runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-03:
»Vil ministeren oplyse, om han principielt ønsker, at de skyldige bag tvangsægteskaber straffes, eller om han helst ser, at disse går fri, og har ministeren planer om at hæve strafferammen for medvirken til tvang eller planer om nogle særskilte bestemmelser vedrørende tvangsægteskaber?« Skriftlig begrundelse
Regeringen overvejer på den baggrund at indføre en særskilt bestemmelse i udlændingeloven, hvorefter en udlænding, der efter straffelovens §§ 260 eller 266 idømmes ubetinget frihedsstraf under henvisning til, at den pågældende har tvunget nogen til at indgå ægteskab, vil kunne udvises af Danmark uanset varigheden af den pågældendes ophold i Danmark og uanset den pågældendes opholdsgrundlag.«
Ministeren har adskillige gange tilkendegivet, at Udlændingestyrelsen ikke har videregivet oplysninger til anklagemyndigheden ved nogle af de sager, hvor der er givet afslag på familiesammenføring med henvisning til tvangsægteskaber.
Samtidig oplyser ministeren i et svar til Udvalget for Udlændinge og Integration, jf. L 6 - bilag 13
, at der ikke eksisterer retspraksis på området.
Spørgeren er på denne baggrund i tvivl om, hvorvidt der er udsigt til nogen konsekvenser for de skyldige bag tvangsægteskaberne.
Bertel Haarder (V), 2003-12-03:
Spørgsmålet drejer sig om, hvorvidt regeringen vil politianmelde forældre til unge, der er blevet tvangsgift. Til det kan jeg sige, at disse sager er alt for alvorlige til at blive brugt som politisk kasteskyts af et parti, der ikke har andre ting at sige om, hvad de vil gøre for at beskytte unge kvinder i visse etniske miljøer.
Det drejer sig om unge, som gør oprør mod deres forældre.
De frygter for deres liv.
Det viser gennemgangen af de 17 sager, hvor der var meddelt afslag i 2002.
I 14 sager har Udlændingestyrelsen direkte fra den herboende ægtefælle modtaget oplysninger om, at det pågældende ægteskab er indgået under tvang eller tvangslignende forhold.
I 13 af de 14 sager har den herboende ægtefælle indtrængende anmodet om, at Udlændingestyrelsen ikke over for familien eller i afgørelsen tilkendegiver, at oplysningerne om, at ægteskabet er indgået under tvang eller tvangslignende forhold, hidrører fra den pågældende, idet den pågældende typisk frygter for sit liv eller for at blive udsat for vold fra familiens side.
I den sidste af de 14 sager har den herboende ægtefælle brudt med familien, hvorfor den pågældende i stedet har anmodet om, at den pågældendes nye adresse holdes hemmelig for familien.
Jeg kunne ikke drømme om at bryde den fortrolighed, som de unge har tryglet udlændingemyndighederne om.
Hensigten med udlændingelovens regler er at beskytte de unge.
Det ville være i modstrid med det, hvis vi efterfølgende udsatte de unge for fare ved mod deres ønske at videregive oplysninger om forældrenes tvang til politiet. På denne baggrund kunne jeg have lyst til at spørge spørgeren fru Elsebeth Gerner Nielsen: Mener hun virkelig fortsat, og mener fru Marianne Jelved virkelig fortsat, at vi skal melde de pågældende til politiet?
Det ville jeg gerne have et svar på.
Men husk at konsultere samvittigheden, før der svares, for den kampagne, der har været på det punkt, er simpelt hen det mest poppede og uanstændige, jeg længe har hørt.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-03:
Først vil jeg sige tak til regeringen, fordi man jo har taget en del af de forslag til sig omkring forebyggelse af tvangsægteskaber, som Det Radikale Venstre er kommet med.
Vi fremsatte sidste år 15 forslag til, hvordan man kunne forebygge tvangsægteskaber, og her var bl.a. bedre muligheder for at straffe de skyldige en del af det.
Jeg er meget glad for, at det ser ud, som om regeringen har taget en række af disse forslag til sig. Til gengæld forstår jeg ikke altid regeringen.
Statsministeren har gang på gang talt om, hvor vigtigt det er med konsekvens.
Det blev bl.a. en meget stor del af statsministerens landsmødetale anvendt til at tale om.
Integrationsministeren har også selv været ude at sige, at nu skulle vi skærpe straffen.
Den 25. september hedder det f.eks. i Fyens Stifttidende, at integrationsministeren vil skærpe straffen for at medvirke til tvangsægteskaber eller arrangerede ægteskaber indgået under tvang.
Så er det, jeg har meget svært ved at forstå,
hvordan det hænger sammen med, at man åbenbart ikke har tænkt sig at rejse en eneste sag.
For mig lyder det, som om man både vil blæse og have mel i munden.
På den ene side siger man, at man vil øge straffen for at medvirke til tvangsægteskaber, og på den anden side siger
Jeg siger bare tak for kaffe.
Jeg synes, det er så synd for de unge, at der ingen konsekvens er, at de bliver svigtet fuldstændig af staten.
Jeg vil gerne have ministerens svar på: Hvad er det, man vil?
Vil man øge strafferammen, eller vil man ikke øge strafferammen?
Agter man overhovedet at retsforfølge nogen på det her område, eller er det bare synd og dermed slapt?
Bertel Haarder (V), 2003-12-03:
Kunne fru Elsebeth Gerner Nielsen ikke være så venlig at svare på mit spørgsmål, før hun skvaldrer videre?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-03:
Jeg kunne godt tænke mig, hvis integrationsministeren kunne oplyse, hvilken begrundelse myndighederne har givet i de tilfælde for at afvise en sammenføring.
Altså hvilken begrundelse har man givet?
Har man givet en begrundelse?
Og hvilken begrundelse har man i så fald givet?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-03:
... fantastisk meget over, at jeg skal bruge et spørgsmål på at gentage et spørgsmål, jeg har stillet, og som integrationsministeren ikke vil svare på.
Jeg er parat til at stille op til alle mulige dialogmøder med ministeren og svare på de spørgsmål, ministeren måtte have.
Men sagen er bare, at her er det mig, der har mulighed for at stille spørgsmål, og ministeren, der svarer.
Jeg har så få spørgsmål at gøre godt med i den her sammenhæng, så derfor håber jeg, at ministeren vil bruge sin tid på at svare på det spørgsmål, jeg oprindelig stillede.
Bertel Haarder (V), 2003-12-03:
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg kunne ikke drømme om at oplyse, hvad der var givet af begrundelser for afslag i disse personsager.
Og jeg beder om, at man forstår, at Udlændingestyrelsen skal balancere på en knivsæg i sådan nogle sager, hvor man skal forsøge at opfylde en persons ønske om et afslag, men et ønske, der ikke må røbes for familien, fordi det kan være farligt.
Det kan for det første ødelægge familien, og for det andet kan det også koste fysisk vold og i værste fald døden.
Dette er ikke noget, man skal spøge om og slå
politisk plat på, og det var det, jeg forsøgte at sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, efter at jeg har skullet sidde i min dagligstue og se hende sammen med statsministeren efter Venstres landsmøde bringe dette her frem som sit vældige anklagepunkt mod regeringen: Hvorfor melder I ikke forældrene?
Fordi de unge, som er kommet i klemme, tigger og beder om, at vi ikke gør det!
Og så spørger jeg fru Elsebeth Gerner Nielsen: Skal vi så melde dem, når de unge tigger og beder om, at vi ikke gør det?
Jeg vil ikke svare på noget som helst, før fru Elsebeth Gerner Nielsen fortæller Folketinget, om hun virkelig mener, at vi skal gøre det, som hun opfordrer os til.
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-03:
»Hvordan vil ministeren sikre sig, at lønmodtagere, der har modtaget diæter og kørselsgodtgørelse fra arbejdsgiveren, ikke bliver beskattet af beløbet, fordi arbejdsgiveren ikke har overholdt sin arbejdsgiverkontrol?«
Skriftlig begrundelse Spørgsmålet er stillet på baggrund af en artikel i Ekstra Bladet den 18. november 2003 vedrørende rejsemontør Claus Jacobsen, Aalborg.
Jeg har stillet følgende spørgsmål til skatteministeren på baggrund af en konkret sag, der også har været omtalt i Ekstra Bladet for kort tid siden.
Det drejer sig om lønmodtagernes retssikkerhed, når det viser sig, at lønmodtagerne har modtaget skattefri rejser og befordringsgodtgørelse efter gældende regler, men hvor det så ved en kontrol hos den pågældende arbejdsgiver viser sig, at arbejdsgiveren ikke har opfyldt sin del af forpligtelsen.
Jeg vil godt høre skatteministerens vurdering af den sag her.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-03:
Derimod vil jeg meget gerne generelt sige, at efter de gældende regler er godtgørelse, der udbetales af arbejdsgiver for udgifter, som medarbejder påføres som følge af arbejde, som udgangspunkt skattepligtig for medarbejderen.
Dog kan godtgørelse af medarbejderens erhvervsmæssige merudgifter til rejse og befordring udbetales skattefrit, hvis en række betingelser er opfyldt, bl.a. om satser, om dokumentation, og om, at arbejdsgiveren fører en kontrol.
Disse regler, som er meget enkle, for udbetaling af skattefri godtgørelse er efter min opfattelse et godt alternativ til det administrative bøvl, det ville være for alle parter, hvis medarbejderne i stedet for skulle dokumentere alle deres merudgifter med henblik på refusion hos arbejdsgiverne eller et fradrag på selvangivelsen.
Kravet er blot, at den ansatte og arbejdsgiveren ved udbetaling sikrer sig, at betingelserne for skattefriheden er opfyldt.
Jeg har bemærket, at der bl.a. i pressen har været sager fremme, hvor det øjensynligt ene og alene er arbejdsgiverens skyld, at det, der skulle have været skattefri godtgørelse, efterfølgende er blevet helt eller delvis beskattet hos lønmodtageren, fordi arbejdsgiveren ikke har ført den fornødne kontrol.
Hvis regelsættet ændres, skal skatten eftergives lønmodtageren og i stedet opkræves hos arbejdsgiveren, og det vil reelt være et incitament til at anvende de skattefri godtgørelser som et lønelement.
Arbejdsgiveren kan nemlig bevidst undlade at føre kontrol med udbetalingerne og samtidig aftale med lønmodtageren, at skattepligtig løn udbetales som en lavere, skattefri godtgørelse.
Det er klart, at vi jo ikke kan have sådan noget.
Og derfor vil jeg slutte med at sige, at det ikke er første gang, jeg bliver præsenteret for det problem.
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-03:
Jeg takker selvfølgelig for svaret.
Jeg har før i lignende sager hørt skatteministeren kere sig meget om ganske almindelige lønmodtagere og deres retssikkerhed.
I den her sag, som den ligger oplyst for mig, har lønmodtageren gjort
nøjagtig, hvad han skulle.
Og når det nu viser sig, at det er arbejdsgiverens skyld, hvad arbejdsgiveren også i et brev til Told og Skat i Thisted har dokumenteret, så straffer man alligevel lønmodtageren og siger, at hele beløbet skal beskattes.
Det er da ikke at være særlig venligt stemt over for lønmodtagerne.
Det er jo også konkret sådan, at der har været en kontrol på den pågældende virksomhed i 1999.
Man foretager endda en telefonopringning til Told og Skat i Thisted for at spørge, om det er noget, der vedkommer lønmodtageren.
Og det får man at vide at det ikke er.
Så kommer der efterfølgende en sag, hvor man tillader sig at gå 5 år tilbage.
Jeg synes, at lønmodtagerne har gjort nøjagtigt, hvad de bør gøre: være på vagt og sikre sig, at de ting, som de har gjort, kørt og rejst osv., er i henhold til noget, de kan dokumentere.
Den pågældende kommune, Sejlflod Kommune, har også accepteret, at det er tingenes tilstand.
Jeg synes, skatteministeren skal lytte til den sag her og gå ind og tage parti i sagen, hvis der ellers er sammenhæng i den velvilje, som regeringen har lagt frem, at hvis der er tvivl, så er det lønmodtageren, der skal tilgodeses.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-03:
Jeg er desværre afskåret fra at gå i dybden med vurderingen af den konkrete sag.
Men princippet er jeg meget optaget af.
Jeg kan ikke efter de gældende regler sikre, at lønmodtagerne bliver holdt skadesløse.
Det er
ligningsmyndigheden, der i givet fald gør det.
Og der er nogle ganske bestemte klageregler i skattestyrelsesloven omkring de spørgsmål.
Men når jeg har sagt det, vil jeg gerne sige, at jeg har lyttet til det, vi har hørt i dag.
Og som jeg sagde før, er det faktisk sådan, at jeg nu har bedt mine embedsmænd se på den administrative praksis.
Kan den gøres bedre, kan den gøres mere betryggende, kan det gøres mere sikkert både for lønmodtager og arbejdsgiver, sådan at vi sikrer os, at de har orden i papirerne?
Jeg vil altså gerne se på, om der er noget, vi fra skattemyndighedernes side kan gøre for at undgå den type af sager, hvor der sker administrative fejl hos arbejdsgiveren.
Det vil jeg gerne give tilsagn om her i dag.
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-03:
Jeg takker selvfølgelig for, at ministeren er positiv.
Det synes jeg også han har god grund til i den sag her.
Det er vel også sådan, at skatteministeren er chef for Told og Skat, og at det er dem, der jo agerer i den her sag.
Derfor vil jeg godt spørge - lad os så bare tage det konkret: Hvis en virksomhed, som det er sket her med det pågældende firma, får at vide, at den ikke har opfyldt sine forpligtelser, tildeles den så en straf, eller henstiller man blot til, at tingene fremover skal følges?
Det betyder jo, at det pågældende firmas lønmodtagere ikke får noget at vide om, at der har været en kontrol hos virksomheden.
Jeg tror, at de fleste lønmodtagere ikke aner noget om, hvordan deres virksomheds forhold til Told og Skat er.
Hvis det derfor er sådan, at medarbejderne ikke har fået at vide, hvordan sagen har stået for virksomheden, så er der jo et problem her.
Lad mig spørge: Hvilken straf har arbejdsgiveren fået?
Det er jo klart dokumenteret, at man ikke har opfyldt lovens bogstav med hensyn til indberetning, men det er lønmodtagerne, der bliver straffet for det.
Det må da også krænke skatteministerens retsfølelse.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-03:
Det er altid krænkende for min retsfølelse, når man ikke retter sig efter de gældende regler, men dommeren her er ligningsmyndighederne og de klageregler, som findes på det her område.
Det er jeg nødsaget til at sige.
Jeg kan ikke gå ind og være dommer i en konkret sag på den måde, der her lægges op til, hvor gerne jeg måske end ville.
Men når det er sagt, vil jeg gerne understrege, at jeg synes, det er dybt, dybt beklageligt, hvis en medarbejder ikke får den godtgørelse eller den fordel, som ligger i det her, på grund af at den administrative praksis, som har været ført hos arbejdsgiveren, ikke har været tilstrækkelig.
Det mener jeg ikke er rimeligt.
Derfor har jeg bedt mine embedsmænd se på det administrative system, vi har på det her område
: Kan vi forbedre det?
Kan vi lave nogle kontrolmekanismer?
Kan vi sikre, at det ikke sker på den måde, som det er sket i en række tilfælde?
Jeg kender ikke til hvor mange, men jeg har som sagt været præsenteret for problemet før, og derfor har jeg besluttet mig for, at det her vil jeg altså gøre noget ved.
Jeg synes, det er urimeligt over for lønmodtagerne, hvis ikke tingene fungerer efter hensigten.
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-03:
Jeg skal give skatteministeren det tilsagn, at jeg vil følge sagen helt til dørs.
Så godt kender vi hinanden, at det er en sag, vi vil have løst.
Det har stor betydning for både lønmodtager og arbejdsgiver, at de ved, hvordan de skal forholde sig i forhold til gældende myndigheder, og man må spille med åbne kort i den her sag.
Jeg tror ikke, at lønmodtagere, folk, der går ind og handler i en forretning, spørger, om det nu er sikkert, at der bliver indbetalt moms af den regning, man står og betaler.
Det tror man efterfølgende at der gør.
Det kan aldrig blive et forhold mellem kunden og købmanden, men det bliver det her imellem lønmodtageren og arbejdsgiveren, fordi det er sådan, at arbejdsgiveren ikke overholder sin forpligtelse.
Jeg spurgte før, hvordan ministeren vil sikre sig, at arbejdsgiveren altid overholder loven på det felt her, for det må jo give anledning til nogle overvejelser.
Så spurgte jeg også, hvilken straf det pågældende firma har fået.
Det er jo lønmodtageren, der har fået straffen.
Vedkommende risikerer at skulle gå fra hus og hjem, fordi vedkommende nu skal beskattes af et beløb, der retmæssigt og helt efter bogen er blevet udbetalt.
Derfor har vi da et problem her.
Og jeg synes også, at skatteministerens egen told- og skatteregion i Thisted står med et problem, hvis man er blevet kontaktet af lønmodtagerne, som der har fået at vide, at det ikke kommer dem ved.
Det er en kontrol mellem Told og Skat og virksomheden, og derfor kan man ikke involvere de ansatte.
Det gør man så lige pludselig 5 år bagud efterfølgende med flere hundrede tusinde kroner i opkrævning af skat.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-12-03:
Jeg synes, det er dejligt, at vi også kan opleve her i spørgetiden, at der er enighed mellem spørgeren og svareren.
Der er i hvert fald enighed os imellem om, at hvis der er uretfærdigheder på det her område, så skal vi gøre, hvad vi kan for at fjerne de uretfærdigheder.
Det er ikke muligt for mig i hvert fald bare at trække på skulderen og sige, at det her ikke har noget at gøre med at rette bager for smed.
Jeg oplever faktisk, at man netop på det her område kan pege på, at der er ting, som ikke er helt rimelige, og man kan ikke helt frigøre sig fra det gamle ordsprog at rette bager for smed.
Ja, jeg har sådan set allerede været inde på det
under det tidligere spørgsmål.
Jeg kan ikke efter de gældende regler sikre, at lønmodtagere kan blive holdt skadesløse.
Det er
ligningsmyndigheden med klageadgang efter skattestyrelseslovens regler, der har kompetencen til at foretage skatteansættelsen, herunder at afgøre om en godtgørelse er skattepligtig eller opfylder betingelserne for skattefrihed.
Ligningsmyndighedens vurdering foretages individuelt og konkret i hver enkelt sag, og med de eksisterende klagemuligheder mener jeg, at det er mest betryggende, at det er dem, der træffer afgørelsen.
Men igen vil jeg understrege, at hvis vi på nogen måde kan gøre selve systemet mere sikkert, mere betryggende, så skal vi gøre det.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-12-03:
Nu kan jeg endnu en gang undre mig over, at der er en ordfører, der ikke svarer på, hvorfor man ikke kan tilslutte sig beslutningsforslaget, men kun stiller en masse spørgsmål.
Så vil jeg egentlig godt stille hr. Jesper Langballe det samme spørgsmål, som jeg stillede fru Else Theill Sørensen, nemlig: Hvad er begrundelsen for, at de her mennesker, der bliver EU-borgere pr. 1. maj, skal vente?
Er det dem, man mener at familiesammenføringsreglerne er rettet mod?
Og i givet fald, hvis man mener, at familiesammenføringsreglerne er rettet mod EU-borgere, har Dansk Folkeparti så regeringens opbakning til det? Til sidst vil jeg sige, at vi ikke har tilsluttet os nogen aftale, som Dansk Folkeparti har indgået med regeringen.
Tværtimod har vi indgået en aftale med regeringen, og det var det, der var vores udgangspunkt for at indgå den aftale.
Men jeg vil godt have, at hr. Jesper Langballe svarer på: Hvorfor skal man vente indtil den 1. maj?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-12-03:
Jeg er da glad for, at hr. Jesper Langballe rettede sig selv to gange i dag.
For det første med hensyn til at det her beslutningsforslag selvfølgelig ikke er fremsat i dag, hvor hr. Jesper Langballe måtte korrekse sig selv, og for det andet med hensyn til den aftale, som vi har indgået med regeringen.
Vi har indgået en aftale med regeringen.
I har indgået en aftale med regeringen.
Vi er ikke kommet luntende efter Dansk Folkeparti.
Det har vi bestemt ingen intentioner om.
Når jeg hører hr. Jesper Langballe, hører jeg, at det er i orden med det bureaukrati, der er forbundet med, at man skal søge om familiesammenføring.
Selv om vi ved, at de her mennesker får ophold pr. 1. maj.
Jeg synes, hr. Jesper Langballe skulle følge ministerens ord og sige: Jamen der kan da være en god idé i det her, lad os prøve at se på det under den videre udvalgsbehandling.
Der synes jeg, ministeren sagde noget, der var meget rigtigt, i stedet for hr. Jesper Langballes indfaldsvinkel, som bare er: Nej, det er ikke nogen god idé, de må vente.
Hvorfor de må det, kan hr. Jesper Langballe ikke rigtig svare på, men det er der selvfølgelig ikke så meget nyt i.
Jeg synes, hr. Jesper Langballe skal komme op og svare på: Hvorfor skal vi have det unødige bureaukrati?
Hvorfor skal vi have mennesker, der venter, når de nu heldigvis bliver optaget i vores fællesskab pr. 1. maj 2004?
Else Theill Sørensen (KF), 2003-12-03:
, hvad enten det er på ferie eller i anledning af en fødselsdag, en konfirmation, et bryllup eller en anden stor begivenhed i familien.
Der er et utrolig stort pres på den vestlige verden af mennesker, der vil gøre alt for at få en fremtid i et vestligt velfærdssamfund.
Det pres forsøger vi at modstå ved en stram udlændingelovgivning.
Et retskrav af den art, forslagsstillerne her foreslår, kan ikke undgå at give risiko for misbrug, og det er en risiko, vi i Det Konservative Folkeparti ikke mener, at vi skal løbe.
Et visum skal gives efter individuel vurdering af ansøgeren og begrundelsen for besøget og ikke via et retskrav.
Noget helt andet er, at der, som ministeren også anfører, er behov for ændringer i reglerne om visumtildeling.
Som konsekvens af, at vi lever i en mere og mere globaliseret verden - se nu tænkte jeg jo meget længe over, om jeg nu kunne finde et andet ord og en anden beskrivelse, men det korte af det lange er, at vi lever i en verden, hvor det er let at rejse Jorden rundt, det er oven i købet ikke voldsomt dyrt, og hvor der heldigvis er relationer mellem mennesker på kryds og tværs af landegrænser, så jeg vil stadig bruge ordet globaliseret - kan det give anledning til, at man skal tænke nærmere over at justere visumpolitikken.
Derfor vil vi se positivt på, at flere på visse betingelser får visum, men beslutningsforslaget kan vi altså ikke støtte.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-03:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne fremføre, at vi støtter princippet i dette beslutningsforslag.
Det er jo sådan med beslutningsforslag, at de kan anskues ud fra, om man er hundrede procent enig i det og siger, at det skal vedtages i Folketinget, som det ligger.
Ud fra den sidste betragtning mener jeg også, at man skal vurdere beslutningsforslagene.
Er man enig i intentionerne i det, så skal man også tilkendegive de synspunkter.
Så kan jeg forstå, at der er nogle, der mener, at det er rigtig godt, at Danmark er et så lukket land som overhovedet muligt, og at der helst ikke skal komme nogen herind overhovedet, fordi vi har det godt hos os selv, og vi har det bedst med hinanden, når vi ikke udsættes for, at der er andre mennesker, der kommer hertil.
Vi må dog stadig væk, har jeg forstået, godt se tv fra andre lande, så vi alligevel får nogle indtryk derfra.
Alligevel er der ordførere, der siger, at vi altså skal lempe reglerne.
Der kan jeg forstå, at det siger Det Konservative Folkepartis ordfører, og det siger Socialdemokratiets ordfører også.
Så er det jo helt afgørende at se på, hvad det er, der i dag bør ændres, for at vi synes, det bliver mere smidigt.
Det næste er, hvad det er for nogle problemer, der ligger i beslutningsforslaget, for at man kan gennemføre det.
Så anføres det, at man for det første ikke kan give et retskrav.
Det er så ikke til alle mennesker, indimellem får man indtryk af, at det er sådan noget med, at nu får alle mennesker pludselig et retskrav.
Nej, det er altså til nogle nære familiemedlemmer.
For det andet fremfører man, at der er nogle regler i Schengen - som vi ikke har sagt ja til fra SF's side, men det har andre altså gjort - og det er en bestemt regel i Danmark, som gør, at vi så ikke kan sige ja til det, der ligger.
Men vi vurderer forslaget ud fra en intention om, at det ikke skal være så forfærdelig bøvlet og nærmest umuligt at få sin nærmeste familie på besøg en gang imellem.
Det signalerer, når den slags procedurer er i gang i Danmark, at vi ikke bryder os om, at der kommer nogen hertil, men jeg synes sådan set, det er glimrende, at folk kan få besøg af hinanden, uanset om ens nærmeste familie primært bor i Danmark eller andre steder.
Jeg ved også, at de mennesker, som har familiemedlemmer andre steder, er glade for at besøge deres familiemedlemmer andre steder, og derfor er det lidt trist at se, når disse mennesker så gerne vil mødes i Danmark, at så mødes de med besvær og bureaukrati og bøvl.
Vi kan støtte intentionen i forslaget.
Vi forventer ikke, det kommer til afstemning, sådan som det ligger, medmindre der er tale om en betænkning, som så afgives ved den lejlighed, som så også tager højde for de indvendinger, der f.eks. er i forbindelse med de aftaler, der er indgået, og som Danmark har tilsluttet sig.