runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-23:
Jeg skal fortælle hr. Villy Søvndal, at hr. Søren Pind såmænd bare ville oplyse mig om, at SF i København har skåret i midlerne på det her område siden 2003.
Det er jo ganske rigtigt, og jeg synes, det er fint, at hr. Søren Pind minder mig om det, for om noget har SF vel et medansvar for forholdene i Københavns Kommune, og om noget har SF vel et ansvar for forholdene i Århus Kommune.
Det, der jo er rigtig interessant i den her diskussion, er, at hr. Villy Søvndal fremhæver tre eksempler, hvor der har været problemer, og det bruger hr. Villy Søvndal til at generalisere og sige, at sådan er det over hele landet.
Det er manglende respekt for de mennesker, der virkelig gør en flot indsats på det her område og knokler for at give de ældre nogle gode forhold.
Jeg synes, hr. Villy Søvndal i stedet skulle tage emnet op med sine kolleger i kommunerne med hensyn til, hvordan det er, SF har prioriteret i kommunerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 147
Villy Søvndal (SF), 2006-05-23:
Hvis socialministeren havde lyttet til, hvad jeg har sagt, havde hun hørt, at jeg hele tiden har sagt, at her drejer det sig også om kultur og uddannelse, men det drejer sig derudover også om ressourcer.
Jeg antager, at hovedparten af dem, der arbejder på ældreområdet – nu ved jeg ikke, om socialministeren deler den overvejelse – er der, fordi de rigtig gerne vil hjælpe de ældre.
Jeg kan ikke forestille mig, at man går ind på et ældrecenter med det mål at pine og plage de ældre, man skal servicere.
Socialministeren kan formentlig heller ikke forestille sig, at det er af den grund, man søger et job her.
Når det så går så fuldstændig galt ikke alene i København, men også i Århus og andre steder ...
nu kan jeg se, ministeren får hjælp af en spindoktor, men jeg håber, at ministeren alligevel har tid til at høre efter; det kan være, det kan klares bagefter, hvis det er nogle tal, ministeren lige mangler for at kunne klare sig i diskussionen.
Men når det nu er billedet over hele landet, er det så ikke næsten en uforskammethed af ministeren at blive ved med at påstå, at det her ikke drejer sig om den generelle diskussion om ressourcer, når alle ved, at der er skåret 37 mennesker fra det plejehjem, vi aktuelt taler om, og når man ved, at der i Århus er sparet 60 mio. kr. i de sidste 4 år på ældreområdet.
Man bliver ved med at køre i en rille, der hedder, at det ikke har noget med økonomi at gøre.
Det er simpelt hen, undskyld jeg siger det til socialministeren, uansvarligt.
Det er uansvarligt over for den sektor, ministeren har ansvaret for.
Jeg savner en minister, der kaster sig ud i et passioneret forsvar for sit område af kærlighed til, at vi skal bevare en stærk social sektor, og ikke altid bare forsvarer regeringen.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-23:
Vi har taget en række initiativer for netop at forbedre vilkårene for de ældre.
Det er jo simpelt hen ikke korrekt, hvad hr. Villy Søvndal fremturer med.
Der bliver lavet nogle økonomiske aftaler med kommunerne om væksten, om, hvor stor den må være.
Vi har tilført ekstra ressourcer både til et generelt løft på ældreområde og til hjemmehjælpsområdet.
Regeringen har taget rigtig mange initiativer for netop at sætte fokus på kvaliteten og forbedre indsatsen over for de ældre.
Så vil jeg gerne sige, at hr. Villy Søvndal har fuldstændig ret i, at der ikke er noget nyt i det, hr. Villy Søvndal siger.
Det her er mere end en diskussion om ressourcer.
Det handler også nok så meget om, hvordan man anvender ressourcerne, og om man både fra politisk hold og fra forvaltningens side tager det ansvar på sig, man har for at sørge for nogle ordentlige forhold for vores ældre medborgere.
Villy Søvndal (SF), 2006-05-23:
Er det virkelig sådan, at man i de 5 år slet ikke har bevæget sig ud i virkeligheden?
Det er jo ikke første gang, jeg holder den her tale i Folketinget.
Jeg har holdt den adskillige gange.
Det tror jeg også socialministeren kan huske.
Det har jeg jo ikke gjort, fordi jeg synes, det er sjovt at holde den her tale.
Vi står nu over for nogle budgetforhandlinger, hvor en by som f.eks. Århus skal ud og spare 300 mio. kr. på den kommunale sektor i en situation, hvor der på forhånd har været kritik af rengøring og af, at mennesker gik med ble i et helt døgn, at der var for lidt tid til omsorg.
Jeg antager, at socialministeren er opmærksom på, at regeringens og Dansk Folkepartis politik over for kommunerne betyder, at det her efterår formentlig byder på de mest omfattende nedskæringer, vi nogen sinde har set i den kommunale sektor.
Så spørger jeg bare, hvordan det kan gå til, at man har haft regeringsansvaret i 5 år og end ikke er i stand til at orientere sig i et billede, der er så entydigt klart, at uanset om man kigger på København, kigger på Århus, kigger på Sønderjylland, er det præcis det samme: folk der ikke får den hjælp, de skal have, og udbrændte medarbejdere.
Har regeringen virkelig ikke opfattet det endnu?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-23:
Jeg vil ikke anerkende, at det er et generelt billede, for det ved jeg simpelt hen ikke.
Det er jo derfor, jeg har bedt mine embedsmænd om at se på, hvordan vi kan lave nogle undersøgelser, hvor vi kan få afdækket, om der også er kritisable forhold andre steder end de eksempler, der nu har været fremme i medierne.
Det, der jo så er vigtigt, er, at der bliver fulgt op, når der er problemer, og derfor synes jeg også, at det er interessant at se på, om tilsynsrapporterne egentlig er gode nok, altså om de er i stand til at fange de problemer, der måtte være på stedet.
Det arbejder vi nu videre med, og som sagt indhenter jeg også en redegørelse fra Københavns Kommune, så vi der kan få afklaret, hvad det er, der har været årsag til, at det er gået så galt på plejehjemmet, så vi der kan få nogle indikatorer for, hvor det er, det halter.
Jeg er så enig i, at det er meget vigtigt at få fokus på personalet, på arbejdsvilkårene, på arbejdsmiljøet, og det er jo også det, jeg har understreget flere gange.
Frank Aaen (EL), 2006-05-23:
Forleden behandlede vi her i Folketinget et lovforslag, der gik ud på at hjælpe de stakkels stenrige pengeinstitutter, fordi en ændret EU-regel betyder, at de kommer til at betale lidt mere i skat.
Et omsorgsfuldt flertal – ikke Enhedslisten, men andre i Folketinget – mente, at sådanne stakkels koncerner må vi jo straks hjælpe, og derfor blev der vedtaget et lovforslag, der allerede her i 2006 giver de pågældende selskaber en skatterabat på 125 mio. kr. på bordet og lovning om 50 mio. kr. pr. år de kommende år – altså ganske generøst – for det er ikke meningen, at de selskaber skal rammes af en ekstra skat på grund af de nye EU-regler.
Forleden dag behandlede vi et lovforslag, som i øvrigt også kom fra EU, nemlig en ændring af personfradraget, som utilsigtet viste sig at betyde, at når studerende f.eks. i september måned rejste til udlandet for at læse, hvilket regeringen og andre synes er en god idé – det synes vi også – så kunne de komme hjem og opdage, at de altså skulle betale 12.000 kr. tilbage i skat, fordi de lige pludselig blev beskattet af deres SU.
Det var et enigt Folketing, der vedtog det uden at vide, at man på den måde ramte de studerende, og derfor var alle i Folketinget, da vi hørte om det, enige om, at den lov skulle laves om, altså at de studerende skal have lov til at rejse til udlandet uden at blive beskattet af den SU, de får, mens de er i Danmark.
Det er vi alle sammen enige om.
Det er en oplagt urimelighed, som jeg gik ud fra og regnede med at regeringen ville sige var en urimelighed, der var utilsigtet.
Det var ikke meningen, at de studerende, der rejste til udlandet, skulle straffes, og derfor sørger vi med det her forslag for at betale pengene tilbage.
Det drejer sig om 30 mio. kr., ikke om året, men en gang for alle – 30 mio. kr., der skal sammenlignes med de 125 mio. kr. som engangsbeløb til forsikringsselskaberne og bankerne og de 50 mio. kr. i løbende udgift til pengeinstitutterne.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Jeg forstår det ikke, vil jeg sige til skatteministeren.
Jeg forstår det ikke, vil jeg sige til undervisningsministeren.
Hvorfor skal studerende, der i god tro fulgte regeringens ønske og udtalte opfordring til at tage til udlandet, lige pludselig uforvarende opdage, at de er kommet tilbage til en skattegæld?
Hvorfor løser vi ikke det problem for dem?
Det er mange penge for unge mennesker, 12.000 kr., de på den måde skal tilbagebetale til staten, og som vi aldrig har regnet med.
Altså, når man utilsigtet tager penge fra forsikringsselskaberne og bankerne, får de pengene igen, værsgo, men når det drejer sig om de studerende, siger vi: Det var søreme en skam.
Jeg vil gerne spørge undervisningsministeren og skatteministeren, og jeg vil gerne spørge regeringspartierne, V, K og Dansk Folkeparti: Hvorfor støtter man ikke det ændringsforslag, der ligger til behandling her i dag, og som sørger for, at den lille gruppe studerende – men for hver enkelt er 12.000 kr. mange penge – får kompensation, fordi de utilsigtet blev beskattet af de regler, som Folketinget vedtog?
Jeppe Kofod (S), 2006-05-23:
Det er jo ikke hver dag, at Folketinget har mulighed for at afgøre, om Danmark skal styrke sin kamp mod hiv/aids i den tredje verden, eller vi bare fortsat skal have lave ambitioner på det område.
Det forslag, vi skal stemme om, er et, der markant vil styrke den danske kamp mod hiv/aids i den tredje verden, men vi vil om et øjeblik se, at det snævrest mulige flertal i Folketinget bestående af Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative vil stemme det ned, på trods af at indsatsen mod hiv/aids af mange er blevet betegnet som helt afgørende for at vende udviklingen i den tredje verden.
Hvert eneste minut dør et barn af sygdommen, og alene i år vil over en halv million børn dø af den.
Men det, der får mig på talerstolen, er noget helt andet.
Det er det forhold, at det undrer mig dybt, at Venstre stemmer imod forslaget.
Jeg vil gerne citere fra et udspil, som partiet Venstre kom med for meget nylig, og som fik megen omtale i medierne.
Her siger Venstre i et udenrigspolitisk udspil, at i dag har kampen mod hiv/aids en høj prioritet i den danske udviklingspolitik, men Venstre vil foreslå, at indsatsen løftes op på et langt højere niveau.
Og videre siger Venstre i sit udspil, at Venstre vil fordoble den nuværende danske indsats i kroner og øre, så vi i 2010 i alt rammer 1 mia. kr. årligt i kampen mod hiv/aids.
Det er et udspil, Venstre kom med for kun få uger siden.
Det, vi foreslår i beslutningsforslaget, er en årlig udvidelse af rammen med 250 mio. kr., en stigning på omkring 20 pct., så mit gode spørgsmål til Venstre er: Hvordan søren kan man komme med det udspil i pressen og samtidig stemme imod et forslag om at øge indsatsen mod hiv/aids?
Det hænger ikke sammen, og igen ser vi, at der ikke er nogen sammenhæng mellem ord og handling fra Venstres side.
Jeg kunne også tage et citat fra statsministeren, som i september sidste år klart sagde på verdenstopmødet i FN, at kampen mod hiv/aids må have verdens topprioritet.
Ja, og det har den også.
I de seneste par år er verdens indsats mod hiv/aids blevet øget med 500 pct., dog ikke i Danmark, hvor der rent faktisk har været nedskæringer i bistanden til Afrika.
Derfor må det være en undrende offentlighed, der på den ene side kan læse Venstres fine oplæg i pressen og på den anden side kan se, at Venstre her i Folketingssalen om et øjeblik stemmer imod, når det gælder.
Ord og handling følges altså ikke ad, og jeg synes, det er lidt pinligt.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Der var ikke stillet ændringsforslag.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Villy Søvndal (SF), 2006-05-23:
Men det er vi jo ikke uenige i.
Selvfølgelig drejer det her sig om at sikre kultur og uddannelse.
Det er indlysende, at man skal tiltale folk ordentligt og sådan noget.
Men det, der er grundproblemet, er, at selv når socialministeren liner alle sine udmærkede mindre initiativer op, er slutresultatet, hvis man kigger rundt i landet, at folk er udbrændte, folk knækker på den her opgave, de ansatte kan ikke holde til presset, de kan ikke holde til hastigheden, hvor man ikke når at være to til stede ved de tunge løft.
Nu har vi sagen i København.
For en måned siden havde vi sagen i Århus.
I Sønderjylland, som jeg antager at socialministeren kender ganske godt, er meldingen, at der er billedet præcis det samme.
Jeg gentager, hvad de siger: Vi har så travlt, at det går ud over beboerne.
Derfor spørger jeg bare: Vil socialministeren anerkende, at det her er et generelt billede, og at det derfor ikke er nok at fyre en enkelt leder eller at uddanne et par i København?
Det her er en sektor, der er så presset på grund af stress, på grund af regeringens generelle politik over for kommuner og den offentlige sektor, at sektoren er ved at knække.
Line Barfod (EL), 2006-05-23:
Hvis nogen er i tvivl, fremgår det meget tydeligt af de svar, vi har fået fra ministrene, at der er en enorm ulighed.
For eksempel skal man i Hørsholm kun betale 1,1 pct. af beskatningsgrundlaget for sundhed for borgerne, mens man på Lolland skal betale 2,4 pct. af beskatningsgrundlaget for sundhed for borgerne.
Det viser noget om, at den ulighed, der er borgerne og kommunerne imellem, vil blive forstærket med dette forslag, som et flertal desværre vil vedtage lige om lidt, og jeg synes, det er utrolig vigtigt, at alle er klar over, at de, der stemmer for forslaget, også stemmer for at øge uligheden i sundhedsvæsenet.
Afstemning
Pia Gjellerup (S), 2006-05-23:
Vi har haft en omfattende behandling af dette forslag ved både førstebehandlingen og andenbehandlingen, og derfor skal jeg indskrænke mig til den enkelte oplysende bemærkning, at de, der stemmer for dette forslag, stemmer for det sidste og afgørende led i den meget særegne konstruktion af regionernes og i særdeleshed sygehusvæsenets finansiering, som et snævert flertal i Folketinget har vedtaget.
Jeg vil sige, at en sådan beslutning er præget af stort mod, men ikke af den faglighed, som vi ellers taler meget om gerne skulle findes andre steder i samfundet, og bestemt heller ikke af nogen klogskab.
Men jeg vil sige til alle, der kommer til at møde konsekvenserne af dette forslag og den øvrige finansieringskonstruktion, at om lidt kan de se på tavlen, hvilke medlemmer af Folketinget der lægger ryg til dette modige, men meget lidt kloge forslag.
Ole Stavad (S), 2006-05-23:
Jeg havde en forventning om, at skatteministeren ville svare på det spørgsmål, som hr. Frank Aaen stillede.
Det må vel være rimeligt, at vi, der ikke har haft mulighed for at deltage i udvalgsarbejdet, får et klokkeklart svar fra skatteministeren på: Hvorfor mener regeringen, at det er fair og rimeligt, at et problem af den her karakter ikke bliver løst for dem, der har været omfattet, og ikke bliver løst for fremtiden?
Er der tekniske problemer?
Er der andre begrundelser?
Er regeringen uenig i det, hr. Frank Aaen har sagt?
Eller hvad er det, der gør, at skatteministeren, som jo ikke plejer at være så bekymret for at svare, når der bliver spurgt – det vil jeg gerne rose skatteministeren for – ikke har brugt lejligheden til at forklare Folketinget, hvad det her går ud på?
Jeg har i hvert fald brug for at få et svar, inden der stemmes, idet jeg går ud fra, at der også ovre hos regeringspartierne og Dansk Folkeparti må være nogle, der deler holdning med os andre, på samme måde som jeg mener at kende undervisningsministeren så godt, at han ville være glad, hvis vi hjælper ham med at få løst det her problem på en god måde.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-23:
Jeg påtager mig i allerhøjeste grad et ansvar.
I den konkrete sag har jeg nu bedt om en redegørelse fra Københavns Kommune, fordi jeg synes, at vi skal have afdækket, hvordan det kunne gå så galt, og hvorfor forholdene er sådan, som de er.
Jeg har også sagt, at jeg har bedt mine embedsmænd om at se på, hvordan vi kan få afdækket, om der er kritisable forhold andre steder, fordi jeg synes, det er vigtigt at følge op på det her.
Så har vi taget en lang række initiativer til bl.a. at bistå med gode efteruddannelsestilbud til plejepersonalet.
Når jeg understreger det her med det ledelsesmæssige så meget, er det, fordi det her altså rækker videre end til en diskussion om ressourcer.
Det handler om, hvordan man behandler hinanden, det handler om at udvise respekt og udvise værdighed i den tilgang, man har til de ældre.
Jeg synes, det er vigtigt at tage fat i den diskussion, for vi taler her om nogle svage, skrøbelige ældre, som er dybt afhængige af de medarbejdere, der er, og derfor skal der være fokus på opkvalificering af medarbejderne.
Lise von Seelen (S), 2006-05-23:
Jeg ville sådan ønske, at vi havde en socialminister, der sagde: Jeg vil tage det på mig, at der ikke er nogen ældre, som skal udsættes for at have for lange ventetider, og at de ældre i det daglige vil være omgivet af mennesker, som har overskud, og som har tid til at være venlige og til at give omsorg.
Finansministeren har jo sagt til os, at der i næste års forhandlinger med kommunerne vil være et råderum.
Så ville det jo være dejligt, hvis vi havde en socialminister, der sagde: Nu går jeg efter at snakke med finansministeren om, at det her kan vi ikke være bekendt over for de ældre, og nu skal de ældre have det løft, som de har fortjent, så der er den omsorg og pleje, som vi synes er den rigtige.
Og det er den gode, hvor der er plads til et klem, og hvor der er plads til venlige samtaler.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-23:
Nu har jeg ikke taget ordet idiot om beskæftigelsesministeren i min mund herinde.
Beskæftigelsesministeren må selv sørge for at bringe indtrykket af sig selv ud til befolkningen.
Men se det, jeg egentlig spurgte beskæftigelsesministeren om, var ministerens udtalelse den 19. om socialrådgiverne, hvor beskæftigelsesministeren sagde, at socialrådgiverne bruger mere tid på og er mere travlt optaget af at sørge for, at folk ikke kommer i arbejde, frem for at få dem i arbejde – et groft angreb på en gruppe, som er ansat til at administrere beskæftigelsesministerens egen lovgivning.
Jeg er lidt indigneret over det, og det er jo ikke kun mig og Socialdemokraterne, der er indignerede over det.
Jeg kan jo forstå, at også De Konservative er blevet voldsomt oprørt over, at beskæftigelsesministeren har brugt så grove ord om socialrådgiverne, og jeg vil simpelt hen give beskæftigelsesministeren mulighed for lige at besinde sig og sige undskyld til socialrådgiverne, så vi kan finde tilbage til en ordentlig og god tone i den offentlige debat.
Jeg tror, der er mange, som så tv i søndags, der vil være uenige i den udlægning af den offentlige service og kvaliteten af den.
Men jeg vil sådan set spørge beskæftigelsesministeren om noget helt andet.
For 14 dage siden havde vi en diskussion her i Folketingssalen med beskæftigelsesministeren, og den gik på, at beskæftigelsesministeren havde misbrugt en undersøgelse til at svine de arbejdsløse til og anklage dem for ikke at ville finde arbejde.
Så kunne vi læse i Jyllands-Posten den 19. maj, at nu er det socialrådgiverne, som ikke vil hjælpe de ledige i arbejde.
Tværtimod mener beskæftigelsesministeren, at de sådan set bruger den meste tid på at forsøge at undgå, at de ledige kommer i arbejde.
Jeg kan godt forstå, at man nogle gange bliver ophidset og reagerer i nuet, men jeg vil spørge beskæftigelsesministeren, om beskæftigelsesministeren her efter et par dages betænkningstid ikke synes, det er tiden til at besinde sig og give socialrådgiverne en undskyldning for den påstand.
Det er som om, at hvis man nævner nogle problemer, f.eks. at der er arbejdsløse, som ikke er motiverede til at tage et arbejde – og vi kan jo se i Dan marks Statistiks AKU-undersøgelse, at hver fjerde ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet – mener man, at alle arbejdsløse er nogle dovendidrikker og nogle, der misbruger systemet.
Omvendt mener Socialdemokraterne, at alle ledige er topmotiverede til at søge et job.
Det er da en totalt frugtesløs diskussion at føre, for som i alt her i livet er det både-og.
Der er også ledige, der uafladelig søger arbejde, og nogle af dem løber ind i det ene afslag efter det andet.
Men det skal da ikke kortslutte debatten, fordi Socialdemokraterne gerne vil fremstille mig som en idiot, der har en særlig glæde af at pine og plage folk.
Lad os da prøve at se på problemerne, og lad os løse dem hen ad vejen.
Noget har med motivation at gøre, noget har med noget videreuddannelse at gøre, og noget har at gøre med at hjælpe mennesker tilbage på arbejdsmarkedet.
Frank Aaen (EL), 2006-05-23:
Jamen så skulle man jo have undladt den første sætning med henvisning til den vedtagelse, der blev lavet sidst, for den fører jo til den EUoptræden, der har været i WTO-forhandlingerne, som gjorde, at de gik i hårdknude, fordi de bygger på det helt forkerte, nemlig fremskridt på alle områder, der betyder, at ulandene skal betale for at få retfærdighed.
Det mener vi ikke at ulandene skal.
Ulandene skal bare have retfærdighed uden at betale for det, hverken de rige eller de fattige ulande.
Og vi hører jo igen, hvordan De Radikales ordfører prøver at snakke om forskelle på ulande.
Jo, men selv blandt de rigeste af ulandene, lad os tage Indien, har de altså en indkomst, der er en tiendedel af Vestens indkomst.
Så selv de rige ulande har altså brug for at få hjælp.
Derfor vil jeg gerne spørge igen: Er det ikke sådan, at ulandene denne gang over en bred bank bare skal have udvikling uden at betale de rige lande for det, for de har så rigeligt betalt til de rige lande?
Thomas Adelskov (S), 2006-05-23:
siger, at beskæftigelsesministerens udtalelser om socialrådgiverne er uanstændig, får det så ikke beskæftigelsesministeren til at genoverveje sine synspunkter og sine holdninger?
Mit ærinde her i dag var sådan set bare at give beskæftigelsesministeren lejlighed til her i Folketinget at undskylde sit voldsomme udfald, som jeg og åbenbart også De Konservative syntes var lige lovlig langt over stregen, over for socialrådgiverne.
Men tilbage bliver, at hovedopgaven i dag er at sikre, at folk kommer ud og får et arbejde, og at vi giver dem den støtte og det skub, der skal til, for at de kan komme ud, få et job og blive selvforsørgende.
Lad mig bare sige, at med de konjunkturer, vi har i øjeblikket, har det danske samfund den allerstørste chance for at hjælpe masser af mennesker, som ellers ville være henvist til fortsat kontanthjælp uden tilknytning til arbejdsmarkedet.
Jeg skal sådan set bare takke på vegne af socialrådgiverne og på egne vegne for, at beskæftigelsesministeren her i dag har sagt undskyld til socialrådgiverne.
Det synes jeg også var på sin plads.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 143