Morten Bødskov (S), 2002-04-09:
Ytringsfriheden er fundamentet for et levende demokrati, og de bærende politiske partier her i Folketinget har jo for en stor dels vedkommende deres rødder i bevægelser, hvor ytringsfrihedens kerne, den frie samtale, er grundlaget for bevægelsernes selve eksistens.
For Socialdemokratiet er ytringsfriheden helt fuldstændig fundamental, og som alle øvrige frihedsrettigheder mener vi også, at ytringsfriheden selvfølgelig bygger på respekten for det enkelte individ og ikke mindst dets frihed.
Udtaler man sig således truende, hånende eller nedværdigende om andre personer på grund af deres race, oprindelse, tro eller seksuelle orientering, respekterer man netop ikke det enkelte individ og dets frihed.
Derfor mener vi i Socialdemokratiet, at straffelovens § 266 b har sin klare berettigelse.
Samtidig er det vores opfattelse, at racismeparagraffen ligger i ganske god forlængelse af FN's racismekonvention, som Danmark tiltrådte i december 1971, og her påbyder FN jo medlemsstaterne at afskaffe enhver form for racediskrimination.
Konventionen fastslår specifikt, at medlemslandene skal kriminalisere al udbredelse af ideer, der hviler på racemæssig overlegenhed eller racehad, og som tilskynder til racediskrimination.
I Socialdemokratiet respekterer og efterlever vi de internationale konventioner, som Danmark har tilsluttet sig, og under den paraply mener vi, at § 266 b har sin berettigelse.
Vi er opmærksomme på, at forslagsstillerne har et pænt sagt lidt andet forhold til respekten for de internationale konventioner, som Danmark har tilsluttet sig.
Det respekterer vi fuldt ud, og vi tager hellere end gerne debatten om dette
med forslagsstillerne, for i Socialdemokratiet er respekten for det enkelte individ nemlig grundlæggende. Vi respekterer derfor også, at forslagsstillerne mener, at racismeparagraffen er udtryk for et totalitært element i dansk lovgivning, men vi har også ret til at være uenige, og derfor mener vi, at § 266 b stadig har sin berettigelse.
Samtidig mener Socialdemokratiet, at det er at hensætte Danmark til en anden tid og ikke mindst et andet sted, når forslagsstilleren mener, at § 266 b igen og igen er brugt som skræmme- og terrormiddel i den offentlige debat, brugt til at lukke munden på politiske modstandere.
Nu er det jo sådan, at Danmark er et demokrati og ikke en totalitær stat, og derfor er lovgivning ikke just til for at lukke munden på politiske modstandere.
Hos os er det anklagemyndigheden og domstolene, der forvalter racismeparagraffen, og fælles her er jo, at racismeparagraffen er blevet forvaltet med ganske stor varsomhed. At det er tilfældet, er der jo også både nuværende og ikke mindst tidligere medlemmer af Folketinget, som kan bevidne.
Man dømmes således ikke efter racismeparagraffen, hvis man udtaler, og jeg citerer fra Aktuelt den 5. marts 1998, at: »Vi ved jo alle, at 80 procent af kvinderne fra Polen er ludere«.
Men man overskrider grænsen, hvis man, som en daværende kandidat for Dansk Folkeparti til Silkeborg Byråd citeres i Midtjyllands Avis for at have sagt: »De sorte breder sig alle steder.
Det er ligesom en kræftsygdom«.
I forlængelse af grundlovens § 77 og FN's racismekonvention er vi også uenige med forslagsstillerne i, at racismeparagraffen skulle være en skamplet på demokratiet.
Tværtimod mener vi, at racismeparagraffen tjener som et klart signal om, hvilken ramme vi ønsker den demokratiske dialog skal finde sted inden for. I forlængelse heraf kunne man jo også spørge, om racismeparagraffens vedtagelse i 1971 blev optakten til en række indgreb mod ytringsfriheden.
Og der er det klare svar nej. Er § 266 b så blevet misbrugt, kunne man også spørge. Svaret er nej.
Som jeg har sagt tidligere, så forvalter anklagemyndigheden og domstolene racismeparagraffen med meget stor varsomhed.
Har § 266 b sendt nynazisterne under jorden i et egentlig martyrium?
Svaret er også her nej.
Deres radio sender stadig.
Det er vel også svært at påstå, at § 266 b er blevet en sovepude til ikke at stå op imod hadsk tale og racistiske ytringer.
Der er heldigvis stadig masser af debat, når det er tilfældet.
Derfor mener Socialdemokratiet ikke, at racismeparagraffen er censur.
Vi mener, at den er symbol på en demokratisk debat, hvor ytringsfrihed og respekt for det enkelte individ og dets frihed går hånd i hånd.
Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte lovforslaget om racismeparagraffens afskaffelse.