runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-19:
Jeg synes, det her antager en lidt mystisk karakter, for ministeren oplyser nu, at han ikke har accepteret Arrivas plan om at indsætte busser i stedet for tog.
Han har noteret sig den.
Vil ministeren ikke forklare mig, hvori forskellen består på at notere sig noget og så stiltiende acceptere noget?
Betyder det, at Arriva i praksis kan gøre fuldstændig, hvad de vil uden hensyntagen til ministeren, der jo har bestilt dem og udfærdiget kontrakten, og fuldstændig uden hensyntagen til Folketinget?
For det må jo være konsekvensen af ministerens svar.
Det lyder meget, meget overraskende.
Så vidt jeg erindrer, var Venstre da ude dagen efter denne aftale og sige, at man støttede den.
Men ministeren skrider ligesom og vil nu ikke være ved det, han reelt stiltiende har accepteret.
Om ikke det i realiteternes verden betyder, at man accepterer, at det er så det?
Flemming Hansen (KF), 2003-02-19:
Hr. Jens Peter Vernersen begår sin første fejl ved at sige, at jeg var tilfreds med aftalen, da jeg havde fået den første orientering skriftligt og mundtligt af Arriva.
Hr. Jens Peter Vernersen vil gøre mig en tjeneste ved at læse den pressemeddelelse, jeg fremlagde for hele pressen skriftligt og mundtligt, hvor der stod, at jeg tog Arrivas redegørelse ad notam, altså at jeg noterede mig, hvad Arriva havde sagt.
Det er ikke det samme som at være tilfreds med det.
Det kan jeg garantere for at jeg ikke er.
Jeg har heller ikke - og det har de trafikpolitiske ordførere bestemt heller ikke - accepteret, at der skal køres bus fra den 1. marts til den 1. oktober.
Jeg fik henvendelse fra flere af dem.
Jeg har ikke fået fra dem alle sammen endnu.
Jeg har forhandlet med DSB, som var en af dem, jeg har fået henvendelse fra, og vi forhandler stadig væk.
Vi forventer da på et tidspunkt at finde en løsning på det, det er klart.
Men det er altså ikke noget, man gør over night, vil jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen.
Det må jeg gøre opmærksom på. Så er der spørgsmålet om, hvem der har ansvaret.
Jamen det er jo Arriva, der har ansvaret.
Det er Arriva, der ikke opfylder sin kontrakt.
Det er da ganske enkelt.
Det er også derfor, vi omgående, og jeg gentager omgående - det gjorde jeg ti gange til hr. Jens Peter Vernersen i Folketingets Trafikudvalg i går, men jeg skal gerne blive ved - fremsendte et påkrav, omgående sendte brev til andre operatører, om de kunne hjælpe os.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-02-19:
Hvis jeg skal starte med det første synspunkt fra trafikministeren om, hvor lang tid den aftale, der er indgået vedrørende busser, rækker, så må jeg minde trafikministeren om, at trafikministeren umiddelbart efter mødet med Arriva kom ud og blev interviewet til tv, hvor alle kunne se, at ministeren var tilfreds med, at der nu var blevet en aftale.
Lad mig også sige til trafikministeren: Den løsning, der er sat i værk fra på mandag, får fuld effekt fra 1. marts til 1. oktober.
Det sender Arriva ud.
Hvis ikke det passer, så er der i hvert fald et skærende misforhold imellem det, Arriva oplyser, og det, som trafikministeren oplyser her i Folketingssalen.
Et skærende misforhold.
Og der står også, at planen er forelagt trafikministeren.
Der står ikke, at trafikministeren har godkendt den.
Der står, at den er forelagt.
Lad mig så spørge om det, som spørgsmålet egentlig gik på, og som der ikke blev svaret på: Er det trafikministerens ansvar ene og alene, at disse busser er indsat?
For jeg har i hvert fald ikke mødt politiske partier, der melder, at de har et medansvar for det.
Jeg har spurgt vores egen trafikordfører, der i hvert fald ikke har sagt god for ordningen, og alle andre står jo også i kø for at sige, at de ikke har sagt god for ordningen.
Så er det, jeg spørger trafikministeren: Er det alene trafikministerens ansvar, at 800 mennesker, som ifølge kontrakten skulle være transporteret med tog, daglig transporteres med busser med en fordobling af transporttiden til følge?
Flemming Hansen (KF), 2003-02-19:
Arriva har i den forbindelse fremlagt en plan for, hvordan selskabet agter at erstatte visse togafgange med busdrift, indtil selskabets problemer forventes at være løst.
På baggrund af Arrivas drift på de midt- og vestjyske jernbanestrækninger i januar måned har Trafikministeriet fremsendt et påkrav til selskabet om at overholde selskabets forpligtelser i kontrakten med Trafikministeriet.
Jeg kan så sige, at selskabets vederlag fra Trafikministeriet samtidig er blevet reduceret i forhold til de faktisk kørte kilometer. En af virkningerne ved det påkrav, vi har fremsendt, er, at Trafikministeriet 30 dage efter, at selskabet har modtaget påkravet, kan lade afhjælpning udføre af tredjemand på selskabets regning, altså på Arrivas regning, hvis selskabet ikke forinden har afhjulpet manglerne.
Jeg kan oplyse, at jeg samme dag, samme døgn, som jeg fik henvendelsen fra Arriva, den mundtlige og skriftlige redegørelse, og hvor jeg sendte påkravet frem, tog en skriftlig kontakt til en række danske og udenlandske jernbaneoperatører for at sikre, at disse selskaber kunne udføre togtrafikken.
Og som hr. Jens Peter Vernersen ved, fordi vi havde langt møde om det i går i Trafikudvalget, har jeg haft meget konkrete forhandlinger bl.a. med DSB om denne sag.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-02-19:
»Vil ministeren oplyse, hvilket politisk flertal ministeren har i Folketinget for at acceptere, at Arriva i en lang periode i fast plan aflyser en række tog og lader disse tog erstatte med busser?«
Skriftlig begrundelse
Det ønskes afklaret, hvem der politisk står bag ministerens beslutning, da aflyste tog, der erstattes med busser, er til stor gene for befolkningen i Midt- og Vestjylland.
Busserne vil således ikke kunne følge DSB-køreplanen, og for den enkelte borger vil buserstatninger medføre forsinkelser, både for borgere, der skal møde på arbejde, og for elever, der skal møde i skolen.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-19:
Jeg vil gerne starte med at svare hr. Jens Peter Vernersen i første ombæring: Det er sådan, at vi får at vide nu, at den kontrakt, der ligger, alene er regeringens ansvar. Det er den
jo også, når det her udmøntes.
Men det er da korrekt, at der i den enkelte kontrakt ligger nogle vilkår, der afgør, hvornår man kan skride ind. Men den ansvarsforflygtigelse, vi også nu hører fra Socialdemokratiets side omkring kontraktens udfærdigelse, synes jeg er himmelråbende at høre på.
Man har, som også hr. Keld Albrechtsen anfører, haft indflydelse på, hvordan selve kontrakten er skruet sammen.
Det er også det, trafikministeren har oplyst.
Så spørger fru Pernille Blach Hansen, hvad regeringen har lært af det her.
Jeg må da sige konkret for den pågældende sag, at det er en sag, som håndteres af trafikministeren.
Og det, man kan lære af sådan en sag, er måske noget om, hvorvidt de vilkår, der har været skrevet i denne kontrakt, har været skarpe nok med hensyn til, hvornår man kan gribe ind.
Det er vel den lære, alle i denne her sal kan drage af det her.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-19:
Jeg troede, at ideen med en udlicitering var at sikre en bedre service.
Det er i hvert fald ikke sket her.
Derfor vil jeg stille et spørgsmål, som vi nu har forsøgt at få svar på fem gange, men som ministeren stadig væk ikke har besvaret.
Jeg vil bede ministeren svare på, hvad ministeren har lært, så man sikrer, at sådan noget her ikke gentager sig ved fremtidige udliciteringer.
Hvad har økonomi- og erhvervsministeren lært?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-02-19:
Jamen det, en sådan kontrakt vel altid vil indeholde, er jo noget med nogle frister, hvis kontrakten ikke bliver overholdt, og det er jo noget med, at man skal have en tid til at rette ind med disse påkrav.
Det vil altså sige, at man i hvert fald i en vis længere periode - i hvert fald i 3 måneder - kan udsætte 800 mennesker for hver eneste dag at være frataget deres transport frem og tilbage til arbejde og til skole osv. Derfor vil jeg godt spørge økonomi- og erhvervsministeren: Er det ikke helt afgørende, at man har langt stærkere værktøjer i værktøjskassen?
Det har ministeren jo ikke været inde på.
Men man kan jo i hvert fald ikke opgive f.eks. at køre i tog og så efterfølgende ikke have mulighed for at styre, hvordan det så går, fordi man ikke har tilstrækkelige værktøjer.
Det er jo ikke tilstrækkelige værktøjer, når Arriva eksempelvis har en aftale om, at tingene skal være i orden inden 1. oktober.
Det ansvar, som jeg efterlyser hos trafikministeren, er sådan set det politiske ansvar.
Den aftale, der er indgået om, at Arriva nu sætter busser ind, må jo være en aftale, der er indgået med en eller anden.
Jeg har forstået, at det er trafikministeren.
Så spørger jeg altså ministeren: Hvor er den politiske opbakning til den aftale?
Det må der kunne gives et svar på.
Hvad angår Arrivas udmelding om, at de har mulighed for at køre med busser frem til den 1. oktober, kan jeg sige til ministeren, at der har jeg stillet et skriftligt spørgsmål.
Og jeg forventer så, at Arriva bliver belært om, at det er der ikke tale om - der kan ikke køres med busser indtil den 1. oktober - sådan at den melding, der kom fra Arriva så sent som i fredags, i hvert fald bliver tilbagekaldt omgående.
Det må der da være alt muligt grundlag for.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvem der har ansvaret for det, så har jeg faktisk spurgt i hvert fald nogle af ordførerne, og som jeg har forstået dem, er det ikke sådan, at man har godkendt det.
Dermed er det jo ene og alene ministerens ansvar, at der nu er givet den mulighed, at Arriva i den grad kan forringe servicen, og efter Arrivas opfattelse kan det så ske frem til den 1. oktober.
Der arbejdes fortsat på sagen, men det ændrer jo ikke noget ved, at på det møde, man havde med Arriva, har man åbenbart fået forelagt en plan, der gav busdrift frem til den 1. oktober.
Jeg forstår, at ministeren er enig i, at det er helt uacceptabelt, men det ændrer jo ikke ved, at det var det, Arriva følte, at de havde mulighed for.
Det er måske derfor, at de værktøjer, man skulle have, nemlig påkravene, bliver afvist af Arriva, der afviser det påkrav, som trafikministeren har givet.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-19:
Jeg vil spørge ministeren, om ikke ministeren finder det utroligt, at man i Folketinget skal høre en sådan bagatellisering af, om spillereglerne er blevet fulgt, når det, der er tale om, er decideret, bevidst misinformation. Jeg mener, man var advaret imod rentabiliteten af barmarksværker, om den økonomiske følsomhed af elværkernes sammenslutning allerede i 1994.
Der er altså misinformeret decideret imod bedre vidende.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ikke det simpelt hen under hensyn til folkestyret og almindelig velanstændighed kræver en ansvarsplacering, en personlig ansvarsplacering.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-02-19:
Jeg må sige til ministeren, at når jeg drog den tidligere regering ind, var det sådan set, fordi den udarbejdede et forslag, som blev forkastet af de daværende borgerlige partier og ikke mindst Venstre, som satte sin virkelig klamme finger på en løsning.
Derfor trak jeg det ind.
Men der blev jo også sagt under valgkampen, også fra Det Konservative Folkeparti og også fra Venstre, at den her skandale med de høje varmepriser kunne man ikke leve med, og derfor skulle der selvfølgelig findes en løsning.
Derfor er det, jeg har spurgt: Hvornår kan vi forvente, at den løsning ligger, så disse forbrugere ikke bliver klædt helt af?
Det har været koldt nok for dem her i vinter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Nej, det glæder mig overordentligt, at jeg ikke er med på et forslag, som ikke er i overensstemmelse med det, våbeninspektørerne har bedt om, for det, Hans Blix har bedt om, er, at Saddam Hussein retter sig efter det, FN har besluttet, og, siger Hans Blix: Så kan vi afslutte vores arbejde i løbet af kort tid. Men så kan jeg i øvrigt sige, at det, der jo glæder mig, er, at ikke blot Tyskland og Frankrig, men alle EU-landene nu er enige om, hvordan den her sag skal gribes an, nemlig udtrykt i den erklæring, som blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i mandags, hvoraf fremgår, at våbeninspektørerne skal have den tid og de ressourcer, som FN's Sikkerhedsråd mener de behøver.
Det er lige præcis det, jeg også mener er det rigtige svar i sagen, at vurderingen af, hvad der nu er rimeligt af ekstra tid til våbeninspektørerne, bedst finder sted i FN's Sikkerhedsråd, som jo samarbejder med våbeninspektørerne.
Det er dér, beslutningen skal træffes.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Det er et spørgsmål om det fransk-tyske forslag om en forstærket våbeninspektion.
Det er også sådan, at Frankrig og Tyskland har spillet en meget aktiv rolle på den internationale scene for at forhindre en krig i modsætning til den danske regering, der som bekendt har lagt sig fuldstændig i kølvandet på Bush og Blair.
Ærgrer det ikke statsministeren, at den danske regering ikke er med bag det fransk-tyske initiativ om at give våbeninspektionen mere tid, for nu er det jo alligevel endt med, at våbeninspektionen fik mere tid?
Er det så ikke lidt ærgerligt slet ikke at være med, når det gode forslag kommer, nemlig at sikre mere tid til våbeninspektionen
Ærgrer det ikke statsministeren betydeligt nu her bagefter, at han ikke var med?
»Hvad er regeringens holdning til det fransk-tyske forslag om en forstærket våbeninspektion?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Det, Hans Blix lige præcis siger, er jo netop: Vi kan færdiggøre våbeninspektørernes arbejde i løbet af kort tid, hvis bare Saddam Hussein vil samarbejde øjeblikkeligt og betingelsesløst.
Det er jo baggrunden for, at jeg siger, at det her ikke behøver at tage lang tid.
FN har stillet nogle meget klare krav til Saddam og det irakiske regime, og hvis man bare retter sig efter dem og lader sig afvæbne, så kan denne her sag afsluttes fredeligt i løbet af kort tid.
Det er det, Hans Blix siger.
Våbeninspektørerne behøver ikke lang tid, bare Saddam Hussein retter sig efter FN.
Så vi kan jo sagtens forenes om, at våbeninspektørerne skal have den tid, der skal til for at afvæbne Saddam fredeligt
, men det, våbeninspektørerne selv siger, er, at hvis Saddam Hussein bare gør det, han skal, så behøver man ikke lang tid til den opgave.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Nu håber jeg, at statsministeren er i stand til at bevare besindelsen og besvare spørgsmålene om våbeninspektionen og måske lade være med at rode så meget rundt i min ringe person.
Det synes jeg næsten er for stor en ære.
Det, jeg diskuterer, er Blix' rapport og ikke, hvad jeg tror på, og hvad jeg ikke tror på.
Det kan vi tage ved en anden lejlighed.
Det, Blix' rapport påpeger om de farlige stoffer, det, der er hovedlinjen i Blix' afrapportering, er, at irakerne faktisk har vist stadig større vilje - stadig større vilje - til at efterkomme de ting, der er behov for. Derfor forstår jeg slet ikke statsministerens underlige forsøg på at gøre det til en diskussion om min person, men jeg kan godt forstå, at statsministeren er meget sikker i sin viden om, hvad Irak har.
Det er jo leveret af en nær ven og allieret, nemlig USA, dengang Saddam Hussein var en tæt allieret.
Mit afsluttende spørgsmål er: Tyder det ikke på, at våbeninspektionen skal have lov til at afslutte sit arbejde, og at det vil være en forbrydelse at kortslutte den proces, når Blix' hovedkonklusion er, at hvis de får lov, vil det også lykkes at tilintetgøre de våben fuldstændig?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Ja, det er mageløst.
Efter 11-12 år indvilger Saddam Hussein i at levere de papirer, han er blevet bedt om, og indvilger i, at våbeninspektørerne kan få lov at afhøre nogle videnskabsfolk, sådan som vi har bedt om i mange år.
Hvorfor tror hr. Villy Søvndal egentlig, at Saddam Hussein overhovedet går med til disse bitte små skridt, som han burde have gået med til for mange år siden?
Det er da kun, fordi der er opbygget et stærkt internationalt pres.
Hvis det internationale samfund havde lyttet til hr. Villy Søvndal - det er der nu heldigvis ikke nogen der gør, men hvis det internationale samfund havde lyttet til hr. Villy Søvndal - ville Saddam Hussein da aldrig have givet sig.
Hr. Villy Søvndal har nemlig ikke andet end ord, ord, ord, og han har ingen vilje til at sætte noget bag ordene for at gennemtvinge, at FN's beslutninger bliver overholdt.
Det er så enkelt: Saddam Hussein skal bare redegøre for, hvad han har gjort ved sine kemiske materialer.
Hvor er miltbranden, hvor er nervegassen?
Vi ved, han har det, men han har ikke redegjort for, hvor det er.
Hvis han ikke havde det, kunne han jo redegøre for, at det er destrueret, for han har nemlig haft det, og han har brugt mange af materialerne. Men det, hr. Villy Søvndal ikke kan komme uden om, er, at Hans Blix siger til allersidst i sin redegørelse: Hvis Irak bare samarbejder, kan jeg afslutte mit arbejde i løbet af kort tid.
Det synes jeg hr. Villy Søvndal burde drage nogle konsekvenser af.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Nu synes jeg, at statsministeren læser ekstremt selektivt, men det er måske for at holde højrefløjen lidt på distance af hr. Jesper Langballe.
Hans Blix siger faktisk, at noget af det, der har givet ham håb, er, at han på et møde i Bagdad den 8.-9. februar er blevet udstyret med nogle af de vigtige papirer, som har manglet.
Han fortsætter så i et længere afsnit med at pege på, at det, de har brug for og har fået, er en liste med navne på 83 videnskabsfolk, som må formodes at have hjulpet med at destruere noget af det, der blev destrueret i 1991.
Det er netop et af de store huller, der mangler, og Blix runder i øvrigt af med at sige: Jeg stoler på, at den irakiske side vil lave den navneliste.
I modsætning til statsministeren, der slet ikke tror på Saddam Hussein - jeg er heller ikke den store beundrer af Saddam Hussein - har Blix altså rent faktisk tillid til, at irakerne vil gøre det her.
Med hvilket mandat tillader
statsministeren sig så at tvivle på Blix' udsagn, nemlig at han tror på, stoler på, at irakerne vil gøre det her?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Det kan jeg svare meget klart på.
Det er min opfattelse, at Saddam Hussein vil gøre alt, hvad han kan for at holde alting skjult og gøre arbejdet så besværligt som overhovedet muligt for våbeninspektørerne.
Der er ingen grund til at nære nogen som helst illusioner, hvad det angår.
Saddam Hussein vil trække det internationale samfund rundt ved næsen og snyde våbeninspektørerne, hvis han kan komme af sted med det.
Det er der ingen som helst tvivl om, og derfor er der kun én ting, den mand har respekt for.
Det er et stærkt internationalt pres.
Når vi nu taler om, hvad man kan læse ud af Hans Blix' rapport, synes jeg, hr. Villy Søvndal skulle lægge meget mærke til, hvad Hans Blix siger til allersidst i rapporten til Sikkerhedsrådet: Hvis Saddam Hussein gør det, han skal, nemlig at samarbejde med FN's våbeninspektører og rette sig prompte efter det, FN siger, kan våbeninspektørerne gøre deres arbejde færdigt i løbet af kort tid og afvæbne Irak. Hr. Villy Søvndal burde lytte til, hvad Hans Blix siger, nemlig at der behøves ikke lang tid, hvis Irak gør, som Irak skal ifølge FN.
Så kan arbejdet afsluttes i løbet af meget kort tid.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Jeg skal takke for svaret, hvor statsministeren medgav, at der var fremskridt i våbeninspektørernes arbejde.
Det var også vurderingen i hele den internationale verden, at det ikke var en tilladelse til at starte en krig, tværtimod.
Det er rigtigt, som statsministeren sagde, og det nævnte jeg også i mit første indlæg, at der er forhold, der ikke er gjort rede for, bl.a. alt det anthrax og miltbrand osv., som amerikanerne gav til Saddam Hussein, da han var en nær ven og allieret i 1980'erne; det fremgår også af rapporten.
Men Blix siger, og jeg oversætter fra rapporten, at vi er på vej mod en situation, hvor irakerne samarbejder, og vi tror, vi kan nå frem til et bedre samarbejde.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Hr. Villy Søvndal læser rapporten fra Hans Blix meget selektivt og tager kun enkelte elementer frem, som slet ikke giver et afbalanceret billede af, hvad det var, våbeninspektørerne egentlig sagde i Sikkerhedsrådet.
Men lad mig først sige, at det er korrekt, at Hans Blix rapporterer om visse - beskedne, men visse - fremskridt i Iraks samarbejde med våbeninspektørerne, og det er der grund til at glæde sig over.
Men der er også grund til at slå fast, at når Saddam Hussein overhovedet begynder at samarbejde med våbeninspektørerne, er det, fordi han bliver udsat for et stigende internationalt pres, netop fordi vi ikke har lyttet til hr. Villy Søvndals råd om at svække dette pres.
Fremskridtene skyldes ikke hr. Villy Søvndals råd, men at vi netop ikke har lyttet til hr. Villy Søvndal.
Men det, hr. Villy Søvndal glemmer fra rapporten, er jo, at Hans Blix gør meget klart, at det materiale, Irak selv har fremlagt, viser, at der ikke er redegjort for omkring 1.000 t kemisk materiale, og som Hans Blix siger, er der to muligheder: enten eksisterer det kemiske materiale, eller også eksisterer det ikke.
Hvis det eksisterer, skal det fremlægges med henblik på destruktion, og hvis det ikke eksisterer, må Irak kunne redegøre for, hvor det så er, og det har Irak ikke gjort.
efter område, at Irak ikke har levet op til sine forpligtelser.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Det var nu ikke lige det, statsministeren kom til at svare på, jeg spurgte om.
Men det er fint nok, for vi har jo flere omgange.
Statsministeren er formentlig også bekendt med Blix' rapport, som er ganske udførlig og meget præcis, og det, jeg spørger om, er, hvilke konsekvenser regeringen drager af rapporten - altså: Hvordan vurderer statsministeren rapporten?
Jeg vil indledningsvis blot tage nogle enkelte ting frem fra den.
Der har været diskussion om inspektørernes adgang.
Det har der ingen problemer været med.
Blix fortsætter, at de har dannet sig en god viden om det industrielle landskab og det videnskabelige landskab og også om missilprogrammet.
Men - tilføjer han - vi kender selvfølgelig ikke hver eneste hule og hvert eneste hjørne.
De har dog i løbet af de 11 uger, de har været til stede, kunnet danne sig et ganske grundigt billede af, hvad der sker i Irak, og Blix konkluderer, at de ikke har fundet noget.
Jeg skal også sige, at han påpeger, at irakerne godt kunne være mere samarbejdsvillige, og han efterlyser større samarbejdsvilje.
Men alt i alt er det jo en meget positiv vurdering: fra at irakerne var meget fodslæbende med at deltage, er man nået frem til, at irakerne i stadig stigende grad deltager.
irakisk territorium.
Derfor: Mener statsministeren ikke, det er rigtigt at beskrive udviklingen som en udvikling med stadig større adgang for våbeninspektørerne til at eftersøge de ting, som vi alle sammen har en interesse i kommer ud af hænderne på Saddam Hussein?
Er det ikke også statsministerens konklusion?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Regeringens konklusion er at fastholde den linje, som regeringen hele tiden har lagt, nemlig at give fuld støtte til Sikkerhedsrådet i dets arbejde med at løse Irakkonflikten.
Den holdning er altså uændret.
Regeringen ønsker at bevare den hidtidige forankring af sagen i FN, og den holdning kom også til udtryk i den fælles EU-erklæring, som blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i mandags.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Sidste fredag tror jeg, de fleste af os sad klinet til fjernsynet for at følge våbeninspektør Blix' fremlæggelse for FN's Sikkerhedsråd af resultatet af undersøgelserne.
Jeg anser selv Blix som et menneske med meget stor integritet, og jeg tror også, statsministeren vil bekræfte, at de forsøg på at underløbe hans autoritet, der har været fra Rumsfelds side og fra Pearls side og andre amerikanske høges side, bestemt bør tilbagevises.
Han er et menneske med meget stor integritet.
Han fremlagde en rapport, og jeg stiller derfor spørgsmål om, hvad regeringen agter at drage af konklusioner på baggrund af rapporteringen i FN.
Jeg synes selv, han anlagde en meget fin linje og påpegede, at der på en række områder var sket positive forbedringer, men at der var nogle udeståender, og jeg er spændt på at høre statsministerens konklusion af Blix' afrapportering.
»Hvilke konsekvenser agter den danske regering at drage på baggrund af FN's chef for våbeninspektører, Hans Blix', afrapportering?«