runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2002-05-08:
Jeg takker for besvarelsen, og jeg forstår udmærket, at dette meget komplekse energipolitiske spørgsmål ikke kan besvares umiddelbart.
Sagen er jo, at det kan det ikke, fordi det blevet
fuldstændig forkludret af Energistyrelsen.
Den pligt, der blev pålagt Energistyrelsen af hr. Svend Auken, til at få registreret alle vindmølleejerne, har man forsømt, og nu har man af 150.000 vindmølleejere kun registreret 15.000, og det register, man har, siger ikke noget.
Det er en kompliceret sag, men jeg vil gerne fastholde det rent principielle spørgsmål, for det kan i hvert fald besvares: Gælder der principielt de samme regler for vindmølleejere, som for alle andre, f.eks. sociale bedragere, at ulovligt hævede tilskud skal betales tilbage?
Det er et rent legalt principspørgsmål.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Det her er en meget kompleks sag.
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at afregningen omkring vindmøllerne skal være i orden. Jeg er bekendt med den diskussion, der har været om vindmølleafregning under den tidligere regering.
Jeg har noteret mig, at Rigsrevisionen har kritiseret administrationen af tilskuddene til vindmøllerne.
Det er altså et kernepunkt i kritikken, at Energistyrelsen ikke i tide har kontrolleret de daværende regler om bopæl og ejerandel.
Det har vist sig ved en undersøgelse, at et mindre antal vindmølleejere ikke efterlevede disse regler, som så efterfølgende er blevet ophævet den 22. maj 2000.
Jeg kan sige, at Rigsrevisionen jo for nylig har fulgt op på sin rapport og konstateret, at der nu er strammet op på en række punkter.
Spørgsmålet om tilbagebetaling af vindmølletilskud, som hr. Jesper Langballe nu har rejst, er, som jeg nævnte, ganske kompliceret og kan ikke besvares entydigt her og nu.
Jeg kan sige, at der er behov for en vurdering af de juridiske og også de praktiske muligheder for at gennemføre en sådan tilbagebetaling.
Jeg kan derfor ikke komme med en entydig stillingtagen til spørgsmålet.
Det er nødvendigt med en nærmere juridisk vurdering.
Jesper Langballe (DF), 2002-05-08:
Spørgsmålet er egentlig stillet til justitsministeren, da det er et principielt spørgsmål om lov og ret,
men det har selvfølgelig en energipolitisk baggrund.
I stedet for at standse svindelen og kræve tilskuddene tilbagebetalt, fik den daværende miljø- og energiminister, hr. Svend Auken, legaliseret ulovlighederne med virkning fra den 22. maj 2000.
Der blev frit slag, og samtidig blev tilskuddet jo væltet fra finansloven over på elforbrugerne.
Trods voldsomme protester fra elforbrugerne, synes Energistyrelsen konsekvent at have tilsløret ulovlighederne. Nu lyder mit spørgsmål, om der gælder de samme regler for vindmølleejere, der har hævet tilskud på grundlag af falske oplysninger, som for alle andre, f.eks. sociale bedragere, nemlig at de ulovligt hævede tilskud skal betales tilbage.
»Da det er et almindeligt princip i Danmark, at indtægter i form af tilskud opnået på et ulovligt grundlag skal tilbagebetales, vil ministeren da oplyse, om dette princip også gælder for vindmølletilskud opnået i strid med de herfor gældende bekendtgørelser indtil 22. maj 2000?«
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Jeg kan ikke kommentere den helt konkrete sag, men vil stadig væk henvise til, at der jo stadig væk er en pulje til området, som Energistyrelsen administrerer, og jeg kan ikke sige, om den enkelte sag omkring forgasning er det rigtige. Jeg vil blot endnu en gang slå fast, at der fortsat er betydelige økonomiske midler til rådighed for en fremadrettet forsknings- og udviklingsindsats.
Vi har Risø på sektorforskningsområdet; vi har elselskaberne; vi har universiteterne, og vi har på finansloven, som jeg har nævnt, de 150 pct.-fradrag i vores konkurrenceevnepakke, og så er der nye ventureselskaber på vej.
Så det går altså ikke så ringe, som man gerne vil give udtryk for.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Arne Toft (S), 2002-05-08:
Jeg kan godt være enig med ministeren i, at de virksomheder, som er kommet igennem den første fase, nok også skal klare sig fremover, men mit sidste spørgsmål gik på nye energiformer.
Til sidst vil jeg godt spørge ministeren, om ikke ministeren i lighed med forskere synes, at det er ærgerligt, at vi her i Danmark ikke kan afprøve forgasningsteknologien, som skulle være sket ved opførelsen af et testanlæg til 35 mio. kr. i tilknytning til et lille naturfyret barmarksværk i Jylland.
Konsortiet stiller selv med en del af pengene, desuden har EU vist interesse med 15 mio. kr., men forudsætningen er, at den danske stat skal støtte med 5 mio. kr. Synes ministeren ikke, at det er tåbeligt?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Vi er jo i Danmark kommet langt med anvendelsen af miljøvenlige energiteknologier, og regeringen vil fortsat satse på en udbygning.
Men det skal jo, som vi har nævnt mange gange her i salen og i udvalgene, foregå på mere markedsmæssige vilkår.
Jeg vil da gerne i den forbindelse understrege, at på visse områder er teknologierne jo så langt fremme, at virksomhederne allerede selv er i stand til at finansiere den nødvendige forskning og udvikling.
Så er der mange andre steder, som jeg også har tilkendegivet her i salen, hvor man kan fortsætte, på vores universiteter og andre steder, i de private firmaer, plus at vi i forbindelse med konkurrenceevnepakken netop gennem det her skattemæssige fradrag på 150 pct. har givet incitament til, at man kan fortsætte sin forskning. Men det er et valg, om man skal tro på, at det hele skal foregå med offentlige tilskud, eller om vi skal skabe et marked, hvor virksomhederne kan selv.
Det er forskellen på den tidligere regering og den nuværende.
Arne Toft (S), 2002-05-08:
Det er rigtigt, når ministeren siger, at virksomhederne selv kan bruge midler til forskning, men vi har jo ingen garanti for, at de gør det.
Synes ministeren ikke, at det er tåbeligt at stoppe udviklingstilskuddene til bioætanol, der kan erstatte benzin og diesel?
Der har nu været givet tilskud i 7 år, og sidste år blev der lavet en aftale med Energistyrelsen om, at projektet skulle støttes 5 år mere.
Nu risikerer vi, at teknikken via private investorer ender i udlandet.
Vil ministeren ikke give mig ret i, at det er tåbeligt?
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om han ikke principielt er enig i, at EU-samarbejdet ikke er et tagselvbord, at Danmark har valgt at have forbehold på fire konkrete områder, og at det derfor politisk set egentlig er meget forståeligt, at vi ikke pr. automatik kan regne med at få parallelaftaler præcis dér, hvor det gavner Danmark.
Er det egentlig ikke en politisk fornuftig linje, som Kommissionen lægger?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Jeg vil sige, at regeringen jo med konkurrenceevnepakken har taget skridt til at forbedre erhvervslivets konkurrencedygtighed.
Det betyder, at virksomhederne vil få bedre økonomisk mulighed for selv at finansiere forskning og udvikling.
Den udvikling vil også blive forstærket af virksomhedernes nye mulighed for at fradrage 150 pct. af udgifterne til forskningssamarbejde med offentlige institutioner.
Så vil jeg også gerne her i dag sige, at en industri som vindmølleindustrien jo allerede har en meget betydelig eksport og indtjening, der sætter dem i stand til selv at finansiere deres forskning og udvikling.
Der er derfor mindre behov for at give direkte tilskud til disse virksomheders forskning og udvikling.
Berlingske Tidende angiver, at der er sket en reduktion af tidligere energitilskudsordninger på 86 procent.
Jeg bliver nødt til at sige, som jeg også har sagt i samråd i Folketingets Energipolitiske Udvalg, at Berlingske Tidendes tal er forkerte, fordi de medtager udgifter, som har været anvendt til andre formål end forskning og udvikling.
Energistyrelsen har opgjort situationen før og efter finansloven for 2002.
De midler, som afsættes til energiforskningsudgifter, omfatter ud over de direkte statslige tilskud også andre offentlige midler og en privat indsats.
Opgørelsen viser, at der i det nye finansår samlet set forventes anvendt ca. 650 mio. kr. til energiforskning, og det tal skal sammenlignes med det beløb på i alt 930 mio. kr., som var situationen sidste år.
Som nævnt har jeg redegjort for sagen i det åbne samråd
den 24. april, og jeg har til orientering efterfølgende sendt Energistyrelsens notat til Folketingets Energipolitiske Udvalg.
Regeringen står naturligvis ved de besparelser, som er gennemført i den særlige statslige ordning til energiforskning.
Det sker på baggrund af, at der som nævnt fortsat bliver afsat meget betydelige midler til energiforskning, som skal medvirke til, at vi fortsat kan forbedre Danmarks konkurrenceevne og eksport af energiteknologier.
Arne Toft (S), 2002-05-08:
»Kan ministeren begrunde de særligt voldsomme besparelser på forskning i vedvarende energi, som ifølge Berlingske Tidende den 8. april 2002 andrager 86 procent - og følgelig giver anledning til alvorlig bekymring for svækkede eksportmuligheder for dansk erhvervsliv?«
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artikel i Berlingske Tidende mandag den 8. april 2002.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Jeg kan ikke give nogen vurdering af sandsynligheden for, at vi kan få vore ønsker opfyldt, men vi vil presse på.
Men jeg vil godt opholde mig lidt ved hr. Peter Skaarups syn på forholdet mellem Danmark og EU.
Det hele var jo så enkelt, hvis vi ikke havde et forbehold, for så var vi fuldt og helt med, og så havde vi både rettigheder og pligter fuldt ud.
Men nu har hr. Peter Skaarup og andre altså arbejdet for, at vi skulle være udenfor, og det er vi så nu, og det respekterer vi, selv om vi er imod det, og selv om vi synes, det skader danske interesser.
Det er altså hr. Peter Skaarup, der ønsker, at vi skal stå udenfor, og det, hr. Peter Skaarup vil, er, at Danmark skal komme og sige: Her vil vi have en aftale, her og her og her vil vi have en aftale.
Men hr. Peter Skaarup vil også gerne have, at Danmark kan forbeholde sig ret til at sige: Her vil vi ikke have en aftale, og her vil vi ikke have en aftale.
Det sagde hr. Peter Skaarup lige for lidt siden, og så kan hr. Peter Skaarup jo heller ikke bebrejde Kommissionen, at den også en gang imellem siger: Her vil vi godt have en aftale med Danmark, men her vil vi ikke.
Der må vel gælde lige ret.
Hvis vi var med i Fællesskabet fuldt og helt, var vi omfattet fuldt ud, og så var det hele så nemt.
Men da hr. Peter Skaarup har ønsket, at vi skal stå udenfor, og hr. Peter Skaarup vil forbeholde sig ret til, at han ikke vil være med i alle aftaler, må hr. Peter Skaarup jo også indrømme Kommissionen retten til at sige, at den ønsker heller ikke at være med i alle aftaler.
Noget for noget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-08:
Nu siger statsministeren, at det er vanskeligere at presse på, men det kan jo ikke komme bag på regeringen, at der er de forbehold, og man har jo hele tiden haft en idé om, hvordan man skal håndtere den situation.
Uanset hvad regeringens synspunkter end måtte være, må man håndtere den situation ud fra den holdning, at det skal være til gavn for borgerne her i landet, og når man er klar over, at forbeholdene er der, kan jeg ikke forstå, hvorfor det skulle være vanskeligere at argumentere for, at vi kan lave de parallelaftaler. Jeg vil godt spørge, hvordan statsministeren vurderer mulighederne for at få de sidste to parallelaftaler igennem, og hvordan regeringen vil tage den sag op.
Vil man f.eks. tage den op over for regeringskollegerne i de andre lande? Er der inden for EU-systemet mulighed for at tale med de øvrige lande og få dem til at forstå, at en af forudsætningerne for Maastrichttraktaten var, at der var de forbehold.
Så vil jeg også spørge: Hvilke handlinger vurderer regeringen, der skal til for at påvirke Kommissionen i fremtiden, og hvad vil man rent faktisk gøre?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Naturligvis vil Danmark fortsat presse på for at få parallelaftaler på områder, hvor vi synes det kunne være en fordel.
Men EU's synspunkt, altså Kommissionens synspunkt, er - og jeg forstår det godt - at det kan man gøre på områder, hvor det også tjener EU's interesser.
Sådan er det.
Det, at vi nu i første omgang har fået fire ud af de seks, vi ønskede, betyder ikke, at vi opgiver de to sidste.
Vi vil selvfølgelig fortsætte presset, men jeg må altså sige til hr. Peter Skaarup, at det er vanskeligere at presse på, når man ikke har fulde rettigheder, og vi har ikke fulde rettigheder, fordi vi har et forbehold.
Vi har selv sat os uden for samarbejdet, og så kan vi fra sag til sag vurdere, om vi ønsker en parallelaftale.
Det er også dét, vi gør, og på de to områder, hvor vi nu i første omgang ikke har fået det, vil vi selvfølgelig fortsat presse på for at få det.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-08:
Når man udskriver folkeafstemninger, skal det være, fordi der er meget tungtvejende grunde til, at man ønsker at ændre et forbehold, og det må vi nok sige at der fortsat er.
Alene på udlændingeområdet er vi i den situation, at man kunne forestille sig, at EU måske vedtog mere liberale regler, f.eks. når det gælder familiesammenføringer.
Her ville det jo betyde, at hvis Danmark ikke kan vælge, om vi vil følge EU på det punkt, står vi i en meget dårlig situation med det ønske, vi har om en stram udlændingepolitik, også med hensyn til familiesammenføringsreglerne.
Men jeg har svært ved at forstå artiklen i Politiken.
Jeg håber, det er rigtigt, som statsministeren siger, at vi meget klart fra dansk side har meddelt, at vi ønsker os parallelaftaler på de her områder, men jeg vil godt bede statsministeren forholde sig til, om det ikke er rigtigt, at når Danmark var afgørende for, at vi fik Maastrichttraktaten, uanset om man kan lide det eller ej, og regeringerne spillede en stor rolle i den situation, ville det også være rigtigt, at den danske regering over for de øvrige regeringer markerede, at Danmark som opfølgning på forbeholdene gerne vil have parallelaftaler på alle seks områder - altså at Danmark på det næste møde i EU-kredsen tog sagen op og meddelte, at vi gerne vil have parallelaftaler i overensstemmelse med vores forbehold på alle seks områder.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at Kommissionen, som ikke er folkevalgt, træffer de afgørelser på vegne af Danmark.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Først må jeg sige til hr. Peter Skaarup, at selvfølgelig har hr. Peter Skaarup ret i, at forbeholdene gik ind som en forudsætning for den vedtagelse, der skete i 1993.
Det er også derfor, jeg hele tiden siger, at vi var, og vi er imod forbeholdene, men vi respekterer dem naturligvis.
Der skal ikke fifles med forbeholdene, selv om vi er imod dem, og skal de væk, skal det ske ad fordøren gennem en folkeafstemning.
Derom må vi kunne blive enige.
Men når det så er sagt, kan hr. Peter Skaarup da heller ikke kritisere, at vi ikke altid kan få vores vilje fuldt ud i EU.
Vi er altså afhængige af, at EU vil give os specielle aftaler, og det er som følge af, at vi er sat udenfor på nogle områder.
Hr. Peter Skaarup har ønsket, at vi skulle være udenfor, og så synes jeg også, det må være svært for hr. Peter Skaarup at kritisere, at vi ikke altid kan få det, som vi vil have det.
Jeg må altså afvise dem fremstilling, der var i dagbladet Politiken, og som hr. Peter Skaarup henviser til.
Jeg har sagt direkte over for Kommissionens formand, Romano Prodi, at vi ønsker parallelaftaler på alle seks områder, og jeg tror, det ligger sådan, at Prodi, som oprindelig faktisk var meget skeptisk over for overhovedet at give parallelaftaler til Danmark, mener, at når man kommer Danmark i møde to tredjedele af vejen, må Danmark vel være tilfreds.
Det er sådan, jeg må tolke det.
Jeg vil gerne gentage: Vi har bedt om seks parallelaftaler, men vi har desværre kun fået fire, og det skyldes altså forbeholdet.
Så spørger hr. Henrik Dam Kristensen: Når det nu på område efter område viser sig, at forbeholdet skader danske interesser, burde det så ikke give anledning til overvejelser?
Jo, det giver konstant anledning til overvejelser
Men jeg vil bare sige til hr. Henrik Dam
Kristensen, at når vi har forbeholdene, må vi respektere dem. Efter min opfattelse skal man tænke sig meget om, før man kalder ind til nye folkeafstemninger, og efter min mening skal der også gå en rum tid, før vi genoptager spørgsmålet om en ny folkeafstemning.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
Får denne og også andre konkrete sager, som har relation til vore forbehold og som dermed forhindrer Danmark i at deltage i noget, som vi ellers gerne ville være med til, statsministeren til at overveje situationen med hensyn til forbeholdene?
Peter Skaarup (DF), 2002-05-08:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om statsministeren ikke kan bekræfte, at der ikke var blevet nogen Maastrichttraktat, hvis ikke danskerne havde sagt ja i 1993 til Edinburghafgørelsen, og at der derfor heller ikke var blevet en situation, hvor man overhovedet kunne køre videre med EU-samarbejdet på den måde, hvis danskerne ikke havde fået de fire forbehold. Den tidligere regering sagde meget klart, at den ikke mente, det ville give anledning til nogen problemer, for i det omfang, EU måtte vedtage ting, som vi kunne være interesserede i at følge - vi kan jo selv vælge, om vi vil, men hvis vi følger dem - kunne vi få lov til at lave såkaldte parallelaftaler.
Kan statsministeren ikke bekræfte, at det har været i hvert fald den tidligere regerings opfattelse?
Så vil jeg godt spørge: Det står meget klart i Politikens artikel den 1. maj 2002, at Romano Prodi ligesom siger, at egentlig har Danmark selv ønsket sig denne situation, og at man har imødekommet de danske ønsker.
Kan statsministeren ikke godt forstå, at der vil være nogle blandt vælgerne, der vil sige, at det er uheldigt, at man har imødekommet de danske ønsker, men at vi åbenbart alligevel ikke kan få de parallelaftaler?
Arne Toft (S), 2002-05-08:
Når vi på finansloven ser på offentlige tilskud til puljen til forskning i vedvarende energi, går den fra små 285 mio. kr. sidste år til ca. 40 mio. kr. i år Vil ministeren give mig ret i, at der er stor sandsynlighed for, at virksomhederne ønsker at lægge deres investeringer dér, hvor der er et aktivt forskningsklima, som kan understøtte deres forskningsområde, og tror ministeren ikke i lighed med mange forskere inden for alternativ energi, at dette forskningsklima i Danmark meget let kan forsvinde sammen med de statslige tilskud?
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-08:
Nu troede jeg en kort overgang, at ministeren simpelt hen afskrev det der følelsesmæssige skattetryk som en ren vittighed, men det gjorde ministeren så alligevel ikke, for ministeren forsøgte alligevel at definere det følelsesmæssige skattetryk.
Og det følelsesmæssige skattetryk er, hvad folk følte, at de havde til rådighed efter skat, og skattetrykket, det følelsesmæssige skattetryk, skulle altså være steget, angivelig fordi folk gennem den socialdemokratisk-radikale regerings 10 år skulle have følt, at de fik mindre og mindre til rådighed efter skat.
Så vil jeg bare spørge ministeren: Eksisterer der en opgørelse, en opinionsundersøgelse, som ministeren kan henvise til, der viser, at folk fra 1992 og frem følte, at de fik færre og færre penge til rådighed efter skat?
Israel må jo have noget at skjule.
Heldigvis har menneskerettighedsorganisationen Human Rights Watch udarbejdet en meget grundig rapport, som fastslår, at i en række konkrete tilfælde har de israelske styrker efter alt at dømme begået krigsforbrydelser.
Det store spørgsmål er så, hvordan der gås videre med det materiale.
Jeg skal i den anledning minde om den store betydning, som Racakmassakren i Kosova fik for det videre forløb på Balkan.
Det var en massakre, som blev taget yderst alvorligt, og et spørgsmål, der blev fulgt helt til dørs.
Derfor vil jeg også godt spørge regeringen og spørge ministeren, hvad man vil gøre, for at oplysningerne fra Human Rights Watch bliver undersøgt helt til bunds og får konsekvenser, hvis de viser sig at være rigtige.
Skatteministeren gav en fuldstændig klokkeklar definition på, hvad han mente med det følelsesmæssige skattetryk, nemlig at hvis folk følte, at de havde fået færre penge til rådighed efter skat, var det følelsesmæssige skattetryk steget.
Så spørger jeg skatteministeren: Kan skatteministeren med nogen form for undersøgelse, opinionsundersøgelse, belægge den påstand, at folk i løbet af SR-regeringens levealder følte, at de fik færre penge til rådighed efter skat, altså præcis den definition, som ministeren brugte?
Og så begyndte ministeren at snakke om, at der var nogle skatter, der var steget.
Jamen det er jo ligegyldigt.
efter skat, og derfor er spørgsmålet: Har ministeren nogen som helst form for dokumentation eller antydning af dokumentation for, at folk har følt, at de har haft færre penge til rådighed efter skat i den periode, vi snakker om her?
Nicolai Wammen (S), 2002-05-08:
»Får de bekymrede henvendelser fra Bulgarien, Rumænien og Moldova angående fremtidig støtte til miljø regeringen til at revurdere nedskæringerne i den danske miljøstøtte i Østeuropa?«
»Hvordan forholder ministeren sig til, at man fra Dansk Industri i Politiken den 12. april 2002 udtrykker betydelig bekymring for nedskæringer af den danske støtte til miljø i Østeuropa, både for så vidt angår følgerne for miljøet og for danske virksomheder?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jamen vi gør det vel næppe bedre end ved at fuldende oplæsningen af hele formålet med kommissoriet, så tror jeg, det hele er klart.
Det kunne vi så have gjort fra starten, men så vil jeg bare sige, at man kunne have bedt om at få kommissoriet.
Der står heri: »For at styrke såvel grundlaget for et bæredygtigt fiskeri, den biologiske rådgivning samt den overordnede målsætning om sikring af sunde fødevarer nedsættes nu et udvalg om miljøpåvirkninger og fiskeriressourcer. Udvalget skal afgive en rapport til fødevareministeren
om menneskeskabte og naturgivne faktorer ud over fiskeri, der påvirker fiskebestandens tilstand og udvikling, fiskeriets udøvelse samt faktorer, der påvirker fisken som fødevare. I erkendelse af, at fiskeriets egen påvirkning af ressourcegrundlaget er velbeskrevet, forventes dette tema kun inddraget som en referenceramme.« Så nu til det første spørgsmål: »Udvalgets rapport skal gøre rede for aktuel viden og forskningsindsats i Danmark og i internationale fora vedrørende betydningen af forskellige typer af menneskeskabte« - det er jo det, vi taler om - »og naturgivne påvirkninger.
Udvalgets rapport kan endvidere stille forslag« - de kan altså komme med forslag - »om en styrket koordination eller prioritering af arbejdet med kortlægningen og vurderingen af de anførte påvirkninger samt om en reduktion er af menneskeskabt oprindelse. Udvalget skal hovedsagelig fokusere på påvirkningen af direkte eller indirekte betydning for bestande, der indgår i dansk fiskeri, og endelig inden afgivelsen af rapporten skal udvalget endvidere afholde en konference eller høring med inddragelse af repræsentanter for forskning, forvaltning og erhverv.«
Det kommissorium er faktisk rigtig godt og rigtig flot lavet.
Jeg havde lyst til, at jeg selv havde lavet det, men sådan er det altså.
De tager jo det hele med heri og kommer med forslag, og jeg mener sådan set, at vi lige skal vente og se til den 1. oktober 2002.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Ja eller nej!
Ligger det efter miljøministerens mening inden for Hjortnæs-udvalgets kommissorium?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Ja, det skyldes jo ganske enkelt, at det er det, Hjortnæs-udvalget arbejder med.
Altså jeg har jo ikke set over skulderen, hvad Hjortnæs-udvalget sidder og arbejder med, men når vi diskuterer de her forhold, så er det jo netop, at vi får at vide, at Hjortnæs-udvalget er nedsat.
Det synes jeg er godt, og jeg nævnte jo lige alle de miljøfarlige stoffer.
Jeg vil ikke tages til indtægt for allerede i dag at kunne vide, hvad Hjortnæs-udvalget kommer med 1. oktober, men jeg går ud fra, at de ting, jeg får at vide, selvfølgelig er, at man også er inde at arbejde med de miljøfremmede stoffer.
Derfor er det så, at jeg siger, at fødevareministeren og jeg kigger på det.
Men det er klart, jeg synes jo i høj grad også, at miljøministeren, når vi nu taler om miljø her i havene, også er en del af det.
Men vi må bare tage det i den rækkefølge, synes jeg.