Frode Sørensen (S), 2004-04-15:
Justitsministeren afgav den 16. februar 2004 en betænkning om modernisering af lov om forbrugeraftaler, der vel også er kendt som dørsalgsloven, og nu skal der gennemføres et EF-direktiv i samme anledning.
Ministeren foreslår at indføre en pligt for den erhvervsdrivende ved fjernsalg af finansielle ydelser til at give forbrugeren en række oplysninger om den indgåede aftale, og dertil kommer et forslag om at give forbrugeren ret til inden 2 uger at fortryde en sådan aftale.
Jeg vil gerne sige, at det er vi i Socialdemokratiet helt enige i. Ministeren foreslår også at indsætte regler i direktivet, der har med forsikring at gøre, i forsikringsaftaleloven, mens direktivets regler vedrørende andre finansielle tjenesteydelser foreslås indsat i en ny forbrugeraftalelov.
Umiddelbart lyder det jo udmærket, men skulle der være nogle finter i det, må vi se på dem under udvalgsarbejdet.
Forsikringsområdet er allerede i dag kendetegnet ved visse typer af fortrydelsesret.
Ministeren ønsker at føre den eksisterende ordning om fortrydelsesret ved forbrugerforsikringer videre, og det synes vi egentlig også er ganske udmærket.
Endvidere kommer der ifølge forslaget en undtagelse fra fortrydelsesretten, som skal træde i kraft, hvis prisen på tjenesteydelsen er afhængig af kapitalmarkedets udsving, som det så teknisk hedder.
Det kan eksempelvis være tilfældet, når man køber børsnoterede aktier eller optager et realkreditlån.
I sådanne tilfælde skal man ikke være omfattet af fortrydelsesretten, og det kan vi godt erklære os noget enige i.
Det ville egentlig være meget smart, hvis man i dag kunne investere lidt i aktier, så falder aktierne, og en halv snes dage efter kunne man så fortryde det.
Som noget nyt kan forbrugeren få pligt til at betale den del af den finansielle ydelse, som den erhvervsdrivende allerede har leveret, selv om forbrugeren bruger sin fortrydelsesret, skriver ministeren videre.
Gældende ret skal dog føres videre, så forbrugeren grundlæggende set fortsat har ret til at fortryde en aftale.
Det lyder jo også fornuftigt, men det lyder også en lille smule snørklet, så i udvalgsarbejdet må vi nok prøve at efterlyse nogle konkrete eksempler, medmindre ministeren har nogle i ærmet, som ministeren kan trække frem her og nu. Med hensyn til den anden del af forslaget bed jeg meget mærke i det, Venstres ordfører sagde vedrørende forbrugeraftaleloven.
I et nedsat udvalg er der uenighed om, hvorvidt man helt skal forbyde direkte telefonisk henvendelse til forbrugerne, og også her vil vi gerne have ministeren til at belyse nærmere, hvilke fordele og ulemper det kan have, hvis vi gennemfører et sådant totalt forbud.
Jeg synes, det virker udmærket, at den personlige henvendelse til forbrugerne i hjemmet eller på arbejdspladsen er noget af det, man vil af med.
Der er et eller andet om, at i gamle dage solgte man bøger ved dørene, og der var vel også nogle kunstnere, der gik rundt og solgte deres skilderier, men det er nok ikke så meget den form for dørsalg, der tænkes på her.
Derimod vil jeg godt tage det, som fru Birthe Rønn Hornbech var inde på, op, nemlig den uanmeldte telefoniske henvendelse om salg af bøger og aviser.
Vi kender vel alle sammen til det: Klokken halv syv, lige midt i fredagsbøffen, ringer de fra et landsdækkende dagblad og har årets tilbud, og vi kan vel godt blive lidt irriterede over den slags.
Jeg har læst, at det skulle skyldes, at disse aviser ikke kan overleve, hvis de ikke har den mulighed, og det synes jeg vi skal dyrke en lille smule nærmere.
Jeg vil også nævne en anden ting i denne forbindelse, nemlig forsikringer.
Også her vil mange nok sige, at det kan være irriterende at blive forstyrret i aftensmaden, eller hvornår det nu er.
Men vi må jo også erkende vigtigheden af, at specielt unge mennesker, som flytter hjemmefra, har de fornødne forsikringer, så lad os se på det i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Alt i alt synes vi, lovforslaget virker meget fornuftigt, så vi ser ligesom Venstres ordfører frem til en nuanceret, hurtig, snørklet og god debat om forslaget.