Jann Sjursen (KRF), 2000-04-25:
Indledningsvis vil jeg gerne takke miljø- og energiministeren for den energipolitiske redegørelse 2000.
Kristeligt Folkeparti kan langt hen ad vejen tilslutte sig de mål og midler, der angives i redegørelsen.
Det gælder naturligvis ikke mindst de afsnit i redegørelsen, der vedrører de energireformer, som vi selv har lod og del i.
Forsyningssikkerhed, økonomi og energieffektivitet har været bærende elementer i de sidste årtiers danske energipolitik, og det vil de fortsat være, men en afgørende faktor i de kommende år må og skal være hensynet til en bæredygtig udvikling. Kristeligt Folkeparti står fast på de forpligtelser, som Danmark har påtaget sig internationalt på bl.a. CO2-området, på målsætningen om en 20 pct.s reduktion i år 2005 af vores CO2-udslip sammenlignet med niveauet i 1988 og på de mål, der opnås enighed om i Kyoto.
Jeg er glad for, at flere ordførere nævnte - jeg tror også ministeren nævnte det, og han har også gjort det tidligere - at de Kyotomekanismer, som diskuteres, skal ses som supplement til vores egen indsats på området.
Vi er fra Kristeligt Folkepartis side ikke masochister i den forstand, at vi mener, at vi skal overopfylde alle internationale målsætninger og også helst gøre det før alle andre.
Men vi har den opfattelse, at hvis vi ikke fra dansk side - vi, der har både de økonomiske og de tekniske muligheder -
lever op til de målsætninger, vi har påtaget os, hvem skulle så egentlig gøre det?
Hvem skulle vi kunne forvente ville gøre det, hvis ikke netop Danmark gik i front frem for så mange andre?
Vi har ført en fremsynet energipolitik gennem de seneste år.
Vi har også haft og har en fremsynet energisektor, som også selv på mange måder har formået at gå foran.
Der er dog et område, der halter, når det gælder opfølgelsen af klimamålsætningerne, og det er naturligvis transportområdet. Det har ministeren jo også selv været inde på i sin redegørelse og også i den tale, han holdt her i dag.
Her er der måske det, man må kalde en sort plet i regeringens politik.
Vi mener, at man kunne være langt mere ambitiøs, end regeringen har vist sig på området.
Man kunne i hvert fald begynde med en omlægning af afgifterne inden for transportmiddelsektoren, så man sikrede en mere miljøvenlig transportsektor end den, vi har i dag.
Meget kunne gøres dér og i virkeligheden uden de store omkostninger og også uden de store anstrengelser.
Vi mener heller ikke, at den udvikling, som bærer i retning af at etablere en fast forbindelse over Femer Bælt, er med til at sikre, at Danmark kan opfylde de miljømålsætninger, vi har på transportområdet.
Tværtimod trækker det i den forkerte retning.
Så på det område mener vi at regeringens ambitionsniveau er for lavt.
Ser vi på den danske indsats i et internationalt perspektiv - og det er jo det ministeren vier megen opmærksomhed i sin redegørelse, og det er forståeligt nok - så vil jeg også godt påpege, at den bistandsindsats, Danmark er med til at gøre i Central- og Østeuropa, er utrolig vigtig.
Problemerne her er langt større end dem, vi finder herhjemme i forhold til at opfylde diverse miljømålsætninger, og i modsætning til det, vi oplever her i Danmark, er problemet dér både økonomien og teknologien, og derfor er der brug for hjælp. Redegørelsens omtale af Ignalinapakken er vigtig i den sammenhæng, også som illustration af, at Danmark kan være med til at gøre en forskel, når det gælder en indsats i forhold til de Central- og Østeuropæiske lande.
Vi glæder os i Kristeligt Folkeparti over, at det bliver lukket, det skal der ikke herske tvivl om, men jeg er enig i, at hvis man ser på det proportionsmæssige, så er problemerne med de usikre kernekraftværker i Central- og Østeuropa af langt større dimensioner, end når det gælder Barsebäckværket. Internationalt set er det vigtigt også at erkende - det har jo også været forudsætningen for de energireformer, som Kristeligt Folkeparti har taget del i i de sidste par år - at EU spiller en stadig større rolle.
Det gælder ikke kun på el- og gasområdet, når vi taler om liberalisering; det gælder f.eks. også på det område, som vi tillægger stor betydning, nemlig normområdet. Jeg sagde måske tidligere, at EU her spiller en stor rolle, og det gør det måske netop ikke, som jeg ser det i øjeblikket, men EU kunne have en stor betydning, hvis vi bl.a. fra dansk side var med til at sikre nye initiativer og ny fremdrift netop på det område, hvor vi tidligere har påvirket EU i en positiv retning.
Jeg synes, når det gælder de instrumenter, der ligger lige på den flade hånd for os i EU-sammenhæng, at vi dér i højere grad skulle bruge EU til at være en miljøets provokatør, også når det gælder om at reducere energiforbruget i EU ved hjælp af et instrument som normer.
Danmark er i international sammenhæng
et udstillingsvindue, når det gælder energi- og miljøteknologi, og også når det gælder energi- og miljøpolitik, også selv om vi ikke er de bedste på alle områder.
Jeg synes, det er vigtigt, at nogle af de elementer, der indgår i de energireformer, som en række partier har besluttet sig for her inden for de sidste par år, også peger i denne foregangsretning.
Må jeg bare pege på elreformen og det element i elreformen, der hedder CO2-kvoter, som nu behandles i Europa-Kommissionen.
Det synes jeg er et meget godt eksempel på, at dansk energipolitik er fremsynet, hvor vi nu med hensyn til den behandling, forslaget får i Kommissionen, også må sige, at det ikke kun skyldes, at der kan være problemer på området, men at vi også lige præcis har været foregangsland, og derfor er der noget nyt for Kommissionen at tage stilling til.
Det synes vi er noget af det, der er perspektiver i med hensyn til elreformen, og som altså peger længere end blot til det, der sker her i Danmark.
Vi er tilfredse med den gradvise liberalisering, der nu er lagt op til på både el- og gasområdet, og vi er da især tilfredse med, at det er lykkedes at få etableret brede politiske flertal omkring disse reformer.
Og jeg vil i modsætning til hr. Søren Kolstrup fra Enhedslisten, der tidligere næsten fik det til at se ud, som om dansk energipolitik tidligere har baseret sig på et flertal, der så noget mere snævert ud end det, der er bag de brede energireformforlig her, sige, at dansk energipolitik gennem alle årene, for så vidt angår de grundlæggende ting, faktisk har været baseret på endog særdeles brede politiske flertal og altså fortsat gør det, og det mener jeg er en styrke.
Der er opnået en balance mellem på den ene side den frie konkurrence og markedskræfterne og så på den anden side hensynet til, at det ikke skal gå ud over miljøet og forbrugerne.
Vi ser frem til etableringen af VE-markedet i 2002.
Det er afgørende, at det marked faktisk bliver en succes, som vi ser det fra Kristeligt Folkepartis side.
Det er ikke nemt, også fordi vi her forsøger os på et nyt område, om jeg så må sige, og det er et problem, også for de aktører, som skal agere i et kommende VE-marked.
Vi har allerede set, at vindkraftudbygningen, som vi vurderer det i hvert fald, lider under, at tingene ikke er på plads endnu.
Det må vi desværre leve med, for vi må altså også tage os den tid, det tager at få etableret et solidt VE-marked. Vi er tilfredse med, at vi med de energireformaftaler, der nu er indgået, også har fået givet biomassehandlingsplanen et skub fremad, også selv om der er blevet sat en ny måldato, der nu hedder 2005, for opfyldelsen af målene.
Der har efter vores opfattelse måske været en vis træghed i sektoren, men der har også, og det vil jeg godt understrege, været reelle problemer med hensyn til de nye teknologier, som skulle kunne anvendes, for at man får anvendt mere biomasse fremover, men målsætningen er blevet fastholdt, og det er vigtigt.
Med hensyn til energibesparelser lægger vi meget vægt på den del og også på det lovforslag, som er til behandling senere i dag.
Lovforslaget har i hvert fald i sit udkast mødt megen kritik, og der kan netop i det forslag stadig væk fra vores side være ting, man kan rette det kritiske lys mod, men vi lægger vægt på den energibesparelsesredegørelse, som miljø- og energiministeren nu bliver pålagt at komme med hvert år i september måned.
Her har vi reelt et nyt håndtag til at sikre en målopfyldelse og sikre, at vi får valgt de rette midler for at kunne gennemføre den fornødne energibesparelsesindsats.
Området vedrørende vedvarende energi har
Kristeligt Folkepartis forkærlighed, og jeg vil ikke undlade at nævne, at vi jo i den her folketingssamling har fremsat et beslutningsforslag om solvarme
Jeg håber meget, selv om man i den store sammenhæng kan sige, at det er en lille sag, at vi her kan nå et konkret resultat ud fra et synspunkt om, at det er utrolig vigtigt med mange bidrag for at sikre, at Danmark kan leve op til de målsætninger, vi har sat os.
Ministeren gør i sin redegørelse nogle bemærkninger om det faktum, at Danmark i 1999 var den største nettoenergieksportør nogen sinde, og det er bestemt glædeligt.
Der er dygtige aktører i Nordsøen, og der er også et godt dansk selskab, som hedder DONG.
Men uanset det glædelige resultat vil vi også lægge vægt på, at vi får en omstilling, så vi i stadig mindre grad bliver afhængige af de konventionelle energikilder fremover.
Det sigte skal ikke glemmes, uanset at vi vil være afhængige af konventionelle energikilder mange år frem endnu.