Tove Videbæk (KD), 2004-11-17:
Formålet med det her lovforslag er jo, at vi skal gennemføre to direktiver om kvalitets- og sikkerhedskrav til humant blod og blodkomponenter.
Man vil holde reglerne om blodforsyning til behandlingsformål samlet i én lov, og derfor bliver de nye direktivkrav tilføjet den gældende lov om fremskaffelse af humant blod til lægemiddelformål m.v.
Det skal i den nye lov stadig væk være sådan, at tapning af humant blod kun må ske fra frivillige og ubetalte donorer.
Tapning af blod må udelukkende foretages af blodbanker tilknyttet det offentlige sygehusvæsen, men Lægemiddelstyrelsen kan dog i særlige tilfælde og på nærmere fastsatte betingelser tillade, at tapning foretages af andre.
I forbindelse med tapning, fraktionering og udlevering af blod og komponenter skal virksomhederne så råde over kompetent og tilstrækkelig kvalificeret personale osv. osv.
Hensigten med, at vi skal igennem hele den her øvelse med at indføre de to nye direktiver, er de nye fællesskabskrav om at sikre et højt og ensartet niveau i EU for kvalitet, sikkerhed og overvågning af blod, der doneres til anvendelse inden for patientbehandling, og det synes vi er meget, meget positivt.
Der kommer en række nye krav om godkendelse og kontrol af blodbanker, om kvalitetsstyring, om uddannelse, om sikkerhedskrav, om krav til opbevaring, om undersøgelse af bloddonorers egnethed, om testning af donorblod, om beskyttelse af helbredsoplysninger, om overvågning og sporing af blod i alle led osv.
Og så skal der laves rapporter om de nye kvalitets- og sikkerhedskrav hvert tredje år.
Men alle de mange krav, som er oplistet her, hovedparten af dem, lever de danske blodbanker faktisk allerede op til, så det er ikke ret mange nye krav, der bliver lagt.
Når man læser høringssvarene igennem, kan man også se, at der er en hel del forslag til, hvordan det kunne gøres bedre.
Og der må jeg da notere med tilfredshed, at de fleste af de her høringssvar, for ikke at sige næsten dem alle sammen, er imødekommet.
Det synes jeg da er rigtig flot.
Så Kristendemokraterne har ingen problemer med at støtte det her lovforslag.
Det er vel ikke så overraskende i den forstand, at det jo ikke er frygtelig længe siden, at vi sidst var i salen for at vedtage lovgivning omkring blod.
Jeg vil også gerne starte med at sige, at vi jo har en lang og god tradition for at have konsensus på blodområdet, man kunne sige en god tradition for at blande blod i de her sager.
Den håber jeg vi kan fastholde, og derfor vil jeg også finde det naturligt, at vi får skabt et rum, hvor de spørgsmål, der i øvrigt melder sig her ikke mindst omkring testning, kan håndteres.
Jeg vil i hvert fald gerne give et tilsagn om, at vi holder et møde i kredsen af blodordførere, inden denne sag fremmes til tredje behandling.
Bloddonation er en vigtig del af det danske sundhedsvæsen.
Landets 70 blodbanker tapper årligt omkring 370.000 portioner blod, som bliver brugt til mange behandlingsformål, transfusion, lægemidler, medicinsk udstyr m.v., og det er, som flere af ordførerne har været inde på, jo en gave, som vi skal være taknemlige for, en gave, som 236.000 danske bloddonorer giver til deres medborgere.
I januar i år trådte den gældende blodforsyningslov så i kraft.
Det er ikke så længe siden, men nu ligger der altså nye EU-direktiver, som betyder, at der allerede er behov for at ændre loven igen.
Lovforslaget her, som implementerer EU-lovgivningen, ændrer dog på ingen måde ved de grundlæggende principper for tapning af blod.
Det skal stadig være frivilligt og uden betaling.
Tapning skal som hidtil varetages i offentligt sygehusregi og være til behandling her i landet.
Så har der været nogle spørgsmål
, fru Sophie Hæstorp Andersen og fru Birthe Skaarup, muligvis flere, har spurgt til sikkerhed for anven
delse af blod, der baserer sig på gratis donation
Altså kan man være sikker på, at der ikke indføres blod, blodkomponenter eller blodprodukter, der kan komme fra betalte donorer?
Jeg vil om det sige, at der jo kan opstå situationer, hvor vi skal indføre visse specialprodukter, og derfor vil det næppe være hensigtsmæssigt, selv om jeg jo er helt enig i sigtet og de holdninger, der gemmer sig bag spørgsmålet, ved lov at afskære sig fra at kunne bruge produkter, der baserer sig på andet end frivilligt, gratis aftappet blod.
Jeg kan f.eks. oplyse, at Danmark i år helt undtagelsesvis har været nødt til at indkøbe de almindelige blodprodukter, bl.a. albumin fremstillet på udenlandsk plasma.
Og jeg kan jo ikke stå her og udelukke, at nogle af disse produkter er fremstillet af blod fra betalte donorer, så der kan opstå situationer, hvor det materiale, vi bruger, baserer sig på andet end blod fra frivillige, ubetalte donorer.
Så har fru Birthe Skaarup spurgt til dansk plasma: Er det rigtigt, at der har været et lager af dansk plasma, samtidig med at vi har importeret?
Det var sådan, jeg forstod spørgsmålet.
Og til det kan jeg sige, at da den gældende blodforsyningslov, som vi vedtog her i Folketinget sidste år, trådte i kraft den 1. januar 2004, havde Statens Serum Institut et lager af frossen plasma på 73.000 kg, som instituttet ikke selv har oparbejdet, fordi det ikke har været muligt at fastholde de nødvendige kvalificerede medarbejdere på et område under afvikling.
Der blev jo foretaget et udbud, og opgaven havnede hos et schweizisk lægemiddelfirma, som ikke har ønsket at anvende dette plasma, fordi det kun har været testet efter gældende danske krav.
Så ja, sådan er sammenhængene i forhold til det, fru Birthe Skaarup spurgte om.
Så med det har jeg altså forsøgt at svare på i hvert fald to af de spørgsmål, der har været rejst, idet jeg synes, at en diskussion omkring testningsniveau, jævnfør den tradition, vi har på området her, nok i hvert fald i første række bedst egner sig til at blive taget ved et møde, som jeg så vil initiere afholdt, inden vi kommer til det tidspunkt, hvor der skal skrives betænkning i sagen her.
Med det vil jeg så i øvrigt generelt stille mig til rådighed for at besvare yderligere spørgsmål under udvalgsbehandlingen og håbe på, at denne sag i overensstemmelse med traditionen kan fremmes på en sådan måde, at et enigt Folketing kan stå bag lovgivningen.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning