Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-21:
Jeg vil starte med at sige tak for en god debat og for en bred opbakning til den linje, regeringen har lagt i forberedelserne af det danske formandskab for EU.
Det vil om lidt blive udtrykt i en vedtagelse, som et meget bredt flertal i Folketinget står bag.
Jeg vil gerne sige tak til hr. Poul Nyrup Rasmussen, fru Elisabeth Arnold, hr. Jann Sjursen, fru Charlotte Antonsen og hr. Lars Barfoed for opbakningen til den linje, der er lagt, og den vedtagelse, som vi beslutter her i Folketinget om et øjeblik.
Jeg synes, at denne vedtagelse udtrykker nogle helt centrale prioriteter, som Danmark må lægge vægt på under sit formandskab, naturligvis først og fremmest at det nu drejer sig om at få truffet en beslutning om udvidelse af EU, men dernæst også, at vi skal lægge vægt på i fællesskab i Europa at forbedre tryghed og sikkerhed, at vi skal skabe forudsætningerne for en bæredygtig vækst og udvikling, at vi skal gøre vores yderste for, at forbrugerne får sikre fødevarer, og at det drejer sig om, at EU også påtager sig et globalt ansvar på vigtige områder.
Det er det, regeringen har som hovedprioriteter i forberedelserne af formandskabet, og vi er glade for, at disse hovedprioriteter har så bred en opbakning her i Folketinget.
Så vil jeg knytte nogle enkelte bemærkninger til spørgsmål og problemer, der er rejst under debatten.
Hr. Henrik Dam Kristensen, hr. Villy Søvndal og også fru Elisabeth Arnold berørte landbrugsspørgsmålet, og der er nogle enkelte ting, jeg godt vil sætte på plads dér.
Regeringens linje er meget klar, når det gælder EU's landbrugspolitik, nemlig at målet er over årene at gennemføre en reform af EU's landbrugspolitik, som betyder, at den bliver mere markedsorienteret, og at vi gradvis reducerer for til sidst at fjerne de direkte tilskud, der gives under EU's landbrugspolitik.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Men jeg er også nødt til at minde om, at der ikke vil være opbakning hele vejen rundt til, at vi tager hul på den sag nu.
Det er ikke den danske regering, der er problemet, hvis jeg må bruge det udtryk.
Der er andre lande, som absolut ikke ønsker den sag taget op nu, men som henholder sig til den gamle budgetaftale, som betyder, at det nuværende budget løber frem til 2006, og derfor mener de, at det først er efter det tidspunkt, man skal tage sagen op.
Der er andre lande, som vil sige, at vi i det mindste bør have udtrykt nogle politiske retningslinjer for fremtidige reformer af EU's landbrugspolitik, inden vi træffer en beslutning om udvidelsen af EU, for ellers kan det blive for svært at gennemføre det på et senere tidspunkt.
Det bliver Danmarks opgave som formandskab at balancere
Vi gør det altså med den baggrund, at Danmark grundlæggende er tilhænger af fremtidige reformer, men hvis vi lukker op for, at der skal træffes beslutninger om en reform af EU's landbrugspolitik i dette efterår, risikerer vi, at vi får forsinket udvidelsen af EU.
Så kunne hr. Henrik Dam Kristensen ikke forstå, at regeringen ikke allerede nu spiller ud med løsningsmodeller til, hvordan vi kunne få lavet et kompromis, for så vidt angår f.eks. den direkte indkomststøtte til landmænd i ansøgerlandene.
Det er altså gået meget hurtigt for hr. Henrik Dam Kristensen at gå fra at være minister og ansvarlig for forhandlinger til nu at stå som repræsentant for et oppositionsparti og kræve, at regeringen, allerede inden forhandlingerne er gået i gang, skal spille ud med løsninger, som til sin tid skal ende med at være kompromiser.
Sådan kan vi selvfølgelig ikke arbejde, for så bliver det ikke muligt at få truffet beslutninger.
mellem landmænd i ansøgerlandene og landmænd i de nuværende EU-lande.
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Villy Søvndal i det.
Det, hr. Villy Søvndal også burde tænke på, er jo, at hvis landmænd i ansøgerlandene skulle have direkte indkomststøtte på det niveau, som de nuværende EU-landmænd får, ville det medføre en ganske betydelig skævvridning af de sociale og økonomiske strukturer i ansøgerlandene, som ville være helt uacceptabel.
Det, hr. Villy Søvndal skal tænke på, er, at set fra ansøgerlandenes synspunkt er 25 pct. i indkomststøtte altså bedre end nul, og det tror jeg også at de fleste af dem vil erkende ved nærmere eftertanke. Hr. Villy Søvndal siger, at det ville være urimeligt, hvis Polen går hen og bliver nettobidragyder til EU.
Men som hr. Villy Søvndal forhåbentlig ved, så indebærer Kommissionens forslag jo også, at intet ansøgerland kan blive nettobidragyder fra starten af, og den linje støtter den danske regering. Hr. Claus Larsen-Jensen var inde på, at man også skal tænke på Bulgarien og Rumænien, der ikke bliver klar til optagelse nu. Ja, det skal vi.
Og der vil også ske det, at i forbindelse med beslutning om udvidelse af EU, vil der blive lagt planer for, hvorledes man kan optrappe førtiltrædelsesstøtten, som EU giver, til Rumænien og Bulgarien.
Så der vil i høj grad blive tænkt på de to lande, og de vil ikke blive efterladt alene tilbage.
For det første vil jeg sige til hr. Nyrup Rasmussen, at debatten om Øststøtten vender vi jo tilbage til, men jeg vil blot minde om, at når ansøgerlandene går fra at være ansøgerlande til at være medlemslande, så øger EU støtten til de pågældende lande fra 25 mia. kr. i førtiltrædelsesstøtte til i alt, når vi kommer frem til 2006,
125 mia. kr. Der bliver altså tale om en kraftig forøgelse af støtten til landene i Østeuropa, og Danmarks andel vil blive på mere end 1 mia. kr. Så der sker altså en kraftig forøgelse af Danmarks bidrag til landene i Østeuropa gennem EU-budgettet.
Så sagde hr. Nyrup Rasmussen, at der er behov for, at vi nu får en offensiv debat om Danmarks placering i Europa og Danmarks forhold til EU.
Jeg er meget enig med hr. Nyrup Rasmussen.
Jeg er også enig med hr. Nyrup Rasmussen i, at det danske formandskab er et udmærket afsæt for en sådan debat.
Og jeg skal i hvert fald gerne give det tilsagn, at regeringen og jeg vil gøre, hvad der står i vores magt, for at vi også bruger den fokus, der kommer på EU under det danske formandskab, som afsæt til en sådan fremadrettet og offensiv debat.
Så sagde hr. Nyrup Rasmussen, at regeringen har været for firkantet med hensyn til udmeldinger om tidspunktet for en eventuel eller eventuelle folkeafstemninger om de danske forbehold.
Der vil jeg blot understrege, at regeringen ikke har lagt sig fast på noget som helst med hensyn til en dato eller datoer for en eller flere folkeafstemninger om de danske forbehold.
Regeringens linje er meget klar: Vi ønsker at komme af med forbeholdene, når tiden er inde.
Jeg er enig med hr. Nyrup Rasmussen i, at sådan en sag skal modnes, og det skal den igennem en offensiv debat, og det skal vi alle sammen bidrage til.
Men jeg tror, at det er bedre at bruge kræfterne på denne offensive debat end på en datodiskussion.
Og derfor vil jeg gerne gentage, at regeringen ikke har fastlagt datoer for, hvornår en sådan folkeafstemning kan finde sted.
Jeg har engang brugt det udtryk, at der skal gå en rum tid,
Så siger hr. Keld Albrechtsen, at i det ligger jo, at statsministeren forbeholder sig, at det kan ske når som helst.
Og svaret er ja.
Men jeg mener, det er vigtigt, at man tager en ordentlig debat inden.
Når hr. Keld Albrechtsen så skarpsindigt konstaterer, at man så efter denne debat intet ved om, hvornår sådan en dato bliver bestemt, så er svaret ja.
Det kan hr. Keld Albrechtsen heller ikke være overrasket over.
Men så spørger hr. Keld Albrechtsen: Kan statsministeren ikke bekræfte, at det jo sker ved, at statsministeren bare dekreterer en dato, og så skal der være folkeafstemning?
Nej, sådan er det ikke.
Men lad mig gentage, at det vigtigste for regeringen er at få en offensiv, fremadrettet debat om Danmarks placering i Europa.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at det skader danske interesser, at vi har forbeholdene, hvad enten det er
euroforbeholdet
forbeholdet om forsvarssamarbejde eller forbeholdet om retlige anliggender
Der er flere og flere eksempler på, at de skader danske interesser.
Derfor er det i en klar dansk interesse at komme af med disse forbehold.
Jeg har også med interesse bemærket, at selv hr. Keld Albrechtsen har prøvet at overbevise sit parti om, at udviklingen må gå i hvert fald i retning af at modificere de gamle forbehold.
Og når selv hr. Keld Albrechtsen er nået til den slutning, er det altså tegn på, at så må der være ganske mange, der kan se, at forbeholdene skader danske interesser.
Nu skete der så det, at hr. Keld Albrechtsen blev stemt ned på sit partis kongres, og derfor kom hr. Keld Albrechtsen ikke langt med det.
Jeg har hr. Keld Albrechtsen mistænkt for at være en skabseuropæer, der i det stille går og er misundelig på SF's formand, fordi denne er blevet udnævnt til årets europæer.
Men jeg vil bare gentage, at regeringens mål ligger fuldstændig fast: Danmark bør fuldt og helt med i EU.
Jeg er enig med hr. Nyrup Rasmussen i, at det danske formandskab kan være et godt afsæt for en fremadrettet debat.
Men jeg synes, at vi skal tage debatten om indholdet frem for en datodebat.
Lad mig derfor gentage: Regeringen har ikke truffet nogen beslutning.
Den vil foreløbig ikke træffe nogen beslutning om, hvornår det rigtige tidspunkt er til en sådan folkeafstemning eller flere folkeafstemninger.
Den sag skal modnes til en klog beslutning først.