Kim Behnke (FP), 1998-01-20:
De tiltag, som Folketinget gennem den sidste håndfuld år har vedtaget i bestræbelserne på at få indkrævet flere penge til det offentlige,
har sjældent fået Fremskridtspartiets støtte.
Det er, fordi vi mener, at filosofien er forkert.
Man tager nemlig det udgangspunkt, at pengene hører hjemme i statskassen, og at når folk har pengene til privat cirkulation eller cirkulation i virksomhederne, så er de kun midlertidigt til låns.
I Fremskridtspartiet har vi præcis den modsatte opfattelse.
Vi har den opfattelse, at pengene som udgangspunkt hører hjemme i den private sektor, og
at når skatteministeren ser på den pengestrøm, der går igennem hans og den øvrige regerings kasser, er de der kun midlertidigt til låns.
Filosofien om, at hvis alle bare betalte det, de skulle betale, i skat, så ville vi andre slippe så meget billigere,
er der intet historisk belæg for.
Tværtimod er det sådan, at jo flere penge det offentlige får mellem hænderne, jo flere penge vil der blive brugt.
Vi har set det, når ejendomsskatterne er steget; så har kommuner og amter ikke formået at nedbringe andre skatter, men har tilsvarende sørget for at opskrive deres budgetter.
På samme måde vil det være sådan, at uanset hvor lovlydige borgerne bliver, uanset hvor mange der betaler præcis til tiden, ja, så vil resten af skatteborgerne opleve, at de år for år betaler mere og mere, fordi behovet for skattepenge til alskens formål er uendeligt.
Og politikere fra alle partier vil til alle tider være parate til at bruge af skatteborgernes penge i uhæmmet omfang.
Derfor er kunsten at fratage politikerne disse reguleringsmuligheder, fratage politikerne retten til at dele ud af de milde gaver.
Dermed være ikke sagt, at folk skal snyde i skat.
De, der bevidst unddrager sig skattebetaling eller afgiftsbetaling, skal selvfølgelig straffes for det.
Men når vi har den situation, at en mindre virksomhed, som f.eks. er kommet bagud med momsbetalingen eller andre afgifter eller A-skat osv., oftest fordi virksomheden har været uheldig - en kunde er måske gået konkurs, og imens konkursbehandlingen pågår, ja, så er der en ny virksomhed, det går galt for - så er det, vi får denne dominoeffekt i erhvervslivet, hvor den ene konkurs trækker den næste efter sig. I de situationer er det vores opfattelse, at de penge, som skyldes til det offentlige, ikke skal have nogen særlig fortrinsstilling.
Derfor har vi stemt imod de gange, hvor man har ønsket at betragte skyld til det offentlige som noget særligt.
Vi synes faktisk, det er vigtigere, at der ud af et konkursbo eller en virksomhed, som er bagud med betalingerne, først sker betaling til andre private virksomheder, så vi undgår, at de også bliver bragt i økonomisk uføre.
Men det synspunkt har jo ikke den store anerkendelse her
i Folketinget, for Folketinget består primært af politikere, som gerne vil ud og dele penge ud til godt, stort og småt.
Når så SF ligefrem vil skærpe reglerne - man vil have et udvalgsarbejde i gang igen; der foregår
så mange andre udvalgsarbejder - så er jeg sikker på, at hvis ministeren mener, der er behov for det, så gør ministeren såmænd sikkert det uden at spørge Folketinget om det.
Så den del af det bekymrer os ikke så meget.
Men derimod, når SF når dertil, at man ligefrem vil fratage folk næringsretten, jamen hvordan skal smedemesteren så nogen sinde komme ud af den gæld?
Hvordan skal VVS-manden gøre det, hvordan skal revisoren, der er autoriseret, gøre det, osv.?
Hvis man går ind og fratager folk deres næringsret, har de aldrig nogen sinde mulighed for andet end at gå på fattiggården og blive - åh nej, det hedder det jo ikke i vore dage; i vore dage hedder det, at så kan man jo lukke sin virksomhed og gå på bistandshjælp.
Vi synes bare, det er en dårlig løsning.
Vi synes, det er bedre, at den virksomhed bliver givet lidt ekstra elastik, får mulighed for at overleve, måske oven i købet bibeholde en række arbejdspladser, frem for at man jagter folk, slår virksomhederne ned og sender virksomhedens ejer og familie på bistandshjælp og offentlig forsørgelse.
Det synes vi er en meget dårlig løsning.
Derfor er det sådan, at det at fratage folk deres næringsret nok er noget af det værste, man kan gøre.
En af de allerfornemste ting, et menneske kan have i sit liv, er muligheden for at forsørge sig selv og sine, og det vil SF fratage folk, blot fordi man er kommet bagud med momsbetaling eller afgiftsbetaling. Aldrig nogen sinde!
Der er derfor usædvanlig lidt i det forslag, som Fremskridtspartiet synes er positivt.
Faktisk så lidt, at vi vil anbefale det til forkastelse.