Jytte Hilden (S), 1997-10-28:
Vi er såmænd foregangsland, når det gælder regeringsinitiativer, når vi ser på, hvor langt vi er kommet her til lands, og ikke blot på, hvad der er planlagt.
Så vil jeg sige: Luk øjnene, slap af, tænk de dér godt 2 år frem!
Elværkerne kan ikke producere elektricitet, varmen forsvinder, fjernsynet virker ikke, bilerne kan ikke starte, elevatorerne er stoppet, fly falder ned, og al edb regner forkert, hvis det overhovedet regner, osv. osv.
Det er ikke skrækscenarier, der mangler, når medierne malende beskriver de mulige konsekvenser af edb-systemernes manglende evne til at klare denne her overgang med 4 nye cifre, deraf 3 nuller. Ja, korrekt, det er rigtigt.
Hvis vi lader stå til, og hvis vi undlader at gøre noget.
Men det gør vi ikke, det har vi ikke gjort, og det har vi såmænd heller ikke tænkt os gøre.
Så når jeg alligevel har valgt denne her lidt bombastiske indledning, så er det, fordi jeg har bemærket, at det er skrækscenarierne, der skaber de store overskrifter.
Men jeg vil ikke diskutere det problem på den måde, for det løser nemlig ingen problemer.
Det giver ingen svar.
Og på de mest påtrængende områder er man heldigvis allerede godt i gang, hvis man såmænd ikke allerede er færdig.
I Forskningsministeriet er der arbejdet med år 2000-problemet siden sommeren 1996.
Strategien har hele tiden været - og det er den såmænd fortsat - at det er og bliver et ledelsesansvar i den enkelte virksomhed eller organisation at sikre, at år 2000 er vi parat.
Forudsætningen for den strategi er imidlertid, at ledelsen er opmærksom på omfanget og på de opgaver, der skal løses.
Forskningsministeriet har allerede på et tidligt tidspunkt drøftet problemerne med IT-brancheforeningen, med edb-leverandørerne, der jo burde være de første til at gøre deres kunder opmærksomme på år 2000-problemet og burde være de første til at tage fat på det.
De har bl.a. et hovedansvar.
Men jeg må desværre konstatere, at IT-branchen og andre brancher, som berøres af problemet,
Der har simpelt hen været for slappe reaktioner, men det er ved at komme.
Pisk og penge er måske vejen frem.
Undersøgelser af år 2000-paratheden i private virksomheder og offentlige institutioner tegner det her billede
For de største og mest tungtvejende edb-systemer er man flere steder godt i gang med at give svaret.
Men især i mindre virksomheder og institutioner er man langtfra tilstrækkelig opmærksom.
Det kan være områder med anden elektronik end edb, hvor man måske oven i købet helt overser problemerne.
Det er blevet bekræftet på det internationale år 2000-møde, der blev afholdt her i august måned i København.
Som regeringens IT-minister kan jeg naturligvis ikke sidde den slags overhørig; det ville heller ikke ligne IT-ministeren.
Når de frie markedskræfter tilsyneladende ikke kan klare det alene og selv, så er vi jo nødt til at tage fat på andre løsninger.
Så må regeringen tage et initiativ.
Regeringen kan ikke leve med, at der er usikkerhed, om væsentlige samfundsfunktioner fungerer den 1. januar år 2000.
Den 12. september i år fremlagde jeg derfor regeringens år 2000-plan, og lad mig sige det med det samme: Den plan løser i sig selv ikke et eneste år 2000-problem.
Det er heller ikke hensigten.
Det er stadig væk, og det kan ikke være andet end et ledelsesansvar i den enkelte virksomhed og i den offentlige institution.
Planen indeholder 7 initiativer, som i høj grad baserer sig på frivillig, ansvarlig indsats: Punkt 1: Branche- og erhvervsorganisationerne skal aktiviteres i en bred informationsindsats over for deres medlemmer.
Hvem er bedre end Håndværksrådet til selv at informere og rådgive håndværksmesteren?
De faglige organisationer bør ruste deres medlemmer til at forstå problemet, og det bør naturligvis diskuteres i samarbejdsudvalg, i bestyrelse og for mig gerne på medarbejdernes foranledning.
Det var første punkt.
Der er nogen, der har et ansvar.
2. punkt er, at erhvervs- og brancheorganisationerne, Forbrugerrådet og mange flere inviteres til at deltage i et år 2000-forum, der skal være det centrale forum for en tværgående indsats over for løsningen her til lands.
Punkt 3 er, at der pr. den 1. november etableres et år 2000-sekretariat i Dansk Dataforenings regi, som skal bidrage til en uafhængig informationsformidling.
Det er ikke sekretariatet og dets medarbejdere, der skal løse problemet, men de skal pege på, hvor det kan løses, og jeg glæder mig over, at samtlige Folketingets partier i Finansudvalget støttede op om et aktstykke, der bad om 12 mio. kr. til den opgave. Punkt 4 er, at revisorerne skal vurdere, om virksomhederne er tilstrækkelig opmærksomme på problemet, og jeg ved, at der er løbende forhandlinger mellem Erhvervsministeriet og de revisorforeninger, som vi har her til lands. Revisorernes kan gå ind og være med til at påtegne regnskaber.
De er nogle af de mennesker med ekspertise, der er tættest på samtlige virksomheder.
Vi har brug for en særlig år »2000 parat«-mærkning af alle tele- og elektronikprodukter
i handelen samt krav om år 2000-parathed ved alle offentlige indkøb, og det er jo ikke så lidt, skal medvirke til, at nye produkter fungerer fejlfrit også i det næste årtusind.
Punkt 6 er, at der iværksættes en tæt opfølgning af år 2000-status i offentlige virksomheder.
I staten vil det ske med hjemmel i en tekstanmærkning til finansloven, som vi vedtager her i december måned.
Kort sagt, alle offentlige ledere vil blive - jeg tror, de godt er klar over det - holdt op på deres meget præcise ansvar, og det er lidt vigtigt, da vi jo her til lands har en meget decentral struktur, en meget decentral forvaltning.
Jeg har naturligvis også taget kontakt
til den kommunale sektor, til Amtsrådsforeningen og til Kommunernes Landsforening, ligesom jeg har skrevet et brev til Folketingets formand.
Folketinget skal naturligvis også være parat, så vi kan sige alt det, vi plejer, også efter år 2000. Det 7. punkt er at for at imødegå en forventet knaphed på kvalificerede medarbejdere, så opfordres større virksomheder til at investere i uddannelse af medarbejdere.
Det haster.
Det haster, og derfor bør indsatsen også understøttes af alle de mangfoldige ordninger, vi kender i Undervisningsministeriets og Arbejdsministeriets regi, og det understreger også efter min mening det klare behov, der bl.a. er for at få en IT-højskole, gerne på Holmen her i København.
Min konklusion skal være, at det er mit klare indtryk, at regeringens år 2000-plan på mange og på væsentlige områder bidrager til at skabe en høj grad af opmærksomhed, og det vil jeg også gerne kvittere for, det gør denne forespørgsel
tillige.
Planen bygger på frivillig indsats og på, at ledere har et ansvar, og at institutioner overalt er deres opgave voksen.
Men skulle det vise sig, og her kommer så pisken, at ansvaret ikke løftes i tilstrækkeligt omfang, er regeringen parat til at lovgive på en række præcise områder, så vi sikrer forbrugerne og danskerne med bl.a. en år "2000 parat"- mærkning. Målt med den internationale målestok, og dette her er i sandhed en international sag, er vi såmænd med i front.
Vi følger nøje, hvad der sker i Sverige.
Jeg ved, min svenske kollega, der har med disse sager at gøre, har været ganske utilfreds med de også lidt slappe reaktioner i Sverige.
Vi følger nøje, hvad der sker i Norge, i England, i USA.
Lad os i fællesskab vende problemet med år 2000-datoer til en konkurrencemæssig fordel for det danske samfund.
Vi har beredskabet, vi har viljen, og erfaringer henter vi både her til lands og ude omkring.
God fornøjelse til os alle sammen med løsning af en stor opgave.
Forhandling