runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-03:
Jeg vil gerne starte med det positive: I Fremskridtspartiet er vi meget enige med Enhedslisten og hr. Frank Aaen i, at noget er vi altså nødt til at gribe og gøre i.
Og meget har været forsøgt, og det her så Enhedslistens bidrag, og det skal man bestemt ikke have utak for.
Baggrunden kender vi alle sammen, og den har vi snart en halv eftermiddag debatteret her.
Men jeg synes, det er betænkeligt, at man nu forestiller sig, at der skal etableres et særligt parlamentarisk tilsynsudvalg, et nyt PET eller noget andet med skæg og blå briller, eventuelt med Finanstilsynets tidligere direktør, Eigil Mølgaard, som sekretariatschef - så kunne vi ikke få det sjovere!
Så det er modellen, jeg ikke er så optaget af.
Men jeg synes, forslaget giver et bidrag til en nyttig debat, og jeg er helt enig i det, som hr. Frank Aaen lige før sagde om, at Folketingets tilsyn med regeringernes embedsførelse aldrig kan eller skal hvile på, at man tror på, at regeringen taler sandt og giver oprigtige og dækkende svar til Folketinget.
Så larmende kan naiviteten jo ikke være. Det burde den i hvert fald ikke være, og den er det i hvert fald ikke hos os, som har oplevet både en Spar Nord-sag, en Færøbanksag, skibsoverbelåninger, og jeg kunne snart blive ved.
Hvis man skulle bringe noget ind i debatten, som er nyt, kunne man jo forestille sig, at man kiggede lidt på noget af det, Nordskov Nielsen har givet Folketingets Udvalg
for Forretningsordenen til at erstatte de mange kommissionsdomstole m.m., vi har haft, altså at man simpelt hen etablerede et system, som undersøger sagens faktuelle indhold, hvad det er, der rent faktisk er sket, og drager nogle konklusioner - og dermed henviser jeg altså ikke til Færørapporten, men snarere til Spar Nord-rapporten - og at man så lagde det udvalg til at følge undersøgelsen op ind under Udvalget for Forretningsordenen, hvilket implicit ligger i Nordskovs rapport, og at politikerne dér, hvad enten man nu kalder det et konstitutionsudvalg, eller man kalder det noget andet, var dem, som placerede det politiske ansvar i alle de cover up-affærer, som vi har været vidner til.
Det kunne også være en model.
Men vi, der har siddet i Stavad-udvalget, ved jo også, hvilken farce dét var, og jeg er bange for, at hvis ikke vi tænker os godt og grundigt om, kommer vi i farcelignende situationer.
Så det er ikke sådan, at jeg kan give hr. Frank Aaen Fremskridtspartiets støtte til selve forslaget, hvis det skulle til afstemning i dag.
Men der kan i hvert fald komme en moralsk opbakning til, at vi sammen får gjort noget for, at den tilsynsforpligtelse, der hviler tonstungt på ryggen af hvert enkelt medlem af dette Folketing i relation til at kontrollere regeringens embedsførelse, den må vi have styr på, og dér må vi have fundet et instrument til at sikre, at vi ikke, hver gang vi spørger, skal have et skilt stukket i hovedet, hvorpå der står: Hemmeligt, adgang forbudt!
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-12-03:
Det er sandelig nogle sure SF'ere i dag, og det må der jo være en årsag til.
Men jeg vil godt sige til SF's ordfører, at om et øjeblik bliver det her forslag til vedtagelse vedtaget, og det er regeringen naturligvis bundet til.
Og så vil jeg godt understrege over for SF, at selvfølgelig vil Dansk Folkeparti rejse flere debatter om det her emne. Det her er den første debat, og det bliver formentlig ikke den sidste.
Regeringen har bundet sig til det her forslag, og vi vil selvfølgelig også se det blive udmøntet i nogle konkrete initiativer på det her område.
Og det kan da godt være, at SF på det tidspunkt vil hjælpe til, så der kommer nogle konkrete initiativer. SF har jo ikke været særlig behjælpelig i dag, men det kan være, at SF vil være det ved det næste initiativ
fra Dansk Folkeparti.
Marianne Jelved (RV), 1998-12-03:
Jeg tror ikke, det kommer bag på forslagsstillerne, at regeringen vil afvise forslaget.
Så det er der ingen overraskelser med.
Men jeg vil godt igen understrege, at Finanstilsynets tavshedspligt vedrørende fortrolige oplysninger om den finansielle sektor og de enkelte institutter er en helt afgørende betingelse for den tilsynsmæssige effektivitet og helt afgørende for tilliden til den finansielle sektor i Danmark.
Selskaberne, og det er uanset om det er forsikringsselskaber, banker eller anden finansiel virksomhed, må således kunne nære tillid til, at oplysninger ikke videregives fra tilsynet.
Et tilsynsprincip, som hviler på en udstrakt grad af åbenhed, vil virke ødelæggende på Finanstilsynets muligheder for at udøve et effektivt tilsyn.
Det vil nemlig medføre, at de virksomheder, som er tilsynsbelagte, som det hedder, vil være forbeholdne med, hvor mange oplysninger de giver, og hvordan de oplysninger, de giver, er udformet, fordi de vil gardere sig imod, at forretningsforhold kommer til offentlighedens kendskab og dermed spiller ind på det pågældende instituts muligheder for at fungere, også i konkurrence med andre institutter.
Så vil jeg gøre opmærksom på, at der i forbindelse med Sydøstasienkrisen internationalt har været en meget indgående debat omkring standarder for finansielle institutter, herunder tilsyn med finansielle institutter, og der er jo en udpræget enighed internationalt om, at det er vigtigt med gode, effektive tilsyn med bankvirksomhed og andre finansielle virksomheder.
Jeg tror, det er meget svært at finde et land, som ikke arbejder på at skabe de bedst tænkelige tilsyn.
Her indgår også mulighederne for at have fortrolige oplysninger og behandle oplysninger og den viden, man kommer i besiddelse af, som særlig fortrolighedsbelagte.
Uanset hr. Frank Aaens, og jeg bliver nødt til at sige også fru Kirsten Jacobsens, commandoraids mod disse kendsgerninger forandrer det ikke tingenes tilstand.
Det er også derfor, at der skabes ensartede regler i EU på de her områder, og det er meget svært for mig at se, hvordan man kan føre et tilsyn, hvis ikke der er en stærk fortrolighed omkring de oplysninger, som ofte kan være meget følsomme, også for bankens, forsikringsselskabets eller realkreditinstituttets kunder. Jeg anerkender interessen fra oppositionens side for at få svar på en lang række spørgsmål.
Det er til enhver tid oppositionens opgave, og jeg synes, at oppositionen gør for lidt ud af at notere sig, at der jo også er noget, der hedder ministeransvarlighedsloven.
Jeg har gjort rede for i Erhvervsudvalget, at i den situation, hvor jeg som ansvarlig minister for området har adgang til fortrolige oplysninger,
er det jo min forpligtelse at skride ind over for ulovligheder, hvis der foregår det eller en bøjning af reglerne for at bruge et udtryk, som indimellem bliver brugt i debatten.
Jeg kan ikke selv se, at man kan finde en bedre måde at løse det dilemma på, som jeg går ud fra at hr. Frank Aaen vil gøre rede for fra talerstolen om lidt, men jeg synes til gengæld også, at det er et stærkt kort at have, at ministeren er ekstremt ansvarliggjort på den måde, som strukturen i dag er.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Jamen det er lige præcis muligheden for at bruge ministeransvarlighedsloven, der ligger bag det her lovforslag.
Lad os bare tage Hafniasagen.
Ingen er i tvivl om, at Finanstilsynet har ageret, lad os bare sige på kant af reglerne, men jeg mener langt ud over reglerne.
Hvad er vores problem så?
Det er jo præcis at få fastslået, om ministeren har overtrådt sit ansvar, om ministeransvarlighedsloven skal træde i kraft over for tidligere erhvervsminister fru Anne Birgitte Lundholt.
Det er jo det, der er det centrale i den debat, og det kan vi ikke få lov til.
Vi kan ikke se ministeren i kortene med de gældende regler, og derfor er det fint at henvise til, at der er en ministeransvarlighedslov, men den er jo kun noget værd, hvis Folketinget har mulighed for at føre det tilsyn, der skal til for at kunne bringe den lov i anvendelse.
Så vil jeg i øvrigt sige, og det var egentlig talt det, der fik mig til at tage ordet, og jeg skal gøre det kort, at jeg synes, der lå en anelse af mistillid til Folketingets partier.
Det, at et folketingsudvalg får adgang til at se de samme dokumenter, som ministeren gør, skulle lige pludselig betyde, at der var mindre sikkerhed for fortroligheden om oplysningerne, end der er i øjeblikket.
Den mistillid synes jeg sådan set ikke er på sin plads, ligesom jeg vil sige, at jeg synes ikke, man skulle have den mistillid over for Jan Schans Christensen, som der var en antydning af i debatten før.
Det synes jeg ikke hører hjemme.
Marianne Jelved (RV), 1998-12-03:
Så ved jeg godt, at der er nogle medlemmer af Folketinget, der problematiserer spørgsmålet om, hvorvidt dansk lovgivning er overimplementeret eller ikke er det.
Den tvivl i sindet er der jo nogle folketingsmedlemmer, der har givet udtryk for.
Det er ikke min opfattelse, at der er grundlag for den tvivl, og det er heller ikke kun i Danmark, vi har den type bestemmelser, som vi kender fra den lovgivning, der er gældende i dag.
Endelig skal jeg gøre opmærksom på, at Rigsrevisionen jo efter lovgivningen er i stand til at gå ind og vurdere på en række spørgsmål, og det har den jo gjort.
I forbindelse med Hafniasagen har Rigsrevisionen jo undersøgt bl.a. LD's og ATP's situation i forbindelse med hele emissionsprojektet og
de tab, som er lidt af de to institutioner
Det vil sige, at Rigsrevisionen, Ombudsmanden, ministeren jo er redskaber i kontrolforanstaltninger, såfremt der opstår problemer eller sager af forskellig art.
Pia Larsen (V), 1998-12-03:
Venstre kan heller ikke støtte dette lovforslag fra Enhedslisten om etablering af et tilsynsudvalg vedrørende Finanstilsynets virksomhed.
Men lidt i forlængelse af den socialdemokratiske ordførers bemærkninger om Hafniasagen vil jeg da straks sige, at vi håber ikke, at vi tager fejl, når vi nu afviser det her forslag.
For grunden til, at vi afviser det, er, at vi mener, at lovgivningen omkring Finanstilsynets virksomhed grundlæggende er i orden, men at det, der er problemer med, er måden, som Finanstilsynet fortolker sin egen lovgivning på, og det tager vi jo fat i her inden så længe, håber jeg.
Men som sagt håber jeg ikke, at vi tager fejl og har undervurderet situationens alvor med hensyn til de sager, der har været om Finanstilsynet, men det finder vi forhåbentlig ud af på en anden måde.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Jeg vil sige til fru Pia Larsen: Problemet er jo, om vi kan følge med i, hvad regeringen laver, altså hvad regeringen konkret gjorde i Hafnia- og Balticasagen, hvad regeringen gjorde i Spar Nord-sagen, og hvad regeringen gjorde i Færøbanksagen.
Og problemet er, hvordan vi her kan kontrollere, hvad regeringen har gjort, og det er derfor, jeg mener, at der er brug for et eller andet, som ikke bare har at gøre med regelsættet for Finanstilsynet, men som har at gøre med, hvordan vi effektivt kan føre tilsyn med regeringens embedsførelse.
Pia Larsen (V), 1998-12-03:
Jeg er enig med hr. Frank Aaen i, at det selvfølgelig altid er interessant, hvad regeringen har gjort, og det har vi jo også haft nogle tilfælde med.
Men jeg synes, det i første omgang er mere interessant, om Finanstilsynet overholder de love og spilleregler, som er lagt for Finanstilsynet, sådan at der ikke bliver nogen sag for regeringen at gøre noget rigtigt eller forkert i.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Er hr. Bendt Bendtsen ikke enig i, at hvis en minister - og lad mig helt tilfældigt tage en partifælle til hr. Bendt Bendtsen: den tidligere industriminister Anne Birgitte Lundholt - direkte har været involveret i, at Finanstilsynet har lavet noget, der ikke er i overensstemmelse med reglerne, så har vi her i Folketinget et ubændigt behov for at få at vide, om det var tilfældet? Der nikkes.
Men hvordan skal vi så det, hvordan skal vi få den viden frem?
For hver eneste gang vi spørger, bliver vi bremset af den nuværende minister, som siger: Det må jeg ikke sige noget om, for det er fortroligt. Kunne vi ikke få et svar fra De Konservative?
Er det bare læbebekendelser, at man ønsker at få undersøgt sagerne og få placeret et ansvar?
Marianne Jelved (RV), 1998-12-03:
Som jeg har forstået hr. Frank Aaens forslag, går det ud på, at hvis der opstår særlige sager, skal der være et særligt udvalg i Folketinget, som kan få indsigt i de fortrolige papirer.
Men de særlige sager, der måtte opstå, opstår jo på grund af f.eks. sådan noget som det, der skete i Hafniasagen, og i den anledning er det selvfølgelig ministerens forpligtelse også at være opmærksom på de ting, der i en sådan sag kommer frem i medierne, og dermed også at vurdere, om der er foregået et eller andet problematisk. Og der er et specielt notat i den sammenhæng, som har stor interesse for hr. Frank Aaen, et notat af 3. juli 1992
til den daværende industriminister.
Og jeg har sagt i Erhvervsudvalget, at hvis der efter min opfattelse havde været grundlag for at tro, at nogen havde gjort noget ulovligt i den sammenhæng, skulle jeg selvfølgelig gøre noget.
Men der er ikke grundlag for at gøre noget, og derfor er der heller ikke grundlag for at insinuere, at den daværende industriminister har forholdt sig forkert på det pågældende tidspunkt.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Det, som økonomiministeren står her og beder Folketinget om, er, at vores tilsyn med regeringens embedsførelse skal bestå i, at vi skal stole på, at ministeren har været til bunds i det hele og har fortalt Folketinget alt.
Men det her er ikke rettet personligt mod nogen minister; det er bare for at fastslå, at sådan kan et tilsyn ikke fungere, og det er historien fyldt med eksempler på. Et tilsyn kan ikke fungere bare på basis af tillid til, at vi får alt at vide, og det tror jeg i virkeligheden også at økonomiministeren er fuldstændig enig i, så derfor opfatter jeg ikke det sidste indlæg som noget modargument mod vores forslag.
Christine Antorini (SF), 1998-12-03:
Da SF's ordfører, hr. Ole Sohn, ikke kan være til stede, vil jeg på hans vegne fremføre følgende: På baggrund af de hidtidige erfaringer med tavshedsbestemmelserne i den finansielle tilsynslovgivning har det været svært eller umuligt at føre kontrol med tilsynsmyndighederne og den ansvarlige minister. Sagerne omkring Færøbanken og Hafnia har vist dette.
Derfor foreslår Enhedslisten etableret et tilsynsudvalg, der har til opgave at føre parlamentarisk kontrol med Finanstilsynets virksomhed.
Udvalget skal i sager af en vis betydning kunne føre tilsyn med, at lovgivningen overholdes.
Og udvalget skal som et led i arbejdet sikre adgang til tilsynsmyndighedernes sagsbehandling, hvorfor det er påkrævet, at udvalgets medlemmer er underlagt tavshedspligt efter straffelovens bestemmelser. SF er positivt over for intentionerne i forslaget, men vil under udvalgsarbejdet have undersøgt, om der er en fornuftig balance mellem den nødvendige diskretion med hensyn til Finanstilsynets arbejde og det åbenlyse behov for kontrol med tilsynsmyndighederne.
Egil Møller (DF), 1998-12-03:
Dette lovforslag har meget til fælles med det forslag, der blev behandlet under det forudgående dagsordenspunkt.
Der er her tale om at oprette et særligt tilsynsudvalg vedrørende Finanstilsynets virksomhed.
I udvalget vil et folketingsmedlem fra hvert af de i Folketinget repræsenterede partier få sæde.
Såfremt lovforslaget vedtages, vil det blive lettere at føre kontrol med tilsynsmyndighederne inden for den finansielle sektor.
Jeg kan på Dansk Folkepartis vegne give tilsagn om at støtte forslaget, idet jeg dog gør opmærksom på, at såfremt økonomiministeren går med til en kulegravning af Finanstilsynets tilsyn, falder behovet for dette lovforslag måske væk.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-12-03:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte lovforslaget, for som det er fremgået både af denne debat og af den tidligere debat, har regeringen allerede fremsat en række lovforslag på det finansielle område, som fastholder den eksisterende regel
for Finanstilsynets muligheder for at videregive fortrolige oplysninger til Folketingets udvalg
Og efter de gældende regler kan Folketingets stående udvalg allerede i dag få oplysninger om institutter, der er i betalingsstandsning eller er under konkursbehandling, hvis staten er garant.
Derfor ser vi i Det Radikale Venstre ingen grund til at nedsætte et tilsynsudvalg på området, og vi kan ikke støtte lovforslaget.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-03:
Hun siger for det første, at det ikke er noget afværgeforslag, og for det andet, at der ikke skal være nogen forskning.
Er det ikke lidt besynderligt at støtte en vedtagelse om at oprette et videns- og forskningscenter, hvor der ikke skal foregå nogen forskning? Den socialdemokratiske ordfører siger for det tredje, at der ikke er de store beløb knyttet til det.
Vi har altså her et forslag om at oprette et videns- og forskningscenter uden forskning og uden penge.
Hvordan kommer man så frem til konklusionen om, at det ikke er et afværgeforslag?
Karen J. Klint (S), 1998-12-03:
Ja, man kan jo dreje tingene, som man har lyst til.
Jeg sagde ikke, at der ikke skulle være forskning.
Så viden kommer på vejen til forskning, så det her er et videns- og forskningsområde, som anbefalet af Sundhedsstyrelsen.
Og med hensyn til beløbet så tror jeg faktisk, at SF næsten har samme beløb i deres forslag til vedtagelse, som vi nok ser om lidt, som vi også har talt om.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-12-03:
Da vores ordfører, fru Pernille Sams, ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg fremføre følgende: Helt overordnet er vores interesser vedrørende den finansielle sektor fuldstændig forskellige fra Enhedslistens. Vi går absolut ikke ind for den socialisering, som er Enhedslistens mål for de tiltag, der skal iværksættes.
Vi ønsker heller ikke et sådant permanent organ nedsat, som her foreslås, og hvor en enkelt repræsentant for partiet kan kræve dette tilsynsudvalg indkaldt i tide og utide.
Den aktuelle situation, hvor Finanstilsynet i en række konkrete tilfælde er hængt ud og mistænkeliggjort for ikke at være uafhængigt og uvildigt, er til gengæld et problem.
Og det har vi sagt at vi mener det bør være i alle partiers interesse at få afdramatiseret eller klarlagt - alt efter temperament - ved en hurtig og udramatisk undersøgelse, hvor f.eks. en almindeligt respekteret jurist får adgang til de fortrolige oplysninger, som andre er afskåret fra, og så kan videregive sine konklusioner.
Vi er trætte af store undersøgelseskommissioner og bagstræberisk arkæologi.
Vi ønsker at se fremad.
Men Finanstilsynet skal selvfølgelig operere på lovens grundlag, og det skal offentligheden også have vished for er tilfældet.
Karen J. Klint (S), 1998-12-03:
Jeg skal medgive, at der er visse områder, som er bedre belyst end andre,
og der er faktisk også folk i dag, som med autorisation arbejder med akupunktur, og som også bruger det inden for den offentlige sundhedssektor.
Det er vel også en form for blåstempling af i hvert fald ét af de områder, der på andre leder, og når det udøves af andre personer, kaldes alternativt.
Så jeg tror ikke, vi er så langt fra hinanden, som nogle gerne vil understrege, at vi er.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Så forstår jeg ærlig talt heller ikke, hvorfor regeringen og de øvrige partier, der står bag det andet forslag til vedtagelse, ikke kan støtte SF's forslag.
Det er mig helt uforståeligt.
Derfor gør vi altså det, at vi undlader at stemme til det forslag, der er fremsat af de mange partier, og stemmer for SF's forslag, for vi mener, at det er det forslag, der giver det mest konkrete skub fremad.
Karen J. Klint (S), 1998-12-03:
Det er jo fint nok.
Nu har vi så et tredje parti, der vurderer, at de to forslag til vedtagelse er relativt ens, men der er stadig væk en lille nuance.
Vi mener, at vi egentlig siger lidt det samme, for vi tager alle sammen udgangspunkt i den blå pjece, og det er det, vi tager hul på i vores forslag.
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-03:
Hr. Tom Behnke siger, at det er det laveste af de forslag, der er blevet fremsat.
Jamen det kan da godt være, men det er åbenbart ikke gået op for hr. Tom Behnke, hvad det drejer sig om i dag.
Det drejer sig om, at vi har taget hul på en debat, vi har lavet et tøbrud over for alternativ behandling.
Behnke, men nogle gange må man tage et step ad gangen, hvis man vil prøve på at få indflydelse, vil prøve på at fremme en ting, i det her tilfælde alternativ behandling.
Frank Aaen (EL), 1998-12-03:
Vi mener, at der allerede i dag er viden nok til at sige, at der er noget her, som bør udnyttes mere, end det bliver i dag, og som bør anerkendes mere, end det bliver i dag, men som jeg sagde i min ordførertale: Samtidig med at vi begynder at anerkende, skal vi selvfølgelig også have de undersøgelser, der skal til, og den kontrol, der skal til for at sikre, at det foregår på et ordentligt niveau.
Men vi synes ikke, vi behøver at trække anerkendelsen ud i tid.
Vi kan godt gå i gang her og nu.
Jeg er indstillet på, at SF's forslag giver en hurtigere fremgang på dette område end det andet forslag.
Tom Behnke (FP), 1998-12-03:
Jeg sagde ikke, at det var det laveste forslag til vedtagelse.
Jeg sagde, det er den lavest mulige fællesnævner, man har lagt sig fast på, og det er noget helt, helt andet.
Det er jo et faktum, at netop fordi man ønsker at favne så bredt som overhovedet muligt, har man valgt den laveste fællesnævner.
Min konklusion i min ordførertale var, at debatten om det her rent faktisk udeblev.
Det, man har diskuteret, er, om man skal nedsætte et videncenter eller ej.
Men det er da rigtigt - og det medgiver jeg forespørgerne - at der nu er taget hul på det. Det er et skridt i den rigtige retning.
Om det så er et mikroskridt, så er det et skridt i den rigtige retning, og derfor har vi da heller ikke tænkt os at stemme imod.
Det er således, at når man ikke trykker på den røde knap, så trykker man på den grønne knap, og det har vi tænkt os at gøre til det store flertals forslag.
Men vi har netop valgt at undlade at være medforslagsstillere på det forslag til vedtagelse, fordi det er en tynd kop te.
Debatten udeblev; fællesnævneren blev den lavest mulige.
Carsten Koch (S), 1998-12-03:
Der er to grunde til, at regeringen er med på det forslag til vedtagelse, som et stort flertal af partierne har fremsat.
Det, at begge partier har understreget dette, synes jeg ikke er den rigtige måde at sige det på.
Den rigtige måde er det, der er holdningen bag det store flertals forslag til vedtagelse, nemlig at man på forhånd er positiv over for at undersøge, hvilke former for alternativ behandling der har noget i sig, og hvilke der ikke har, hvilke former for alternativ behandling der er skidt, og hvilke der er kanel. Men på forhånd at sige, at man generelt er positiv over for alternativ behandling, synes vi ikke er noget godt grundlag for at lave et viden- og forskningscenter.
Det er den afgørende forskel på de to.
Så er der også en anden forskel, nemlig at det pålægges regeringen at oprette en pulje på et nærmere specificeret beløb til støtte af forskning og så i første omgang vente med et forskningscenter.
Regeringens holdning er, at vi skal have sat dette forsknings- og videncenter i gang så hurtigt som muligt, og det har vi givet tilslutning til ved at tilslutte os forslaget til vedtagelse, som er fremsat af det store flertal af partierne.
Den rigtige måde at gøre det på er at etablere dette center hurtigt, sådan at man kan få koordineret videnindsamlingen og forskningen fra starten i dette centers regi.
Derfor er regeringens holdning til det forslag til vedtagelse, som er fremsat af en række partier, grundlaget for, at regeringen kan tilslutte sig dette og ikke det af hr. Jørn Jespersen fremsatte.