Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-30:
Når jeg beder om ordet i anden runde, er det selvfølgelig, fordi der stadig væk er en række helt centrale og principielle spørgsmål, ikke detaljer, som står ubesvaret hen efter første runde.
Et af dem er grundlovsspørgsmålet, og her vil jeg godt spørge ministeren: Ministeren hævder jo, at det ikke er boligorganisationen, der ejer lejlighederne.
Det er et synspunkt, ministeren står helt alene med.
De juridiske eksperter, som har udtalt sig uafhængigt af regeringen, har betvivlet ministerens synspunkt for nu at sige det mildt, og fra Byggesocietetet og alle mulige andre steder fra betvivles ministerens synspunkt.
Byggesocietetet siger, at det reelt er boligorganisationernes ejendom.
Ministeren har jo da også i sit eget lovforslag bemærkelsesværdigt lagt til grund, at det er boligorganisationerne, der skal forestå salget.
De tvinges til at forestå salget.
Hvorfor tvinges de til at forestå salget?
Fordi det er dem, der ejer dem!
Man tvinger altså ejeren til at forestå salget.
Så enkelt er det.
Så vil jeg godt spørge ministeren: Hvad nu hvis ejeren finder det uforsvarligt?
Hvad nu hvis den afdelingsbestyrelse, der har fremlagt forslag om at sælge, har gjort det med et program, der helt åbenlyst er uforsvarligt over for de beboere, der bor der, som vil efterlade lejerne i boligafdelingen med store huslejestigninger?
Der kan jo sagtens blive fremlagt løfter om guld og grønne skove i forbindelse med salg ude i afdelingen, som ved en nærmere økonomisk gennemregning viser sig at være det rene galimatias, og hvor boligforeningens bestyrelse så siger: Det kan vi altså ikke tage ansvaret for; det ville være i strid
med lov om almene boliger at tage ansvaret for det.
Ministeren ved jo bedre end nogen, at det er en bestyrelses ansvar at påse, at der ikke påføres boligorganisationen tab.
Der er strenge bestemmelser, og jeg håber, at ministeren stadig væk bakker op om de bestemmelser.
Det her lovforslag tyder på, at ministeren er ude på den letsindige, lemfældige omgang med ansvarsforholdene.
Men hvad så hvis boligorganisationens bestyrelse siger: Det kan vi altså desværre ikke påtage os ansvaret for; vi vil ikke forestå salget, for det ville være i strid med lov om almene boliger og det ansvar, vi har for boligforeningens formue og beboernes vilkår? Skal de så tvinges?
Svaret er ja.
Er det ikke korrekt? Så skal boligorganisationen sættes under administration.
Så skal der indsættes en administrator, som skal tvangsgennemføre salget.
Det vil jeg godt bede ministeren om at bekræfte, for ministeren mente, at det var åh så frivilligt.
Men det er altså ikke mere frivilligt, end at hvis en boligorganisation siger, at det vil den ikke være med til, bliver den sat under administration. Så bliver der gennemført et tvangsfrasalg i boligafdelingen, ved at der indsættes f.eks. en beskikket advokat.
Så vil jeg godt spørge ministeren om de bemærkninger, som Ejerlejlighedernes Landsforening har fremsendt om det rod i kompetenceforholdene, som vil opstå, når der er sket et salg i boligafdelingen, hvor det er fuldstændig uklart, hvem der bestemmer, hvor boligorganisationen er inde, ejerforeningen er inde, indirekte er lejerne formentlig uden nogen indflydelse, det tyder alt på: Hvordan er kompetenceforholdene egentlig?
Ejerlejlighedsforeningen skriver, at det er en konstruktion, hvor boligorganisation og kommune har delkompetence, hvor der nemt vil opstå tvivl om, hvem der har kompetencen, og de henviser så til, at sådan noget rod har man også haft i de såkaldte restejendomme, der blev udstykket til ejerlejligheder.
Det blev heldigvis afskaffet, skriver de så, på grund af det kaos, der var.
Men nu vil ministeren så indføre en ny type restejendomme, hvor det samme kaos kan opstå. Derfor forstår jeg selvfølgelig godt, at Ejerlejlighedernes Landsforening fraråder det her eksperiment.
Men jeg har lagt mærke til, at ministeren på intet tidspunkt under den her timelange debat har besvaret spørgsmålet om, hvad der sker med lejernes rettigheder efter det her.
Det er formentlig, fordi ministeren ikke kan besvare det.
Vi stillede dem for, ja, hvad bliver det - 9-10 måneder siden.
Ministeren har haft 9 måneder.
Ministeren har de dygtigste embedsmænd, der findes i dette land - det vil jeg da gerne anerkende - men selv de har ikke kunnet hjælpe ministeren med denne totalt håbløse opgave.
Det er ikke lykkedes dem at komme med svaret, fordi
svaret ikke findes.
Derfor har ministeren ikke besvaret de spørgsmål i dag.
Så enkelt er det.