Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-04-13:
Jeg må sige, at i modsætning til hr. Ole Vagn Christensen kan det altså ikke hidse mig op, at man skal betale 500 kr. om året for at have det her næringsbrev og være med i registeret.
Jeg synes sådan set, det er nogle andre ting, der er væsentlige i det her forslag.
Hvis man nu ser på baggrunden for det, så var den jo, at der, ud over at der først har været fremlagt et forslag fra Dansk Folkeparti og siden et forslag fra Socialdemokratiet, fra flere sider var meldinger om, at der var alt for store uregelmæssigheder, i hvert tilfælde i dele af fødevarebranchen.
Det gælder ikke kun med hensyn til skatteregler og momsregler, det gælder også i forbindelse med hygiejneregler og regler om, når man har ansatte, hvad det er for nogle forhold, de skal være ansatte under.
Med andre ord en branche, som ikke havde en ligefrem forrygende høj selvjustits.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, hvordan man så får den selvjustits på den bedste måde.
Jeg synes, det er vigtigt, at man gør det på en måde, der er så lidt bureaukratisk som overhovedet muligt.
Der er jeg ikke helt sikker på at forslaget rammer plet.
Det, der foreslås, er, at der etableres et register, som alle, hvis ellers de har fødevarevirksomhed, som udgangspunkt registreres i, og så får de automatisk deres næringsbrev.
Men så kan man få mulighed for at stå uden for, hvis man har vist særlig god opførsel og har haft en revisor til at skrive under på det.
Man kunne selvfølgelig sige, at for revisorerne er det vældig godt, for det vil de såmænd nok tjene nogle penge på.
Men hvis sådan en ordning skal fungere, må det jo være sådan, at man løbende har denne her registrering.
Jeg synes, der lægges op til unødigt bureaukrati, ved at man kan gå ud og ind af ordningen.
Det er så ganske vist lavet sådan, at hvis man overtræder reglerne, så skal man tilbage i registeret.
Men det enkle er jo sådan set, at man forbliver i det register, og at man - som jeg tror det er Politimesterforeningen der gør - betegner det som et arbejdsredskab for myndighederne. Det er det ene problem, jeg ser ved den konkrete udformning af forslagene, som de er lagt frem.
Det andet problem er spørgsmålet om, hvordan man definerer væsentlighedskriteriet.
Som det er lagt op i lovforslagene, vil det ske i form af en bekendtgørelse.
Jeg synes egentlig, man skulle gøre det, at man registrerer alle de her overtrædelser i registeret, og så må man ud fra det tage stilling til, om der samlet set er tale om så alvorlige overskridelser, at man vil rejse en sag. Vi er godt tilfredse med, at det er ved dom, det skal ske, og at det ikke er administrativt, men det må ligesom være mængden og selvfølgelig grovhedens karakter, gentagelsen, der er afgørende for, om man rejser en sag.
Det tredje problem, der muligvis er, er problemet i forbindelse med prøven.
Det understreges i lovforslaget, at det skal være en elektronisk multiple-choice, altså hvor man sætter et kryds blandt fem muligheder eller tre muligheder, der er mange forskellige variationsmuligheder.
Der er godt nok mulighed for, at man kan lave det på en anden måde, men grundliggende synes jeg, at det er ens viden om hygiejne og arbejdspladsregler, skatteforhold og sådan noget man skal testes i, ikke om man også kan klare det der dyr til en computer, man bliver sat over for.
Vi ved, at det her er et område, der er mange ufaglærte inden for, og jeg synes, det er meget vigtigt, at man tilrettelægger prøven sådan, at man tager højde for, at man kun skal testes i sin viden om de faktiske forhold og ikke skal sidde og fumle med noget andet.
Det kan lyde så enkelt, når man sidder og fumler med sådan en computer til daglig, og det er en del af ens hverdag, men jeg har jo en alder, hvor jeg godt kan huske første gang, jeg skulle åbne sådan et dyr.
Da var det ikke spor enkelt.
Det kan jeg grine ad i dag, men hvis jeg havde siddet til en eksamen på det tidspunkt, så var jeg simpelt hen røget ud af jaketten, og så var jeg blevet testet meget mere på, om jeg kunne dyret, end om jeg vidste noget om de faktiske regler.
Med de her ord vil jeg sige, at jeg synes, at de forslag, der er lagt op, ikke er helt så enkle at gå til, og at vi faktisk har brug for at diskutere grundigt i udvalget, om vi opnår det, vi vil, med den konkrete udformning.