Troels Lund Poulsen (V), 2004-03-23:
Jeg vil gerne starte med på vegne af Venstre at sige tak til ministeren for perspektiv- og handlingsplanen, som rummer en lang række gode og konstruktive tiltag.
Som jeg også har sagt før under vore ligestillingsdebatter, vil jeg også gerne konstatere, at vi stadig væk i Danmark ligger i den absolutte top, når vi diskuterer ligestilling.
Det er ikke uden grund, at vi både i Europa og i resten af verden opfattes som et land, der er nået langt.
Vi er nået langt, når det gælder lige muligheder for kvinder og mænd, og den høje grad af ligestilling i Danmark betyder også, at det enkelte menneske, den enkelte kvinde, den enkelte mand, har mulighed for at vælge det liv, han eller hun ønsker sig.
Derfor er der heller ikke nogen grund til i dag at være alt for pessimistisk over ligestillingssituationen.
Der er selvfølgelig altid ting, der kan gøres bedre, ting, der kan gøres anderledes, men det er meget, meget vigtigt at konstatere, at vi bevæger os i den rigtige retning.
Lad mig også sige, at den fremtrædende position, Danmark har, ser vi jo bl.a. udtrykt i, at lønforskellene mellem kvinder og mænd er blandt nogle af de mindste i hele verden, og at kvinder og mænd i et omfang, som vi ikke har set tidligere, uddanner sig, og at vi også må bemærke, at - og det er ret glædeligt - flere og flere kvinder bliver kandidater på universiteterne.
Faktisk er det sådan, at på mange universiteter er der flere kvindelige kandidater end mandlige kandidater.
Ligestilling handler også om, at man tør sætte fokus på de nye grupper, der er kommet til det danske samfund, at sætte fokus på ligestilling mellem forskellige etniske grupper, forskellige religioner og også mellem forskellige kulturer.
Det er vigtigt, at vi ikke accepterer kulturen som en barriere og ikke accepterer, at man på grund af kulturelle værdier og kulturelle normer kan unddrage sig ligestilling.
Det er meget, meget vigtigt, at vi sender det tydelige signal, at i Danmark skal der være ligestilling mellem kønnene.
Derfor må vi selvfølgelig også sætte hårdt og beslutsomt ind, hvis vi oplever, at der ikke er en ligestilling mellem kønnene, og hvis vi oplever, at kulturelle mønstre og kulturelle værdier bliver brugt som en undskyldning for kønsdiskriminering eller manglende ligestilling.
Vi må som politikere forpligte os på at sikre de kvinder, der er flygtet fra sharialovgivning og mullahernes mørke, at de ikke kommer til at opleve, at vi i misforstået dansk godhed lader de middelalderlige kræfter slå rod i det danske samfund.
Lad mig også til slut runde af med i den her debat at glæde mig over de mange kvinder, der i nogle partier er opstillet i forbindelse med det kommende europaparlamentsvalg.
Men jeg må selvfølgelig også sige, at der jo er visse partier, hvor det ikke ser helt så heldigt ud, og desværre er det nogle af de partier, der ellers bryster sig allermest af ligestillingen.
Det er de partier, der taler for, at man må have kvinder prioriteret højest på listerne, og at kvinderne må gøre en ekstra indsats for at blive prioriteret.
Det er jeg sådan set meget enig i.
Derfor er det da også kedeligt, når man kan konstatere, at hos to af de partier, der gentagne gange har talt for nødvendigheden af at have kvinder højt placeret på listerne og have mange kvindelige kandidater, glimrer kvinder ved deres fravær.
Her tænker jeg selvfølgelig på Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Det, at Det Radikale Venstre har formået at have 2 kvinder og 16 mænd på deres opstillingsliste, synes jeg ikke er særlig prangende.
Og at Socialdemokratiet har 3 kvinder og 13 mænd, synes jeg heller ikke er særlig prangende.
Jeg må gå ud fra, at de to partier, som har talt meget varmt for, at kvinder skal prioriteres, og vigtigheden af, at kvinder indgår og har placeringer på listen, som ligger i top, så også arbejder for i deres respektive partier, at det sker.
Jeg må så også konstatere, at Det Konservative Folkeparti ligger meget flot med 8 kvinder og 10 mænd. Dansk Folkeparti ligger også meget fornuftigt med 5 kvinder og 7 mænd.
Og Venstre, det parti, jeg selv kommer fra, ligger med 4 kvinder og 5 mænd.
Det er selvfølgelig også et udtryk for, at vi prioriterer at stille op til europaparlamentsvalget, og jeg er selvfølgelig ked af at måtte konstatere, at det kun er noget, som visse partier her i Folketinget prioriterer.
Andre partier har så valgt ikke at lade det gå igen, når man skal opstille kandidater.
Jeg synes, det er beklageligt, når man gentagne gange har talt for nødvendigheden af, at kvinder bliver prioriteret i politik, at man så ikke lever op til det løfte, når man skal opstille kandidater.