Steen Gade (SF), 2005-05-12:
Derfor er det en diskussion, som vi synes er så vigtig, at den burde have en folketingsdebat og for den sags skyld også en lang folketingsdebat.
Jeg synes, debatten har manglet, og regeringen har manglet et fokus.
Vi har været lidt inde på det i nogle korte bemærkninger, f.eks. fra hr. Johs. Poulsen fra Det Radikale Venstre, men vi mangler jo sådan set den debat om, at hvis skal have integration til at fungere, så må vi også sende et signal om, at vi vil integrere.
Jeg er enig i det, som er fremført fra Dansk Folkepartis side om, at flygtninge også må give et signal om, at de vil integreres.
Men nu står vi jo altså her som danskere i det danske Folketing.
Vi må give et signal, og regeringen må også give et signal, også et anderledes signal end det, der er givet, om, at vi vil integrere.
Og det betyder, at vi også tager udgangspunkt i den mangfoldighed, der er i det danske samfund, at fremtidens samfund handler om at være åben over for omverdenen, og at vi skal modvirke polarisering.
Når jeg så lytter til den debat, vi har haft i dag, synes jeg, at den jo har været ganske meget præget af meget polarisering, først og fremmest fra Dansk Folkepartis side.
Jeg siger det ikke bare for at sige noget ondt om Dansk Folkeparti, men jeg siger det, fordi jeg faktisk mener, at Dansk Folkeparti er en hindring for integration, og at den måde, der føres debat på fra Dansk Folkepartis side, er en hindring for integration.
Det er også derfor, jeg henvendte mig til fru Henriette Kjær og spurgte: Hvordan kan I egentlig være allieret med nogle, som jo giver det modsatte signal af det, vi burde give, at vi virkelig ønsker at integrere?
Hvis vi virkelig ønsker at integrere, så må vi også stille krav.
Derfor synes jeg også, at et af de initiativer, der ligger her, om at man kan gå på ægtefælleydelse og dermed placeres i passivitet i større udstrækning, end tilfældet er i dag, er et helt forkert signal.
Jeg synes, at den del af udspillet, der ligger her, fører, kan man sige, direkte den modsatte vej af det signal, som regeringen, i hvert fald som jeg har forstået det, har ønsket at sende: at man ønskede integration.
Jeg synes, at man med den model for, at man kan gå på en varig ydelse, der er lavere end kontanthjælpen, faktisk siger til folk: Gem jer væk, isoler jer!
Og jeg er fuldstændig enig med dem, der har sagt, at det i høj grad er kvinderne, der bliver ramt af den tankegang.
Så synes jeg egentlig, vi har haft for lidt diskussion om, hvordan vi skaber de her job.
Altså, hvad er det egentlig, vi skal her – job og uddannelse?
Det hænger også sammen med ressourcediskussionen.
Jeg har hørt fra hr. Jesper Langballe, at hvad angår finansiering, er man ude at svømme.
Det er i hvert fald et citat af, hvad hr. Jesper Langballe sagde.
Fru Henriette Kjær sagde: Vi flytter lidt rundt på incitamentsstrukturen.
Det lød mere indviklet, vil jeg sige, men det betyder, at der faktisk næsten ikke er nogen nye penge, at man bare tager pengene fra andre sociale ordninger og dermed skaber en større social bund i det samfund, og så siger man, at så har man altså puttet nogle penge i det her.
Vi synes, at det, man skulle, var at opsætte nogle klare mål, som også står i det forslag til vedtagelse, vi er medforslagsstillere til, mål, hvor man skal evaluere hvert år.
Hvis man ikke er nået det rigtige skridt i retning af målene på arbejdsløshedsbekæmpelse i forbindelse med spørgsmålet om, hvor mange der kan dansk osv., ja, så skal der yderligere initiativer til, sådan at Folketinget år for år kan se, at det her går den rigtige vej.
Og de mål skal så knyttes til ressourcediskussionen.
Hvis Folketinget i dag ville sige det: Vi stiller de nødvendige ressourcer til rådighed, men vi laver også en politik, som virkelig fører til integration, så synes jeg, at vi var kommet et godt stykke videre.
Det synes jeg ikke vi er.
Diskussionen om kommunerne, meldingen om, hvordan de gør det, vil jeg sige, handler om de resultater, kommunerne opnår.
Det må være resultaterne, der tæller.
For øvrigt synes jeg, det er interessant at se den opgørelse, som er lavet her, om, hvilke kommuner der gør det bedre, og hvilke der gør det dårligere, og hvor man har nogle ting, man må forundre sig over i forhold til den offentlige debat.
København ligger i den bedre ende, Århus ligger i den dårligere ende.
Det passer jo ikke med den officielle debat, vi har.
Men det interessante ved afslutningen her er, at man siger, at der, hvor lokalpolitikerne bakker op om integrationsarbejdet, bliver det bedst, og det er i den ånd, jeg håber, der kunne blive nogle fornuftige forhandlinger om et langt bedre udspil end det, der ligger her.
For hvis vi virkelig bakker det op, så vil det også få effekt ude i virkeligheden.