runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Jamen ministeren bliver aldrig sur.
Ministeren kan blive en anelse ophidset, når han bliver foreholdt nogle ting, som han føler er lidt uretfærdige, og når det ikke bare sker én gang, men mange gange. Men nu må fru Lene Jensen heller ikke blive sur.
Virkeligheden er sådan, at jeg bliver nødt til at gå tilbage i fortiden, hvis jeg skal prøve at fokusere på nogle af den tidligere regerings initiativer eller mangel på samme.
Jeg har ikke rigtig nogen mulighed for at henvise til hverken nutiden eller forhåbentlig langt ud i fremtiden.
For så vidt angår rentesatsen, kan jeg altså ikke vurdere bedre end alle andre.
Der er måske nogle, der tror, at de kan vurdere bedre end andre.
Jeg vil ikke sætte mig til dommer over, hvad rentesatsen bliver, men jeg kan bare sige, at de penge er nogle, der kommer oveni.
Det er ekstra penge.
Når vi taler om afkastet, kan jeg altså ikke lade være med igen at nævne Danmarks Grundforskningsfond, som vi jo alle sammen er enige om har været en fantastisk konstruktion.
Jeg tror, det var hr. Jesper
Langballe, der nævnte de 16 centre, som simpelt hen har fået topkarakter ved evalueringerne, og derfor vil jeg sige, at jeg synes ikke, det er så ringe at have en sådan fond, hvor afkastet stiger, uanset om renten er høj eller lav.
Jesper Langballe (DF), 2004-02-04:
Jeg vil takke ministeren for nogle meget klare svar, og så har jeg to spørgsmål til ministeren.
For det første vil jeg med henblik på fru Pia Christmas-Møllers noget pjattede og bevidste misforståelser af det, jeg sagde, bede ministeren bekræfte, at jeg sagde, at vi på forskningens vegne glæder os over regeringens gode vilje til en saltvandsindsprøjtning.
Dermed sagde jeg jo ikke, at vi vil købe en hvilken som helst anvendelse af Nordsøoliepengene, og det skal da i den forbindelse ikke være nogen hemmelighed, at vi nok vil foretrække 1-årige aftaler, både med henblik på afvikling af statsgælden og med henblik på forskning.
Jeg vil gerne udtrykke glæde over det, ministeren sagde om grundforskning, specielt at ministeren bekræftede mig i, at Grundforskningsfonden har været en bragende succes, og at vi nu har en forpligtelse til at benytte lejligheden til at få kapitalen tilbage.
Hele sagen siger jo ganske rigtigt noget om, hvad et kapitalafkast kan blive til, og jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren kunne have sympati for, at der nu lægges 2-3 mia. kr. i Grundforskningsfonden.
Det behøver ikke være et bindende løfte.
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Hvis jeg skal starte bagfra, vil jeg sige til hr. Jesper Langballe, at jeg mener, vi skal fokusere på Grundforskningsfonden.
Men hvis jeg skal henholde mig til det, der er besluttet i regeringen, kan jeg ikke tillade mig at sige, at det er nogle af de midler, der skal overføres til Grundforskningsfonden, for det er ikke det, der er besluttet.
Men det ændrer jo ikke på, som jeg allerede har sagt, at jeg betragter det som en selvfølge, at der kommer mange flere initiativer, så vi kan få plads til endnu mere forskning og innovation her i landet.
Til gengæld vil jeg gerne sige til hr. Jesper Langballe, at jeg er betænkelig ved 1-årige aftaler.
Jeg hører nemlig så godt som altid, når jeg bevæger mig i universitets- og forskningsverdenen, at man gerne vil have en vis stabilitet, og det er jo også derfor, vi har brugt så mange penge på at fylde den berømte skrænt op for at få stabilitet i finanslovforslagene i 4 år.
Hvis resultatet var blevet, at der kun kom 1-årige afkast af fonden, tror jeg, det ville have skabt utrolig stor skuffelse udeomkring i forskningsmiljøerne.
Det er jo netop stabiliteten, som er så vigtig, og den har vi i øvrigt også haft med Grundforskningsfonden, fordi vi nogenlunde vidste, hvad afkastet blev i de forskellige år.
Til sidst vil jeg sige til fru Pia Christmas-Møller og hr. Jesper Langballe, at for begges vedkommende hørte jeg, at der blev talt om regeringens gode vilje, og det vil jeg indtil videre betragte som positive tilkendegivelser.
Pia Christmas-Møller (KF), 2004-02-04:
Allerførst skal jeg sige til fru Margrethe Vestager, at for mig har der ikke været nogen tvivl
om, at det, regeringen hele tiden har talt om, er en Nordsøfond, der bliver bygget op over 8 år med et samlet volumen på omkring 16 mia. kr., og at det afkast, der kommer af fonden, kan bruges på forskning efter præcis det samme princip, som Grundforskningsfonden bygger på.
Her er det jo muligt i en konkret situation at tage af grundkapitalen, og præcis det samme princip forestiller jeg mig kan ligge bag opbygningen af Nordsøfonden.
Mit spørgsmål til ministeren er: Kan ministeren bekræfte, at det for den borgerlige regering aldrig kan blive et enten-eller?
At det aldrig kan blive et valg mellem på den ene side at afvikle statsgælden og på den anden side at investere i forskning, udvikling og uddannelse?
Jeg går ud fra, at det altid må være et både-og for regeringen, fordi det simpelt hen er forudsætningen for, at vi også fremover kan have et velfærdssamfund, og det vil jeg gerne bede ministeren bekræfte klart og tydeligt, ligesom jeg vil bede ministeren bekræfte, at i faste priser er der faktisk aldrig blevet brugt så mange penge på forskningen som netop i disse år.
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Det er utrolig væsentligt at fastslå, at når det er 2 mia. kr., vi taler om i afkast, er det, fordi det er penge, der er kommet til ud over dem, der lå i den oprindelige aftale med A.P. Møller.
Qua der kom en ny aftale, kom
Så kan jeg bekræfte med hensyn til de midler, der er blevet investeret i forskning - nu bruger jeg igen med vilje ordet investeret - at det er flere midler end på noget tidligere tidspunkt.
For at tage et helt aktuelt eksempel er det sådan, at i forgårs, tror jeg det var, har Forsknings- og Analyseinstituttet i Århus offentliggjort de nyeste tal, og de viser, at mens procenten lå på 0,75 i 2001, er den 0,77 i 2002.
Det er det nyeste tal, fordi man er lidt bagud, når der er tale om regnskabstal fra Analyseinstituttet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-02-04:
Det ser jo under alle omstændigheder ud til, at forligspartierne ikke vil være med til Nordsøfonden, så jeg vil godt spørge ministeren: Har ministeren den vilje, og har regeringen den vilje, der skal til for i stedet at sikre Grundforskningsfonden?
Det vil koste 2 eller måske 3 mia. kr.
at sikre, at vi fortsat har en Grundforskningsfond, der kan fortsætte med sine aktiviteter og uddele 200-250 mio. kr. om året, og som vi alle sammen ved er en succes.
Har ministeren og regeringen vilje til at sikre denne succes frem for fuglene på taget?
Det er det ene.
Det andet er: Er ministeren villig til efterfølgende at lave en prioriteret rækkefølge over, hvilke af de problemer, som jeg påpegede, det er vigtigst for regeringen at få løst?
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Jeg vil gerne fastslå, som jeg også gjorde i fuld enighed med Folketingets partier i forbindelse med det seneste lovforslag om Danmarks Grundforskningsfond, at vi skal se på, om vi kan få retableret fonden.
Ønsket og viljen er fuldt ud til stede fra regeringens side, og der kommer jo heldigvis en dag efter denne.
Det håber vi da.
For så vidt angår prioriteringen af de emner, som fru Anne Grete Holmsgaard var inde på i sit første indlæg, mener jeg klart, at uanset hvad vi end taler om, er fundamentet, at vi skal have nogle flere forskere.
Der er ganske mange penge, 100 mio. kr. i de næste to finanslove.
Vi skal forhandle i fællesskab til efteråret, og der er ingen tvivl om, at det er forskeruddannelsen, der kommer i centrum.
Jeg vil også gerne sige, at de 70 forskere, der forhåbentlig kom ud af initiativet i går, skal jo ikke på nogen som helst måde være udtryk for, at problemet er løst, men at udgangspunktet er en helt anden dagsorden.
Forskeruddannelsen mener jeg skal have højeste prioritet, for den er simpelt hen fundamentet for, at vi kan komme videre.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-04:
Først vil jeg sige, at jeg er meget glad for fru Pia Christmas-Møllers præcisering af det, hun sagde i sit første indlæg.
Jeg er nemlig helt sikker på, at hvis man går referatet igennem, vil man se, at det var en meget misforståelig formulering, fru Pia Christmas-Møller brugte i sin første indlæg, og det var baggrunden for, at jeg syntes, det var rimeligt - for at bruge ministerens formulering - at sige, at man måske fiflede lidt med fakta, hvis man gjorde det til 16 mia. kr. Jeg synes, det er interessant, at vi har fået diskussionen om Grundforskningsfonden.
Er det, fordi man i virkeligheden hellere vil bruge dem til udvikling, er det skjult erhvervsstøtte, eller er det sådan, at ministeren simpelt hen er blevet overrulet i regeringen?
Der henvises hele tiden til en beslutning, som er truffet af regeringen, samtidig med at ministeren tilslutter sig den ros, der er givet til Grundforskningsfondens arbejde, som har været meget bredt og meget kvalificeret med meget, meget gode resultater for Danmark til følge.
Helge Sander (V), 2004-02-04:
Når jeg henviste til regeringen, er det selvfølgelig, fordi jeg ønsker at understrege, at beslutningen er truffet af en enig regering som et udspil på et meget væsentligt og centralt område.
Der kunne have været andre elementer indeholdt i udspillet, men jeg kan sige,
at det, som jeg her og nu har følt skulle have den højeste prioritet, er blevet det centrale i udspillet.
Jeg mener, vi står over for en situation, hvor vi næsten ugentligt vil se, at vores arbejdspladser bliver presset, fordi en for stor del af beskæftigelsen i Danmark handler om samlebåndsindustri.
Den kan lige så godt udføres i det store udland, hvor man har billigere arbejdskraft, og derfor bliver vi nødt til - med så stor kraft, vi overhovedet kan - at iværksætte nogle initiativer, der sikrer, at vi kan få mulighed for beskæftigelse, hvor viden spiller en endnu mere central rolle, både for så vidt angår medarbejderne, selve produktionen og ikke mindst produkterne.
For at nå det mål mener jeg og regeringen, det er helt afgørende, at vi foretager den satsning, som ligger til grund for Nordsøfonden.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-02-04:
Det er sådan set ikke, fordi jeg har lyst til at rose den tidligere regering alt for meget.
Men lidt klogere end den nuværende var den trods alt - det må jeg medgive - og jeg bliver en lille smule provokeret, når man bliver ved med at sige, at der skal lukkes nogle huller efter den tidligere regering.
Hvis det er tilfældet, må ministeren have afgivet et forkert svar.
Det svar, ministeren gav Folketinget på et spørgsmål af fru Lene Jensen for 3 måneder siden, var, at den tidligere regering brugte flere penge på forskning end den nuværende regering, og derfor er det mig komplet ubegribeligt, at ministeren bliver ved med at tale om huller, der skal lukkes.
Men nok om det.
Jeg har stadig kun hørt Det Radikale Venstre komme med reelle bud på, hvorfra der kan komme penge til forskningen.
Jeg har hørt noget om Nordsøaftalen, men jeg kan forstå på andre ordførere, at det er der ikke et flertal bag.
Så tales der om DONG.
Der har finansministeren i sidste uge slået fast, at det er der ikke flere penge i.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-04:
Nu vil jeg lige sige, at arbejdsløsheden jo ikke er 18 pct., den er omkring 6 pct., men det er jo dybt beklageligt og ærgerligt, at arbejdsløsheden igen steg i december måned.
Jeg vil sige, at vi forventer fortsat, at opsvinget kommer i 2004, men det betyder jo ikke, at vi sidder med hænderne i skødet og venter på, at udviklingen vender.
Vores strategi er fortsat en kombination af rettidig omhu og at gøre mest muligt for at hjælpe dem, der er ramt af ledighed.
Det gælder de mange højtuddannede, som har svært ved at få foden inden for på arbejdsmarkedet, og det gælder de ufaglærte, som står tilbage uden arbejde i kølvandet på en række massefyringer.
Må jeg så godt sige vedrørende ledighedsudviklingen i Vestsjællands Amt, at den jo desværre har været ekstra markant.
Det skyldes primært en stigning i antallet af ledige arbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere.
AF-Vestsjælland
har oplyst, at en stor del af den stigning, der er sket, er sket i kommuner, der inden for det sidste halve år er begyndt at visitere deres ledige kontanthjælpsmodtagere til de nye arbejdsmarkedscentre.
En del af kommunerne har i den forbindelse oplyst, at de er blevet mere omhyggelige med at vurdere, om kontanthjælpsmodtagere er arbejdsmarkedsparate og dermed bliver registreret i AF som ledige.
Det påvirker isoleret set beskæftigelsestallet negativt, men grundlæggende er det jo en god ting, at kommunerne anmelder de arbejdsmarkedsparate ledige kontanthjælpsmodtagere til AF, for det betyder, at de personer på lige fod med forsikrede ledige er i fokus med hensyn til formidling af job.
Ledighedsstigningen for kontanthjælpsmodtagere er derfor ikke udelukkende en følge af afmatningen på arbejdsmarkedet.
Jeg kan så lige til sidst oplyse, at AF, Arbejdsmarkedsrådet og Kommuneforeningen i Vestsjællands Amt har fokus på denne her problemstilling.
Jeg vil gerne sige, at regeringen jo allerede har iværksat en række initiativer, som skal hjælpe beskæftigelsen i gang og begrænse konsekvenserne af den stigende ledighed.
Der er næsten 6 mia. kr. ekstra til forbrug i år som følge af de gennemførte skattelettelser, og der følger flere penge til næste år. Vi har fremrykket investeringer for 1,5 mia. kr., og vi har afsat 100 mio. kr. til hurtigt at omskole og opkvalificere ledige.
Vi har sikret rummelige regler, så nye ledige, der har behov for omskoling eller opkvalificering, kan få en uddannelse på op til 1 år, og uddannelsen skal blot rettes mod et erhverv eller en branche, hvor der aktuelt er ledige job eller udsigt til ledige job.
Ved udgangen af 2003 var der jo i Vestsjælland varsling om større afskedigelser fra ni virksomheder, og kigger vi lidt tilbage i tiden, så har Vestsjælland ...
Morten Homann (SF), 2004-02-04:
Nu anfører hr. Peter Christensen, at det er en meget målrettet måde at give de her forskellige former for goder på.
Det synes jeg er et interessant synspunkt, som jeg godt kunne tænke mig at hr. Peter Christensen kunne uddybe.
Er virkeligheden ikke, at det er en af de mindst målrettede måder, man overhovedet kan give de her goder på, f.eks. bredbåndsforbindelser, hjemme-pc'er, eller hvad det måtte være, fordi det alene er slutbrugeren, som bestemmer, om man har behov for det, eller om man har råd til det?
Det er ikke ud fra nogen overordnet behovsvurdering, hvor man f.eks. kunne sige, at folk, som ikke havde adgang til internettet eller pc, skulle have det.
Så det er da en meget lidt målrettet måde at gøre tingene på.
Så vil jeg høre, om hr. Peter Christensen ikke også kan bekræfte, at det uden nogen som helst form for tvivl har vist sig, at alle de her ordninger entydigt er gået fortrinsvis til vellønnede.
Til sidst: Er det ikke også sådan, at selv om det ikke har undermineret grundlaget for velfærdssamfundet, så er der en ret betydelig og ret ukontrollabel udgift forbundet med de her ordninger?
Peter Christensen (V), 2004-02-04:
Jeg er nødt til at sige, at udbredelsen af de her ordninger jo kræver, at der indgås en aftale mellem arbejdsgiver og arbejdstager, og at det derfor ikke er et tagselvbord, som der gives udtryk for.
Der skal indgås en aftale omkring de her ting, og det er klart, at en arbejdsgiver jo også kun indgår den her aftale, f.eks. om bredbånd, hvis arbejdsgiveren kan se, at der også er et formål med og en fordel ved de her ordninger.
Jeg er nødt til at sige, at før vi indførte de her ordninger, var det jo sådan, at de velstillede nok skulle få løst deres problemer.
Jeg tror ikke, der har været velstillede, der har undladt at få en bredbåndsforbindelse, fordi der ikke var en skattebegunstigende ordning.
Men netop ved at vi indfører denne mulighed, bliver det en bredere gruppe af mennesker, der kan tage imod og få fordele af f.eks. bredbånd og sundhedsforsikringer.
Så jeg mener bestemt ikke, at man kan slå fast, at det nu kun er de mest velhavende i Danmark, der gør brug af ordningen - absolut ikke.
Morten Homann (SF), 2004-02-04:
Virksomheden TDC, som vi har beskæftiget os med i andre sammenhænge, har igennem nogle måneder kørt en annoncekampagne i aviserne, hvor man under overskriften »Få to vindere til medarbejdersamtalen« ser en arbejdsgiver, som jubler, og en medarbejder, som jubler, fordi begge nu er blevet enige om, at man ved hjælp af bruttotræk kan bevilge en bredbåndsforbindelse.
Er det ikke et tagselvbord?
Er det ikke et tagselvbord, at virksomheden sparer penge, og at medarbejderen får en skattebesparelse og en bredbåndsforbindelse, men at de, der betaler, er skatteyderne?
Er det ikke lige præcis et tagselvbord?
For det andet vil jeg godt spørge hr. Peter Christensen, om ikke vi er enige om, at der er et stort problem forbundet med det her, al den stund regeringens egen rapport udarbejdet af regeringens egne embedsmænd på side 12 beskriver, at der er et potentiale i størrelsesordenen 3-4 mia. kr. i yderligere udgifter, og at skatteudgifter i den størrelse - jeg citerer fra side 12 - vil belaste finanspolitikkens holdbarhed i relation til 2010-planen.
Peter Christensen (V), 2004-02-04:
Nu er det ikke, fordi jeg er uddannet i at kommentere annoncer, det er ikke min faglige baggrund, men jeg vil kaste mig ud i det alligevel.
Jeg synes faktisk ikke, det er nogen god annonce.
Jeg synes, der skulle have stået, at der var tre vindere og ikke kun to.
For den tredje vinder er jo staten og samfundet, og det er derfor, vi har indført ordningen.
Derfor vil jeg da sige om TDC-annoncen, at jeg synes, den er lidt sparsom med oplysningerne, for den kunne netop godt have præciseret: Ja, der er to vindere, men der er faktisk også en tredje, nemlig det offentlige, samfundet.
Jacob Buksti (S), 2004-02-04:
Jeg var lige ved at være bange for, at hr. Morten Homann havde overtaget mit spørgsmål, men eftersom hr. Peter Christensen ikke svarede på det, kan jeg jo selv tage det en gang til.
Man siger så, at man med det, der tegner sig, må forvente en forøgelse af det her omfang svarende til en fire-fem-dobling.
Og så siger man, og det er på side 12, at skatteudgifter af denne størrelse vil belaste finanspolitikkens holdbarhed i relation til 2010-planen.
På den baggrund vil jeg gerne spørge, hvad Venstres ordfører mener med, at man vil følge udviklingen, og at man vil afgive rapporter osv., når vi samtidig kan konstatere, at skatteministeren siger, at eventuelle indgreb ikke må være i strid med skattestoppet.
Peter Christensen (V), 2004-02-04:
Jeg må sige, at der ikke står noget på side 12, som jeg finder særlig overraskende.
Det er vist nærmest logik.
Det svarer vel til, at hvis man vurderede, at der kom flere syge mennesker, ville trækket på sundhedsudgifterne også stige.
Det er også logik.
Der, hvor det bliver lidt mere usikkert, er selvfølgelig, når man skal til at gætte på, hvor stort det ekstratræk bliver.
Det siger rapporten ingenting om.
Man antager og siger, at hvis nu tallet havde været 100.000, 200.000, hvad ved jeg, så er udgiften dermed også det større.
Så derfor mener jeg ikke, at det i sig selv bringer nogen ekstraovervejelser ind i debatten.
Jacob Buksti (S), 2004-02-04:
Jeg synes, det er helt mageløst, som Venstres ordfører er i stand til overhovedet ikke at svare på, hvad der bliver spurgt om.
Peter Christensen (V), 2004-02-04:
Jeg har set, at samarbejdet mellem Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre er meget tæt for tiden, og jeg går også ud fra, at det er grunden til, at Socialdemokratiet er ved at vende lidt tilbage på sporet i forhold til at have nogle varme følelser for og en stor fokus på 2010-målsætningen, for jeg havde ellers forstået, at man ikke ville holde fast i den.
Men det skal regeringen - der er jeg fuldstændig enig med den socialdemokratiske ordfører - regeringen skal holde fast i 2010-målsætningen.
Og det er jo fuldstændig klart, at hvis man bruger flere penge end beregnet og man ikke agerer ud fra det, vil det også berøre de økonomiske resultater år efter år, også i 2010.
Det er sådan set det, der bliver sagt, og det er jeg ikke uenig i.
Ole Stavad (S), 2004-02-04:
Jeg lyttede mig til i hr. Peter Christensens ordførertale, at han var inde på de forskellige ordninger, der var gennemført. Den del af talen kan jeg sådan set tilslutte mig.
Der har været ordninger, der er blevet vedtaget her i enighed, og der har været ordninger, der er vedtaget, hvor vi har været dybt uenige.
Men der er truffet en bevidst politisk beslutning.
Men det, vi står med her - vil jeg spørge hr. Peter
Christensen
- er det ikke en problemstilling, der er opstået, uden at der er truffet en bevidst politisk beslutning?
Er det nemlig ikke sådan, at man har truffet en afgørelse i Ligningsrådet, som er anderledes end den, man forudsatte, dengang man vedtog lovgivningen, med den konsekvens, at det, der bl.a. var en stor del af diskussionen omkring alkoholbekæmpelse med arbejdsgiverne involveret, sygehuse osv., sygdomsbehandling, arbejdsgiversocialt ansvar, nu efterlader et regelsæt, der indebærer, at arbejdsgiveren ikke behøver at betale en eneste krone, men at man kun flytter en udgift fra at være skattepligtig til at blive skattefri?
Er det det, hr. Peter Christensen ønsker med hensyn til personalegoder?
Peter Christensen (V), 2004-02-04:
Jeg kan sige, at der er ikke noget i den nuværende måde
at efterleve denne lovgivning på, der gør, at vi ønsker at ændre noget eller for den sags skyld stramme op
, som det også fremgik af min ordførertale.
Jeg er fuldstændig enig i, at der har været forskellige ydelser, hvor vi har været enten uenige eller enige.
Men jeg synes, at det, der er værd at påpege, er, at ud af den ca. 1 mia. kr., der i dag bruges på naturaliegoder, er det ca. 200.000 kr., der vedrører de tre seneste tiltag fra den her regering.
Ole Stavad (S), 2004-02-04:
Er hr. Peter Christensen ikke enig i den beskrivelse, jeg gav, nemlig at det, der skaber debatten, og det, der var baggrunden for ministerens rapport, som embedsmændene har lavet, ikke var den bevidste politiske beslutning her i Folketingssalen, men var en administrativ fortolkning, som endda var imod de sagkyndiges råd, og at det betyder, at arbejdsgiverne ikke behøver at betale noget som helst, selv om man kalder det arbejdsgiverordninger?
Er hr. Peter Christensen ikke også enig i, at det i øvrigt ville holde en række personalegrupper fuldstændig ude fra at kunne benytte de her ordninger alt efter de ansættelsesvilkår, folk har, og at vi dermed skaber en yderligere ulighed på arbejdsmarkedet?
Mener hr. Peter Christensen, at det er rigtigt, at vi tillader et regelsæt, der giver folk, der er i den samme situation, fuldstændig forskellig skattemæssig behandling?
Er det denne ulighed, hr. Peter Christensen synes at han med oprejst pande og god samvittighed som en gæv Venstremand kan forsvare?
Er det ulighed?