaven.
Det kræver solid dykkererfaring, og det er altså ikke nok, at man har en uddannelse på området.
Uddannelsen skal holdes ved lige, så man ikke bliver overrasket i de farlige situationer.
Erhvervsdykkere bruges netop næsten daglig til forskellige dykkeropgaver, og deres erfaring på området er altså stor.
Redningsdykkere i de lokale beredskaber bruges heldigvis langtfra så ofte, og det kan derfor være sværere for dem at holde træningen ved lige.
Det skal man altså også holde sig for øje, når man foreslår at uddanne mange flere.
De lokaler myndigheder og beredskaberne skal altså også afsætte tid og midler til løbende efteruddannelse af dykkerne. Vi synes, det er en god idé, som ministeren også er inde på, at se på, om vi eventuelt kan opgradere nogle af fritidsdykkerne til at fungere som redningsdykkere, eventuelt ved at åbne op for at nogle af elementerne fra deres uddannelse kan meritoverføres til erhvervsdykkeruddannelserne.
Det gode ved det forslag er efter vores opfattelse, at der er tale om folk, der dykker regelmæssigt og altså holder deres træning ved lige modsat visse redningsdykkere fra selve beredskabet.
I nogle byer bruger de måske kun deres uddannelse 2-3 gange om året.
Vi vil derfor afvise forslaget, men vi er glade for den ændring, som ministeren lægger op til, og som forhåbentlig vil medvirke til en forbedring på området.
Colette L. Brix (DF), 2003-03-14:
Dansk Folkeparti har stor sympati for dette beslutningsforslag.
Det er ikke acceptabelt, at store dele af Danmark i dag reelt står uden noget dykkerberedskab i tilfælde af ulykker.
For at blive redningsdykker kræver den nuværende lovgivning, at man er uddannet erhvervsdykker eller SCUBA-dykkeruddannet.
Forslagsstillerne argumenterer, at det i praksis ikke har haft den tilsigtede effekt, efter at man regulerede loven i 1999.
I 1999 slækkede vi på kravene, så også SCUBA-dykkere kunne tage uddannelsen, men det har siden vist sig, at det heller ikke har været tilstrækkeligt.
Med dette beslutningsforslag lægger man så op til en ny redningsuddannelse etableret efter en tysk model.
Det betyder, at der nu også åbnes mulighed for, at røgdykkere, der har været ansat i beredskabet i mindst 2 år, også kan tage dykkeruddannelsen.
Ligeledes ønsker Dansk Folkeparti at sikre, at en eventuel nyetableret uddannelse i givet fald bliver en uddannelse, private får mulighed for at byde ind på.
Vi håber også, at erhvervsministeren under udvalgsarbejdet vil løfte sløret og komme med en forklaring
på, hvorfor der bliver uddannet så få redningsdykkere i Danmark
Disse ting er vigtige, og de skal belyses i udvalget, men derudover kan Dansk Folkeparti tilslutte sig forslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-14:
Der blev spurgt, hvor mange redningsdykkere der er uddannet, siden loven blev ændret i 1999.
Dertil kan jeg sige, at Søfartsstyrelsen siden lovens vedtagelse har godkendt to uddannelser, dels en uddannelse fra Transporterhvervets UddannelsesRåd, dels en uddannelse på Erhvervsuddannelsescenter Midt i Viborg.
Det første hold med ca. 10 elever gennemførte uddannelsen i foråret 2002 på Landtransportskolen i Hedehusene i AMU-regi, Erhvervsuddannelsescenter Midt i Viborg har endnu ikke afholdt kurser.
Jeg kan sige, at på det første kursus kom alle eleverne fra Københavns Brandvæsen og Falck.
Der er således ingen fra de lokale beredskaber fra resten af landet.
Det kan selvfølgelig have mange årsager, men det er også klart, at med den efterspørgsel, der er efter kurserne, er der også grænser for, hvor mange der kan afholdes, og hvor lang tid det vil tage at få et landsdækkende beredskab.
Som andre steder er der jo også en sammenhæng mellem udbud og efterspørgsel i denne sag.
Jeg vil gerne sige til hr. Frode Sørensen, at jeg ikke er afvisende over for, at vi på det her område prøver at se på, om vi kan gøre det lidt bedre.
Vi kender alle sammen de ulykkelige sager, der har været i pressen, men tingene må også hænge sammen, og jeg tænker på, som jeg nævnte i min tale, at det ikke er noget ufarligt job.
Vi skal hele tiden sørge for, at de mennesker, der uddannes på området, er veluddannede.
Det kan være under meget farlige forhold og også med tab af liv til følge, hvis man presser en fritidsdykker ud på det her.
Frode Sørensen (S), 2003-03-14:
Ja, det gik jo så godt, lige indtil sidst.
Jeg vil gerne høre ministeren: For 3 år og godt 3 måneder siden vedtog et enigt Folketing en ny lov, som, hvis man nu går ned i de kommentarer, der var, skulle sikre en større uddannelse af dykkere med henblik på at kunne redde menneskeliv.
Nu siger ministeren, at lovgivningen gav dykkerne muligheder for at efteruddanne sig og etablere
flere dykkerberedskaber
Derfor mit spørgsmål: Kan ministeren løfte sløret for, hvor mange der er blevet uddannet i løbet af de dér godt og vel 3 år, og hvor mange yderligere dykkerberedskaber der er? Det sidste spørgsmål i denne omgang er: Mener ministeren fortsat, at det skal være op til kommunerne at etablere egentlige redningsdykkerberedskaber?
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-03-14:
Kristeligt Folkeparti er også med i aftalen af 23. oktober
Men vi ser, hvad der sker, når bare ét land begynder at give støtte.
Så er der en dominoeffekt, og så bliver konkurrencen jo forvredet.
Derfor må vi nødvendigvis også være med.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-03-14:
Eftersom der er indgået en aftale på området, kan det ikke overraske, at Enhedslisten kan støtte det her forslag.
Vi er gået ind i forliget, fordi vi vil medvirke til at sikre værfterne i Danmark præcis samme vilkår som de værfter, de konkurrerer med på verdensplan.
Også i Enhedslisten er tilslutningen dog uden den store begejstring.
Principielt synes vi, at erhvervsstøtte kun burde gives, hvis den medvirker til øge samfundets og medarbejdernes indflydelse på virksomhederne eller er et led i at skabe en mere miljørigtig produktion.
Ingen af de betingelser er opfyldt her, men vi har alligevel vurderet, at det i det her tilfælde er nødvendigt med erhvervsstøtte, da de danske værfter reelt konkurrerer med værfter, som får en tilsvarende eller større statsstøtte.
Så for at sikre beskæftigelsen har vi valgt at støtte det her forslag.
Kim Sejr (RV), 2003-03-14:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Det Radikale Venstre gerne så værftsstøtten fjernet på globalt plan, men under de givne omstændigheder er det et forslag, vi kan støtte.
Vi opfordrer selvfølgelig til, at bestræbelserne på at få fjernet værftsstøtten fortsætter i regeringen og de organer, der har mulighed for at øge presset de rigtige steder, men vi kan støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2003-03-14:
Dette forslag beror jo på en finanslovaftale mellem alle Folketingets partier, og indtil videre kan jeg konstatere, at det fælles træk er, at ingen af os ønsker lovforslaget, men tvunget af omstændighederne anbefaler vi det.
Det er jo sagens kerne. Det er for så vidt en sund holdning, at man ikke ønsker, at et erhverv skal kunne eksistere på baggrund af statsstøtte, og derfor har det også fra SF's side været sådan, at vi fra starten har opfordret både den nuværende og i øvrigt også den foregående regering til at gøre alle anstrengelser for at komme denne unfair konkurrence, som Sydkorea udøver på skibsværftsindustriområdet,
til livs.
Det er nu sket ved, at EU har rejst sagen over for WTO - endelig, vil jeg sige, bedre sent end aldrig.
Men jeg mener faktisk, at man skal bruge alle de muligheder, der er, for at man gennem WTO, men måske også via EU, kan foretage en eller anden form for handelsrestriktioner over for Sydkorea og bruge alle de kræfter, det overhovedet er muligt, for at sikre, at der bliver en fair konkurrence på skibsværftsområdet. Vi har jo muligheder i Danmark med en højt teknologisk udviklet skibsværftsindustri.
Vi har muligheder for at være med til at kreere fremtidens skibstyper, og de muligheder skal vi selvfølgelig forfølge.
Men det kræver også, at der er fair konkurrencevilkår, og derfor støtter vi også forslaget.
Men netop fordi der her er tale om en tidsbegrænset periode, må vi have en fælles intention om at afvikle skibsværftsstøtten og lægge alle kræfter i, for at den sag, som er rejst gennem WTO, føres til ende hurtigst muligt.
Så håber jeg også, vil jeg sige afslutningsvis, at den fælles holdning, der er blandt Folketingets partier om, at det er en nødløsning for at sikre, at vi får skabt fair konkurrencevilkår, også kan komme til at gøre sig gældende med hensyn til landbrugsstøtten
Her har vi jo en fuldstændig syg erhvervsstøtteordning, hvor vi både nationalt og via EU har en kunstig og forkvaklet måde at opretholde et erhverv på.
Carina Christensen (KF), 2003-03-14:
Med aftalen om driftsstøtte til skibsbygning i Danmark er de danske værfter sikret en fair platform at konkurrere på.
Indtil den 31. marts næste år vil der være 575 mio. kr. til rådighed til støtte af byggeri af nye skibe her i Danmark, og det vil give sikkerhed og stabilitet i en branche, der ofte er kendetegnet ved store op- og nedture. Jeg skal også tilkendegive, at vi Konservative dybest set synes, det burde være overflødigt at udbetale statsstøtte til frie erhverv; vi er grundliggende imod støtte.
Men det er samtidig klart, at vi ikke stiltiende kan sidde og se på, at alle vore konkurrenter udbetaler støtte, uden at vi selv gør noget, og derfor er vi glade for, at det er lykkedes økonomi- og erhvervsministeren, bakket op af samtlige Folketingets partier, at få omsat den beslutning, som OECD og EU traf sidste år, til en effektiv og målrettet støtte til gavn for værfterne. Også Skibskreditfonden fortjener anerkendelse for den vilje, fonden nu har vist til at omsætte statsstøtten til skibe.
Aftalen betyder, at statens direkte bidrag til nybygning udgør 325 mio. kr., mens Skibskreditfonden skyder 250 mio. kr. i puljen.
Det er et godt kompromis, som jeg tror, alle parter kan være tilfredse med, og som forhåbentlig vil være med til at sikre, at vi også i fremtiden vil have topmoderne værfter her i landet, som kan konkurrere med de bedste i udlandet.
Colette L. Brix (DF), 2003-03-14:
Dansk Folkeparti er principielt modstander af særstøtte til skibsbyggeri og støtter regeringens fortsatte anstrengelser for at komme støtteordningerne til livs, for det er af yderste nødvendighed, at markedet for skibsbyggeri præges af en større gennemsigtighed og en fair konkurrence.
Men når det er sagt, er Dansk Folkeparti også opmærksom på problemerne med den aggressive koreanske statsstøtte til byggeri af skibe.
Efter at forhandlingerne med Korea brød sammen, har EU nu klaget til WTO i sagen, og vi ser frem til, at det udmønter sig til en konkret løsning på den.
Derfor blev alle Folketingets partier i oktober 2002 enige om et modtræk, hvor vi også vil yde skibsværftsstøtte i Danmark, indtil en løsning er fundet. Dansk Folkeparti vil presse på for, at man fortsat vil arbejde på at komme disse statsstøttebyggerier til livs
, men vi finder også, at den foreslåede finansiering af forslaget er tilfredsstillende.
Dansk Folkeparti er glad for, at det lykkedes ministeren at afslutte de svære forhandlinger med Skibskreditfonden med et fornuftigt resultat, og at statens udgifter til finansieringen på 325 mio. kr. modsvares af uforbrugte tilsagn på den tidligere driftsstøtteordning.
Frode Sørensen (S), 2003-03-14:
Da vi for godt 3 år siden behandlede lovforslaget her, var Venstres ordfører inde på, at man med det daværende lovforslag så muligheden for at øge rekrutteringen til en væsentlig samfundsmæssig opgave.
Og jeg vil gerne spørge Venstres nuværende ordfører, hr. Kim Andersen, om han mener, det er lykkedes.
Jeg kan sige, at Venstres daværende ordfører også hed Kim Andersen.
Og så vil jeg give den oplysning, at jeg selvfølgelig gerne vil introducere hr. Kim Andersen for den tyske model, som efter min mening i allerhøjeste grad giver mulighed for også at redde folk, der er kørt i havnen.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-14:
Lovforslaget her lægger jo op til udlevering af danske statsborgere og udlændinge til udlandet, såfremt man har begået en kriminalitet i et andet EU-land.
Forslaget er et led i, at Danmark skal opfylde en rammeafgørelse fra Rådet for Den Europæiske Union.
Forslagets vedtagelse medfører en udvidelse og forenkling af udlevering af personer, der er sigtet, tiltalt eller dømt for en lovovertrædelse.
Det er et ganske forfærdeligt forslag.
Det er et forslag, som Dansk Folkeparti under ingen omstændigheder vil være med til at gennemføre.
I lovforslaget står der, at man kan udleveres i forbindelse med, at man f.eks. har holdt en tale i Sverige, hvor man så bliver anklaget for racisme eller fremmedhad, eller hvis man efterligner og fremstiller piratudgaver af produkter.
En hel masse almindeligheder kan man altså nu kræves udleveret for. Og trods alt, selv om der skal være nogle kriterier opfyldt, før man kan få en udlevering i gang, så skal den strafbare handling kunne medføre mindst 1 års fængsel osv. Dette forhold kaldes dobbelt strafbarhed.
Princippet kan fraviges ved handlinger af bestemte typer.
Det er terrorisme, menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn.
Samtidig skal en sådan handling her i landet kunne give 3 års fængsel. Men udlevering kan ske til enten strafforfølgelse eller straffuldbyrdelse i et fremmed land.
På dansk betyder en udlevering til strafforfølgelse, at man overfører en dansk statsborger til at indtage den anklagedes rolle i en rettergang i en retssal i et fremmed land, hvor personen ikke forstår sproget, kulturen eller rammerne for retsproceduren.
Det betyder på dansk en straffuldbyrdelse, at man sætter en dansker i fængsel i et fremmed land, f.eks. i Grækenland, i Spanien eller - endnu værre - i Frankrig.
Jeg kan ikke lade være med at minde om den sag, der var om nogle danske menneskesmuglere i Grækenland, hvor de ingen forsvarer fik, og hvor den tolk, de fik på et tidspunkt, talte svensk, som de ikke forstod en brik af.
Det er altså de konditioner, man vil udlevere danske statsborgere til i fremmede lande.
Udleveringen er af en så alvorlig karakter, at det overhovedet ikke falder i tråd med Dansk Folkepartis politik.
Selv om vi ønsker en mere konsekvent holdning over for alle kriminelle elementer, så er det her dog en grænse, som vi ikke vil overskride.
Vi kan ikke lade være med at få
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-03-14:
Nu kan vi så høre på Venstres ordfører, at der er et princip
Det er jo et fantastisk udgangspunkt, som jeg tror alle i salen deler.
Der kommer tydeligvis så bare lidt uoverensstemmelse, når vi skal føre det ud i praksis.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren mener, at det er en ret, forsikringskunderne bør have.
Bør forsikringskunderne have ret til at skifte forsikringsselskab, når de ønsker det?
For jeg kan ikke forstå, hvorfor man ønsker at gå ad frivillighedens vej
i første omgang, hvis det er sådan, at man mener, at kunderne skal have ret til det
Den ret har de jo ikke, hvis selskaberne går ad frivillighedens vej, for så kan forsikringsselskaberne til enhver tid ændre det, sådan at de går tilbage til den nuværende situation.
Hvis alle forsikringsselskaberne har meldt ud, at de synes, det er en god idé at udbyde de her forsikringer, så forstår jeg ikke, hvorfor det skulle være så svært via lovgivningen at sikre forsikringskunderne det frie valg.
Freddy Dam (V), 2003-03-14:
Til fru Rosenkrantz-Theil vil jeg gerne slå fast: Det er sådan, som det også blev nævnt af fru Rosenkrantz-Theil, at der jo er mange forskellige typer forsikringer, og derfor er det ikke givet, at man kan lave den samme regel gældende for alle forsikringer.
Det skal jeg ikke udtale mig om på nuværende stadium af sagen, men det, jeg skal sige, er, at der er ingen ændring i, at Venstre stadig væk hylder et maksimum af frihed.
Venstre har ikke noget som helst ønske om at stavnsbinde kunderne til bestemte forsikringsselskaber i bestemte perioder.
Vi har en opfattelse, der går på, at kunderne altid skal stilles så frit, som det overhovedet sagligt er muligt, men efter en fornuftig og grundig undersøgelse.
Det kan man vel ikke fortænke Venstre i; man kunne vel snarere kritisere Venstre, hvis vi gjorde det modsatte.
Lene Espersen (KF), 2003-03-14:
Jeg synes, det er nødvendigt, før debatten om lovforslaget for alvor tager fart, at præcisere, hvad det er, regeringen har til hensigt at gøre, for så vidt angår spørgsmålet om opsigelsesvarsel. Som det fremgår af lovforslaget, har vi valgt at tro på, at de initiativer, der er ved at blive taget nu, og som vi har fået information om fra Forsikring & Pension, rent faktisk vil medføre, at hele det private forsikringsmarked forandrer sig, så vi kommer i en situation, hvor det ikke længere er 1 års opsigelsesvarsel, men f.eks. 1 måneds opsigelsesvarsel, som bliver tilbudt, og der vil jeg gerne understrege, at det gælder alle de private kerneydelser.
Det er ikke et spørgsmål - og det er så også til fru Pernille Rosenkrantz-Theil - om at udbyde en enkel cykelforsikring.
Det er på alle de store familieforsikringer, villaforsikringer osv., at man forventer, at selskaberne tager deres forbrugeransvar alvorligt og sikrer sig, at der bliver udbudt et sådant produkt.
Vi kunne vælge at sige, at det her ikke er et spørgsmål, som markedet selv skal regulere, her må Folketinget gå ind og begynde at regulere på et område, der egentlig er noget, man ellers har overladt til markedet selv.
Der har været meget diskussion, og som jeg hører udmeldingerne fra Forsikring & Pension, er selskaberne klar over, at her er et område, hvor man har været langsommelig, og hvor der er behov for, at man tilbyder nye produkter og giver forbrugerne det frie valg.
Jeg har valgt at tro på, at forsikringsselskaberne rent faktisk vil efterleve det, de giver udtryk for.
Men for en sikkerheds skyld og for at have sikkerhed for, at det ikke er forbrugerne, der bliver tabere i sidste ende, har vi sikret os - og det fremgår også meget klart af lovforslaget - at såfremt forsikringsselskaberne ikke lever op til det, de har givet udtryk for under det lovforberedende arbejde, såfremt de ikke udbyder disse produkter, vil vi gribe ind.
Det vil sige, at de - hvilket også fremgår af høringssvaret fra Forbrugerrådet - har 2003 til at få gjort tingene færdige.
Hvis det, når vi når foråret 2004, viser sig, at man stadig væk halter bagefter, og at de fleste af forsikringsselskaberne ikke har levet op til det, griber vi ind.
Jeg vil dog gå så vidt som til at sige, at hvis et enkelt lille forsikringsselskab ikke har levet op til det, så er det ikke det, der vil gøre mig søvnløs, men hvis ikke de store forsikringsselskaber, der sidder på næsten hele markedet, har ydelsen på plads, så bliver der fremsat et forslag til ændring af det lovforslag, vi behandler i dag, og det forslag vil træde i kraft samtidig med det lovforslag, der bliver behandlet i dag, så forbrugerne får det frie valg.