runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Vil det sige, at det, der blev aftalt på det møde, der fandt sted den 29. marts efter medieforligets indgåelse mellem kulturministeren og TV 2's ledelse, ikke er gældende?
Vil det sige, at det møde bare blev holdt for sjov? Vil det sige, at den pressemeddelelse, kulturministeren efterfølgende udsendte, at hele brevet til TV 2's bestyrelsesformand - som jeg godt nok har hørt ministeren beklage, så lad os holde os til pressemeddelelsen - at ministerens udtalelser til Danmarks Radios Radioavis kl. 19.00 samme aften, ikke har nogen gyldighed? Er det det, ministeren står og siger her?
Aage Frandsen (SF), 2000-11-15:
Da SF's ordfører i dette spørgsmål, fru Margrete Auken, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre SF's synspunkter i forbindelse med dette lovforslag.
Det er jo et lovforslag, som ligger i forlængelse af det lovforslag, der blev behandlet før, og det vil sige, at vi som udgangspunkt jo så er positive over for dette lovforslag også.
Der er dog en del spørgsmål, som vi mener kan have brug for en afklaring i forbindelse med udvalgsarbejdet.
For det første er det fornuftigt, at der stilles visse uddannelseskrav i forbindelse med jernbanepersonel
Spørgsmålet er blot de gebyrer, der skal til i forbindelse med det.
Hvem kommer til at bøde for det, hvem er det, der skal betale?
Og videre i den forbindelse: Er det den pågældende selv, eller er det de pågældende virksomheder, som det drejer sig om?
For det andet er der spørgsmålet om, at nogle er undtaget i forhold til det; det gælder Ørestadsselskabet.
Det kan godt være, at det er fornuftigt, sådan som det nu engang er skruet sammen, men det er noget, som vi vil se på, om det er velbegrundet, at det er undtaget.
Det tredje, som også kan kræve nærmere afklaring, er spørgsmålet om, hvem der i sidste ende, når det drejer sig om de forskellige jernbaneanlæg, har ansvaret.
Det er klart, at når det drejer sig om noget, som er i Banestyrelsen, at så må det jo være ministeren, der har ansvaret, men gælder det i alle de ting, som ligger her, at det er ministeransvaret, der gælder?
Og så er der også i forlængelse af det, der var i forbindelse med det tidligere lovforslag, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt det her er omfattet af offentlighedsloven, når den lægges ud, eller i det omfang, det er overgået - kan man sige - til privat marked, hvor der så gælder andre regler.
Vi har en positiv opfattelse af lovforslaget.
Det er altså bare et spørgsmål om at få afklaret nogle ting, som ligger i lovforslaget, som vi kan se på i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Jeg har talt med Cristina Lage om, hvad hun har udtalt på det pågældende møde, og jeg forstår ikke på det, hun har sagt til mig, at det er præcis den måde, hun har udtrykt sig på.
Men under alle omstændigheder synes jeg måske, det kan være en lille smule problematisk for kulturministeren at stå her og enten afkræfte eller bekræfte, hvad en direktør for TV 2 har sagt på et møde.
Under alle omstændigheder, vil jeg gerne sige til hr. Jens Rohde, at det, jeg har at henholde mig til, er den aftale, jeg har lavet med forligspartierne, det er den aftale, jeg har lavet med CD, Det Radikale Venstre, Socialdemokratiet og SF.
Det, der er det afgørende, er: Hvad er der aftalt dér? Og der er aftalt, at vi skal styrke børneudsendelserne på TV 2, og at der skal bruges nogle penge til det.
Kaj Ikast (KF), 2000-11-15:
I lyset af det foregående lovforslag kan jeg se nødvendigheden af, at det her - hvis det bare er EU-retligt -
under hensyntagen til infrastrukturen skal ejes af staten, og at der skal konkurreres på skinnerne, hvis disse krav kan opfyldes.
Men det skal vi nok se på i udvalget, for hvis det nu er således, at der er tale om national infrastruktur, så er spørgsmålet, om den beskrivelse, der står her, er rigtig.
Men det vil vi undersøge i udvalget; det vil vi ikke spilde tiden med nu.
Vi vil i hvert fald ikke stemme imod forslaget, men vi vil antagelig heller ikke stemme for.
Jytte Wittrock (S), 2000-11-15:
Bl.a. med det foregående lovforslag med overdragelsen af statens andele af privatbanerne til amterne er der behov for en regulering af forholdene for jernbaneinfrastrukturforvaltere, ændring af lov om jernbanevirksomhed m.v.
En række forhold skal afklares med det ændringsforslag, vi har her.
Lovforslaget giver bl.a. mulighed for at stille krav til infrastrukturforvaltere vedrørende opnåelse af tilladelse og sikkerhedscertifikat samt krav i forbindelse med forsikringsdækning og at pålægge infrastrukturforvaltere at stille nødvendige tekniske forskrifter til rådighed og at fastsætte ensartede funktionskrav.
Vi vil med lovforslaget også sikre, at jernbanevirksomhederne kan få uddannet personale, og at det jernbanetekniske personale kan blive certificeret, en certificering af medarbejdere med sikkerhedsmæssige opgaver, som vi kender det fra luftfart og søfart.
Det vil give et sikkerhedsmæssigt løft.
Alt i alt er der tale om en række tilpasninger og reguleringer i dette lovforslag, som vi i Socialdemokratiet anser for at være hensigtsmæssige og nødvendige,
og jeg skal derfor anbefale lovforslaget.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
De aftaler, jeg indgår med mine institutioner, de institutioner, jeg har ansvaret for, er nødt til at have dækning hos et flertal i Folketinget.
Og derfor er det den aftale, der er indgået den 28. marts, og den ordlyd, der er i aftalen fra den 28. marts, der er det afgørende. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Så fik vi det på plads.
Så spørger jeg - det bliver jo så også sidste gang: Har ministeren, som beskrevet af ministeren selv i to tilfælde offentligt, og som bekræftet af Cristina Lage den 6. november, indgået en sådan aftale med TV 2, eller har ministeren ikke indgået en sådan aftale?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Og det er heller ikke det, det drejer sig om.
Det, det drejer sig om, er at gå ind og styrke børneprogrammerne på TV 2.
Det er det, der er aftalt, og det er den aftale, jeg er forpligtet over for, den aftale, der blev indgået den 28. marts.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Ja, det er forstået, og det står der også i medieaftalen; men fakta er jo, at ministeren laver en anden aftale med TV 2 dagen efter medieforligets indgåelse.
Det har ministeren selv skrevet i sine pressemeddelelser, og det har TV 2's direktør bekræftet er tilfældet.
Hvorfor vil ministeren ikke forholde sig til det i stedet for at blive ved med at svare udenom?
Vi får jo ikke et svar på spørgsmålet.
Er den aftale eksisterende, eller er den ikke? Og hvis den er eksisterende, så er det vel naturligt at spørge, om det koster 240 mio. kr. at opretholde det nuværende niveau, eller om det var en idé af hensyn til licens- og skattebetalerne at prøve og se, om man kunne mindske licensudskrivningen en smule i forhold til det, der er planlagt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Altså, det, der er aftalen, er det, der er aftalt med forligspartierne den 28. marts, og det er, at der skal bruges 240 mio. kr. til at styrke børneprogrammerne på TV 2.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Ja, tak for det.
Men jeg synes i øvrigt, det er interessant, at ministeren kan finde på at sige, at der skal flere egenproduktioner til i betragtning af, at TV 2 jo faktisk jf. loven skal udbyde deres produktion og ikke lave for meget af den selv.
Men en styrkelse.
Det koster penge at udvikle ting.
Men det er jo bare ikke det, der er blevet lavet en aftale om den 29., og det er det, jeg vil have ministeren til at bekræfte.
Der er lavet en aftale.
Ifølge ministeriet selv, ifølge TV 2's direktør, Cristina Lage, som holder meget fast på det her,
er der lavet en aftale om, at der ikke er noget krav om en styrkelse af børneprogrammerne, men at man skal kunne holde dem på det nuværende niveau.
Hvis det virkelig er rigtigt, at den aftale er sådan - det står stadig væk lidt uklart for mig - så er det, jeg spørger: Koster det 240 mio. kr. at holde dem på det nuværende niveau?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Altså, jeg vil gerne prøve at forklare, hvad jeg forstår ved en styrkelse, og også gøre opmærksom på, at det nye public service-råd kommer til at gå ind og vurdere, hvordan TV 2 lever op til de her betingelser.
Men ved en styrkelse forstår jeg f.eks., at der bliver bedre børneudsendelser, og/eller at der f.eks. bliver
flere egenproduktioner, og/eller at der laves børne-tv for særlige grupper, det kunne f.eks. være indvandrerbørn, og/eller at der vises og støttes flere børnefilm, og/eller at Internet og tv-programmer kædes sammen i meget højere grad, end de har været indtil nu.
Det, jeg gerne vil gøre opmærksom på her, er, at det ikke bare drejer sig om en ren kvantitativ udvidelse.
Det drejer sig også om: Hvad er det, man får?
Og her giver licensmidler en frihed for TV 2 til at eksperimentere og også til at henvende sig til ikke nødvendigvis særlig købedygtige målgrupper.
De giver TV 2 muligheden for at henvende sig til mindre grupper af børn.
Det kunne være indvandrerbørn.
Men nu er det ikke mig, der skal stå og definere det, og det er ikke mig, der skal lave programlægning for TV 2; men jeg prøver at give hr. Jens Rohde et indblik i, hvad man kan forstå ved styrkelse.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Det vil jeg i hvert fald ikke love.
For jeg må sige, at jeg finder det meget betænkeligt, at ministeren jo stort set ikke svarer på det, jeg spørger om, og at ministeren ikke forholder sig til de dokumenter og den dokumentation, der foreligger, som jeg nu har fremvist tre onsdage i træk, og som ministeren nærmest benægter eksistensen af.
Så er det lidt svært. Så siger ministeren, at det er ligegyldigt, hvad jeg har tænkt, følt og talt før aftalens indgåelse.
er lige pludselig heller ikke gældende, ikke engang selv om der er tale om et møde, som man har lavet med TV 2.
Og uanset om der står »alene« eller ej - det står der ikke her -
så er det faktisk et spørgsmål om, hvordan ministeren kan få ordene »en styrkelse«, som vi nu har hørt gentagne gange, »en styrkelse af børneprogrammerne« til at hænge sammen med, at man laver en aftale om, at aftalen skal sikre, at man fastholder programmerne på det nuværende niveau.
Har det noget med en styrkelse at gøre?
Koster det 240 mio. kr. ekstra at holde børneprogrammerne på det nuværende niveau?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
, at de 240 mio. kr. i øget licens alene skal sikre, at TV 2 fortsat kan producere børne-tv på det nuværende niveau, selv om der kommer forbud mod børnereklamer omkring børneudsendelser.
Midlerne er tilført TV 2 for at sikre, at TV 2 prioriterer udsendelser for børn.
Argumenterne herfor har jeg givet og gentaget i tidligere svar til hr. Jens Rohde.
Så lad mig gentage: Aftalepartierne ønsker en reduktion af den massive påvirkning, børn er udsat for via tv-reklamer.
Derfor aftalens punkt om forbud mod reklamer rettet mod børn og reklamer for produkter til børn i reklameblokke omkring børneudsendelser.
Aftalepartierne er endvidere enige om ønsket om samtidig at sikre, at børn og unge fortsat finder tilbud på de danske public service-stationer attraktive og ikke forsvinder over til ikke-public service-kanaler.
Det fordrer gode børne- og ungdomsprogrammer, derfor det klare signal til TV 2 om, at dette område bør prioriteres uanset de økonomiske konsekvenser for TV 2.
Ja, når jeg bliver tvunget til at gentage mig selv mange gange, så hænger det jo sammen med, at jeg må komme her hver onsdag og svare på de samme spørgsmål gang på gang.
Jeg vil ikke beklage pressemeddelelsen.
I pressemeddelelsen er der givet udtryk for noget af det, vi forstår ved en styrkelse af børneudsendelser på tv.
Det, der er vigtigt, er at holde fast i, at i aftalens punkt 6 står der, at TV 2 skal styrke børneudsendelser, og det kan man forstå på mange forskellige måder.
Det, jeg synes er afgørende, er, at kvaliteten i børneudsendelserne styrkes, og at vi måske får et mere varieret udbud, end vi har nu.
Og under alle omstændigheder bliver det sådan, at TV 2 i deres public service-regnskaber skal gøre rede for, hvordan man styrker det her område, og det har vi bedt om og vil bede om ud fra den betragtning, at vi betragter børn og unge som fantastisk vigtige medieforbrugere.
Med andre ord er det også vigtigt, at både TV 2 og Danmarks Radio fortsat laver programmer, som appellerer til nutidens børn og unge.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
»Kan ministeren bekræfte, at der i medieaftalen af 28. marts 2000 står, at de 240 mio. kroner skal gå til en styrkelse af børneprogrammer, og kan ministeren bekræfte, at hun over for Folketinget såvel d. 25. oktober som d. 1. november har udtalt, at der i medieaftalen ligger en styrkelse af børneprogrammer, og vil ministeren redegøre for, hvorledes betegnelsen styrkelse hænger sammen med aftalen mellem TV 2 og ministeren om, at de 240 mio. kroner i øget licens alene skal sikre, at TV 2 fortsat kan producere børne-tv på det nuværende niveau, selv om der kommer forbud mod børnereklamer omkring børneudsendelser?«
Det er korrekt, at der ikke står »alene«.
Jeg skal beklage, at det er formuleret i spørgsmålet som »alene«.
Men forskellen er vel i virkeligheden ens.
Nu hænger ministeren sig i det ene ord, men strengt taget står der stadig væk, at pengene er afsat til at sikre, at TV 2 fortsat kan producere børne-tv på det nuværende niveau, selv om der kommer forbud imod børnereklamer omkring børneudsendelser.
Hidtil har vi hele tiden hørt ministeren tale om, at alt, hvad ministeren har sagt, tænkt og følt før medieforligets indgåelse, ikke gælder.
Det kan man så kalde en selvdesavouering; det er så, hvad det er.
Det, der så er indgået af aftaler, det, der så er sagt efter medieforligets indgåelse, må jo være gældende, og når ministeren har omtalt det brev, der er skrevet til hr. Jens Bilgrav-Nielsen, som formuleringsfejl og fodfejl, jamen så er det da nærliggende - når man ser andre formuleringer i pressemeddelelser i Danmarks Radio og man oven i købet får en bekræftelse på en aftale, der er indgået på et møde - at tro, at der er tale om en kompensation.
Kan ministeren dog ikke medgive mig det?
»Hvorledes hænger ministerens aftale med TV 2 af 29. marts
Nu kommer vi så til selve kompensationsdelen.
Det kan blive lidt vanskeligt, når man ikke kan få bekræftet, hvorvidt der er blevet indgået en aftale mellem TV 2 og Kulturministeriet
på de gældende ord, som ministeriet selv har udsendt, eller ej.
Men såfremt den aftale er indgået - og noget tyder jo altså ligesom på det, selv om ministeren ikke helt vil være ved det her - er det meget svært at se, at det skulle kunne hænge sammen med ministerens benægtelse de to sidste onsdage her i Folketingssalen over for Folketinget af, at de 240 mio. kr. til TV 2 i øget licens ikke er en kompensation for et forbud mod børnereklamer.
Derfor melder spørgsmålet sig endnu en gang også i forhold til det forrige: Er den aftale blevet indgået, eller er den ikke blevet indgået?
Og hvis den ikke er blevet indgået, hvad er der så aftalt?
Kan ministeren ikke redegøre for det?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Det var et nyt spørgsmål, spørgeren stillede, så jeg svarer på det skriftlige spørgsmål, der er stillet.
Jeg finder, at tingene hænger ganske godt sammen.
Jeg skal gerne gentage, at man efter min mening ikke kan tale om kompensation.
Ved kompensation forstår man normalt, at et tab gøres op og erstattes krone til krone.
Det er der ikke tale om i denne situation, hvorfor udtrykket ikke er brugt i medieaftalen og heller ikke burde være brugt af mig, bl.a. i brevet af 31. marts 2000 til TV 2's bestyrelsesformand.
Jeg har flere gange tidligere over for hr. Jens Rohde beklaget, at jeg ved en fejl er kommet til at bruge udtrykket i den sammenhæng.
Jeg ved ikke, hvor mange gange endnu jeg skal beklage vendingen, før hr. Jens Rohde stiller sig tilfreds.
Nu er det jo ikke lige mig, der har startet den her kamp om ord.
Jeg blev opfordret til ikke at hænge mig i enkelte ord.
Jeg kunne måske opfordre spørgeren til det samme: at lade være med at hænge sig i enkelte ord.
Det afgørende her er den sammenhæng, tingene indgår i.
Jeg sagde i mit svar, at der var tale om en »give and take«-situation.
Det, vi har været inde at vurdere, er den samlede økonomi for TV 2, herunder reklameindtægtsmulighederne og udviklingen inden for reklameindtægterne.
Hvis reklameindtægterne falder og vi stadig vil have godt kvalitets-tv, er vi nødt til at gå ind og supplere med licensmidler.
Vi går ind og siger, at der er nogle ting, vi vil have for den ekstra licens, der bliver inddrevet, herunder en styrkelse af børneprogrammerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Det kan godt være, det er svært for hr. Jens Rohde at forstå, men den aftale, vi taler om, er den, vi har indgået den 28. marts 2000, medieaftalen for 2001-2004.
Det er den aftale, vi taler om, det er den aftale, jeg er forpligtet over for, det er den aftale, der vil blive gennemført med den medielov, der bliver lagt frem på tirsdag.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Det vil sige, at ministeren ikke er forpligtet af en aftale, som er blevet lavet med TV 2 på et møde med TV 2's bestyrelse den 29. marts?
Jeg går ud fra, at ministeren kan bekræfte, at mødet den 29. marts blev afholdt, eller det er måske også bare en and?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Jeg skal vel svare.
Nej, mødet blev selvfølgelig afholdt, og det, der var min opgave i den sammenhæng, var selvfølgelig at forklare TV 2, hvad forligsaftalen gik ud på, og under alle omstændigheder er det sådan, at det er den aftale, der blev indgået den 28. marts, der også gælder for TV 2.
Det vil sige, at TV 2 skal leve op til den aftale, der blev indgået med forligspartierne den 28. marts.
Jens Rohde (V), 2000-11-15:
Problemet er jo, at vi ikke rigtig får noget svar, og det kan være, det er derfor, det er svært for mig og formentlig også for andre at forstå.
Det har tilsyneladende også været lidt svært for ministeren at forstå, siden ministeren kan blive ved med at bruge de udtalelser, eller siden ministeren i en række dage efter medieforligets indgåelse blev ved med at tale om kompensation.
Nu skal vi så høre, om ministeren så vil beklage den pressemeddelelse, hvori der står: Det blev på mødet afklaret, hvordan man kunne komme til så forskellige tal, og der blev ryddet misforståelser af vejen fra begge sider.
En af misforståelserne var, at TV 2 havde troet, at de ekstra 240 mio. kr. til at styrke børneprogrammer skulle opfattes som et påbud om at producere mere børne-tv end i dag.
Men det er ikke tilfældet.
Pengene er afsat til at sikre, at TV 2 fortsat kan producere børne-tv på det nuværende niveau, selv om der kommer forbud mod børnereklamer omkring børneudsendelser.
Er det også en fodfejl, en formuleringsfejl fra Kulturministeriet, ligesom det åbenbart er tilfældet i brevet?
Er ministerens udtalelser til Danmarks Radio i Radioavisen kl. 19 den 29. også udtryk for en fodfejl?
For så er det vist ikke kun spørgeren, der ikke har forstået tingene helt rigtigt.
Jamen det stiller jeg mig sådan set fint tilfreds med; det er
også, hvad det er.
Men det ændrer dog ikke ved, at der hele tiden dukker nye dokumenter op, og selv om ordet kompensation ikke bliver brugt, så er formuleringerne i hvert fald noget, der ligner - igen: »på det nuværende niveau, selv om der kommer forbud mod børnereklamer omkring børneudsendelser« - at vi både kunne høre det i Radioavisen og kunne se det af den pressemeddelelse, som ministeren udsendte efter mødet med TV 2, og at det var netop den formulering, som gjorde, at man trods alt nåede til enighed om, at misforståelserne omkring den økonomiske situation for TV 2 jo ikke var så store, som man først havde antaget.
For vi husker jo, hvordan TV 2 bl.a. efter medieforligets indgåelse den 28. sagde, at »skitsen til medieaftalen er det hårdeste anslag mod TV 2 nogen sinde.
Det er simpelt hen langt værre, end vi overhovedet kunne have frygtet.«
Det var Cristina Lage, der sagde det.
Det må jo være på den baggrund, ministeren tager til møde med TV 2 dagen efter.
Hvis vi ikke kan få at vide, hvad det er, der er blevet udredet, hvis det her ikke er aftalen, som vi efterhånden har en masse dokumenter på, hvad er det så, der er aftalen?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-11-15:
Det, jeg siger, er, at der ikke i pressemeddelelsen står »alene«.
Og det, jeg også siger, er, at i medieaftalen står der, at TV 2 skal styrke børneudsendelserne, og der står også i medieaftalen, at der skal bruges nogle penge til det.
Pengene skal også bruges til andre ting, nemlig at gå ind og styrke den samlede børneprogramflade på TV 2.
Svend Auken (S), 2000-11-16:
Jeg indrømmer, at det er forvirrende med disse procenttal, og derfor vil jeg gerne prøve at forklare, hvordan tingene hænger sammen.
Det, diskussionen så går på, er, hvor meget det enkelte land skal være forpligtet til minimum at gøre derhjemme, eller sagt med andre ord: Hvor skal loftet ligge for, hvor meget man vil opfylde sin forpligtelse med ved hjælp af mekanismerne, herunder altså handel med kvoter, eller fællesprojekter i andre lande? Danmark har for sit vedkommende sagt, at vores mål er, at vi vil vise, at vi kan opfylde vores meget ambitiøse klimamål selv.
Det vil sige, at vi hundrede procent lever op til vores forpligtelser hjemme.
Vi vil gerne deltage i de internationale arrangementer, men vi mener, at vi kan klare forpligtelserne selv, og vi har arbejdet for, at andre industrilande skal påtage sig en så stor forpligtelse som muligt.
Derfor har vi internationalt foreslået, at mindst 70 pct. af indsatsen skulle ske i egne lande.
Andre har været stærkt imod det.
Først og fremmest USA siger: Der skal ingen regler være om, hvor meget man skal gøre derhjemme.
Og de har derfor sagt, at der ikke kan sættes procenter på overhovedet.
I EU har der været støtte fra nogle landes side til vores synspunkt om de 70 pct., men ikke fra alle lande.
Derfor indgik vi et kompromis om, som EU stiller et forslag om, at mindst halvdelen af målet skal være opnået derhjemme, altså 50 pct.
Og derfor, når fru Anni Svanholt siger, at målet må være, at vi arbejder for 70 pct., er det jo i overensstemmelse med det, der har været det oprindelige danske tilbud, og når hun efterfølgende siger, at vi mindst må have 50 pct., tilslutter hun sig EU's udspil under forhandlingerne.
Undskyld, formand, men det var nødvendigt at sætte de her ting på plads.
Ellers bliver debatten stærkt forvirret efterfølgende.
Anni Svanholt (SF), 2000-11-16:
Jeg vil også gerne udspørge hr. Martin Glerup lidt nærmere.
Det kunne jo være meget rart at vide meget præcist, hvad det er, Socialdemokratiet vil acceptere, når vi taler om joint implementation og Clean Development Mechanism.
Det er ligesom lidt nemmere at sige en positivliste, for her kan man jo forklare, hvad man synes, der er virkningsfuldt, og hvad man forstår ved energibesparelser og vedvarende energi.
Men kan hr. Martin Glerup bekræfte, at det er det, Socialdemokratiet vil arbejde for, og at man tager afstand fra alle mulige andre ting, herunder atomkraft og andre kreative aktiviteter, som ingen vegne fører hen og kun er svindel og humbug?
Martin Glerup (S), 2000-11-16:
Til hr. Hans Christian Schmidt vil jeg godt sige, at der er næppe mange andre lande, der har så stor erfaring med at bruge kvotesystemet på klimaområdet, idet vi jo her i Danmark i mange år har haft svovlkvoter inden for elsektoren og har introduceret fælles kvotebegrænsninger inden for elsektoren i forbindelse med elreformen.
Jeg vil så sige, at med hensyn til forhandlingssituationen kan det siges ganske enkelt, at hvis det er sådan, at det, der bliver resultatet, ingen effekt har i den virkelige verden, skal vi sige nej, men hvis det er sådan, at det rykker i den rigtige retning, skal vi sige ja.
Forhandlingsforløbet må så afgøre, hvornår vi skal gøre det ene eller det andet.
Anni Svanholt (SF), 2000-11-16:
Kan hr. Martin Glerup bekræfte, at forhandlingssituationen, som jo ærlig talt ser temmelig umulig ud i øjeblikket, kan blive sådan, at det alene bliver aftalt, at man kan indregne skove og landbrugsarealer og alle den slags ting i klimaregnskabet, og at Danmark så kan sige, at vi faktisk er bedre stillet uden en sådan aftale?
Og kan hr. Martin Glerup sige, hvilke fremskridt der skal på bordet, og hvilken aftale der skal lægges op til, for at det virkelig er noget, Danmark kan bakke op?
Det vil jeg meget gerne have en forklaring på.