runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2004-02-24:
Jeg synes sådan set, det er ganske klart, at der er sket en forandring i gymnasiereformen med hensyn til geografiens placering.
Når man kigger på gymnasiet og på den placering i folkeskolen, som geografi havde før det her lovforslag, var der grund til også at tænke anderledes omkring geografi.
Jeg kan sådan set ikke argumentere anderledes over for hr. Aage Frandsen på det punkt.
Det, vi åbner for nu, er sådan set, at det fortsat kan være helt eller delvis kommunalt finansieret.
Det kan også være fuldt forældrefinansieret.
Hvis det forhindrer, at nogle skoler går i gang med det her, at man ikke kan lave en fuldt forældrefinansiering, så synes vi, at man skal bruge de redskaber, der er her, til at komme i gang med at lave skolemadsordninger.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-24:
Så var der et spørgsmål, som hr. Adelskov ikke nåede.
Hvad nu hvis der også var andre fag, der eventuelt kunne være prøveforberedende?
Er det ikke lige så relevant at sige, at de andre fag, som i folkeskolen ikke er prøveforberedende, også ophøjes til at være prøveforberedende?
Var det også noget, man kunne forestille sig? Så kan jeg forstå, at det ikke er på grund af den artikel.
Jeg kan godt forstå, at man svarer sådan.
Ikke desto mindre var der en masse ordførere, der sagde, at nu måtte der også til at ske noget på det område.
Men er det virkelig rigtigt, at det er på grund af gymnasiereformen, at man nu skal have eksamen i geografi?
Det er ikke, fordi jeg taler imod eksamen i geografi, men jeg siger bare, at argumentationen forekommer meget underlig.
Thomas Adelskov (S), 2004-02-24:
Jeg er enig med hr. Aage Frandsen i, at man kan diskutere, hvor hurtigt efter, at man har lavet en reform, at man skal lave ændringer i den.
En del af høringssvarene peger jo også på, at det er forholdsvis hurtigt, efter at folkeskoleloven er trådt i kraft, at der nu kommer ændringer.
Det kan jeg være enig i.
Jeg synes faktisk principielt, at vi skal være meget varsomme med det.
Der ligger også nogle tekniske ændringer i lovforslaget af skolebestyrelserne, som skyldes, at det, der har ligget i loven, har virket uhensigtsmæssigt i forhold til intentionerne.
Så der kan være situationer, hvor det er relevant at lave om.
Jeg går ud fra, hr. Aage Frandsen mener en artikel i Politiken, der omhandlede elevernes geografikundskaber.
Jeg argumenterede ud fra, at geografi nu i gymnasiereformen er anderledes tilknyttet de naturfaglige fag, og at det i den sammenhæng også vil være naturligt at sørge for, at der i folkeskolen er den samme tilknytning til de andre naturfaglige fag.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-24:
Er det ikke lidt underligt, at man meget kort tid, efter at man har gennemført en større ændring af folkeskoleloven, fremsætter forslag om, at geografi skal være prøvefag?
Jeg forstod ikke rigtigt den argumentation, der kom nu, at det var som en konsekvens af gymnasiereformen.
Synes hr. Adelskov, at det er en smuk måde at lave politik på, at man, fordi der kommer noget i avisen, med det samme skal ændre en lov?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Har jeg hørt forkert, når jeg mener tidligere at have hørt socialdemokratiske ordførere tale meget hårdt imod en skolemadordning, som betyder, at forældrene skal betale, ud fra, at der er stor risiko for, at de økonomisk dårligt stillede og de socialt ringe stillede børn kommer i klemme, og at det kun bliver de bedst stillede, der vil få glæde af denne her ordning? Har jeg hørt forkert, når jeg synes, jeg har hørt socialdemokrater sige sådan?
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-02-24:
Som jeg sagde før, kan jeg ikke nævne navne på konkrete kommuner.
Vi ved, at der i pressen har været eksempler på elever, som havde lange fraværsperioder, f.eks. hvor de var i udlandet.
Vi ved også, i hvert fald har det været fremme også i tidligere diskussioner, og det var faktisk også fremme i forhandlingerne om ændringerne af folkeskoleloven forrige år, at vi skal sikre, at kommunerne i hvert fald lever op til den forpligtelse, der hedder, at hvis et barn har længere tids sygdom, skal kommunen sørge for, at der er et undervisningstilbud til det pågældende barn.
Derfor synes vi bare, at det er meget naturligt, at man sikrer, at kommunerne laver en registrering af fraværet, således at de også den vej igennem føler sig forpligtet til, at de hurtigt kan følge de elever op, som måtte have behov for ekstra undervisning.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-24:
Med fru Gitte Lillelund Bechs ordvalg lyder det snarere, som om fru Gitte Lillelund Bech aspirerer til at blive skoleleder, når hun så konkret gerne vil gå ind i, at der kan registreres noget i de centrale statistikker.
Jeg havde ellers forstået det sådan, at der ikke skulle være en central fraværsregistrering, men det har jeg så tilsyneladende misforstået. Kan man ikke give en nærmere uddybning af, om de forskelle er dårlige, altså om kommunerne svigter deres ansvar?
Det står jo ganske rigtig i bemærkningerne til forslaget, at der er forskelle.
Men Venstre plejer jo ikke at synes, at forskelle er dårligt.
Man plejer at synes, at det er godt, at der er forskelle, fordi det giver forskellige muligheder for at lade sig inspirere.
Hvor er det, det går dårligt?
I hvor stor en procentdel af kommunerne går det dårligt, når nu fru Gitte Lillelund Bech ikke kan nævne konkrete kommuner, der gør det dårligt?
Thomas Adelskov (S), 2004-02-24:
Nu er det jo en lektion om ugen i 9. klasse, vi taler om, der er jo flere lektioner i 8. klasse, så det er sådan set ikke korrekt at beskrive det på den måde.
Det, der er tilfældet, når man ser på det her, er, at særlig når man ser på styrkelsen i forhold til historieundervisningen, er det jo relevant at kigge på, at historie rent faktisk er blevet opprioriteret, og derfor er det et stort fag i sig selv. Skal man undgå, at geografien drukner, så er konklusionen, og det er derfor, at dette forslag foreligger, at koble geografien op på de andre naturfaglige fag og lave en fælles naturfaglig prøve.
Lene Espersen (KF), 2004-02-24:
Det havde vi jo en ganske, synes jeg,
god og kvalificeret debat om under førstebehandlingen af lovforslaget, der vedrørte tidlig prøveløsladelse
Det, som jeg også sagde ved den lejlighed, var, at udgangspunktet egentlig var, at jeg synes, princippet som udgangspunkt må kunne bruges på alle, der sidder og afsoner en dom.
Men - og der er selvfølgelig et meget stort men, og det fremgår også meget klart af bemærkningerne til lovforslaget - det er naturligvis sådan, at retshåndhævelseshensynet og hensynet til den almindelige befolknings retsfølelse vil betyde, at der i visse situationer er typer og personer, som ikke vil være indbefattet af noget for noget.
Det er bl.a. med udgangspunkt i det, at vi i lovforslaget lægger op til, at den lokale politimester skal høres forud for, at man i første omgang, som vi har foreslået det, træffer afgørelse i Direktoratet for Kriminalforsorgen, men på længere sigt er det institutionen, som selv træffer afgørelse om en tidligere prøveløsladelse, f.eks. med vilkår om behandling eller samfundstjeneste.
Udgangspunktet har altså, da lovforslaget blev etableret, været, at man ikke begyndte at frasortere særlige grupper på forhånd, men alene henholdt sig til mere overordnede principper, der først og fremmest rettede sig mod den generelle retshåndhævelse i samfundet.
For så vidt angår spørgsmålet om rockerne og de særlige problemer, som knytter sig til den gruppe, er det jo om ikke forholdsvis enkelt så en problemstilling, som er lidt nærmere afgrænset, fordi rockerne i dag er placeret på ganske få institutioner, således at de ikke udøver en stærk negativ indflydelse på andre.
Det er naturligvis klart, at vi, som jeg også sagde til hr. Peter Skaarup, også ser det i sammenhæng med nogle af de andre ting, som vi er i gang med at iværksætte, så det bliver en slags samlet pakke, men jeg har en forventning om, at når vi næste gang mødes i forligskredsen for at drøfte udmøntningsaftalen, er der et godt bud på, at vi i hvert fald er kommet meget videre i processen og kan begynde at tale om, hvad løsningsmodellerne så skal være.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2004-02-24:
Tak for svaret.
Det lyder jo dejligt, at borgerne selv får indflydelse på sagsbehandlingstiden i den her slags sager.
Men vi har jo kendskab til, at det præcis er i den her slags sager, at der er flere aktører også med offentlig tilgang, og der tænker jeg selvfølgelig på kommunerne.
Hvad vil ministeren gøre for, at sager, hvor man indhenter oplysninger ude i kommunerne til opklaring, ikke bliver syltet eller bliver glemt i kommunerne?
Hvor lang tid kan kommunerne have i forhold til at opfylde den svartid, som skal gøre, at sagsbehandlingstiden kan blive bragt ned?
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Det var dog et dejligt spørgsmål, som vedrører et emne, der virkelig interesserer mig.
Tankegangen er, at borgerne skal have mulighed for selv at bidrage til, at sagsbehandlingstiden kan afkortes.
På internettet vil man kunne få samtlige skemaer, der skal udfyldes, samt instruktion i, hvordan man skal udfylde dem.
Skal der indhentes attester, kan man også afkorte sagsbehandlingstiden ved selv at indhente de pågældende attester.
Derved sparer de tid for det offentlige, og derved bliver ventetiden også kortere for dem, der står bagefter i køen, sådan at en ond cirkel, hvor ventetider fører til telefonopringninger og rykkere og ministerbreve og derved sinker det hele, kan blive afløst af en god cirkel, hvor der er flere, som hjælper med at afkorte sagsbehandlingstiden, sådan at der er endnu flere, som kan få sagen hurtigt igennem.
Jeg siger ikke, at det er let.
Det er møgsvært, og jeg lover ikke andet, end at borgerne nu vil få en ny mulighed.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2004-02-24:
I går offentliggjorde regeringen et katalog med 57 emner, hvor man enten ville give pisk eller gulerod til borgerne.
Man kalder det »Noget for noget«.
Af de 57 forslag var de 10 ligesom med en underskrift
Det ene var, at sagsbehandlingstiden i forbindelse med familiesammenføring skulle afkortes, og det andet var, at der skulle være lettere adgang til at få turistvisum.
Der vil jeg godt spørge til familiesammenføringsdelen.
I dag er der mellem 7 og 9 måneders sagsbehandlingstid for at få en sag behandlet.
Hvor kort tid vil ministeren acceptere, og kan ministeren løfte sløret for, hvad det er for redskaber, der eventuelt skal bruges for at få sagsbehandlingstiden bragt ned?
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Jo, og det var netop derfor, jeg sagde, at jeg håber, at det emne både bliver drøftet og overvejet grundigt i de overvejelser, der foregår mellem kommunerne og ministeriet, for målet må være ikke at opgive de pågældende, men at finde en model, hvor de kan komme i gang eventuelt på lige fod med førtidspensionister og eventuelt også, før de kan få tilkendt førtidspensionen, for vi har også et tidsproblem her
Der kan være en person, hvor man må formode, at når der er gået en tid, vil vedkommende få førtidspension.
Det er også et af de emner, der drøftes imellem Kommunernes Landsforening og ministeriet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2004-02-24:
Nu nævner ministeren fleksjob, og så vil jeg gerne lige spørge ministeren, om han ikke er bekendt med, at for at få det, der måske så er en grad sværere, altså skånejob, skal man faktisk have en godkendt førtidspension, for at den rettighed åbner sig.
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Jeg synes, det er meget relevant at rejse spørgsmålet, om man for den pågældende gruppe kan give en lettere adgang til de lette job, fleksjob, som de måske kan klare.
Jeg håber inderligt, at den dialog, som ministeriet har med KL, netop vil dreje ind på den debat i stedet for den lidt ufrugtbare debat om, hvorvidt vi skal opgive folk og bare parkere dem på førtidspension.
Så jeg takker for det, der blev sagt.
Karen J. Klint (S), 2004-02-24:
Jeg var ude i det ærinde at sikre, at mennesker, der faktisk opfylder kriterierne for en førtidspension, også får glæde af vores førtidspensionslov i Danmark, der netop åbner op for et andet slags arbejdsmarked end det traditionelle arbejdsmarked.
Så mit spørgsmål er: Hvordan får vi de her mennesker i gang, så de ikke sidder passivt med deres starthjælp?
For når de kun har starthjælpen og de rettigheder, eller begrænsninger, starthjælpen giver, så har de jo ikke adgang
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Jeg kan helt bekræfte, at det er et emne, som drøftes indgående mellem ministeriet og Kommunernes Landsforening.
Jeg vil dog godt lige indskyde, at der er ikke noget, der tyder på, at flygtninge på starthjælp får flere tillægsydelser end andre på kontanthjælp, og der er heller ikke noget, der tyder på, at de søger om flere tillægsydelser.
Det ændrer ikke ved, at der kan være en svag gruppe, som har et midlertidigt eller et permanent problem, som vi skal se på.
TOPTEKST Møde 58/2 FTSADA, Bånd 4-6 24-feb-2004 Kl.13.15 Side =s
Jeg vil blot advare mod, at man opgiver de pågældende, og at man tror, at man hjælper dem ved ikke at aktivere dem, ved ikke at gøre dem klar til en arbejdsindsats på arbejdsmarkedet, for hvis der er noget, som er skadeligt for traumatiserede, så er det at sidde på varig ydelse og kigge ud ad et vindue eller ind i et skab.
Det er bestemt ikke nogen hjælp imod traumer.
Jeg tror mere, at fleksjob, deltidsjob, skånejob kan være vejen for den pågældende gruppe.
Hvis det kan realiseres, ja, så tjener man jo altså også en ekstra skilling og får mere, end man får, hvis man kun har starthjælp.
Karen J. Klint (S), 2004-02-24:
Mit spørgsmål lyder: Vil ministeren være med til at se på, hvordan det går med traumatiserede og handicappede flygtninge, der er på starthjælp, og som på grund af deres traumer eller handicap ikke kan få fodfæste på arbejdsmarkedet?
Min begrundelse er, at da vi i første omgang behandlede loven om starthjælp, sagde regeringen, at den ville være parat til at se på de mennesker, som kom i klemme, og som blev hængende på den lave ydelse, selv om de faktisk, hvis de havde været danskere, opfyldte kriterierne for at få en førtidspension.
Nu vil vi så gerne have oplysninger om, hvornår der ses på problemstillingerne igen.
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Der er noget, jeg ikke forstår i hr. Keld Albrechtsens argumentation.
Dette at sprede koncentrationen af socialt belastede familier giver da ikke sociale problemer i sig selv, og der er jo ingen, der siger, at de skal smides ud af en venteliste.
Det, vi taler om, er, om man kan kombinere ventelister i forskellige dele af byen, eller om man på anden måde kan medvirke til en spredning, f.eks. gennem salg af boliger.
Hvis man sælger nogle boliger og bruger pengene til at bygge nyt, så får man jo faktisk flere boliger.
Så det er ikke helt rigtigt, hvad hr. Keld Albrechtsen sagde.
Man kan godt få flere boliger.
Men mit vigtigste argument er, at der findes kommuner, der faktisk har gjort det med succes.
3 dage før jeg blev integrationsminister, var jeg tilfældigvis i Brøndby Kommune, inviteret af en beboerforening, som ville vise mig, hvordan Brøndby Strand-byggeriet har udviklet sig i kraft af sådan en politik, som regeringen nu ønsker at fremme og legalisere i det omfang, hvor det ikke hidtil har været helt lovligt.
Jeg er meget glad for at kunne konstatere, at et bredt flertal i Folketinget netop har den holdning, at vi skal give kommunerne de redskaber, som de hidtil har manglet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Så er vi jo altså tilbage der, hvor ministeren står uden svar på det helt afgørende spørgsmål.
Ministeren siger, at der ikke bliver flere eller færre boliger, fordi vi giver dem til nogle andre efter nogle andre regler, men i og med at man diskriminerer mod arbejdsløse eller bistandsmodtagere og siger, at de ikke kan få den bolig, de ellers har ret til, så ved ministeren jo godt, at de ryger fuldstændig ned bag i boligkøen.
Ministeren ved jo godt, hvordan det så går, så bliver de mennesker solgt.
Jeg synes, det lyder brutalt, det ministeren er i færd med, og jeg håber, at han vil bruge de 14 dage til at komme til besindelse.
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Hvis nogen har et akut boligproblem, skal det boligproblem naturligvis løses.
Der bliver jo hverken flere eller færre boliger af sådan en spredningsstrategi, som regeringen arbejder med.
Der er jo ikke tale om, at den samlede bolignød øges derved.
Der er blot tale om, at man i fordelingen af den eksisterende boligmasse tager et hensyn ind, som har at gøre med at undgå koncentration af socialt belastede familier.
Jeg vil gerne sige til det første, som hr. Keld Albrechtsen nævnte, at der er intet i vejen for at sælge nogle boliger i f.eks. Tingbjerg til en indvandrerfamilie, som får lyst til at købe sin bolig.
Jeg tror, at hr. Keld Albrechtsen tænker for meget i etniske begreber.
Det er jo lige så godt, at en stærk indvandrerfamilie flytter ind, som at en stærk dansk familie eller nogle studerende flytter ind. En stærk indvandrerfamilie kan netop være en forbindelse til det øvrige samfund, kan tjene som rollemodeller for naboer osv. Regeringen tænker ikke i etniske begreber.
Vi tænker i socialt belastede familier, som vi ikke ønsker koncentrerede i bestemte områder.
At så socialt belastede familier overvejende er indvandrerfamilier i store dele af byerne, skal jeg være den første til at erkende.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Men så håber jeg, at regeringen vil tænke sig godt om, for hvis man oven i købet også vil til at sælge boliger, er man da sikker på at få cementeret den nuværende beboersammensætning fuldstændig, så får man i hvert fald aldrig ændret beboersammensætningen.
Jeg ved slet ikke, hvordan den idé kan komme ind i det her spørgsmål.
Men jeg vil gerne vende tilbage til det grundlæggende spørgsmål, som jeg ikke synes at ministeren besvarer: Hvor skal de mennesker bo, som ikke længere får ret til at flytte ind i den bolig, de ellers har krav på efter ventelisten?
Hvor skal de flytte hen?
Vil man bygge noget nyt?
Vil man indføre anvisning i private udlejningsboliger, sådan at kommunen kan anvise bolig dér i stedet for?
Eller hvad vil man stille op? Er det ikke korrekt, at hvis det var, at man godt ville have andre mennesker ind i de boliger, som ministeren omtalte i Mjølnerparken, kunne man f.eks. have indrettet dem som ungdomsboliger?
Det ved jeg ikke om man har gjort, men det kunne man altså godt efter de eksisterende forsøgsordninger have indført.
Det ved jeg så ikke om man har forsømt at gøre.
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Jeg vil gerne begynde med at citere beboerformand Mohammed Aslan, som sagde til netop det spørgsmål: Det seneste år har der været 45 ledige lejligheder.
Hvis vi havde fået mulighed for at tilbyde de lejligheder til nogle, som ikke, ligesom alle de øvrige, var socialt belastede familier, ville det have betydet en spredning, en mere blandet beboersammensætning.
Det er jo ikke det eneste middel, vi arbejder med i regeringens oplæg.
Det ene middel er muligheden for at påvirke ventelister, det erkender jeg, ellers kan intet lade sig gøre.
Det andet middel er mulighed for at bruge anvisningsretten og måske forbedre anvisningsretten, altså udvide den.
Den tredje mulighed er at bruge muligheden for at sælge visse boliger og bruge pengene til at bygge nye boliger.
Så der er mere end ét redskab i spil her. Regeringen vil i øvrigt præsentere sit oplæg i løbet af et par uger, vil jeg tro.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Nu er det jo altså bare sådan, at i de boligområder, ministeren tænker på, er koncentrationen af sociale problemer allerede meget stor, og det vil sige, at ministeren kommer sådan ca. 15 år for sent med sit forslag, hvis det var i forhold til de boligområder.
Men jeg synes ikke, at ministeren svarer på mit spørgsmål.
Men hvad så med de mennesker, som er på bistand, eller som er arbejdsløse - det, De Radikale foreslår, er jo, at det er antallet af arbejdsløse, der skal være afgørende i et boligområde - og som står på en venteliste, hvilket er deres eneste mulighed for at få en bolig, hvordan vil ministeren sikre, at de får et boligtilbud, at de ikke bare bliver skubbet ud af boligkøen? Det, der bekymrer mig, er, at ministeren vil fratage folk deres ventelisterettigheder og skubbe dem ud af boligkøen.
Hvad har man forestillet sig, at der skal ske med de mennesker boligmæssigt?
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Det er naturligvis en fremgangsmåde, som man helst ville undgå, men som er et svar på noget, der ellers udvikler sig til en helt uholdbar tilstand.
Jeg tror ikke, at jeg behøver at beskrive Mjølnerparken og andre ghettolignende områder.
Jeg behøver bare at citere beboerformanden i Mjølnerparken, Mohammed Aslan, som selv har bedt om hjælp fra myndighederne.
Han har besøgt mig, og jeg har besøgt ham.
Sådanne nødråb fra beboerformænd, fra boligselskaber og fra kommuner synes jeg ikke man skal sidde overhørig.
Der mangler helt åbenlyst et redskab eller flere redskaber for at sikre en mere blandet beboersammensætning, sådan at man undgår, at der opstår subkulturer adskilt fra det danske samfund, hvor både forældre og børn ikke har anden forbindelse til samfundet end socialkontoret og skolen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-24:
Jeg vil gerne spørge integrationsministeren om de forslag om at lægge begrænsninger for, hvem der kan søge bolig og få bolig i bestemte boligkvarterer.
Ministeren har selv på et tidspunkt spillet ud med, at der højst måtte være 50 pct. bistandsmodtagere i en almen boligafdeling, og nu har jeg set, at Det Radikale Venstre vil lave et lovforslag om, at der højst må være 30 pct. arbejdsløse.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er en dybt betænkelig tankegang, der ligger både i ministerens egen idé og i De Radikales udspil, at man skal til at sige, at bestemte grupper mennesker ikke må søge og få bolig efter ventelisten i bestemte områder - især i en situation, hvor man ikke har et alternativt boligtilbud at give dem, og hvor de derfor vil blive henvist til den alleragterste ende af boligkøen.
Bertel Haarder (V), 2004-02-24:
Jeg har selv været optaget af, at disse attester, som man skal hente i kommunerne, kunne borgerne selv hente.
Men jeg er blevet oplyst om, at det enkleste er, at sagsbehandlerne i Udlændingestyrelsen simpelt hen ringer til kommunen og får besked med det samme, idet de oplysninger, man skal have fra kommunen, ofte er særdeles enkle og let tilgængelige.
Vi skal jo ikke ulejlige borgerne, hvis man i stedet med en telefonopringning kan få oplysningen på stedet.
Disse ting vil jeg ikke gå i detaljer med, men jeg vil bare forsikre spørgeren om, at det netop er den slags overvejelser, vi gør os. Så vil jeg lige til sidst sige, at det er rigtigt, at en række forslag på Integrationsministeriets område, som er nævnt i oplægget »Noget for noget«, de 57 punkter, allerede er sat i værk.
Jeg håber ikke, at jeg skal have bebrejdelser for, at vi er tidligt ude i dette ministerium.
Vi blev oprettet for, at nu skulle der ske noget, og der er sket noget, og derfor er syv ud af ni forslag - syv ud af ni - altså allerede gennemført.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-02-24:
Jeg har også et par spørgsmål vedrørende Kriminalforsorgen til justitsministeren.
Det er inspireret af det fremstød, som regeringen kom med her i går, hvor den lancerede planen »Noget for noget«.
Regeringen har tidligere foreslået, at indsatte i fængslerne skal kunne løslades tidligere, hvis de opfører sig pænt.
Hvis man ellers går ind for princippet om, at alle skal behandles lige, vil jeg i den forbindelse spørge, om det betyder, at også en person, som er idømt ganske mange års fængsel, ved at opføre sig pænt kan blive løsladt tidligere.