runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vibeke Peschardt (RV), 1998-10-27:
Det er jo ikke mærkeligt, at Bjørn Lomborgs spøgelse, eller hvad vi nu skal kalde det, er gået gennem salen en stor del af eftermiddagen.
I disse Lomborgtider er der god grund til at bekymre sig om klodens tilstand, men til gengæld er der ikke så stor bekymring om ham.
Jeg tror, hans bog vil blive glemt i løbet af et år eller to, men inden det sker, vil temperaturen på Jorden måske blive ved med at stige - eller rettere: Det går i hvert fald ikke bedre med det globale klima, og det er jo det, vi skal snakke om i dag.
Vi ved, at vandet i havene er steget inden for de sidste 100 år med 20-25 cm, og vi ved, at gletscherne og polisen smelter.
Men hvad vi ikke ved hundrede procent er, om Golfstrømmen og andre havstrømme begynder at forandre sig, fordi de ferske vande og de salte vande blander sig på forskellige måder.
I Det Radikale Venstre er vi faktisk nogenlunde enige om - uden at det behøver at være bevist 100 pct. - at vi tror og tager for givet, at de menneskeskabte aktiviteter er med til at ændre jordens klima.
Derfor ser vi med meget, meget stor tilfredshed på det, der er gjort de sidste 15-20 år for at komme de problemer til livs.
Deltagelsen i det internationale samarbejde - og vi drøfter jo bl.a. her i dag, hvordan vi skal komme videre - er altafgørende.
Det kan godt være, at de redskaber, som er lagt på bordet, og som vi skal ned og drøfte, ikke er de rigtige, men vi er på vej i en proces, hvor jeg håber og tror, det på et eller andet tidspunkt må gå op for folk, at det må ende med, at alle må reducere deres udslip.
Som vi har hørt flere gange, har vi her i den del af verden, der har det største forbrug af alle - og Danmark ligger i spidsen -
selvfølgelig nogle forpligtelser til også at gå i spidsen for at løse problemerne. Så vil jeg komme ind på noget, som egentlig ikke har 100 pct. at gøre med hverken Kyoto eller Buenos Aires eller FN's klimakonvention, men vore egne mål.
Vi har jo mål for både energi og miljø og nedbringelse af CO2-udslippet.
Målene er opregnet* i regeringens målsætningspapir »Energi 21«, og vi hørte under finanslovdebatten, at finansministeren faktisk var lige på nippet til at sige det - eller måske sagde han det - men det er i hvert fald blevet ændret en smule: Regeringen har ikke opgivet at få styr på udslippene fra trafikken inden år 2005.
Vi har forsøgt at medvirke til, at målet ikke er blevet opgivet.
Det er selvfølgelig klart, at vi står bag vedtagelsen, der jo ikke er specielt fyldig, vil jeg sige.
Der står ikke meget andet i den, end at man siger ja til noget, man havde besluttet sig for i forvejen og ellers har fået vedtaget i EU's Ministerråd; men jeg vil dog gerne have en lille sidste bemærkning, og det handler om den folkelige opbakning, den folkelige forståelse.
Jeg er faktisk meget enig i det, hr. Ebbe Kalnæs sagde før: Vi har altså brug for at gøre noget for, at der bliver en bred folkelig forståelse for, at drivhusgasudslip er meget alvorligt.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Jeg vil gerne sige til fru Vibeke Peschardt, at jeg er af den opfattelse, at der er ingen tvivl om, at miljøet har den folkelige opbakning.
Det er sådan set kun politikernes slingrekurs og det, at man begynder at ramme befolkningen med nogle afgifter, som den kan se ikke kommer miljøet til gode, der i grunden kan skade den folkelige opbakning.
Hvad er det for vigtige ting med hensyn til trafikken, De Radikale foreslår?
Er det en benzinprisstigning, eller er det kørselsfradraget, der skal ændres?
Hvad er det for ting?
Kan vi ikke høre lidt om dem?
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Det er korrekt opfattet, at vi vil arbejde for, at det bliver mindst 50, men gerne 70 pct.
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Der er mange ulande, der står i en forfærdelig dårlig situation, og det aspekt mener jeg også at vi er pisket til at tage ind i billedet, når vi snakker CO2-udledninger osv.; der skal være plads til, at de meget fattige lande kan udvikle sig. Men det, der egentlig fik mig herop, var et spørgsmål til hr. Hans Christian Schmidt til noget, jeg ikke rigtig forstod.
Hr. Hans Christian Schmidt sagde, at joint implementation skulle erstatte de grønne afgifter i Danmark.
Nu har jeg forstået det sådan, at joint implementation er projekter for danske virksomheder, som udføres i virksomheder i andre lande.
Hvordan skal det fungere, sådan at det skal komme til at erstatte de grønne afgifter?
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Jeg bliver først nødt til lige at lykønske hr. Schmidt.
Hr. Schmidt kan jo kun være tilfreds med debatten; hr. Schmidt har fået nye redskaber; den her debat er en sejr for Venstres holdning i miljødebatten.
De borgerlige kan notere en lille sejr, måske endda en stor sejr.
Men på den baggrund vil jeg spørge hr. Schmidt: Når nu vi skal til at opleve mere og mere joint implementation, hvor bliver så troværdigheden af?
Punkt 1: Hvordan vil hr. Schmidt sikre, at vi hele tiden får den mest ypperlige teknologi med hensyn til f.eks. vedvarende energi, når vi netop ved i Danmark, at den er fremmet ved hjælp af et afgiftssystem, ved hjælp af bevidst indgreb fra statens side?
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Må jeg ikke lige først kvittere for - skal vi sige - den sejr, som hr. Søren Kolstrup mener Venstre har fået.
Det er en misforståelse.
Det vil være helt forkert at tilskrive Venstre den
alene.
Til hr. Martin Glerup: Må jeg så ikke godt sige, at når vi kigger på de grønne afgifter og joint implementation, så var det sådan set lidt i det lys, som hr. Søren Kolstrup jo senere fortalte om, at jeg troede, man var blevet så begejstret for det - det forslag, som hr. Glerup jo kender så indgående, det er nemlig en genfremsættelse, den kom også sidst.
Dér vil jeg sige, at dér fremgår det jo helt klart, at vi har sagt, at vi synes, vi skal afskaffe de grønne afgifter og erstatte dem med joint implementation.
Så det var i det lys, at jeg tænkte, hr. Glerup var blevet så begejstret, at også det forslag ville glide ind.
Det har ikke noget med hinanden at gøre, men det var mere det forslag, som jeg opfordrede til, at man støttede.
Må jeg så ikke sige til hr. Søren Kolstrup: Jeg tror ikke, det gælder den troværdighed til ulandene.
Den tror jeg vi har.
Det er der vel heller ikke mange tilbage der ikke mener mere.
Jeg ser Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, vi har været ude at rejse i Østeuropa, og også vi så det.
Så jeg tror sådan set, at den troværdighed er helt klar.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Jeg vil gerne have bekræftet af hr. Martin Glerup, at det altså er Socialdemokratiets indstilling, at Danmark i EU skal slås for, at den nationale indsats bliver på mindst 70 pct.
Er det en korrekt opfattelse?
Steen Gade (SF), 1998-10-27:
Fru Henriette Kjær sagde, at der skal være de rette proportioner i det.
Det synes jeg også der skal.
Vi er enige om, at vi får et svar internationalt på, hvordan vi må gøre vores regnskab op.
Så det er ikke noget, vi tager stilling til.
Det er noget, andre tager stilling til.
Det andet, jeg vil spørge fru Henriette Kjær om
Det var det andet spørgsmål.
Det tredje spørgsmål er, hvad fru Henriette Kjær mener med, at vi eksporterer el, der i forhold til drivhuseffekt er produceret på en forholdsvis miljøvenlig måde - hvad hun egentlig mener med det.
Er det ikke sådan, at hver dansker årligt producerer omkring 11-12 t CO2, så Danmark dermed har et af de højeste CO2-udslip i verden eller i hvert fald i Europa?
Forpligter det os ikke særligt?
Eller skal det ligefrem være en slags opfordring til, at fordi vi laver så meget drivhuseffekt, skal vi slappe mere af?
Det er næsten det, man kunne få indtryk af.
Henriette Kjær (KF), 1998-10-27:
Jamen jeg er da fuldstændig enig med hr. Martin Glerup; man kan opgøre tingene på mange måder, og så synes jeg bare, vi skal have et stykke papir, hvor vi får nogle tal, så vi kan se, hvordan vi gør de her ting op, og hvad det kommer til at koste.
Det er klart, det har nogle fordele, at vi er
miljømæssigt i front, også på industrisiden; men jeg mener stadig
Hvad koster
det, at man flytter forskellige produktionsformer over til nogle andre metoder, at man finder alternative energiformer? Det synes jeg er helt afgørende at vi får en debat om, så man kan se helt klart, hvad vi får ud af de penge, vi faktisk betaler, og hvor meget vi betaler. Jeg synes, hr. Steen Gade gør et problem ud af nogle ting, der ikke er et problem.
Jeg vedkender mig da, at vi i Danmark har et forholdsvis højt CO2-udslip, og at det bør reduceres; men derfor synes jeg ikke, der er noget problem i, at vi eksporterer el, og dermed mener jeg også, at den el, vi eksporterer, ikke skal med i regnskabet, når der er nogle andre, der bruger den.
Som jeg også sagde, skal vi lave en hjemlig handlingsplan, og den synes jeg regeringen skal tage at komme med et udspil til hurtigst muligt, så vi kan ser,
hvad man egentlig kan gøre for at leve op til de målsætninger, vi har sat os.
Det er jo åbenlyst, at man slår lidt ud med armene i regeringens miljøvurdering af finansloven og lægger op til, at det her ikke kan lade sig gøre, og så er det jo, vi har behov for nogle forslag til, hvordan vi kan leve op til de måltal, vi selv har sat.
Så siger hr. Steen Gade, at det jo ikke er Folketinget, der beslutter, hvordan man skal opgøre de tal, og det er jeg enig i.
Men jeg vil jo gerne have ministerens tilslutning
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-10-27:
Forespørgslen i dag står alle partier jo bag, altså også Dansk Folkeparti. Vi mener, det er godt, at vi her i Folketinget en gang imellem har principdebatter om forskellige forhold; vi mener også, der skal føres kontrol med, hvordan det går i verden, og vi mener, at det er vigtigt, at man får nedsat CO2-udslippet.
Men Dansk Folkeparti er i modsætning til det store flertal her i Folketinget med hensyn til den måde, man vil gøre det på, for vi tror ikke meget på, at det hjælper at pålægge skatter og afgifter.
Dansk deltagelse i klimakonferencen skulle gerne være dansk deltagelse og ikke blot som en del af EU.
De erfaringer, vi har herhjemme fra Danmark om det nationale miljø, skulle gerne repræsenteres på en værdig måde, og det tror vi selvfølgelig også de bliver.
Angående energien, som selvfølgelig også vil blive diskuteret, synes vi nok i Dansk Folkeparti, at vi skal deltage i debatten om både vindkraft, vandkraft og solenergi.
Det er jo tre områder, hvor vi helt klart rent miljømæssigt kan gå foran i debatterne, og vi har jo den mulighed her i Danmark, at vi også kan inddrage erhvervslivet.
Vi er jo det største eksportland af vindmøller, som kan opsættes i faktisk hele verden.
Det er også godt at høre om den reduktionsaftale, som måske skal indgås.
Allerede på et tidligere tidspunkt i dag har jeg sagt her fra talerstolen, at en reduktionsaftale om CO2-udslip også vil få indflydelse på vort erhvervsliv, og derfor skal vi til enhver tid have erhvervslivet med ind i debatterne. En rigtig god information og oplysning om vort miljø vil altid være på sin plads, og fra Dansk Folkeparti er vi altid med på banen, når der diskuteres miljø.
Der har været nævnt ting i dag om Lomborgs bog, og det har været sagt her fra talerstolen, at vi har vulkanudbrud i Danmark.
Vi ved, at vulkanudbrud simpelt hen forurener utrolig meget, men der er
jo endnu ingen, der er nået så langt, at de kan stoppe de udbrud.
Fra Dansk Folkeparti vil vi fortsat og altid være med i debatterne om miljøet, også her i dag.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Hr. Fauerholdt
havde pæne ord om miljøet, og hr. Fauerholt havde også pæne ord om de danske vindmøller og den danske eksportsektor inden for samme branche.
Jeg vil gerne spørge: Er det Dansk Folkepartis opfattelse, at vi måske skal styrke den danske vindmøllesektor, bl.a. af hensyn til miljøet?
Mit spørgsmål er betinget af, at Dansk Folkeparti i bestemte udvalg opsender andre signaler, og derfor kunne det være interessant at høre, hvad partiets holdning egentlig er.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-10-27:
Der er et problem for Dansk Folkeparti, når vi diskuterer vindmøller, og det er de store midler, der gives til udbygning af vindkraften.
Vi håber selvfølgelig, problemet kan løses af, at vindkraften bliver så bæredygtig i sig selv, at tilskuddene bortfalder totalt.
Steen Gade (SF), 1998-10-27:
Han har også ret i, at man ikke skal bygge sine beslutninger på nogle store, dramatiske billeder om dommedag og angst, som intet hold har i virkeligheden, og jeg skal da ikke benægte, at der kan være elementer i diskussionen, der godt kan se sådan ud.
Men når vi nu skal diskutere det fra Folketingets talerstol, vil jeg spørge hr. Ebbe Kalnæs, om han faktisk mener, at det nogen sinde i vore beslutningsprocesser har været på det grundlag, vi har drøftet beslutningerne.
Der er ikke taget nogen initiativer i Danmark, uden at der har været et grundigt videnskabeligt grundlag for dem.
Men det grundlag har selvfølgelig ikke kunnet give det endelige svar, og hr. Ebbe Kalnæs ved godt, at det kan et videnskabeligt grundlag aldrig, så altså er vi nødt til at håndtere det.
Jeg vil spørge, om hr. Kalnæs egentlig mener, at den diskussion hører hjemme i denne sag.
til sidst: Mener hr. Ebbe Kalnæs, at vi med hensyn til drivhuseffekt er førende i Danmark?
Hvis han mener det, er det i hvert fald førende i en anden retning efter min forstand, for vi er førende med hensyn til CO2-udslip.
Vi er et af de lande i Europa, der har det største CO2-udslip, og jeg synes simpelt hen, der er store dele af diskussionen, der bliver ført, som om vi var et land, der var i front med et utrolig lavt CO2-udslip. Nej, Danmark har et af de højeste CO2-udslip i Europa. Vi er førende på mange ting på teknologisiden, men vi har indrettet vort samfund på en sådan måde, at vi desværre er førende på et forkert område, når det handler om drivhusgasser.
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Jeg synes, det var en god ting, at fru Henriette Kjær satte hr. Frank Dahlgaard på plads, sådan at vi ved, at Det Konservative Folkeparti stadig væk er et ansvarligt parti på det her område.
Så vil jeg sige omkring det her store problem med, at det koster os så mange penge at føre en god energi- og miljøpolitik.
Jeg mener, at det er en sandhed med visse modifikationer.
Jeg mener faktisk, at gennem Danmarks indsats inden for energibesparelser, inden for ny teknologi osv., det, at vi har været et hestehoved foran, faktisk har sikret dansk erhvervsliv en førende stilling på det her område med det til følge, at der eksporteres for 10 mia. kr. om året af en masse arbejdspladser inden for området.
Så jeg synes, at vi har kunnet forene de rigtige interne foranstaltninger med en måde, erhvervslivet kan få gavn af det på, og det synes jeg er ganske fordelagtigt.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-10-27:
Det er korrekt, når hr. Steen Gade siger, at vi har et stort udslip af CO2 pr. indbygger, og det er da en naturlig ting.
Det hænger sammen med, at vi har et meget stort forbrug, og at vi er et meget rigt land.
Men vi skal samtidig huske, at når vi taler elsektor og andre ting, er der heller ikke noget andet land i Europa, der i den grad har reduceret udslippet fra den sektor.
Vi har altså en god teknologi på det område, som rent faktisk har undergået ganske betragtelige ændringer, og derfor er det uforståeligt, at man netop går imod, at vi skal kan sælge el til andre lande, som har et betydelig større udslip og sviner betydeligt mere i det hele taget, når de producerer el.
Det, jeg gerne ser - og det er vi jo enige med mange andre om, og det har CD sagt masser af gange - er, at det er det rigtige miljømæssige købmandskab, der skal til, så vi nogle gange her i Danmark undlod at bruge mange millioner med en ganske lille virkning, når vi i vore nabolande kunne have fået en ganske stor virkning for de samme penge.
Det er her, jeg ikke mener, vi prioriterer rigtigt.
Grete Schødts (S), 1998-10-28:
Lovforslaget indeholder en ændring af opgørelsesmåden for indtægtsgrundlag, når det gælder aktieindkomst, hvor udbytteindkomsten er over 5.000 kr.
Det er selvfølgelig skattepolitik, men det er nødvendigvis også sådan, at det er nødt til at indgå i vores sociallovgivning, og derfor kan jeg på Socialdemokratiets vegne sige, at vi tilslutter os denne ændring, der omfatter lov om social pension og lov om erstatning til besættelsestidens ofre, hvor opgørelsen og ydelsen set sammen med beskatningen af aktieindkomst indgår.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-10-28:
Jeg vil begynde med at takke by- og boligministeren for den afgivne redegørelse om handicappedes adgang til de fysiske omgivelser.
Efter at jeg har gået den igennem, synes jeg, der er tale om en fremadrettet, indholdsrig redegørelse, der tager udgangspunkt i de givne situationer.
Der udtrykkes en vilje til at videreføre den politik, vi har ført i adskillige år, for vi har, som det også siges i indledningen, en vision om lige behandling og lige muligheder for alle i det danske samfund.
Så nævnes der med udgangspunkt i FN-resolutionen en række konkrete eksempler.
Der redegøres for, hvad der er gjort, og jeg synes, det er fremstillet på en måde, som mit parti helt kan tilslutte sig.
Det, det jo handler om nu, er, at disse rigtige meldinger bliver fulgt op i praksis.
Det skal være min opfordring til ministeren, at man ikke i forhold til kommuner og amter bare lader disse rigtige ord blive stående, men at de bliver fulgt op i praksis, og at man også virkelig får integreret handicappolitikken i hele planlægningsprocessen. Nogle gange er den manglende handicapvenlighed jo manglende omtanke på det rigtige tidspunkt.
Så min næste opfordring til ministeren skal være, at man virkelig får tænkt det her igennem, så det ikke blot bliver ligesom et pænt, godt dokument, men at man får det med i ministeriets tænkning, at det virkelig bliver det budskab, der kommer ud ved enhver lovforberedelse.
Jeg tror faktisk, at den bedste omsætning i praksis af det, der her er sagt, er, at man hele tiden siger: »Hov, det er rigtigt, det vedrører faktisk også det område.
Det vedrører faktisk også det her område.«
Erik Larsen (V), 1998-10-28:
Jeg må tilstå, at jeg på det nærmeste fik et chok, da jeg læste lovforslaget, som her er til behandling.
Man går her ind for at finde 16,6 mio. kr. ved at ramme en meget lille og måske i nogle øjne en meget stor gruppe på omkring 30.000 folke- og førtidspensionister.
Det er simpelt hen uforståeligt og endnu et udtryk for, at man i bestræbelserne på at lave større lighed rammer mennesker, som i forvejen har det hårdt.
Så vil jeg godt sådan med lidt fynsk besindighed sige, at jeg undrer mig utrolig meget efter at have oplevet specielt Enhedslistens angreb på en lang række andre partier, da man fra partiets side stillede forslag om, at besættelsestidens ofres årlige ydelse skulle fordobles.
Her var man fuld af forargelse over, at ikke alle partier kunne tilslutte sig forslaget, og man talte om, at det handlede om, at man ville påskønne og ære nogle menneskers indsats.
Hvis man ønsker at påskønne og ære, kan det ikke hænge sammen med, om man har en mindre aktieindtægt.
Jeg bør sige, at Venstre selvfølgelig med de her bemærkninger afviser forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-28:
Med hensyn til tilgængelighed for de 10 pct. af Danmarks befolkning, som vi snakker om i dag: 500.000 mennesker med en eller anden funktionsnedsættelse er juridisk ligestillet og har på papiret samme ret til eksempelvis uddannelse, arbejde og bolig.
Formålet med denne redegørelse er altså at sikre, at gældende lovgivning bliver overholdt, med andre ord den juridiske ligestilling eksisterer ikke, loven overholdes ikke, resolutionen er uden virkning i Danmark.
Efter endt læsning af by- og boligministerens redegørelse
står man tilbage med et par spørgsmål.
Hvad har ministeren rent faktisk foretaget sig hidtil?
Men det springende punkt er så, hvad ministeren har tænkt sig at gøre fremover.
Ja, der står at læse: Udforme en standard for tilgængelighed.
Sammen med Forskningsministeriet afholde en konkurrence om udformning af handicapvenlige penge- og billetautomater o.lign. Sammen med Trafikministeriet inddrage
handicaporganisationernes erfaringer ved bygning af trafikanlæg.
Udarbejde en handlingsplan, der fremmer tilgængeligheden i statsejede kontorer og slotte.
Beskrive og analysere tilgængeligheden på uddannelsesinstitutionerne, der skal resultere i en tilgængelighedsguide til fremtidig inspiration.
Informere handicaptilgængelighed på kulturområdet.
Bliver der penge tilovers af de afsatte 5 mio. kr., vil de blive brugt til at forbedre tilgængeligheden til Kulturministeriets institutioner, og i øvrigt vil man så lovfæste klageadgangen for organisationerne m.v. De ord, der går igen her,
er henstille, inddrage, beskrive, informere, undersøge, analysere, der vil blive taget kontakt til, der vil blive vejledt, holdninger vil blive bearbejdet, og det vil alt sammen ske på konferencer, på temadage.
Men det springende punkt er jo, om der rent faktisk sker noget, som de berørte 500.000 kan mærke.
Henstillinger og den gode vilje, der er udtrykt i redegørelsen, er ikke nok.
Der skal udarbejdes konkrete handlingsplaner for indretning af offentlige rum, gader, fortove, pladser.
Der skal investeres i offentlige transportmidler, busser og tog.
Der skal stilles krav til sygehuse, lægeklinikker, arbejdspladser, skoler, uddannelsesstederne og til dagsinstitutionerne, og det skal følges op med sanktioner, hvis man negligerer og overtræder.
Et kodeord må være sanktioner.
Ministeriet skal samtidig sørge for, at der afsættes penge til at indrette de nødvendige faciliteter, så også de sidste 10 pct. kan deltage på arbejdsmarkedet, kan uddanne sig og deltage i kultur- og fritidslivet på lige vilkår med andre borgere. Enhedslisten er overbevist om, at der ikke sker en pind, før arkitekter, byplanlæggere, ingeniører og designere får kollegaer, der er handicappede og dermed indretter og tegner, så der bliver tale om ligestilling. Måske vil det også påvirke Folketingets dagsorden, når vi får valgt den første kørestolsbruger ind her.