runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
Jamen vi er jo fra Enhedslisten enige i, at det kan være fuldstændig rigtigt at sige, at folk, der har fået statsborgerskab ved svig, skal kunne fratages det.
Det er vi enige i, så det er jo slet ikke det, diskussionen handler om.
Det behøver den socialdemokratiske ordfører ikke gå op og gentage.
Det, der er spørgsmålet, er, om man skal indføre en lov med tilbagevirkende kraft.
Det er den diskussion, der er interessant.
Hvorfor nøjes man ikke med at gøre den fremadrettet?
Det må være symbolvirkningen.
Så spørger vi bare: På hvilke andre områder ønsker man at markere, at Socialdemokratiet går ind for lovgivning med tilbagevirkende kraft?
Jeg synes, den socialdemokratiske ordfører skal svare, for det er sådan set et meget enkelt spørgsmål.
Jeg synes, det var utrolig interessant at høre hr. Søren Krarups fremlæggelse, og i første omgang kunne jeg godt tænke mig at prøve at forstå lidt bedre, hvad det er, der bliver sagt.
Hr. Søren Krarup snakker om vigtigheden af at skelne mellem folk fra den kristne kulturkreds i Europa og så andre.
Men da netop spørgsmålet om indfødsretten er en personlig vurdering, er det vel ikke nok, at man kommer fra den kristne kulturkreds i Europa.
Så må man vel gå længere ind og prøve at se på, i hvilket omfang man har tilnammet sig værdierne i den kristne kulturkreds.
Eller sagt på en anden måde: Hvis vi ser på 1930'erne, mener hr. Søren Krarup så, at f.eks. nazister fra Tyskland, som jo bestemt kom fra den kristne kulturkreds, var egnede som statsborgere i Danmark, eller skal man også lave en politisk vurdering af den enkelte?
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Det glæder mig, at jeg har 2 minutter, for jeg vil sige, at magen til vrøvl skal man virkelig bruge tid på at få trævlet lidt op.
Jeg vil begynde med fru Theils tale om religionsfrihed:
Jeg gør opmærksom på, at der er religionsfrihed i landet, men det ophæver ikke, at der ikke er religionslighed, hvilket indicerer, at Danmark faktisk er et kristent land, som det siges i vores grundlov.
Og det er ikke en formalitet; det er en understregning af, hvem vi er her i landet.
Så vil jeg sammenfattende sige, at det, sagen jo drejer sig om med hensyn til indfødsret, er, at man skal kunne integreres, og det vil sige, at man skal kunne blive en del af det danske folk.
Derfor er det klart, at kristne europæere selvfølgeligt langt bedre er i stand til at integreres i Danmark end muslimske arabere eller afrikanere. Jeg synes stadig væk, at vi befinder os på selvfølgelighedernes plan, og jeg vil sige, at det er et vidnesbyrd om, hvor hildet man er i dogmatiske og abstrakte meningsløsheder, når det overhovedet er nødvendigt at sige den slags.
Der er tale om, at vi skal give indfødsret til dem, der fortjener det, dem, der har mulighed for at blive danske og viser vilje til det.
Det glæder mig, at hr. Kamal Qureshi har vist det.
Vi er danske i dette land, og det betyder, at der er en ganske bestemt forudsætning, som vi taler under.
Så vil jeg lige sige, at det er klart, at selvfølgelig skal hr. Søren Søndergaard ind på 1930'erne.
Gamle kommunister har altid et sådant kærlighedsforhold til 1930'erne.
Jeg ved ikke hvorfor, for var de gået til Moskva, havde de kunnet finde en type, der svarede ganske til Hitler, og jeg ved ikke af, at der dengang var tale om, at man fra kommunisternes side eller i dag fra Enhedslistens side...
...ville sige, at gamle kommunister ikke skulle have haft statsborgerskab.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Jeg har bemærket, at hr. Søren Krarup selv var med til at godkende to muslimske medlemmer af Folketinget, og derfor vil jeg gerne høre, hvorfor det kan være, at hr. Søren Krarup mener, at man i det danske samfund, hvor sådan en som jeg også er til stede i landets lovgivende forsamling, skal differentiere mellem kristne og muslimske ansøgere.
Margrete Auken (SF), 2002-01-11:
Når vi nu har fået en ægte mullah i Folketinget - det har vi dog ikke set før, men det er selvfølgelig interessant at se, hvad der er Dansk Folkepartis sande ansigt; det har vi til gengæld beskyldt dem for længe og er altid blevet afvist
, nu beviser de det selv - så lad mig dog lige sige, at den bagtalelse af kristendommen, vi her er ude for, er - ja, man kan ikke som kristen blive krænket, for i betragtning af at Vorherre blev korsfæstet, så kan vi andre vel ikke pibe, fordi vi får en splint i fingeren. Men jeg synes dog lige, at jeg vil citere en af hans fremmeste apostle, Paulus, der sagde, at her er ikke forskel på jøder og grækere, træl og fri, mand og kvinde, thi alle er vi ét i Kristus.
Og det er altså ikke en abstrakt banalitet.
Det er den inkarnerede Herres ord til alle mullaher, der kommer og vil trække skel imellem mennesker og mener, at nogle er mere værdige til sandheden end andre.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
Efter besættelsen af Danmark var der heldigvis folk, som var meget imod, at man indførte straffe med tilbagevirkende kraft.
Det var jo ikke, fordi de støttede dem, der havde været håndlangere for den nazistiske besættelsesmagt, men fordi de syntes, man måtte opretholde nogle retsprincipper, uanset hvem der var tale om.
I denne sag er der jo tale om en ganske lille gruppe mennesker, og det vil næppe have den store betydning, hvad enten vi vedtager det ene eller det andet.
Derfor er det udelukkende et spørgsmål om principper, og derfor bliver hr. Lars Kramer Mikkelsen altså nødt til at forklare: Hvorfor har Socialdemokratiet lige præcis valgt dette emne til at insistere på, at man ikke opretholder den grundsætning, at folk kun kan straffes for noget, de ved, de kan straffes for på det tidspunkt, hvor den pågældende handling bliver begået?
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Så vil jeg gerne spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om han mener, at det at få en fartbøde er mindre problematisk end det at risikere at miste sit statsborgerskab.
Mikkelsen, om det ikke er sådan i normal dansk retspraksis, at man på det tidspunkt, forbrydelsen begås, skal vide, hvad konsekvenserne er af forbrydelsen.
Dette lovforslag er et forslag med tilbagevirkende kraft, og det vil derfor ramme mennesker, som ikke vidste konsekvenserne af deres handling.
Inge Dahl-Sørensen (V), 2002-01-11:
Lovforslaget om frakendelse af dansk indfødsret erhvervet ved svig
blev fremsat af den tidligere regering ...
Forfra: Lovforslaget om frakendelse af dansk indfødsret erhvervet ved svig blev fremsat af den tidligere regering den 10. oktober sidste år, men bortfaldt på grund af valget.
Forslaget, som vi nu behandler, er en uændret genfremsættelse.
Jeg glæder mig over forslagets fremsættelse.
Efter mange år i Indfødsretsudvalget har jeg oplevet at se enkelte tilfælde af svig og det, der var endnu værre: havde disse personer først fået deres statsborgerskab, kunne det ikke fratages dem igen.
Jeg tror, det er den eneste forbrydelse, som ikke straffes, men oven i købet kan betale sig, da man får lov til at beholde sit statsborgerskab, som man har fået ved svig.
Dette er et brud på vores retsbevidsthed.
Dette forslag er, ud over at det giver mulighed for at fratage personer deres statsborgerskab, også præventivt.
Ingen kan være i tvivl om, at opgiver man falsk navn, kan man komme i en situation, hvor man ved dom kan få frataget sit statsborgerskab.
Får en person frakendt sit statsborgerskab ved dom, vil vedkommende ikke umiddelbart få opholdstilladelse her i landet, men må i givet fald generhverve sin opholdstilladelse på samme betingelser, som var gældende, da vedkommende erhvervede dansk indfødsret.
Dette forslag lukker et hul, og vi ser frem til en positiv behandling i udvalget.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
Lovforslaget blev jo ganske rigtigt fremsat af den forrige regering, og Socialdemokratiet støtter selvfølgelig fortsat forslaget.
Det er vigtigt for befolkningens retsfølelse, at det, man erhverver sig ved svig og bedrag, også bliver taget fra én, når bedraget bliver opdaget.
Det gælder, når man har tilranet sig materielle værdier ved svig, og det skal naturligvis også gælde, når man har fuppet sig til et statsborgerskab.
Vi har lyttet til høringssvarene, og vi mener, at lovforslaget har en rimelig og retfærdig udformning.
Det er værd at hæfte sig ved, at det er domstolene, der i hvert enkelt tilfælde skal beslutte, om en frakendelse af indfødsretten skal finde sted. Det sikrer retssikkerheden for den, der bliver anklaget for at have fortiet, fordrejet eller løjet om de betingelser, han eller hun har fået indfødsret på.
Endvidere er det positivt, at der er plads til et vist skøn, når ganske særlige forhold kan gøre sig gældende, og det skal retten tage højde for.
Det er også betryggende, at en frakendelse af dansk indfødsret ikke automatisk betyder udvisning af landet.
Ofte kan den pågældende jo være berettiget til opholdstilladelse, og lovforslaget giver klart mulighed for, at man kan opnå det.
Sluttelig har vi i Socialdemokratiet hæftet os ved, at det er i overensstemmelse med menneskerettighedskonventionen at fradømme mennesker deres danske indfødsret, hvis de har fået den uretmæssigt, og at en fradømmelse ikke kommer til at få betydning for børn under 18 år.
Vi imødeser trygt konsekvenserne af lovforslaget og glæder os over, at vi ikke i fremtiden skal stå magtesløse og slå magtesløst ud med hænderne, hvis vi får kendskab til mennesker, der har fået deres indfødsret ved hjælp af svig og bedrag.
Til det vil vi i Socialdemokratiet sige: Hvad havde man egentlig regnet med?
Svig er svig, og ethvert initiativ, der kan forhindre det og samtidig gavne den samlede integration, støtter vi.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Nu er politisk polemik selvfølgelig altid interessant, og selvfølgelig er lige præcis eksemplet med fartbøden ikke det
allerbedste - det skal jeg skynde mig at erkende - og i øvrigt ikke sammenligneligt.
Men jeg vil godt sige, at det forekommer mig at være et forkert sted, man forsøger at beskytte nogle mennesker, som søger dansk statsborgerskab.
Man skal huske på, hvor længe folk skal leve i Danmark for at kunne søge
dansk statsborgerskab, og at man ønsker at beskytte de ganske få - det erkender jeg - som opnår deres danske statsborgerskab ved hjælp af svig, anser jeg simpelt hen for noget nær en tåbelighed.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Jeg vil godt spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om han betragter høringssvaret, hvor Dokumentations- og Rådgivningscentret mod Racediskrimination skriver, at det er ude af proportioner at fremkomme med et så vidtrækkende lovforslag på baggrund af et par konkrete sager, som noget, der ikke er problematisk.
Tillige skriver Nævnet for Etnisk Ligestilling, som er Indenrigsministeriets eget nævn, at unødvendig og uhensigtsmæssig mistænkeliggørelse af personer med anden etnisk baggrund, der retmæssigt har opnået statsborgerskab, kan forekomme ude af proportioner set i lyset af, at lovforslaget for de indviede er fremsat på baggrund af kun et par konkrete sager.
Giver det ikke Socialdemokratiet grund til bekymring?
Så vil jeg gerne spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen: Når hr. Lars Kramer Mikkelsen mener, det ikke fører til problemer eller vil skade ligestillingen, er det så ikke direkte i strid med Indenrigsministeriets eget nævn?
Det var jo Socialdemokratiets indenrigsminister, der sad på det tidspunkt, hvor det blev skrevet, at det er en unødvendig og uhensigtsmæssig mistænkeliggørelse af personer med anden etnisk baggrund.
Hvordan passer det sammen med, at hr. Lars Kramer Mikkelsen mener, at det vil øge integrationen, at man mistænkeliggør?
Er det en fortsættelse af Socialdemokratiets symbolpolitik?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
Jeg tror, vi er enige om, at det er ganske få sager, der er tale om.
Men det er også vigtigt at manifestere, at der skal være en forståelse i resten af samfundet med hensyn til, hvordan folk kan opnå statsborgerskab, og hvis man forsøger at fuppe sig til et statsborgerskab, skal det ikke være muligt i Danmark.
Derudover vil jeg selvfølgelig konstatere, at forslaget først blev fremsat af den socialdemokratiske justitsminister.
Nu er det så fremsat af en ny - ikke justitsminister, jeg kan dårligt huske den nye ministers titel, og det beklager jeg, men jeg skal nok få lært den til næste gang - og det synes jeg er værd at notere sig.
Men selvfølgelig vil vi sikre, at alt, der kan gavne integrationen samlet set, også bliver gjort.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-01-11:
Jeg har noteret mig, at der i lovforslaget er et forslag om, at loven skal virke med tilbagevirkende kraft, og i den forbindelse vil jeg gerne spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om det er en praksis, Socialdemokratiet også har tænkt sig at gennemføre på andre områder og i så fald hvilke.
Samtidig vil jeg spørge hr. Lars Kramer Mikkelsen, om denne praksis ikke er med til yderligere at mistænkeliggøre en gruppe mennesker, når at hr. Lars Kramer Mikkelsen indrømmer, at det er meget få tilfælde, hvor der har været tale om svig.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
Jo, men svig er jo altså stadig svig og vil altid blive opdaget med tilbagevirkende kraft, så hvis vi sætter en lov i værk, og vi allerede nu ved, at der er nogle personer, som har fået deres danske statsborgerskab ved hjælp af svig, synes jeg og vi, at det er retsbeskyttende for resten af det danske samfund, at det bliver stoppet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-01-11:
Så vil jeg gerne spørge, om hr. Lars Kramer Mikkelsen vil erkende, at det er almindelig dansk retspraksis, at en lov ikke vedtages med tilbagevirkende kraft, og om hvilken betydning lovforslaget vil få for den gruppe mennesker, der bliver mistænkeliggjort på baggrund af den tilbagevirkende kraft, der ligger i det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
Nu er der ganske stor forskel på svig med hensyn til dansk statsborgerskab og eventuelt en fartbøde, og hvad det nu ellers kunne være; den er i øvrigt også med tilbagevirkende kraft, kan man sige.
Det er efter min bedste overbevisning usammenligneligt, for her vil det jo altid virke med tilbagevirkende kraft.
Det vil også fremover kunne virke underligt, at man måske år efter, at en person har opnået dansk statsborgerskab, begynder at grave i en sag, men vi synes, det er naturligt at sætte en grænse med vedtagelsen af lovforslaget og sige, at de sager, der nu dukker op, vil vi også forfølge.
Nu ved jeg ikke, om det giver grund til bekymring, men det giver selvfølgelig grund til overvejelse; det gør høringssvar altid.
Det er klart, at når forslaget skal udvalgsbehandles, vil vi selvfølgelig nøje følge sagen og også lytte til de organisationer, som har kommentarer til det.
Nu er der kommet
nogle høringssvar, og generelt vil jeg sige, at det er ikke mange sager, vi taler om, men i de sager, hvor der decideret er tale om påviselig svig, har vi sådan set ikke den store grund til bekymring.
Derfor er det vigtigt, at vi beskytter de mennesker, som kommer ganske retmæssigt til deres danske statsborgerskab ved ikke at begå svig, og dem beskytter vi rent faktisk ved at vedtage et lovforslag af denne karakter.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-11:
En gang ved lejlighed skal jeg fortælle hr. Søren Krarup om mit forhold til stalinisme og gammelkommunisme, men det synes
jeg ikke vi skal bruge Folketingets talerstol til, medmindre hr. Søren Krarup insisterer, for så vil jeg selvfølgelig meget gerne gøre det.
Jeg prøvede at spørge ind til det, at hr. Søren Krarup brugte og insisterede på, at man måtte skelne mellem folk fra den kristne kulturkreds i Europa og så andre.
Men man kan jo have - og det behøver ikke at være 1930'erne - en nynazist fra Tyskland i dag, og så kan man have en kristen demokrat fra Korea eller en kristen demokrat fra Sri Lanka. Når man begynder at blande, hvilken kulturkreds man kommer fra, ind i det, så spørger jeg bare hr. Søren Krarup: Vil hr. Søren Krarup ikke til hver en tid foretrække en kristen demokrat fra Korea frem for en tysk nazist, selv om den sidste kommer fra den kristne kulturkreds?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-01-11:
I denne sammenhæng taler vi ikke om mennesker, der er trådt ind over landets grænser som værende forfulgte, men om mennesker, som har boet i det danske samfund i 10-20 år, som søger dansk statsborgerskab og udmærket - udmærket - er klar over, hvordan det danske retssystem fungerer.
Vi synes, at med hensyn til retspraksis vil lovforslaget sikre, at den store del af vore indvandrere - den langt, langt overvejende del, langt over 99 pct. formentlig - ikke bliver lagt for had på grund af, at nogle ganske få mennesker går over stregen. Så lad være med at blande besættelsestiden og alle mulige andre ting ind i denne debat, for det fortjener den slet ikke.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Jeg vil meget gerne understrege, at linjen omkring mistænkeliggørelse ikke er noget, SF eller jeg har siddet og fundet på; det kommer fra Dokumentations- & rådgivningscenteret om racediskrimination, som bemærker det i deres høringssvar, og Nævnet for Etnisk Ligestilling skriver direkte om unødvendig og uhensigtsmæssig mistænkeliggørelse af personer med anden etnisk baggrund.
Det er sådan set ikke noget, som vi har fundet på for at skabe politisk polemik.
Så ville jeg gerne sige, at situationen her i Folketinget vist er tydelig, og jeg håber ikke, at mit billede af hajer ligefrem har været det, der har stødt ministeren mest under den foregående diskussion.
Jesper Langballe (DF), 2002-01-11:
Dansk Folkepartis ordfører stillede integrationsministeren et konkret spørgsmål, og jeg må sige, at jeg ikke helt forstod, tror jeg nok, svaret.
Forholdet er jo det, at man nu genfremsætter det lovforslag, der blev taget af bordet i efteråret under henvisning til, at det var der konsensus om, og at der er et forlig om fremgangsmåden ved tildeling af indfødsret, der udløber til sommer.
Nu må man sige, at det er, som om oppositionen til venstre i salen forsøger at lade valget være fuldstændig ugjort ved hele tiden at henvise til forlig.
Fru Birthe Rønn Hornbech sagde noget meget klart om det til fru Marianne Jelved i Deadline for et par dage siden: Vi har et forlig med vælgerne, og det har regeringen også, og det må være det, der tæller.
Men det, der så yderligere er tale om her, er ikke bare, at man henviser til et forlig, der skal binde fremtidig lovgivning, men tilsyneladende vil regeringen presse hele årets indfødsretstildeling hen på denne side af forligsgrænsen i stedet for at vente til forligsperiodens udløb og så tildele indfødsret efter nye retningslinjer.
Hvis det er rigtigt, at regeringen vil gøre det, er det simpelt hen samvittighedsløst over for de danske vælgere, og - som det blev sagt før - en krigserklæring til Dansk Folkeparti, som vil gøre de fremtidige forhandlinger om udlændingepolitikken særdeles vanskelige.
Bertel Haarder (V), 2002-01-11:
Hvis der var tale om, at regeringen pressede noget som helst frem og benyttede den indgåede aftale til nu at få så mange som muligt igennem før udløbet af aftalen den 1. juli, så ville jeg fuldt ud forstå det, som hr. Jesper Langballe sagde, men det er der ikke tale om.
Hvis vi gjorde det modsatte: ændrede praksis her i foråret, sørgede for at lade tingene ligge i vindueskarmen, så ville vi bryde en aftale.
Derfor vil vi sørge for at følge aftalen til punkt og prikke, men som det vil fremgå, vil der være tale om, at de personer, der har været drøftet, og de personer, som tilhører en bestemt gruppe osv., vil komme til individuel behandling i Indfødsretsudvalget.
Det vil jeg meget gerne redegøre for, hvis ikke det ligger klart allerede.
Så vi går frem efter bogen, og vi er ikke gået til valg på at bryde vores ord, og derfor opfylder vi vores valgløfter, når vi står ved den aftale, der gælder frem til 1. juli - hverken mere eller mindre.
Det er den måde, den nye regering gerne vil arbejde på, og det er i øvrigt sådan, regeringer plejer at arbejde her i Folketinget, for meget kan man sige om dette Folketing, men vi er ret gode til at holde aftaler, og det gør det muligt at have mindretalsregeringer i et mangepartisystem.
Til hr. Kamal Qureshi vil jeg sige som fru Elisabeth Arnold: Jeg lytter altid med interesse til, hvad både det ene og det andet nævn og råd siger.
Men de er jo ikke retsorganer, de er jo ikke dommere, og som fru Elisabeth Arnold sagde, har vi andre jo også lov at have en mening, og det har vi altså i dette tilfælde.
Vi tillader os endda at anfægte en mening fremsat af folk, som sidder i sådant et råd eller nævn, og det har man lov til.
For hvis ikke, så fralægger vi os jo ansvaret.
Vi skal jo selv som regering og som parlamentarikere kunne stå inde for det, vi gør.
Til sidst til hr. Søren Søndergaard: De internationale forpligtelser indebærer, at man kun kan fratage dansk indfødsret med statsløshed til følge, hvis den pågældende har erhvervet indfødsretten ved svig.
Det står udtrykkeligt i den internationale konvention, at man ikke kan fratage den igen - dog kan man ved svig.
Tilbage er så spørgsmålet, som hr. Søren Søndergaard startede med: Hvorfor så ikke bare lade det gælde fra nu af?
Svaret er for det første, at der ikke er tale om, at man straffes, man berøves ikke noget, man har haft og fået af fordele, men fra det øjeblik, hvor det viser sig, at man har en status på uberettiget grundlag, falder den væk.
Den form for tilbagevirkende kraft ser regeringen ikke noget betænkeligt i.
Men jeg vil da ikke nægte at besvare spørgsmål i udvalget om den sag.
Jeg synes, det er et meget velegnet sted at drøfte det.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-11:
Jeg vil gerne lige bemærke, at jeg på ingen måde satte spørgsmålstegn ved parlamentarikeres frie ret til at vælge.
Det, jeg bare bemærkede om kritikken af ordet mistænkeliggørelse, var, at det ikke er noget, hverken SF eller jeg selv har fundet på.
Jeg vil meget gerne sige, at jeg håber, ministeren også bemærkede, at jeg i min ordførertale henviste til en forventning om, at ministerens liberale menneskesyn også vil påvirke den videre politik.
Derfor vil jeg meget gerne spørge ministeren, om han virkelig følte sig stødt over mit billede af hajerne, men ikke følte sig stødt over sit støttepartis udsagn om at tillægge kristne vurderinger eller religiøse vurderinger og vurderinger efter, hvor i verden ansøgerne kom fra.
Jeg vil meget gerne høre, om det ikke var noget, som ministeren også følte sig stødt over.
Søren Krarup (DF), 2002-01-11:
Jeg giver integrationsministeren fuldstændig ret i, at man skal holde sine aftaler.
Men det er ikke en aftale.
Forholdet er jo, at indfødsretsloven er en lovgivning, og naturligvis kan et folketing ikke binde et kommende folketing vedrørende en ny lovgivning.
Det svarer til, at et folkeskoleforlig skulle binde den efterfølgende regering til at lave fuldstændig samme lov.
Det er temmelig meningsløst.
Hvorfor venter man ikke, så man er i overensstemmelse med det nye Folketing, og det vil sige med den folkevilje, der er kommet til udtryk?
Jeg synes, at det, der er realiteten her, faktisk er en ophævelse af folkestyrets grundlag, nemlig at det er folkets vilje, der skal bestemme lovgivningen.
Jeg gør opmærksom på, at det kun er Venstre, på trods af at mange Venstrefolk jo er uenige, bl.a. fru Birthe Rønn Hornbech; De Konservative er ikke med i det forlig.
Og jeg spørger: Hvorfor vil Venstre dog presse noget igennem, der både er en kastet handske til deres forligspartnere og til den danske befolkning?