runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2001-05-28:
I 1992 blev der afholdt den meget berømte Riokonference.
Derfor er det vigtigt nu at gøre en slags status og se fremad i forhold til de vedtagelser, der blev lavet på Riokonferencen i 1992. På den ene side må man sige, at konferencen har medvirket til globalt at skabe en langt større fælles forståelse for verdens store udviklingsproblemer.
Der er skabt en ramme for dialog og samarbejde, som virkelig har bragt udviklingen fremad.
På den anden side må man sige, at når det kommer til mange af de konkrete løfter, som den rige verden gav til de fattige lande i 1992, så har fremskridtene for at sige det mildt været ganske beskedne og er kommer meget langsomt.
I den sammenhæng har Danmark en ganske enestående chance, fordi vi på det pågældende tidspunkt udgør formandskabet i EU, og fordi konferencen Rio + 10 finder sted i Johannesburg i Sydafrika, hvor Sydafrika altså er værtsnation, og det er jo et land, som vi har ganske tætte relationer til og et godt samarbejde med ikke mindst på udviklings- og miljøområdet.
Derfor er det vigtigt, at vi allerede på nuværende tidspunkt udnytter den enestående chance og får sat en god proces i gang, som skaber muligheder for et gennembrud og en virkelig god aftale i Johannesburg i september 2002.
Det er klart, at på nuværende tidspunkt kan man ikke skitsere den præcise dagsorden for konferencen, og derfor kan man heller ikke sige noget endegyldigt om, hvad resultatet, som skal skabe det nye gennembrud, kan være.
Men det er vigtigt, at der kommer markante offensive udspil, som sætter en proces i gang, der gør, at den rige og den fattige verden kan mødes om et resultat, som skaber fremgang for alle parter. Det er derfor med stor forventning, at jeg ser frem til på alle forespørgernes vegne at høre regeringens besvarelse af vores fælles forespørgsel i dag.
Besvarelse
Jeppe Kofod (S), 2001-05-28:
Først vil jeg gerne sige til hr. Jens Hald Madsen: Lad os endelig få alle de konstruktive gode forslag fra Venstre om, hvordan vi kan forbedre vores bistand.
Det synes jeg er afgørende, det er vigtigt.
Vi skal hele tiden være de bedste.
Det skal være den højeste kvalitet af bistand.
Det synes jeg vi skal give hinanden håndtryk på.
Det vil vi gøre.
Men jeg vil også gerne have, at hr. Jens Hald Madsen er ærlig.
Det princip plejer hr. Jens Hald Madsen at bekende sig til fra denne her talerstol indimellem.
Jeg kan huske, at Venstres folketingsgruppe på et sommergruppemøde for nylig, eller det er et godt stykke tid siden, foreslog at skære, var det ikke 1½ mia. kr., i bistanden og give dem til det danske sundhedsvæsen.
Vil hr. Jens Hald Madsen ikke bekræfte, at det var det forslag, man havde? Og vær nu helt ærlig, lige så ærlig som Det Konservative Folkeparti er i deres skattepolitiske oplæg, når de siger, at de vil spare 25 pct. af bistanden og give skattelettelser til danskerne.
Hvorfor ikke være ærlig og sige, at det, det handler om, er, at man vil skære ned i bistanden og give nogle flere penge f.eks. til sundhedsvæsenet, som Venstre har foreslået?
Jeg synes, at man virkelig savner den ærlighed.
Vi kan diskutere, hvordan vi kan gøre bistanden bedre.
Men her er der vel en afgørende skillelinje mellem, hvad Venstre står for, og hvad et flertal i det danske Folketing heldigvis står for.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-28:
Jeg kan desværre ikke takke for et klart svar fra den socialdemokratiske ordfører.
Somme tider kan miljøaftaler og handelspolitik gå op i en højere enhed.
Men mit spørgsmål gik jo netop på de situationer, hvor der er en klar og entydig modsætning mellem miljøhensynet og handelshensynet, og om man i en sådan situation er indstillet på utvetydigt at lade miljøhensynet få fortrin.
Det var det, mit spørgsmål gik på, altså når der er en modsætning i de to hensyn.
Livet består jo somme tider i, at man må vælge. Og så kan jeg konstatere, at den socialdemokratiske ordfører ikke er interesseret i at gå ind i diskussionen
omkring det genetiske materiale.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-28:
Jeg mener, at det er vigtigt at holde fast i, at når vi giver ulandsbistand, så drejer det sig både om kvantitet og kvalitet.
Det ene udelukker ikke det andet.
Og så vil jeg sige, at i forhold til det, Venstre har foreslået nu, nemlig at fastfryse ulandsbistanden på 1999-niveau, så betyder det jo altså rent faktisk, at der skal skæres nogle penge bort i forhold til det, det var forventningen, vi kunne yde i de kommende år.
Og de besparelser, som det jo så reelt vil være, skal findes.
Er det frem til 2010, at man skal have fastfrosset ulandsbistanden på 1999-niveau, eller hvad?
Det synes jeg faktisk også er ret afgørende, hvis
Venstre, og det håber jeg ikke, får magt, som de har agt, til at gennemføre de omorganiseringer, som hr. Jens Hald Madsen her lægger vægt på skal gennemføres.
Men så er det dog ikke ligegyldigt, hvor længe den fastfrysning gælder.
Det synes jeg Venstre skylder et svar på.
Jens Hald Madsen (V), 2001-05-28:
Det er jo lidt synd, at når vi siger, vi skal skabe en folkelig debat omkring, hvad bistandspolitik er, hvad bæredygtig udvikling er, hvad er så fokus?
Er det dem, vi skal hjælpe?
Er det, hvordan vi skal gøre det?
Er det værktøjerne, vi diskuterer?
Nej, det er penge.
Det er penge.
Det er penge, det handler om.
Det, det handler om, er, at når man lige præcis bruger 1 pct. af BNI, så har man den mest perfekte bistand.
Eller er det sådan?
Det, vi går meget mere op i, er, at vi siger: Vi laver en fastfrysning, ikke på fokus af ressourcen som sådan.
Det, vi laver en fastfrysning omkring, er, at vi siger: Der er noget galt med vores bistand.
Så kommer SF og generaliserer igen.
Altså vi har jo sagt, at der er nogle af værktøjerne, som allerede står i »Partnerskab 2000«, som ikke bliver anvendt, men der er så sandelig også mange nye værktøjer, som jeg har prøvet at forklare flere gange nu, hvor der er konsekvens i det.
Jeg nævnte kontrakten, jeg nævnte forskellige parametre, som SF's ordfører kan læse i vores oplæg.
Jeg nævnte den måde, man deler op i kategorier, hvordan landene skal håndteres.
Der er masser af konkrete ting.
Derfor vil jeg så sige omkring, hvor lang tid bistanden skal fastfryses, at det, det handler om for os, jo ikke er et spørgsmål om kvantiteten af bistanden.
Det handler om kvaliteten.
Det synes jeg man burde fokusere på.
Dermed ikke sagt, at fordi man bruger mange penge, så falder kvaliteten, overhovedet ikke.
Jeg siger blot, at det, vi gerne vil fokusere på, er: Kan vi bruge de ressourcer, vi anvender allerede nu, bedre.
, at man altså ikke laver en ekspansion i en virksomhed, samtidig med at man har lavet kæmpestore forandringer.
Fordi man finder ud af, at der er noget galt med den produktion, man har i forvejen, laver man altså ikke en ekspansion samtidig med.
Derfor er der en helt naturlig forklaring på, at vi siger, at nu stopper vi.
Vi prøver at kigge programmerne igennem, vi laver de her kontrakter, vi prøver at kategorisere de forskellige lande, og så går vi i gang.
Jørn Jespersen (SF), 2001-05-28:
Det er altså meget interessant at høre argumentationen fra Venstres side.
Først siger man: Der sker ikke spor ved, at vi sparer på ulandsbistanden, for vi skal bare have nogle nye værktøjer, så kan vi ramme dér, hvor det alligevel ikke gør nogen gavn.
Når vi så spørger, hvad det er for nogle nye værktøjer, der skal indføres, så får vi at vide: Nå nej, det var alligevel heller ikke helt nye værktøjer, men det var bare en bedre brug af dem, der eksisterer i dag.
Når vi så spørger: Vil det sige, at man skal holde op med at bruge penge på sundhed og hjælp til torturofre i Zimbabwe, så siger Venstre: Nej, det vil vi godt blive ved med at støtte stadig væk.
Så har man jo bare ikke sparet noget, og så har man ikke forklaret sine nedskæringer.
Det er sådan en cirkelslutning, der kører, fra Venstres side, hvor man glider fra det ene standpunkt til det andet, efterhånden som man bliver presset. Jeg vil gerne spørge: Hvad betyder den formulering, der er i Venstres finanslovforslag, om, at man i andre lande indregner Mifresta-pengene i ulandsbistanden?
Er det, fordi Venstre på et eller andet tidspunkt har tænkt sig at gøre det og dermed ikke bare fastfryse, hvad der er slemt nok, men i virkeligheden skære en tredjedel af den bistand, der ellers ville blive givet i år 2005, helt væk?
Og endelig: Hvordan vil Venstre stemme til det forslag til vedtagelse, der er fremsat?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-28:
Til hr. Søren Kolstrup: Det er jo klart, at med hensyn til den danske linje i forhold til det spørgsmål omkring internationale miljøaftaler og andre aftaler kan vi ikke bare gå ud og fortsætte en udvikling, der undergraver miljøet.
Derfor har vi også den holdning, at vi gerne ser med forrang på de miljøaftaler her, når det gælder den globale udvikling, det er klart.
Ellers er det uholdbart, så er det ikke bæredygtigt.
Derfor lægger vi så meget vægt på miljøet, og jeg er sikker på, at miljøministeren også senere vil kunne bekræfte, at Danmark ved gentagne lejligheder har ført en meget aktiv linje på det område her og netop kæmper for globale miljøaftaler også set i forhold til de økonomiske aftaler.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-28:
Jeg vil gerne her bekræfte over for Venstres ordfører, at det at drøfte vægtningen mellem multilateral og bilateral, det at drøfte det at bruge programsamarbejdsland - partnerskabsideen - offensivt er vi enige i.
Vi skal sådan mere generelt have den holdning, at det jo netop er dér, hvor der er banditstater og banditledere, at folk for alvor er under pres, og derfor skal vi passe på, at vi ikke render.
Derfor vil jeg gerne spørge Venstre: Jamen når nu der skal ændres på et eller andet, når nu vi skal fastfryse, som vi jo har gjort hos Mugabe, en række ting, kan de penge, der så bliver ledige, så ikke møbleres om?
I denne verden med 1 milliard mennesker, som er sultne, underernærede, er der da ikke masser af muligheder for at ommøblere pengene og lade være med at sende det dårlige signal i den verden og den nutid, vi er i, som hedder at skære ned?
Jens Hald Madsen (V), 2001-05-28:
Jeg bliver så bedrøvet.
Hvorfor er der ikke nogen, der læser Venstres oplæg, inden man går ned i salen for at begynde at anklage os for en masse ting?
Vi har brugt 2 år på at lave et stort oplæg, hvor der står det ene værktøj efter det andet, hvor vi kategoriserer de forskellige lande i fire, hvordan de bliver delt op, hvem der skal have multilateral hjælp, hvem der skal have bilateral hjælp, hvor vi siger, at vi laver en kontrakt, hvor der er nogle helt klare parametre for, hvad vi vil acceptere, og hvad vi ikke vil acceptere.
Hvorfor kan man dog ikke læse det?
Hvorfor skal vi svare på det hver gang?
Det er da ikke så svært med den her teknologiske udvikling, vi har. Omkring Zimbabwe så lad os lige slå fast, hvad der blev sagt.
Vi har sagt, at vi gerne vil fortsætte med at give direkte støtte - det ved hr. Jeppe Kofod også - til ngo'er.
Vi vil gerne fortsætte med sundhedsprogrammet.
Det, vi ikke vil give til, er til landbrug, transport og andre ting.
Men det, der er det politiske signal - og det koster egentlig ikke nogen penge - er: Vi vil ikke have partnerskab med eller have noget som helst at gøre med Zimbabwe som programsamarbejdsland.
Vi vil gerne gå ind og give direkte støtte til hiv-/aidsprogrammerne, ingen problemer.
Men vi vil ikke have nogen som helst relation til en mand som Mugabe, som står for alle de ting - og det er værktøjerne - som vi burde afvise, nemlig overtrædelse af menneskerettighederne, internationale konventioner, hele striben igennem. Der er givet masser af advarsler.
Den eneste advarsel, man har lyttet til, var, da udenrigsministeren skrev et brev
om, at en tyggegummidirektør havde store problemer på sin tyggegummifabrik
Så skete der noget, for det gik jo også ud
over nogle eksportpenge til Mugabe
Det er også derfor, at vi gik ind for det.
Men regeringen bruger dem ikke.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-28:
Jeg er meget glad for, at hr. Jens Hald Madsen i dag har bekræftet, at der også er mange gode værktøjer i »Partnerskab 2000«, og at det, det drejer sig om i forhold til Zimbabwe, rent faktisk er at anvende de værktøjer, der er, og sige: Vi vil ikke have et programsamarbejdsland, der hedder Zimbabwe. Det betyder ikke, at man for så vidt behøver at droppe noget af den bistand, der gives i dag, men at man får givet det signal, at det får konsekvenser, hvis man som regering opfører sig som en bananrepublik, som Mugaberegeringen gør.
Så til et andet aspekt, som jeg synes er vigtigt.
Det er i forhold til ulandsbistandens størrelse.
Kristeligt Folkeparti beklager selvfølgelig utrolig meget, at Venstre vil fastfryse bistanden på 1999-niveau.
Vi synes, det er fattigt, at vi som et af verdens rigeste lande ikke finder, at vi har råd til at beholde den stigningstakt i ulandsbistanden, som har været gældende i de senere år.
Men det spørgsmål, som jeg så kommer til at bede om uddybning af, er, at vi på andre områder ved, at Venstre tænker meget langsigtet, man har f.eks. et skattestop, der gælder til 2010, og det får mig til at spørge: Hvor længe skal ulandsbistanden være fastfrosset på 1999-niveau?
Er det også til 2010, som i hvert fald i andre sammenhænge synes at være et fikspunkt?
For så synes jeg nok, at det begynder at være mere end bare at kunne sammenligne med Sverige og Norge og andre lande, som har skåret lidt ned.
Så er det faktisk meget, meget, meget drastisk.
Jørn Jespersen (SF), 2001-05-28:
Hr. Hald Madsen gør sig lystig over, at en hel global aftale ikke falder til jorden, bare fordi vi får en borgerlig-liberal regering.
Men det, der er afgørende her, er, hvad en kommende borgerlig regering har tænkt sig at have af ambitionsniveau i forhold til at få en aftale på et tidspunkt, hvor Danmark trods alt spiller en vis rolle som et værtsland.
Derfor spurgte jeg bare: Har Venstre gjort sig nogen som helst overvejelser over, om det vil fremme processen frem mod en global aftale, eller det vil hæmme den at møde frem med en regering, der netop har foretaget drastiske besparelser i sin egen ulandsbistand?
Det må man kunne svare på.
Kunne vi også få at vide, hvor meget Venstre vil spare?
Det ligger også hen i det uvisse.
Der bliver nu talt om, at det bare er en fastfrysning.
Det indebærer for nuværende finansår, som det fremgår af Venstres eget forslag, en besparelse på 1,2 mia. kr.
Og så er der nogle uklare formuleringer om Mifresta-rammen.
Hvor meget planlægger Venstre egentlig at spare?
Kunne vi få det at vide?
Og endelig: Værktøjer.
Hr. Jens Hald Madsen sagde tydeligt, at der mangler værktøjer, og må derfor også kunne svare på: Hvilke værktøjer mangler?
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-28:
I forhold til de lande, som blev opregnet før af hr. Jens Hald Madsen, kan man jo spørge, om man direkte skal kalde de pågældende lande for syndere.
Det synes jeg såmænd ikke, der er nogen grund til, men man kan i hvert fald sige, at de ikke udmærker sig ved at tage deres globale forpligtelser eller de forpligtelser, som tidligere regeringer i de pågældende lande har påtaget sig, alvorligt.
Jeg vil også godt efterlyse, hvad det er for nogle værktøjer, som hr. Jens Hald Madsen og Venstre mener, der skal puttes i værktøjskassen i forhold til den danske udviklingsbistand, og det gør jeg, fordi Venstre jo stod bag »Partnerskab 2000«, da det blev vedtaget for nogle ganske få måneder siden.
Derfor synes jeg, at hr. Jens Hald Madsen og Venstre må adressere det spørgsmål mere præcist, end det er gjort hidtil.
Så vil jeg godt sige i forhold til strategien og den konsekvens, som man kunne drage af den, f.eks. i forhold til et programsamarbejdsland som Zimbabwe, at der er jeg enig med hr. Jens Madsen.
Zimbabwe bør ikke være et dansk programsamarbejdsland, men det udelukker jo så på den anden side ikke, at man fortsat kan give bistand til Zimbabwe, f.eks. kanalisere den via ngo'er og organisationer, som man kan stole på i den sammenhæng, så man når de fattigste folk.
Så lige på det punkt er jeg faktisk enig med hr. Jens Hald Madsen, men det betyder jo ikke, at strategien som sådan er dum, og at vi mangler værktøjer.
Vi mangler måske en regering, der bruger nogle af de værktøjer, der rent faktisk er der i dag.
Jens Hald Madsen (V), 2001-05-28:
Jeg ved godt, at den borgerlig-liberale regering vil give meget presseomtale i hele verden, og vi vil have meget stor indflydelse på, hvad der vil foregå i Danmark, men jeg må sige, at i al beskedenhed tror jeg trods alt, at det er begrænset, hvor meget en hel global aftale ville brase sammen på grund af Danmark.
Altså det er ligesom den opfattelse, som SF har omkring EU-forbehold.
Det har jo sådan set ikke noget
at gøre med EU, det går kun ud over os selv.
Men lad nu det ligge.
Omkring »Partnerskab 2000«, og det er også for at svare
Socialdemokratiet lidt, jamen hvad er det så, der står i »Partnerskab 2000«
Der står nemlig noget om at stille krav, problemet er bare, at regeringen ikke gør det.
Der er ikke nogen konsekvens, og det er derfor, der overhovedet ikke er sket nogen drejning på nogen tallerkenen eller noget som helst.
Vi siger blot: Prøv nu at leve op til det, I siger, at leve op til det, der hedder god regeringsførelse, for så vil vi ikke have et programsamarbejdsland, der hedder Zimbabwe. Sådan er dét, og derfor siger vi bare, at der ikke er nogen konsekvens, og det er det, vi søger efter.
Er de nogle syndere?
Er det dem, der virkelig ikke kan forstå at bruge deres penge?
Sverige, Norge osv., vores EU-lande, er det sådan nogle frygtelige syndere, fordi de ikke kan leve op til de 1 pct.?
Er de det?
Er det kun os, der ved, at når man bruger 1 pct., så har man gjort det rigtige?
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-28:
Ja, jeg vil meget gerne lære hr. Jens Hald Madsens værktøjskasse at kende.
Hr. Hald Madsen taler om, at der er for få værktøjer.
Men hvad er det for nogle værktøjer, som ikke er kendte for os andre, som Venstre har i beredskab?
Hvad hedder de, hvad er det for nogen, kan vi få det afsløret?
Det er det ene.
Det andet er spørgsmålet om nedskæring på støtten til den fattige del af verden.
Her siger hr. Hald Madsen: Vores ønske er egentlig slet ikke at skære ned. Ja, jeg forstod, at det egentlig var, fordi man måske havde for få værktøjer, og at det primært var måden, man gjorde det på, der var gal, og at det ikke var så primitivt, at man bare ville skære ned.
Hvis det er korrekt forstået, er Venstres holdning så i virkeligheden, at man kunne tænke sig, at man undlod at skære ned og førte pengene over i en fond, som var designet af et Venstreflertal - jeg ønsker ikke et sådant, men det kunne jo teoretisk være - og at man så, når man havde de rette værktøjer, var indstillet på at bruge denne fond?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-28:
Først vil jeg sige til Venstres ordfører, at vi fuldstændig deler synspunktet om en folkelig debat omkring det emne her.
Også hvad der er af forskellige politiske synspunkter i den her sal kunne være nyttige at få ud over rampen og få gang i en folkelig debat omkring dem, så man kan se, at der er forskellige bud på, hvordan man løser globale problemer, at der måske er et bud fra Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti om nedskæringer i bistanden, og at der er et bud fra andre, der mener, at man skal fastholde de globale forpligtelser.
Jeg vil også gerne spørge Venstres ordfører om det signal, man vil give, hvis det skulle gå så galt, at der kom
en borgerlig regering, det signal, man vil give omverdenen i forhold til at skære ned, samtidig med at man er EU-formandsland, samtidig med at man vil køre en høj profil på det område her ved topmødet næste år i Sydafrika - kan ordføreren prøve at sige noget om, hvilken betydning det vil have for hele den danske profil på området her? Endelig så omtaler hr. Jens Hald Madsen, at vores bistand nærmest går til korrupte regimer, og at der ikke bliver fulgt op på det.
Jeg har bare ét spørgsmål.
Venstre stemte jo også for og bakkede strategien og de principper, der ligger til grund for dansk bistand, »Partnerskab 2000«, klart og utvetydigt op sidste år i oktober.
Hvad er det, der har gjort, at Venstre er vendt på en tallerken?
Hvad er det for nogle ting?
Hvorfor kan Venstre ikke bakke op om strategien mere?
Skal man opfatte det sådan?
Det er meget uklart, hvad hr. Jens Hald Madsen siger på det område her.
Jørn Jespersen (SF), 2001-05-28:
Og det er såmænd ikke, fordi jeg hverken tror eller håber, slet ikke, at der kommer en ny regering, men vi bør vel alligevel lige spørge: Hvis nu ulykken skulle ske, at det bliver en borgerlig statsminister med baggrund i Venstre, der skal møde frem, hvordan vurderer hr. Jens Hald Madsen så selv mulighederne for at lave en global aftale på baggrund af, at regeringen så i givet fald har gennemført massive nedskæringer i dansk ulandsbistand?
Har Venstre gjort sig overvejelser om, om det vil fremme sagen, eller om det eventuelt kunne tænkes at være lidt blokerende for at kunne føre sig frem i Johannesburg på det her punkt?
Når nu Venstre gang på gang og senest i dag siger, at der skal stilles krav til ulandsbistanden - ja, selvfølgelig skal der det, det er alle da enige om, det er det, der er indeholdt i »Partnerskab 2000« - så vil jeg gerne spørge: Hvad er det så for krav, Venstre mener, der ikke er stillet, men som burde stilles ud over dem, der eksisterer i dag? Kunne vi ikke få lidt præcis besked om det for en gangs skyld?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-28:
Venstres ordfører fremfører, at det bare er fastfrysning af bistandsniveauet på 1999-niveau, der er Venstres politik.
Jeg vil blot have Venstres ordfører til at bekræfte, at det, der er tale om, er en nedskæring i bistanden i forhold til i dag på i hvert fald 1,3 mia. kr.
Og i den sammenhæng er det vel vigtig at spørge om, hvad det er for et signal, man sender omverdenen ved at skære så kraftigt ned på bistanden.
Det synes jeg er afgørende at fortælle.
Vi er jo f.eks. tilbage på sundhedssektorområdet.
Det er jo sådan i Zimbabwe, at op mod 30 pct. af befolkningen er hiv-/aidsramte, at der er op mod 1 million børn i dag, der har mistet deres forældre på grund af den her epidemi.
Er det det, som Venstre vil gå ind og skære i?
Er det det, de mener
med konsekvens, at man skal gå ind og skære f.eks. i hjælpen til hiv-/aidsramte i Zimbabwe?
Det synes jeg man skylder et svar på og så at komme ned fra de her overordnede floskler til det konkrete og svare på, hvor man vil tage pengene fra.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-29:
Den bundne opgave vil jeg kalde en selvpåført plage.
Den måde, man regner ud, hvor meget man kan reducere kvælstofudledningerne på, er teoretisk papirnusseri alene af den grund, at det, man opererer med, er gennemsnitstilførsler af kvælstof, som ikke er afhængig af den enkelte jords ydeevne.
Det er jo rigeligt beskrevet igennem de faglige papirer, vi har fået, hvor forkert det er.
Det er derfor, jeg siger, at det ikke kommer miljøet til gode her.
Derfor kan jeg, som jeg sagde i mit indlæg under førstebehandlingen, fuldt ud tilslutte mig den idé, som Venstres ordfører er fremkommet med, om at sætte
et nyt kulegravningsarbejde i gang med hensyn til, hvad de reelle, faktiske forhold er, hvad årsag og virkning er i forhold til udledninger og i forhold til det vandmiljø, vi har omkring os osv. Det er det, vi trænger til.
Jamen jeg er helt enig i, at det ikke er nødvendigt at dyrke 550.000 ha med brødhvede for at opfylde behovet.
Danske møller vil jo, uanset hvor meget vi dyrker, bruge en del udenlandsk hvede.
Men det gav dog muligheden for, at nogle danske landmænd kunne sælge eksporthvede af god kvalitet.
Men o.k., det er så ifølge politiske holdninger ikke nødvendigt, at danske landmænd har den chance at producere eksporthvede.
Det må jeg jo så bøje mig for.
Så kunne man dog have nøjedes med at sætte arealet ned til f.eks. 100.000 ha.
For jeg tror, der er en ganske betragtelig risiko for, at man ikke kan opfylde det behov, som møllerne finder, der er for dansk hvede, inden for de 50.000 ha, uden at det i hvert fald bliver noget fiddelifut, og det kunne man måske nok forestille sig kunne laves.
Det ved jeg ikke, men det er da muligt.
Men mit spørgsmål til ministeren kunne så være: Kunne man forestille sig, at man, hvis det efter det første år med den ordning her med 50.000 ha viser sig, at det resulterer i, at andelen af udenlandsk hvede i dansk mel stiger i forhold til, hvad det f.eks. har været de sidste par år, hæver arealet til f.eks. 100.000 ha?