Frank Jensen (S), 2000-01-25:
Det har været en lang, men også til tider spændende debat i dag.
Det vil jeg selvfølgelig gerne også på regeringens vegne takke ordførerne for.
Vi er kommet langt omkring, og det, der har været glædeligt, er at konstatere, at uanset hvilket parti ordføreren kommer fra, så har vi ét fælles mål, og det er at bevare lav kriminalitet i Danmark, sikre den tryghed, sikre
den værdi, vi har i vores land, ved, at en lav kriminalitet er noget, vi lægger afgørende vægt på som et fundament for vores velfærdssamfund.
Jeg er glad for at kunne sige, at her har regeringen en stor opbakning i Folketinget til at fortsætte den kurs, vi har lagt for at sikre, at vi ligger på et lavt niveau også i forhold til lande, vi traditionelt sammenligner os med, men også for at kunne bidrage til, at kriminaliteten bringes ned de steder, hvor vi må konstatere, at vi har et unormalt forhold holdt op mod det generelle billede af Danmark som et samfund med lav kriminalitet.
Når vi taler om dem af anden etnisk oprindelse, så har vi her et konkret problem, en konkret udfordring, en opgave for samfundet som helhed.
Det er at bringe den overgennemsnitlige kriminalitet, som er blandt indvandrere og fra deres efterkommere, ned.
Der er mange sociale årsager til, at de udvikler en højere grad af kriminalitetshyppighed end andre borgere i vores land.
Det kan man bruge meget lang tid på at analysere frem og tilbage, men fakta, også for regeringen, er, at det er forklaringer, men det er ikke et acceptabelt grundlag for at lade stå til.
Her vil regeringen med alle positive kræfter bidrage til at få kriminaliteten bragt længere ned over de kommende år.
Det er med al tydelighed fremgået af flere ordføreres indlæg, også fra oppositionen, også fra fru Birthe Rønn Hornbech og andre, at det ikke er noget snuptag.
Det her kræver et langt, sejt træk.
Det er at bruge den bredspektrede indgang, men det er til gengæld også at kunne fokusere.
Det kræver både en politimæssig indsats, når vi taler om dem, der er hårdt belastede af kriminel adfærd, og den brede indsats samfundsmæssigt for job, uddannelse, inddragelse i vores samfund, integration, alt det, som der har været mange gode ord om på vejen.
Jeg vil gerne specielt takke fru Sonja Albrink og også hr. Sjursen for, synes jeg, meget spændende indlæg i debatten, som også bar videre end det, vi selv har fundet på at arbejde med i regeringen, netop også, som hr. Jann Sjursen understregede, inddragelse af familien.
Det er noget, vi gør i dag i den målrettede indsats generelt over for ungdomskriminalitet, når vi taler om dem under den kriminelle lavalder: vi tager hurtig kontakt til familien.
Der kommer en vejledning fra Socialministeriet om, hvordan socialmyndighederne kan gøre det, måske også i samspil med politiet.
Hurtig kontakt, hurtig konsekvens, en reaktion, også selv om man er under den kriminelle lavalder.
Det er vigtigt.
De skal ikke få en fornemmelse af, at de lever i et samfund, hvor vi ikke har konsekvens og lader stå til.
Men når vi så tager udgangspunkt i det, hr. Sjursen sagde, og ser familien lidt bredere, kunne den så ikke også spille en rolle, når vi taler generelt om forebyggelse?
Det er jo noget, vi har tradition for i vores land.
Vi lever jo i et samfund, hvor familien stadig væk er den afgørende brik i barnets opdragelse, i at give børn værdi, holdning til tilværelsen, selvværd, kærlighed og alt det, som er grundlaget for at skabe hele mennesker.
Men det er da rigtigt, at de, der kommer til vores land som flygtninge, som indvandrere, har en anden adfærd, en anden måde, en anden kultur. Her vil jeg gerne i dialog, og jeg synes, hr. Jann Sjursen startede så godt i dag.
Kunne vi her ikke prøve at få familierne fra indvandrermiljøet, flygtningemiljøet til at tage et større ansvar over for deres børn, også de helt små børn, også for at sikre, at de får nogle af de holdninger og værdier, som vi har i vores samfund, også når det drejer sig om at holde sig fri af kriminalitet.
Statsministeren var inde på i forhold til de etniske organisationer, flygtningeorganisationerne, indvandrerorganisationerne, at komme i dialog med dem, måske også med deres religiøse overhoveder, og komme ud og komme i dialog også med den enkelte familie.
Det gælder for alle de samspilspartnere, vi har, både når det drejer sig om politiet, og når det drejer sig om de sociale frontløbere i SSP-samarbejdet ude i landet.
Hr. Jann Sjursen har givet bolden op her.
Det er noget, vi gerne vil drøfte videre også med Kristeligt Folkeparti fra regeringens side.
Så har der udviklet sig lidt af en forslagskrig mellem Dansk Folkeparti og V og K, og den skal jeg sandelig ikke blande mig i.
Jeg skal gerne holde mig ude af det slagsmål.
Det må højrefløjen selv klare.
Men jeg vil sige til det forslag til vedtagelse, som jeg nu efterhånden har forstået er det, der kommer til afstemning først, nemlig det, der er fremsat af fru Pia Kjærsgaard
: Der er mange ting i det, som jeg vil sige fuldstændig ja til.
Det er jo noget, regeringen allerede har gjort.
Og hvert eneste år følger vi det op med en status forelagt for Folketinget.
Jeg forelagde en status her i december måned lige før årsskiftet.
Jeg fremlægger en ny status igen til december.
Der er gode resultater at fortælle om, når det drejer sig om kriminalforsorgens indsats.
Der går det hurtigere med at få folk sat bag tremmer, dem, der har fået en dom, end det gjorde forrige år.
Det er stadig ikke tilfredsstillende, når det drejer sig om politi- og anklagemyndigheden.
Der skal ske noget.
Det er Rigsadvokaten i gang med.
Der er initiativer på vej, og jeg skal drøfte det spørgsmål også med Dommerforeningen.
Jeg mener stadig væk, at dommerne, også i byretterne, må sørge for, at vi får bragt sagsbehandlingstiderne ned, sådan at de lever op til de målsætninger, Folketinget også har givet regeringen opbakning til.
Det næste punkt i Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse er styrkelse af SSP-samarbejdet, noget vi allerede har besluttet og allerede er i gang med.
46 mio. kr. er givet over Socialministeriets bevillinger til at styrke det lokalt forankrede SSP-samarbejde.
Voldssekretariatet under regeringen er i gang med at lave kortlægning af danmarkskortet for SSP lokalt for at samarbejde og styrke dialogen med dem om nye måder at gøre det på, også sammen med Det Kriminalpræventive Råd.
Der er grøde i det, og her pr. 1. marts vil vi offentliggøre SSP-danmarkskortet, også i forbindelse med udmøntningen af den vedtagelse, som Folketinget vedtog i 1998 på baggrund af et forslag til vedtagelse fra hr. Jann Sjursen fra Kristeligt Folkeparti.
Alt det arbejde er i god gænge.
Så er der strengere straf for voldsforbrydelser.
Det er noget, der er vedtaget af Folketinget i 1997, og ikke bare er det vedtaget af Folketinget, domstolene har også taget det til sig.
Ikke alene på grund af den vedtagelse, som Folketinget gjorde, der betød forandringer i straffeloven i 1997, men også fordi domstolene har taget til sig, at der skal ske en skærpelse over for den personfarlige kriminalitet.
Og når man læser kriminolog Britta Kyvsgaards analyse af det, kan man se, at domstolene i 1990'erne straffer hårdere og hårdere, når det drejer sig om personfarlig kriminalitet, en linje, som også har været regeringens ønske, og som her markerer en klar afstandtagen over for en voldskriminel adfærd.
Det er også i gang.
Så er der nedsættelse af den kriminelle lavalder.
Jeg ved ikke, om det er pillet ud af Dansk Folkepartis politik også, men det er i hvert fald pillet ud af forslaget til vedtagelse.
Det vil jeg ikke knytte yderligere bemærkninger til.
Regeringen er imod en nedsættelse af den kriminelle lavalder.
Så er der indførelse af mulighed for anonym vidneførelse.
Det er regeringen imod.
Vi mener, at det, der kendetegner en retsstat, er, at den, der dømmes og muligvis dømmes til frihedsberøvelse, fuldt ud kender det grundlag, som domstolene dømmer på.
Det er et klart princip i det at være en retsstat, og sådan skal det forblive at være i Danmark.
Så er der styrkelsen af hjælpeindsatsen over for voldsofre.
Det har vi vedtaget.
Der er mulighed for at få tilkendt en bistandsadvokat for ofre, og vi har god gang i udbygningen af åbne rådgivninger i samspil med politiet.
Der er lavet et sekretariat under Rigspolitichefen, der nu er ude i landet og sikrer, at vi får etableret rådgivninger i hele Danmark for ofre for kriminalitet.
Her bruger vi danskernes vilje til at engagere sig, også uden at der er konkret betaling for det.
Frivilligt arbejde er et godt grundlag, også når det drejer sig om at rådgive ofre for kriminalitet.
Det er allerede sat i gang.
Så er der styrkelse af indsatsen til bekæmpelse af rockerbander og indvandrerbander.
Jamen det kan vel ikke fuldstændig have forbigået fru Pia Kjærsgaard, at der, når det drejer sig om rockerbanderne, er taget en række initiativer, som statsministeren kunne konkludere har virket. Vi har ikke de problemer, vi havde for år tilbage, med rockerborge i landet.
Der er lavet en permanentgørelse af lovgivningen, der giver politimestrene et instrument til, at skulle det her problem eskalere igen, så har man instrumentet til at kunne gribe hurtigt ind.
Når det drejer sig om indvandrerbander og andre bander, så har vi et initiativ, som Rigspolitichefen er i gang med.
Det er den konkrete mandsopdækning, og vi vil vende tilbage og redegøre for også resultatet af de initiativer.
I øvrigt kan regeringen ikke støtte nogen af de fremsatte forslag til vedtagelse, men vi ser dele af dem som en klar opbakning også til regeringens fortsatte anstrengelser og politik på området.