Lene Espersen (KF), 2005-06-07:
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at foretage en række forbedringer af de forhold, som søer og pattegrise har i svineproduktionen.
Jeg vil gerne starte med at takke forslagsstillerne for, at vi i dag får anledning til at drøfte disse forslag til forbedring af søers og pattegrises velfærd.
Jeg er derfor enig i rigtig mange af de principper og tanker, der ligger bag de ti punkter i forslaget.
Jeg vil redegøre nærmere for regeringens holdning til hvert af punkterne, og jeg vil også gerne benytte lejligheden til at løfte sløret for regeringens mere langsigtede planer på området.
Det første punkt i beslutningsforslaget drejer sig om en præcisering af det allerede gældende krav om rodematerialer til søer.
For 2 år siden blev bestemmelsen om rodemateriale skærpet, og lovgivningen indeholder derfor nu krav om permanent adgang til en tilstrækkelig mængde materialer, som søerne kan rode i og beskæftige sig med.
Forslagsstillerne mener, at loven ikke er tilstrækkelig præcis, og de ønsker derfor, at hver so skal tildeles mindst et halvt kilo halm hver dag.
Det fremgår af beretningerne fra Fødevarestyrelsen, at fødevareregionerne er meget opmærksomme på kravet om rodemateriale.
Hele 25 pct. af alle indskærpelser til svineproducenterne i forbindelse med sidste års stikprøvekontrol i besætningerne, den såkaldte 5-procentskontrol, angik rodemateriale.
Ikke alle indskærpelser angik søer, men tallet viser, at kravet om permanent adgang til en tilstrækkelig mængde rodemateriale er præcist og kan håndhæves i praksis.
Fødevarestyrelsen har dog oplyst, at de mange indskærpelser ikke nødvendigvis er udtryk for landmandens manglende vilje til at efterleve lovgivningen, og det er jo centralt, men nærmere manglende viden om reglerne.
Desuden forskes der ved Danmarks Jordbrugsforskning i svins valg af rodemateriale.
Resultaterne heraf foreligger i slutningen af 2006, og jeg kan allerede nu sige, at jeg på det tidspunkt vil gendanne Arbejdsgruppen om hold af svin og anmode arbejdsgruppen om at udtale sig om behovet for at præcisere lovgivningen om rode- og beskæftigelsesmaterialer.
Det andet punkt i forslaget omhandler de bokse, som søer opstaldes i.
Lovgivningen indeholder krav om, at søer skal kunne lægge sig, hvile sig og rejse sig uden besvær.
Det gælder også, når de er opstaldet i bokse.
Der skal således være plads til at udføre bevægelsen.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at det er fuldstændig uacceptabelt at opstalde søer i for små bokse.
Jeg vil derfor anmode Danmarks Jordbrugsforskning om at udtale sig om, hvor meget friplads der skal være omkring soen, for at den har tilstrækkelig plads til at lægge sig, rejse sig og hvile sig uden besvær.
Jeg agter på baggrund af denne udtalelse at præcisere svinebekendtgørelsen, så vi sikrer, at søer opstaldes i bokse med tilstrækkelig plads til at lægge sig, til at hvile og til at rejse sig.
Det tredje punkt omhandler sygestier.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at syge søer skal opstaldes under særlig skånsomme forhold.
Netop derfor blev svinebekendtgørelsen ændret i slutningen af sidste år, så der nu altid skal være mindst én sygesti klar til brug.
Dette krav gælder i øvrigt ikke blot for søer, men for alle svin.
Forslagsstillernes krav er således allerede gennemført i lovgivningen, godt og vel endda, da kravet i bekendtgørelsen ikke begrænser sig til 5 pct. af søerne, men i stedet indebærer, at der altid skal være ledig plads til alle svin, der måtte blive syge eller skadede.
Jeg vil kort springe til det tiende punkt i forslaget til folketingsbeslutning, for det handler nemlig også om sygestier og indeholder et forslag om, at sygestier skal indrettes i separate staldafsnit.
Forskningen på dette område viser imidlertid, at der ikke er entydige fordele ved at lave særlige – i gåseøjne – hospitalsafsnit på sobedrifterne, da smitsomme sygdomme tegner sig for en forholdsvis begrænset andel af sygdomstilfælde på søerne og hensynet til smittebeskyttelse derfor ikke vejer tungt.
Jeg mener derfor ikke, at der er videnskabeligt belæg for at gennemføre forslagsstillernes krav.
Det fjerde punkt omhandler praksis i forbindelse med kontrol af halekupering af pattegrise.
Jeg kan se, at forslagsstillerne er helt på det rene med, at lovgivningen indeholder et forbud mod rutinemæssig halekupering, og jeg tror også, at forslagsstillerne ved, at det i den intensive produktion er svært at forhindre udbrud af halebidning, udbrud, som kan medføre betydelige velfærdsproblemer.
De videnskabelige og de praktiske erfaringer tyder på, at årsagerne til halebidning skal findes i et ganske komplekst samspil af mange faktorer.
Danmarks Jordbrugsforskning har iværksat et projekt, der skal hjælpe den enkelte landmand til at finde netop den eller de faktorer, der udløser halebidning i hans besætning.
Projektet forventes afsluttet til april næste år.
Når jeg nedsætter Arbejdsgruppen om hold af svin på ny, vil jeg derfor bede arbejdsgruppen om også at behandle spørgsmålet om halekupering af pattegrise på baggrund af den nye forskning fra Danmarks Jordbrugsforskning.
Det femte punkt i beslutningsforslaget drejer sig om fravænningsalderen for pattegrise.
Det er i dag sådan, at pattegrise som udgangspunkt først må vænnes fra soen, når de er 28 dage gamle, men at de kan fravænnes efter 21 dage, hvis de flyttes til særlige stalde.
Forslagsstillerne vil have den gældende adgang til at fravænne pattegrise efter 3 uger fjernet.
Folketinget behandlede et næsten tilsvarende forslag i januar 2003, og jeg sagde dengang, at der ikke fandtes oplysninger om, hvilken fravænningsalder der er bedst for pattegrise.
Men også her forskes der.
Danmarks Jordbrugsforskning har oplyst, at der til sommer næste år forventes nye forskningsresultater om, hvilken betydning det har for pattegrisenes velfærd, om de fravænnes efter 4 eller 6 uger.
Landsudvalget for Svin har i øvrigt oplyst, at den gennemsnitlige fravænningsalder fortsat er stigende og i 2004 således var 30,6 dage mod et gennemsnit på 29,3 dage i 2000.
Når jeg nedsætter Arbejdsgruppen om hold af svin på ny, vil jeg derfor bede arbejdsgruppen om også at behandle spørgsmålet om fravænningsalderen for pattegrise.
Lovgivningen indeholder mange krav til indretningen af stalde, og forslagsstillerne har under punkt 6 foreslået, at der ved om- og nybygninger af sostalde skal stilles krav om, at landmanden skal indhente en forhåndsgodkendelse f.eks. hos fødevareregionen.
Lovgivningen om staldindretningen indeholder sanktioner i form af bøde eller frihedsstraf.
Desuden er der et økonomisk incitament til at efterleve kravene, da landmanden jo ellers er nødsaget til at bygge om igen for at lovliggøre stalden.
Det er derfor min opfattelse, at vi kan anvende ressourcerne bedre på den løbende velfærdskontrol end ved at etablere et krav om forhåndsgodkendelse, som vil være unødig bureaukratisk uden at skabe en væsentlig dyrevelfærdsmæssig gevinst.
Beslutningsforslagets syvende punkt indeholder forslag om, at halm ikke længere skal regnes som grovfoder.
Kravet om grovfoder til søer f.eks. i form af halm indgik i den lov om drægtige søer og gylte, som blev vedtaget i 1998, og som Arbejdsgruppen om hold af svin havde lavet udkast til.
Danmarks Jordbrugsforskning afgav i december sidste år en udtalelse om en række forhold i forbindelse med hold af søer og bekræftede i den anledning, at søers mæthedsfølelse på nuværende tidspunkt bedst sikres ved permanent og frisk adgang til og fri adgang til frisk halm.
Som nævnt fandt Arbejdsgruppen om hold af svin ved udarbejdelsen af udkastet til lov om hold af drægtige søer og gylte i 1998, at halm kunne give mæthedsfølelse.
Da der imidlertid er forløbet mere end 7 år siden da, vil jeg, når jeg nedsætter arbejdsgruppen på ny, også anmode arbejdsgruppen om at udtale sig om, hvordan søers mæthedsfølelse sikres bedst muligt.
Under beslutningsforslagets punkt 8 stilles krav om, at diegivende søer alene må opstaldes i farebokse indtil 2 uger efter faring.
Jeg vil gerne i dag tilkendegive, at det er regeringens målsætning at forbyde boksopstaldning af farende og diegivende søer.
Så snart forskningsresultater og praktisk erfaring viser, at der udvikles systemer, hvor søer kan gå løse i farestien, uden at det bringer pattegrisens velfærd i fare, er regeringen klar til at indføre et forbud mod fiksering af farende og diegivende søer.
Der er imidlertid et stykke vej at gå endnu, før de velfærdsmæssige problemer for pattegrisene er løst.
Forskningen og de praktiske erfaringer viser eksempelvis, at løsdrift af farende og diegivende søer ofte medfører meget høj dødelighed for pattegrisene.
Også her trækker hensynet til soen og hensynet til pattegrisene i hver sin retning.
Danmarks Jordbrugsforskning forsker i udvikling af stier med løsdrift af diegivende søer, og de forventer at have resultatet klar ved udgangen af næste år.
Da regeringen således er enig i målsætningen om løsdrift af diegivende søer, og da der nu kommer mere forskning i emnet, vil jeg bede Arbejdsgruppen om hold af svin om også at behandle dette spørgsmål.
Det sidste punkt, jeg vil omtale, er punkt 9, som omhandler gødningssystemerne.
Forslagsstillerne ønsker, at gødningssystemerne skal kunne håndtere halm, grovfoder og redebygningsmateriale fra 2010.
Der findes i dag overgangsordninger, der løber frem til 2013, for forbuddet mod fuldspaltegulve og kravet om rodeog beskæftigelsesmaterialer.
Ved om- eller nybygning træder de skrappe krav således i kraft, og landmændene må derfor dimensionere gyllesystemet, så det kan håndtere halm eller andet, som de måtte vælge at give søerne som rodemateriale og grovfoder.
Landsudvalget for Svin har oplyst, at ca. 60 pct. af alle drægtige søer allerede nu er i løsdriftssystemer.
Omlægningen er således nået mere end halvvejs, og i forbindelse med ombygning fra boksopstaldning til løsdrift vil kravet om permanent adgang til rodemateriale træde i kraft for den enkelte stald.
Dog er det min opfattelse, at de overgangsordninger, som vi fastsatte i 1998 og skærpede for blot 2 år siden, virker efter hensigten.
Her til slut vil jeg kort opsummere regeringens holdning til beslutningsforslaget.
Som jeg har sagt, kan regeringen støtte rigtig mange af intentionerne bag forslaget.
Det er fremsynede tanker, der sigter mod at skabe bedre vilkår for søerne og pattegrisene i svineproduktionen.
Der mangler dog meget viden på området, og regeringen ønsker ikke at lovgive i blinde.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget på det foreliggende grundlag, men som jeg har redegjort for, er vi så heldigt stillede, at der foregår utrolig meget forskning på området, forskning, som netop berører mange af de punkter, som beslutningsforslaget omhandler, og som forventes afsluttet inden udgangen af næste år.
Derfor er regeringen rede til at drage nytte af den nyeste viden på området og gendanne Arbejdsgruppen om hold af svin, så snart de nødvendige forskningsresultater foreligger.
På den måde kan dyreværnsorganisationer, erhvervet og myndighederne sammen drøfte, hvordan de nye resultater bedst kan udmøntes i lovgivningen.
Derudover vil jeg som nævnt sætte et par øvrige initiativer i værk allerede nu.
Jeg vil tage initiativ til, at der bliver udarbejdet en vejledning om rodematerialer, og desuden vil jeg anmode Danmarks Jordbrugsforskning om at udtale sig om kravene til boksstørrelsen med henblik på en eventuel ændring af svinebekendtgørelsen.
Det er min overbevisning, at disse initiativer vil bidrage væsentligt til at forbedre søers og pattegrises velfærd i den danske svineproduktion.