runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-23:
Jeg skal efter bedste evne forsøge at fremføre mit partis, Det Radikale Venstres, synspunkter på denne forespørgsel.
Det er jo nok alle her bekendt, at vi har skiftet ordfører, siden forliget blev indgået, og vi står i den situation, at forliget ikke for de dele, som vi diskuterer i dag, er trådt i kraft endnu.
Så overordnet set
har vi indgået et forlig, men vi har ikke rigtig set nogen konsekvenser af det endnu, så det er stadig væk en meget teoretisk diskussion.
Men vi har da i hvert fald alle sammen den samme målsætning med det her.
Vi har et sygefravær, der er for stort, vi ved, at der er for stor nedslidning, og det er jo noget, der optager os alle sammen.
Der er to dele i denne arbejdsmiljøreform, som har optaget Det Radikale Venstre meget.
Den ene var screeningen.
Den anden del har været smileyen.
Vi mener, at smileyen kan være med til at skabe noget synlighed omkring arbejdsmiljøet.
Og jeg er helt sikker på, at alle, der har deltaget i de her debatter om arbejdsmiljø, på kommende arbejdspladser vil være meget opmærksomme på, at de har orden i arbejdsmiljøet.
Men jeg er også ret sikker på, at det ikke er noget, der ligger alle, som er ude at søge job, på sinde.
Jeg tror, at smileyen kan være med til at skabe noget synlighed omkring det.
Der er ingen, der siger, at den smileyordning, som vi har fået beskrevet i forliget, er hundrede procent rigtig.
Det er muligt, der skal laves nogle justeringer.
Om det så er noget, der på sigt vil give noget, er jo ikke til at sige, men det er da noget, som vi synes understøtter at smileyordningen er noget, man kan arbejde med.
Men som jeg har sagt: Hvordan det vil gå, vil tiden vise, og vi er villige til at se på de problemer, som vil dukke op, i løbet af at vi får gennemført reformen.
Med hensyn til det, der skal ske i fremtiden, og de prioriteringer, som vil ligge, er jeg meget enig i det, som hr. Lars Barfoed sagde.
Selvfølgelig skal det ske på baggrund af en grundig debat her mellem Folketingets partier.
Og så er et område som psykisk arbejdsmiljø også noget, der ligger Det Radikale Venstre på sinde.
Det er jo lidt et nyt område, vi står over for, og hvordan får man undersøgt det her psykiske arbejdsmiljø?
Jeg tror, at vi i fremtiden skal ind og se på nogle nye metoder til at finde ud af, hvordan det er, man får kontrolleret, om virksomheder har et godt psykisk arbejdsmiljø.
Så det vil også for Det Radikale Venstre være et af de områder, som vi mener vil være egnet til at indgå i en prioritering af det fremtidige arbejdsmiljø.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Nu er det ikke et lovforslag, vi behandler, det er en forespørgselsdebat om lige præcis mål og midler i de næste 5 års arbejdsmiljøpolitik.
Det er da klart, at hvis man så at sige afskaffer det objektive arbejdsgiveransvar og siger, at arbejdsgiveren ikke længere har ansvar for, hvad der foregår på vedkommendes arbejdsplads, men kan lade ansvaret overgå til de ansatte, så får det selvfølgelig nogle konsekvenser for arbejdsmiljøet, og det tror jeg hr. Barfoed er fuldstændig enig med mig i.
Derfor er det vigtigt og vel især vigtigt for et parti som De Konservative, som jo traditionelt går ind for at bevare arbejdsgiverens ret til at lede og fordele arbejdet, hvordan man forholder sig til det her, for det er jo lidt underligt at ville bevare arbejdsgiverens ret til at lede og fordele arbejdet og samtidig sige: Men i øvrigt har arbejdsgiveren ikke noget ansvar for, hvad der foregår på vedkommendes arbejdsplads.
De to ting hænger jo sammen.
Vi fra Enhedslisten vil godt kigge på arbejdsgiverens ret til at lede og fordele arbejdet, den diskussion er vi helt klar til.
Men det, jeg efterlyste, fik jeg ikke rigtig noget svar på, men nu har jeg talt så længe, at lampen blinker, og hr. Barfoed har haft mulighed for at tænke over svaret.
Det kan vi måske få nu.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Jeg synes altid, at det er principielt betænkeligt, at man kan straffe nogle, hvis man ellers kan straffe dem meget hårdt, for noget, som de ikke er skyld i.
Jeg synes, det er en kompleks problemstilling, som jo slet ikke er oppe i det lovforslag, vi diskuterer her i dag, for det drejer sig om prioriteringerne i arbejdsmiljøindsatsen.
Men jeg synes, det er et væsentligt problem, hr. Søren Søndergaard peger på her, som vi på en eller anden måde skal tackle.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Nu handler diskussionen jo om mål og midler i de næste 5 års arbejdsmiljøpolitik.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, hvordan Det Konservative Folkeparti egentlig stiller sig til den diskussion, der har været om afskaffelse af det, der hedder det objektive arbejdsgiveransvar, altså det, at det er arbejdsgiveren, der har ansvaret for, hvad der foregår på en arbejdsgivers virksomhed.
Er det også et synspunkt, som hr. Lars Barfoed har, som nogle har givet udtryk for, at arbejdsgiverens bestemmelsesret, ret til at råde over sin arbejdsplads, skal indskrænkes, ved at man griber ind over for det objektive arbejdsgiveransvar?
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Jeg ved ikke, hvad der er galt med hørelsen i den socialdemokratiske folketingsgruppe i dag, men jeg tror, det har noget at gøre med det der sorte billede, som man gerne vil male af tingenes tilstand.
Fordi jeg sagde to ting: Jeg sagde det med kontrollen, hvor man nu kan sige, at I skal være forpligtede til at blive rådgivet.
Men man kan jo også, som hr. Ole Vagn Christensen efterlyser, jo helt som før frivilligt, i fællesskab, arbejdsgivere og ansatte, bede om den rådgivning.
Hvis man synes, det ville være godt at få noget rådgivning, så kan man spørge i en BST eller hos andre professionelle rådgivere og få de råd, man gerne vil have.
Så det kan man akkurat nu som før gøre, og det kan man også gøre i fremtiden.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-23:
Så må jeg sige, at det kunne hr. Lars Barfoed ikke.
Det system, som hr. Lars Barfoed går ind for, er kontrol.
Det system, der var før, var sådan, at der var et område, som parterne kunne trække på, hvis det var sådan, at de følte, at de på deres virksomhed havde brug for at få analyseret nogle ting og nogle sager.
Der er pokker til forskel på, om man samarbejder på virksomhederne om at finde frem til løsningerne eller man skal kontrolleres til, at man sådan set skal gøre de ting.
Det giver ikke et godt klima på virksomheden, vil jeg sige til hr. Lars Barfoed.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Her er jeg glad for at være i en situation, hvor jeg kan berolige og glæde hr. Ole Vagn Christensen med, at virksomhederne, ansatte og arbejdsgivere i fællesskab, fortsat kan få al den rådgivning, de vil.
Bedriftssundhedstjenesterne kan jo sagtens, selv om der ikke er BST-pligt, servicere virksomhederne, og det vil jo endda også være sådan, at vi vil lægge mere vægt på, at netop de virksomheder, som bliver screenet, og hvor forholdene ikke er i orden, får en rådgivningspligt.
Det er jo langt mere vidtgående end det, man havde før, hvor der bare var pligt til at være med i BST, men hvor der ikke var nogen pligt til at lade sig rådgive af dem.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-11-23:
Jeg har et enkelt spørgsmål: Globalisering og outsourcing er jo ikke sådan noget, man kan vente på og så gøre de forberedende øvelser.
Den måde, som arbejdsmiljøet før var organiseret på, var, at man havde parterne, altså virksomheden og medarbejderne, og så havde man en bedriftssundhedstjeneste, som man kunne trække på, så man kunne finde ud af: Hvad er konsekvenserne for den her virksomhed?
Det var et område, der var tillid til, fordi det var parternes område.
Det, der skete med arbejdsmiljøreformen, er jo sådan set, at man tog den, hvad skal man sige, rådgivning ud, som set ud fra en virksomheds side var neutral.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Hr. Bjarne Laustsen er åbenbart ved at udvikle en ny sportsgren, der går ud på at manipulere bedst muligt med det, kollegerne siger her fra talerstolen, når hr. Bjarne Laustsen kan konstatere, at jeg åbenbart mener, at markedet kan løse problemerne, når jeg faktisk sagde det modsatte, nemlig at jeg støtter, at der er en lovgivning, og at det ligger i arbejdsmiljøreformen.
Men på toppen af det så mener jeg, at arbejdsmiljøet er en faktor, som medarbejderne vil lægge mere og mere vægt på, og derfor bliver det også et konkurrenceparameter.
Jeg er sikker på, at hvis hr. Bjarne Laustsen havde ordet en gang til, ville han endnu en gang slå fast, at jeg sådan set bare mener, at markedet kan klare det hele.
Sådan kan vi jo blive ved.
Det er ren manipulation.
Stop nu med det pjat!
Så var der en masse andre spørgsmål, som jeg ikke fik svaret på før.
Det var sådan noget med, hvordan man nu kunne håndtere det med det psykiske arbejdsmiljø, når man ikke må tale med de ansatte.
Jeg har ikke sagt, at man ikke må tale med de ansatte.
Det må man gerne.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-23:
Jeg må bare konkludere, at jeg har ret, når hr. Lars Barfoed mener, at arbejdsmiljøet i fremtiden er noget af det, som markedet vil løse.
Det har jeg forstået.
Jeg fik ikke noget svar på, hvordan en entreprenørvirksomhed, der har alle sine folk til at arbejde ude i marken, bliver screenet af Arbejdstilsynet.
Når hr. Lars Barfoed siger, at det er højst sandsynligt, at noget af det, der vil være problemer med i fremtiden, er det psykiske arbejdsmiljø, hvordan skal Arbejdstilsynet så finde ud af, at der er et dårligt psykisk arbejdsmiljø, når de ikke skal tale med de ansatte?
Det er det, jeg spørger om.
Så ved hr. Lars Barfoed også, det tror jeg også at man har fundet ud af, vi har i hvert fald talt om det i Arbejdsmarkedsudvalget, at der er mange af de certificerede virksomheder, som på papiret har en høj egenindsats, men som alligevel er udsat for, at Arbejdstilsynet finder utrolig mange fejl.
Hvordan hænger det sammen?
Og så er der jo det der med, at der altså går 6-7 år, inden man får fat i de dårligste virksomheder, fordi hr. Lars Barfoed støtter en prioritering af, at det er sundhedsområdet, der skal screenes først.
Det er jo at sende et signal til alle de her dårlige virksomheder, ikke de gode virksomheder, som hr. Lars Barfoed taler om, men de dårlige virksomheder, om, at de kan få lov at vente til sidst, 6-7 år efter hr. Lars Barfoeds mening.
Hvordan hænger det sammen, at de gode virksomheder først skal kigges efter?
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Sådan skal det være.
Hr. Bjarne Laustsen er ikke nogen god lytter.
Når man kan påstå, at jeg skulle have sagt, at vi ikke behøver nogen arbejdsmiljølov, hvad er det dog så for noget at sige?
Vi har en arbejdsmiljølov, som vi støtter.
Vi har lavet en arbejdsmiljøreform, som jeg taler om.
Så siger jeg: Derudover tror jeg også, at virksomhederne selv nødvendigvis vil tænke mere på arbejdsmiljøet.
Jeg tror, at det bliver en faktor, som betyder noget.
Det kan være, at hr. Bjarne Laustsen er uenig i det, men jeg tror, at arbejdsmiljøet bliver noget, som medarbejderne prioriterer højere og højere, og så bliver virksomhederne også nødt til at konkurrere på at kunne levere det bedst mulige arbejdsmiljø.
Men det er muligt, at hr. Bjarne Laustsen er uenig i det, og det er selvfølgelig fair nok.
Med hensyn til ressourcer, og om tingene går i den rigtige retning, er det bare et spørgsmål om at konstatere, at vi fra statslig side bruger flere millioner kroner på at gøre arbejdsmiljøet bedre, end man gjorde tidligere.
Det var såmænd bare det, jeg påpegede.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Man kan jo sige, at det er lidt underligt, at regeringen i den grad bryster sig af, at der er ansat 14.000 mere i den offentlige sektor, og samtidig angriber alle andre, der vil ansætte flere i den offentlige sektor; det er en lille smule underligt.
Men jeg vil godt sige, at jeg tror sådan set, man tager lidt fejl, hvis man tror, det er med regeringens gode vilje, at de 14.000 er blevet ansat.
Jeg tror faktisk, at en del af pointen er, at bortset fra, at nogle er kommet ind på støttede job i den senere tid, skyldes en række af de ekstra ansættelser i den offentlige sektor beslutninger, der blev truffet under den foregående regering.
Jeg tror ikke, at vi kan stole på og regne med, at den nuværende regering fortsat vil følge den linje.
Jeg tror faktisk, vi kan risikere, at også antallet af ansatte i den offentlige sektor vil komme under pres, hvis regeringen får en ny valgperiode; det synes jeg alt tyder på.
Men det er rigtigt, at det er lidt underligt, at man bruger det faktum, at der er kommet flere i den offentlige sektor, til ligesom at pynte sig med lånte fjer.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-23:
Jeg lyttede meget til hr. Lars Barfoeds tale, og jeg forstår ikke De Konservative, jo, et eller andet sted forstår jeg dem, for De Konservative er med i regeringen og så bakker de selvfølgelig Venstre op et stykke hen ad vejen.
Jeg kunne forstå på hr. Lars Barfoed, at det slet ikke er nødvendigt med en arbejdsmiljølov eller noget som helst.
Det er totalt overflødigt.
Markedet ordner det alene.
Hvis der er efterspørgsel efter arbejdskraft, vil arbejdsgiveren også sørge for, at de har et ordentligt arbejdsmiljø.
Sådan må man forstå hr. Lars Barfoed.
Derfor er det svært at forstå, at man samtidig på den anden side siger: Jamen vi har så også fået flere ansatte til at kontrollere virksomhederne, og vi bruger også flere penge.
Det er et postulat, som jeg gerne lige vil have prøvet af.
Hvor er de flere ansatte henne, og hvor er de flere kroner, der bliver brugt, henne?
Så var der en væsentlig ting, som hr. Lars Barfoed også var inde på.
Han omtalte, at det godt kan være, at der i fremtiden vil være et område, der hedder psykiske arbejdsmiljøproblemer.
Hvordan skal Arbejdstilsynet konstatere det på en entreprenørvirksomhed, som måske har ti ansatte, der alle sammen arbejder ude i marken?
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Jeg tror, at vi skal passe lidt på med sådan at gå for langt ind i sådan noget ordekvilibrisme, hvor vi prøver at fange hinanden på nogle ord osv.
Når man nu siger, at man skal fokusere mere på virksomhederne, er det jo et spørgsmål om, at vi skal fokusere mere på de virksomheder, hvor problemerne er størst, og særlig målrettet sætte ind over for dem og tvinge dem til rådgivning, og hvad der ellers er af foranstaltninger i arbejdsmiljøreformen.
Men samtidig skal vi prioritere nogle områder, som jo godt kan være tværgående.
Nu skal jeg ikke kunne sige, hvorfor ministeren sagde, hvad ministeren sagde.
Ministeren kan udmærket selv svare for sig.
Men der ligger jo i det at pege på nogle forskellige ting, f.eks. at der bliver flere ældre, jo også, at der måske er nogle problemer, der knytter sig til ældres arbejde på arbejdspladserne, som skal prioriteres højere, efterhånden som der bliver – hvis det er tilfældet – flere seniorer på arbejdspladserne i forhold til andre grupper.
Det er jo sådan noget, der ligger i det.
I prioriteringen af nogle felter, vi skal sætte ind over for, kan der sagtens ligge noget tværgående af forskellig art, også tværgående indsatser, som mere berører nogle brancher end andre.
Så jeg synes ikke, at det ene udelukker det andet, men det er klart, at vi i fremtiden sætter mere fokus på den enkelte virksomhed for at ramme de virksomheder, som ikke gør tingene godt nok.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Må jeg ikke først medgive hr. Søren Søndergaard, at dette er en forespørgselsdebat, det er ikke et lovforslag, vi debatterer, og jeg er glad for, at hr. Søren Søndergaard i hvert fald hører omhyggeligt efter, hvad jeg siger, så jeg på den måde kan blive korrigeret – tak for det.
Jeg mener ligesom hr. Søren Søndergaard, at en arbejdsgiver naturligvis har ansvaret for det, der foregår på arbejdspladsen.
Men der er et stykke derfra og så til at sige, at man skal straffes for noget, man ikke kan gøre for.
Hvis man har gjort alt, hvad man kan for at overholde reglerne, sikre sig på alle mulige måder, at der ikke sker ulykker, og folk er beskyttet, som de skal, og man har gjort alt det, man skal, så kan jeg godt forstå, at man kan føle det urimeligt, hvis man alligevel bliver straffet, fordi der er nogle, der f.eks. ikke følger de påbud, som arbejdsgiveren har givet.
Ole Sohn (SF), 2004-11-23:
Jeg vil gerne spørge hr. Søren Søndergaard, om Enhedslisten har nogle beregninger eller nogen fornemmelse af, hvor mange offentligt ansatte der er blevet afskediget som følge af, at regeringen i dag bevilger færre penge pr. ældre til ældreomsorgen i hele den offentlige sektor.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-23:
Ministeren siger, at antallet af ulykker falder, og det kan vi bekræfte.
Ministeren sagde ikke noget om, at det skyldtes den tidligere regerings indsats, for da faldt det nemlig også.
Så ved jeg, at i dag sidder der tusindvis af mennesker ved fjernsynsskærmene rundtomkring i landet og ser på den her debat om arbejdsmiljøet.
Jeg tror også, at indimellem sidder der en rengøringsassistent, som har været meget, meget tidligt oppe her til morgen og passe sit arbejde ude, og hun er meget interesseret, er jeg helt sikker på, fordi ministeren siger, at der for første gang er en plan.
Gad vide, om ministeren bare lige her mellem os og seerne ville fortælle, hvornår rengøringsassistenterne får besøg og får screenet deres arbejdsplads?
Der kunne sidde en buschauffør derude, der kunne også sidde andre folk, som er interesseret i deres område, og daginstitutionerne har jo ikke helt lukket endnu, så det får vare lidt måske til aftenudsendelsen.
Derfor er det ret interessant, hvornår det er, man får besøg her.
Spørgsmålet om at ophæve BST-pligten, hvordan er det, at det hænger sammen med det her?
Er det ikke sådan, som det er blevet fortalt, at det er et rent besparelsesforslag?
Når ministeren siger, at man bruger flere penge, og det bliver i hvert fald påstået, at der er flere ansatte, og at man tager sig rigtig godt af arbejdsmiljøet, vil ministeren så ikke godt lige fortælle, hvor mange flere ansatte det er blevet til under den borgerlige regering, og hvor mange flere penge det er, man har brugt frem til den næste finanslov i 2005?
Samtlige arbejdspladser bliver gennemgået i løbet af de næste 7 år.
I modsætning til tidligere, hvor det ville tage Arbejdstilsynet 22 år at komme igennem alle virksomheder, har vi nu lagt en ambitiøs plan om, at det sker for første gang.
Det er efter min mening en uendelig meget mere effektiv indsats for arbejdsmiljøet end det, vi havde før.
Der bliver så lagt en plan for, hvordan vi skal screene de her virksomheder, og der har jeg jo lagt vægt på, at vi starter med de dårligste virksomheder.
Jeg ved godt, der er andre, der har den opfattelse, at man skulle starte med de gode virksomheder, men grunden til, at der er nogle, der er blevet BST-pligtige, er jo, at det var de dårligste i branchen.
Så tager vi dem, der er omfattet af BST plus de 20.000 virksomheder, der er ramt af de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer, og starter med dem allerførst.
Det er jo logik i en arbejdsmiljøindsats.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Det er jeg glad for, for det lød på hr. Søren Søndergaard, som om der slet ikke var sket noget, da hr. Søren Søndergaard talte om, at vi skal ansætte folk i den offentlige sektor.
Men så må jeg spørge videre: Er hr. Søren Søndergaard ikke enig i, at hvis vi forfølger det, så vi stort set ansætter alle, som bliver ledige, i den offentlige sektor, er det altså et problem for skattetrykket på længere sigt, medmindre man vil sige de pågældende op igen, når der bliver plads i den private sektor?
Er det sådan, at de personer, hr. Søren Søndergaard gerne vil ansætte i børnehaver og andre steder, vil hr. Søren Søndergaard være parat til at afskedige igen, når der bliver job i den private sektor?
Ellers hænger tallene jo ikke sammen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Jeg tror oven i købet, jeg citerede det, og jeg vil godt citere det en gang til for hr. Barfoed.
Der står her i Børsen: »Til gengæld er beskæftigelsen i den offentlige sektor steget med omkring 5.000 personer i år, men en stor del er støttede job og kan derfor ikke henføres til regeringens skattepakke.«
Jeg kan fuldstændig bekræfte, at der er ansat nogle i den offentlige sektor ved hjælp af støttede job.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-23:
Nu kan jeg forstå, at hr. Søren Søndergaard anbefaler, at man skal ansætte flere i den offentlige sektor.
Jeg vil gerne spørge, om det er forbigået hr. Søren Søndergaards opmærksomhed, at i den artikel, som blev refereret så livligt fra talerstolen, gør den samme økonom, som hr. Søren Søndergaard refererer, også opmærksom på, at der faktisk er ansat 5.000 flere i den offentlige sektor i den periode.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-23:
Ja, det har jeg bestemt, men jeg har ikke fået mine tal med herop, så hvis hr. Ole Sohn vil vente, til jeg kommer op næste gang, skal jeg nok sige det præcise tal.
33.000 flere arbejdsløse og 60.000 fuldtidsjob, der er erstattet med 60.000 deltidsjob, er status på regeringens beskæftigelsespolitik, som er blevet kaldt »Flere i arbejde«.
Nu er jeg måske ikke den store talmagiker, men alligevel synes jeg på den baggrund at kunne konstatere, at flere arbejdsløse og færre fuldtidsjob stemmer meget dårligt overens med at få flere i arbejde.
Så når vi har rejst denne forespørgsel, er det ikke primært for at få en langhåret debat om tal, for os handler det om mennesker.
For dem er det ikke et statistisk spørgsmål, det er konkret virkelighed.
Det er det også for pædagogerne i daginstitutionerne, for hjemmehjælperne, for lærerne i folkeskoler og på gymnasier, for rengøringsassistenter og for mange andre, som har et behov for, at der kommer nogle flere hænder og nogle flere hoveder til at hjælpe til med at få tingene til at fungere ordentligt.
Regeringens skattelettelser, de største til de rigeste, har fået lov til at virke, men den eneste tydelige virkning er, at arbejdsløshedstallet ikke er faldet, og det, det er faldet, er kun faldet, fordi folk er kommet i aktivering.
Derfor bliver man nødt til at spørge: Hvad så nu?
I første omgang er spørgsmålet formuleret meget forsigtigt som blot et spørgsmål om at få arbejdsløsheden ned på det niveau, den var, før regeringen trådte til.
Vi stiller sådan set bare som spørgsmål til regeringen, om regeringen ikke ved det kommende valg vil efterlade situationen på samme niveau, som den var, da de overtog den, og ikke på et meget værre niveau.
Og derfor venter vi selvfølgelig også på, at ministeren vil komme med nogle nye og nogle kreative forslag til, hvordan der kan gøres noget ved den urimelige udvikling, der har været.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-23:
Jeg vil godt sige til ministeren, at den sag, som han bruger til at være buffer i den her sag om at fjerne det objektive ansvar, er en sag oppe fra Nordjylland.
Jeg kender sagen, og jeg kender også en anden sag fra Esbjerg.
Jeg synes, ministeren skal sætte sig lidt mere ind i de sager, hvad det er for nogle sager, og hvilken karakter de har.
Ministeren betragter det sådan, at arbejdsgiverne er uden for juridisk rækkevidde, og det er de bestemt ikke.
Domstolene tager i høj grad hensyn til, hvordan og hvorledes arbejdsgiverne gør, men det er jo klart, at hvis arbejdsgiveren ikke kan dokumentere, at han har orden i sagerne, så bliver han dømt.
Derfor vil jeg godt sige til ministeren, at den arbejdsgiver i Nordjylland, der føler sig hængt ud, og som har henvendt sig til ministeren her, har en utrolig dårlig sag.
Efterfølgende besøgte Nordjyske Stiftstidende den pågældende virksomhed og tog et billede af direktøren foran et stillads, og på det billede kunne SiD alene påpege fire fejl ved det pågældende stillads.
Og så mener ministeren at have en god sag her, der kan bruges som rambuk til at fjerne det objektive ansvar i samtlige sager.
Hvis det er den måde, ministeren bygger sine sager på,
så er det, synes jeg, simpelt hen om igen, hr. minister.
Nu kan jeg nok ikke få et svar fra ministeren i dag på, om han er enig i det synspunkt, men det er jo faktuelle forhold, der gør sig gældende her.
Derfor synes jeg, at ministeren, hvis han vil lave om på gældende lovgivning, så skal sætte sig ind i nogle bedre sager og komme med nogle bedre argumenter end dem, vi har hørt hidtil.
Hermed sluttede forespørgslen.