Jørgen Winther (V), 2002-03-13:
Fru Karen Klint nævnte her fra talerstolen, at hun glædede sig til at høre, hvad Venstres folketingsgruppes holdning ville være til det her forslag.
Jeg tror egentlig, at jeg vil røbe det med det samme, så der ikke er lang spænding.
Jeg kan sige, at Venstres folketingsgruppe ikke kan stemme ja til det her forslag fra SF.
Det er dog sandsynligt, at der er enkelte medlemmer, der muligvis til sidst vil stemme ja til det, men Venstres folketingsgruppe siger helt klart nej til forslaget fra SF.
Så er den spænding udløst, og så håber jeg, at resten af debatten her i dag vil koncentrere sig mere om holdningen til narkomaner frem for procedurer, hvornår rapporter er offentliggjort osv.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om.
Jeg vil først sige noget godt om SF og SF's forslag.
Det vil jeg godt gøre, for det drejer sig om behandlingsforsøg
til de hårdest belastede narkomaner, og umiddelbart har jeg faktisk stor sympati for den måde, det er lagt frem på, for det er jo sådan, at mange af disse hårdest belastede narkomaner jo har et vanskeligt og ofte usselt og forfærdeligt liv, og det, SF foreslår, er jo kun et behandlingsforsøg, så umiddelbart lyder det jo, som om det er noget, man næsten kun kan sige ja til.
Jeg vil også sige, at der er nogle områder, hvor man kan se, at der er fordele.
For det første er det jo sådan, at der er omkring 25 pct. flere i det hollandske forsøg, hvor man både får heroin og metadon, som får det bedre, end i den anden gruppe, hvor man kun får metadon.
En anden ting, som jeg også vil erkende, er, at jeg er sikker på, at kriminaliteten vil falde, hvis man giver mere heroin til dem, der ønsker at få heroin.
Jeg er også sikker på, at der bliver et betydelig mindre sidemisbrug.
Man tager ikke nær så meget medicin, som man ellers ville gøre, hvis man får den heroin, som man ønsker.
hårdest belastede narkomaner.
De ting, der efter Venstres folketingsgruppes overbevisning taler imod - og der synes jeg der er mange ting -
er, som der også er nogle, der har været inde på før, at hvis man først indfører en forsøgbehandling, ender det med at blive en permanent ordning.
Det er ekspertgruppen i øvrigt også enig i, kan jeg se.
Så kommer det allervæsentligste problem, og det er: Hvordan skal vi afgrænse?
Det har hr. Villy Søvndal og jeg diskuteret mange gange tidligere, og jeg tror, vi er enige om, at det er en meget vanskelig opgave.
Der er nogle, der mener, det måske kun er 200-300 narkomaner, andre mener 900-1200 narkomaner osv., der skal tilbydes heroinbehandling.
I Danmark er det jo sådan, at vi har omkring 14.000, måske 15.000 narkomaner.
Det vil altså sige, at det er ganske, ganske få procent, vi taler om på nuværende tidspunkt.
Men, vil jeg gerne sige til hr. Søvndal, hvis det er sådan, at man begynder at give heroin, skal vi sige til 300-400, vil der være nogle af dem, der måske får det bedre, men så er der jo en gruppe ved siden af, som ikke får, og som så på det tidspunkt vil være den hårdest belastede gruppe.
Hvad så med dem?
Der er det min formodning, at hvis man først begynder at give heroin til nogle af dem, der er hårdest belastede og har det værst, så kommer den anden gruppe, og så siger man, at så skal de også have det.
Derfor er jeg bange for, at man ender i en situation, hvor man skal til at begynde at give heroin til rigtig mange narkomaner.
Det er den afgrænsning, jeg synes er vanskelig.
Jeg kan desværre se, at den gule lampe lyser nu, og derfor vil jeg sige, for at gøre det klart
: Venstres folketingsgruppe kan ikke støtte forslaget, men vi kan godt se, at der er nogle gode, sympatiske elementer i det, og lad os nu få en god og saglig debat om det her forslag.