Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg vil gerne takke udenrigsministeren for redegørelsen, hvori det mest opmuntrende element vel kan siges at være meddelelsen om, at man ikke vil acceptere åbning på uddannelses- og sundhedsområdet.
Det er to områder, hvor man så måske umiddelbart kan ånde lettet op, men det skal vi jo også gå efter i sømmene. Men så er der jo en lang, lang række andre områder, hvor offentlige tjenester kan blive berørt, og hvor vi i Danmark kan blive tvunget til at skulle acceptere dårligere service som følge af liberaliseringer, hvor vi ikke efterfølgende vil kunne gå ind og skærpe betingelserne, hvis det viser sig at gå dårligt.
Vi kender jo alle sammen Arriva-skandalen.
Nu har man f.eks. taget postvæsenet med i den nye liste.
Og så siger ministeren, at det her ikke kan tvinge os til ny lovgivning.
Jo, det kan det faktisk.
Hvis det viser sig, at der er uhensigtsmæssige virkninger af de liberaliseringer, som man giver løfte om, så kan man altså ikke føre det tilbage.
Hvis nu f.eks. vandområdet kommer ind på listen, og vores vandforsyning skal liberaliseres, og vi stiller nogle betingelser til, hvad der skal være af krav til vandværker, og det derefter viser sig, at dem kunne vi ikke stille, så kan det ikke føres tilbage.
Det, man afgiver her, det man udbyder, de tilbud, som ministeren kalder det, som man giver i GATS-forhandlinger, kan aldrig nogen sinde føres tilbage.
De er afgivet én gang
for alle.
Det er derfor, det er Enhedslistens opfattelse, at man altså skal tænke sig godt om, for vi har haft Arriva-skandaler nok i det her land.
Tidligere har man jo kunnet gøre sådan, at hvis man lavede fejl på de her områder, kunne Folketinget lave det om,
så kunne man efterfølgende lave en anden lovgivning i Folketinget.
Det her er én gang, og så er det slut, og så kan man ikke komme tilbage.
Sådan er WTO-systemet indrettet.
Derfor bør man område for område være meget, meget omhyggelig, før man afgiver nogen løfter. Derfor synes vi fra Enhedslistens side, at hvis man f.eks. vil tage energisektoren på listen, hvilket der også ligger forslag om at den skal, så bør man drøfte med offentligheden, med energisektoren og med kommunerne, om det nu også er klogt.
Man bør drøfte det på postvæsenets område.
Man bør drøfte det på søfartens område.
Det er ikke sikkert, det ville være til gavn for danske søfolk, hvis det gik hurtigt.
Det kan gælde inden for kultur og f.eks. havnevæsen.
Der er altså mange områder i det danske samfund, der kan gå hen og blive berørt, og hvor vi ikke efterfølgende fra det offentlige vil kunne sikre et ordentligt tjenesteydelsesniveau.
Kan vi f.eks. i fremtiden være sikre på, at pakker og breve kan blive båret ud til alle i samfundet og ikke kun til dem, hvor der er stor gevinst ved at bære dem ud?
Nej, det kan vi ikke, hvis vi afgiver nogle letsindige tilbud i GATS-forhandlingerne, som bagefter viser sig at underminere Folketingets muligheder for at stille lovmæssige krav på de her områder.
Derfor vil jeg godt sige, at vi betragter det som en stor fejl fra ministerens side, at de danske meldinger på de udspil, EU er kommet med, ikke er kendt af nogen.
At vi ikke kan få at vide, hvad det er, Danmark har tænkt sig at give bud på eller åbne for og ikke åbne for.
Vi har spurgt ministeren: Hvad har Danmark sagt?
Hvad har Danmark lovet?
Vi har ikke kunnet få det at vide.
Til de meldinger, der er kommet fra Kommissionen, får vi bare svaret: Det er ikke endelig vedtaget.
Så kan vi se, når det er endelig vedtaget, og så er det jo for sent.
Derfor skal jeg på Enhedslistens vegne fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget henstiller til regeringen, at Folketinget løbende må inddrages i GATS-forhandlingerne og opfordrer regeringen til under de igangværende GATS-forhandlinger at arbejde for, - at Danmark ikke under GATS-forhandlingerne accepterer yderligere liberaliseringer af handel med tjenesteydelser, herunder især ikke inden for vandforsyning, sundhed, uddannelse, kultur, postvæsen, søfart, havnevæsen og energi, - at det fastholdes, at forhandlingerne ikke kan berøre den offentlige sektor hverken i Danmark eller i andre lande, - at udenlandsk arbejdskraft, der eventuelt får øget adgang til det danske marked for tjenesteydelser, sikres alle eksisterende individuelle og kollektive lønmodtagerrettigheder, - at WTO's tvistbilæggelsessystem ikke får indflydelse på, hvordan den offentlige sektor indrettes og reguleres, og - at grupper i Danmark, der kan blive berørt af foreslåede liberaliseringer, altid bliver hørt, inden eventuelle aftaler indgås.«