Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-20:
Siden den aktuelle konflikt i Tjetjenien begyndte den 23. september sidste år, har den danske regering givet udtryk for sin stærkt kritiske holdning.
Vi har ligget langt fremme i bestræbelserne på at sætte emnet på dagsordenen i de relevante internationale organisationer.
Vi har villet påvirke den russiske regering til at stoppe den uforholdsmæssige og vilkårlige magtanvendelse, der går hårdt ud over civilbefolkningen. Vi tror i øvrigt heller ikke på, at magtanvendelsen på nogen måde kan løse de problemer, som Rusland står over for i Tjetjenien, men det synspunkt rokker jo ikke ved, at vi anerkender Ruslands territoriale integritet og retten til at bekæmpe terrorisme i alle dens former. Vi har fra dansk side direkte fremført kritik over for de russiske myndigheder, men det må først og fremmest være igennem internationalt samarbejde, vi kan lægge pres på Rusland.
Det har den danske regering også konsekvent søgt at gøre siden konfliktens udbrud.
Jo flere, der står sammen om kritik af krigen i Tjetjenien, jo større virkning har det.
Kort efter iværksættelsen af de militære aktioner tog EU initiativ til at udtrykke EU's stærke bekymring.
Vi opfordrede den russiske regering til at undersøge alle muligheder for at finde en fredelig løsning med de moderate kræfter.
Da EU's udenrigsminister på dansk foranledning drøftede konflikten i Tjetjenien i midten af oktober, blev disse synspunkter igen fremført. EU og andre internationale aktører har hele tiden fremhævet, at Ruslands territoriale integritet respekteres, og der er, som jeg nævnte det før, heller ikke sat spørgsmålstegn ved retten til at bekæmpe terrorisme i alle dens former.
Det hører med til historien, at den tjetjenske hærleder Basajev i august sidste år overfaldt naborepublikken Dagestan i et forsøg på at etablere en islamisk stat.
Vi har med afsky taget afstand fra de fire bombeattentater, der fandt sted i Moskva og andre russiske byer sidste efterår, hvorved omkring 300 mennesker mistede livet.
Meningerne er som bekendt delte, om netop tjetjenske terrorister stod bag. Vi har selvfølgelig heller ikke nogen som helst sympati for den udbredte lovløshed, der har præget Tjetjenien de seneste år, og som har kostet mange uskyldige gidsler livet.
Vi opfordrer de tjetjenske myndigheder til at overholde regler og principper for humanitær folkeret, til at fordømme terrorisme og til at tilstræbe en fornyelse af den politiske dialog.
Men vi har fra første færd været kritiske over for den løsningsmodel, som Rusland har valgt, og vi har med stigende bekymring set, at de russiske myndigheder gik videre end deres oprindeligt tilkendegivne mål om målrettet og begrænset operation mod terrorisme.
Antallet af internt fordrevne i Tjetjenien og ind i naborepublikkerne steg til flere hundrede tusinde.
På baggrund af denne udvikling gav den danske regering i EU-kredsen i november måned udtryk for, at tiden nu var kommet til at se nærmere på Unionens forbindelser til Rusland.
Vi måtte sikre os, at der blev givet udtryk for vor holdning til Tjetjenienkonflikten på den mest effektive måde.
Vi udelukkede fra dansk side som udgangspunkt intet, men vi har også hele tiden haft det synspunkt, at hvad vi end måtte blive enige om, skulle vi prøve at undgå et brud på dialogen med Rusland.
Vi forsøger at overbevise Rusland om det forkerte og kritisable i den nuværende situation, men vi ønsker ikke at isolere eller fjendtliggøre Rusland.
Det lykkedes os lidt efter lidt at få vore partneres tilslutninger til at se på det samlede billede af samarbejdet mellem EU og Rusland.
Det skete i december sidste år i forbindelse ikke mindst med forberedelserne til Det Europæiske Råds møde i Helsinki den 10. og 11. december.
Også på baggrund af den russiske regerings ultimatum til befolkningen i Grosnij var Danmark aktiv for at nå frem til en skærpet kurs i EU's politik over for Rusland.
Der var delte meninger i EU-kredsen; men det, der blev enighed om, var, at gennemførelsen af EU's såkaldte strategi over for Rusland skulle revideres - det er det portugisiske formandskab godt i gang med - og at visse bestemmelser i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Rusland og EU burde suspenderes og handelspolitikken gennemføres konsekvent på alle områder.
Efter Helsinki administrerer EU nu de handelspolitiske bestemmelser stramt og lægger op til en nedkøling af samarbejdet.
EU er Ruslands væsentligste samhandelspartner.
Derfor har denne beslutning vægt og betydning.
Vedrørende EU's bistand til Rusland, det såkaldte TACIS-program, kan der blive tale om at overføre midler til humanitær bistand og koncentrere indsatsen til nogle kerneområder, bl.a. støtte til menneskerettigheder, retsstatsprincipper, støtte til det civile samfund og nuklear sikkerhed.
Det bør også have konsekvenser for den nationale bistand.
Den danske Øststøtte til Rusland er derfor for øjeblikket på vågeblus.
Danmark har lagt vægt på og arbejdet for, at den praktiske gennemførelse af det, vi vedtog i Helsinki, sker hurtigt for at understrege EU's linje.
Også i OSCE har Danmark medvirket til at sætte Tjetjenien på dagsordenen.
Det kom især til udtryk på OSCE-topmødet i Istanbul.
Danmark fremhævede i et kontant indlæg, at Rusland forbrød sig mod en række af OSCE-forpligtelserne.
Forhandlingerne om sluterklæringen fra topmødet var vanskelige.
Der var et pres på den russiske regering for at tage imod OSCE-formandskabets tilbud om at virke som mægler i direkte samtaler mellem den russiske regering og de tjetjenske ledere.
Kun nølende, langsomt gav Rusland efter for det politiske pres og accepterede et besøg af OSCE-formanden.
Under sit besøg i december opfordrede så OSCE-formanden, den norske udenrigsminister, Knut Vollebæk, til øjeblikkelig våbenhvile.
Det skulle give civilbefolkningen mulighed for at komme ud af Grosnij, og det skulle lægge op til en fredelig løsning.
Han foreslog desuden, at der blev organiseret en regionalkonference med deltagelse af repræsentanter for alle de russiske republikker, som er berørt af konflikten.
Den danske regering støtter helt og fuldt disse forslag.
Den danske regering ønsker, at OSCE får mulighed for at spille en større rolle i forbindelse med en løsning af konflikten.
Her er der fortsat brug for pres.
Den russiske
regering har været meget nølende.
OSCE kan først få en politisk rolle på et senere tidspunkt, efter at de militære aktioner er tilendebragt.
Rusland har heller ikke villet medvirke til, at der oprettes en OSCE-enhed i byen Nasran i Ingusjetien, således at OSCE også kan spille en rolle på det humanitære område.
Hvad det angår, samarbejder Rusland først og fremmest med FN's organisationer.
Ruslands samarbejde med Europarådet udvikler sig mere konstruktivt end samarbejdet med OSCE.
Den danske regering har bl.a. i forbindelse med mødet i ministerkomiteen i november måned sidste år taget initiativ til en drøftelse af Ruslands forhold til Europarådet.
Og lad mig tilføje, at regeringen har noteret sig med tilfredshed, at danske parlamentarikere også har været aktive i forbindelse med sagens fremme i parlamentarikerforsamlingen.
Han betegnede krigen som en krænkelse af menneskerettighederne.
Han var kritisk over for situationen i de russisk kontrollerede dele af Tjetjenien og over for forholdene for de internt fordrevne.
Formanden for Europarådets ministerkomité, Irlands udenrigsminister, David Andrews, besøgte Moskva den 14. januar, og i de seneste dage har også formanden for den parlamentariske forsamling, Lord Russell-Johnston, været på besøg.
Endvidere ventes den russiske udenrigsminister, Ivanov, at være til stede under Tjetjeniendebatten i Europarådets parlamentariske forsamling i næste uge.
Det er forhåbentlig et tegn på, at den russiske regering ønsker at samarbejde med Europarådet om at fremme beskyttelsen af menneskerettighederne.
Menneskerettighedskommissæren har konkret foreslået, at Europarådet yder bistand til oprettelse af en ombudsmandsinstitution i Tjetjenien.
Det er jo langfra nok, men det er dog et forslag, der fortjener nærmere overvejelse i den videre proces.
Europarådets generalsekretær, Walter Schwimmer, havde den 10. december sidste år et møde med den russiske indenrigsminister som opfølgning af Gil-Robles' besøg.
Under mødet drøftedes også muligheden for en regional rundbordssamtale om demokratisering.
Generalsekretæren har den 13. december anmodet den russiske udenrigsminister om uddybende oplysninger vedrørende menneskerettighedssituationen i Tjetjenien, og de er netop fremkommet.
Opfølgningen heraf vil blive fulgt nøje.
Regeringen vil bidrage til, at der sker en tilbundsgående behandling af alle sider af konflikten inden for Europarådets kompetence.
Den danske regering har anlagt en aktiv linje for at påvirke de nævnte organisationers holdning.
Vi skal fra dansk side fortsat presse på, hvor vi har et tæt samarbejde med Rusland, og hvor vi må konstatere, at Rusland krænker sine forpligtelser først og fremmest med hensyn til beskyttelse af civilbefolkningen.
Rusland må sikre overholdelse af menneskerettighederne og andre humanitære principper.
Det har landet forpligtet sig til. Vores mål er og må være at bidrage til at påvirke de russiske myndigheders holdning.
Der er tale om en balancegang.
Vi ønsker en fast og klar markering af synspunkterne i Tjetjenienkonflikten.
Der må være tale om konsekvenser for samarbejdet f.eks. på handelsområdet, men ingen af os har interesse i skridt, der kun bidrager til isolering af Rusland, til ustabilitet og manglende reformer.
Den russiske ledelse og jo ikke mindst den regerende præsident Putin har opnået stor opbakning i befolkningen til den militære indsats.
Tjetjenienkonflikten spillede en central rolle ved parlamentsvalget den 19. december og vil sikkert på samme måde gøre det i forbindelse med første runde af præsidentvalget den 26. marts.
Selv om den russiske økonomi er bedret noget i den senere tid, vil den stadig være meget følsom over for vidtgående økonomiske sanktioner.
Blokering for køb af Ruslands vigtigste eksportartikler, olie og gas, ville f.eks. berøve den slunkne russiske statskasse en væsentlig del af indtægterne.
Skulle Rusland blive bragt i den situation, at landet på grund af totalt stop for international långivning ikke kan betale af på sin gæld, så skal vi have med i vurderingen, hvilke konsekvenser det vil få for den russiske økonomi, for landets udvikling og for den befolkning, der skal lægge ryg til.
Danmark skal inden for Den Internationale Valutafond, Verdensbanken, Østbanken og i andre sammenhænge arbejde for, at den makrofinansielle bistand bliver givet under klare forudsætninger om reformer og på betingelser, som sikrer midlernes rette anvendelse.
Valutafonden har som bekendt på dette tidspunkt sat yderligere långivning til Rusland i bero.
Jeg tror, det trækker i retning af at støtte landets reformkræfter, som håber på et tættere samarbejde med vestlige organisationer, baseret på demokratiske værdier og vilje til økonomisk og demokratisk reform.
Lad mig slutte med at sige, at vi jo samtidig må gøre
en helt særlig indsats, gøre vort yderste for at hjælpe de mange fordrevne og nødstedte, som er de umiddelbare ofre.
Her har vi fra dansk side ydet et stort bidrag både finansielt og gennem Dansk Flygtningehjælps meget værdsatte indsats i regionen.
Det skal vi selvfølgelig fortsætte med.
Men vi må slå fast, at Rusland har en forpligtelse til at sikre den nødvendige humanitære bistand til de mange internt fordrevne og til at skabe sikre forhold for de internationale nødhjælpsorganisationer. Vi må fastslå, at Rusland har et ansvar for at bidrage til at skabe en fremtid uden krig og nød for disse nødstedte mennesker.
Jeg vil sige ligeud, at vilje til at løfte det ansvar har betydning for fremtidens internationale samarbejde med Rusland.
Forhandling