Connie Hedegaard (KF), 2006-11-23:
Jeg kan allerførst sige, at regeringen er enig i sigtet med forslaget: Vi skal blive bedre til at inddrage miljø- og energihensyn i de offentlige indkøb.
Vi har alle sammen et ansvar for miljøet – det talte vi også om under det seneste punkt på dagsordenen – og det gælder naturligvis også M022S14881543tojo.fm Page 1511 Wednesday, February 7, 2007 12:44 PM den offentlige sektor, ikke mindst i dens rolle som en meget, meget stor indkøber.
Det skal udnyttes, og der er da også allerede for længst taget initiativer på en række af de konkrete områder, som forslaget nævner.
Flere er undervejs, men miljø, energieffektivitet, sundhed og arbejdsmiljø i offentlige indkøb er et meget sammensat område, der ikke kan skæres over en læst.
Regeringen mener derfor ikke, at den meget omfattende statslige regulering, som beslutningsforslaget lægger op til, er den optimale måde at gøre det på.
Vi må have en mere nuanceret tilgang til spørgsmålet.
Bindende krav kan være relevante i nogle tilfælde, men på andre områder tror jeg vi kommer længst med god information, gode vejledninger og frivillige initiativer.
Der bliver allerede gjort en stor indsats mange steder i det offentlige, og stive regler kan let virke demotiverende.
Lad os derfor bevare fleksibiliteten og udnytte de praktiske erfaringer, og lad os give de offentlige institutioner mulighed for selv at tage et ansvar.
Lovgivning kan også let give anledning til diskussioner om, hvem der skal dække eventuelle merudgifter eller høste fordele af eventuelle besparelser, og derfor tror jeg, det er ret centralt, at f.eks. kommunerne er med i processen.
Dertil kommer, at det ikke er helt enkelt at opstille regler for grønne indkøb; det er i hvert fald ikke så enkelt, som SF's forslag kan give indtryk af.
Vi kan f.eks. ikke bare kræve, at alle produkter, som leveres til det offentlige, skal være fri for stoffer, der er på Miljøstyrelsens liste over uønskede stoffer.
Jeg ved, at det lyder meget besnærende, men der mangler stadig velbelyste alternativer til en række anvendelser, og listen er jo bl.a. en opfordring til producenterne til at udvikle disse alternativer.
Den samme problemstilling har vi, når det gælder pvc- og ftalatfri produkter i sundhedsvæsenet.
Her mangler der på mange områder stadig alternativer, og man har kun meget begrænsede erfaringer med mulige bivirkninger af de alternativer, som rent faktisk findes.
Desuden er medicinsk udstyr omfattet af fælles EU-regler om kvalitet og sikkerhed, og de enkelte medlemslande må ikke hindre markedsføring af udstyr, der lever op til kravene i direktiverne.
Sådan er det bare, og derfor er det bedre at arbejde via EU med at klarlægge problemstillinger om alternativer til f.eks. pvc og ftalater, sådan som vi allerede gør.
Hvad de økologiske fødevarer angår, mener jeg, det skal være en decentral beslutning.
Det skal altså ikke være noget, som regering eller Folketing dikterer f.eks. den enkelte kommunalbestyrelse eller den enkelte institution.
Som sagt må vi have en mere nuanceret strategi, og lad mig nævne nogle af de initiativer, som regeringen faktisk allerede har sat i gang, nogle frivillige og andre af mere bindende karakter.
Først og fremmest er der i en årrække udgivet vejledninger til offentlige indkøbere om miljøog energihensyn ved indkøb af forskellige produkter.
Specielt for statslige institutioner er der udstedt et cirkulære, der forpligter til at udarbejde en grøn indkøbspolitik, og alle ministerier har nu indskrevet miljøhensyn i deres indkøbspolitik.
For at sætte øget fokus på de kommunale indkøb er borgmestrene i København, Århus og Odense blevet enige med mig om at etablere et partnerskab, hvor vi forpligter hinanden til at nå helt konkrete miljømål for indkøb på udvalgte områder, herunder nogle af dem, der er nævnt i beslutningsforslaget.
Tanken er, at vi gradvis udbygger de mål, vi er enige om, og samtidig opfordrer vi andre kommuner til at tilslutte sig disse mål.
Som led i kommunalreformens ikrafttræden er det selvfølgelig meget oplagt, at når de sammenlagte kommuner alligevel skal gå alle deres indkøbssystemer og indkøbspolitikker igennem, skal de også begynde at tænke dybere over grønne indkøb.
Jeg håber meget og vil stærkt opfordre til, at man tager grønne indkøb med i de nye indkøbspolitikker udeomkring i de nye kommuner.
Hvad angår statens indkøb, er Finansministeriet gået i gang med at etablere fælles bindende indkøbsaftaler på en række områder.
Der er netop gennemført udbud for computere, printere, møbler og kontorartikler, og i den forbindelse er der indarbejdet en række krav til miljø- og energiforhold og i øvrigt også til arbejdsmiljø.
Hvad elektriske apparaters energieffektivitet angår, blev der allerede i 2005 udstedt et cirkulære om energieffektivisering i de statslige institutioner med krav om energieffektive indkøb.
Som opfølgning på den politiske aftale om den fremtidige energispareindsats har Transport- og Energiministeriet indledt drøftelser med KL og regionerne om, hvordan kommuner og regioner M022S14881543tojo.fm Page 1512
Wednesday, February 7, 2007 12:44 PM
kan leve op til de samme krav om energieffektivitet, som staten altså gør nu.
Jeg lancerede i februar en nipunktsplan for indkøb af lovligt og bæredygtigt produceret træ, som et enigt Folketing og Miljø- og Planlægningsudvalg har modtaget positivt.
Det har jeg orienteret udvalget om i mere detaljeret form.
Samtidig arbejder vi på at få certificeret hele statsskovbruget, og der er afsat midler til at støtte certificering af de private skove.
Også private virksomheders indkøb kan medvirke til at skabe et større marked for grønne produkter, og derfor har Miljøministeriet taget et initiativ ved at nedsætte et panel af private og offentlige indkøbere.
Panelets opgave er simpelt hen at fremme grønne indkøb, men også at inspirere andre store virksomheder.
Når nogle har gjort nogle gode erfaringer, skal de bringes videre og formidles ud til en langt, langt bredere kreds, og det har panelet faktisk også gjort.
Det har bl.a. lavet en internetportal, som samler nye og eksisterende værktøjer til professionelle indkøbere, og det vil nu lancere en kampagne for at vise, at der er sund fornuft i grønne indkøb, og at det også somme tider er helt basalt, at der er sund økonomi i at købe grønt ind.
Lad mig til sidst nævne, at der er afsat midler fra miljømilliarden på finansloven til at styrke indsatsen for offentlige grønne indkøb i 2008 og 2009.
Endelig arbejder regeringen jo løbende for at forbedre EU's miljøkrav til forskellige produkter, herunder kemikaliereguleringen og emissionskrav til køretøjer.
Som noget nyt er der EUregler med minimumskrav til forskellige produkters energieffektivitet på vej, og jeg tror også, de bliver et redskab, der virkelig kan bruges til en generel højnelse af niveauet.
Det er selvfølgelig ikke kun relevant for de offentlige indkøb, men også for miljøudviklingen på hele det europæiske marked.
Vi er altså godt i gang på mange fronter, og en styrket indsats for offentlige grønne indkøb bliver et af elementerne i regeringens kommende redegørelse om den danske bæredygtighedsstrategi og den efterfølgende dialog om den, altså det, vi lige har diskuteret her i formiddag.
Jeg håber, at et bredt flertal i Folketinget fortsat kan bakke op om en bredt favnende, men nuanceret og målrettet strategi for fremme af grønne indkøb efter de retningslinjer, jeg har forsøgt at redegøre for her.