runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg tror, alle må medgive, at hr. Kristian Thulesen Dahl jo har ret i, at det, vi taler om - og så kan vi kalde det en traktat eller en forfatning - er erkendelsen af, at det er en statsdannelse, vi taler om, en statsmagt, der nu skrives forfatning for - eller traktat eller forfatningstraktat eller grundtraktat, som hr. Poul Nyrup Rasmussen kalder det.
Jeg er da enig med hr. Lars Barfoed i, at det sådan set ikke er etiketten, det handler om, men indholdet.
Men indholdet er jo en statsdannelse, og hvis man må erkende det, så bliver det jo endnu mere afgørende vigtigt, om den så får et element af demokrati, eller den ikke gør det. Jeg vil sige, at det, at man så begynder at snakke om forfatning, giver da dem, som er tilhængere af det projekt, en ekstra pligt til at sikre demokratiet, og så bliver det da endnu mere forstemmende, hvis man ikke kan støtte et forslag om demokratiske reformer i den proces.
Men lad det nu ligge.
Jeg vil bare slutte debatten med at sige til hr. Claus Larsen-Jensen og fru Marianne Jelved, at jeg ikke har truet med noget som helst.
Jeg tror, det var fru Marianne Jelved, der var inde på det, nu er hun vist gået, men jeg har ikke truet med noget som helst.
Jeg har bare konstateret og sagt
til jasiden
, at hvis jasiden bliver ved med at sidde på hænderne, hvis regeringen bliver ved med ingenting at foreslå, og det bliver en ny statsdannelse, og det bliver en forfatningstraktat, eller hvad man vil kalde den, og den ikke indeholder noget som helst opgør med det demokratiske underskud, så skal man da ikke være nogen stor profet for at regne ud, hvordan holdningen i befolkningen så vil være til en sådan forfatningstraktat. Det var bare det, jeg sagde, det var ingen trussel.
Det var snarere en opfordring til jasiden om at gøre noget ved tingene, mens der endnu er tid.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Jeg finder sådan set Enhedslistens forslag meningsløst, må jeg sige.
Man beder i forslaget om, at vi skal ændre Folketingets forretningsorden, så man får mulighed for at holde åbne europaudvalgsmøder, men den mulighed eksisterer jo allerede i dag.
Det er jo også den proces, vi har sat i gang.
Jeg vil egentlig opfordre forslagsstillerne til at gå op og trække forslaget.
Jeg synes ikke, det er noget, vi skal stemme om, men det er en venlig opfordring.
Ellers vil jeg sige, at bemærkningerne jo for så vidt er fornuftige nok, for de refererer til noget, jeg har sagt i Politiken, og det vil jeg da gerne stå ved, nemlig at det, vi må tilstræbe her i Danmark, er at få en åbenhed omkring Europaudvalgets arbejde, der svarer til den åbenhed, man i dag har i Ministerrådet.
Som hr. Keld Albrechtsen udmærket ved, har vi jo allerede lavet en aftale med regeringen om, at det arbejde går vi i gang med, når det danske formandskab er overstået.
Derfor er det sådan lidt malplaceret, at vi nu skal have en første behandling om forslaget her.
Men det er da klart, at det, at man åbner dørene i visse situationer i Europa, så også skal føre til, at vi åbner dørene her.
Vi kan naturligvis ikke åbne dørene ved mandatgivning, eller når man tilkendegiver oplysninger om andre landes positioner, for det vil jo fuldstændig forhindre en ordentlig repræsentation af Danmark i EU. Men når Ministerrådet åbner dørene for åben debat, skal vi selvfølgelig parallelt hermed gøre det i Danmark.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
At høre hr. Claus Larsen-Jensen, formanden for Folketingets Europaudvalg, her for et øjeblik siden forklare alle de ting, der nu skal i gang, og at det skal ske på sigt, og så skal vi dit, og så skal vi dat, og vi skal holde samråd og se talepapirer og skrive beretning, og måske på et eller andet tidspunkt lykkes det at få den samme grad af åbenhed i Folketingets Europaudvalg - som hr. Claus Larsen-Jensen er formand for - som det er lykkedes Danmark at få i Ministerrådet.
Hold op, for en sejr.
Jamen det er da fantastisk. Tænk, at man ikke bare kan sige: Selvfølgelig, det gennemfører vi da, så kan vi diskutere alt andet, de store ting, de store reformer, på et andet tidspunkt og i en beretning osv., men den her lille justering, som bare burde være som at knipse med fingeren, gennemfører vi selvfølgelig. Jeg sagde også tidligere til hr. Keld Albrechtsen, at jeg synes, det er et meget lidt ambitiøst forslag.
Det er absolut minimum af det, der er fair og ordentligt i forhold til åbenhed, og der kan man ikke engang tage sig sammen til her i dag at sige: Selvfølgelig.
Fru Charlotte Antonsen tog slet ikke ordet før, da hun direkte blev spurgt, om hun ville give til kende - selv om det ikke var det her beslutningsforslag, der så kunne blive vedtaget - at vi var enige om, at nu gjorde vi det her, og det satte vi så i værk, punktum. Så gik hun ikke engang op og svarede på det, men lod hr. Claus Larsen-Jensen tage ordet som den næste ordfører.
Det vidner da ikke om den store beslutningskraft hos os selv i forhold til åbenhed.
Jeg vil sige, at vi har helt andre tanker i forhold til det større arbejde om, at vi som minimum skal have alle EU-forslag her i salen til en første behandling.
Så kommer det på dagsordenen, så bliver det behandlet i folketingsgrupperne, så vil det være de enkelte fagordførere, der på deres respektive områder tager det her EU-forslag og spørger i gruppen, om det er godt og fornuftigt, eller om det er negativt for Danmark osv. osv.
Efter første behandling går det i Europaudvalget og får en almindelig proces.
I Europaudvalgets behandling - i og med at det er lovgivning, vi taler om - skal udgangspunktet selvfølgelig være åbenhed og offentlighed, det burde give sig selv.
Med den undtagelse, at det skal være muligt at lukke, hvis det er nødvendigt af hensyn til Danmarks forhandlingsposition eksempelvis.
Men udgangspunktet i et dansk parlament må da altid være åbenhed om tingene, når det drejer sig lovgivning.
Det er det, vi forfægter, troede jeg, i EU-sammenhæng.
Det skal vi da også forfægte her.
Når vi vedtager lovgivning her i Folketingssalen, er det selvfølgelig i åbenhed med en mulighed, som jo ikke har været brugt i mange, mange år, for undtagelsesvis at lukke.
Det her er så bare et lillebitte skridt i retning af, at den åbenhed, man dog i det mindste har fået på EU-plan, gennemfører man også i Folketingets Europaudvalg, og så kan man godt høre, hvilke lange udsigter selv sådan et beskedent ønske har.
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Blot den bemærkning: Det her indlæg fra hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfter jo i virkeligheden, at det er meget fornuftigt at sætte det her i en fornuftig sammenhæng.
Sagerne skal i fri skala behandles i Folketingssalen alle sammen, og spørgsmålet er mandatgivningen i den sidste ende.
Derfor vil jeg spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om han så også mener, at åbenheden skal række til samtlige fagudvalg.
Hvad er egentlig forskellen på det?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
af anstændighed i forhold til en åben procedure herhjemme.
Så har vi nogle andre ting.
Det er det, hr. Claus Larsen-Jensen tidligere fortalte om, det langsigtede med at skrive beretning og gennemtænke og have udvalgsmøder osv.
Der siger jeg så, at det arbejde har vi et ønske om at lave mere grundlæggende om, så vi kommer her i Folketingssalen med alle EU-forslag.
Så alle kan sidde på tilhørerpladserne eller ude ved tv-skærmene derhjemme og se: Hvad mener de enkelte partier rent principielt om de forskellige EU-forslag?
Så går sagen i Europaudvalget, og der giver man så i den sidste ende mandat, og der sidder Folketingets europaordførere og fagordførere i det omfang, partierne ønsker det, og giver et mandat. Så sagde jeg endda også som en serviceoplysning, at den afgørende forskel på Europaudvalgets behandling og andre udvalgs behandlinger jo er, at Europaudvalget er lovgiver.
Derfor er der jo afgørende forskel på Europaudvalget og Trafikudvalget.
Men for min skyld måtte Trafikudvalget meget gerne også blive forpligtet til åbenhed om sit arbejde.
Det har jeg overhovedet ikke noget imod.
Jeg har også kæmpet for, at de muligheder, der er, for at udvalgene holder åbne udvalgsmøder, bliver brugt i større omfang.
Men der er en afgørende forskel til Europaudvalget, hvor hr. Claus Larsen-Jensen er formand, der er man nemlig lovgiver.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Men vi skriver jo i bemærkningerne, at vi godt kan forestille os tilfælde, hvor der ikke er åbenhed, hvor det er nødvendigt at lukke dørene i en konkret sag, fordi der kan være en forhandlingssituation for Danmarks vedkommende.
Det vil normalt ikke være noget problem.
Det ved ministeren jo også.
Det er meget sjældent, at mandatet har en sådan art, at det vil give noget som helst problem at offentliggøre mandatet.
Det, jeg var inde på, var, at ministrene - nu skal jeg ikke sige, at ministrene overtræder deres tavshedspligt og sådan noget - plejer at orientere pressen om, hvad de forhandler ud fra, og det plejer ikke at give nogen som helst problemer.
Derfor ville det være undtagelsesvis, at der ville være behov for det, men vi er naturligvis helt med på, at i de situationer, hvor der vil være behov for det, må man også kunne gøre det.
Det er klart.
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Nu synes jeg, der er et behov for at få præciseret synspunkterne om åbenhed i relation til mandatgivningen lidt.
Jeg havde egentlig forstået, når jeg læste bemærkningerne, at der i hvert fald implicit lå det i det, at Enhedslisten godt kunne se, at der er et problem i at have offentlighed omkring selve mandatgivningen.
Men nu synes jeg, jeg hører på hr. Keld Albrechtsen, at det ser man ikke noget problem i, fordi, som man siger, ministerrådsmøderne jo alligevel er åbne, og så må ministeren på det tidspunkt afsløre sit mandat.
Det forholder sig vel sådan, at man udmærket kan deltage i et møde, hvor man har et forhandlingsmandat forstået på den måde, at der er en vis spændvidde med hensyn til, hvad man i sidste ende kan gå med til, men i selve drøftelsen afslører man ikke, hvor langt man i virkeligheden er villig til at gå i retning af at imødekomme andre synspunkter.
Hvis de andre på forhånd er orienteret om, hvor langt man i virkeligheden vil strække sig i forhold til sit udgangspunkt, står man jo betydelig ringere i forhandlingssituationen.
Derfor synes jeg ikke, man kan sætte lighedstegn mellem mandatgivningen på Europaudvalgsmøder og det forhold, at selve forhandlingen foregår på et åbent møde i Ministerrådet.
Så jeg er lidt skuffet, hvis det er sådan, at Enhedslisten ikke i højere grad synes, at der skal tages hensyn til nationale danske interesser i den sammenhæng.
Bertel Haarder (V), 2002-12-03:
Europaudvalget har de senere år gjort brug af muligheden for at afholde temahøringer og afholde åbne, offentlige høringer om grøn- og hvidbøger.
Fagudvalgene har med succes gjort brug af den generelle mulighed for at åbne udvalgsmøderne.
Det blev der jo for et par år siden åbnet for.
Jeg skal for øvrigt til sådan et møde nu her - håber jeg - om et øjeblik.
Spørgsmålet er så, om forhandlingerne i Europaudvalget skal åbnes yderligere, i takt med at visse sager, lovgivningssager, bliver behandlet i åbne ministerrådsmøder.
Det lyder jo besnærende og rimeligt, men det drejer sig altså netop om sager, hvor danske ministre skal søge forhandlingsoplæg.
Det vil være dejligt for de andre lande, men det vil være skidt for danske interesser.
Det vil svække den danske forhandlingsposition.
Det er selvfølgelig også en løsning i Danmark, at man åbner udvalgsmødet, og så kan ministrene ikke orientere hverken om den danske forhandlingsposition eller om det indtryk, man har af andre landes forhandlingspositioner.
Man kan godt få åbenhed, men så kan man altså ikke få alle de oplysninger, man får i dag, og så mister Folketinget indflydelse.
Så selv om forslaget ikke er rettet til regeringen, men til Præsidiet, har jeg hermed på regeringens vegne sagt, hvordan vi ser på denne sag.
Villy Søvndal (SF), 2002-12-03:
Jeg synes faktisk, hr. Barfoed her rejste en række vigtige spørgsmål, og jeg vil fortsætte lidt i samme skure.
Jeg synes, det er rigtigt som udgangspunkt at konstatere, at den form, arbejdet har i Folketingets Europaudvalg, ikke er optimal.
Det er simpelt hen ikke optimalt af tre grunde. For det første fordi ordførerne - medmindre man skifter dem ud - skal dække meget brede områder, som dækker alle Folketingets udvalgsområder.
Det er komplet umuligt, og uanset hvor godt man har forberedt dem osv., bliver det ofte nogle sager, der kunne have fået
en mere, lad os sige betryggende saglig behandling.
For det andet drejer det sig om offentlighedens adgang
til sager, der har lovgivningskarakter.
Vi ville jo ikke finde os i at lovgive, uden at offentligheden havde fuld indsigt i, hvordan vi lovgav, men det gør vi her.
For det tredje synes jeg, det er værd at spørge, om den form, vi har i dag er optimal, er den interesse for sagerne, der flyder af, at offentligheden ikke er i stand til at følge med i, hvad der sker.
Af alle tre grunde er og har SF langt, langt tilbage været enig i, at en langt større del af Europaudvalgets behandling af sager burde foregå i Folketingssalen.
Det tror jeg er et af svarene på det.
Med hensyn til det konkrete forslag er det jo også et gammelt SF-ønske, at europaudvalgsmøderne skal være åbne, medmindre der er noget, der taler imod det, f.eks. i forbindelse med forhandlingsmandater af særlig følsom art og i sager med oplysninger af særlig følsom karakter.
Der er det klart, at der kan vi ikke. Derfor støtter vi forslaget, men igen er det jo lidt samme situation som sidst, at nogle vil gå endnu videre og derfor siger, at det måske er forkert at starte i et enkelt hjørne.
Det synes jeg nu ikke, det er.
Hvis man under alle omstændigheder gerne vil det her og ikke er i tvivl om, at man gerne vil det, så kan man godt vedtage det med en erklæring om, at man så senere gerne vil gå endnu videre, og det vil vi gerne.
Derfor støtter vi forslaget, men vi vil også gerne deltage i den videre debat om at sikre både en større grad af sikkerhed i behandlingen af sagerne og sikre en større offentlig adgang til dem, men måske først og fremmest sikre, at hele Folketinget i højere grad bliver inddraget i europasager, fordi det jo i stigende grad også vil dreje sig om indenrigspolitiske spørgsmål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Jeg synes, fru Charlotte Antonsen bevæger sig længere og længere ud på et sted, hvor hun overhovedet ikke kan bunde.
Den der med en folketingsgruppe og så at sidde og trykke på knapperne: Det er så elementært, at det næsten bare skal stå for sig selv.
I forhold til hvad der måtte være aftalt, vil jeg sige, at det jo lige præcis har været en samlet pakke med en lang række elementer, som vi har diskuteret i udvalget, der skulle laves om, og hvor man skulle diskutere også med ministeren, herunder bl.a. det her punkt.
Og der har vi så haft det synspunkt, at vi diskuterede den samlede pakke i forhold til, hvordan vi gør det fremover i forbindelse med en beretning.
Og det er jo lige præcis det, jeg har sagt i min ordførertale, hvor vi så siger, at forskellen her er, at her er der altså et lille bitte hjørne, der nu er stillet et konkret beslutningsforslag om, det er vi rent politisk parate til at træffe en beslutning om, vi er afklarede på det punkt.
Vi synes, det er fornuftigt, men vi synes også, det er et absolut minimum af ting, der skal gennemføres.
Så siger vi: Godt, så lad os få det ryddet af vejen og gennemført nu, hvor der ligger et forslag om det, og så lad os tage hele resten af dynen som et led i den proces, fru Charlotte Antonsen rigtigt fortæller er foregået i Europaudvalget, og hvor man så kan diskutere, hvordan vi så ændrer det samlet.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Dansk Folkepartis folketingsgruppe indeholder da ofte mandat nr. 90.
Det var da meget interessant for befolkningen at se, hvilke overvejelser man har.
Når vi taler om EF-direktiver, er det så ikke korrekt, at vi jo har en åben lovgivningsproces, når EF-direktiverne efterfølgende skal ind i lovgivningen?
Og er det ikke korrekt, at man allerede i dag har mulighed for lige så tosset, man vil, at tage EU-sager ned i Folketingssalen? Man kan få alle de EF-direktiver ned i Folketingssalen, man ønsker, men Dansk Folkeparti har jo ikke engang ønsket at benytte sig af den mulighed, og man står nu og kritiserer, at der ikke er åbenhed nok.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Den dag, Dansk Folkeparti har 90 mandater, synes jeg egentlig, det kunne være på sin plads at tage en diskussion om, hvorvidt vi skulle åbne dørene, for så ville det, vi bliver enige om i Dansk Folkepartis gruppeværelse, jo blive til lov i landet, og det kunne være en rar situation.
Så kan vi komme tilbage til den diskussion. Ellers tror jeg nok, at de, der lytter til det her, selv kan forstå - det kan godt være, at fru Charlotte Antonsen ikke kan, men ellers tror jeg, at andre kan forstå det - forskellen mellem, at vi sidder i en folketingsgruppe og debatterer, og så at vi trykker på knapperne hernede i salen, eller sidder i et Europaudvalg og i virkeligheden stemmer på det samlede Folketings vegne. Jeg tror, alle andre godt kan forstå forskellen. Det kan fru Charlotte Antonsen øjensynlig ikke.
Så vil jeg godt sige i forhold til tiden, og at vi bare skulle vente: Jamen vi synes, det går for langsomt.
Kan jeg sige det tydeligere?
Vi synes også, når det nu er fremsat og vi har det til behandling her i salen, at det er fornuftigt, at det er ved en ændring af forretningsordenen, vi sikrer det, frem for ved en frivillig aftale mellem regeringen og Folketingets partier i en ny beretning.
Så kan vi afklare alle de andre ting i sådan en beretning.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Jeg synes, det er frygtelig pinligt det her.
Hr. Thulesen Dahl står heroppe for åbent tæppe og løber fra tidligere udsagn.
Kan man slet ikke regne med Dansk Folkeparti?
Vi har haft sagen oppe, vi har drøftet sagen.
Vi har sat den på dagsordenen, når det danske formandskab er overstået, fordi det jo selvfølgelig er en sag, man skal drøfte mellem Folketinget og regeringen.
Det har hr. Thulesen Dahl selv i egen høje person accepteret, og så kommer han rendende her 2 måneder efter og kritiserer os alle sammen, fordi det ikke går hurtigt nok.
Man kan simpelt hen ikke arbejde på denne her måde.
Jeg fik ikke svar på: Vil Dansk Folkepartis gruppemøder
være åbne fremover?
Så har jeg ét spørgsmål til: I dag kan alle partier og alle personer i Folketinget tage EU-forslag i Folketingssalen, så vi kan diskutere dem her.
Hvor mange forslag har Dansk Folkeparti taget i Folketingssalen inden for de sidste 3 år?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-03:
Jeg vil godt sige til fru Charlotte Antonsen: Jeg anerkender ikke den kritik.
Jeg anerkender ikke, at man, fordi der er nogle, der tager initiativ til at presse på, for at tingene går stærkere, så skal have at vide: Jamen er det ikke aftalt i et eller andet samråd med en udenrigsminister, som er meget ude at rejse, at det kan man se på på et andet tidspunkt?
Selvfølgelig ikke.
Vi har haft tid til at forberede os, vi har haft tid til at have det i grupperne.
Det bør da være det væsentlige nu at tage stilling til.
Med hensyn til det sidste: Man kan jo godt finde mange gode ting frem og sige: Hvad så når man sidder hjemme i sit køkken og forbereder sig til næste dags møder, skal vi så ikke sikre et snurrende tv-kamera, der kan vise på dk4, hvad fru Charlotte Antonsen sidder ved køkkenbordet og gør sig af tanker? Sådan nogle ting kan vi jo godt begynde at bevæge os ud i.
Det har vi kun at rette os efter.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Jeg må altså sige: Det er fuldstændig ufatteligt, hvad der bliver sagt herfra fra hr. Thulesen Dahls side.
Denne sag er indtil videre blevet behandlet meget hurtigt i Europaudvalget.
Vi havde udenrigsministeren i samråd kort efter, at de nye regler var trådt i kraft i EU, hvor udenrigsministeren tilkendegav, at han var enig med Europaudvalget i, at det var hensigtsmæssigt at lave nogle nye regler for området.
Så har vi i øjeblikket et dansk formandskab for EU, og det betyder, at udenrigsministeren er meget ude af landet, og derfor accepterede udvalget inklusive hr. Thulesen Dahl selv, at vi ventede til efter nytår med at gå videre med sagen.
Jeg synes simpelt hen, at det, der bliver sagt, er under al kritik.
Med hensyn til åbenhed vil jeg godt stille hr. Thulesen Dahl et enkelt lille spørgsmål.
Skal vi så ikke også have åbenhed, når Dansk Folkeparti holder gruppemøder?
De er jo også lovgivere.
Det er jo også væsentlige beslutninger, der træffes der.
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Tak til hr. Keld Albrechtsen for svaret, som godt nok var et svar på et spørgsmål, jeg ikke havde stillet, så nu skal jeg gentage mit spørgsmål.
Jeg spurgte nemlig ikke, hvorfra hr. Keld Albrechtsen vidste, at det ville blive kaldt en forfatning eller en forfatningstraktat - det kan vi jo i hvert fald læse i de oplæg, der ligger i øjeblikket, at det er den betegnelse, man bruger - men når hr. Keld Albrechtsen anvendte betegnelsen, at traktaten blev en forfatning, så spurgte jeg jo blot om, hvori forskellen består, fordi det afgørende jo er indholdet og ikke betegnelsen.
Det kan være helt det samme indhold, uanset om man kalder det en traktat eller en forfatning, derfor lægger jeg ikke noget særligt i ordet, men det lød, som om hr. Keld Albrechtsen lagde noget i, at det nu hed en forfatning og ikke en traktat.
Og så var det, at jeg spurgte: Hvori består forskellen?
Jeg spurgte, hvorfra hr. Keld Albrechtsen vidste noget, og hvorfra hr. Keld Albrechtsen vidste, at det oven i købet blev en forbundsstatsforfatning, for det har jeg ikke set nogen steder det bliver.
Det var jeg interesseret i at vide
noget mere om.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-12-03:
Jeg er ked af, at jeg ikke fik spurgt de andre ordførere, der har været heroppe, men jeg kunne da godt tænke mig at vide, hvordan Enhedslisten vil stemme ved tredjebehandlingen.
Jeg kunne sådan set også godt tænke mig at vide, hvordan Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og SF vil stemme til det færdige lovforslag, for det flertal, der skulle være imod lovforslaget, kan jeg ikke helt se.
Kristian Jensen (V), 2002-12-03:
Det, der får mig på talerstolen, er, at hr. Jacob Buksti gør sig til talsmand for, at finansiering via DONG og Hypotekbanken er sådan lidt luftig finansiering.
Jeg går ud fra, at hr. Jacob Buksti kan bekræfte, at præcis de samme finansieringskilder er at genfinde i Socialdemokratiets ændringsforslag til finansloven, og dermed at det er den samme luftighedsgrad man benytter sig af.
Det, der ikke er at finde i Socialdemokratiets ændringsforslag til finansloven, er jo, at der heller ikke dér er forslag til andre skatteindtægter, forhøjelser, finansieringskilder. Hvis hr. Jacob Buksti mener, det er så utrolig vigtigt, at man allerede nu fremsætter forslag til finansiering - hvilket jeg ikke synes; jeg synes, det er helt fint, at det kommer frem, når regeringen fremsætter sit finanslovforslag for 2004 - og hr. Jacob Buksti og hr. Jacob Bukstis parti stemmer for forslaget, må hr. Jacob Buksti da også have gjort sig nogle overvejelser over: Hvor skulle hr. Jacob Buksti foreslå en finansiering fra?
Kunne vi ikke få det frem her?