runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Jeg vil spørge fru Anne Baastrup, om ikke fru Anne Baastrup mener, at hvis man skal sluse folk, der har været inde at sidde, ind på arbejdsmarkedet, så gælder det først og fremmest om ærlighed, så gælder det om, at de erkender deres fortid. Jeg tror, at hvis man erkender sin fortid, og man vil tale frit om den, så har mange firmaer ikke problemer med at ansætte en.
Jeg ved, der er mange maskinværksteder, der starter med at spørge den unge mand: Kan du bore en knallert?
Og hvis han siger ja, så siger de: Fint, du er fiks på fingrene, dig kan vi bruge.
Vi har også folk ansat i pengetransporter, som har lavet noget, før de blev ansat der.
Det kan jo altså smutte, var jeg lige ved at sige.
Men tror fru Anne Baastrup ikke, at det var en god idé, at man lod være med at skjule noget på straffeattesten, altså lod dét stå på folks straffeattest, som de har lavet, og så ville arbejdsgiverne ansætte folk. Jeg tror, arbejdsgiverne mange gange er bange for at ansætte folk, fordi de er bange for, at der nok er mere end det, der står på straffeattesten.
Hvis vi fik en straffeattest, der virkelig fortalte det, folk havde lavet, så tror jeg ikke, arbejdsgiverne var så bange for at ansætte dem, for så havde de noget konkret at forholde sig til.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
Det undrer mig også, at hr. Tom Behnke ikke kom lige præcis med det eksempel; men det er så, hvad det er.
Det, der er nødvendigt, hvis man ønsker at se en straffeattest, er at kunne se, hvad det er for nogle ting, folk rent faktisk har lavet, og så tage en åbenhjertig samtale om det.
Men det, jeg hele tiden hører de borgerlige sige, er, at man kun kan ansætte folk med rene straffeattester.
Det synes jeg ville være gode toner at høre fra de borgerlige.
De har altid kørt systematisk på, at man ikke kan bruge folk, der ikke har rene straffeattester.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Jamen det kan fru Anne Baastrup da tro jeg gerne vil.
Så skal jeg da i hvert fald være den første borgerlige, som fru Anne Baastrup lægger øre til og hører det fra, for jeg mener netop, det er nødvendigt, at man er ærlig, når man ansætter folk, og at folk er ærlige, når de søger job. Derfor er jeg bange for den debat, der kører ved siden af, om, at vi skal forsøge at holde en ren straffeattest:
Selv om folk har lavet noget, så skal de nødigt have pletter på straffeattesten.
Nej, lad os hellere få at vide nøjagtigt, hvad de har lavet fra den dag, de overskred den kriminelle lavalder og indtil dato, altså så længe, vi har skrevet deres historie, så kan en virksomhed forholde sig til, hvad en ansøger har lavet.
Så jeg er helt enig i, at plettede straffeattester ikke nødvendigvis er lig med, at man ikke kan få job.
Noget af det kan næsten - var jeg lige ved at sige - være en kvalifikation for nogle arbejdsgivere.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-06:
Ja, den med kvalifikationen tror jeg ikke rigtig, at Dansk Folkeparti kan tilslutte sig.
Da Dansk Folkepartis ordfører, hr. Peter Skaarup, ikke kan være til stede, skal jeg på Dansk Folkepartis vegne redegøre for vores holdning til dette forslag.
Dansk Folkeparti kan naturligvis tilslutte sig
dette forslag om en opstramning af reglerne om prøveløsladelse.
Det er ikke rimeligt, at vi gang på gang ser prøveløsladte begå ny kriminalitet, mens de er i den periode, i hvilken de stadig er på prøve.
Derfor kan Dansk Folkeparti støtte intentionerne i forslaget om en stramning af disse regler for prøveløsladelse.
Sonja Albrink (CD), 2000-12-06:
Med dette forslag ønsker Frihed 2000 en gevaldig opstramning
af reglerne for prøveløsladelse, hvis administration efter forslagsstillernes opfattelse har taget en sådan karakter, at prøveløsladelse er blevet et retskrav.
Om det er et etableret retskrav eller ej, skal jeg ikke her gøre mig klog på, men forslagsstillerne har efter CD's opfattelse fat i noget.
Vi er nemlig også umiddelbart af den mening, at der nogle gange er for meget automatik i prøveløsladelsesinstituttet.
Om det så er de fem konkrete forslag til ændrede retningslinjer, som er vejen frem, er jeg dog knap så sikker på.
Af de fem forslag er der faktisk kun et, vi her og nu kan erklære os hundrede procent enige i, og det er nummer fem, forslaget om, at der ikke skal kunne prøveløslades fra livstidsdomme.
Denne nye retstilstand, som endnu ikke er trådt i kraft, er jo en udløber af vedtagelsen af straffuldbyrdelsesloven i sidste samling, og forslaget om indførelse af prøveløsladelse fra livstidsstraf var en af de ting, som vi særligt var imod. Med hensyn til de øvrige forslag er vi derimod noget mere forbeholdne, som jeg udtalte, selv om vi da absolut anerkender intentionerne.
Forslagene er som allerede nævnt måske en anelse firkantede.
Selv om vi faktisk er enige i, at både tidligere prøveløsladelser og den indsattes adfærd absolut bør indgå i vurderingsgrundlaget.
For så vidt der skal prøveløslades, er det altså for vidtgående fuldstændig at udelukke prøveløsladelse for anden gang.
Det resocialiserende formål kan vel også være relevant i forhold til en andengangskriminel.
Om beslutningen om, at prøveløsladelse skal overgå til et særligt nævn, nu også er hensigtsmæssigt, vil jeg lade udvalgsarbejdet afgøre.
I CD har vi forståelse for de bevæggrunde, som ligger bag forslaget, nemlig at lade en bredere berøringsflade tage stilling til spørgsmål om prøveløsladelse.
Men kunne de samme interesser ikke varetages lige så godt i det nuværende system, hvis bare kriterierne måske blev strammet lidt op?
Alt i alt er vi i CD altså enige i intentionerne om en opstramning, men umiddelbart er forslaget her for firkantet og ufleksibelt, og det er derfor tvivlsomt, om vi kan støtte det i den nuværende udformning.
Den samme meddelelse skal jeg give på Kristeligt Folkepartis vegne.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Jeg vil gerne sige med det samme, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte forslaget fra Frihed 2000 om en opstramning af reglerne for prøveløsladelse.
Det er ikke det samme som at sige, at vi ikke godt er klar over, at der er problemer, men der er jo også sket en opstramning af reglerne, idet det fremgik af det svar, justitsministeren gav, at der er præciseret nogle ting, og at der er blevet lagt vægt på, at der skal laves en konkret og aktuel vurdering, hver gang man beslutter sig til, om en indsat skal prøveløslades.
Derfor mener jeg ikke, at beslutningsforslaget her vil løse problemet, fordi man under alle omstændigheder skal vurdere konkret, om en person skal prøveløslades.
Der er ikke den automatik, som forslagsstilleren har antydet der er.
Så den kriminelle skal jo altså på et eller andet tidspunkt ud i det almindelige samfund igen, og det skulle jo nødigt være et fuldstændigt chok, så vedkommende ryger ind igen lige med det samme.
Man må jo på et eller andet tidspunkt løbe den risiko, for når den idømte straf er afsonet, skal vedkommende løslades.
Sådan er det.
For det første: For at fremme muligheden for at håndhæve en vis disciplin i fængslet, mens afsoningen foregår, har man den gulerod at stille foran den indsatte, at hvis han opfører sig ordentligt, hvis han er med til at opretholde ro og orden i fængslerne, retter sig efter reglerne og opfører sig ordentligt på udgang, så bliver han også prøveløsladt.
For det andet er der også den fantastisk vigtige ting, som især fru Anne Baastrup var inde på, at efter løsladelsen er der en mulighed for at fastholde kontakten med den tidligere indsatte, sådan at man kan holde kontakt med vedkommende i forbindelse med en udslusning til bolig eller arbejdsmarkedet.
Jeg vil slet ikke gå ind på hele diskussionen om det rummelige arbejdsmarked, men jeg synes, det kunne være en meget relevant diskussion at tage i det hele taget.
Kort sagt: Vi ønsker, at prøveløsladelsesinstrumentet skal være der, fordi det er et vigtigt instrument for kriminalforsorgen.
Derfor skal den beholde det.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-06:
Jeg synes, det var en meget fin ordførertale, fru Elisabeth Arnold holdt.
For at være hundrede procent sikker på, at jeg har forstået den rigtigt, det er mange gange en god ting:
Vil det sige, at så er fru Elisabeth Arnold også enig i, at hvis man begår kriminalitet, eller hvis man laver et eller andet, så kan man få inddraget sin prøveløsladelse?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Det skal jo fremgå af den konkrete vurdering, som kriminalforsorgen foretager, hver gang der er en ansøgning om prøveløsladelse, at det skal være forbundet med en meget lav risiko for gentagen kriminalitet, når man bliver prøveløsladt.
Derfor skal det selvfølgelig også fremgå, hvordan man har overholdt tidligere løsladelser.
Frank Jensen (S), 2000-12-06:
Ja, det var med nogen forundring, jeg hørte, hr. Nonbo kunne stille det spørgsmål til fru Elisabeth Arnold.
Det er, som om hr. Nonbo har været fraværende under debatten og i hvert fald under den forelæggelse, jeg havde af regeringens svar på beslutningsforslaget. Hr. Nonbo spurgte, og jeg var ved at falde ned af stolen: Hvis man begår ny kriminalitet?
Hvis man begår ny kriminalitet, bliver man da stillet for en domstol, så bliver der da en ny straffesag ud af det, så får man en dom for det.
Men hvis man, og det er det, der er helt afgørende, har en uacceptabel adfærd under afsoningen, hvis man overtræder de vilkår, der er, under afsoningen i fængslet, som ikke er egentlige straffelovsovertrædelser, men overtrædelser af de vilkår, der er i fængslet, og hvis man i den konkrete vurdering af den indsatte mener, at der er en risiko for, at vedkommende umiddelbart går tilbage til fornyet kriminalitet, så afviser man prøveløsladelse på det grundlag. Har hr. Nonbo overhovedet ikke hørt tallene?
Der er her tale om, at der er sket en næsten fordobling af antallet af afslag.
Hvis man ser på samtlige ansøgninger om prøveløsladelser, så er vi oppe på 18 pct.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Jeg synes virkelig, hr. Tom Behnke banaliserer problemet.
Det kan jo ikke nytte noget at prøve at bilde tilhørerne og offentligheden ind, at man kan afskaffe recidiver ved at inddrage prøveløsladelsesinstrumentet.
Hr. Tom Behnke sagde i sit indlæg her, at han for længst ville have sat hælene i over for den der skrækkelige historie med den person, der havde begået bankrøveri syv gange.
Ja, men hvad når den sidste dom er afsonet?
Manden har siddet inde alle de år, han er blevet dømt til.
En skønne dag er den sidste straf udstået, så ringer frihedens klokke, og vedkommende går ud igen.
Hvordan vil hr. Tom Behnke sætte hælene i over for den person?
Der er ikke noget at komme efter.
Eller hvad?
Prøveløsladelsesinstrumentet afskaffer jo ikke dem, der efter udstået straf går ud og begår fornyet kriminalitet.
Det er jo andre ting, der skal til.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-06:
Når nu hr. Tom Behnke har så voldsomt meget imod at prøveløslade, synes jeg også, det ville være smart, hvis han kendte lidt til reglerne.
Sagen er den, at man ikke kan blive prøveløsladt, hvis man ikke har en bolig.
Jeg problematiserede bare, hvor boligerne er, og i den forbindelse, at det er i kommuner, hvor der ikke er noget arbejde.
Det vil sige, at den handleplan, man oprindelig havde startet på i fængslet, med henblik på uddannelse, med henblik på at finde sig et arbejde, ikke kan bruges, hvis man får et arbejde i X-kommune, og der bare ikke er nogen bolig.
Så finder man jo sammen med sin sagsbehandler en bolig i en kommune, hvor der bare ikke er arbejde, og så er det, den nedadgående spiral starter.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Jeg var så længe om at markere, fordi jeg lige skulle høre, om fru Birthe Rønn Hornbech kom på bedre tanker.
Hun sagde i sit indlæg, at disse trusler var karakteriseret ved at være anonyme.
Jamen hvordan kan man så advare personer, endsige straffe dem eller på anden måde gøre foranstaltninger imod dem, hvis de pågældende er anonyme?
Det forudsætter dog, at man ved, hvem fredskrænkeren er.
Har jeg ikke ret i det?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
Også jeg har været udsat for den fredskrænkende gruppe i Assens og omegn, og jeg var meget, meget imponeret over, at det lykkedes politiet at optrevle den sag, og jeg var dybt taknemmelig for det gode arbejde, politiet gjorde.
Men nu har vi her i debatten i dag talt meget om svegne ægtemænd og tidligere samlevere, som forulempede på det groveste, for ikke at sige at de gjorde meget værre ting ved deres tidligere familie, og de personer er der jo absolut ikke nogen anonymitet omkring, tværtimod.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-06:
Da Dansk Folkepartis ordfører, hr. Peter Skaarup, ikke kan være til stede, skal jeg på Dansk Folkepartis vegne redegøre for partiets holdning til nærværende forslag.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig forslaget om skærpede sanktioner over for fredskrænkere.
Det skal selvfølgelig ikke være sådan, at grov chikane eller trusler ikke kan retsforfølges på grund af manglende sanktionsmuligheder ifølge lovgivningen, og Dansk Folkeparti er derfor tilfreds med, at justitsministeren netop har tilkendegivet, at der tages kontakt til politimestrene, så personer, der er udsat for overfald af f.eks. forhenværende ægtemænd, kan blive forsynet med en overfaldsalarm.
Der står i forslaget, at regeringen opfordres til at overveje at tilbyde særlig udsatte personer en elektronisk overfaldsalarm, der tilkalder politiet.
Ordet »overveje« bør fjernes, så regeringen bliver forpligtet til at tilbyde en sådan elektronisk overfaldsalarm, men det bliver måske ikke nødvendigt, efter at ministeren er kommet med den positive udtalelse. Dansk Folkeparti er som sagt tilfreds med forslaget.
Sonja Albrink (CD), 2000-12-06:
Det er jo ikke første gang, Det Konservative Folkeparti fremsætter et sådant forslag.
Det gjorde man også i foråret 1999, hvor vi i CD støttede forslaget om at gøre grove eller vedholdende fredskrænkelser umiddelbart strafbare uden forudgående advarsel.
Imidlertid kan man ikke tale om, at det er en genfremsættelse, da dette forslag jo også indeholder andre elementer
Ud over forslaget om muligheden for at straffe uden forudgående advarsel, ønsker forslagsstillerne også at hæve strafferammen for tilsidesættelse af polititilhold fra 6 måneders til 1½ års fængsel, og endvidere foreslås det at tilbyde særlig udsatte personer en elektronisk overfaldsalarm.
Som jeg også nævnte i min ordførertale sidste år, er der mange ting, som taler for en skærpelse i form af af en særlig bestemmelse i straffeloven, som mere direkte tager hånd om den type fredskrænkelser, vi her taler om.
Som forholdet er i dag, udløses der jo normalt først et polititilhold efter gentagne tilfælde og endda først efter en længere procedure.
Der er typisk tale om handlinger, som isoleret set ikke er omfattet af en retslig beskyttelse, og derfor støttede CD som allerede nævnt forslaget i 1999, og det gør vi fortsat.
Derimod er vi en lille smule mere betænkelige over for den foreslåede forhøjelse af strafferammen i straffelovens § 265 - ikke at det skal forstås sådan, at vi her og nu afviser denne del af forslaget, men mere fordi vi mener, at der kan være behov for at undersøge behovet for en udvidet strafferamme.
For det første vil det være relevant at få oplyst, hvilket niveau strafudmålingen har inden for den nuværende strafferamme, og for det andet må behovet vurderes i lyset af, at der i dette forslag lægges op til, at disse krænkelser skal kunne retsforfølges umiddelbart.
Samtidig må man huske på, at grove krænkelser ofte sker i forbindelse med andre strafbare forhold, eksempelvis vold eller trusler, som jo har en højere strafferamme.
Det er i hvert fald nogle ting, som bør drøftes nærmere under udvalgsbehandlingen, og vi går i hvert fald ikke ind for en forhøjelse af strafferammen, hvis det eneste formål viser sig at være, at der skal gives mulighed for varetægtsfængsling.
Hvis det er tilfældet, vil det være mere reelt at foreslå en ændring af retsplejeloven, som gør varetægtsfængsling mulig i disse sager.
Opfordringen til regeringen om at overveje mulighederne for elektronisk overfaldsalarm til udsatte personer synes vi, er en god idé.
Det støtter vi i CD
, så alt i alt er vi positive over for en stor del af forslaget, men der er også noget, vi gerne vil have undersøgt nærmere.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-06:
I lighed med en række tidligere ordførere vil jeg sige, at jeg er glad for det positive svar, ministeren kom med angående udlevering af overfaldsalarm til udsatte personer. Noget tyder på, at hvis Det Konservative Folkeparti havde fremsat et beslutningsforslag, som alene omhandlede dette punkt, ville man sikkert have fået lutter grønt lys og glade miner fra alle ordførerne, men den sag kommer åbenbart i gang under alle omstændigheder, og også Det Radikale Venstre tilslutter sig.
I forbindelse med de øvrige elementer i B 21 vil jeg for det første sige om straframmerne, at vi mener, man bør afvente det generelle arbejde om straframmernes højde her i landet.
Der er jo en voksende diskussion om, hvorvidt der er et misforhold mellem personkrænkende, herunder fredskrænkende, lovovertrædelser og berigelsesforbrydelser, og jeg mener, vi bør afvente resultatet af det arbejde, før vi beslutter, om straframmerne skal ændres.
Om advarsel vil jeg sige, at jeg tror, det er vigtigt, at man tilslutter sig det, Straffelovrådet har sagt om, at der skal kunne gives advarsler.
Man er jo ofte usikker på, om det, man foretager sig, rent faktisk er en krænkelse af det tilhold, man har fået.
Med hensyn til den berømte sag fra Assens har jeg forstået det sådan, at de pågældende personer blev idømt en betinget straf og dermed fik en advarsel om, at det måtte de ikke gøre i en vis periode fremover.
Så vidt jeg er orienteret, er de pågældende fredskrænkelser fuldstændig ophørt, så det har altså en effekt at advare, netop fordi man siger, at næste gang falder hammeren.
Det Radikale Venstre kan ikke tilslutte sig disse dele
af forslaget, men tilslutter sig opfordringen til at gøre det muligt at anvende elektroniske overfaldsalarmer.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-06:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg meddele følgende: Kristeligt Folkeparti er enige i intentionen bag dette beslutningsforslag om, at politiet på et tidligere tidspunkt skal have mulighed for at skride ind over for fredskrænkere. Som forslagsstillerne selv har redegjort for i bemærkningerne, er antallet af anmeldelser eksploderet, og desværre er der også frygtelige eksempler på, at fredskrænkere er blevet drabsmænd.
Kristeligt Folkeparti kan også tilslutte sig ønsket om, at strafferammen hæves med det sigte, at fredskrænkere, der gentagne gange har overtrådt tilhold, kan varetægtsfængsles.
Vi vil dog gerne overveje spørgsmålet om, hvor meget strafferammen skal hæves, i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Ligeledes kræver den del af forslaget, der vedrører den elektroniske overfaldsalarm, nærmere overvejelse.
Det er fornuftigt, at forslagsstillerne heller ikke har lagt sig endeligt fast på dette punkt, men opfordrer regeringen til at overveje eller, som Kristeligt Folkeparti forstår det, belyse sagen nærmere. Med disse bemærkninger vil vi se positivt på forslaget i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Henrik Sass Larsen (S), 2000-12-06:
Forslagsstilleren skriver jo som indledning i bemærkningerne til forslaget, at forslagets formål er at genskabe trygheden og sikkerheden for de mennesker, som årligt udsættes for trusler og fredskrænkelser primært fra tidligere ægtefæller og samlevere.
Eller er det på baggrund af de her eksempler og meget tragiske begivenheder, hvor der er nogle, der bliver skudt eller noget andet?
Men det vil vi jo ikke kunne hjælpe med alligevel, selv om man hæver strafferammen i forhold til det.
Hvis man nu holdt de der meget tragiske tilfælde ude, er der så egentlig nogen grund til at hæve strafferammerne, som de ser ud i øjeblikket?
Helge Adam Møller (KF), 2000-12-06:
Hvis jeg skulle skrive forslaget her i dag den 6. december år 2000, ville jeg erstatte ordet genskabe med ordet øge; øge trygheden.
Det er et bedre udtryk, det medgiver jeg, for der er jo ingen tvivl om - det anerkender vi jo alle sammen - at der et antal af de her tilfælde.
En af skillelinjerne er, om man mener, at hårdere og hurtigere sanktioner virker præventivt eller ej.
Hvis straffen, bl.a. i det her tilfælde, er hårdere for fredskrænkeren, og han eksempelvis kan risikere, hvis det er gentagne, grove krænkelser, at blive anholdt direkte på stedet og sat ind og af dommeren blive varetægtsfængslet, fordi dommeren får den mulighed ifølge vores forslag, så vil det få et antal af disse fredskrænkere til at tænke sig om en ekstra gang og altså dermed undlade at udføre gerningen.
Derfor er det rigtige ord øge og ikke genskabe.
Jeg medgiver, som også ordføreren var inde på i sit første indlæg, at vi aldrig helt kan forhindre, uanset hvad vi gør, at det vil kunne ske.
Men jeg mener godt, vi kan formindske antallet ved at vedtage eksempelvis det her forslag.
Dorte Bennedsen (S), 2000-12-06:
Jeg vil gerne starte denne ordførertale med et citat, som lyder: »Det er hverken øllebrødsbarmhjertighed eller sløv rutine, der skal være udslagsgivende ved prøveløsladelser, men derimod sund fornuft og målrettede forsøg på at begrænse kriminaliteten.
Prøveløsladelser giver mulighed for at pålægge den løsladte tilsyn, antabus eller anden behandling.«
Disse ord stod at læse i B.T. i efteråret 1990 i en artikel skrevet af den daværende konservative justitsminister, Hans Engell.
Og han fortsatte: »Jeg har selv haft lejlighed til grundigt at gå ind på, hvordan dette system fungerer og kan forsikre, at der i den allerhøjeste grad er tale om konkrete afgørelser, hvor hensynet til den risiko, der altid vil kunne være - og dermed hensynet til andre borgeres sikkerhed - må afvejes over for de muligheder, som den indsatte vil kunne tilbydes.«
Sund fornuft og målrettede forsøg på at begrænse kriminaliteten var hovedordene i den artikel, hvor Hans Engell beskrev, hvorfor vi skulle bibeholde både udgang og prøveløsladelse.
Det er en argumentation, der i dag ligefuldt har sin gyldighed.
Justitsministeren gennemgik meget nøje de fem punkter i Frihed 2000's beslutningsforslag og har herunder også argumenteret for, hvorfor regeringen ikke kan støtte dem.
Jeg skal derfor ikke bruge tid på at gå ind i enkeltheder om forslaget, men kun sige, at Socialdemokratiet kan bakke helt op bag ministerens indvendinger.
Det er et led i det danske retssystem, at begår man kriminalitet, straffes man.
Det er kriminalforsorgens opgave at sørge for, at straffen bliver fuldbyrdet under den fornødne sikkerhed.
Men det er også kriminalforsorgens opgave, såvidt det er gørligt, at søge at resocialisere de pågældende.
Her er netop prøveløsladelse et væsentligt element, fordi man dels kan pålægge den løsladte diverse vilkår, dels så at sige have en snor i den pågældende.
Vi har alle - samfundet, borgerne, ofrene - en dyb interesse i at medvirke til, at den dømte
efter endt afsoning ikke falder tilbage i ny kriminalitet
Det medvirker det foreliggende forslag ikke til, det modvirker det tværtimod, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.