runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Jeg takker ministeren for svaret, som jeg naturligvis ikke kan anfægte, men kun tage til efterretning.
Men jeg vil stille ministeren endnu et spørgsmål, for nu kender vi jo alle sammen sagens substans. Sagens substans er den, at en autonom propagandacentral på Nørrebro udsender en smædeskrivelse om Henrik Gade Jensen og kæder alle mulige ubehagelige tilnavne til ham.
Vi ved, det er løgn, vi ved, det er udlægninger af anmeldelser, man ikke har forstået, og vi ved, at det er på et utrolig underlødigt plan, og at det overhovedet ikke har noget som helst på sig.
Jeg vil spørge kirkeministeren: Mener kirkeministeren ikke, at den eneste rigtige reaktion, da disse rygter, denne smædekampagne, denne hetz blev sluppet løs af dagbladet Information og især af TV 2's morgennyheder, havde været, hvis ministeren havde gjort, som jeg så Claes Kastholm Hansen anbefale i lørdags i Berlingske Tidende, hvor han skrev: »Hvis han selv har tilbudt at gå, skulle ministeren naturligvis have sat ham på plads: Hvad ligner det at miste modet på grund af sådan nogle ligegyldige smædeskriverier og løsagtige TV-indslag?
Jeg forlanger, at du vups sætter dig på dit kontor og fortsætter dit arbejde for mig, din drivert!«
Jeg vil gerne spørge kirkeministeren: Synes kirkeministeren ikke, at det havde været en reel reaktion på den smædekampagne?
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Henrik Gade Jensen har været ansat som pressesekretær hos mig i Kirkeministeriet et års tid, og jeg har i mange sammenhænge fulgt hans gode og fornuftige råd.
Det har jeg også valgt at gøre i denne sag.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Jeg respekterer til fulde, at ministeren er loyal mod Henrik Gade Jensen.
Men jeg synes også, der er grund til at understrege, at Gade Jensen er meget, meget loyal mod regeringen - måske også for loyal - og i hvert fald synes
jeg, der påhviler regeringen en forpligtelse, som den ikke har levet op til.
Forholdet er jo, at regeringen, og med rette synes jeg, har proklameret, at dens væsentligste opgave er at føre en kulturkamp, dvs. et opgør.
Jeg kan godt sige, at i de år, der er gået siden 1968, har det, jeg kalder kulturradikalismen, og som også kan kaldes den politiske korrekthed, hærget dette land, så jeg er lige ved at sige, at den almindelige dansker snart ikke ved, hvilket ben han skal stå på.
I Henrik Gade Jensen har man en mand af et talent og et format, som virkelig har været i stand til at sige nogle nødvendige sandheder om denne kulturkamp.
Han har for så vidt været i stand til at føre den kamp, som var regeringens første opgave, og når det er situationen, synes jeg altså, man må sige: Det er dog for bagvendt, at autonome smædeskrivere skal have held til at påvirke hans stilling over for regeringen.
Jeg vil spørge ministeren: Giver hun mig ikke ret i, at det er fuldstændig bagvendt, at autonome smædeskrivere, en propagandacentral af autonome venstreekstremistiske kræfter, skal have held til at bestemme, hvilke medarbejdere regeringen benytter sig af i sit daglige arbejde?
Vil ministeren ikke give mig ret i, at det eneste rigtige af netop denne regering naturligvis havde været at sige: Vi vil overhovedet ikke tage smædeskrivelser eller hetz af denne art alvorligt?
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Jeg synes, ministerens svar trænger til lidt uddybning.
Ministeren siger, og det tager vi selvfølgelig til efterretning, at Henrik Gade Jensen selv valgte at opsige sin stilling.
Men hvad havde regeringen besluttet sig for i det tilfælde, at Henrik Gade Jensen ikke selv havde foreslået at opsige sin stilling?
Man kunne jo udmærket forestille sig, at regeringen og Henrik Gade Jensen havde truffet den samme beslutning, og derfor er det ikke helt uvæsentligt.
Jeg kunne også spørge på en anden måde: Hvis nu regeringen havde udvist den samme loyalitet over for Henrik Gade Jensen, som han har udvist over for ministeren og regeringen, kunne man vel forestille sig, at ministeren bagefter havde sagt: Henrik Gade Jensen har selv valgt at fratræde, og jeg beklager meget, at han har gjort det til trods for mine indstændige opfordringer til at blive.
Havde ministeren ikke fundet, at det havde været hæderværdigt?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Jeg synes i og for sig godt, ministeren kunne tage stilling til det problem, der er opstået, nemlig denne påstand om, at der nærmest findes en sammensværgelse mellem TV 2 og dagbladet Information og nogle, der betegnes som autonome løgnere eller noget i den stil.
Det synes jeg godt ministeren kan tage stilling til, for det er jo en virkelighedsbeskrivelse, som eksisterer inde i hovedet på nogle medlemmer af Folketinget.
Jeg tvivler på, at den har større udbredelse i andre kredse, men derfor synes jeg godt, at ministeren kunne sætte sagen på plads og sige, hvad hun mener om det, nemlig at det er det vitterlige vås, som strømmer ud af munden på de to folketingsmedlemmer, der lige har stillet spørgsmål.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Jeg vil henholde mig til det, jeg svarede ved spørgsmålets indledning.
Henrik Gade Jensen har fratrådt sin stilling, det har jeg taget til efterretning, og jeg har sådan set ikke yderligere at tilføje.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Jeg takker kirkeministeren, og jeg forstår godt, at hun meget nødig vil komme for meget ind på det.
Jeg har megen sympati
for kirkeministeren, men jeg synes, at i hvert fald det moralske indhold af sagen er af en sådan art, at man ikke kan klare sig med bare at tie stille.
Jeg synes, det er helt indlysende - og det er jo også fastslået efterhånden - at der er tale om en propaganda, der har kørt fra de autonomes propagandacentral Modkraft, som er blevet overtaget af Information, og især fra TV 2-nyhederne.
Det har altså ført til, at Henrik Gade har følt sig presset til at gå, og jeg har en fornemmelse af, at det også skyldes, at han ikke har mødt tilstrækkelig loyalitet og solidaritet fra regeringens side.
Det perspektiv, sagen rejser, er, at vi åbenbart kan forvente, at når autonome propagandacentraler får lyst til at hetze mod en person, der er knyttet til regeringen, vil regeringen stikke halen mellem benene og lade vedkommende forsvinde ud af synsfeltet.
Det er en så ussel holdning, at det ikke kan være rigtigt, at man blot siger, at man ikke har mere at tilføje.
Jeg vil slutte med at spørge ministeren: Kan ministeren ikke fortælle mig, hvad man vil gøre for at undgå, at den slags dybt pinlige begivenheder finder sted i fremtiden?
Jørn Pedersen (S), 2003-12-03:
I forlængelse af det sidste spørgmål: Var det rigtigt opfattet, at socialministeren også mener, at man skal have forældrebestyrelser i puljeordninger?
Det ville måske være med til at garantere, at de krav, der forhåbentlig bliver stillet nu fremover, også har en chance for at blive fulgt lidt tættere, end et kommunalt tilsyn kan gøre, for det kommunale tilsyn vil jo næppe komme mange gange om året.
Det kan jeg ikke forestille mig efter det tilsyn, vi så, der var i øjeblikket.
Det ville være en meget voldsom udvidelse af tilsynsopgaverne.
Men er det også i de nuværende puljeordninger, at ministeren påtænker, at der skal være forældrebestyrelser?
Ud over det forstod jeg, at der skulle være bedre tilsyn og krav om højere kvalitet.
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Det er i anledning af hr. Keld Albrechtsens på fuldstændig blank uvidenhed baserede spørgsmål, jeg lige vil sige: Ord som højreekstremist og den slags er vi vant til, og de ligger i fortolkningens gråzone.
Men er ministeren enig med mig i, at når først dette autonome pressebureau Modkraft, dernæst Information i dets afskrift af Modkraft og senest biskop Keld Holm bruger udtrykket, at Henrik Gade Jensen har nynazistiske forbindelser, er der ikke tale om fortolkninger, men om usandhed og løgn?
Kan ministeren bekræfte, at for Henrik Gade Jensens vedkommende er det en ubetvivlelig sort løgn?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Nu svarede ministeren ikke på mit spørgsmål, som egentlig var ment som en bistand til ministeren til at modstå til det pres, hun udsættes for fra den yderste højrefløj, og som jeg ikke synes det er rart for ministeren at stå alene over for.
Derfor vil jeg også spørge ministeren: Var det på baggrund af den debat, der havde været, og de oplysninger, der var fremkommet vedrørende pressemedarbejderens holdninger, egentlig ikke med stor lettelse, ministeren modtog den opsigelse?
I et demokrati har han naturligvis ret
til at have de holdninger, men i længden kunne de jo kaste en skygge over ministeren, så var det ikke med lettelse, at ministeren modtog opsigelsen og på den måde var i stand til at få afsluttet en sag, der ellers kunne have udviklet sig frygtelig pinligt, også for ministeren?
Hvis det var tilfældet, at ministeren var fuld af lettelse, kan ministeren jo bare sige det her.
Så vil der være to folketingsmedlemmer, som vil få en sort dag ud af det, men vi andre vil synes, at det er fair og i orden, at ministeren siger, hvad hun mener.
Hun behøver ikke at krybe i skjul i denne sag, vi andre skal nok hjælpe.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Det sidste råd, Henrik Gade Jensen gav mig, var, at han ville trække sig, ville fratræde sin stilling, for ikke at risikere at komme til at skade mig og regeringen med sine udtalelser, og ligesom jeg har fulgt mange af Henrik Gade Jensens andre råd, har jeg også valgt at følge dette råd.
Hr. Villy Søvndal spørger mig om årsagerne til Dansk Folkepartis interesse for denne sag.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg blot sige tak for omsorgen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
»Kan ministeren oplyse, om der efter hendes mening findes situationer, hvor en minister er skyldig at vise loyalitet over for en betroet medarbejder og sætte sin stilling ind på at hævde sandhed og ret?«
Vi har jo allerede været inde på selve sagens substans, og der er jo slet ikke noget at være i tvivl om.
Jeg vil sige, at jeg kan næsten unde kirkeministeren at modtage støtte fra hr. Keld Albrechtsen, og det siger jo meget om sagens substans.
Men dens egentlige substans er jo, at det er lykkedes et autonomt propagandabureau, en propagandacentral, eller hvad man nu skal kalde det, at tilsværte en hæderlig magister i filosofi, der havde fået den stilling at være pressetalsmand for kirkeministeren.
Kirkeministeren havde lært ham at kende som et virkelig lødigt menneske - det var naturligvis også derfor, hun ansatte ham - og jeg har også kendt ham i over 20 år.
Han er efter min mening en højst fortjent medarbejder, og derfor må jeg altså sige, at det kan kun forbløffe en, at han falder så let. Det er jo et moralsk spørgsmål, så selv om jeg har været inde på lidt af det samme tidligere, synes jeg, jeg vil spørge ministeren: Finder ministeren ikke, at i den situation har man en moralsk forpligtelse til at stå last og brast med en sådan medarbejder, som man selv har ansat, selv har kendt fra begyndelsen og overhovedet intet som helst har at indvende imod?
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvis hun nu erkender, at det hele simpelt hen er en ondskabsfuld smædekampagne - det kunne hun jo så fortælle Henrik Gade Jensen, hvis han havde den opfattelse - så ville der jo aldrig kunne blive tale om, at han var en belastning for kirkeministeren.
Men kirkeministeren ville have vundet en utrolig respekt ved at vise moralsk mod og sige: Jeg bøjer mig da naturligvis ikke for en smædekampagne, og jeg vil da overhovedet ikke finde mig i, at en hæderlig medarbejder skal ofres, fordi der er ubehagelige typer fra det yderste venstre, som har interesse i at smæde ham.
Jeg kan godt forstå ministerens reaktion.
Det er dybt ubehageligt at møde, jeg vil sige en politisk rendesten, når den flyder over.
Det er det, vi har været ude for her i forfølgelsen af Henrik Gade Jensen.
Det er den politiske rendesten.
Men er det dog netop ikke i en situation, hvor man bliver præsenteret for den politiske rendesten og ser, hvordan den søger at forfølge et hæderligt menneske, at der netop trods det ubehagelige ved det stilles særlige moralske krav til en minister om ikke at bøje sig for smædekampagner, men stå last og brast med den medarbejder, man selv har ansat, man har haft tillid til, man har kendt, og som har vist sig tilliden værdig?
Jesper Langballe (DF), 2003-12-03:
Når ministeren vedvarende henholder sig til, at Henrik Gade Jensen fratrådte efter eget ønske, og at det var så det, så bliver jeg nødt til at gentage det spørgsmål, der blev stillet før, og som der ikke blev givet noget svar på: Hvad havde regeringen besluttet sig til i det tilfælde, Henrik Gade Jensen ikke selv havde valgt at fratræde?
Hvad var regeringens holdning til, hvad der skulle ske med Henrik Gade Jensen? Alle i landet, som overhovedet læser aviser, ved, hvordan tingene forholder sig.
Alle ved det, og ministeren ved, at vi ved det.
Må vi ikke få svar på: Hvad var der besluttet fra regeringens side, og hvorfor viste regeringen ikke Henrik Gade Jensen den loyalitet, han viste regeringen?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
Kan ministeren ikke se, at det egentlige problem i denne sag er, at vi har folketingsmedlemmer her i salen, som trækker det politiske debatniveau i Danmark ned under, hvad der er acceptabelt?
Er ministeren ikke enig i, at det er dybt beskæmmende at se folketingsmedlemmer stå her i salen og udstøde den ene injurie efter den anden, udtalelser, som de kun kan slippe godt fra, fordi injurielovgivningen ikke er omfattet af udtalelser, som fremsiges fra Folketingets talerstol eller fra en plads i salen? Den politiske rendesten
- jeg ved ikke, hvad der vælter af beskyldninger ud af munden på disse folketingsmedlemmer.
Tove Fergo (V), 2003-12-03:
Hr. Søren Krarup spørger til de særlige moralske krav: Det synes jeg - det ved jeg også er hr. Søren Krarups teologi - at den enkelte må gøre op med sig selv og sin samvittighed. Der kan ikke fastsættes generelle normer eller holdninger til, hvad der er moralsk korrekt og rigtigt i den enkelte situation.
Også sagt til hr. Jesper Langballe: Jeg har valgt at følge den anbefaling, som jeg fik fra den pressesekretær, som jeg har haft i et år.
Han bad om at fratræde sin stilling, og det accepterede jeg.
Til hr. Keld Albrechtsen vedrørende debatniveauet her i salen: Det er ikke op til kirkeministeren at vurdere debatniveauet her i salen.
Det er ganske og aldeles op til Præsidiets medlemmer, og man hører jo meget mellem år og dag, hvis man sidder og følger debatten her i Folketingssalen.
Men det er ikke kirkeministerens opgave at uddele karakterer til debatniveauet.
Søren Krarup (DF), 2003-12-03:
Kirkeministeren forsøger, om man så må sige, at slippe uden om den etiske fordring, det moralske krav, ved at relativere spørgsmålet.
Nej, det moralske krav er absolut for den enkelte, og her hænger det jo sammen med forskellen på sandhed og løgn.
Vi ved, en hæderlig mand er blevet forfulgt af løgne, og der er der et absolut krav til den enkelte om at stå op imod det og sige sandheden.
Det mener jeg faktisk burde være kirkeministerens opgave i en situation, hvor en af hendes nærmeste medarbejdere bliver forfulgt af det, jeg med fuld ret kalder den offentlige rendesten.
Så jeg accepterer ikke, heller ikke ved brug af ordet teologi, at man kan komme uden om at skulle være ansvarlig for sit forhold til forskellen på sandhed og løgn.
Så vil jeg lige sige til sidst, at noget af meningen med denne spørgetid jo egentlig også er at give ministeren lejlighed til at rehabilitere Henrik Gade Jensen, som jo har lidt en skæbne, som jeg virkelig synes er dybt, dybt pinlig for alle parter.
Og der vil jeg give ministeren en anledning, og det er det, jeg vil spørge om: Er der ikke anledning til for ministeren at fremhæve, at Henrik Gade Jensen er en hædersmand, et fornemt, hæderligt menneske, netop sandheden tro, og derfor altså kommet i konflikt med en venstrefløj, for hvem alt er propaganda?
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
Er grunden til det efter ministerens mening et stærkt åndeligt fællesskab mellem ministerens tidligere pressesekretær og de to medlemmer af Dansk Folkeparti?
Eller hvad er årsagen til den voldsomme interesse for en enkeltperson?
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti har tradition for at være voldsomt optaget af enkeltpersoner i finanslovsammenhæng og andre sammenhænge, men alligevel: Kan ministeren give et bud på den voldsomme optagethed?
Er det udtryk for et stort åndeligt fællesskab og dermed en fornemmelse af, man har mistet en åndsfælle eller sådan noget, der er årsag til den voldsomme interesse?
Sandy Brinck (S), 2003-12-03:
Jeg bed mærke i, at ministeren sagde, at flere leverandører ville være med til at højne standarden.
Det synes jeg ikke udsendelsen var et udtryk for.
Derfor synes jeg, man skal passe på med at drage den slags slutninger. Jeg vil også godt sige, at ja, jeg er faktisk af den opfattelse, at større faglighed er lig større kvalitet.
Hvis ministeren er uenig i det, så kan vi spare utallige kroner ved at slette hele pædagoguddannelsen, hvis det ikke er udgangspunktet for vores diskussion. Men tilbage til det mere konkrete spørgsmål.
Når ministeren siger, at selvfølgelig skal der være kvalitetskrav, så vil jeg så gentage mit spørgsmål, nemlig om ministeren vil være med på, at vi indfører det kvalitetskrav, vi har for dagplejemødre, hvor der er en grænse for antallet af børn pr. voksen, i puljeordninger?
Jeg kan allerede nu afsløre, at Socialdemokratiet vil komme med et beslutningsforslag, fordi vi her meget konkret og meget hurtigt kan gå ind og lave nogle af de kvalitetskrav, som jeg kan forstå ministeren selv er optaget af vi finder.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
Det er sådan set ærligt meldt ud fra Morsø, at det har været deres baggrund.
De er jo klemt af regeringens generelle politik over for kommunerne.
Men de ser en fordel i at lave
de her ordninger, fordi de sparer penge. Jeg forstår ikke, at ministeren ikke er mere bekymret over, at der bliver åbnet op for, at private skal ind i langt højere grad, end vi kender i dag, og det forstår jeg er hensigten med den kommende lovgivning.
Det er klart, at det problem, der i dag er så stort og så uhyggeligt, når vi ser det på tv, som konsekvens vil blive større, når vi kigger nogle ganske få år frem, fordi drivkræfterne vil være de samme.
Jeg vil spørge ministeren, om hun ikke er enig i, at jo mere uuddannet personale, de ansætter, jo flere børn pr. voksen, jo dårligere bygningsmæssig standard, jo flere penge er der at tjene.
Det synes jeg slet ikke der lå noget svar på.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-03:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at hindre
fortsat ikkebæredygtig vækst i svineproduktionen?«
Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-03:
Skriftlig begrundelse
Det ønskes oplyst, hvad der var baggrunden for fjernelsen af forslaget, ikke mindst når der henses til, som formanden for Ligningsrådet, Professor Niels Winther-Sørensen, udtaler til pressen den 24. november 2003, at den tidligere regering havde fremsat et lovforslag, der var drejebogen til at lukke det hul, der nu af en koncern er benyttet til et milliardstort skattefradrag.
»Er statsministeren enig med skatteministeren i, at det ikke er nødvendigt at tage lovinitiativer, der kan lukke skattehuller, når der ikke er en konkret sag?«
Skatteministeren har gentagne gange fremført, at der ikke var en konkret sag, men som bekendt er det sådan med mulige skattefradrag, at de søger hen, hvor der er et skattehul.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
»Hvilke ændringer i regeringens politik over for børn og børnefamilier lægger regeringen op til for at understøtte statsministerens opfordring til familierne om at føde flere børn, jf. B.T. den 26. november 2003?«
Det drejer sig om statsministerens udmelding om, at der skulle fødes flere børn.
Da jeg læste det, blev jeg så glad, og det er ikke altid, når statsministeren udtaler sig, at jeg bliver glad, så det er på den måde bemærkelsesværdigt og derfor, jeg kan huske det. Jeg tænkte selvfølgelig på, at nu kommer der så nogle bud fra regeringen på en mere sammenhængende børne- og familiepolitik, for ellers vil det jo bare være varm luft, tænkte jeg.
Derfor læste jeg artiklen til ende og blev lidt skuffet, for jeg fandt ikke nogen bud.
Men der kunne jeg kun se nedskæringer på flerlingetilskud, på børnefamilieydelsen osv.
Så kiggede jeg ud i den kommunale verden, men der kan jeg kun se nedskæringer på daginstitutioner.
Så tænkte jeg på, hvad det er for ændringer, regeringen lægger op til med statsministerens nye udmeldinger i forhold til den førte politik.
Er det et forsøg på at fortryde de ting, der er sket i fortiden?
Hvad er baggrunden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-03:
Det er fuldstændig korrekt, som hr. Villy Søvndal her anfører, at det er mit personlige synspunkt, det er min holdning, at det ville være glædeligt, hvis der blev født nogle flere børn i Danmark.
Det er da også med stor fornøjelse, jeg nu hører, at det har glædet hr. Villy Søvndal, for hr. Søvndal har så lidt at glæde sig over, at kan man sprede lidt lys i hr. Søvndals hverdag, er det jo i sig selv formålstjenligt. Jeg synes, det ville være godt med flere børn, det giver livsglæde i et samfund, det giver udvikling.
Det er godt for børn at vokse op med andre søskende og, hvis vi skal tænke samfundsøkonomisk, er det godt for samfundet, hvis der i fremtiden bliver flere erhvervsaktive, som kan skabe produktion til de stadig flere ældre.
Der er mange gode grunde til det.
Men jeg må sige, at det jo er en privat sag, hvor mange børn familierne vil have.
Hvis det, hr. Villy Søvndal tænker på, er, om jeg mener, at staten nu skal blande sig i det, om der skal lovgives om, at man skal have flere børn i familierne, så er svaret nej.
Det er en privat sag, det er en personlig holdning, det er ikke noget, staten skal blande sig i.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-03:
Det sidste er vi jo enige i.
Det var sådan set heller ikke det, jeg havde forestillet mig, at statsministeren sådan på kinesisk vis ville blande sig i, hvor mange børn der var.
Nu var jeg ellers lige så glad, men nu er jeg blevet ked af det igen - og det ved jeg optager statsministeren meget - for jeg troede, at når man meldte sådan noget ud, så var det, fordi man ville bryde med den række af nedskæringer, der kendetegner dagsinstitutionsområdet og finansloven på børneområdet.
Og så finder jeg ud af, at det er der slet ikke noget om.
Der er ingen ændringer, det var alt sammen varm luft, og jeg har derfor egentlig ikke flere spørgsmål, men kan blot konstatere, at det var tomme ord fuldstændig uden indhold.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-12-03:
Det må man da sige er en opsigtsvækkende udtalelse, at hr. Villy Søvndal ikke har flere spørgsmål.
Det er første gang, jeg har oplevet det i den tid, jeg har været statsminister.
Jeg må sige til hr. Villy Søvndal, at regeringen jo har gjort ganske meget for at skabe gode rammer for børnefamilierne.
Først og fremmest har vi indført 1 års
fleksibel barselorlov, i øvrigt en foranstaltning, som hr. Villy Søvndal stemte imod, som SF stemte imod
Men vi har indført 1 års fleksibel barselorlov, som i den grad er med til at forbedre rammerne for børnefamilierne. Vi har så også givet kommunerne mulighed for at yde tilskud til familier, som vælger selv at passe deres børn.
Forældre får pr. 1. januar 2004 frit valg til et pasningstilbud i en anden kommune end den, de bor i.
Der er nu mulighed for at oprette madordninger i børnehaver, og forældrene har fået bedre mulighed for at gå på deltid, blot for at nævne nogle af de forbedringer, der er sket for børnefamilierne.
Jeg kan i øvrigt fuldstændig afvise hr. Villy Søvndals påstand om nedskæringer.
Tværtimod har kommunerne jo, som hr. Villy Søvndal udmærket ved, fået flere penge til rådighed.
Så alt i alt er der skabt bedre rammer for børnefamilierne, og det er kun skuffende, at SF har stemt imod den mest markante forbedring for børnefamilierne i flere år, nemlig forlængelsen af barselorloven.
Det er sandheden.
Hermed sluttede spørgsmålet.