runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sonja Mikkelsen (S), 2001-03-02:
Det fjerde lovforslag i dag fra økonomiministeren drejer sig om adgang til at anvende interne modeller, når der skal måles markedsrisici, om præcisering af insolvensbegrebet og underretningspligt til Finanstilsynet om etablering af filialer i udlandet, og så er der også noget regelforenkling i forslaget.
Det første element er om at anvende såkaldte interne modeller, når en finansiel virksomhed skal vurdere den risiko, virksomheden løber med sine pengeanbringelser, og det har altså ikke noget med kundernes soliditet at gøre.
Der er det vigtigt, når man nu skal have adgang til at bruge sine egne regnemodeller, at den pågældende model skal leve op til en hel række krav, der skal sikre, at vi stadig væk får et retvisende billede, selv om man ikke længere bruger den almindeligt autoriserede model. I Socialdemokratiet lægger vi vægt på, at vælger en virksomhed at bruge sin egen model, skal det sikres, at det ikke giver en særlig konkurrencefordel for disse virksomheder.
Det vil typisk være store banker og koncerner, som vil kunne udvikle egne modeller, men vi lægger altså vægt på fra Socialdemokratiets side, at man ikke af den grund skal kunne opnå en mere lempelig vurdering end den, andre virksomheder kan opnå.
De krav, der er stillet til interne modeller, tager netop sigte på at sikre, at der ikke kommer en skævhed ind i konkurrencen ad den vej, og vi vil fra Socialdemokratiets side opfordre økonomiministeren til at følge udviklingen i brugen af dette nye instrument i fremtiden for at holde øje med, om det i praksis viser sig alligevel at give en konkurrencemæssig fordel, som ikke var tilsigtet.
Det andet element drejer sig om at få skåret lidt mere ud i pap, at efterstillet kapital, udstedt af den finansielle virksomhed selv, ikke indgår i bedømmelsen af, om virksomheden opfylder lovens solvenskrav.
Det er der tilsyneladende en vis usikkerhed om i dag; den bliver altså ryddet af vejen, og det synes vi i Socialdemokratiet er en glimrende idé.
For at Finanstilsynet kan følge med i, hvad de finansielle virksomheder har gang i af forretningsaktiviteter i udlandet, udvides pligten nu til også at oplyse tilsynet om åbning af filialer i udlandet.
Hidtil har det været gældende, når filialen lå i et andet EU-land, men nu bliver det altså globalt dækkende.
Også det finder vi i Socialdemokratiet er fornuftigt i betragtning af den globalisering, ikke mindst den finansielle sektor er en del af, og realkreditinstitutterne har jo allerede den pligt.
Socialdemokratiet lægger i den sammenhæng vægt på, at tilsynet har så gode arbejdsbetingelser som muligt for at løse sine opgaver, og det mener vi at det her kan medvirke til.
Endelig tilpasses realkreditinstitutternes regler til den øvrige finansielle sektor, så økonomiministeren ikke længere skal godkende bestyrelsesmedlemmerne i den fond eller forening, som ejer et realkreditinstitut.
Også i dette lovforslag var der altså lidt regelforenkling, og det understreger jo, at hele regeringen
er optaget af at lette de administrative opgaver, hvor det er muligt, uden at formålet med reguleringen går fløjten.
Socialdemokratiet kan således støtte forslaget.
Pernille Sams (KF), 2001-03-02:
Jeg kan meget kort sige, at Det Konservative Folkeparti kan også tilslutte sig det her forslag.
Ole Sohn (SF), 2001-03-02:
Undtagelsesvis er jeg enig med fru Pernille Sams.
Vi støtter også forslaget.
Egil Møller (DF), 2001-03-02:
Ja, jeg må sige, at jeg undtagelsesvis er enig med hr. Ole Sohn, så vi støtter også lovforslaget.
Pia Larsen (V), 2001-03-02:
Venstre kan tilslutte sig dette lovforslag, og vi støtter især, at finansielle institutter får mulighed for at anvende interne modeller.
Det er en klar fordel, at de institutter, der har udviklet egne risikosystemer, nu langt mere præcist kan måle de markedsrisici, de løber, end de hidtil har kunnet via de standardmetoder, der har været i de gældende EF-direktiver.
Vi har noteret os, at de fleste i branchen er positive
over for, at insolvensbegrebet præciseres.
Vi er dog opmærksomme på, at Advokatrådet ikke finder det ønskeligt, at indehaver af ansvarlig lånekapital skal afskæres fra at kunne indgive konkursbegæring i konkrete tilfælde, hvor der er en retlig interesse i afsigelse af konkursdekret. Men vi støtter forslaget, som det er fremsat.
Ole Sohn (SF), 2001-03-02:
Det er blot et opklarende spørgsmål til hr. Egil Møller.
Når hr. Egil Møller understreger, at lønmodtagernes fonde, LD og de andre, ikke skal drive virksomhed, men alene forvalte de penge, de har i deres fonde, på bedst mulig måde, så er mit spørgsmål: Må de så ikke efterkomme private virksomheders ønske om indskud af kapital i virksomhederne? For konsekvensen af hr. Egil Møllers holdning må jo være, at LD alene må sætte sine penge på en bankkonto eller i obligationer, men at man ikke må imødekomme private virksomheders ønske om indskud af kapital fra Lønmodtagernes Dyrtidsfond. For hvis de gerne må investere i en virksomhed, så har de vel også et berettiget krav om at beskytte deres investering, som enhver anden kapitalist har.
Sonja Albrink (CD), 2001-03-02:
Der har været en god debat om de ændringer og elementer, som forslaget her indeholder.
Derfor skal jeg heller ikke på CD's vegne gå dybere ind i dem, men blot tilkendegive, at vi er positive over for de intentioner, der ligger i det her forslag.
Dermed være ikke sagt, at der ikke er noget, vi gerne vil have uddybet, men vi kan støtte de fleste ændringer, der er i forslaget, og det er så meldingen fra CD.
Egil Møller (DF), 2001-03-02:
Der er jo altid en vis risiko, når man placerer midler i private virksomheder, og det afhænger altid af en ledelses vurdering, hvorvidt man i en given situation skal gå ind og placere andres midler i de virksomheder, det nu drejer sig om.
Men jeg mener ikke, at de på noget tidspunkt skal have en bestemmende indflydelse på at drive selve virksomheden.
De må altså tage meget hensyn til, at de ikke påtager sig nogen risiko over for deres medlemmer ved placeringen af midlerne.
Ole Sohn (SF), 2001-03-02:
Skal det forstås sådan, hr. Egil Møller, at Lønmodtagernes Dyrtidsfond gerne må placere penge i en privat virksomhed, men hvis det så viser sig, at den private virksomhed bliver nødlidende, så må lønmodtagerfonden ikke - som alle andre investorer - beskytte deres aktive investering, sådan at man kan give lønmodtagerne det bedst mulige afkast af deres pensionsopsparing?
Det synes jeg er meget interessant, at man bare skal lukke øjnene og acceptere, at man mister penge, hvorimod alle andre investorer gerne må gøre det.
Jeg synes, det er en yderst interessant vinkel at få frem, at det er Dansk Folkepartis opfattelse.
Men jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti har ladet sig inspirere lidt af Venstre og De Konservative.
Jeg synes, det er rystende, at man kan komme med sådan en melding fra Folketingets talerstol.
Egil Møller (DF), 2001-03-02:
Jeg vil gerne understrege over for SF's ordfører, at det at drive privat virksomhed, er ikke noget, disse lønmodtagersammenslutninger skal gøre.
De skal alene forvalte midlerne, og der må vi indrømme, at de er sluppet godt fra det her de seneste år.
Men deres formål er at placere midler i private virksomheder og alene det.
De skal ikke have mulighed for at have bestemmende indflydelse.
Som også tidligere ordførere har været inde på, består dette lovforslag af mange forskellige elementer, og et af disse elementer er, at ATP, LD og AES vil få en mere vidtgående adgang til at opnå bestemmende indflydelse i erhvervsvirksomheder.
Jeg vil godt sige klart, at Dansk Folkeparti ikke ønsker, at disse offentligt etablerede investorer skal drive erhvervsvirksomheder.
De skal alene holde sig til deres formål, nemlig at forvalte de indbetalte pensionsmidler.
Et andet element i lovforslaget er en præcisering af reglerne om forsikringsformidlernes oplysningspligt og skiltningspligt.
I Dansk Folkeparti kan vi tilslutte os lovens sigte med hensyn til forbrugerbeskyttelse, men vi mener, at man på flere punkter går for vidt i sin detaillovgivning.
Der bør alene være krav om skiltning m.v. i det omfang, hvor den enkelte forsikringskunde kan være i berettiget tvivl om, hvorvidt vedkommende står over for en formidler, der vil give ham en uafhængig rådgivning eller ej. Det vil være utopi, at forbrugeren kan forvente rådgivning med hensyn til flere frit valgte forsikringsselskaber hos en afhængig formidler.
Derimod vil en provisionsoplysning have en vis betydning i forhold til en uafhængig forsikringsmægler. I Dansk Folkeparti ønsker vi så bred en konkurrence på området som muligt.
Derfor skal der være mange muligheder for at afsætte produkterne til så stor en kreds som muligt, samtidig med at forbrugerbeskyttelsen sikres bedst muligt.
Når det drejer sig om rejsebranchens salg af forsikringer, vil det set gennem Dansk Folkepartis briller være fornuftigt at undtage rejsearrangørernes salg af rejseforsikringer fra loven.
I store dele af dansk erhvervsliv er der ikke tradition
for at offentliggøre, hvilke aftaler man har med sine underleverandører eller samarbejdspartnere.
Det er ofte fortrolige oplysninger, som alene vedrører parterne, og de skal derfor ikke offentliggøres over for konkurrenterne på markedet. Lovforslaget indeholder en bestemmelse om, at LD's medlemmer skal have mulighed for at lade deres opsparing forblive i LD efter det fyldte 70. år, og det kan vi godt støtte i Dansk Folkeparti.
Når man skal vurdere lovforslaget under ét, kan vi ikke fra partiets side medvirke til lovens vedtagelse.
Ole Sohn (SF), 2001-03-02:
Det har været en meget interessant debat, vi har haft her om politisk økonomi.
Men jeg må indrømme, jeg forstår ikke helt Venstres og De Konservatives holdning til spørgsmålet.
Jeg kan forstå, at man har været imod etableringen af Lønmodtagernes Dyrtidsfond og ATP osv., hvis man har været det. Men jeg kan ikke forstå, at når man nu har disse institutioner, at de så ikke må agere på det marked.
Mig bekendt er det ikke Lønmodtagernes Dyrtidsfond, der går ud på en græsmark og forsøger at etablere en virksomhed.
De imødekommer et behov, der er fra eksisterende virksomheder eller kapitalister, om man vil, som anmoder dem om at komme og skyde nogle penge ind i virksomheden.
Derfor er det ud fra et kapitalistisk og et markedsøkonomisk synspunkt et ganske naturligt forslag, der er kommet fra regeringen,
og jeg tvivler på, at man på noget tidspunkt vil se sådan en god dansk virksomhed blive overtaget af Lønmodtagernes Dyrtidsfond, hvorefter man så sætter et nyt banner over indgangsporten til virksomheden, hvor der står: Kooperativet - eller som det hedder østpå, Dynamo eller Lokomotiva - Mærsk eller hvad det nu måtte være.
Det tror jeg ikke man behøver at frygte.
Af samme grund er jeg selvfølgelig også enig i, at det er et godt forslag, at man lader lønmodtagere få mulighed for at lade deres penge stå i Dyrtidsfonden til efter det 70. år, så de på den måde kan nyde godt af denne institutions faktisk imponerende gode måde at forvalte kapital og penge på.
Hvis man endelig skal kritisere noget ved lovforslaget, er det ikke så meget indholdet i de forskellige elementer, men at der er blandet så meget sammen, alt godt fra havet. Det er nu ikke noget, der ophidser os i den her sammenhæng, principielt mener vi, det er en dårlig skik, men lad gå for denne gang.
Vi støtter lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 2001-03-02:
Bare for at udrydde en misforståelse: Jeg mener ikke, at det var for langt.
Altså jeg mener, at hvis man går ind på den her markedslogik, som fru Pernille Sams er tilhænger af, så skal man ikke lægge grænser ind, der tvinger folk til af ideologiske grunde at tabe penge.
Det er jo det, der ligger i fru Pernille Sams' indsigelser og krav om, at det skal være midlertidigt.
Det er de ideologiske grunde: Kan en pensionskasse blive tvunget til at tabe penge?
Det synes jeg ikke er rigtigt.
Pernille Sams (KF), 2001-03-02:
Jeg startede også med at sige, at jeg også synes, at en bestemt bank har brugt den bestemmelse til at få en meget, meget, meget lang periode, som jeg synes var uhensigtsmæssig.
Så der er vi jo for en gangs skyld enige med hr. Frank Aaen.
Der er langt imellem, men her var da i hvert fald en enkelt konkret sag, hvor jeg også synes, perioden var alt for lang.
Men når hr. Frank Aaen synes, perioden var for lang, hvorfor i alverden skulle vi så åbne for, at de institutionelle investorer kunne lave lige så lange perioder?
For hvis vi er enige om, den anden var alt for lang, så er denne her jo også dybt problematisk.
Derfor, må jeg sige til hr. Frank Aaen, vil vi gerne være med til at sikre investeringerne bedst muligt.
Vi har bare den modsatte opfattelse.
Hr. Frank Aaen vil jo gerne have, at det betød, at de kunne have bestemmende indflydelse permanent, og vi vil gerne sikre, at det kun er i nogle nødsituationer, der er bestemmende indflydelse.
Derfor kan vi nok aldrig blive enige de to partier imellem.
Men jeg har sagt her, at jeg mener, det er en forudsætning for os, at det bliver uhyre restriktive muligheder, der bliver åbnet for, og ellers overlader vi banen til hr. Frank Aaen, som kan lave flertal sammen med regeringen, hvis det skal være en ladeport, der åbnes til misbrug.
Morten Helveg Petersen (RV), 2001-03-02:
Som er enig med alle de foregående, og jeg støtter også forslaget.
Frank Aaen (EL), 2001-03-02:
Hvis vi er enige om, at det, det drejer sig om her, er at beskytte pensionisternes formue, så er det jo lidt dumt at have sådan en ideologisk tidsgrænse, for så må det midlertidige ud igen - det skal jeg vende tilbage til - jeg synes slet ikke, vi behøver at have nogen begrænsning for, at det skal være midlertidigt.
Vi kender det jo andre steder fra.
Banker har bestemmende indflydelse på en industrivirksomhed.
Vi har jo eksempler i virkelighedens verden på, at selv om de heller ikke må gøre det uendeligt, så har en bank i meget, meget lang tid ejet en investering for på den måde at kunne beskytte sine penge.
Jeg kan ikke se, hvorfor det skulle være mere restriktivt her.
Morten Helveg Petersen (RV), 2001-03-02:
Lovforslaget skaber større klarhed om erhvervsdrivendes pligter ved forsikringsformidling og giver mere smidige regler om aktivt ejerskab til gavn for både kunder og erhvervsdrivende.
Et andet vigtigt element er, at oplysnings- og skiltningspligten bliver tydeligere, når erhvervsdrivende formidler forsikringer til kunder.
Så skabes der mulighed for, at institutionelle investorer midlertidigt kan udøve bestemmende indflydelse på anden virksomhed, og det er jo det, der har tiltrukket sig hovedparten af opmærksomheden i debatten i dag.
Lad mig sige for det første, at der allerede findes parallelle regler på bankområdet, og for det andet at denne her debat og diskussion om fondssocialisme forekommer en smule anakronistisk, når man tager i betragtning, hvilke resultater de her institutionelle investorer i øvrigt har skabt.
Jeg kan overhovedet ikke dele den bekymring, som er fremkommet fra visse ordførere, særlig V og K, omkring frygten for fondssocialisme.
Der er mange danske virksomheder, som nyder godt af den ekspertise og den kompetence, som institutionelle investorer har i dag.
Hvorfor skulle de dog ikke også fremover kunne drage gavn og nytte af den kompetence på mere aktiv vis.
Vi kan tilslutte os forslaget fra radikal side.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-03-02:
Når vi behandler den sag her i dag, skal vi så ikke begynde med at glæde os over, at stormen og orkanen har lagt sig?
Nu har de fleste skovejere haft tid til at vurdere, hvordan situationen er.
Det er klart, at med den ravage, den lavede rundtomkring, vil der jo gå en tid, og man har så også sat en frist til marts måned, hvis man vil være med under den ordning, som fremkommer her.
Den ene ændring vedrører en præcisering af, hvornår udbetaling af offentlige tilskud skal registreres i matriklen.
Herved sikres det, at en eventuel ny ejer af skovarealet får kendskab til, at der er ydet tilskud fra stormfaldsordningen, og at der som følge heraf påhviler ejeren af den pågældende skov en forpligtelse til at have en basisforsikring i 15 år efter udbetaling af sidste rate af tilskuddet.
Det er klart, at går man med, hænger man også på en rateindbetaling i 15 år.
Der står intet i lovforslaget, om de økonomiske udgifter ved tinglysningen også er tilskud, man kan søge fra stormfaldsordningen, eller om det er en privat indbetaling, for når det skal med i tinglysningen, er der selvfølgelig også nogle ret store udgifter ved det.
Vi går fra Dansk Folkepartis side meget konstruktivt ind i det her udvalgsarbejde og prøver at få det allerbedste ud af det.
Marianne Jelved (RV), 2001-03-02:
Som takker for, at det nogle gange ser ud til at blive nemt at få et lovforslag gennem Folketinget.
Pernille Sams (KF), 2001-03-02:
Jeg vil meget gerne deltage i at finde ud af en relevant periode, der skal sættes som maksimum.
Jeg er ikke sikker på, det er 3 måneder, som hr. Frank Aaen her siger.
Men jeg er sikker på, det i hvert fald ikke er 3 år.
Hvor går hvad?
Jeg tror, man sammen kan sætte nogle meget præcise kriterier op, ikke nødvendigvis et fast antal måneder, men måske nok et maksimum.
Men det er også et spørgsmål om, hvad grunden er til, at man lige pludselig står i den situation.
Er det noget, der skal falde ind under loven, eller er det ikke?
Hvor længe kan man tillade sig at sige, at nu er der opstået en midlertidig situation?
Hvordan sikrer man, at - det står i hvert fald slet ikke i lovforslaget - man så hurtigt som muligt kommer ud af den midlertidige situation?
Hvad skal der til af krav
for, at det er opfyldt, at man må blive ved med at beholde en eventuel bestemmende indflydelse? Sådan er der masser af konkrete ting, man sagtens kunne opstille som yderligere kriterier, der kunne sikre, at en sådan bestemmelse ikke ville blive misbrugt.
Det vil vi i hvert fald kræve.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-03-02:
Det er den debat, vi har haft, og der var ikke noget forkert i det, økonomiministeren sagde, så det kan jeg også tilslutte mig.
Jeg vil bare lave den enkelte tilføjelse, at det havde selvfølgelig også lidt at gøre med, at man ønskede, at skovene skulle være fredskove, og man ønskede, at de skulle sammensættes på en bestemt måde.
Derfor gik man ind og stillede nogle betingelser for, at man i det hele taget kunne få lov at få penge herfra.
Forsikring er den ene ting, de andre ting er den anden del, og det er selvfølgelig også en debat, vi har haft.
Marianne Jelved (RV), 2001-03-02:
Først til hr. Ole M. Nielsen
: Nu forstår jeg spørgsmålet, det underfundige i spørgsmålet, men det, der er sagen - nu er jeg næsten nødt til at sige, som jeg har forstået det indtil dette øjeblik - er, at den manglende præmie, der gør, at man ikke kommer op på størrelsesordenen 2 mio. kr., indbetales formelt og reelt af Stormrådet.
Og det er klart, at så har Stormrådet også en aktie - i anførselstegn - i forsikringsselskabet, og så må den selvfølgelig gå til Stormrådet; men det er jo et forsøg på at løse det problem med at have en tilpas masse, inden man går i gang med ordningen.
Så kan jeg oplyse, at jeg har fået tal for anmeldelser til forsikringsordningen om skovfald, og alt tyder på, at vi slet ikke får brug for denne her, for der er 2.400 skove tilmeldt eller anmeldt, og det er altså over det antal, der skulle til for at nå de 2 mio. kr., så alt tyder på, at det ikke bliver nødvendigt.
Så til allersidst til hr. Hans Christian Schmidt: Det er jo en gammel debat, og jeg vil bare sige, at jeg sådan set ikke har noget imod en puljeordning, hvis puljeordningen selv løste hele problemet.
Det, der var vores skisma, og nu siger jeg det kun for historieskrivningens skyld og for referatet i Folketingstidende, er, at hvis man også vil have del i metoden omkring stormflod, så synes vi, det var rimeligt, at der var en forsikringsordning.
Men det er det gamle skisma, hvor Venstre og regeringen har forskellige synspunkter.
Det accepterer jeg, men nu håber jeg, at vi kan finde løsninger på de udeståender, der er i forbindelse med dette lille lovforslag.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-03-02:
Det var sådan set mest kommentarerne, jeg synes man måske kunne få en anden holdning til. Jeg vil godt sige, at jeg er helt med på, at de betingelser, der er stillet for, hvor mange planter der skal plantes pr. hektar, hører hjemme i Skov- og Naturstyrelsen. Det er bare sådan, at det var med i det oprindelige lovforslag som en forudsætning for, at man kan få tilskud.
Jeg tror, at når økonomiministeren aldrig har kunnet forstå, hvorfor Venstre ikke gik ind for en forsikringsordning, er det måske, fordi økonomiministeren tager fejl af det næste punkt, som økonomiministeren nævner, nemlig at skovejerne jo bare kunne organisere det selv.
Det er da sådan set også meningen.
Det, hele forslaget gik ud på, var sådan set, at det skulle skovejerne selv have gjort.
Det kunne skovejerne selv have gjort, og det var sådan set det, hele ideen gik ud på.
Havde de gjort det, kunne man jo sagtens have udbetalt dem støtte alligevel, når de var med i sådan en ordning.
Så det var kun dér, valget stod. Og hvorfor må man så ikke gå ind i en forsikringsordning?
Næh, nu er det jo sådan, at det ikke er alle forsikringsselskaber, der kan starte med at sige, at de vil have sikret administrationsudgifterne, inden de går ud og skal til at tegne forsikringer.
Der er jo mange forsikringsselskaber, nej, det er der vel ikke, men der er måske nogle, der har det lidt sværere økonomisk end andre.
Det, der er med det her selskab,
er jo, at de kan gå ud og sige, at først sikrer vi os, at vi får vores administrationsudgifter dækket ind - det er forlods - og så går vi så i gang med at se på det.
Her er det bare, at jeg siger, at jeg ikke håber, at det bliver bureaukratisk, og at det bliver for dyrt.
Det kunne man godt være nervøs for, når der er stillet alle de betingelser op.
Men altså en forsikringsordning heri kan man jo godt tegne, så tegner man den bare i et forsikringsselskab.
Her bliver det imidlertid sådan, at langt de fleste bliver nødt til at bruge det her forsikringsselskab.
Dels er der kort tid til, at fristen udløber, og dels er økonomiministeren ikke bekendt med, at der findes andre forsikringsselskaber, der kan lave et bedre forsikringstilbud.
Sådan tror jeg lidt frit citeret, at der står i svaret på § 20-spørgsmålet.
Jeg synes, det var nogle udmærkede svar, og jeg vil igen sige, at vi vil gå konstruktivt ind i den debat og behandlingen af lovforslaget i udvalget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-02:
Jamen jeg har nu altså ret i min morsomme påpegning, synes
Når ministeren ikke er enig med mig, så er det ikke, fordi ministeren ikke kan stoppe, så er det, fordi ministeren misforstod, hvad jeg sagde.
Der står helt tydeligt på side 4 i de sidste bemærkninger: »Såfremt der i forsikringsperioden indtræffer stormfaldssituationer omfattet af ordningen, er det aftalt med forsikringsselskabet, at dette udbetaler en forsikringssum pr. skadebegivenhed til den garantistiller« - det vil altså sige stormfaldspuljen, som har indbetalt de 1,9 mio. kr., hvis vi vedtager forslaget her - »der har indbetalt en eventuel manglende præmie.«
Så står der, at beregningsmodellen osv. er sådan og sådan.
Det betyder altså, at når der sker et stormfald, så får de, der lider skade, som har træer at miste, de penge udbetalt, men så får stormfaldspuljen altså udbetalt forholdsvis tilsvarende beløb uden at have lidt skade, eftersom puljen ikke har træer, der vælter.
Men altså den eneste chance, man har for at få de 1,9 mio. kr. tilbage, er, hvis der sker stormfald.
Det er lidt morsomt.
Men sådan er det jo med forsikringspræmier i det hele taget, man kan ikke få penge tilbage, uden at der sker det, at man lider tab.
Her er der altså sådan en partner, som ikke lider tab, men som har stillet en garanti, som har stillet penge på højkant.
Det er lidt morsomt, men det er helt fornuftigt og rigtigt.