Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1998-02-18:
Det er efterhånden en gammel sag.
Det er snart 10 år siden, at vi havde den første folketingsdebat om Kommissionens forslag til direktiv. SF's holdning er den samme nu som dengang.
Vi ønsker et direktiv vedtaget, fordi problemerne er internationale og derfor kræver fælles løsninger.
Men samtidig ønsker vi, at det endelige direktiv kommer til at afspejle de etiske holdninger i både den danske og de øvrige europæiske befolkninger.
Det er just ikke tilfældet med Kommissionens første direktivudkast.
Den danske holdning blev, som flere har været inde på, fastlagt under en folketingsdebat i januar 1991 og i den dagsorden, der blev vedtaget ved den lejlighed.
Det er med tilfredshed, vi i dag kan konstatere, at de fleste af de punkter, som Danmark dengang og siden har lagt vægt på, nu er imødekommet.
I sandhedens interesse bør Europa-Parlamentet tildeles størstedelen af æren herfor, men det har givetvis også haft væsentlig betydning, at i hvert fald ét af medlemslandene har kunnet spille en konstruktiv rolle i Ministerrådet.
fuldt ud.
Den ene uoverensstemmelse vedrører patent på dyr.
Her viste det sig, at Danmarks holdning om, at der ikke skulle kunne udstedes produktpatent på dyr, ikke havde megen støtte i Europa-Parlamentet.
Her interesserede man sig i stedet for at forhindre, at der blev udstedt patent på dyr, der er blevet genmodificeret på en sådan måde, at de lider derved.
Det kompromis, der nu er opnået, siger, at patentet kun kan udstedes, hvis lidelsen er begrundet i en væsentlig medicinsk nytteværdi.
Ganske vist forstår jeg, at Holland nu har
samme synspunkt som Danmark, men det hjælper ikke, hvis der ikke er kræfter i Europa-Parlamentet, der spiller med, og det er der ikke.
Derfor er vi fra SF's side indstillet på at acceptere, at der kan udstedes produktpatent på dyr med de begrænsninger, der nu ligger i direktivforslaget.
Det andet væsentlige punkt er spørgsmålet om ulandene og biodiversitetskonventionen.
Det spillede oprindelig ikke den store rolle i debatten, men efterhånden er det blevet det vigtigste punkt.
Her i Danmark var vi fremsynede nok til at medtage det som punkter i dagsordenen.
Da Europa-Parlamentet senest behandlede direktivforslaget, vedtog det en række ændringsforslag.
De fleste af disse blev helt eller delvis tilgodeset i Kommissionens ændrede direktivforslag, men netop ændringsforslag nr. 76 om ulandenes rettigheder tog Kommissionen ikke.
Under forhandlingerne i Ministerrådet arbejdede Danmark på at få dette ændringsforslag indarbejdet i en lidt mere realistisk formulering.
Det lykkedes heller ikke, men vi fik en ret ukonkret formuleret betragtning om emnet med.
På den baggrund stemte Danmark ja til det samlede direktivforslag.
Det skete med SF's tilslutning.
Men det er nødvendigt at fremhæve, at hvis direktivforslaget bliver vedtaget i den nuværende formulering, er vi ikke kommet langt nok.
Forhåbningerne må nu atter en gang rettes mod Europa-Parlamentet.
Det bør opretholde ændringsforslag nr. 76.
Så kommer sagen i forligsprocedure, og så er der mulighed for at få gennemført
et kompromis, der ligger tæt op ad den formulering, som Danmark arbejdede for i Ministerrådet.
Når denne sag er så vigtig, skyldes det bl.a., at der forestår politiske forhandlinger i andre internationale fora, hvor spørgsmålet om at sikre ulandene og biodiversiteten mod internationale virksomheders lusk kommer på dagsordenen.
Her er det væsentligt, at EU har en klar politik til gavn for ulandene og i overensstemmelse med de etiske holdninger i medlemslandenes befolkninger.
Afslutningsvis skal jeg blot nævne, at vi gerne havde set en præcisere formulering af bestemmelserne om patent på dele af det menneskelige legeme, så det klart fremgik, at kun DNA-sekvenser i forbindelse med industriel produktion var patenterbare.
Endelig skal jeg nævne endnu en konflikt, der ligger uden for Folketingets dagsorden, nemlig spørgsmålet om en etisk komité.
Her bør Europa-Parlamentets holdninger støttes.