runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 1998-05-06:
Der er ikke nogen tvivl om, at vi ser frem til en spændende udvalgsbehandling.
Den socialdemokratiske ordfører forstår selvfølgelig, at det er et problem, at det eneste, man med dette forslag tilbyder en stor gruppe af lønmodtagere, er forringelser, og han siger, at det må vi snakke om i udvalget.
Venstre har den opfattelse, at det er helt i orden, at en stor gruppe af lønmodtagere ikke får noget som helst andet ud af forslaget end forringelser.
Det bliver jo spændende at se, hvad der kommer ud af det, det bliver spændende at se, hvad vi kan konkludere i morgen, og det bliver selvfølgelig spændende at se, hvordan folk på arbejdspladserne reagerer på resultatet.
Jeg stillede fru Ulla Tørnæs, Venstres ordfører, et enkelt spørgsmål mere, nemlig om Venstre er enig i, at der med det her forslag er taget hul på den sjette ferieuge.
Det må være interessant at få at vide, om Venstre også opfatter det på den måde - det hedder jo ikke ferie i lovforslaget her - at man virkelig med det her har taget hul på den sjette ferieuge, som den socialdemokratiske ordfører så klart sagde det.
Jan Petersen (S), 1998-05-06:
Jeg bliver nødt til at have at vide, om fru Jette Gottlieb nu mente, at der var tale om glasur, for når vi senere rejser rundt i landet og skal fortælle om, hvad vi gør med hensyn til familieliv og børneliv og arbejdsliv, skal jeg så sige til dem, der har børn under 14 år, ægtepar, begge på arbejdsmarkedet, at i Enhedslisten har man den opfattelse, at de dér tre dage, I får hver af jer, altså i alt 6 dage, er glasur?
At det var et tilbageskridt?
Jeg vil selv som socialdemokrat have lov at fremstille resultatet som en fremskridt for børnefamilierne.
Det var ikke så godt, indrømmet, som det, staten og statens lønmodtagere selv har forhandlet sig frem til, men sådan er det jo i en forhandling, og forhandlingen var jo åbenbart ikke udtømmende her.
Ulla Tørnæs (V), 1998-05-06:
Lad mig starte med at sige til hr. Ole Sohn, at Venstre hele tiden har været imod sygeskatten, og vi ser med tilfredshed, at sygeskatten nu hermed bliver afskaffet. Så til hr. Aage Frandsen med hensyn til en håndfæstning.
Jeg tror, jeg udtrykkeligt sagde i min ordførertale, hvad den håndfæstning skulle bestå i, men jeg gentager det gerne.
Håndfæstningen fra regeringen skal bestå i, at ministeren går på Folketingets talerstol og erklærer, at man vil efterleve det, der står i lovforslagets bemærkninger, nemlig at regeringen ikke vil fremsætte forslag, der forringer erhvervslivets konkurrenceevne.
Det er den håndfæstning, som vi vil have, at regeringen giver af hensyn til vores støtte til dette forslag.
Så vil jeg sige til hr. Frank Aaen, at sagen om dyrevelfærd er lidt mere kompliceret end den måde, som hr. Frank Aaen valgte at fremstille den på her fra Folketingets talerstol.
Sagen var jo den, at dispensationerne blev givet, men på betingelse af, at fjerkræavlerne betalte 5 kr. i bod til Kræftens Bekæmpelse pr. slagtet kylling.
Det hører naturligvis ingen steder hjemme, så det var en dispensation, der ikke kunne anvendes til noget som helst brugbart, hvis man bare har en anelse kendskab til de forhold, der er gældende for fjerkræbranchens indtægtsforhold.
Hr. Søren Søndergaard spørger, om jeg er enig med hr. Poul Erik Dyrlund i, at vi skal se på, hvordan optjeningen til feriefridagen sker. Her hviler Venstre sig op ad det, som regeringen har foreslået, nemlig at feriefridagen forudsætter, at man har været ansat i 9 måneder på den pågældende arbejdsplads.
Så enkelt er det.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-06:
Til hr. Poul Erik Dyrlund: Der er jo ikke tale om noget tilbagetog.
Vi har hele tiden sagt, at det antal mennesker, der er berørt af arbejdsløshed i Danmark, er ca. 700.000 om året, og det er nogle af de mennesker, der er under overenskomstfornyelse, som på grund af et ualmindelig dårligt forslag ikke vil blive berørt af de ting, som nu bliver fremstillet som store forbedringer for alle.
Når jeg siger, der er tale om forringelser, er det i forhold til den mæglingsskitse, som blev stemt ned af de pågældende ansatte.
Det, de har oplevet, er, at de har stemt en mæglingsskitse ned, fordi den ikke er god nok, og dernæst får de præsenteret regeringens indgreb, som for dem er værre.
Jeg synes, det er indlysende, at det er ubrugeligt for de folk, og det synes jeg de skal markere at de ikke bryder sig om.
Så spørger hr. Tom Behnke med hensyn til at tjene på konflikten.
Det, der er situationen, er, at når der er varslet en strejke, siger man, at overenskomsten er ophævet, og så er der ikke nogen regler for, hvad der bliver lønnet for det arbejde, der foregår. Der er ikke tale om, at de pågældende tjener dobbelt.
Der er tale om, at den arbejdsgiver, som er strejkeramt, ikke kommer til at tjene penge på det livsnødvendige arbejde, der kommer til at foregå, og det er begrundelsen for, at man vælger at tage den slags initiativer i forbindelse med, at man giver nogle dispensationer.
Til hr. Jan Petersen: Vi har ikke sagt, at de forældrefridage er en forringelse.
Vi har ikke på noget tidspunkt sagt, at de er en forringelse.
Vi har sagt, at de ikke kommer til at dække alle på arbejdsmarkedet.
De kommer ikke til at dække alle familier.
Vi synes, det er et problem, sådan som det er udformet, men vi har ikke sagt, at det er en forringelse.
Kim Behnke (FP), 1998-05-06:
Mit spørgsmål til statsministeren drejer sig faktisk også om, hvorfor regeringen har modsat sig, at vi på et tidligere tidspunkt kunne have bragt konflikten til ophør.
Fremskridtspartiet fremsatte i sidste uge et forslag om at bringe konflikten til ophør.
Fremskridtspartiet har forsøgt at få forslaget til behandling i den her uge, men det har regeringen ikke været indstillet på.
Alle de argumenter, statsministeren bruger i dag, har jo gjort sig gældende igennem de sidste mange dage.
Aktierne styrtdykkede, da konflikten brød ud; over en million stk. fjerkræ har lidt igennem de sidste mange dage, er blevet trampet ihjel.
Det var unødvendigt.
Folk, der er kræftsyge, har ikke kunnet komme til behandling, fordi en flok bajerdrikkende SiD'ere nægtede færger at sejle.
Regeringen kunne have brudt ind for længe siden.
Hvorfor har regeringen ventet til i dag?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Jeg noterer mig en forbavsende parallelitet i Enhedslistens og Dansk Folkepartis indlæg her i dag.
En tilsvarende parallelitet har vi også set i den europæiske debat.
Må jeg sige til Enhedslisten, at nu skulle det nødig gå hen og blive en vane altså. Og dernæst: Det er mere enkelt, end man vil gøre det til.
I går aftes rapporterede arbejdsministeren til mig, at begge parter, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, begge parter, Dansk Arbejdsgiverforening og LO, havde været til møde hos arbejdsministeren og havde sagt: Vi kan ikke klare det.
Forhandlingerne er brudt sammen.
Det duer ikke engang at gå til forligsmanden.
Vi kan ikke leve op til vores ansvar.
Vi kan ikke mere.
Så siger hr. Keld Albrechtsen til mig: Så skal du bare læne dig tilbage og lade ligesom ingenting eller tage bind for øjnene.
Det er vi ikke meget for.
Vi gjorde op i går aftes, at det ville være dybt uansvarligt, dybt uansvarligt, bare at lade tingene sejle, lade snavset på vore hospitaler hobe sig op, lade børnene komme ud i ikke særlig betryggende forhold, opleve masser af eksempler på dyreværnsforhold, der er uacceptable.
Det ville være dybt uansvarligt, hr. Keld Albrechtsen.
Når et skib har en kurs, hr. Keld Albrechtsen, som går i en forkert retning og lige ind i hajfyldt farvand, og en masse uskyldige mennesker vil få det endnu værre, så hører jeg til den kategori af mennesker, der lægger kursen om, griber ind, og det er præcis det, vi har gjort.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-05-06:
Jeg vil godt understrege, at jeg er ikke enig med hr. Kristian Thulesen Dahl i det synspunkt, at der skulle være behov på nuværende tidspunkt for begrænsede indgreb, men jeg er til gengæld enig i, at statsministeren har været aldeles ude af stand til at besvare det helt afgørende spørgsmål:
Hvad er baggrunden for, at statsministeren nu hævder, at det kan være berettiget med et indgreb?
Jeg havde ærlig talt forventet, at statsministeren var mødt frem her i Folketinget med en egentlig redegørelse for livstruende forhold, for jeg går ud fra, at det er det eneste - og jeg vil gerne spørge statsministeren, om vi ikke rent faktisk er enige om, at det er det eneste - der kan berettige et indgreb.
Jeg kan jo huske som århusianer, hvordan skraldet hobede sig op i og uden for vores lejligheder, jeg havde nær sagt i månedsvis, uden at man greb ind, men nu mener statsministeren åbenbart, at det er korrekt, at Folketinget kan gribe ind, bare fordi der opstår nogle gener, og ikke fordi der er noget som helst, der er livstruende, ikke fordi regeringen er i stand til at dokumentere, at noget som helst er livstruende.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han i løbet af dagen agter at fremlægge en veldokumenteret redegørelse for, hvad der er det egentlige grundlag for, at man hævder, at man nu kan gribe ind.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Jeg er glad for spørgsmålet.
Ja, vi føler os som en regering for hele landet, for hele befolkningen, for alle dele af samfundet.
Det er den samlede korte baggrund for indgrebet.
Arne Melchior (CD), 1998-05-06:
Det er jo åbenbart, at spørgetiden af yderfløjene bruges som en slags efter min mening overflødig ouverture til en debat, vi skal have senere i eftermiddag.
Men når den nu er i gang, vil jeg spørge statsministeren, om min forståelse er rigtig, når jeg mener at kunne se, at regeringens initiativ er taget på baggrund af, at regeringen føler sig som hele landets, alle borgeres, alle gruppers, alle aldersgruppers regering og ikke kun regering for visse organisationers særlige interesser.
Svar på det spørgsmål vil næppe tage statsministeren et fuldt minut.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Slutresultatet var klart for enhver.
Jeg kan godt se, at det er lidt svært at leve op til et sådant ansvar, men det er ikke svært for os, når det er nødvendigt at gøre det.
Vi ved jo godt, at det ville vare meget, meget kort tid, før rengøringsforholdene på hospitalerne, i plejehjemmene, på børnehaverne var uforsvarlig.
Vi har set masser af billeder.
Jeg behøver ikke at bruge flere argumenter.
Når vi så oven i købet var i den situation, at vi var i stand til at finde en løsning, hvor lønmodtagerne foran sig kunne se to nye feriefridage og tre børnefamiliefridage, at vi kunne forene omkostningshensynet med familiernes behov for lidt mere tid til hinanden, så var der i regeringens sind ikke mere tvivl, så måtte vi foretage det indgreb, vi har foretaget, og jeg tror og håber på, at befolkningen vil tage godt imod det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-05-06:
Jeg synes altså, at statsministeren her i de første 20 minutter af spørgetimen har modsagt sig selv.
På den ene side sagde statsministeren for et øjeblik siden, at fagbevægelsen har opført sig ansvarligt, og at fagbevægelsen har givet de dispensationer, der skulle til, for at tingene kunne drives optimalt i forhold til ikke at få livstruende situationer.
Det sagde statsministeren for et øjeblik siden.
Hvad er det så for nogle områder, hvor statsministeren alligevel ikke mener, at der er givet tilstrækkeligt med dispensationer, der berettiger et generelt indgreb nu i forhold til at lave nogle nålestiksindgreb på nogle bestemte områder - selvfølgelig for at sikre en optimal hospitalsdrift, selvfølgelig for at sikre dyrevelfærden osv.?
Det savner jeg svar på.
Der er allerede spurgt om det flere gange i denne spørgetime, men statsministeren har jo ikke med ét eneste eksempel konkretiseret en livstruende situation, som fagbevægelsen ikke har givet dispensation til, og som derfor berettiger til et generelt indgreb nu, og i øvrigt har fagbevægelsen ifølge statsministeren ellers opført sig ansvarligt.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
.... adskillige gange, at den danske befolkning udmærket kan holde tingene adskilt, for de er adskilt.
Jeg ønsker ikke at komme i en situation, hvor folk med rette kan råbe efter regeringen: Nøl!
Det er der overhovedet ingen grund til.
Og jeg har altid ment, at når man nu engang kan se, at skibet er ved at komme i farefyldt farvand, er det om at ændre kursen, og det er præcis det, vi har gjort.
Når vi så samtidig var 100 pct. overbevist om, at hver eneste time, der kunne bruges af parterne, og vores opfordring til parterne også var brugt fuldt og helt med det sidste punktum i går, var der ikke mere tvivl i regeringens sind; så var økonomiministeren og jeg og resten af regeringen fuldstændig overbevist om, at det eneste ansvarlige var at gribe ind.
En ting til vil jeg gerne sætte streg under, og det er
Nationalbankens løftede pegefinger til os i går.
Jeg har prøvet det før, økonomiministeren med.
Hvis der er pres på vores valutabeholdning, kan det altså ikke hjælpe, at man undlader at gøre noget af bekvemmelighedsgrunde.
Så må man gøre det, der er nødvendigt, det vil sige at gribe ind og få samfundet i gang igen.
Det er det, der er den samlede baggrund for det indgreb, der nu er foretaget.
Nålestiksaktioner er vi ikke meget for, vil jeg sige til hr. Thulesen Dahl, slet ikke i en så alvorlig situation som den, vi er i.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-05-06:
Dansk Folkeparti er enig med statsministeren og regeringen i, at der på visse områder er behov for et indgreb.
På visse specifikke områder som for at sikre dyrevelfærden, som for at sikre optimalt drevne hospitaler og lignende er der behov for, at der tages et initiativ fra Folketingets side.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om sandheden i virkeligheden ikke er, at regeringen er bange for, at man eventuelt med et indgreb ville komme for sent i forhold til EU-afstemningen.
Jeg tror ikke, det bare er uden for dette hus, at den tanke kører; jeg tror også, det er berettiget herinde, og jeg vil gerne have statsministerens kommentar til, hvordan indgrebet skal ses i forhold til den kommende EU-afstemning den 28. maj.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Til fru Kirsten Jacobsen må jeg sige meget kort: Jeg tror ikke, det ville være klogt i den nuværende situation at uddele alt for mange karakterer.
Jeg synes, jeg vil nøjes med bundlinjen: Jeg skal dybt beklage, at fagbevægelsen og arbejdsgiversiden ikke har kunnet løfte den her opgave, og jeg skal også beklage, at der undervejs har været forløb, der mildt sagt har kunnet give bundkarakterer for det kunstneriske indtryk. Hvis der tænkes på Ærø eksempelvis, havde jeg lejlighed til sammen med arbejdsministeren at forsikre Ærøs beboere om, at skulle der være brug for øjeblikkelig transport i tilfælde af sygdom, ville den transport blive løftet af regeringen, og det er naturligvis også det, vi fortsat har sørget for. Jeg synes dog, vil jeg sige til fru Kirsten Jacobsen, at der er én ting, som vi fortjener, som fagbevægelsen og arbejdsgiversiden fortjener at få en lille anerkendelse for, og det er, at man trods alt har kunnet give dispensationer de sidste 10 dage, som har betydet, at vi har undgået livstruende situationer og sundhedstruende situationer.
Til gengæld må jeg sige, at når det gælder den anden side af sagen, havde jeg gerne set et resultat.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-05-06:
Fremskridtspartiet er tilfreds med, at der nu endelig sker noget, men jeg vil gerne spørge statsministeren, om statsministeren mener, at fagbevægelsen har optrådt med den værdighed, man må forvente under denne konflikt, når man f.eks. har givet dispensation, så stilladsarbejdere kunne opstille scener til 1. maj-møder, men har nægtet at give dispensation til færger, der skulle sejle med kræftsyge patienter.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Fagbevægelsen har ét ansvar, Arbejdsgiverforeningen har ét ansvar, regeringen og Folketinget har deres ansvar.
Det er svaret.
En regering og et folketingsflertal kan ikke bare passivt lade stå til.
Arbejdsmarkedets parter har haft 10 dage, 10 hele dage, til at finde en forhandlingsløsning.
Vi har prøvet alt, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen - alt. Vi har opfordret parterne til at inddrage forligsmanden til at forlige dem.
Det sagde man nej til.
Vi har i går fået meget, meget klare meldinger til arbejdsministeren om, at der var ikke mere at gøre.
Hr. Keld Albrechtsen er forhåbentlig derfor af den opfattelse, at når parterne ikke kan løfte den situation, må vi vedstå os vores ansvar, og det var det, der skete.
Med hensyn til samfundsudviklingen kan vi selvfølgelig ikke bare passivt se til, at der går en uge, måske to uger til.
I løbet af ganske få dage ville situationen på vores hospitaler være uholdbar.
Rengøringssnavset stiger og stiger; det må der selvfølgelig gribes ind over for.
Alt andet ville ikke være forsvarligt.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-05-06:
Jeg vil godt prøve at få statsministeren til at forklare mig - og også fru Jette Gottlieb - lidt nærmere, hvad det egentlig er for et grundlag, regeringen nu mener at kunne gribe ind i overenskomsterne på.
Man har jo hidtil sagt, at der skulle være tale om livstruende forhold, hvis Folketinget skulle gribe ind.
Der er ingen livstruende forhold.
Der er tale om, at en regering nu ganske enkelt tilsidesætter det faglige demokrati, tilsidesætter en demokratisk vedtaget afstemning i LO, hvor et flertal af medlemmerne stemte nej, tilsidesætter det med et indgreb, der er dikteret fuldstændig på arbejdsgivernes betingelser, og oven i købet tager penge op af statskassen. Statsministeren taler om økonomisk ansvarlighed, hvorefter han tager penge op af statskassen til at betale de udgifter med, som arbejdsgiverne burde have afholdt.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han vil give fru Jette Gottlieb et ordentligt svar på, hvad det egentlig er, der kunne gøre det berettiget, at man nu vil gribe ind og knægte det faglige demokrati.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Det nye i situationen er, at der bliver mere og mere snavset - ikke her i Folketinget, men på hospitalerne, i daginstitutionerne, i plejehjemmene.
Det nye i situationen er også, at regeringen ikke finder, der er nogen fornuft i at trække tidspunktet for et eventuelt indgreb til den anden side af storebededagsferien eller bare læne sig tilbage.
Parterne havde givet op, og intet var vundet ved at trække tiden ud.
Parterne kunne ikke løfte deres ansvar, men regeringen har et samfundsmæssigt ansvar, lige så vel som dette Folketing har det, og derfor måtte regeringen påtage sig det ansvar.
Det andet nye i situationen er i øvrigt også, at vi har set ubehagelige eksempler på, at dyrevelfærdssituationen ikke er acceptabel.
Det har vi de veterinære myndigheders bedømmelse af; den kan vi ikke sidde overhørig.
Samlet set er der ingen grund til at prøve at trække ansvaret i langdrag, men samlet set er der grund til at understrege, at det måtte være på nuværende tidspunkt.
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-06:
Vil statsministeren oplyse, hvad der er det nye i situationen, som gør det nødvendigt at foretage et indgreb i dag, og kan statsministeren oplyse, hvad årsagen er til, at de goder, som ifølge statsministerens fremstilling ligger i forslaget, ikke skal gælde for alle de lønmodtagere, der er omfattet af overenskomstfornyelsen?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Endnu en erfaring, som jeg egentlig godt kendte: Det er ikke nemt at stille folk tilfreds her i Folketinget.
Fra Enhedslisten, fra Dansk Folkeparti og også fra SF får jeg at vide, at det er alt for tidligt, fra Fremskridtspartiet får jeg nu at vide, at det er alt for sent, og det bekræfter mig i, at det er lige præcis nu.
Må jeg sige, at årsagen til, at det ikke er sket før, er, at arbejdsmarkedets parters ansvar skulle afprøves helt hen til det muliges kant og måske endda også en anelse længere.
Jeg skal dybt beklage, vil jeg sige til hr. Kim
Behnke, at arbejdsmarkedets parter ikke har kunnet løfte den opgave, de nu engang er sat til at løfte.
Omvendt kan vi ikke bare lade stå til, hvis det ikke sker, og det er baggrunden for, at tidspunktet er inde.
Der er ingen argumentation for at forlænge og fortsætte passivt.
Der var heller ikke efter min mening en begrundelse for at gribe ind før, for så var ansvaret ikke prøvet fuldt og helt.
Det er det nu.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-05-06:
Men må jeg så spørge statsministeren, der bliver ved med at tale om den manglende rengøring på hospitalerne - og Dansk Folkeparti er helt enig i, at det er komplet uansvarligt - om han ikke mener, det er fagbevægelsen, der har været uansvarlig i denne sag, fordi der ikke er givet dispensation på områder, som rent faktisk er meget, meget vitale.
Det samme gælder dyrevelfærden, som statsministeren jo har forsøgt at slå sig op som talsmand for.
Hvad vi har været vidne til inden for de sidste 14 dage, nærmer sig det absurde og groteske, og der burde selvfølgelig for lang tid siden have været givet dispensation, det er helt logisk, men dér har statsministeren ikke været særlig lydhør.
den 28. maj?
Jette Gottlieb (EL), 1998-05-06:
Jeg forstår af det svar, som statsministeren gav hr. Thulesen Dahl, at det for statsministeren hele tiden har været fuldstændig klart, hvordan det her ville ende, nemlig med at et indgreb ville finde sted.
Er forholdet ikke det, at det i virkeligheden er forventningen om, at regeringen ville gribe
ind, der er årsag til, at arbejdsmarkedets parter har haft så uendelig svært ved at nå til et resultat?
Er det ikke også, fordi det samtidig er på det tidspunkt, hvor regeringen er begyndt at ønske fuld kontrol op til situationen med folkeafstemningen den 28. maj?
Kan statsministeren oplyse, i hvilken historisk situation han kunne forestille sig en overenskomstkonflikt, der ikke blev grebet ind i, hvis det ikke netop var i den nuværende situation, der fra arbejderside er forløbet eksemplarisk samfundsmæssigt ansvarligt?
Kristian Jensen (V), 1998-05-06:
Nu snakkede statsministeren om et spring, og i trafikpolitikken er der noget, der kaldes et trafikspring, som man også kunne have med ind i trafiktallene.
Jeg vil gerne understrege, at lige signalværdien i anlægget af en motorvej er meget betydningsfuldt, og jeg vil derfor gerne spørge statsministeren, om det er udtryk for en speciel nedprioritering af Midt- og Vestjylland, når regionen kan fremvise trafiktal, der viser lige så meget trafik som andre egne, der har fået deres motorvej, mens Midt- og Vestjylland stadig væk holdes uden for motorvejsnettet.
Og jeg stiller mig undrende over for statsministerens svar, når jeg tænker på den overskrift, der var i et lokalt dagblad efter et møde, statsministeren havde i februar måned
1993, hvor der stod: »Den nye regering vil gennemføre de planlagte motorvejsprojekter uden så meget som én times forsinkelse.«
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-05-06:
Det var noget af et spring.
Nu er vi ligesom hjemme igen.
Trafikministerens forslag om en motortrafikvej på den strækning, som spørgeren omtaler, er baseret på de trafiktællinger og den trafikprognose, som Trafikministeriet har anvendt ikke blot på denne strækning, men på alle andre strækninger i landet.
Vi kan altså ikke lave særlige trafiktællinger og særlige trafikprognoser, selv om det er i vores fælles valgkreds.
Vi er nødt til at anvende de samme metoder, den samme analyse, den samme prognosemetode, uanset om det er en strækning fra Odense til Svendborg, vi taler om, eller det er en strækning ovre i vores fælles valgkreds.
Hvis vi er enige om det, er vi også enige i konklusionen.
Således, må jeg sige til hr. Kristian Jensen, er svaret.
Kristian Jensen (V), 1998-05-06:
Jeg er enig med et par af de forrige talere i, at det både er en interessant og en alvorlig dag, men hverdagen vender jo tilbage, og en af de vigtigste opgaver for os her på Christiansborg er at sikre nogle tidssvarende rammer og en god infrastruktur, der giver mulighed for en positiv udvikling, og i den forbindelse er vejnettet en vigtig brik.
Trafikministeren er citeret for at sige, at den sidste motorvej i Danmark er bygget, og har i sin politik lagt op til, at den aftalte udbygning af det danske vejnet alene skal ske som motortrafikveje med ringere fremkommelighed og større uheldsfrekvens til følge.
Er statsministeren enig med trafikministeren i, at vejnettet kun skal udvides til motortrafikstandard, herunder at den aktuelle udbygning af rute 18, Holstebro-Herning-Vejle, skal nøjes med at være af motortrafikvejstandard og ikke af motorvejstandard?