Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Der er en enkelt ting, jeg ikke nåede at kommentere.
ligesom en vis herre læser bibelen, for det er ikke det, der står i nogen af høringssvarene.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at vi i dag er vidne
til et lovforslag, der ifølge mine begreber slår alle rekorder i lovsjusk.
Det er ikke kvalitet i lovarbejdet, at man slår mindst to-tre hovedområder sammen i et lovforslag.
Og høringssvarene kommer i sidste øjeblik før den tekniske gennemgang, ingen sammenskrivning, den har vi så fået her forleden dag.
Vi bliver præsenteret for et lovforslag, der blander pærer og bananer sammen i en stor pærevælling forstået på den måde, at regeringen i hvert fald slår mindst to lovforslag sammen på det vigtigste område i denne her samling.
Jeg vil gerne herfra appellere til miljøministeren om, at vi får delt det her lovforslag, således at vi mindst får to lovforslag: et, der handler om detailhandelen og et, der handler om landzonen.
Jeg synes, ministeren skulle overveje det, for så kunne der måske være muligheder for, at man i hvert fald kunne diskutere på en anden måde.
Fastholder man det, så må vi sige, at så er det ikke vores kop te noget som helst af det. Der er mange forhold, der spiller ind på menneskers liv og deres livskvalitet, vores miljø og vores bosætninger og vores handlemuligheder både bogstaveligt talt og i overført betydning samt vores rekreative udfoldelsesmuligheder og adgang til naturen samt vores kulturhistoriske arv.
I 1950 var 5 pct. af vores landskab berørt af det, man kunne kalde store, tekniske anlæg.
I 1990 var 50 pct. berørt af det.
Og planloven har udgjort den mest effektive bremse for en udvikling, der i forvejen er i gang
med at udviske forskellen mellem land og by
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi generelt ser det her forslag som en forringelse på stort set alle punkter.
Det skal jeg vende tilbage til.
Vi har foretaget en vurdering af samtlige ændringsforslag i lovforslaget, og vi må sige, at de er
Vi kan ikke se, og jeg kan ikke se, at de på nogen måde underbygger den overordnede vision, der ligger i et mere bæredygtigt Danmark.
En vision beskrives i et leksikon som et drømmesyn.
Her vil jeg sige, at der mere er tale om et mareridt.
Et mareridt med en masse ekstra boliger, bygninger ude i det åbne land og gyllebeholdere uden afskærmning, det er der nemlig ikke krav om.
Gyllebeholdere kan anbringes, hvor man har lyst til det, og de skal i øvrigt ikke rives ned, når vi ser på lovforslaget.
Der er ingen krav om, at de skal rives ned, når de ikke skal bruges mere. Man må spørge sig selv, hvad det er for nogle udfordringer, man vil løse med det her forslag ud over at
stryge en række ganske bestemte erhverv, det kan vi jo se i høringssvarene, med hårene.
Ja, man må spørge sig selv og måske også miljøministeren: Er det svært at få tilladelse til aktiviteter i landområderne i dag?
Er udlægning af erhvervsjord i landdistrikterne måske for begrænset?
Eller er der problemer med butiksforsyningen i de store byer?
Det kunne være interessant at få ministerens svar på de spørgsmål.
Jeg kender dem godt.
Jeg mener, at vi står over for nogle kæmpe naturmæssige og miljømæssige udfordringer i det åbne land.
Og der foreligger jo en massiv og grundig dokumentation via Wilhjelmudvalgets arbejde for, hvad det er, der skal ske.
I stedet for en grundig analyse af opgavens omfang og karakter og nogle mere fremadrettede bud ser vi her en række lappeløsninger, der rejser langt, langt flere spørgsmål end de giver svar.
Når man ser på miljøministerens udtalelser til dagspressen, kunne man få den fejlagtige opfattelse, at det her lovforslag ville styrke udviklingen
specielt i de tyndtbefolkede egne med en svag økonomisk udvikling
Det er vores vurdering, at de her ændringer vil have den modsatte effekt.
Der står endda i lovforslagets bemærkninger, at de 20-30 største byer vil være helt klare vindere.
Og hvem er så taberne?
Når der er vindere, er der jo også tabere.
Det er der jo altid også i liberale spørgsmål.
Og vi ved, at når den sidste tøjbutik, når den sidste Matas forsvinder i en lille by, så er det for alvor slut med livet i sådan en by, så er man nødt til at pendle og køre andre steder hen.
Det er ikke rare ting at se på, slet ikke når man har læst samtlige høringssvar.
Hvad har man så forestillet sig med det her forslag?
Ja, det er svært at sige, det fortoner sig.
Men det vil i hvert fald øge presset på det åbne land, specielt i de egne af landet, hvor presset på boliger og byggegrunde er stort i forvejen, især i byzonen omkring København, Århus og Odense.
Der vil det i hvert fald øge presset på det åbne land, og når der så kommer en masse boliger ud og ligge, som man ikke ved, hvad skal bruges til - det står der ikke noget i lovforslaget om - og når de ikke mere skal bruges som aftægtsboliger, så kan man godt forestille sig, at det giver væsentlige og store problemer.
Drikkevandsforsyningen har været nævnt, men der er jo også behovet for rekreation omkring de store byer, der er behovet for arealer til infrastruktur osv.
De interesser bliver jo også presset i den her forbindelse.
Har man overhovedet gjort sig nogen overvejelser med hensyn til, hvad konsekvenserne af det her lovforslag er?
Jeg er meget i tvivl.
Kigger vi på et delelement i lovforslaget som overførsel af landzonekompetence til kommunerne, så viser et af høringssvarene fra Forskningscentret for Skov og Landskab - som heldigvis ikke blev nedlagt ved slagtningen af vores råd og nævn - at de landzonebestemmelser, hvor man har gennemgået sagsbehandlingen i seks kommuner og to amter, er 80 pct. af alle ansøgninger om nybyggeri eller byggeri i landzone blevet afgjort af kommunerne efter den eksisterende lov uden inddragelse af landzonemyndigheden.
94 pct. af landzonesagerne blev afgjort med tilladelse - dog således, at der var et vilkår på de 36 pct.
I 65 pct. af sagerne var der overensstemmelse mellem amtets og kommunens afgørelse, mens der i 13 pct. af tilfældene var tale om en skærpelse fra amtets side og i 7 pct. af tilfældene tale om en lempelse.
Denne undersøgelse viser, i hvert fald for mig, at der er såmænd ikke den store uenighed, og at man finder ud af det til hverdag.
Man sikrer og bevarer livet i de små byer, man sikrer også, at landbefolkningen kan drive landbrug uden hele tiden at blive stillet over for miljøkrav, og man bremser for en alt for hårdhændet udvikling i det åbne land.
Jeg tror heller ikke, at de små kommuner vil have tilstrækkeligt grundlag for at rådgive på området, når vi taler om at sikre og tage de nødvendige hensyn til vores natur og vores miljø og bevare dyre- og plantelivet.
Det viser frikommuneforsøgene fra 1980'erne og sammenfatningen af erfaringerne jo helt klart, og samtidig tabes der en masse ekspertise ude i amterne.
Vi er meget bekymrede for de manglende styringsredskaber.
Til spørgsmålet om nabohøringer vil jeg blot sige, at det er vi selvfølgelig positive over for.
Men der er en række tilfælde, hvor der ikke er nabohøringer, fordi fristen er for kort, og i øvrigt vil vi godt have fundet ud af: Hvad er en nabo?
Det spørger Advokatrådet i øvrigt også om i denne forbindelse.
Jeg har snakket om aftægtsboliger og medhjælperboliger uden landzonetilladelse.
Vi mener, det er forkert, og vi mener selvfølgelig også, det er meget forkert med placeringen af gyllebeholdere.
Men det helt centrale spørgsmål i denne sag er i virkeligheden efter vores mening spørgsmålet om reglerne i planlægningen til butiksformål.
Her må vi sige, at som vi ser det, får kommunerne hånd- og halsret over alle arealer i byzonen, og det vil reelt betyde en fjernelse af den overordnede planlægning.
Den regionale detailhandelsplanlægning ophæves i praksis.
Kommunerne kommer til at skønne over, om der foreligger en særlig planlægningsbegrundelse, som det hedder, for større butikker i området, og de er selv både lokal- og kommuneplanmyndighed, så i realiteten forsvinder detailhandelsloven fuldstændig.
Det vil i sidste ende føre til et øget pres om en ændring af forholdet mellem by- og landzone og i sidste ende også på vore naturområder, og hertil kommer den øgede trafikmængde.
Det vil også medføre indkøbsproblemer for de billøse og de ældre, der ikke selv kan handle ind, og vi får dermed skabt en meget, meget dårlig spiral.
Alt i alt må vi sige, at forslaget befordrer ingen udvikling.
Vinderne vil blive de 20-30 største byer, og taberne vil blive de små byer, landsbyerne og beboerne ude i det åbne land.
Sammenfattende kan vi sige, at vi ikke kan støtte forslaget.
Vi kan altså ikke støtte lovforslaget.