runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Garsdal (SF), 2002-05-28:
Jeg kan føje mig til koret af folk, der synes, at det er en trist dag for arbejdsmiljøet.
Vi har, som det også er blevet sagt, forsøgt at få noget at vide, og vi kan forstå, at alt, hvad den tidligere regering med støtte fra SF lavede på arbejdsmiljøområdet, skulle væk.
Det var ikke godt nok, og det var for administrativt besværligt.
Og vi har forsøgt, som det også er blevet nævnt her, at finde ud af, hvad det så er, den nuværende regering vil.
Man siger jo, at man vil et bedre arbejdsmiljø, men så vidt vi kan forstå, går alt kun ud på at afskaffe den gode incitamentpakke, som den tidligere regering sammen med SF lavede.
Der var virkelig gode økonomiske incitamenter til at lade sikkerhedsorganisationen arbejde, til at lade arbejdspladsvurderingerne udfolde sig på gulvet, som det var tanken, så gulvets folk også fik mulighed for at bidrage med, hvordan man kunne gøre arbejdsmiljøet bedre.
Men arbejdspladsvurderingen har beskæftigelsesministeren i det mindste ikke helt afskaffet, og det bliver vel lidt interessant at se, om den bliver fuldstændig kønsløs på de små virksomheder.
I hvert fald er det, så vidt vi kan forstå,
ministerens plan. Men ellers er det svært at forstå, hvad ministerens plan for arbejdsmiljøet egentlig er.
Vi har forsøgt med spørgsmål, vi har forsøgt med samråd, vi har sågar forsøgt med en forespørgsel her i salen for at få ministeren til at sige, hvad det så egentlig er, når den model med incitamentpakken ikke kunne bruges til noget.
Men det er ikke lykkedes.
Der er intet kommet ud om, hvad det i øvrigt er.
Og der kan vi jo frygte for de ting, der endnu er uafklaret, nemlig udbygningen af Bedriftssundhedstjenesten, og der kan vi frygte, om det bliver en udbygning, eller hvad der kommer til at ske dér.
Vi ved, at de ufaglærte arbejdere har et meget dårligere helbred end de øvrige på arbejdsmarkedet, og grunden til det er naturligvis bl.a. de arbejdsforhold, de lever under.
Det er ubegribeligt for SF, at denne her regering så i stedet for siger, at man bruger pengene på sundhedsvæsenet.
Man bruger en lille brøkdel, og ingen forestiller sig vel, at den lille brøkdel af budgettet, som går til sygehusbehandling, skal kunne behandle os ud af de problemer, vi får, også med et dårligere arbejdsmiljø.
Og det tror jeg helt sikkert vi får, når alle disse begrædeligheder, som jeg har været inde på, kombineres med de nedskæringer, der er både i Arbejdstilsynet og på Arbejdsmiljøinstituttet.
Der bliver ikke nogen speciel udbygget viden om, hvad det egentlig er, der sker med det danske arbejdsmiljø, når Arbejdsmiljøinstituttet skærer så meget ned.
Og når vi så ved, at Arbejdstilsynet skal skære ned, og der kun skal være fire centre, så kan vi forstå, at det ikke er tanken, at de ansatte i Arbejdstilsynet skal ud at tjekke arbejdsmiljøet.
De vil få langt til arbejdspladserne.
De vil bruge deres budgetter til benzin i stedet for til mursten.
Så alt i alt finder vi i SF, at det er en meget begrædelig dag, og vi ville ønske, at den kunne gøres om.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-28:
Det har jeg ingen konkret viden om, så det kan jeg ikke svare på, og det tror jeg heller ikke hr. Laustsen havde forventet.
Men som jeg siger: Det skal nok passe, at en hel række ledere af mindre virksomheder betragter det som en pestilens
at have Arbejdstilsynet rendende og pålægge dem krav om nedsættelse af en sikkerhedsorganisation osv., osv.
, fordi reglerne måske er lidt for firkantede og uoverkommelige og virker meget bureaukratiske.
Der mener jeg, at man på en helt anden måde skal tage virksomhedslederne i hånden og hjælpe dem til at lave det her på en ubureaukratisk måde.
Så vil virksomhedslederne komme til at føle det som en lettelse, at de har den sikkerhedsorganisation.
Det behøver jo ikke at være andet, end at lederen køber
en pose rundstykker en gang imellem og deler dem med nogle medarbejdere om formiddagen, og så snakker man om det arbejde her.
Det er ikke noget, der behøver at være mere formalistisk, for at være effektivt vel at mærke.
Så det er det, jeg gerne støtter i stedet for at lempe reglerne.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-28:
Jeg vil gerne stille Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Ole
M. Nielsen, et spørgsmål.
Regeringen har brugt den argumentation, at det var for at hjælpe erhvervslivet, at man fjernede nogle miljøregler.
Nielsen, hvor mange henvendelser man har fået.
Hr. Ole M. Nielsen er jo en værdig repræsentant for erhvervslivet og udtaler sig om mange af de her specielle forhold.
Hvor mange henvendelser har man egentlig fået om, at det her er noget, der påvirker konkurrenceparameteret, at man skal vælge en sikkerhedsrepræsentant ude på de små virksomheder, og at man skal lave en arbejdspladsvurdering?
Er det noget, der fylder meget i forhold til den konkurrencesituation, danske virksomheder står i i forhold til en lang række andre af livets spørgsmål?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-28:
Jeg skal bare sige, at der i betænkningen kom til at stå, at vi støtter dette lovforslag.
Det er absolut ikke tilfældet.
Der er et af delelementerne, som vi måske godt kunne støtte, og måske kunne vi støtte et punkt en lille smule.
Det er et af de lovforslag, som vi gerne så delt, så vi kunne stemme rigtigt efter vores holdninger til det her, men specielt den første pind heri om hævelse af grænsen for antal ansatte fra 5 til 10, for at man skal have en sikkerhedsorganisation, kan vi absolut ikke støtte, og det ved alle, der er arbejdsmarkedsordførere sammen med mig, for det har jeg sagt så tit, så tit.
Jeg mener derimod, at man skulle prøve at sælge de ideer, der ligger i sikkerhedsorganisationen, på en langt bedre måde, sådan at virksomhedslederne ikke opfattede det som en stor belastning at skulle have sådan en sikkerhedsorganisation, men fik det serveret på en måde, så de faktisk følte det som en lettelse i stedet for, nemlig at de kunne dele ansvaret for sikkerhedsarbejdet med deres ansatte.
Sådan har jeg selv oplevet det som virksomhedsleder.
Derfor kan vi ikke støtte det her.
Vi mener, at man fra myndighedernes side på en psykologisk rigtig måde skal sælge ideerne til virksomhedslederne.
Anders Møller (V), 2002-05-28:
Tak for den rørende omsorg for, at VK-regeringen fremsætter en finanslov, der er i balance.
Det føler jeg mig tryg ved at den vil være.
Jeg er ikke udstyret med en finanslovordførerkasket, så jeg i dag kan fremlægge, hvad det 320 mio. kr.'s merprovenu, som kom fra den tidligere arbejdsmiljøafgift, som jo skulle hjælpe på arbejdsmiljøet, skal erstattes af.
Vi diskuterer jo nu i dag, at det er røget i statskassen, og hvorfra vi så vil finde det beløb, hverken kan eller vil jeg svare på.
Men jeg er glad for, at vi får bekræftet, hvis vi skal holde os lidt til det forslag, der er til debat i dag, at den tidligere regering indførte en ren skat på arbejdsmiljø i en tro på, at det skulle give et bedre arbejdsmiljø, men samtidig med en beskeden mulighed for, at man kunne søge om at tilbageføre de penge i en grad, som gjorde, at det gav 320 mio. kr. i nettoprovenu til staten.
Det er altså det, vi nu afskaffer.
Lissa Mathiasen (S), 2002-05-28:
Nej, jeg tror faktisk heller ikke, der er så stor forskel i vores holdninger til det her, set i lyset af de drøftelser vi har haft.
Så meget desto mere ærgrer det ikke bare mig, men også Socialdemokratiet, at man - fra Venstres side og fra regeringspartiernes side som sådan og fra ministerens side - har valgt at drage den konklusion at sige: Nu laver vi alligevel den her ændring.
Det er jo korrekt, at den minihøring, vi har deltaget i i Retsudvalget, meget klart tilkendegav, at det ikke var det rigtige tidspunkt.
Ikke mindst blev det tilkendegivet af de personer, som har været med til at lave forarbejderne, og som i den grad er personer, som har lige nøjagtig den her gruppe af unge meget tæt inde på livet.
Den 1. juli sidste år blev den her ungdomssanktion sat i værk.
Derfor synes vi - også til fru Birthe Rønn Hornbech - at det havde været klogt at sige: Lad den nu få lov til at køre, således som også de personer, der har siddet i arbejdsgruppen bag ungdomssanktionen, rent faktisk har anbefalet.
Lad os nu få et par år mere, lad os så evaluere, lad os så se på det.
Selvfølgelig kan vi altid evaluere.
Vi synes bare, det er forkert at gå ind og ændre på nuværende tidspunkt og lave den her.
Vi mener faktisk, at det skader mere, end det gavner.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-05-28:
Jeg anerkender gerne fru Lissa Mathiasens store interesse for ungdomssanktionen.
På den anden side er der jo ingen grund
til, at vi i dag taler os fra hinanden.
Vi har haft en fælles høring og gjort nogle fælles erfaringer, og der er jo ingen, der har sagt, at vi ikke vil evaluere den ordning.
Fru Lissa Mathiasen ved jo også godt, at det er vi meget villige til, når vi sammen finder, at tiden er moden.
Som fru Lissa Mathiasen siger: Der er ikke gået så lang tid.
Så er der altså lavet nogle bestemmelser om skærpelser
under afsoningen og flugt.
Jeg synes, fru Lissa Mathiasen skulle anerkende, at fru Lissa Mathiasen har haft indflydelse på det ændringsforslag, som er begrænset til den del, hvor der, om jeg så må sige, er størst isolation i frihedsberøvelsen.
Jeg synes ikke, at fru Lissa Mathiasen skulle tale sig fra os andre, jeg tror nemlig ikke, at der er så stor forskel på synspunkterne, som fru Lissa Mathiasen vil have det til at lyde.
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-28:
Noget af det, der har været meget vigtigt for Dansk Folkeparti, da vi skulle blive enige om det her, var naturligvis, at bloddonorerne blev sikret noget af det, som var meget vigtigt for dem.
Det andet var jo også, at tæppet faktisk ikke blev trukket væk under Statens Serum Institut.
Det er den mulighed, der er i ændringsforslaget, altså at man stadig væk får lov til at forske og udvikle nogle af de ting, som de på Seruminstituttet er i gang med.
Desværre kom jeg lidt for sent, men noget af det, jeg godt vil spørge ministeren om, er naturligvis, om selvforsyningspolitikken ikke fortsat bliver opretholdt.
Det synes vi er vigtigt lige at få pointeret, også det, at det for det restprodukt fra blodet, som bliver brugt til blodtransfusioner, stadig væk gælder, at det er status quo for Seruminstituttet og for donorerne.
Men som sagt er der gjort et stort udvalgsarbejde, og der er holdt mange møder.
Det kan godt være, at der er nogle, også ministeren, der har været ved at miste tålmodigheden, men jeg synes, at jeg godt vil kvittere for det, der er kommet ud af det, samt for lydhørheden over for Dansk Folkeparti.
Med de ord har jeg kun lige det spørgsmål til ministeren om selvforsyningspolitikken, som, synes jeg, er vigtigt at få understreget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-28:
Det vil jeg egentlig gerne kvittere for, for det er en beskrivelse af forløbet, som egentlig også passer med min egen oplevelse.
Jeg synes, at der har været et forbilledlig flot samarbejde i denne sag med det sigte at få betrygget ikke mindst de danske bloddonorer i, at de værdier, som den danske blodforsyning hviler på, står helt urørte tilbage også efter vedtagelsen af dette lovforslag.
Det er også signaleret ved, at vi nu er i en situation, hvor et meget bredt flertal i Folketinget bestående af Kristeligt Folkeparti, Det Radikale Venstre, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti og Venstre kan støtte loven, hvilket i sig selv er et vigtigt signal til de danske bloddonorer, som via den gave, de giver, jo yder et uvurderligt bidrag til det danske sundhedsvæsen, et bidrag, som bestemt ikke bliver mindre, efter at denne nye model er introduceret, snarere tværtimod.
Jeg er også glad for, at det under udvalgsarbejdet blev muligt i fællesskab at aflægge Statens Serum Institut et besøg, således at hele spørgsmålet om den forskningsindsats, der finder sted på Seruminstituttet, kom i fokus, og at vi nu med det ændringsforslag, der foreligger, og som jeg forstår nyder opbakning fra SF og vel også fra Enhedslisten, altså fra hele Folketinget, har skabt sikkerhed for, at forskningsindsatsen, hvis den situation opstår, at et udbud fører til, at fragmenteringen finder sted et andet sted end på Seruminstituttet, kan fortsætte.
Lene Garsdal (SF), 2002-05-28:
Fra SF vil vi gerne tilkendegive, at vi vil støtte det ændringsforslag, som regeringen er kommet med, således at det, selv om loven jo desværre bliver vedtaget i sin helhed, bliver muligt for Seruminstituttet fortsat at få stillet blod og plasma til rådighed for deres forskningsaktiviteter.
Det er vi glade for.
Dernæst vil jeg kort sige, at vi ikke har skiftet mening med hensyn til vores afvisning af lovforslaget i øvrigt.
Vi finder fortsat, at der er to væsentlige grunde til, at vi ikke kan støtte forslaget.
Den ene er, som jeg også var inde på ved førstebehandlingen, at hvis Danmark taber sagen til EU, så mener vi fra SF's side, at det er EU, der har uret.
Vi finder ikke, at blod eller produkter heraf skal kunne handles som en vare.
Det er den ene del.
Den anden hovedbegrundelse for, at SF må afvise forslaget i sin helhed, er, at det bliver muligt at skabe profit, altså lave penge på salg af blodprodukter, i den model, som amterne og H:S skitserer, og som det formentlig ender med.
Men jeg skal kun her kort markere, at vi holder fast ved vores beslutninger fra førstebehandlingen.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-05-28:
Socialdemokratiet vil gerne her ved andenbehandlingen af L 201 takke for det store arbejde, som både partier og sundhedsministeren har ydet under udvalgsarbejdet med denne nye blodforsyningslov.
At udarbejde en lov, der fastslår principperne for formidling af en gave fra en frivillig donor til et ukendt medmenneske med et behov, og samtidig sikre, at den gave udnyttes til fulde, er absolut ikke en let sag, og det har vi også fået at se under udvalgsarbejdet.
Det kan være en sag, der involverer ikke alene følelser, men det er især også vigtigt, at det involverer tænkning og principper.
Det er en sag, hvor det har været nødvendigt at holde tungen lige i munden.
I Socialdemokratiets stillingtagen til denne sag har følgende principper været afgørende for, at vi i dag kan give tilslutning til de ændringsforslag, ministeren har fremsat til forslaget, samt det endelige forslag ved tredjebehandlingen senere i denne uge.
Det har været gældende for os, at dansk blodforsyning stadig afhænger af frivillige og ubetalte donorer, at den grundlæggende model for sygehusenes anskaffelse og anvendelse af røde blodlegemer til blodtransfusion til patienter ikke ændres, at de mange dele af blodet, som i dag ikke udnyttes optimalt, i fremtiden bliver nyttiggjort og dermed kommer så mange mennesker til gavn som overhovedet muligt.
Det har været vigtigt for os, at den udbudsmodel, der nu udarbejdes med henblik på at fremskaffe blodprodukter til danske patienter, er af høj international kvalitet, og at det sker i Amtsrådsforeningens regi med inddragelse af bloddonorerne.
Det har været vigtigt for os, at udbyderne kan stille krav til producenterne om, at de blodprodukter, man modtager retur, er fremstillet på basis af det råmateriale, man har leveret til producenten, det vil sige blodplasmaet.
Det har været vigtigt for os, at Statens Serum Institut også vil få mulighed for at deltage i et udbud af blodplasma,
f.eks. i samarbejde med en privat virksomhed, og sidst, men ikke mindst, at Seruminstituttets forskning og udvikling af nye blodprodukter til gavn for patienter overalt i verden kan fortsætte uændret.
Socialdemokratiet skal som sagt bakke op om sundhedsministerens ændringsforslag til loven, der fastslår, at amterne fortsat skal levere blod eller dele heraf til Seruminstituttet med henblik på instituttets forskning i og udvikling af lægemidler baseret på humant blod.
Det er ekstremt vigtigt, fordi blodområdet berører os alle, raske som syge.
Tak for ordet.
Arne Toft (S), 2002-05-28:
Socialdemokratiet finder det dybt beklageligt, at regeringen ønsker at indføre udfordringsretten, som ingen har efterspurgt, men som de kommunale partnere, som Amtsrådsforeningen klart tager afstand fra, og som i bedste fald ender i rent, helt uproduktivt bureaukrati.
Vi er af den opfattelse, at kommunernes økonomi giver alle muligheder for at gå ud og udbyde de forskellige ting, som kommunerne selv gør i dag.
Derfor ser vi overhovedet ingen grund til, at man indfører udfordringsretten.
Kommunerne er i en økonomisk situation i dag, der gør, at man simpelt hen er nødt til at udtænke alle mulige måder, hvorpå man kan spare penge.
Vi kan måske også få den tanke, at de kommuner, som er i den allerværste økonomiske situation, tager imod den udfordring, fordi man kan se, at man kan spare penge, og så får man en situation, hvor det arbejde, der skal udføres, bliver på discountbetingelser, og det er der ingen der overhovedet kan være interesseret i.
Vi forstår ikke, at udfordringsretten skal indføres, når alle, der har udtalt sig om sagen, undtagen regeringspartierne, Dansk Folkeparti og desværre også Kristeligt Folkeparti her, reelt er de eneste, som går ind for udfordringsretten.
Vi synes, det er beklageligt, og Socialdemokratiet vil stemme imod lovforslaget ved tredjebehandlingen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-28:
Vi har også meddelt, at vi vil redegøre for vores stemmeafgivning her ved andenbehandlingen, og vi har besluttet, at vi støtter Enhedslistens ændringsforslag om, at engangshjælpen ikke skal være en reduceret ydelse, men en fuld kontanthjælpsydelse for den måned, hvor man går over fra forud- til bagudbetaling.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-28:
Årsagen til, at Socialdemokratiet har ønsket at redegøre for sin stilling her ved andenbehandlingen af lovforslag nr. L 161, er, at vi havde håbet til det sidste, at beskæftigelsesministeren havde imødekommet Socialdemokratiets ønske om en deling af forslaget.
Jeg vil faktisk give B.T.'s Henrik Lorentsen ret
i hans beskrivelse af en betonliberal beskæftigelsesminister i B.T. den 20. maj 2002: »Det er muligt, at Claus Hjort Frederiksen kan Venstres partiprogram forfra og bagfra i søvne, men det politiske håndværk kniber det med.« I Socialdemokratiet mener vi, at det her er noget rod, og at det er noget lovsjusk.
Det er en total sammenblanding af en del, der hører til satspuljeforliget omkring ledighedsydelse til fleksjobbere, og om udmøntningen af den tidligere SR-regerings aftale med kommunerne i 2001 om bagudbetaling af kontanthjælp.
Jeg synes, det er ærgerligt, at vi ikke har fået det her forslag delt, for ministeren startede med at være meget positiv, og jeg vil gerne kvittere for den imødekommenhed over for Socialdemokratiet, da vi ønskede en forlængelse af varighedsbegrænsningen fra 52 uger til 78 uger på ledighedsydelsen for fleksjobbere.
Vi havde jo netop ønsket forslaget delt, fordi det ville vi gerne stemme for.
Men uenigheden opstår i forbindelse med udmøntningen af kommuneaftalen, og ministeren indrømmer da også blankt, at det ikke er lige ordret, hvad der stod i den aftale, den tidligere regering havde lavet, men at der ikke er brud på en aftale.
Vi meddelte ved førstebehandlingen, at vi mente, at den engangsydelse, som regeringen havde tænkt sig skulle være udmøntningen af kommuneaftalen, ikke var på et niveau, Socialdemokratiet kunne tilslutte sig.
Vi ønskede at fastholde den linje, SR-regeringen havde aftalt med kommunerne om, at niveauet skulle være kontanthjælp.
Den sidste del omkring konsekvensændringerne: Ja, i håb om, at det så også lykkes - hvad det tilsyneladende gør - at lovforslag nr. L 126 bliver vedtaget inden tredjebehandlingen af det her lovforslag, så er der kutyme for, at man tilslutter sig sådanne konsekvensændringer.
Så jeg skal på Socialdemokratiets vegne redegøre for vores stemmeafgivning her i forbindelse med andenbehandlingen og ændringsforslagene.
Socialdemokratiet stemmer for ministerens ændringsforslag, og vi stemmer for Enhedslistens ændringsforslag, der jo imødekommer det ønske, Socialdemokratiet har om, at det skal være en ydelse på kontanthjælpssatsen.
Hvis Enhedslistens ændringsforslag ikke vedtages, vil Socialdemokratiet undlade at stemme ved tredjebehandlingen.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-28:
Jeg må ikke have udtrykt mig klart nok.
Det, jeg prøver på at sige, er ikke, at man kun får en bøde, hvis der er nogen, der kommer til skade, eller hvis der er nogen, der dør.
Det, jeg siger, er, at man kun får en bøde, hvis man gør noget, der kunne forårsage, at nogen kommer til skade, eller at nogen dør, altså svarende til, at man får en bøde, hvis man kører for stærkt, eller hvis man kører i spirituspåvirket tilstand, som jo er farligt.
Carsten Hansen (S), 2002-05-28:
Jamen hvis man skal følge den konservative logik, skal man kun give fartbøder til folk, der kører nogen ned eller kører dem ihjel, eller hvad?
Er det den logik, det handler om?
Det var det, fru Charlotte Dyremose sagde.
Det må jeg sige, det er ret barsk logik, man lægger for dagen her.
Ministeren har stoppet bødeudstedelsen - det er én ting - men han har søreme også betalt bøderne tilbage.
Er det en tilbagebetaling til virksomhederne for god støtte i valgkampen, vi taler om, eller hvad? Det er da barske løjer.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-05-28:
Som jeg allerede sagde indledningsvis, mener jeg faktisk, at vi skylder Folketinget på dette fremskredne tidspunkt, at vi holder os til det lovforslag, vi rent faktisk behandler lige nu.
Hvad vil vi så gøre for at sikre, at de virksomheder, der rent faktisk har nogle problemer, overtræder nogle ting,
også bliver straffet?
Jamen det vil vi gøre ved at fokusere på de bøder, der bliver udstedt for noget, der er farligt.
Altså at man får bøder, når man begår noget, der er til fare for den enkelte ansatte, men ikke, når man har glemt at skrive et stykke papir under.
Desuden vil vi sørge for at føre tilsyn der, hvor der er klare problemer, der, hvor der er klager, og der, hvor der er mange ulykker.
Carsten Hansen (S), 2002-05-28:
Det er lidt fantastisk at høre på, at et ordentligt arbejdsmiljø udelukkende er papirnusseri.
Et af elementerne i regeringens pakke, jeg betragter det som en samlet pakke, og det tror jeg også regeringen selv gør i sin fremlæggelse, er, at man inden for Arbejdstilsynets område skal nedlægge Produktregisteret.
Produktregisteret er utrolig betydningsfuldt for folk med allergier, for gravide osv.
Jeg er nødt til at spørge: Går De Konservative ind for, at man lukker det?
Det betyder også en masse for arbejdsgiverne, for ellers kan de eksempelvis komme til at betale fuld tabt arbejdsfortjeneste i hele graviditetsperioden.
Går De Konservative ind for, at man nedlægger Produktregisteret?
Det må der kunne gives et fuldstændig klart svar på.
Er det konservativ politik, at mennesker, som klart overtræder loven og får en bøde, har 5 år til at leve op til loven og skal have pengene tilbage?
Er det sådan, at De Konservative synes, at man skal pengene tilbage, når man klart overtræder loven?
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-28:
Man beklager sig meget over, at man kan få tilskud, at man skal betale en afgift osv.
I bund og grund var det jo en meget enkel ordning.
Det er jo også sådan, at man gav et tilskud til de små virksomheder, for vi ved godt, at det at lave et arbejdsmiljøcertifikat var forbundet med nogle omkostninger.
Men når man stoppede den ordning her, som ministeren gjorde fra årets start, med at få tilskud, så kan vi jo spørge: Hvor mange arbejdsmiljøcertifikater tror man egentlig, der bliver udstedt, for man har jo stoppet det, at man kunne betale pengene tilbage?
Nu har man gjort det, som man beskyldte os for: Man stopper simpelt hen de 320 mio. kr. i kassen, uden at der kommer noget som helst ud af det.
Man har endda tilladt sig i samme periode at skære ned på Arbejdstilsynet, Arbejdsmiljøinstituttet osv., hele vejen den vej rundt.
Men jeg vil gerne spørge fru Charlotte Dyremose som repræsentant for arbejdsgiverne, måske også for arbejdsgivernes parti: Hvordan vil man sørge for, at de dårlige arbejdsgivere kommer til at overholde arbejdsmiljøet, når man fjerner instrumenterne og reguleringen af, at man kan have et ordentligt arbejdsmiljø?
Så kommer det til at gå ud
over arbejdsmiljøet.