Henrik Sass Larsen (S), 2005-12-08:
Jeg ville nu være noget gladere, hvis jeg var Venstres ordfører, fordi Socialdemokratiet foretog gode, massive investeringer i 1990’erne, så der var noget at bygge videre på, da man fik regeringsmagten her for 4-5 år siden.
Så det ville jeg egentlig være glad for.
Men må jeg sige om den kommuneaftale og det at overholde aftaler: Jo, vi vil til enhver tid være med på at lave en aftale, og den aftale skal holdes.
Det, vi opponerer lidt imod i øjeblikket, er – jeg ved ikke, om man på nogen måde har undret sig hos Venstre også, de var jo også ude i kommunalvalget og har dobbeltmandater og sidder mange steder, men lad nu det ligge – hvordan det kan være, at det først var lige efter kommunevalget, at man kom i tanker om at melde ud, at man skulle hente 3 mia. kr. af de budgetter, som var vedtaget.
Hvordan kunne det være?
Var det ikke mærkeligt, pudsigt, lige pludseligt?
Man synes måske også fra oppositionens side – vi respekterer, at der er et flertal i Folketinget for noget andet – at det er lidt mærkeligt, at der ikke er mod og mandshjerte fra regeringens side til at stille sig op og fortælle, hvor det præcis er, der ønskes sparet henne, så vi kan få en ærlig afstemning om det.
Det er vores anke.
Der er bare ting, som medlemmet af Venstre skal forstå.
Det ene er, at hvis man indgår en aftale, er det jo en væsentlig præmis, at det er en realistisk aftale, man indgår.
Det vil sige, at hvis det lige pludselig viser sig, at de forudsætninger, som man har lagt budgetter efter, ikke overholdes og ikke kan holde, eksempelvis på det amtslige område, fordi der kommer flere i gymnasiet, og fordi der er flere, der skal bruge medicin, så er det jo hamrende urealistisk lige pludselig at bede dem om at drive de penge ind, medmindre man selv har mod og mandshjerte til i regeringen eller andre steder at sige: O.k., nu skal vi anvise, hvor det skal ske henne.
Men det er jo det, man ikke har.
Det er det, der er noget lusk i den måde, hvorpå man prøver at føre nogle ting igennem i Folketinget i dag.
Man tør ikke komme her i Folketinget og sige lige præcis, at her og her og sådan og sådan skal der skæres ned, fordi man så slipper for, at vennerne i Dansk Folkeparti også skal have lidt snavs på fingrene.
Vi har i vores forslag opregnet, at de initiativer, vi tager, giver en vækst på 1,9 pct.
Derudover slår vi også fast, og det er meget, meget vigtigt, og jeg håber, at regeringen vil forstå det, at afkastet på at investere i uddannelse indtægtsfører vi ikke, bare rolig, vi indtægtsfører det ikke, men det giver i øvrigt et glimrende afkast.
Og hvis man læser f.eks. Velfærdskommissionens forslag og andre, som har beskæftiget sig med området, så ved man, at investeringer i uddannelse vil give pengene mange flere gange igen.
Det er sådan set en af baggrundene for, at vi mener, at der skal laves et engangsløft i uddannelsesniveauet her.
Vi kan slet ikke forstå, hvorfor regeringen ikke er kom met på den tanke, når man nu selv erkender, at man ryger ind i nogle flaskehalssituationer på arbejdsmarkedet.
Jeg vil sige til ordføreren – jeg tror også, at jeg brugte billedet sidste gang – at man også kan sammenligne samfundsøkonomien lidt med at have et hus og have oparbejdet en gæld i huset.
Det kan være alle tiders målsætning at have at ville nedbringe gælden, også gerne i et hurtigt tempo.
Det er meget, meget fornuftigt, og den præmis er vi helt med på.
Men hvis der lige pludselig er hul i taget og det regner ind, så er det klogere at begynde at reparere hullet i taget nu, end det er bare at lade det regne og så betale af på gælden.
Det er præcis det samme billede, man kan bruge i forhold til at investere i uddannelse og mennesker.
Det er uklogt, at så mange mennesker ikke har de fornødne kvalifikationer til at kunne træde ind på arbejdsmarkedet, for på den måde bliver vores vækstmuligheder stoppet.
Derfor, invester i mennesker her og nu, i uddannelse, så man får mulighed for at fortsætte væksten, og så også de pågældende mennesker kan få ordentlig beskæftigelse og fremgang.