Lene Espersen (KF), 1999-10-13:
EU står over for sin største opgave i hele det europæiske samarbejdes historie, nemlig udvidelsen af EU med de baltiske og de øst- og centraleuropæiske lande.
Det Konservative Folkeparti er hel sikkert på, at det vil bidrage positivt til den udvikling, som EU allerede har vist sig at være katalysator for, nemlig et helt Europa med fred og sikkerhed, stabilitet og økonomisk fremgang.
Der skal ikke herske tvivl om, at Det Konservative Folkeparti gerne havde set, at der f.eks. var tilgået flere midler fra EU's strukturfondkasser til ansøgerlandene. Genopbygningen i Øst- og Centraleuropa, i ruinerne af mislykkede socialistiske eksperimenter, koster mange penge.
Men massive investeringer er nødvendige for at sikre, at demokratiseringsprocessen går hånd i hånd med den nødvendige økonomiske fremgang.
Vi støtter bestræbelserne på at få lagt en fortsat offensiv optagelsesstrategi for samtlige ansøgerlande i forbindelse med Kommissionens vurdering af kapitlerne i ansøgerlandenes optagelsesforhandlinger.
Vi støtter derfor også de synspunkter, som regeringen i dag er kommet med, om, at der skal være en smal regeringskonference, så vi sikrer en hurtig udvidelsesproces.
I takt med at udvidelsen af EU er kommet i omdrejninger, har EU-samarbejdet også indadtil fået ny dynamik.
Det er derfor også såvel ærgerligt som frustrerende, at netop på de tre områder, hvor Danmark i dag har forbehold i forhold til EU, er samarbejdet inde i en ny og forstærket fase.
Udviklingen på den europæiske politiske scene har ganske enkelt overhalet de danske forbehold indenom og gjort de danske forbehold til en møllesten om halsen på dansk indflydelse på EU-politikken.
Først omkring euroen: Selv om Danmark på grund af vores forbehold ikke deltager i euroen, er der ingen tvivl om, at den fælles valuta har stor betydning for Danmark.
Den danske valutapolitik vil blive baseret på at holde en stabil kurs i forhold til euroen.
Det sker igennem det valutakursarrangement, som også Det Konservative Folkeparti har støttet regeringen i, hvor Danmark har et snævert udsvingsbånd på to en kvart pct.
Vi støtter, at Danmark har valgt et snævert bånd, fordi det signalerer finansiel og økonomisk ansvarlighed og understreger, at Danmark på trods af forbeholdet ikke er til sinds at bruge devaluering som et politisk instrument.
Der skal dog ikke herske tvivl om, at Det Konservative Folkeparti ønsker, at Danmark bliver helt og fuldt medlem af ØMU'ens tredje fase.
Og det vil jeg godt fremhæve flere grunde til.
Man letter markedsadgangen, og man skaber også et stort fælles kapitalmarked med stor volumen, og dermed har man faktisk et ægte indre marked.
For det andet er euroen i sig selv en stærk valuta, og det er et andet argument for, hvorfor Danmark skal deltage helt og fuldt.
For det tredje sikrer konvergenskravene, at den økonomiske udvikling i eurolandene forbliver sund, idet euroland skal sikre lavinflation og stabil økonomisk udvikling.
Der vil blive en meget kort snor for finanspolitiske eventyr i alle lande, fordi lavinflation og stabil økonomisk udvikling kommer forud for uansvarlige økonomiske dispositioner.
For det femte synes vi også, at det er væsentligt at understrege, at Den Fælles Europæiske Centralbank er sikret uafhængighed.
Dermed er der fuld tillid til de pengepolitiske målsætninger.
For Det Konservative Folkeparti er der derfor ingen tvivl om, at Danmark helt og fuldt bør tilslutte sig ØMU'en, når der er et flertal i befolkningen for at fjerne forbeholdet.
Vi er meget tilfredse med og meget glade for, at regeringen allerede nu har meldt så klart ud på det punkt, og vi finder også, at den rigtige måde, hvorpå vi får sat den her debat i gang, er ved åbent og fordomsfrit at diskutere fordele og ulemper og give os god tid til at diskutere det med den danske befolkning.
Vi har på fornemmelsen, at hvis det eneste, det drejede sig om, var at fastsætte en afstemningsdato, ville vi alle sammen grave os ned partipolitisk i vores egen lille skyttegrav og komme frem med alle de sædvanlige synspunkter, som vi gør partipolitisk, og ikke give den fornødne tid til samtale, til dialog og til debat.
Vi synes, vi for den danske EU-politiks skyld skal prøve at se på det på en ny måde, en måde, hvorpå vi får god tid til en grundig debat.
Så er vi også helt sikre på, at den danske befolkning med tiden vil indse, at på det her område er det meget væsentligt for Danmark at få forbeholdet væk. På området om retlige og indre anliggender er samarbejdet ligeledes gået ind i en ny fase.
Ved vedtagelsen af Amsterdamtraktaten er der i fuld respekt for det danske forbehold på det her område givet mulighed for, at de øvrige lande kan have et mere forpligtende samarbejde end det mellemstatslige, som Danmark deltager i.
Konkret har det allerede medført, at f.eks. når det gælder Eurodac - Det Fælleseuropæiske Fingeraftryksregister - må Danmark pænt gå uden for døren og efterfølgende kopiere reglerne.
Ligeledes synes vi også, at vi bør fremhæve, at under Kosovokrisen havde vi faktisk et problem i forhold til vores forbehold på det her område.
Det, vi gjorde, selv om det måske lyder lidt dramatisk,
var jo, at vi kneblede vores indenrigsminister, hr. Thorkild Simonsen, idet vores indenrigsminister ikke havde mulighed for klart at markere det, der var en dansk mærkesag, nemlig at vi gerne ville fremme byrdefordelingen mellem EU-landene, da vi skulle have fordelt Kosovokrisens flygtninge.
På det ekstraordinære topmøde i Tampere vil der komme
endnu større fokus på netop de retlige og indre anliggender, ikke mindst omkring handlingsplanerne for de lande, hvorfra flest asylansøgere og indvandrere kommer.
Vi synes, det er utrolig vigtigt at diskutere det her tema, og vi synes også, det er vigtigt, at Danmark deltager helt og fuldt i den debat, der er.
Desværre er det jo sådan, at selv om vi godt kan deltage helt og fuldt i det ekstraordinære topmøde og dér være med til at diskutere tingene, så ligger det allerede nu klart - og det er da også blevet fremhævet af regeringen i dag - at når man skal til at gennemføre den fælles politik på de her områder, så vil Danmark ikke kunne deltage helt og fuldt. Vi vil blive nødsaget til at benytte kopimaskinen flittigt, og det er beklageligt, at vi her har stillet os uden for politisk indflydelse.
På det forsvarspolitiske område er der også sket ting og sager.
Udviklingen har virkelig taget fart, og jeg vil egentlig også godt starte, ganske som vores statsminister gjorde det, med at fastslå, at de skræmmebilleder, som især nogle EU-modstandere har fremturet med, hvad angår det forsvarspolitiske samarbejde, jo i særdeleshed er blevet gjort til skamme.
Jeg tænker først og fremmest på påstanden om en decideret europahær.
Det Konservative Folkeparti er meget tilfreds med, at tanken om at lave en konkurrent til NATO er skrinlagt.
Vi synes, det er vigtigt, at man nu er nået til en erkendelse af, at det, der skal til, er, at man laver en europæisk søjle af NATO.
Vi har som NATO-partner en klar interesse i at fremme og støtte den udvikling, som NATO jo bl.a. fremlagde i Berlin i 1996, og som er blevet fulgt smukt op af topmødet i Washington, nemlig at den europæiske sikkerhedsarkitektur
skal ses i sammenhæng med NATO-udvidelsen, og at det drejer sig om at fremme samarbejdet mellem NATO og EU og sikre en fornuftig opgavedeling.
Det er derfor ikke overraskende, at ikke mindst de neutrale lande, men også andre EU-lande nu mener, at skridtet bør tages til at få mere konkret hold på diskussionen inden for EU's egne vægge.
Også her giver de danske forbehold masser af problemer, når det praktiske arbejde på et eller andet tidspunkt skal til at i gang.
Og jeg vil heller ikke her undlade at fremhæve, ganske som vores udenrigsminister gjorde det, at vi allerede i dag i en lang række konkrete sager desværre har måttet gøre det, at vi har måttet afstå fra konstruktivt at være med i beslutninger, der ellers set med danske øjne er rene mærkesager. Jeg tænker her bl.a. på minerydningsarbejdet i Kroatien, på uddannelse af mineryddere i Bosnien.
Listen er lang og velkendt, men det er selvfølgelig ærgerligt, og det er problematisk, at Danmark ikke har kunnet være helt og fuldt med.
Vi er derfor ikke tilbageholdende med allerede nu at anbefale den danske befolkning, at vi mener, at forbeholdene skal væk.
Vi synes, at det fremlagte forslag til vedtagelse er ganske godt, fordi det jo forpligter regeringen til allerede nu at tilkendegive støtte til euroen, men man lover altså også, at med hensyn til de to andre forbehold, om de retlige og indre anliggender og det forsvarspolitiske område, vil man følge udviklingen nøje, og man vil vende tilbage med en samlet vurdering, når resultatet af drøftelserne foreligger. Vi kan derfor støtte forslaget til vedtagelse.