Per Clausen (EL), 2005-04-12:
Der er jo for så vidt ikke nogen tvivl om de gode hensigter med det her lovforslag.
Der er heller ingen tvivl om det store behov for, at vi får sat fokus på energibesparelser og øget effektivitet inden for al anvendelse af energi i bygninger, for vi står jo faktisk i en situation, hvor de resultater, vi har opnået indtil nu, ville være helt utilstrækkelige, hvis vi skruede dem 25 år frem i tiden.
Vi har brug for i de kommende år at gennemføre en radikal reduktion af vores energiforbrug og en radikal reduktion af vores afhængighed af olie og andre fossile brændstoffer.
Det er vel nok en kendsgerning, som de fleste kan være enige om, hvad enten man nu vælger at tage udgangspunkt i spørgsmålet om energiforsyning i fremtiden, og hvad det kommer til at koste, eller man vælger at tage udgangspunkt i problemet omkring klimaforandringer.
Så må man jo sige, at når det er sagt, så synes vi nok alligevel, at man kan sige, at hvis vi ser på det her forslag, så tror vi ikke, at det alene i den form, det er fremsat, vil kunne give meget store forbedringer i forhold til at opnå energibesparelser, for det er jo konkrete krav og aktiv indsats fra erhvervslivet og det offentlige, som for alvor giver bonus set i en besparelsessammenhæng.
Energimærkninger er jo i sig selv en udmærket ting, en energimæssig indholdsdeklaration for bygningen eller lejligheden, der kan give ejere, lejere og en eventuel køber information om den energimæssige status for ejendommen.
Men det er jo også rigtigt, som det er blevet sagt her i debatten, at det er meget afgørende, at der også er nogle handlingsanvisninger og nogle påpegninger af, hvad man kan gøre, og også nogle finansieringsmæssige muligheder, som gør, at man kan komme i gang med de her energibesparende foranstaltninger, sådan at det, som samfundsmæssigt er fornuftigt og i det lange løb også privatøkonomisk fornuftigt, faktisk kan få et skub.
Vi synes, at man skulle have en målsætning om at gøre sig stort set uafhængig af fossile brændstoffer i løbet af 25 år, og det betyder jo en meget stor vækst i vedvarende energi, som er en anden diskussion, men også, at man reducerer energiforbruget meget dramatisk.
Vi mener i virkeligheden, at man skulle op i nærheden af 40 pct. for at komme op på et fornuftigt slutresultat.
Og da det at opnå besparelser på boligområdet faktisk er et af de nemmeste steder at opnå energibesparelser, så burde man her have en målsætning, som var langt højere.
Det betyder så, at mærkning af energiplaner skal følges op af krav og incitamenter til at tage fat på at reducere energiforbruget, ligesom staten må tage et ansvar for, at anlæg og produkter, der helt åbenlyst fører til stærkt stigende energiforbrug uden at være samfundsmæssigt nødvendige, må afvises også i den private sektor.
Jeg er da også glad for at høre, at andre af de partier, som direkte kommer til at indgå i de forhandlinger, også er enige i, at ambitionsniveauet skal være større.
Det synes jeg også er ret afgørende.
Enhedslisten er i udgangspunktet positive over for det her lovforslag, men vil under udvalgsarbejdet prøve at se, om der ikke kan indarbejdes en række af de konkrete forslag, der ligger i flere høringssvar, som sagtens kunne være en del af det her lovgrundlag, og som ville gøre sandsynligheden for, at man opnåede egentlige energibesparelser i forlængelse af det, betydelig større.
Det vil så være vores målsætning at få det her forslag til for alvor at være noget, der rykker.
Indtil nu kan man allerhøjst sige, at det er meget beskedne forbedringer af nogle rammer.
Debatten giver mig anledning til at præcisere baggrunden for lovforslaget.
Energibesparelser er et væsentligt element i regeringens energipolitik.
De medvirker til at øge konkurrenceevnen og fremme den økonomiske vækst.
Besparelser på energiforbrug bidrager også til forsyningssikkerheden og til at reducere udledningen af drivhusgasser.
En styrket indsats på bygningsområdet indgår netop som et af hovedelementerne i regeringens udkast til handlingsplan for en fornyet energispareindsats.
Lovforslaget er et af de initiativer, som skal medvirke til, at vi opnår flere besparelser på området.
Lovforslaget er en del af en større samlet pakke på bygningsområdet, som flere ordførere også har noteret sig.
Heri indgår også en stramning af bygningsreglementernes energikrav og et nyt cirkulære, hvor der stilles skrappere energikrav til statslige institutioner.
Jeg er glad for den store interesse, Folketinget i dag har udtrykt for denne del af energipolitikken, og jeg ser frem til at fortsætte de konstruktive drøftelser om lovforslagets enkelte elementer i Det Energipolitiske Udvalg.
Lad mig så sige, at det glæder mig, at uanset hvem, jeg har noteret der har sagt noget, så har det, man har sagt, gennemgående været, at man er positiv over for forslaget.
Så er der mange partier, der sætter et »men« ved, og det er jo ikke alene en ret, men måske også en pligt.
Man vil så stille nogle spørgsmål under udvalgsarbejdet og prøve at se, om vi kan nå en samlet enhed.
Jeg følger jo gerne op på den linje, som har været en god tradition på energiområdet, at vi forsøger at få mest mulig konsensus omkring de forslag, der ligger.
Og det er lige meget, om man, som hr. Jens Christian Lund siger, går ind til det med åbent sind, eller om man, som hr. Martin Lidegaard siger, er positiv.
Jeg noterede mig også, at Enhedslisten sagde, at de var positive.
I hr. Keld Albrechtsens tid ville jeg være blevet helt betænkelig, men det har jeg ikke grundlag for at sige at jeg er endnu.
Det vil udvalgsarbejdet og de mange diskussioner, vi får, tydeligvis bære præg af.
Fru Anne Grete Holmsgaard spørger konkret, om man skulle gøre det ligesom med et bilsyn, og der er svaret, at det jo er en af de ting, man kunne overveje.
Men det er altså 200 mio. kr. mere om året, vi har skønnet at det vil koste, og det mener vi er for meget i forhold til den effekt, vi yderligere vil få af lovforslaget.