Troels Lund Poulsen (V), 2002-04-18:
Den forespørgsel, som SF rejser i dag, er af stor betydning.
Venstres holdning til forholdet mellem USA og EU er baseret på det stærke historiske fællesskab, der på mange måder også er udtryk for et værdifællesskab.
Siden den 11. september er det klart, at det er af største vigtighed at bevare et stærkt og tillidsfuldt forhold til hinanden. Hos Venstre er der ingen tvivl om, at USA er dybt engageret i Europas udvikling, hvilket vi bl.a. ser i forhold til NATO's udvidelse samt i den amerikanske støtte til den videre udbygning af den europæiske integration. Med Danmark i EU-formandssædet fra 1. juli bliver det ifølge Venstre en hovedopgave fortsat at udbygge og vedligeholde de transatlantiske bånd.
Det er hævet over enhver tvivl, at EU og USA har en veludbygget dialog, der sikrer, at problemstillinger af enhver art kan tages op til drøftelse, hvis dette måtte være nødvendigt.
På mange måder kan det forekomme tankevækkende, når man betragter den europæiske historie siden Anden Verdenskrig, men da specielt, når man har 11. september i tankerne.
Med hensyn til 11. september bakkede den daværende regering klart USA's linje op, og kampen mod international terrorisme stod øverst på dagsordenen.
Skal denne kamp lykkes, kræver det sammenhold og samarbejde, ikke mindst på tværs af Atlanten.
Med ét blev det klart, at selv ikke verdens mægtigste land kan føle sig sikker.
Siden terrorangrebet har der været et tæt og tillidsfuldt samarbejde mellem Danmark, EU og USA.
Venstre er fuld af fortrøstning til, at dette samarbejde vil fortsætte på samme tillidsfulde måde. Tages der nye skridt i kampen mod international terrorisme, er det en klar forventning, at USA som hidtil vil konsultere sine allierede og venner, før nye og afgørende beslutninger bliver taget.
Lad mig i den forbindelse understrege, at Venstre ikke frygter, at USA kører sit eget løb; dertil er kampen for globale frihedsrettigheder for vigtig.
Disse kræfter ønsker en konfrontation, ja, man fristes nærmest til at sige en konfrontation for konfrontationens skyld.
Fra Venstre er budskabet et helt andet.
Nuvel, der er områder, hvor EU og USA har forskellig opfattelse.
Statsministeren og udenrigsministeren har i deres taler nævnt nogle af de væsentligste områder.
I Venstre er vi ikke i tvivl om, hvad løsningen er.
For os er løsningen forhandling og dialog, og det må vi som EU-formandsland sikre, når vi tager over til sommer. Kaster vi et blik i krystalkuglen, har Danmark og EU alle muligheder for i fremtiden at præge den politiske udvikling, ikke alene hvad angår terrorisme, men også hvad angår fattigdom i verden.
Foran os venter et topmøde i Johannesburg, hvor det må være et mål at sikre en Global Deal, hvor USA også deltager.
På det sikkerheds- og udenrigspolitiske område er der åbnet for en styrkelse af det transatlantiske bånd, således at Europa i langt højere grad gør sig klar til at løse flere opgaver, så USA ikke længere skal være Europas storebror.
Nu må Europa selv tage over.
Det er derfor også dybt beklageligt, at Danmark på grund af sit forsvarsforbehold ikke kan bidrage til militære EU-ledede indsatser, selv om det faktisk er et område, hvor USA gerne ser et større engagement.
Hvis Europa skal blive en mere selvstændig enhed, som nogle ønsker, så kunne det være et område at tage fat på.
Men forholdet mellem USA og Europa drejer sig ikke kun om sikkerhed, det drejer sig ikke kun om handel.
Forholdet mellem EU og USA stikker langt dybere, for langt hen ad vejen deler vi de værdier, som vore demokratiske samfund er bygget op på.
Det er værdier som frihed, demokrati, tolerance, menneskerettigheder og lighed for loven.
Det er desværre næsten gået hen og blevet en kliché, at USA reddede os fra kommunismen, men ikke desto mindre er det på sin plads at påpege dette.
Derfor er det også vigtigt, og det er også derfor, at Venstre sender det signal, at vi opfordrer regeringen til at bygge videre på det forhold, når Danmark overtager EU-formandskabet i juli
Når vores fælles udgangspunkt er dialog, så når vi også langt i løsningen af problemerne.
I den forbindelse vil jeg fremsætte følgende forslag til vedtagelse stillet af Venstre, Socialdemokratiet, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti:
Forslag til vedtagelse