runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-10:
Det her må simpelt hen være en del af regeringens nysprog.
Jeg forstår det ganske simpelt ikke.
Jeg kan ikke forstå, hvordan det kan lade sig gøre, at skatteministeren i denne her situation går ind og meddeler, at man er klar over, der er et hul, men at det ikke er en af regeringens prioriteringer at lukke hullet. Jeg kan heller ikke forstå statsministerens udtalelser
fra sidste uge, når jeg sætter dem op imod de forslag, man faktisk har gennemført i salen.
Statsministeren har fuldstændig ret i, at statsministeren og Enhedslisten i nogle situationer er uenige om, hvorvidt der er tale om skattehul eller ej.
Men i den sag, jeg fremfører her, om, at man kan skubbe et underskud foran sig, er det faktisk sådan, at regeringen selv anfører, at der er tale om, at man kan spekulere, og at staten på den måde mister et provenu på 350 mio. kr. Der er altså ikke nogen diskussion om, hvorvidt det er et skattehul.
Det er et skattehul, og derfor undrer det mig, at statsministeren kommer med en tilbageskuende udtalelse om, at man til enhver tid vil lukke huller, der er etableret.
Med det må man vel underforstået mene dem, der er skabt af tidligere regeringer i lovgivningen, som man bliver opmærksom på.
Men det er ikke nok med det.
Regeringen har jo gennemført nye skattehuller og har anført i bemærkningerne til den lovgivning, at der er tale om skattehuller.
Derfor undrer statsministerens udtalelser fra i tirsdags mig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Ja, og det kan faktisk være svaret på alle de spørgsmål, der her er stillet, for der er jo ikke meget nyt at føje til, hvad der allerede er sagt, nemlig at hvis man bliver opmærksom på, at der er et hul i skattelovgivningen, så skal det hul selvfølgelig lukkes, og det skal ske med det samme.
Morten Homann (SF), 2003-12-10:
Jeg vil godt sige tak til statsministeren for den rene tilståelse af, at størstedelen af regeringens erhvervspolitik i virkeligheden er at skabe skattehuller.
Det er en anden diskussion.
Hvis vi så kigger på de situationer, hvor vi rent faktisk ender med at blive enige, statsministeren og jeg, om, at der rent faktisk er et hul i lovgivningen, at der rent faktisk er nogle omgåelsesmuligheder, hvor man uden at overtræde loven som virksomhed kan undgå at betale den skat, der var hensigten med loven, at man skulle betale - hvis vi står i en sådan situation, og det er kendt fra regeringens side, at man har et sådant problem, kan statsministeren og jeg så blive enige om, at sådan et hul skal lukkes, så snart man overhovedet har det værktøj, der skal til for at lukke det?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-10:
I dag, onsdag, er det jo præcis 14 dage siden, statsministeren gav Folketinget og mig urigtige oplysninger, og derfor synes jeg måske, at statsministeren skulle være lidt forsigtig med at fare frem som ved det foregående spørgsmål.
Det her drejer sig jo ikke om en konkret TDC-sag, som der nu også bliver sagt i det kommissorium, der ligger.
Det drejer sig om generelt at se på skattehuller.
Der står ikke ét sted i kommissoriet noget som helst om en TDC-sag, som statsministeren ynder at kalde sagen.
Det drejer sig derimod om, at vi generelt skal have kigget på disse skattehuller.
Så vil jeg også godt sige i forhold til det sidste her
Det er jo regeringen, der ikke agter at lukke det hul.
Det står helt præcist ganske nøje beskrevet.
Det er jo derfor, at regeringen er gået så frygtelig galt i byen i denne her sag.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-10:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om ikke det er sådan, at en del af de skattehuller, vi har beskæftiget os med i den senere tid, faktisk ikke handler om, at firmaerne træder ud over lovgivningen, men at firmaerne netop henholder sig til lovgivningen, hvilket vil sige, at definitionen på et skattehul ikke kan karakteriseres ved, at virksomheder træder uden for lovgivningen og gør noget ulovligt, men at et skattehul er defineret ved at være et hul i lovgivningen, som firmaerne fuldt kan påberåbe sig og anvende.
Jeg vil så citere fra et af de andre forslag, jeg har med, som handler om kapitalforklaring, hvor skatterevisorforeningen SRF udtaler: Desværre er der også forslag til administrative lettelser, som set med samfundsbriller kan koste dyrt i form af mistede skatteindtægter.
Og endvidere: For det andet vil det blive sværere at opdage sort økonomi og økonomisk kriminalitet.
Kapitalforklaringen gør disse aktiviteter svære at skjule, når der skal være en sammenhæng mellem privatforbrug og erhvervsmæssig indtjening.
Det skal siges om
kapitalforklaringerne, at det er kapitalforklaringer, virksomhederne alligevel laver, og de små virksomheder har derfor ikke vurderet, at det vil være nogen administrativ lettelse
Blot for at slå det fast.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Hvis fru Pernille Rosenkrantz-Theil vil diskutere de skattetekniske ting, må jeg henvise til skatteministeren.
Men jeg vil gerne svare mere principielt på det, for det rejser jo netop et interessant spørgsmål.
Det kan meget vel være, at det, Enhedslisten opfatter som skattehuller, ikke af alle andre opfattes som skattehuller.
Der vedtages lovgivning her i Folketinget med henblik på at fremme erhvervsvirksomhed, fremme investeringer, fremme beskæftigelse.
Og jeg ved da godt, at Enhedslisten har stemt imod meget af det, og at Enhedslisten synes, at det er fuldstændig urimeligt, at det bliver gennemført.
Så jeg tror, der kan komme en lang diskussion om, hvad et skattehul så er.
Men jeg vil gerne understrege, at regeringens opfattelse naturligvis er, at virksomheder såvel som andre skal betale den skat, de nu skal i henhold til lovgivningen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-10:
Jamen det undrer mig nemlig på fuldstændig samme måde, som det undrede mig i sidste uge.
Jeg vil lade være med at tale om TDC.
Jeg vil tale om et par andre sager, som er blevet behandlet og vedtaget, mens denne her regering har været ved magten.
Der er bl.a. blevet vedtaget et forslag omkring tabs- og underskudsregler, hvor man har gennemført en lovgivning, der gør, at firmaerne kan skubbe et underskud foran sig i al fremtid.
Tidligere var der en begrænsning på 5 år.
Nu kan de skubbe underskuddet foran sig i al fremtid.
Man forventer, at det giver et provenutab i 2008 på, ud fra beregningerne af underskuddene i 2002, minimum 350 mio. kr. Jeg vil gerne spørge statsministeren igen, om statsministeren kan bekræfte, at det altid har været regeringens politik, at ethvert skattehul - når det opdages - straks skal lukkes, og om det så i øvrigt også gælder i sammenhænge, hvor man faktisk går ind og åbner for skattehuller, altså ikke at man opdager andres fejl, men at man faktisk selv etablerer dem.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Jeg kan svare bekræftende: Ja!
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-10:
»Kan statsministeren bekræfte, at det er og altid har været regeringens politik, at ethvert skattehul, når det opdages, straks skal lukkes?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Jeg vil hjertens gerne diskutere skattepolitik, som netop vil afsløre, at Socialdemokratiet til stadighed vil hæve skatterne, mens vi holder skatterne i ro. Den debat tager vi meget gerne.
Men det her drejer sig om noget ganske andet.
Det her drejer sig om, at der i en helt konkret sag er besluttet nedsat en undersøgelseskommission til at klarlægge et forløb, og det skal ske under ledelse af en dommer for fuldt åbne døre.
Alle kan følge, hvad der sker.
Så er det rigtigst, at undersøgelsen finder sted dér og ikke i Folketingssalen.
Må jeg så sige, når nu alle spørgerne her spørger med henvisning til det ene og henvisning til det andet og om, hvad statsministerens begrundelse er, at jeg synes, man skal være opmærksom på, at der for så vidt ikke engang behøves nogen begrundelse.
Jeg har gjort mig den ulejlighed at begrunde det, men i henhold til forretningsordenen behøves der ikke anden begrundelse, end at man ikke ser sig i stand til at svare på spørgsmålet.
For at sige det rent ud kan jeg overhovedet slet ikke tage alvorligt, sådan som oppositionen fører sig frem her.
Jeg har oplevet ministre under den tidligere regering, herunder den daværende statsminister, simpelt hen bare blive siddende på pladsen uden overhovedet at svare på de spørgsmål, der blev stillet.
Det har man dog ikke oplevet at jeg eller nogen anden minister her har gjort.
Vi svarer på spørgsmålene, og når der så undtagelsesvis er en situation, hvor vi synes, det altså ikke er rimeligt at foregribe en undersøgelse, der nu skal finde sted under ordnede forhold af en dommer, så henviser vi til den bestemmelse, der er i forretningsordenen, og som også er blevet benyttet tidligere, nemlig § 20, stk. 4, henholdsvis stk. 11. Det er fuldstændig i overensstemmelse med normal praksis.
Det er fuldstændig i overensstemmelse med, hvordan man gør her i Folketinget, og derfor kan jeg på ingen som helst måde tage den facon, som oppositionen rent ud sagt skræpper op på, alvorligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-10:
Det, der jo er bekymrende, særlig når man så det spørgsmål, der blev afvist i sidste uge, som ikke i teksten indeholdt noget som helst om TDC-sagen, er sådan set, om statsministeren med den undersøgelseskommission, der bliver nedsat, egentlig ville afvise, at regeringen overhovedet svarede på principielle spørgsmål om regeringens skattepolitik, og dermed om statsministeren vil afvise at svare på principielle spørgsmål om statsministerens og regeringens skattepolitiske holdninger.
Det, der jo sådan set er kernen og hovedproblemet ved det her, er at finde ud af, hvor langt statsministeren strækker den paragraf i Folketingets forretningsorden, og hvor lidt skattepolitik statsministeren fremover agter at diskutere hernede, så længe den undersøgelseskommission arbejder.
Line Barfod (EL), 2003-12-10:
Statsministeren sagde, at det er klogt af ministre at svare på spørgsmål, så jeg skal nok lade være med at nævne modsætningsslutningen, når ministre så ikke svarer på spørgsmål.
Men det undrer mig altså en del, når statsministeren siger, at hvis regeringen har besluttet, at der skal nedsættes en undersøgelseskommission, så kan man ikke længere svare på noget som helst, der har noget som helst med den sag at gøre.
Så ville der være ganske mange spørgsmål om Farum, som ikke blev besvaret, og der kommer jo stadig indimellem henvisninger til Farum i en række forskellige debatter, hvor ministrene trods alt svarer.
Der er også det problem i forhold til selve udformningen af kommissoriet for undersøgelseskommissioner, at hvis
statsministeren har den holdning, at hverken statsministeren eller andre i regeringen må svare, så har vi ingen mulighed for at få afklaret, hvad det egentlig er, der skal undersøges af undersøgelseskommissionen, fordi vi så ikke kan stille spørgsmål for at få afklaret rækkevidden, inden kommissionen bliver nedsat.
Så hvad er det præcist, statsministeren ønsker at afskære spørgsmål om?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Nu var hele udgangspunktet for denne her diskussion jo sådan set, at jeg ville give statsministeren mulighed for at komme med nogle generelle overvejelser, som statsministeren måtte have gjort sig om, hvornår statsministeren finder det rimeligt, at ministre ikke svarer på spørgsmål fra Folketinget.
Det afviste statsministeren så.
Statsministeren ønskede det ikke, og så kom vi til at diskutere en konkret sag, for
Derfor må jeg spørge statsministeren: Hvis nu statsministeren f.eks. blev stillet et spørgsmål om, hvorvidt statsministeren var enig i, at regeringen er alt for gavmild over for arbejdsgiverne, og så der i begrundelsen som et eksempel var anført TDC-sagen, hvor man havde lavet et kæmpe skattehul, et tagselvbord for arbejdsgiverne, ville det så også være anledning til, at statsministeren ville afvise at svare på det spørgsmål med den begrundelse, at der stod noget om TDC i spørgsmålets begrundelse?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-10:
Nu henviser statsministeren til begrundelsen for det spørgsmål, som blev stillet sidste onsdag, hvor statsministeren afviste at svare.
I begrundelsen står der jo heller ikke noget om TDC.
Det gør der rent faktisk ikke.
Der står stort set det samme i begrundelsen, som der stod i spørgsmålet, som i øvrigt skal diskuteres her under næste punkt, nemlig nr. 5. Så siger statsministeren jo nu, at statsministeren altid møder op og svarer, og det må man jo også sige er helt rigtigt, indtil spørgsmålene åbenbart har en sådan karakter, at det kan give regeringen problemer, men det er jo sådan set der, prøven skal stå på, om statsministeren svarer eller ikke svarer.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Sagen er faktisk meget enkel og meget udramatisk.
Lad mig lige gentage, at min principielle grundholdning jo er at møde i Folketingssalen og svare på alle mulige spørgsmål.
Det gør jeg tirsdag efter tirsdag og onsdag efter onsdag.
Jeg har besvaret alle spørgsmålene.
Senere i dag er der stillet et generelt spørgsmål om skattehuller, og det svarer jeg selvfølgelig på, for det er et generelt spørgsmål.
Men jeg må sige, at når der er eller bliver nedsat en undersøgelseskommission til at klarlægge et helt konkret forløb i TDC-sagen, så er det ikke rimeligt, at der så parallelt skal foregå, om jeg så må sige, en undersøgelse her i Folketingssalen.
Nu foregår den for åbne døre under ledelse
af en dommer, og så er det der, man skal svare på de spørgsmål. Så vil jeg bare sige, at det faktisk er sådan, at der ikke er pligt for en minister til at svare på spørgsmål.
Det er klogt at svare på spørgsmål, og jeg svarer på alle spørgsmål.
Men det er ikke sådan, at en minister har pligt til at svare på et spørgsmål.
Sådan er det.
Det er der faktisk adskillige tilfælde af i Folketingets nyere historie.
Men min opfattelse er da, at naturligvis skal man besvare spørgsmålene åbent og så fyldestgørende, man overhovedet kan, og det gør jeg også. Men i den her konkrete sag har jeg skønnet, at det ikke var rimeligt at gøre det, når der nu bliver nedsat en undersøgelseskommission til at klarlægge forløbet under ledelse af en dommer og for åbne døre.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-10:
Jeg skal bede statsministeren bekræfte, at det er, og at det altid har været regeringens politik, at hvert skattehul, når det opdages, skal lukkes.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-10:
Nu var jeg også i salen i går i spørgetimen, og da afviste statsministeren endnu en gang at svare på det spørgsmål, der også blev stillet i sidste uge, men da var en henvisning til TDC-sagen ikke med som begrundelse.
Hvad er det, der sidste onsdag og i går gjorde, at statsministeren ikke kunne svare på det spørgsmål, der blev stillet?
Hvis det skulle være så enkelt, at det handlede om begrundelsen, så var der jo rig anledning til i går at svare på det spørgsmål, der blev stillet af hr. Jens Peter Vernersen.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-10:
Men jeg vil godt sige helt præcist om denne her sag: TDC henvendte sig præcis 14 dage efter, at regeringen havde besluttet, at det skattehul, der lå i forbindelse med lovforslaget L 99, ikke skulle lukkes, for at få godkendt sin konstruktion.
Det vil sige, da man var helt klar over, at regeringen havde vedtaget en lovgivning og havde svaret i et spørgsmål: »Vi agter ikke at lukke det hul«, så henvender TDC sig - og måske også andre, for der står også i svaret, at 10-20 andre virksomheder kan gøre brug af samme ordning.
Det er selvfølgelig disse koncerner med datterselskaber.
Men der er ikke nogen som helst tvivl om, hvornår TDC agerede i sidste omgang.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-10:
Jeg kan huske, at da statsministeren var i opposition, holdt han en meget berømmet og meget omtalt grundlovstale, hvori han talte meget om kammerateri.
Det var vel at mærke, da den nuværende statsminister kun var formand for partiet Venstre og ikke statsminister.
Det er sådan set derfor, at jeg stiller spørgsmålet til statsministeren.
Virker det ikke lidt som kammerateri, når man - for at give en medarbejder et klap på skulderen, som for ikke at blive en belastning for kirkeministeren og for statsministeren vælger selv at sige op - giver 6 måneders løn?
Ellers burde der jo være nogle objektive kriterier, hvorefter alle medarbejdere i den offentlige sektor kunne gå ind og påberåbe sig at skulle have 6 måneders løn udbetalt, fordi de under nogle forskellige, givne omstændigheder sagde op af egen drift.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
Med hensyn til statsministerens gengivelse af den samtale, som statsministeren naturligvis ikke kender direkte til, men kun har fået refereret, vil jeg godt spørge, om statsministerens pressechef gav udtryk for noget i retning af, om det var en god eller en dårlig idé.
Eller var vedkommende helt neutral, lyttede og sagde, at det selvfølgelig er noget, man finder ud af ovre i Kirkeministeriet?
Så vil jeg også godt sige, at vi ville have rejst de her spørgsmål uafhængigt af, hvilken regering der var tale om.
Det er jo det gode ved hele tiden at være i opposition, at man kan vise en konstanthed i sine holdninger til arbejdet i Folketinget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Først vil jeg lige sige, at jeg er hundrede procent overbevist om, at der under tidligere regeringer har været det samme svineri med skatteydernes penge som under den nuværende.
Det vil jeg godt sige.
Jeg synes, at statsministeren skal komme med alle eksemplerne, det vil kun glæde os i Enhedslisten.
Lad os få dem alle sammen på bordet, og lad os få dem diskuteret.
Det, der bekymrer mig,
er, at statsministeren ikke vil komme med nogen generelle overvejelser om det her, og det tvinger os jo til at blive konkrete, og det kan jeg jo egentlig ikke lide.
Men hvis vi nu f.eks. forestiller os, at statsministerens spindoktor, Michael Christiansen, bliver en belastning for statsministeren og så beslutter efter en lille samtale med statsministeren at gå af, kan man så forestille sig, at statsministeren efter denne samtale bevilger ham 10 mio. kr. i aftrædelsesgodtgørelse?
Eller er der alligevel nogle begrænsninger, er der alligevel nogle rammer, hvor statsministeren siger, at eftersom det her er skatteborgernes penge, så må vi have nogle retningslinjer på området, eller flyder det hele bare?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-10:
Først til hr. Aage Frandsen, der spørger, hvad baggrunden dog kan være for, at der har været en sådan kontakt mellem to pressemedarbejdere
: Der synes jeg nu, det er meget naturligt i sådan en situation, at man måske ønsker at udveksle lidt synspunkter om, hvordan man nu gør i sådan en situation.
Jeg har jo ikke overværet den pågældende samtale, men jeg har forstået, at kirkeministerens pressemedarbejder dér orienterede om sine overvejelser om at sige op, og at Statsministeriets pressemedarbejder har understreget i den samtale, at det naturligvis fuldstændig er et anliggende mellem kirkeministeren og hendes pressemedarbejder.
Sådan er det, og sådan skal det naturligvis være.
Jeg tror, at jeg i al fredsommelighed vil give hr. Thomas Adelskov det gode råd måske at passe lidt på sprogbrugen.
Uden her at nævne konkrete eksempler så skulle det undre mig meget, om der ikke i tidens løb har været fratrædelsesarrangementer, som minder om det, der er aftalt mellem kirkeministeren og hendes pressechef.
Jeg lægger ikke her op til, at der skal foretages en undersøgelse af gamle personalesager, jeg synes bestemt, at der er andre og bedre ting at anvende ressourcerne på, men min pointe er bare, at særlige fratrædelsesarrangementer nok ikke er så sjældne, som nogle, herunder hr. Thomas Adelskov, forsøger at give indtryk af.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-10:
Statsministeren ønsker ikke at indføre en generel ordning om, at offentligt ansatte kan få 6 måneders aftrædelsesgodtgørelse, det skal være en konkret vurdering.
I går spurgte jeg statsministeren, om det var et forslag, som regeringen havde med til de kommende overenskomstforhandlinger, at man ville lægge sådan en paragraf ind, der gav mulighed for i konkrete situationer at give 6 måneders løn, hvis man selv sagde op.
Det fik jeg ikke noget svar på.
Mit spørgsmål i dag til statsministeren er: Lugter det ikke lidt, og synes statsministeren ikke godt, at man kunne få den mistanke, at der er tale om pære ærkekammerateri i denne her sag, og at det, der er tale om, er, at man har lavet en aftale om, at nu skulle den pågældende medarbejder sige op, og som tak for det og tak for at hjælpe statsministeren og kirkeministeren, får man det skulderklap, at man får 6 måneders løn oven i sin egen opsigelse?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-10:
Jeg forstår på statsministeren, at statsministeren ikke mener, at man kan have nogen generel holdning til, om folk, der fuldstændig frivilligt, uden nogen former for pression, opsiger deres stilling, skal have 6 måneders løn oven i hatten.
Det kan man ikke have nogen principiel holdning til, det skal afgøres i den konkrete sag osv.
Men jeg vil godt spørge statsministeren: Er vi ikke enige om, at det trods alt er skatteydernes penge, vi snakker om?
Det synes jeg er vigtigt at få afklaret, for hvis vi er enige om, at det er skatteydernes penge, så kunne man måske forestille sig, at der var andre prioriteringer, der var lidt mere oplagte for en regering end at give 6 måneders løn til folk, der fuldstændig frivilligt siger op.
Jeg vil slet ikke bruge min tid på at nævne eksempler, men det kan vi eventuelt komme tilbage til under næste spørgsmål, hvis statsministeren skulle være i tvivl om, hvad jeg mener.
Men er vi ikke enige om, at det er skatteydernes penge?
Når det er skatteyderes penge, bør der ligge en prioritering, og når der ligger sådan en prioritering, kan det ikke bare afgøres fuldstændig i den konkrete sag, om man udbetaler 6 måneders løn, så må der ligge en konkret positiv begrundelse til grund for, at man gør det.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-10:
Så er vi henne ved, hvad den form for kontakt var.
Når den pågældende pressemedarbejder i et ministerium henvender sig til Statsministeriets pressemedarbejder, hvad er så egentlig baggrunden for det?
Er det sådan et kammeratligt råd, et venneråd, man søger, for den pågældende kan jo af gode grunde ikke give noget, som minder om en instruktion i forhold til det?
Det er det ene.
Det andet er, om samtalen kan have haft et sådant forløb, at den pågældende pressesekretær fra Kirkeministeriet følte sig foranlediget til efter eget ønske at tage sin afsked, fordi vedkommende havde indtryk af, at man i Statsministeriet syntes, det var en god idé, at vedkommende trak sig, sådan at indholdet alligevel, sådan som det er forstået af den pågældende medarbejder i Kirkeministeriet, svarede til det indhold, som flere artikler har givet udtryk for, nemlig at man havde fået at vide, at det efter Statsministeriets opfattelse ville være en god idé?