Erik Mortensen (S), 2003-12-04:
Det var jo en meget interessant debat, men jeg føler anstændigvis som ordfører for forslagsstillerne, at jeg bliver nødt til at gå tilbage til forslaget.
Det har sådan set også været ganske udmærket igennem hele debatten.
Den røde tråd har jo været, at forslagsstillerne her lægger op til, at det er L 8, der halter, altså regeringens eget forslag til kvoteregulering.
Det er jo netop med udgangspunkt i, at man ikke ønsker at revurdere på mængderne af udslip - 20 mio. t siger man - og heller ikke på prisen for overskridelse, 40 kr. pr. ton.
Det finder vi at der jo er uendelig lidt perspektiv i.
Som jeg nævnte før, bruger ministeren ordet harmonisk i sin fremsættelse af L 8 - overgangen til EU's kvotedirektiv skal være harmonisk.
Men jeg føler helt præcist, at det er det ikke, for det, vi møder om godt et år, er jo netop en mur, hvor EU-taksten ikke siger 40 kr., men 40 euro pr. ton, stigende fra 2007 til 100 euro pr. ton.
Derfor føler forslagsstillerne, at det er ganske nødvendigt med en fastlæggelse af en relevant kvotefordelingspolitik allerede nu for simpelt hen at skabe det, jeg vil kalde en harmonisk overgang.
En kvotepolitik for alle producenter, som det også har været nævnt tidligere, en teknik, hvor vi siger: CO2-kvoter på baggrund af deres gennemsnitlige elproduktion gennem de sidste 2-3 år ganget med gennemsnittet af udledningen pr. produceret kilowatt-time i Danmark.
Og så med en afgift på 170 kr. pr. ton, hvilket tidligere er blevet nævnt heroppe.
På den måde sigter vi jo direkte mod EU's fremtidige regelsæt, og samtidig har vi også muligheden for -
det er jo ganske vigtigt, synes jeg - at være med til at præge den politik og den endelige udformning af EU's regelsæt, når vi kommer dertil.
Det kunne jo være ganske afgørende og ganske vigtigt.
Med dette beslutningsforslag er der altså helt klart lagt en kurs, hvor der lægges vægt på den mindst forurenende elproduktion, og det er jo ikke uvæsentligt heller.
Det er faktisk det, det drejer sig om.
Det burde nok for langt de fleste være ganske indlysende, at det er den vej, vi skal.
Da vi samtidig lægger op til, at kvoterne frit kan handles imellem producenterne, er det jo i høj grad et incitament for de mest forurenende producenter til at producere med så lavt CO2-udslip som overhovedet muligt.
Der har flere af ordførerne tidligere, ikke mindst fru Elsebeth Gerner Nielsen, været inde på, at det marked, som dermed skabes, er med til at regulere tilskudssatsen til VE-produktionen, som vi kender den i dag.
Det har vi jo efterspurgt gang på gang, og her har vi så muligheden for at komme i gang med det.
Alternativet for de producenter, som nødvendigvis ikke kan få CO2-kvoter svarende til det udslip, de har haft på grund af deres kulteknik, er jo, at så må de ud at købe hos dem, der har overskud, og det er selvfølgelig hos dem, som i dag producerer på en mindre CO2-belastende metode.
Derfor er det også i høj grad en harmonisk overgang til de regler.
Det er netop, som det også er blevet fremhævet i dag, ikke mindre aktuelt, efter at vi netop i denne uge har fået at vide, at Danmark suverænt er det land, der har nærmet sig mindst - for ikke at sige fjernet sig temmelig meget - fra de mål, som vi i fællesskab skulle arbejde hen imod.