Lene Espersen (KF), 2003-09-04:
Der er jo ikke meget i dag under debatten, der ikke allerede har været diskuteret talrige gange, og jeg tror, at man med hensyn til det her forslag ligesom med hensyn til forslaget om den europæiske arrestordre må konkludere, at der er nogle punkter, hvor det ikke er muligt at nå til politisk enighed, fordi der simpelt hen er to forskellige opfattelser af, hvad der er den rimelige vej at gå, også med hensyn til den måde vi udformer retsplejeloven på.
Der har været talrige samråd, og mange af de synspunkter, som i dag er blevet gjort gældende fra talerstolen, herunder om de begrænsninger der er af aktindsigt, anvendelsen af civile agenter og anvendelsen af anonyme meddelere osv., er noget, som er besvaret ekstremt udførligt.
Der er afholdt mange samråd, også åbne samråd, og det betyder, at de borgere, der er interesseret i at se, hvilke besvarelser der er afgivet, og hvad snittet har været, har fri adgang til det meget omfattende materiale, der allerede ligger.
Det har fru Elisabeth Arnold jo også allerede reklameret for i sit indlæg, og det synes jeg er fair nok; jeg synes også, det er fair nok, at der er en politisk uenighed.
Men jeg må sige, at der er ét punkt, hvor jeg må give både hr. Morten Bødskov og fru Birthe Rønn Hornbech ret, og det er i hele den mærkelige diskussion, der lige pludselig er blevet flettet ind omkring anvendelsen af anonyme vidner.
Dette lovforslag, som vi behandler i dag, går ikke ind og ændrer på den lovændring, der kom sidste år, for så vidt angår anvendelsen af anonyme vidner.
Der er ingen ændring af retstilstanden, og det betyder naturligvis også, at når nogle nu forsøger at, om man så må sige, skabe et kunstigt problem for Socialdemokratiet, så synes jeg ikke, det er rimeligt. Jeg synes ikke, det er rimeligt, for dette lovforslag går på ingen som helst måde ind og siger, at reglerne for anonym vidneførsel skal ændres som følge af, at vi ændrer retsplejeloven på andre punkter.
Jeg erindrer - jeg tror, det var under førstebehandlingen, eller også var det under et af de talrige samråd - at fru Anne Baastrup fremførte det synspunkt, at det var synd for de mennesker, der var civile agenter, og de skulle have en stor vidnebeskyttelse, fordi det var et farefuldt hverv, de begav sig ud i.
Men vores opfattelse var meget klar: Civile agenter, der jo ofte kommer fra det kriminelle miljø, som nu ikke behøver at være den samme gruppe, det kan være et andet miljø, som også tilhører
vil naturligvis i deres vidneforklaring have stor betydning for den tiltaltes forsvar. Derfor træder retsplejelovens anvendelse af anonyme vidner under ingen omstændigheder i kraft, det kan simpelt hen ikke lade sig gøre, og det er også meget klart besvaret i det spørgsmål, som fru Line Barfod refererer til.
Jeg kan så høre, at Enhedslisten og andre ser et problem i, at man ikke vil sammenkæde denne lovgivning med det regelsæt, der kom sidste år, men det er med fuldstændig velberåd hu.
Der blev lagt et snit sidste år, der gælder alle, mens det her lovforslag omhandler noget helt andet.
Derfor synes jeg faktisk ikke, at det er rimeligt, at man under tredjebehandlingen af det her lovforslag pludselig begynder at genoptage behandlingen af et lovforslag, der er vedtaget af Folketinget, og hvis tilstand og hvis anvendelse overhovedet ikke påvirkes af det, vi diskuterer i dag.
Så jeg må sige, at på det punkt synes jeg, at det er lidt forkert, at debatten nu farer ud ad en tangent, hvor den på intet som helst tidspunkt skulle have været.
Jeg synes, at det med hensyn til mange af de andre synspunkter er fair og rimeligt, at man ønsker en debat i dag, og også at der er en politisk uenighed, men man må holde sig til det, lovforslaget rent faktisk omhandler og regulerer.
Men jeg vil gerne takke for en, synes jeg, meget, meget, meget fin behandling af Retsudvalget.
Jeg er klar over, og det sagde jeg også under andenbehandlingen, at det her lovforslag har været igennem en meget hurtig udvalgsbehandling og også en hurtig behandling her i Folketingssalen, og det er måske ikke typisk, specielt ikke for lovforslag, der har så stor rækkevidde, som det her har.
Det, jeg tror, vi alle sammen kan være enige om, er, at vi skal føle, at der har været en så god og grundig behandling, som det nu kan lade sig gøre i Folketinget, og der vil jeg gerne takke Retsudvalget for, at man også har vist forståelse for de arbejdsvilkår, der er i Justitsministeriet.
Derudover er det selvfølgelig klart, og det fremgår også klart af det betænkningsbidrag, som også regeringspartierne står bag, at jeg har tilkendegivet, at vi tror på denne her lovgivning.
Vi tror også på, at de begrænsninger, der er lagt ind i den, vil være den sikkerhedsventil, som nogle af kritikerne måske ikke helt kan få øje på.
Hvis det mod vores forventning viser sig, at der skulle være problemer i forhold til den lovgivning, misforståelser eller ting, der skal præciseres yderligere,
så har jeg klart tilkendegivet, ikke mindst over for Socialdemokratiet, at så er jeg indstillet på at tage initiativ til det.
Det er faktisk en temmelig stor indrømmelse på trods af, at der er nogle kritikere, der ikke kan få øje på det, for det er jo fuldstændig korrekt, som fru Anne Baastrup siger, at der sikkert under alle omstændigheder vil være et flertal for bare at fastholde status quo, uanset hvordan lovgivningen vil blive anvendt.
Men jeg mener, at vi skylder hinanden, at det, der er sagt og lovet herfra, også bliver overholdt efterfølgende.