runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2002-01-16:
I forlængelse af ministerens forsøg på at beskrive, hvordan det fremtidige center bliver uafhængigt, vil jeg godt spørge konkret: Ligger der så også i regeringens overvejelser, at der ikke er et over-underordnelsesforhold mellem minister og centret, det vil sige, om man som minister kan give en tjenestebefaling til det her center?
For hvis det er tilfældet, bliver det jo fuldstændig illusorisk at regne med, at det bliver en uafhængig redegørelse, man får fra centret. Hvilke overvejelser har regeringen i den anledning?
Bertel Haarder (V), 2002-01-16:
Jeg vil antage, at man fortsat kan stille spørgsmål til den pågældende enhed, hvad den end kommer til at hedde.
Og jeg vil antage, at forholdene til ministeriet vil blive reguleret i en model, som har at gøre med mål- og rammestyring.
Men jeg kan altså ikke gå ned i detaljer.
Det beder jeg om forståelse for.
Hermed sluttede spørgsmål.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
»Kan ministeren, jf. at regeringspartierne under valgkampen lovede en yderligere statslig økonomisk tilførsel af midler på 1,5 mia. kr. til en forstærket indsats på sygehusområdet, garantere patienterne og sygehusejerne, at der er tale om en økonomisk forbedring, som også vil fortsætte i 2003 og efterfølgende år, og at der ikke kun er tale om en engangsbevilling for 2002, som derefter falder bort?«
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Jeg kan jo starte med at bekræfte, at det er regeringspartiernes opfattelse, at det danske sundhedsvæsen trænger til et økonomisk løft i forhold til det nuværende økonomiske grundlag i karakter af en saltvandsindsprøjtning på 1,5 mia. kr.
Det blev fremført fra de to regeringspartiers side under valgkampen og er derfor også i gang med at blive omsat til virkelighed og implementeret.
Det indgår som en central del af regeringsgrundlaget bag den nye borgerlig-liberale regering.
Tanken er jo, at ressourcerne skal gå til en målrettet forøgelse af behandlingskapaciteten med henblik på at nedbringe ventetiderne.
Tanken er derudover, at ressourcerne skal følge med patienterne ud på de afdelinger, ud til de enheder, der yder den ekstra indsats, således at vi samtidig, kan man sige, øver os på at lave et mere aktivitetsafhængigt bevillingssystem, der ansporer til at producere mest muligt og ansporer til den højeste grad af omkostningsbevidsthed.
Det skal jo ikke mindst ses i sammenhæng med, at regeringen agter i et lovforslag, som vi regner med at fremsætte den 29. januar, at søge Folketingets tilslutning til, at der indføres en regel, der giver patienterne et retskrav på fra den 1. juli 2002 at søge behandling på et privat sygehus, der har indgået en særlig aftale med det offentlige, hvis det offentlige sygehusvæsen ikke har kunnet tilbyde patienten undersøgelse og behandling inden for 2 måneder.
Jeg diskuterer netop i disse dage den mere konkrete udmøntning af pengene, bl.a. i møder med Amtsrådsforeningen, og jeg regner som sagt med at kunne præsentere et samlet forslag, herunder et lovforslag, om ganske kort tid for, hvordan ressourcerne udmøntes i 2002.
Hvad der skal ske derefter, er det endnu alt for tidligt at udtale sig om for de generelle rammer for amternes økonomi 2003 og fremover.
Det vil jo indgå i de drøftelser, der skal finde sted med de amtskommunale parter senere i foråret, og derfor kan jeg ikke sige noget om rammerne for den amtskommunale økonomi i år 2003.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
Jeg takker selvfølgelig for ministerens svar og for, at vi fik en række oplysninger om de forhandlinger, der foregår i øjeblikket.
Det var sådan set ikke mit ærinde at blande mig i det.
Det mener jeg ministeren skal have mulighed for i rimelig ro og orden at diskutere med amterne, og så må vi jo så forholde os på det tidspunkt, der ligger et resultat.
Men den lange forklaring på det, der foregår - og det kan selvfølgelig altid være nyttigt at høre - førte jo så frem til et meget indirekte svar på det, der egentlig er spørgsmålet, nemlig noget, der ikke kunne høres som andet end en bekræftelse af, i modsætning til alt, hvad jeg havde opfattet, at det, regeringen opererer med, er en engangsbevilling.
Og der kan jeg jo så også se, faktisk efter at spørgsmålet er stillet, en udtalelse i Mandag Morgen, som kom her i forgårs, hvor det fremgår: »Lars Løkke Rasmussen erkender, at de 1,5 mia. kr. er en slags engangsbeløb«.
Det synes jeg jo er en lidt chokerende oplysning, i og med at der vel ikke er nogen, der forestiller sig, at behovet, når vi kigger næste år og næste år igen, hvis det er sådan, at vi skal leve op til de målsætninger, som vi er enige om, skal kunne opfyldes.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-16:
Indenrigs- og sundhedsministeren oplyste i sit svar, at der vil komme et lovforslag den 29. januar, hvorefter borgerne får retskrav på at søge behandling på et privat sygehus, der har indgået aftale med det offentlige.
Hvem er det offentlige?
Er det den enkelte amtskommune, er det staten?
Hvis det er den enkelte amtskommune, skal sådanne aftaler så i givet fald godkendes af staten, eller vil staten udsende retningslinjer for dem, eller vil ministeriet udsende retningslinjer for dem, sådan så de bliver ensartet i landet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Jeg vil starte med at svare hr. Klaus Hækkerup, at alle de spørgsmål, der stilles, vil man jo kunne finde svar på i det lovforslag, som jeg planlægger at fremsætte den 29. januar.
Så får vi jo rig lejlighed til at vende tilbage til det.
Jeg kan forstå på hr. Ole Stavad, som jo har stillet spørgsmålet, at det går på at få afdækket, hvad det er for en økonomisk ramme, der er til rådighed for amtskommunerne i år 2003.
Og det sanddru svar på det spørgsmål, er jo, at det er for tidligt at udtale sig om det.
Jeg vil sige mere generelt, at når denne regering har en ambition om at nedbringe ventetiderne, gøre indhug i ventelisterne, er det sådan set ikke med henblik på at indføre dem igen senere.
Men hvad det sådan politiske synspunkt kan omsættes til i kroner og øre i en amtskommunal aftale, som vi endnu ikke har startet drøftelserne om, er der ingen, der kan sige noget om.
Det hænger sådan set sammen med to ting, nemlig for det første, at en del af de ventetider, vi har i det danske sundhedsvæsen, faktisk er noget nær stationære.
Derfor kræver det ikke en permanent tilførsel af ressourcer at fjerne dem.
Der er jo tale om en pukkel, der så at sige skal høvles ned, for situationen er den, at kapaciteten sådan set modsvarer tilgangen i behandlingsbehov.
Men der er et efterslæb, og det er det efterslæb, der skal gøres op med.
Det kan man - for nu at holde det simpelt - så at sige gøre én gang for alle.
Det er det ene synspunkt.
For det andet er det sådan, at denne regering forfølger ikke sædvanlig socialdemokratisk tankegang, der går ud på, at
et hvilket som helst problem kun kan løses, hvis man proportionalt tilfører ekstra ressourcer.
Vi er sådan set meget optaget af også at bruge denne lejlighed til at arbejde med nye bevillingmekanismer, der ansporer til en større grad af omkostningsbevidsthed og effektivitet.
Når man lægger de to synspunkter sammen, må man nødvendigvis nå den konklusion, at det ikke giver nogen mening i dag at stå og sige noget om, hvorvidt der nøjagtig er et præcist økonomisk behov i år 2003 for at nå det, der er regeringens ambition, nemlig at de ventelister, vi fjerner nu i år, dem indfører vi ikke igen næste år.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
Altså uanset hvor mange ord, indenrigs- og sundhedsministeren sætter på det her, kan han jo ikke snakke sig bort fra, at han har - godt nok pakket ind - givet Folketinget, offentligheden, amterne, befolkningen den oplysning i dag, at den ressourcetilførsel, som var et vigtigt argument i hele valgkampen, er de facto en engangsbevilling.
For det kan godt være, indenrigs- og sundhedsministeren kan overbevise nogle, der ikke arbejder så meget med det her, om, at det er så helt naturligt, at det tager man ikke stilling til det efterfølgende år.
Men jeg ved, at indenrigsministeren kender så meget til det her, selv sidder med en fortid, der gør, at han ikke tror på det, han selv siger.
For det, der jo er udgangspunktet for næste års forhandlinger med kommunerne og amterne, er det økonomiske udgangspunkt, man har.
Det, jeg hører indenrigs- og sundhedsministeren sige, er, at nu vil man starte forhandlinger i maj/juni med kommuner og amter på et lavere niveau end det, man har som udgangspunkt i 2002.
I øvrigt har jeg haft lejlighed til at skimme papirer
igennem, som er sendt til amterne, papirer, som jo er omfattet af offentlighed i forvaltningen, hvorom jeg må sige, at der ikke er noget belæg for i det udsendte, som Indenrigsministeriets og Sundhedsministeriets egne embedsmænd har lavet, der antyder, at der skulle være et mindre behov fremover.
Tværtimod er der den berettigede bekymring, at det, at man nu gør den her indsats, sætter de samme mekanismer i værk, som man har set tidligere, nemlig at når man æder sig ind på ventelisterne, sker der noget omkring visitationen, så kommer der nogle flere patienter.
Derfor mener jeg faktisk, at indenrigsministeren er nødt til at give befolkningen, Folketinget, et svar på, om det virkelig er et nedskæringsudgangspunkt, man vil starte forhandlingerne med, når man mødes til maj/juni.
Klaus Hækkerup (S), 2002-01-16:
Ja, nu forstod jeg, at ministeren ikke kunne svare på, hvad der vil stå i lovforslaget.
Det skal han først have embedsmændene til at fortælle sig.
All right
, så venter vi i spænding til den 29. januar og ser det dér.
Men én tanke må regeringen da have overvejet, nemlig om man vil regulere de priser, det offentlige skal betale det private for at løse opgaven.
For hvad hjælper det, at man tilfører 1½ mia. kr. til ekstra operationer
, hvis det private sygehus så sætter prisen på hver enkelt operation op, om jeg så må sige, til det dobbelte?
Ja, så skulle man f.eks. tilføre 3 mia. kr. i stedet for, hvis man skulle have beløbet ind.
, så det vil jeg godt bede om et svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Nu bliver der introduceret en meget polemisk tone her.
Det er man sådan set velkommen til, og så får man tilbage med samme mønt. Jeg kan svare på alle de spørgsmål, hr. Klaus Hækkerup kunne finde på at stille, hvis han stillede dem og anmeldte dem.
Men det spørgsmål er ikke stillet her.
Det her er ikke en forespørgselsdebat om regeringens samlede sundhedspolitik.
Det her spørgsmål går ud på, hvad det er for en økonomiramme, der er til rådighed i år 2003.
I forhold til det spørgsmål - jeg har sådan set svaret på spørgsmålet -
vil jeg sige, at hvilken økonomi der skal være til rådighed for amtskommunerne i år 2003, det optager vi drøftelser med amtskommunerne om efter den almindelige tidsfølgeplan, som regeringer også før denne har brugt.
Det, der er vores politiske ambition, er at få et sundhedsvæsen i balance.
Efter 9 år med socialdemokratisk ledelse i dette land har man efterladt et sundhedsvæsen i ubalance.
Det søger vi nu at rette op på ved at give sundhedssektoren en saltvandsindsprøjtning på 1,5 mia. kr.
Nu skal jeg så stå og høre hr. Ole Stavad bruge et ord som nedskæringsudgangspunkt.
En saltvandsindsprøjtning på 1,5 mia. kr. udløser et nedskæringsudgangspunkt.
Det er ikke vores udgangspunkt. Vores udgangspunkt er, at vi giver den her sektor en saltvandsindsprøjtning for at få den i balance.
Hvilken fremadrettet ressourcetilførsel der så skal til for at bevare balancen, det diskuterer vi med amterne, når vi diskuterer økonomiaftale, bl.a. jo på baggrund af de erfaringer, vi nu indhøster med den måde, vi tænker at de her penge skal forvaltes på.
For en integreret del af det her projekt er så at sige at øve sig med nye bevillingsmekanismer, at øve sig på modeller, der sikrer, at ressourcerne kommer ud i de producerende enheder, dér, hvor personalet gør en forskel, for på den måde også at animere til, at vi skaber et mere omkostningsbevidst, eller man kunne bruge et andet ord: et mere effektivt sundhedsvæsen.
Så der skal tilføres de ressourcer i år 2003, som det er nødvendigt at tilføre for at sikre, at den balance, vi gerne vil opnå, kan opnås.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
Måtte jeg så prøve at spørge på en anden måde: Er udgangspunktet for de forhandlinger, som regeringen skal føre med amterne, noget, der tager udgangspunkt i den økonomi, der har været i 2002?
Og hvis det så er sådan, at man kan præstere nogle effektiviseringer, nogle forbedringer osv., jamen, så indgår det på sædvanlig vis i forhandlingerne som noget, der bringer rammen ned, samtidig med at man aftaler nye indsatser, der så betinger en ressourcetilførsel.
Altså det, der bare er chokerende i indenrigs- og sundhedsministerens oplysninger, er, at regeringen overhovedet ikke har forholdt sig til, at udgangspunktet er den økonomi, som amterne har efter tilførslen af den 1,5 mia. kr., samtidig med at vi i øvrigt kan konstatere, at amterne selv er af den opfattelse, at det frie valg-scenarie, som regeringen har sat op, vil forudsætte en ressourcetilførsel på 5 mia. kr.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-16:
Jeg vil gerne som punkt 1 kvittere for ministerens syn på vigtigheden af at gøre op med nogle stivnede strukturer og prøve at se, hvordan vi løser en for den danske befolkning utrolig vigtig opgave på en bedre måde, end den har været løst hidtil. Så vil jeg gerne som punkt 2 bede ministeren endnu en gang bekræfte, at regeringen ikke har lagt sig fast på, at det ikke kan blive nødvendigt at tilføre ekstra midler i 2003.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Jeg kan bekræfte, hvad jeg også har sagt nu i flere omgange, nemlig at den politiske ambition er at skabe et sundhedsvæsen i balance.
Det giver jo ingen logisk mening
overhovedet.
At det så skulle være chokerende, stiller jeg mig så sådan lidt uforstående over for, men det kommer selvfølgelig an på, hvordan man har det hver især.
Der skal åbenbart ikke så meget til at chokere visse.
Jeg synes jo ikke, der er noget som helst chokerende i, at vi gør, hvad vi også sagde under valgkampen, nemlig at kom der en ny regering, ville en ny regering give sundhedssektoren en saltvandsindsprøjtning.
Det er det, vi gør.
Altså det er jo ikke sådan, at saltvand i sig selv er vanedannende.
Og det vil ikke være en tilfredsstillende måde for regeringen, hvis de ventelister, vi søger at nedbringe i indeværende år, så bare kommer igen i år 2003.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
Det er da logisk meget langt væk fra alt det, der er stillet i udsigt, og derfor synes jeg, at sundhedsministeren har et logisk problem i forhold til det, jeg synes er meget overraskende, nemlig at regeringen mener, at det dér med ventelister og ventetider på sygehusene er noget meget midlertidigt, og at en engangsbevilling kan løse det problem.
Jeg ville da godt høre, hvordan ministeren mener, det hænger sammen, om det er hans erfaring også som en af dem, der direkte har været ansvarlig for en ikke ubetydelig del af dansk sundhedsvæsen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Måske er det så på det her sted, man skulle returnere bemærkningen fra hr. Ole Stavad før - det var så undertegnede, der ikke troede på, hvad jeg selv sagde.
Nu tror jeg, det forholder sig således, at spørgeren godt ved, at det, spørgeren siger, er der ingen grund til at tro på.
Det giver bare ingen mening i dag at stå og sige noget præcist om, hvorvidt det balancepunkt så indtræder ved, at den økonomi, der er til rådighed i 2003 målt op mod budgetlægning 2002, er xx milliarder kroner højere.
For det tal er jo sådan set et tal, der kan afledes af, hvad det er for ventelister, der er høvlet af i indeværende år, og som ikke genoptræder, fordi vi altså på en række områder i sundhedsvæsenet sådan set har en udmærket balance mellem kapacitet og tilgang, men vi har et historisk efterslæb, som skal væk.
Det er det ene synspunkt.
Det andet synspunkt er, at regeringen har en ambition om at teste bevillingsmekanismer, inddrage medarbejdere i nye organisationsformer, åbne op for forsøg i den amtskommunale sektor og i det hele taget slippe noget af den energi løs, som trænger til at blive sluppet løs efter den forrige regerings 9 års sidden på magten.
Og det er jo, kan man sige,
når effekterne af den indsats kan vejes op, at man kan sige noget meningsfuldt om, hvad det så er for en afledt økonomi, der skal være til rådighed.
Men spørgsmålet repræsenterer måske meget fint den forskel i tænkning, som der er mellem den nye og den gamle regering.
Vi tager udgangspunkt i opgaverne, der skal løses, ser på de værktøjer, der er til rådighed, om de kan forfines eller videreudvikles, og afledt af det er der så en økonomi, der skal være til rådighed, i stedet for den omvendte tænkning.
Vi sætter både mennesker og opgaveløsning først.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
»Vil ministeren, jf. at regeringspartierne under valgkampen lovede en yderligere statslig økonomisk tilførsel af midler på 0,5 mia. kr. til en forstærket indsats på hjemmehjælpsområdet, garantere de ældre og kommunerne, at der er tale om en økonomisk forbedring, som også vil fortsætte i 2003 og efterfølgende år, og at der ikke kun er tale om en engangsbevilling for 2002, som derefter falder bort?«
Jamen jeg vil gerne komme med en stor tak til indenrigs- og sundhedsministeren.
Jeg skal måske lige gøre en bemærkning om, hvorfor det er indenrigs- og sundhedsministeren, der har fået spørgsmålet.
Det er ikke fra min side ment som et oplæg til en diskussion om indholdet - jeg mener, vi må vente og se, hvad der kommer ud af de forhandlinger, der foregår mellem kommunerne og regeringen - men det er et spørgsmål om økonomien, og dér mener jeg at indenrigsministeren har et hovedansvar.
Så min overvejelse var sådan set mere, om det skulle stiles til indenrigsministeren eller til finansministeren.
Men jeg synes jo, at det var et interessant og meget glædeligt svar, vi fik fra indenrigsministeren, for her siger indenrigs- og sundhedsministeren, at i modsætning til de 1,5 mia. kr. på sygehusområdet er det her ikke noget midlertidigt, det er noget permanent.
Det her er noget, der skal fortsætte.
Man skal på samme måde som med amterne også føre forhandlinger med kommunerne, og dér har indenrigs- og sundhedsministeren meget klart givet udtryk for, at det her det er noget, der også er behov for næste år, her behøver man ikke at afvente undersøgelser og udvikling osv. Jeg takker.
Hvis der ikke kommer bemærkninger fra ministeren, der rejser nyt i denne sag, har jeg ikke grund
til yderligere spørgsmål.
Men jeg beder om, at man lægger mærke til kontrasten imellem de to svar på de to spørgsmål, der er fuldstændig identiske, bortset fra at det ene er en halv milliard kroner til kommunerne, det andet er en milliard kroner til amterne.
Tak, hr. indenrigsminister.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Således provokeret på en venskabelig måde bliver jeg nødt
til ligesom at anholde, at det skulle være to identiske spørgsmål.
Det er jo netop det, der er hele pointen i det
Altså vi ønsker generelt at give ældresektoren et kvalitetsløft.
Hvordan det udmøntes,
er socialministerens ansvar, og man vil få syn for sagn, når socialministeren fremsætter den nødvendige lovgivning.
På sundhedsområdet er der altså også en anden dimension, hvor det sådan set handler om at gøre op med et efterslæb, og der er ingen grund til, hvis man skal sige det lidt firkantet, at fortsætte med at fjerne ventelistekøer, hvis de ikke er der længere, det er jo sådan set forskellen, hvorimod der er ret god grund til, også i forhold til de ældre, der jo ikke er færre af i år 2003, at stå vagt om, at den øgede omsorg og pleje, der stilles til rådighed i indeværende år, også fortsætter.
Det har jeg kredset om i flere svar, og hvis ikke man forstår logikken i det, er det nok, fordi vi definerer logik forskelligt.
Det tror jeg såmænd også vi gør.
Ole Stavad (S), 2002-01-16:
Jamen jeg kan ikke lade være med at sige, at jeg er meget ked af, at indenrigs- og sundhedsministeren ikke ville modtage min tak, for den synes jeg dog er meget velbegrundet med det meget præcise og klare svar, jeg fik på det andet spørgsmål.
Og dem, der måtte være i tvivl om, hvorvidt de her to spørgsmål er identiske, bortset fra at det ene handler om en halv milliard kroner til kommunerne og hjemmehjælp, og det andet handler om halvanden milliard kroner til amterne og sygehusene,
så er de formuleringsmæssigt totalt og aldeles ensartede.
Det er det samme ordvalg fuldstændig præcist.
Så det, jeg bare kan konstatere, er, at den eneste forskel er, at indenrigs- og sundhedsministeren anser ventelisterne på sygehusene for at være et meget midlertidigt fænomen, så det må åbenbart være dér, vi har vores uenigheder.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
Jamen jeg vil da for en god ordens skyld gerne takke for takken, og jeg har da også hæftet mig ved, at de ord, der bruges i de to spørgsmål, er de samme.
Det er to forskellige sektorer, det er to forskellige udgangspunkter, det er to forskellige mekanismer, det er to forskellige beløb, det er to af hinanden helt uafhængige verdener og problemstillinger.
Men tak for takken.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-16:
»Vil ministeren redegøre for, hvordan Wambergudvalgets bevillinger og opgaver skal »tilpasses«?«
Villy Søvndal (SF), 2002-01-16:
Jeg vil bare kvittere for, at jeg synes, det er en klog position, regeringen har, nemlig at man ubønhørligt vil protestere mod amerikanernes ikkeunderskrivning af traktaten
, at man vil modsætte sig kraftigt, formoder jeg, hvis amerikanerne bevæger sig hen imod nye atomprøvesprængninger.
Vi kan så vurdere forskelligt, hvor stor realitet der er
i det, med baggrund i de her artikler.
Men regeringens politik på det her punkt er soleklar, nemlig at uanset eller måske på grund af, at USA er en allieret, vil man meget kraftigt protestere, hvis USA bevæger sig i retning af nye prøvesprængninger. Det er jeg sådan set meget tilfreds med. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kamal Qureshi (SF), 2002-01-16:
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren mener, at et center, som ligger som en del af Udenrigsministeriet, vil være i stand til at opfylde vores internationale forpligtelse til at have uafhængig overvågning af de danske myndigheders overholdelse af menneskerettighederne.
Mener ministeren, at Menneskerettighedscentret, som nu skal lægges under Udenrigsministeriet, vil kunne varetage de roller, vi er forpligtet til i forhold til internationale konventioner?
Bertel Haarder (V), 2002-01-16:
Som jeg har sagt mange gange, fjerner vi ikke disse institutioner.
Det har vi forpligtet os til, og det skal ske på uafhængig basis.
Så er det fuldstændig rigtigt, som det blev sagt, at der jo også findes en institution i Wien, en stærkt omdiskuteret institution i Wien, som man kan diskutere i lang tid - men den er der - og den kan som bekendt også kritisere, hvis den ønsker det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-01-16:
om en engangsbevilling for 2002.
Regeringen har bebudet, at den vil afsætte 500 mio. kr. til at gennemføre et løft i ældreplejen.
Det er et tilsagn, som vi agter at indfri, ligesom vi agter med alt andet.
Det skal naturligvis ikke være forbedringer, som kun har virkning i et enkelt år, det skal være en permanent forbedring af de ældres vilkår, og det vil også fremgå af regeringens forslag til finanslov, som formentlig fremsættes den 29. januar.
Bertel Haarder (V), 2002-01-16:
Så vidt jeg kan se, bliver den nye struktur for disse institutter, som sammenlægges til et udenrigspolitisk institut, lige så uafhængig som den hidtidige struktur, hvor Menneskerettighedscentret har været under det, der tidligere var Forskningsministeriet og nu er Videnskabsministeriet.
Så jeg tror, uafhængigheden bliver den samme.
Det er i hvert fald regeringens hensigt.
Og så vil jeg love hr. Kamal Qureshi, at den vigtige funktion, som han nævner, og som vi er enige om skal varetages, vil blive varetaget.
Det er bl.a. det, det pågældende EF-direktiv handler om.
Dette direktiv er regeringen tilhænger af.
Hermed sluttede spørgsmålet.