Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-27:
Jeg vil gerne sige tak for redegørelsen.
Det er rigtigt, at vi havde debatten om statslige arbejdspladser forleden, og at det selvfølgelig er en del af den regionalpolitiske debat, et delemne, som vi sidste år valgte at plukke ud for specielt at gøre noget ved det.
Så siger ministeren, at vi har en god udvikling i langt de fleste dele af landet, i langt de fleste regioner.
Nu ved jeg godt, at vi ikke kan få alle regioner hævet til gennemsnittet, jeg er helt opmærksom på, at der er visse matematiske problemer ved at få det klaret, men i de år her er det jo gået ganske kraftigt op ad bakke for nogle enkelte områder i Danmark.
Så nævner ministeren temmelig ofte planloven.
Der vil jeg gerne sige om planloven, at jeg synes ikke, at den har så meget med regionerne at gøre; jo, den har noget med alle regioner at gøre, ikke kun de svage regioner.
Jeg synes, at de positive tiltag for udviklingen i landdistrikterne hører hjemme i landdistriktspolitikken og i forholdet land/by, som er et problem, der er aktuelt i alle regioner, uanset om de er svage eller stærke; men ellers er det da helt udmærket at tage det med her.
Så nævner ministeren en anden ting, og jeg lagde mærke til, at han lige sendte et blik ned til mig, nemlig at grønne afgifter godt kunne have en negativ regional konsekvens.
Jeg tror altså godt, at man kunne kunne tænke sig grønne afgifter, som faktisk kunne fremme den regionale udvikling, men det er så en øvelse i sig selv. Så vil jeg nævne noget, som op til debatten i dag for mig er blevet lidt en hovedsag.
Det er, at Finanstilsynet forhandler med Realkreditrådet om, at de vil komme med en ny vejledning, som pålægger realkreditinstitutionerne i højere grad at kreditvurdere efter handelsværdi.
Det har jo nogle ganske forfærdeligt negative konsekvenser for udkantområderne.
Hvordan skal et specialbyggeri, som erhvervsbyggeri ofte er, eller et institutionsbyggeri have en handelsværdi, når det ligger i et udkantområde?
Det er meget, meget svært. Indtil nu har man jo vurderet den slags ting både efter handelsværdi, efter bygningsværdi og efter de pågældende virksomheders og institutioners evne til at betale deres regninger, for at sige det sådan, deres evne til at føre regnskab.
Det er de egentlig sluppet rimeligt godt fra, der er ikke erfaring for - det siger de selv - at de sætter penge til.
Vi er også nogle, der synes, at de i mange år har været alt for forsigtige med långivning til udkantområder, til de tyndt befolkede områder, og at det i sig selv har hæmmet udviklingen.
Men der har vi så tænkt, at ja, ja, de har jo også til opgave at forsvare deres obligationers værdi osv.
Men nu kommer Finanstilsynet af en eller anden årsag, som er ubekendt, fordi der altså ikke er erfaring for, at man sætter penge til på den slags engagementer, og siger til Realkreditrådet, at nu skal de til at omlægge kursen på det område.
Det vil have en ganske, ganske katastrofal effekt på udviklingen i udkantområderne.
Hvordan skulle Mads Clausen have fået finansieret sit byggeri i Nordborg, hvis det skulle have gået alene efter handelsværdi, hvem er købere til Danfoss' bygninger i Nordborg, hvis ikke Danfoss kan drive virksomhed i de bygninger?
Det er bare for at tage et meget iøjnefaldende eksempel og en virksomhed, som det ikke gør noget at omtale, fordi den nok ikke har noget særligt problem med finansieringen p.t. Men det kunne den have haft, og det gælder jo mange af de fremmeste virksomheder i det her land, at de er opstået i udkantområder.
Derfor er vi nødt til at tage fat på det.
Det sidste det finder jeg absolut vanskeligt, så det er bedre at forhindre det.
Jeg ved, at det ikke er indenrigsministerens område, men det er kulturpolitik og investering i uddannelse og infrastruktur jo heller ikke.
Det er uheldigt, at den her bold ligger hos indenrigsministeren, altså uheldigt for indenrigsministeren, vi andre er helt tilfredse med det.
Men sådan er det altså, og jeg ved godt, at denne minister ikke alene kan svare på det her meget, meget store problem, som jeg ønsker at bringe op i dag, fordi det virkelig har nogle alvorlige konsekvenser, hvis det bliver til noget. Så er der det meget overordnede: Kan det overhovedet betale sig rent samfundsøkonomisk set at holde liv i udkantområderne?
Det kan ske, at det faktisk var billigere at centralisere det hele og så lade dem derude sejle deres egen sø, men jeg tror, der er bred enighed i Folketinget om, at sådan et samfund vil vi ikke have.
Vi er et samfund, hvor man kan undre sig over, at vi har regionale problem, for der er jo ikke så langt mellem regionerne, og de er ikke så store.
Men vi er også et forvænt samfund, forstået på den måde at vi er et samfund, hvor vi ikke er vant til at have store sociale afstande mellem høj og lav og heller ikke store forskelle mellem de enkelte områder.
I 1900-tallet opnåede vi en situation, hvor der ikke var store økonomiske forskelle mellem de forskellige områder, og den situation skal vi fastholde.
Der er i redegørelsen nogle indkomststatistikker.
De viser, at der er en lavere gennemsnitlig indkomst pr. indbygger i landkommunerne, især i de kategorier, der hedder C og D, og som ligger langt fra regionscentrene.
Men når indkomstforskellene alligevel ikke er større, skyldes det, at vi har et stærkt stabiliserende element i samfundet.
Børn og unge er talt med, og de tjener jo ingen penge, uanset om de bor i byen eller på landet.
Der er desværre alt for mange på overførselsindkomster i samfundet, de får nogenlunde det samme, og så er der endelig folkepensionister, som også får nogenlunde det samme.
Hele den store gruppe, som vel tilsammen udgør halvdelen af befolkningen,
er et stabiliserende element i lønstatistikkerne.
Der er et rigtig godt kort i redegørelsen.
Det er ledighedsstatistikkortet på side 43, som fortæller, at vi har med store problemer at gøre.
Der er også områder i dette land, som lider af fraflytning på grund af, at folk simpelt hen ikke kan få arbejde.
Så nævnte ministeren koordinering af konsekvensvurderinger og overvågning.
Jeg tror nok, regeringen tog æren for, at det er den, der har opfundet, at vi ikke bare skal operere med lovgivning, men også med administrative tiltag.
Til det vil jeg gerne sige, at den vedtagelse, vi gik ind for den 12. april 2000, var formuleret således, at man skulle konsekvensvurdere lovgivning og administrative tiltag, der påvirkede forholdene i regionerne.
Finansministeren skrev i et svar til mig i februar, at han har fået at vide af indenrigsministeren, at man nu vil etablere konsekvensvurdering i Indenrigsministeriet.
Det er nu min opfattelse, at det allerede var godt i gang under den tidligere regering, og der er en repræsentant fra den regering til stede, som forhåbentlig kan bekræfte, at det arbejde var i gang, for ellers var det alt for svagt fra den tidligere regerings side.
Men jeg tror faktisk, man var i gang med det.
Det, man gør for lidt ud af i redegørelsen, er konsekvensvurderingerne og koordineringen af dem - overvågning kalder man det.
Det er utrolig vigtigt.
Det kan da sagtens være fornuftigt og uden de helt store katastrofale følger, at et enkelt ministerium laver et eller andet, som er negativt for en region.
Det kan der argumenteres for, for selvfølgelig kan man overhovedet ikke forhindre, at nogle ting bliver lavet om.
Men problemet er, at hvis syv ministerier tilsammen kun laver noget, der er negativt for en eller anden bestemt region, bliver følgerne alvorlige, og det er derfor, denne koordinering af konsekvensvurderingerne er utrolig vigtig.
Om finansloven har været positiv for den regionale udvikling, vil jeg sætte store spørgsmålstegn ved.
Det roser finansministeren sig nu heller ikke af i sit svar på spørgsmål S 726, tværtimod giver han indtryk af, at nu skal han lige have finansloven igennem, og når det er sket, skal vi til at snakke regionalpolitik.
Som om det var noget nyt!
Det er altså noget, vi har snakket om i 3 år.
Man kunne ikke tillade sig at udsætte det, men jeg har selvfølgelig en slags forståelse for, at regeringen har travlt, og at den også skulle arbejde videre på det grundlag, som den tidligere regering havde lagt.
Det kan godt sætte nogle begrænsninger, men jeg tror nu, at på det område, jeg lige har nævnt, var man faktisk godt i gang. Med til at fremme regional udvikling er investeringer i infrastruktur, uddannelse, forskning og kultur, for nu at tage noget af det, som ikke bare er med til at sætte udviklingen i gang, men fastholder folk i området og har nogle stærke afledte effekter.
For at nævne infrastrukturen først vil jeg sige, at motorveje gør det altså desværre ikke alene.
Motorveje har en slags drænrørseffekt, og nogle trafikforskere siger, at når man forbinder et stærkt centralområde med et udkantsområde, er det centralområdet, der har fordel af det, og derfor skal man ikke bruge motorveje som et alt for stærkt argument for at skabe udvikling.
Derfor stemte vi også imod motorvejen mellem Svendborg
og Odense
vi er helt overbevist om, at den kun får til følge, at folk i Svendborg kan komme hurtigt på arbejde i Odense, men ikke vil skabe udvikling i Svendborg, sådan som både den tidligere regering og vi andre egentlig gerne ville.
Jeg kan se, at lampen allerede lyser.
Jeg er slet ikke kommet igennem hele mit manuskript, men jeg må prøve at nå det under de korte bemærkninger, og her vil jeg også fremsætte et forslag til vedtagelse.