runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Jeg kan forsikre statsministeren om, at jeg møder frem med fuldstændig åbne hænder.
Der er ikke skjult noget, hverken
Mit sigte med det her spørgsmål er rent faktisk at være med til at forsøge at løse det problem, vi står med, nemlig at der er et institut, som har været udsat for en voldsom kritik, hvis faglighed er sat i tvivl,
hvor bestyrelsesmedlemmer forlader arbejdet, fordi det ikke kan fungere, og hvor der ikke har kunnet etableres bred enighed i Folketinget om et grundlag, som kunne have en fælles opbakning, bl.a. fordi dette Institut for Miljøvurdering mangler hele miljøsiden.
Det har kun økonomisiden og mangler hele miljøsiden.
Derfor kommer der denne evindelige debat om de rapporter hver eneste gang, fordi de bliver anfægtet af forskere med dyb indsigt på området, og sådan vil det jo blive ved, hvis ikke vi gør noget ved det her.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om det kan være rigtigt på baggrund af hele det her forløb, at det eneste, statsministeren har at meddele Folketinget, er, at regeringen intet vil gøre, intet vil foretage sig for at rydde op i det problem, vi står med, at regeringen ikke vil yde et eneste bidrag til at sikre, at vi får et ægte institut for miljøvurdering, som kan fungere, som alle dele af samfundet kan have tiltro til, og som vil kunne bidrage, når vi f.eks. skal diskutere vandmiljøplan eller sprøjtemiddelplan og hvad det kan være.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg er endnu en gang i den situation, at jeg må takke hr. Keld Albrechtsen for den rørende omsorg for regeringen og for mig, men vi kan godt klare os uden hr. Keld Albrechtsens fremstrakte hånd, for jeg tror, den fremstrakte hånd indeholder meget ubehageligt, når det kommer til stykket.
Når hr. Keld Albrechtsen åbner sin hånd, er jeg bange for, der ligger noget i den, som vi alligevel ikke bryder os om.
Så der må hr. Keld Albrechtsen have mig undskyldt.
Svaret på hr. Keld Albrechtsens spørgsmål er, at regeringen ingen planer har om at indlede forhandlinger med oppositionen om etablering af et nyt alternativt institut til erstatning for det eksisterende eller til erstatning for andet.
Det er klart min opfattelse, at der er behov for Institut for Miljøvurdering, og derfor har regeringen ingen planer om at nedlægge det eller ændre det.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Men rent faktisk har jeg stillet det her spørgsmål, fordi vi gerne vil undersøge, om der kunne være en mulighed for, at vi i denne her sag simpelt hen starter på en frisk.
Vi var meget kede af, at statsministeren trak tæppet væk under en række af de eksisterende råd og nævn.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om ikke man ligesom kunne lægge op til på baggrund af hele dette her forløb, at vi vasker tavlen ren og begynder forfra og sætter os ned og får skabt rammerne for et virkeligt institut for miljøvurdering, som kan fungere, og som har et ordentligt fagligt niveau. Det, der ligger i det her spørgsmål, er altså en fremstrakt hånd til statsministeren i en vanskelig situation.
»Vil statsministeren optage forhandlinger med oppositionen om etablering af et helt nyt, uafhængigt organ til erstatning for Institut for Miljøvurdering og de nedlagte råd og nævn på miljøområdet?
Skriftlig begrundelse
Institut for Miljøvurderings arbejde er ikke godt nok.
De 20 mio. kr. årligt, der er afsat til at betale for driften af Institut for Miljøvurdering, kan i stedet anvendes bedre.
Vi mistede bl.a. støtten til Naturrådet, Det Økologiske Råd og mange andre nævn og centre, der arbejder konkret eller teoretisk med miljøspørgsmål.
Vi har derfor ikke et uafhængigt institut, der kan analysere miljøkonsekvenser og spørgsmål om brug af naturens ressourcer og ikke kun komme med økonomiske cost-benefit-betragtninger, som IMV excellerer i.
Det betyder, at de uafhængige eksperter, råd og foreninger, der er nødvendige i et demokrati, er stækkede.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Det, der skete ved regeringens tiltrædelse, var, at alle uafhængige råd og nævn, man overhovedet kunne komme i nærheden af at slagte, blev slagtet, hvorefter man oprettede et institut i Miljøministeriet til en af sine egne venner, som nu har dokumentation for ikke at leve op til almindelig, videnskabelig standard.
Hvad er det, regeringen har tænkt sig at gøre i den sammenhæng?
Det kan jo ikke passe, at statsministeren møder op i dag og siger: Vi vil ingenting gøre, når han selv har sagt til offentligheden, at vi er nødt til at forholde os til det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg kan henholde mig til, hvad jeg allerede har svaret, og henvise til, at bestyrelsen jo - vel også på grund af hele den polemik, der nu har været - har besluttet, at de rapporter, der er udgivet af instituttet, skal underkastes en uafhængig, ekstern vurdering.
Det synes jeg i situationen er en klog beslutning, og den støtter jeg.
Og så vil det jo vise sig, om hr. Keld Albrechtsen har ret, eller andre måtte have ret.
Jeg tror, det er den rigtigste måde at gøre det her på, for det er vist efterhånden meget svært at få en bare nogenlunde redelig og objektiv debat om det her, fordi følelserne tilsyneladende er voldsomt i kog, når der er en som Bjørn Lomborg, der tillader sig at sige noget andet end det, der har været den gængse mening på venstrefløjen igennem mange år.
Så jeg tror netop, at en ekstern, uafhængig vurdering er det rigtige at foretage i situationen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg vil gerne sige til fru Pernille Blach Hansen, at jeg overhovedet ikke har foretaget noget som helst tilbagetog. Jeg står ved hvert eneste ord, jeg har sagt.
Jeg tillod mig rent faktisk bare at svare på det spørgsmål, der blev stillet.
Og hvordan lød det spørgsmål?
Det lød ikke blot, om jeg var enig i Miljøstyrelsens kritik af én af rapporterne, nemlig den om retursystemet for dåser, men hr. Keld Albrechtsen havde også spurgt mig, om jeg mente, at de hidtidige rapporter i øvrigt har haft en for ringe faglig kvalitet, og det besvarede jeg ved at henvise til, at bestyrelsen for instituttet har besluttet, at instituttets rapporter nu skal underkastes en ekstern, uafhængig vurdering.
Der er overhovedet ikke tale om noget tilbagetog.
Det er faktisk at svare på det, hr. Keld Albrechtsen har spurgt om.
Så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg værdsætter meget, at hr. Keld Albrechtsens ærinde tilsyneladende er - det siger han i hvert fald - at han gerne vil have et sådant institut for miljøvurdering.
Han vil så have det, han kalder et ordentligt institut.
Så kan man diskutere, hvad det er - det er måske så et, der er mere enigt med hr. Keld Albrechtsen - men alene det, at hr. Keld Albrechtsen nu siger, at det egentlig kan være fornuftigt at have sådan et institut for miljøvurdering, synes jeg er en vigtig tilkendegivelse.
Det er faktisk første gang, jeg har hørt det fra en venstrefløjsrepræsentant.
Med hensyn til Miljøstyrelsen, og hvordan Miljøstyrelsen skal inddrages i alt det her,
vil jeg sige, at det må hr. Keld Albrechtsen altså spørge miljøministeren om.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Når en minister har svaret, så er der svaret, siger statsministeren.
Det lyder jo meget tilforladeligt, men det er bare ikke dækkende for sandheden.
F.eks. har miljøministeren i spørgsmålet om bevillinger til instituttet faktisk svaret og sagt: Nej, der kan ikke blive tale om øgede bevillinger, hvorefter statsministeren griber ind og sikrer, at der kommer øgede bevillinger.
Derfor er vi nødt til hele tiden at vide, om det, miljøministeren giver udtryk for, er regeringens mening, eller om det er et mindretalssynspunkt, som bagefter bliver overrulet af statsministeren.
Det er af stor interesse at vide, om statsministeren er enig med Bjørn Lomborg og hans instituts rapport om dåser, eller om statsministeren er enig med miljøministeren og Miljøstyrelsen i kritikken af rapporten og de mange fejl, den indeholder.
Derfor vil jeg bede statsministeren om at svare på det spørgsmål.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-15:
Jeg vil sige, at statsministerens tilbagetog fra sit første svar til sit andet svar her kun er slået af frikadellens flugt over plankeværket.
Først siger statsministeren, at han ikke kan udtale sig om, hvorvidt der er fejl, og at vi må vente, til bestyrelsen har fået rapporterne uvildigt bedømt;
da det så går op for statsministeren, at miljøministeren har tilsluttet sig kritikken,
er statsministeren pludselig enig med miljøministeren.
Jeg vil da gerne anerkende, at statsministeren er hurtig til at høre, hvilken vej vinden blæser, og så støtte sin miljøminister på det her punkt. Så vil jeg bare tillade mig at konkludere, og så må statsministeren jo rette mig, hvis det ikke er korrekt:
Der var fejl i den rapport.
Sådan må jeg høre det, statsministeren siger.
Det er jeg da glad for at statsministeren også erkender.
Statsministeren kaldte jo rapporterne sobre lige før, men sobre rapporter kan åbenbart godt være fyldt med fejl.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Statsministeren vil hele tiden skyde os alt muligt i skoene med hensyn til, hvorfor vi stiller de her spørgsmål.
Jeg vil gerne sige til statsministeren, at mit ærinde, og det kommer vi til under det næste spørgsmål, er, at vi får et ordentligt Institut for Miljøvurdering her i Danmark, som kan fungere, og som har et ordentligt fagligt indhold.
Det er mit ærinde.
Men det kan vi så vende tilbage til.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Når jeg f.eks. har bedt miljøministeren om at indhente en udtalelse fra Miljøstyrelsen om den rapport vedrørende papir og genbrug af papir, som Bjørn Lomborg mente ikke kunne betale sig, og som også viser sig at være behæftet med ganske alvorlige regnefejl, så store regnefejl, at det viser sig, at man i virkeligheden når til den modsatte konklusion af den, instituttet var nået frem til, vil statsministeren så give tilsagn om, at vi også kan få et svar på det spørgsmål fra Miljøstyrelsen?
Sådan måtte jeg umiddelbart opfatte det, og jeg er glad for, hvis det er sådan.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Den del af spørgsmålet behøver jeg jo ikke at bruge meget tid
på at svare på; jeg er bekendt med, at miljøministeren allerede har svaret, og jeg kan naturligvis fuldstændig henholde mig til miljøministerens besvarelse.
Altså, regeringen er jo et kollegium.
Når en minister har svaret, så er der svaret, og så er det regeringens holdning, så er der jo ikke mere om den sag.
Derfor viser det jo bare, at ærindet med at stille spørgsmålet til mig ikke er at høre min mening, ærindet er, om man kan få ministrene til at sige noget forskelligt, og derfor henholder jeg mig selvfølgelig bare til det, der allerede er svaret.
Derfor må jeg også sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi ikke kunne drømme om at give nogen mundkurv på.
Tværtimod er jeg netop tilhænger af, at der skal være en åben debat på miljøområdet.
Det er sådan set det, hele den her sag drejer sig om, nemlig: Skal der være en frihed til, at man kan få lov til at have forskellige meninger, også afvigende meninger på miljøområdet?
Det er den frihed, der hele tiden er under anklage og bombardement fra venstrefløjen, som bliver skrækkelig ophidset, hvis der er nogen, der tillader sig at sætte kritiske spørgsmålstegn ved det, der er ældgamle sandheder på området.
Dem kan man ikke lide der bliver rokket ved.
Jeg siger ikke, jeg er enig i alt, hvad der kommer fra Bjørn Lomborg eller Institut for Miljøvurdering, men der er et skrigende behov i dette land, for at der er nogen, der en gang imellem tør sige noget andet end det, der lige er god latin på bjerget.
Det, der altid har skabt fremskridt i et samfund, er, at der er frihed til, at man kan ytre sig, også når man har en anden mening.
Det håber jeg vi alle sammen kan være enige om.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
Derfor vil jeg gerne spørge, om statsministeren er bekendt med den kritik af den omtalte rapport, som er kommet fra Miljøstyrelsen, og hvilke konklusioner statsministeren på den baggrund har draget.
For det er jo det, der er meningen med rapporterne: at man skal forholde sig til dem.
Mener statsministeren, at det er rapporten, der har ret, eller mener statsministeren, at det er Miljøstyrelsen, der har ret?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Det er helt korrekt, som statsministeren siger, at jeg også har bedt statsministeren om en bedømmelse, en holdning til den kritik, der er kommet også af andre rapporter, og der nævnede jeg så rapporten vedrørende genbrug af papir, hvor Bjørn Lomborgs institut hævdede, at man lige så godt kunne brænde det af og lade være med at genbruge det, og at det ville kunne betale sig økonomisk.
Det viser sig så efterfølgende - og jeg vil godt spørge, om det ikke bekymrer
statsministeren meget - at instituttet i sin rapport simpelt hen har glemt at indregne omkostningen ved, at man jo så skal ud og købe noget træ til at lave nyt papir af i stedet for det papir, man ellers ville få fra genbrug.
Derfor stillede jeg spørgsmålet ud fra, at det da må bekymre statsministeren, også sammenholdt med den artikel, som var i Berlingske Tidende i dag, og som vi har bedt statsministeren kommentere flere gange - hvilket ikke er sket - at det faglige niveau ser ud til at være præget af temmelig meget sløseri i det institut.
Statsministeren fordrejer konsekvent, hvad vi siger i den her debat.
Det, jeg sagde, var, at hver gang der kommer en rapport, viser det sig, at seriøse forskere er i stand til at påvise, at der er direkte fejl i disse rapporter.
Det er det, vi ikke kan blive ved med at leve med, og som jeg heller ikke forstår, hvis regeringen kan blive ved med at leve med.
Der kommer en rapport om dåser; det viser sig, at den rapport ikke kan bruges til noget, fordi den er fuld af fejl.
Jeg spurgte så: Hvad så, når vi kommer til de store sager om vandmiljøet f.eks.?
Så har vi jo ikke et institut, vi kan bruge, for vi ved alle sammen godt, at det institut ikke har miljømæssigt faglig videnskabelighed til at kunne gå ind og bedømme en vandmiljøplan.
Det ved vi.
Det burde da bekymre statsministeren.
Så jeg vil godt spørge en gang til, om statsministeren overhovedet ikke vil tage imod en fremstrakt hånd, men tværtimod vil afslå den.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg kan sige, at jeg ikke agter at foretage mig noget som helst.
Og jeg har fuld tillid til både bestyrelsen og direktøren, også i den henseende.
Det er meget tydeligt for mig, at det, hr. Jørn Jespersen er ude på, i virkeligheden er at begrænse ytringsfriheden for én, der er kritisk i miljødebatten.
Det er det, det handler om.
Det er meget tydeligt for mig, at hele den debat om eksperter og smagsdommere dækker for hr. Jørn Jespersen over, at hvis der er én, som tillader sig at stille kritiske spørgsmål ved den veletablerede miljøpolitik, så skal munden lukkes, koste hvad det vil og med alle midler.
Det finder jeg uacceptabelt.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
»Hvad agter statsministeren at foretage sig på baggrund af afgørelsen af 7. januar 2003 fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed af klagerne mod Bjørn Lomborg?«
Helge Sander (V), 2003-01-15:
Først til fru Elsebeth Gerner Nielsen
, og der er svaret kort: Nej.
Udvalget har ikke stået på de lister, vi har vurderet.
Til fru Lise Hækkerup vil jeg først gerne takke for vejledningen og hjælpen.
Nu har jeg også fulgt svarene, så jeg har hørt de tolkninger, der var indlagt i de tidligere svar.
Jeg tror, jeg vil sige det på en anden måde, ikke fordi jeg er uenig, for det er en ganske god ting at være sober, tror jeg, i alle livets forhold.
Men når vi taler om forskning, så har vi jo her i Folketingssalen i mange år været ganske enige om, at det er vigtigt, at når vi taler om selve kvaliteten i forskningen, så er det vi politikere, der bevilger pengene og nogle gange også satser på nogle strategiske forskningsområder.
Men så har vi jo som bekendt de statslige forskningsråd, som så mere præcist tager stilling til, hvad det er, der skal foregå af forskning, eller sagt med andre ord: Det plejer vi at lade de faglige miljøer selv afgøre.
Og når jeg kan sige det så bestemt, så er det, fordi jeg helt ærligt og redeligt må tilstå, hvad jeg også går ud fra gælder mange af de øvrige folketingsmedlemmer, at det ikke er noget, vi har beskæftiget os med i den tid, jeg har været minister.
Jeg har ikke fået spørgsmål om det tidligere, og jeg har ikke fået henvendelser om det.
Så derfor er det sagen her, der har givet anledning til, at vi nu ser på behovet for ændringer.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-15:
»Hvordan vurderer statsministeren det græske initiativ, omtalt på Ritzau den 8. januar 2003, om at sende en EU-mission med den græske udenrigsminister George Papandreou i spidsen til syv arabiske lande for at mægle og afværge en konflikt i Irak?«
En af de spændende ting ved et formandsskifte i EU er jo, at man også oplever helt nye prioriteringer med hensyn til Irakkonflikten.
Danmarks linje var jo at lægge sig fuldstændig i kølvandet på USA i Irakdebatten.
Derfor foretager det græske formandskab en rundrejse til syv arabiske lande her i slutningen af januar.
Jeg vil spørge: Hvordan vurderer statsministeren dette skift i politik fra at ligge fuldstændig underdrejet over for den amerikanske administration, som det danske formandskab gjorde, til den selvstændige linje, som det græske formandskab udviser?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Jeg ser ikke noget skift i politik, og i øvrigt er vi vel alle enige om, at det gælder om at undgå krig.
Jeg har bemærket, at det græske formandskab har annonceret, at man vil gennemføre en rundrejse til en række arabiske lande.
Det samme gjorde den danske udenrigsminister i begyndelsen af det danske formandskab, og jeg finder, at en sådan rundrejse er et fuldstændig naturligt led i et formandskabs arbejde.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-15:
Jeg skal takke for svaret, også svaret om, at det gælder om at undgå en krig.
Spørgsmålet er jo så, på hvilken måde man holder fast i den, synes jeg, meget aggressive amerikanske tone, som også må bekymre statsministeren ud fra ønsket om at undgå en krig. Når man lytter til den amerikanske præsident og specielt den amerikanske forsvarsminister, er det en retorik, som ikke forekommer at være anvendelig, når det gælder om at undgå en krig.
Deler statsministeren Solanas synspunkt?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-15:
Jeg synes, det er glædeligt, hvis statsministerens svar til hr. Villy Søvndal skal forstås sådan, at Danmark nu aktivt arbejder på at undgå en krig.
Men så vil jeg godt spørge, om det er sådan, at denne sag drøftes i den såkaldte trojka, som jeg har forstået at Danmark stadig er med i som afgået formandskabsland, og om det ikke kunne være muligt at bruge trojkaen til at støtte de græske bestræbelser med henblik på at undgå og forebygge en krig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Først vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er en forkert formulering, når Keld Albrechtsen siger, at han er glad for at konstatere, at regeringen nu arbejder på at undgå en krig, for det har regeringen hele tiden arbejdet på.
Hele øvelsen vedrørende Irak går ud på at få en fredelig afvæbning af Saddam Hussein og undgå en krig, og vi har så forskellige opfattelser af, hvordan man bedst når det mål.
Jeg kan så sige til hr. Keld Albrechtsen, at det græske formandskab ikke har orienteret EU-partnerne om sit initiativ, men det forventer vi vil ske på EU-udenrigsministermødet den 27.-28. januar.
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at nu arbejder
våbeninspektørerne.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-15:
Den 27. januar er om 13 dage, og våbeninspektionen har indtil nu, som statsministeren formentlig også er opmærksom på, arbejdet i 2 måneder.
De har ikke fundet noget, og hvis de heller ikke finder noget i løbet af de næste 13 dage, så situationen er den samme som i dag, er det så statsministerens opfattelse, at det vil være fuldstændig uden nogen som helst baggrund i folkeretten, og at det derudover vil være uklogt, hvis amerikanerne skrider til krigshandlinger efter den 27. januar?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Det, det drejer sig om her og nu, er at lægge et maksimum af internationalt pres på Saddam Hussein for at nå det, som det internationale samfund ønsker at opnå, nemlig en fredelig afvæbning af Saddam Hussein.
Til dette maksimale pres hører, at man ikke begiver sig ud i utidige spekulationer om, hvorledes man vil reagere eller man ikke vil reagere, når våbeninspektørerne har afgivet deres rapport den 27. januar, og det vil jeg derfor også afstå fra.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-15:
Det er der ellers mange statsledere i Europa, der gør, også Solana.
Jeg vil godt gentage citatet af Solana.
Han sagde: »Det vil være svært at retfærdiggøre en krig mod Irak, medmindre FN-inspektørerne finder bevis på, at landet har et hemmeligt program om masseødelæggelsesvåben.«
Jeg vil sige, at EU's udenrigspolitiske koordinator er meget klar i teksten, og andre europæiske statsledere er også meget klare i teksten.
Jeg synes, det er underligt, at statsministeren slet ikke vil svare på et spørgsmål om en situation, der dog er meget sandsynlig: våbeninspektørerne har i de første 2 måneder af deres arbejde ikke fundet noget.
Hvis de heller ikke finder noget de sidste 13 dage, og hvis USA, som der er truet med, starter en krig, vil statsministeren så synes, det er i overensstemmelse med folkeretten, og vil han gå ud og forsvare det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Der er jo ingen som helst tvivl om, at de beslutninger, der skal træffes, vil blive baseret på udfaldet af våbeninspektørernes arbejde, og da vi ikke kender udfaldet af dette arbejde, er der på nuværende tidspunkt ingen grund til at begive sig ud i spekulationer om, hvordan man vil reagere, når rapporten er afleveret.
Derfor har jeg ikke mere at føje til det, jeg allerede har sagt.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-15:
Jeg synes, det er en besynderlig situation.
Verden står med risiko for en konflikt af meget stor skala, rundtomkring os er der statsmænd, der har synspunkter om det, og vi har en dansk statsminister, der siger, at han vil føre en aktivistisk udenrigspolitik.
Men det p.t. vigtigste synspunkt om krig og fred i en situation, hvor alle andre udtaler sig, inklusive EU's særlige udenrigspolitiske koordinator, vil statsministeren overhovedet ikke forholde sig til.
Jeg synes, det er lidt skræmmende, og jeg har svært ved at genkende statsministerens udtrykte ønske om at føre en aktivistisk udenrigspolitik, hvis han ikke engang har nogen som helst holdning til det vigtigste af alle spørgsmål.
Er det ikke for sølle, hr. statsminister?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-15:
Aktivistisk udenrigspolitik er her at lægge et maksimum af pres på Saddam Hussein, og jeg ønsker ikke på nogen som helst måde at bidrage til at svække det pres ved at begive mig ud i hypotetiske spekulationer om, hvorledes man vil reagere på en rapport, ingen kender endnu.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-01-15:
»Er statsministeren enig i Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredeligheds afgørelse af 7. januar 2003 af klagerne mod Bjørn Lomborg?«
Det er jo en mildest talt lidt rodet situation, regeringen
har fået skabt for det såkaldte Institut for Miljøvurdering, og statsministeren har også offentligt tilkendegivet, at situationen er uholdbar, sådan som den er nu.
Man kan jo sige, at det er regeringens egen skyld på grund af de mange procedurefejl, der blev lavet ved etableringen af instituttet, men ikke desto mindre vil vi meget gerne hjælpe regeringen med at få landet sagen på en fornuftig måde, så vi kan begynde at diskutere miljøpolitik i stedet for at diskutere personer.
Men forudsætningen for at gøre det
er jo, at vi kender regeringens vurdering af situationen og af den udtalelse, der er kommet fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, så skulle vi ikke gå ind i en konstruktiv debat og få landet denne sag af hensyn til Danmarks omdømme i udlandet og af hensyn til miljødebattens kvalitet i Danmark?
Spørgsmålet er: Er regeringen indstillet på det?
Og hvordan vurderer man situationen, efter at der er kommet en meget hård kritik fra Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed?