runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-02:
Helt modsat den sidste ærede taler er vi rigtig glade for VækstFonden i Kristeligt Folkeparti.
Det var vi, da den blev startet i 1992, og vi er derfor også glade for, at den har udviklet sig og er så velanskrevet, som den er blevet.
Vi bryder os heller ikke om styring.
Vi tror simpelt hen ikke, at politikere er gode nok til at forudse og have fornemmelse af, hvad retning man skal styre i, men vi ønsker at støtte de initiativer, der opstår, og de skal selvfølgelig vurderes på et kvalificeret grundlag, og det tror vi på at en bestyrelse, som den man har haft, er i stand til. Det betyder jo ikke, at der ikke kan være grund til at ændre ved forudsætningerne ved loven, og vi er generelt meget positive over for den lovændring, der sker her.
Vi er også meget positive over for, at det nu bliver indskrevet, at man skal tage miljøpolitiske og etiske hensyn, men der kunne faktisk i den samme linje lige så godt stå miljø, etik og egnsudvikling, uden at det behøvede at være for styrende.
Så er vi selvfølgelig positive over for, at små og mellemstore virksomheder skal have fortrinsret, men det er jo lidt et spørgsmål om, hvorvidt vi har noget i Danmark, der er større end mellemstore.
Det har vi ikke set med internationale øjne, og jeg ved ikke, om man helt skal udelukke større danske virksomheder.
Så er vi lidt usikre på, hvad meningen egentlig er med at give VækstFonden sådan en slags status af en ny bank med administrationsopgaver.
Vi er lige ved at nedlægge Hypotekbanken i den her tid, og nu overflytter man så opgaver fra Erhvervsfremme Styrelsen til VækstFonden.
Jeg vil gerne høre ministerens redegørelse for, hvad baggrunden egentlig er for det.
Det kan vel lettest give en enstrengethed, som måske ikke absolut er så hensigtsmæssig.
Og så må vi spørge: Har den nuværende ledelse ikke gjort det godt nok?
Hvad er meningen med, at man skal have den her stærkere politiske styrelse?
Som før sagt er vi ikke helt sikre på, at politikere, hverken den nuværende minister på området eller folketingsmedlemmer, er i stand til at forudse de udviklingsmuligheder eller de udviklingstendenser, man skal støtte.
Det tror vi faktisk at erhvervslivets folk er gode nok til, når man har lavet det kommissorium, som de skal arbejde efter.
Det er jo det, man så bl.a. forstærker ved at indskrive sådan nogle ting som etik og miljøhensyn, der skal varetages.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-02:
Loven er rettet mod små og mellemstore virksomheder, står der i lovforslaget.
Nu er det jo sådan, at her i Danmark har vi kun små og mellemstore virksomheder.
Begrundelsen for at ændre loven fremgår tydeligt af bemærkningerne til lovforslaget, nemlig at VækstFonden siden dens tilblivelse faktisk har været meget lidt brugt.
Den har kun givet garantier i ganske få tilfælde, og i de få tilfælde, der har været, har det været nogle enkelte store projekter.
Det har altså ikke haft den største interesse ude
blandt de små og mellemstore virksomheder, som der tales om
, derude, hvor ideerne i de fleste tilfælde kommer frem.
Dér har man ikke haft den store interesse i det her.
Men for at opretholde loven vil man nu ændre den, så fonden nu kan skabe direkte udviklingsvirksomheder, som kan hjælpe dem, der nu kommer med en idé, for at få brugt de skatteyderbetalte penge, som fonden råder over.
På den baggrund mener Fremskridtspartiet ikke, at der er grund til hverken at opretholde den lov, vi her behandler i dag, eller at lave en ændring af loven.
Fremskridtspartiet mener faktisk, at loven om VækstFonden blev skabt for administrationens skyld og ikke for erhvervslivets skyld.
Den opfattelse har vi stadig væk.
I Fremskridtspartiet er vi overbevist om, at de, der er bedst til at skabe noget, hvad enten det er små opfindelser, eller det er store udviklingsprojekter, er de mennesker, der kommer med ideen sammen med den ekspertise, man nu kan finde inden for de forskellige områder i det private erhvervsliv.
Med hensyn til finansieringen er vi af den opfattelse, at det er et mellemværende mellem de privatpersoner og de virksomheder, der kommmer med de gode ideer, og deres pengeinstitutter.
Det er jo sådan i dag, at pengeinstitutterne, hvad enten de er store eller små, har nogle meget dygtige rådgivere på det område.
Det havde de ikke for år tilbage, men det har de i dag.
Vi er overbevist om, at de, der får ideen, og de pengeinstitutter, der er med til finansieringen, bedst kan føre en idé ud i livet.
Den opfattelse har vi stadig væk.
Det har nu engang altid være sådan, at det er lysten, der driver værket, og det gælder fortsat. Som ændringen til lovforslaget er fremlagt her i dag, kan vi ikke støtte det, men om man skulle gå ind i en helt anden tankegang, f.eks. hvis en fra det private erhvervsliv eller en privatperson sammen med sit pengeinstitut går i gang med at udvikle en idé, og man på en eller anden måde kan give en rentegaranti eller hjælpe den vej, så vil vi se positivt på det.
Men en offentlig VækstFond, der er styret af det offentlige, som den her, kan vi ikke støtte.
Frank Aaen (EL), 1998-12-02:
Vi er i Enhedslisten positive over for forslaget, og det er vi ikke mindst, fordi vi føler, at regeringen har lyttet til et synspunkt, som vi har fremført, siden vi kom i Folketinget, nemlig at skal der gives erhvervsstøtte, skal der knytte sig betingelser til erhvervsstøtten i form af krav om miljøhensyn, krav om etik, krav om beskæftigelse.
Derfor blev vi selvfølgelig meget tilfredse, da vi læste, at det skal oplyses, hvilke miljømæssige og etiske overvejelser en virksomhed har gjort sig, hvis de ønsker at få en medfinansiering.
I forlængelse af det er det naturligvis ikke nok, at man bare meddeler, hvad det er, man har af miljømæssige og etiske overvejelser, hvilke aspekter der er af den type i et givet projekt, man søger støtte til.
Det skal selvfølgelig også have konsekvenser, hvis det er sådan, at der kommer noget, der ikke er hensigtsmæssigt, ikke er ønskeligt.
Det skal indgå i vurderingen af en låneansøgning, hvad der ligger på miljøet, hvad der ligger på det etiske område.
Vi mener sådan set generelt, at det burde være sådan, at de intentioner, der følger af Folketingets øvrige lovgivning og vedtagelser, skal indgå i en vurdering af, om et projekt skal have støtte.
Vi mener, at det bør være klart, at produktion, der skader miljøet, ikke kan få støtte, f.eks. udvikling og produktion af nye fancy sprøjtegifte.
Og sundhedsfarlig produktion, f.eks. det, som vi debatterer i de her dage, med udvikling af legetøj, der indeholder blødgøringsmidler, og som børnene putter i munden, kan ikke få støtte.
Udvikling af våbenproduktion kan efter vores opfattelse heller ikke få støtte.
Vi ønsker altså, at det bliver sagt mere eksplicit, at man altså ikke bare kan indsende nogle ønsker og lade dem følge af nogle papirer om, hvilke miljøaspekter, hvilke etiske aspekter der ligger bag projektet, men at det også eksplicit kan få konsekvenser, hvis der søges om projekter, som er i modstrid med det, vi i øvrigt vedtager og prøver at forfølge af politiske mål her i Folketinget.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-02:
Jeg skal her meddele, at da CD's ordfører, fru Sonja Albrink, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre CD's holdninger til forslaget.
CD støtter intentionerne i forslaget.
VækstFonden har haft en stor betydning for erhvervslivet i Danmark.
Med dens nye udformning tror vi i CD, at den kan blive endnu bedre.
Det er vigtigt, at iværksætteren får en kapitalindsprøjtning, så der bliver skabt nye virksomheder, så der bliver skabt arbejdspladser, så der bliver skabt skatteindtægter, så vi får råd til et velfærdssamfund.
VækstFonden er blevet kendt og værdsat i erhvervslivet, fordi den er fleksibel og har vist evne til at støtte lovende projekter.
Derfor er CD også meget betænkelig ved et af elementerne i forslaget, og det drejer sig om VækstFondens selvstændighed.
Det er et brud med uafhængigheden.
Vi skulle nødig ødelægge den troværdighed, der er om VækstFonden, og jeg kan ikke forstå, at man sætter nogle rammer for VækstFonden, som man ikke tror på VækstFonden kan administrere.
CD mener, at vi skal sætte nogle klare retningslinjer op for VækstFondens arbejde og så lade en uafhængig bestyrelse varetage opgaverne.
På CD's vegne skal jeg udtrykke mit håb om, at der bliver en fornuftig dialog i udvalget.
Egil Møller (DF), 1998-12-02:
I lovforslaget foreslås en ændring af VækstFondens målgruppe til fremover alene at være små og mellemstore virksomheder.
Kan ministeren forklare, hvor grænsen går mellem mellemstore og store virksomheder?
Der er i lovforslaget taget sigte mod at hjælpe mindre og nyere virksomheder i bestræbelserne for at udvikle og sælge nye og gerne miljøvenlige produkter.
Der er ligeledes i lovforslaget givet mulighed for, at VækstFonden i succestilfældene får tilbagebetalt sin investering plus en betaling i form af en basisrente og en omsætnings- eller overskudsafhængig betaling.
Det medfører, at den øgede tilbagebetaling vil kompensere VækstFonden for den relativt store risiko, der er på denne type produkter.
Der lægges op til en udvidelse af VækstFondens bestyrelse med et medlem fra Erhvervsministeriet.
Vil ministeren bekræfte, at dette medlem i samarbejde med den øvrige bestyrelse vil sikre, at fonden bliver uafhængig af politisk styring?
Det er uhyre vigtigt, at fonden kan reagere hurtigt på nye, gode projekter, længe inden de kommer til politikernes kendskab.
Af betydning for virksomheder, der kan komme i betragtning, vil være et uoverskueligt bureaukrati, hvor der bruges megen tid til at udfylde ansøgninger og rapportering.
Har ministeren tænkt over en regelforenkling på dette område?
Med disse bemærkninger vil vi i Dansk Folkeparti følge udvalgsarbejdet.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-12-02:
VækstFonden spiller i dag en central rolle i den danske innovationspolitiske indsats, bl.a. ved at bidrage med kapital til risikofyldte projekter.
I den mere teoretiske litteratur fremhæves små og mellemstore virksomheder ofte for at være mere innovative end store, ofte vækstkonsoliderede virksomheder.
Men små og mellemstore virksomheder kan i mange tilfælde have større finansielle barrierer i forhold til at igangsætte projekter med forholdsvis store risici end store virksomheder, der ofte har lettere adgang til denne type kapital.
Forslaget retter sig mod at gøre disse barrierer mere overkommelige.
En gennemførelse af forslaget betyder for det første, at VækstFonden nu får mulighed for at indskyde ansvarlig kapital i innovationsfonde og udviklingsselskaber, som investerer i nye små, innovative virksomheder.
Samtidig får VækstFonden også mulighed for at stille garanti for udviklingsselskaberne, der investerer i små innovative virksomheder.
Dermed får mindre, innovative virksomheder lettere adgang til risikovillig og tålmodig kapital i de tidlige udviklingsfaser, naturligvis under forudsætning af, at markedet ikke på egen hånd kan generere den type kapital.
Det Radikale Venstre hilser denne del af forslaget velkommen.
Færre barrierer for mindre innovative virksomheders adgang til seed capital eller seed money er efter vores mening afgørende for, at unge og innovative virksomheder kan vokse sig større og stærkere.
Dette er positive effekter i form af flere igangsættere, en mere sammenhængende innovationspolitik, innovative miljøer, flere virksomheder i brancher med et potentielt større økonomisk afkast. Det har været diskuteret, om VækstFonden fremover vil blive underlagt en større grad af politisk kontrol eller styring fra Erhvervsministeriets side, end det er tilfældet i dag.
For Det Radikale Venstre er det vigtigt, at en sådan kontrol begrænser sig til de principielle spørgsmål.
Det er ingen tjent med.
Principielt finder vi i Det Radikale Venstre, at institutioner, der råder over offentlige midler, også må finde sig i en vis interesse fra politikerne.
Alt andet ville være mærkeligt.
Forslaget betyder i øvrigt mindre ændringer i ligningsloven, således at den medfinansiering, VækstFonden yder, også skattemæssigt behandles som lån.
Alt i alt er der mange positive elementer i det her forslag.
Vi glæder os til udvalgsbehandlingen, og Det Radikale Venstre er positivt over for lovforslaget.
Egil Møller (DF), 1998-12-02:
Det, der kalder mig op, er hr. Keld Albrechtsen, som undrede sig over, at man nu vil til at privatisere, for, som han sagde, kendte han ikke nogen eksempler på, at det overhovedet er lykkedes at være heldig med privatisering.
Det er skyld i, at vi har den høje levestandard her i den vestlige verden i modsætning til det, hr. Keld Albrechtsen måske kender meget til, nemlig statsstyring i de tidligere kommunistiske lande, som ikke havde nær så høj en levestandard.
Karsten Nonbo (V), 1998-12-02:
Hvis man vil høres, når man har kritik, skal man også være parat til at rose, når der er grund til at rose, og det mener jeg der er her i dette tilfælde. Jeg synes, det er meget fint proceduremæssigt gennemført, at man siden 1988 har haft en arbejdsgruppe, der har arbejdet med det matrikulære arbejde i Sønderjylland, for at det bedst muligt skulle kunne overgå fra statsligt til privat udført arbejde.
Man har arbejdet langsigtet mod, at der inden udgangen af 1997 skulle være tilvejebragt et grundlag for, at der kunne træffes denne politiske beslutning.
Det synes jeg er meget menneskeligt.
Jeg synes også, det er meget menneskeligt, at man vedtager lovforslaget med en ikrafttrædelse, der ligger 9 måneder fremme, og hvis vi skal blive ved det menneskelige, så er det jo også lige nu, vi skal have undfanget dette lovforslag, når det skal fødes om 9 måneder.
Det er jeg også helt med på.
Det indholdsmæssige i lovforslaget er også ganske ideelt.
Vi får privatiseret arbejdet, og der bliver derved udført det arbejde, som netop bliver bestilt, og som nogle vil betale for.
De nedlagte statslige arbejdspladser vil genopstå som fleksible private arbejdspladser, men som fru Lone Møller redegjorde for, er vi nødt til at fastholde et enkelt kontor af hensyn til landegrænsen og digelagene.
Vi skal måske spørge os selv, som statsministeren engang gjorde: Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Det virker af meget, at det skal koste 32 mio. kr. at spare 4 mio. kr. årligt ved at reducere fra 75 arbejdspladser til 10.
Det er 62 årsværk.
Det vil sige, at det koster os 0,5 mio. kr. pr. årsværk.
Jeg mener, vi i udvalget skal se på, om vi kan bringe den omkostning lidt ned.
Måske bør vi også se på, om vi skulle starte en lignende proces i København og Frederiksberg og lade den forløbe over en god, rum og saglig tid sådan som i det her tilfælde.
Der skal fra Venstre lyde det tilsagn, at vi går positivt ind i udvalgsarbejdet på at få en optimal løsning med en minimal udgift.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-12-02:
Sagen er jo den, at, som der også står i bemærkningerne, Schlüterregeringen allerede fremlagde denne privatiseringsidé for 10 år siden, og så må man jo sige på en pæn måde, at de tekniske forudsætninger forud for privatiseringen sandsynligvis er på plads efter 10 års arbejde.
Vi vil dog gerne have belyst, om implementeringsperioden nødvendigvis skal være næsten 4 år; udgifterne ved denne privatisering er jo i forvejen ganske høje, for udgifterne
til rådighedsløn, ventepenge og fratrædelsesgodtgørelse opgøres til 32 mio. kr. Derfor ville det være ønskeligt, om udgifterne til Kort- og Matrikelstyrelsens afdeling i afviklingsperioden kunne reduceres.
Men samlet set er vi meget tilfredse med lovforslaget og kan varmt støtte det.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-02:
Det har været meget sjovt at læse dette lovforslag og især bemærkningerne til det, for det er jo sådan en historisk gennemgang af et område, hvor bl.a. jeg også har mine rødder.
Det kan da se meget fornuftigt ud at ændre det til en fælles ordning, der dækker hele landet.
Det, jeg bare har undret mig over, er, hvad grunden er til at vi skal gøre det.
Er det sådan, at den ordning, der eksisterer nu, fungerer
dårligt?
Er det sådan, at de laver fejl, eller er det sådan, at der er utilfredshed med den?
Hvis der er en ordning, som i princippet fungerer vældig godt, og som folk er glade og tilfredse med, har jeg lidt svært ved at forstå, hvorfor man skal lave den om.
Det vil jeg godt have opklaret.
Egil Møller (DF), 1998-12-02:
Dette lovforslag kan vi fra Dansk Folkepartis side støtte.
Som det allerede har været nævnt af adskillige ordførere, har der jo været tale om en langvarig fødsel, inden man nåede frem til det, for det var jo allerede under den daværende VKR-regering, i 1988, at man lod en arbejdsgruppe udarbejde netop en redegørelse for, hvordan man kunne afvikle de offentlige matrikulære opgaver og få dem til at overgå til privat virksomhed. Med dette lovforslags vedtagelse vil Sønderjylland ikke længere have en særstilling inden for landinspektørarbejdet.
Fremover vil private landinspektører også udføre disse arbejder.
Dansk Folkeparti støtter med glæde lovforslaget.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-02:
Umiddelbart er der efter CD's opfattelse næppe nogen god grund til at opretholde de statslige landinspektørkontorer i Sønderjylland, når nu de sønderjyske matrikelforhold i øvrigt er tilpasset de forhold, der gælder for det øvrige land, hvis man dog ser bort fra København og Frederiksberg.
Men man må dog tage i betragtning, at man rent faktisk tager arbejdet fra 65 mennesker.
Derfor ser vi i CD positivt på lovens tidsmæssige perspektiv, således at de berørte personer gives en rimelig og god mulighed for at planlægge deres fremtid.
Tidsrammen giver også de nye landinspektører mulighed for at forberede og etablere deres virksomheder.
CD vil i øvrigt se positivt på forslaget i forbindelse
med udvalgsbehandlingen.
Dorit Myltoft (RV), 1998-12-02:
Forud for dette lovforslag er foregået et langt og grundigt forarbejde især for at sikre de faglige forudsætninger for, at der kan træffes en politisk beslutning.
Det Radikale Venstre støtter en privatisering af de sønderjyske landinspektørkontorer, sådan som det er tilfældet i den øvrige del af det danske rige.
I Det Radikale Venstre er vi tilfredse med, at der ligeledes er fundet acceptable overgangsordninger for de mennesker, som direkte bliver berørt af lovforslaget.
Historisk set er lovforslaget noget særligt, for det hører da til sjældenhederne, at Folketinget behandler et lovforslag, som er en direkte opfølgning af en bestemmelse fra 1844, altså fra 5 år før grundlovens vedtagelse og fra tiden før den nuværende grænsedragning mellem Danmark og Tyskland.
Dermed kan lovforslaget i det små være med til at minde os om, at historieløshed kan mindske forståelsen for nutidens problemstillinger.
Som nævnt støtter Det Radikale Venstre lovforslaget, og vi tilsiger det en positiv udvalgsbehandling.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-02:
Man kan jo nok sige, når fru Dorit Myltoft er inde på spørgsmålet om det historiske, at det måske er en anelse uheldigt, at ministeren anvender et udtryk som »fordanskning« i teksten.
Der kunne deri nærmest ligge en antydning af, at noget, som er tysk, ikke er så godt.
Men så meget om det historiske.
Når der er tale om privatiseringer, har vi jo generelt meget dårlige erfaringer med den slags ting.
Jeg ved ikke, om nogen kan nævne et eksempel på en heldigt gennemført privatisering.
Det er muligt, vi skal se på det i udvalget, men jeg er i hvert fald meget interesseret i, om det i virkeligheden ikke er dyrere for forbrugerne at få løst landinspektøropgaver i de øvrige amter, end det rent faktisk er i Sønderjylland.
Er det ikke samtidig sådan, at produktiviteten i det arbejde, der foregår i Sønderjylland, er højere, at man simpelt hen får mere for pengene i Sønderjylland end i resten af landet?
Det vil jeg meget gerne bede om at vi får opklaret i udvalget.
Jeg har faktisk en klar fornemmelse af, at det er tilfældet, og hvis det er rigtigt, ja, så må man jo sige, at det direkte er at skyde sig selv i foden, hvis man indleder denne privatisering.
Så beskæftigelsesmæssigt
er forslaget jo altså heller ikke nogen fordel for Sønderjylland.
Den personalegruppe, som arbejder på området, ligger aldersmæssigt over de 50 år, og så taler man om naturlig afgang.
Jeg vil godt også i den forbindelse pege på, at de problemer, som skabes med finansloven og de ændrede regler om efterlønnen, jo vil gøre det endnu vanskeligere for de mennesker, som arbejder i matriklen i Sønderjylland i dag.
Vi vil altså meget gerne bede om, at vi får noget dokumentation for, hvad det er for hensigter, og hvad nytte det egentlig skulle gøre at gennemføre det her forslag.
Som det ser ud nu, og sådan som vi faktisk mener at landet ligger, må jeg altså sige, at vi er nødsaget til at stemme imod dette her lovforslag.
Ellers skal ministerens oplysninger i hvert fald tegne et helt anderledes billede end det, jeg har fået tegnet af folk, som har virkelig forstand på det her område. Jeg håber, ministeren vil svare på spørgsmålene.
Jeg skal ikke forlænge debatten meget, men bare gøre opmærksom på, at heller ikke efter det sidste indlæg er der givet noget konkret eksempel på nogen som helst privatisering, som skulle have givet et positivt resultat.
Det konstaterer jeg bare.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-02:
Når man læser bemærkningerne til lovforslaget, er det jo en hel gennemgang af forholdene i grænselandet tilbage i tiden, ja, det er faktisk en lille danmarkshistorie.
Jeg nævner det, fordi jeg synes, det er positivt, at man i bemærkningerne har forklaret baggrunden for, at der har været de specielle forhold nede i Sønderjylland, som har nødvendiggjort, at det har været i det offentlige regi. Lovforslaget om nu at privatisere landinspektørarbejdet får Fremskridtspartiets fulde støtte.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-12-02:
Jeg vil begynde med min konklusion: Kristeligt Folkeparti støtter lovforslaget.
Så vil jeg komplimentere ministeriet for det arbejde, der er gået forud, og den måde, det lægges frem på.
Det ser vældig gennemtænkt og velovervejet ud.
Det er flot.
Til sidst vil jeg blot som en sidebemærkning sige, at det jo er interessant sådan at stifte bekendtskab med en del af Sønderjyllands historie.
Jeg forventer ikke, at man i dette lovforslag vil komme med hele Sønderjyllands historie,
men der er kommet en lille flig. Så går jeg væk fra lovforslaget og over til hr. Keld Albrechtsens refleksioner over privatisering.
Jeg kunne ikke lade være med at tænke på, om hr. Keld Albrechtsen mon mener, at det har været gavnligt for de forskellige tidligere kommunistisk styrede lande, at staten sad på hele erhvervslivet.
Vil man kunne slutte, at det virkelig blomstrede op, at der virkelig blev taget hensyn til miljøet, at det virkelig var sådan, at der var lighed, at der ikke var noget med, at der var nogen, der var rigere end andre?
Det var bare et lille spørgsmål lidt uden for lovforslaget.