Poul Nødgaard (DF), 2006-04-06:
Ja, der er jo mange spørgsmål i det der.
Men jeg vil have lov at sige, at det spørgsmål, hr. Krog stiller mig, lidt er det samme som det, der også blev stillet til Venstres ordfører.
Jeg sad jo naturligvis og lyttede med, og hele den røde tråd i spørgsmålet er jo, at man er uforstående over for, hvorfor der skal gives skattelettelser i kommunen.
Det var faktisk overskriften på det.
Det skal der i nogle kommuner, bl.a. Frederikshavn Kommune, som blev nævnt i første omgang her i salen i dag.
Jeg hørte også godt Frederikshavns borgmester stå frem på tv-skærmen og sige, at det var uforståeligt, at han ikke kunne få lov at bruge de penge til både det ene, det andet og det tredje.
Og flertallet bag den her udligningsreform har fundet det uhensigtsmæssigt, hvis man gav frit løb for brug af de midler, der nu tilføres.
Derfor er der sket det, der er.
Jeg tror da også, at borgerne i Frederikshavn – jeg kan forstå, at hr. Krog er deroppefra – vil være både glade og stolte, når de når ind i 2007, og de så kan se på deres skattebillet, at det var en gunstig udligningsreform, og at den også kom dem til gode i deres daglige forbrug.
Det er en kendsgerning, at når der skal fordeles penge, så er det ofte sådan, at de, der skal af med pengene, synes, det er alt for meget de skal af med, og de, der modtager pengene, synes, det er for lidt, de får.
Sådan har det altid været, så længe jeg kan huske, når vi lavede ændringer i udligningsreformen.
Udligningsreformen, som Dansk Folkeparti har aftalt med regeringen og Det Radikale Venstre i sidste måned, er ingen undtagelse.
Det har skabt en vis ståhej rundtomkring, især i de kommuner, der skal af med flere penge.
Den hidtidige udligningsordning har eksisteret i snart rigtig mange år.
Udviklingen i og fordelingen af udgifterne i kommunerne har ændret sig markant siden den sidste udligningsreform, ikke mindst har de økonomisk dårligst stillede kommuner oplevet en uforholdsmæssig stor vækst i de sociale udgifter.
Samtidig har forskellige overgangs- og særordninger gjort systemet svært at gennemskue.
Derfor og netop derfor har der været behov for en udligningsreform.
Det var i øvrigt også det, vi lovede i forbindelse med kommunalreformen, nemlig at når vi havde kommunalreformen sat på plads, så ville vi lave en udligningsreform, og det er jo så faktisk det løfte, vi lever op til her i dag.
Dansk Folkepartis hovedsigte har jo været at bruge den udligning, der allerede er mellem de velstillede kommuner og de mindre velstillede kommuner endnu mere offensivt til at skabe vækstmuligheder i de økonomisk dårligst stillede kommuner, samtidig med at udligningsprocenten bliver forhøjet.
Dansk Folkeparti ønsker, at den kraftige vækst, der har været, navnlig i kommunerne i hovedstadsområdet og Nordsjælland, tillige skal komme de mindre velstillede kommuner i resten af Danmark til gode.
Gabet mellem de økonomisk stærke og de økonomisk svage kommuner i Danmark er gennem mange år vokset, endda ret meget, også fordi tilskuddet fra staten er blevet givet i forhold til skattegrundlaget og ikke befolkningstallet
Udligningsreformen ligger i naturlig forlængelse af kommunalreformen, og det var Dansk Folkepartis ønske, at man nåede frem til en udligningsaftale, der kunne række mange år ud i fremtiden, og vi håber og tror på, at det værk, der præsenteres for Folketinget i dag, virkelig er noget, der kan holde et pænt antal år.
Med disse holdninger gik vi til de langstrakte og vanskelige forhandlinger med regeringen og De Radikale, og som det vil være de fleste bekendt, voldte det særlige vanskeligheder for De Konservative at indse det rimelige i den høje sociale målsætning med en mere retfærdig udligning.
Men det faldt på plads langt om længe, og det er vi glade og lykkelige for.
Så det er en samlet regering og Dansk Folkeparti og De Radikale, som står bag de her ting.
Kommunerne løser en række opgaver, ikke mindst af social karakter, og kommunernes udgifter hertil vokser.
Udligningen mellem kommunerne giver kommuner, der har begrænset økonomisk råderum – mest på grund af lave beskatningsgrundlag – mulighed for at tilbyde deres borgere en mere ensartet service i forhold til de kommuner med velstillede skatteborgere og dermed større indtægter i kommunekassen.
Aftalen indebærer, at udligningsniveauet i første omgang, jeg understreger i første omgang, forhøjes fra 45 pct. til 58 pct., og at udligningsloftet forhøjes fra 90 pct. til 92 pct.
Det er lidt teknisk, men det er rigtig godt, det, der er lavet.
Det betyder nemlig i al sin enkelhed, at der med den nye aftale flyttes flere penge fra kommuner med store skatteindtægter til kommuner med små skatteindtægter.
De særligt velstillede kommuner i den bedst stillede halvdel skal af med godt 1,1 mia. kr. mere i udligning end hidtil.
Det er jo sådan set en overbygning på det, vi har nu.
1,1 mia. kr. flyttes.
Heraf går de 790 mio. kr. fra hovedstadsområdet og Nordsjællands kommuner.
Det er et politisk mål for os at sikre, at den økonomiske fremgang, der skabes i de bedst stillede kommuner, også kommer kommuner uden økonomisk fremgang til gode.
Det er en politisk opgave at sørge for, at der ikke af disse årsager opstår et A-hold og et Bhold i kommunerne.
Det synes jeg også skulle kunne opnå bred tilslutning her i Folketinget.
Den sociale retfærdighed i udligningsreformen ses bl.a. af, at af de ekstra 1,1 mia. kr., der udlignes, kommer de absolut dårligst stillede kommuner til gode med hele 836 mio. kr., eller mere end 80 pct. Øvrige kommuner med dårlig økonomi modtager så 284 mio. kr., altså det resterende beløb.
Herudover har Dansk Folkeparti fået forhandlet sig frem til en pulje på 180 mio. kr.
Den skal anvendes i de situationer, hvor udligningsreformen ikke i tilstrækkeligt omfang tilgodeser behovene hos de dårligst stillede kommuner.
Udligningsreformen er blevet omtalt særdeles negativt, særlig af de kommuner, som skal af med penge.
Reformen har været kaldt Robin Hood-agtig.
Det kan være rigtigt, for så vidt man antager, at Robin Hood vitterlig tog fra de rige og gav til de fattige, men ellers er det i øvrigt forkert.
Der er ingen plyndring i denne reform, tværtimod.
Der er tale om, at man udligner en skæv økonomisk udvikling kommunerne imellem, så man som borger i f.eks. yderområderne kan opleve, at ens kommune bliver i stand til blot på rimelig vis at tilbyde god service inden for ældreforsorg, skole, pasning, omsorg og så fremdeles, så man kommer om ikke på samme stade som velstillede kommuner, så at der i hvert fald sker en vis udligning.
Jeg vil da også godt lige nævne afslutningsvis, at den udligning, vi har, jo allerede nu flytter betragtelige summer mellem kommunerne.
Jeg vil afslutningsvis sige, at den nye finansieringsreform skal sikre – for at sætte nogle overskrifter på det – et solidt grundlag for alle Danmarks nye 98 kommuner.
Den skal skabe mere lige muligheder for kommunerne for at sikre god service til borgerne, og så skal den frem for alt give et mere enkelt finansieringssystem, som jeg mener, at det, vi nu lægger op til, er.
Og så skal den være en fleksibel og fremtidsrettet finansieringsmodel for kommunerne, og jeg mener bestemt, at den bliver alle de ting, som jeg her til sidst læser op.
Derfor er Dansk Folkeparti både glade og også lidt stolte over, at vi har været med til ikke alene at lave en kommunalreform – den lagde vi stemmer til alene – men denne gang at få Det Radikale Venstre med i udligningsreformen.
Og vi er faktisk rigtig godt tilfredse med, at vi nu når frem mod målsnoren.
Vi lever op til de løfter, vi har givet, og det var, at vi ville lave en udligningsreform i det øjeblik, kommunalreform var på plads.
Ingen kan mere end jeg beklage, at både Socialdemokratiet og De Radikale ikke var med i kommunalreformen.
Det er noget, de selv har bestemt, sådan er demokratiet, det må vi finde os i, men vi glæder os så over, at Det Radikale Venstre i hvert fald er med i den her udligningsreform og dermed sikrer, at der er et endnu bredere flertal end det, regeringen og Dansk Folkeparti udgør.
Med disse ord vil jeg bare sige, at vi vil støtte det her lovforslags videre gang gennem Folketinget, og vi ser frem til arbejdet i Kommunaludvalget med hensyn til at få bearbejdet det og få stillet spørgsmål og få det hele sat på plads.
Jeg sagde, og det vil jeg gerne gentage: Jeg håber og tror på, at den her reform, vi nu laver, holder i mange år.
Jeg kan jo ikke vide, om det er 5 år eller 7 år eller 10 år, men et antal år.
Men det er da klart, at der undervejs godt kan blive tale om nogle mindre justeringer, som de partier, der nu står bag udligningsreformen, synes er hensigtsmæssige.
Det kunne også være, at Socialdemokratiet kunne løfte sig af stolene og være med til at bidrage, hvis der hen ad vejen skal ændres nogen ting.
Det har de på ingen måde været, men vi har været optagede af, at vi levede op til det løfte, vi har givet Danmarks kommuner, i hvert fald de rigtig mange kommuner, der havde et indtrængende ønske om, at vi lavede den her udligningsreform.
Det har vi så gjort.
Det burde Socialdemokratiet også kunne indse.