runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1998-11-19:
Jeg har også set, at der er lederskribenter, der har haft samme tilgang som den, hr. Tom Behnke giver udtryk for, at pressen altså ikke skal have den her særstatus.
Det er noget, som alle burde have, hvis man ønsker at gå den vej, at være til stede i et retslokale.
Jeg mener bare ikke, at det er en vej at gå.
Hr. Tom Behnke ved jo godt, at sådan kan det her ikke praktiseres i det virkelige liv.
Man kan ikke have folk, som gør det til en sport at møde op i retten og vil påberåbe sig udtaleret og have kæreadgang.
Jeg tror, vi alle sammen ved, at det vil for nogle kunne udvikle sig til at være en sport.
Derfor mener jeg, at der ligger det i det, at nu forsøger vi at åbne op, vi giver pressen den her rolle og også kæreadgang
, fordi vi derigennem kan få udviklet hos byretterne, at man sikrer sig, at man ikke er kommet i sådan en tilsandet situation, hvor man ligesom har fået en praksis, der følges, når både forsvareren og anklageren er enige om, at her vil det være nemmest, hvis vi lige lukker dørene, eller vi påberåber os navneforbud.
Hvis dommeren siger, jamen når begge parter er enige om det, så gør vi det, og så kan der jo godt udvikle sig sådan et system, hvor man får en praksis, som man, når man får tænkt sig om, godt kan se måske ikke er helt i overensstemmelse hverken med bogstavet eller ånden i grundloven om, at der skal være offentlighed i retsplejen.
Og derfor kan man ved at have kæreadgang få bragt
sådan en tilsandet situation af vejen.
Jeg mener, at når vi nu gennem medieansvarsloven har givet pressen nogle rammer, men også påpeget både ansvaret og også nogle konsekvenser, når pressen træder ved siden af, ja, så mener jeg også, at vi bør give dem den bistand, vise dem den tillid, at de kan administrere det her, og det er i hvert fald min egen og også regeringens tilgang til det.
Tom Behnke (FP), 1998-11-19:
Nu skal jeg passe på, at vi ikke får talt os fra hinanden.
Det stod nederst på min blok, men den røde lampe blev ved med at lyse, så jeg var nødt til at gå ned.
Det nederste, jeg skrev, var: Når alt det her så er sagt, er sagen jo, at der er nogle praktiske begrænsninger - alene det faktum, at alle borgere i Danmark ikke kan være i Østre Landsret på en gang; man er sådan set nødt til at være nogle ad gangen.
Derfor er der nogle praktiske forhold, der vil regulere de forskelle, som nødvendigvis skal være der.
Der er det så bare, jeg siger, at i forhold til kæreadgangen er vi i Fremskridtspartiet enige i, at den adgang mener vi journalisterne skal have.
Men spørgsmålet om journalisterne skal kunne udtale sig og tilkendegive, hvordan de forholder sig til, om dørene skal være lukkede eller åbne, mener jeg stadig er en debat værd, og det er også en debat, der er mere værd, end at vi her kan nå at diskutere spørgsmålet i korte bemærkninger af ét minuts varighed.
Det var derfor, jeg sagde, at Fremskridtspartiet går positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Vi forholder os positivt til ministerens forslag, men der er nogle debatter, vi er nødt til at tage lidt bredere, end vi kan gøre her i salen.
Karen Rønde (V), 1998-11-19:
Jeg vil gerne slå fast, at for os i Venstre er det, det jo drejer sig om, at enhver, der misbruger børn til sexmisbrug eller udbreder det her materiale, skal kunne straffes.
Og jeg synes da, at denne her debat tyder på, at der er en vis uklarhed om, hvordan og hvorledes de her personer kan straffes.
Men som sagt vil jeg gerne blive klogere, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre fru Anne Baastrup og
selvfølgelig også justitsministeren, for når der står i § 235, stk. 1, at den, som erhverver bla, bla, bla eller med forsæt hertil fremstiller , så vil det sige, at det »fremstiller«, der står i § 235, stk. 1, slet ikke er relevant i § 235, stk. 1, og i så fald hvis man er så sikker på, at det ikke er nødvendigt, hvorfor er det så ikke blevet fjernet, hvis man alligevel i samtlige tilfælde dømmer ved forsæt til medvirken?
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-19:
Jeg vil gerne kvittere for den modtagelse, det konservative forslag har fået under behandlingen i dag.
Jeg har noteret mig, at justitsministeren ikke afviste en strafskærpelse på området.
Der blev faktisk sagt, at det niveau, som Kristeligt Folkeparti og Det Konservative Folkeparti har lagt sig på, ville man ikke helt afvise.
Så vi ser i hvert fald frem til, når der fremkommer noget på det her område, at vi får en strafskærpelse.
Nu er det ikke, fordi vi tror, at det er det, der hjælper på det hele.
Men vi mener altså, at der bør være mulighed for varetægtsfængsling i de her sager.
Da der som bekendt skal strafferamme på 1½ år til for at kunne varetægtsfængsle, er det jo nødvendigt, at vi får skærpet strafferammen på området.
Vi har så ment, at de 3 år burde være niveauet, for at det kunne ligge i forlængelse af det, der er straffen for misbrug af børn.
Omkring debatten om indgreb i meddelelseshemmeligheden har vi kun været lidt konkrete i vores udfærdigelse af vores beslutningsforslag, fordi vi netop ikke ville lægge en fast linje, så det blev til en teknisk diskussion her i Folketingssalen.
Det være også sagt til de partier, når vi nu har snakket strafferammer, at jeg gerne vil fastholde, at vi ikke synes, at det er nødvendigt at høre et udvalg for at komme med en konkret holdning til, hvor høj strafferammen skal være for en overtrædelse; det her er i høj grad et spørgsmål om holdninger.
Og så er vi da enige i, at selve det med indgrebet - om det er et dokument, meddelelseshemmelighed, eller hvad pokker det er - det skal der ses godt og grundigt på.
Men det her er en holdning.
Og når vi har sagt, at det kunne være en mulighed med indgreb i meddelelseshemmeligheden eksempelvis ved at få § 235 ind under retsplejelovens § 781, så er det netop, fordi de mennesker, der arbejder med det, har peget på, at det var muligheden for at kunne komme videre i det arbejde. Men jeg må sige, at jeg er tilfreds med, at et så bredt flertal i Folketinget har givet sig positivt til kende på det her område, og vi ser frem til det videre arbejde på det her område.
Margot Torp (S), 1998-11-19:
Jeg er ganske enig med hr. Karsten Nonbo i, at sagen er alt for vigtig til sådanne politiske spilfægterier, men jeg synes alligevel, der er nogle kommentarer.
Det, at statistikken måske ikke holder, fordi politiets indsats er forskellig, går jo begge veje.
Det må også gælde, når hr. Karsten Nonbo fremfører statistik, hvor antallet af sigtelser stiger.
Så vil jeg sige om weekendfængsel, at det godt kunne være, det var en idé, vi måske kunne overveje, hvis der var masser af plads i fængslerne, så vi kunne lade nogle pladser stå tomme i ugens løb til kun at blive brugt i weekenden, men sådan ser virkeligheden ikke ud. Jeg synes, det er meget mere spændende med nogle af de initiativer, der er, bl.a. »Ny start«, hvor man nu også prøver det, der hedder cognitive skill, og som man laver for voksne indsatte, på yngre kriminelle, hvor man virkelig arbejder med personlig udvikling.
Jeg er enig med hr. Karsten Nonbo om SSP-arbejdet.
Det, vi ser ude i landet, er jo, at det efterhånden laves på mange måder.
Der er mange blomster, der blomstrer.
Nu skal der evalueres og laves erfaringsopsamling og erfaringsspredning på hele området.
Det er utrolig vigtigt.
Og lige til allersidst: Den tallerken, vi snakker om, spises der allerede meget af, men der er meget grød tilbage
endnu.
Dorte Bennedsen (S), 1998-11-19:
Jeg synes, jeg godt vil understrege, at der faktisk i voldspakken, der blev vedtaget sidste år, blev afsat godt og vel 100 mio. kr. om året for de næste fire år, så det er rigtig mange penge.
Instrumenterne er skabt med voldspakken.
Vi ved godt, at fra vi vedtager noget herinde, og til det er blevet dagligdag i kommunerne, går der noget tid, og jeg kunne forstå på hr. Nonbo, at han er så heldig at komme fra en kommune, hvor man er begyndt at tage det op, for det, det handler om, er jo, at kommunerne skal lære at bruge de instrumenter, vi faktisk har skabt.
Et helt konkret eksempel er de, jeg tror, det var 35 mio. kr. årlig, som vi satte af til at få kontaktpersoner til de allervanskeligste unge, til at frikøbe mennesker til et for den sags skyld 24-timers-job som kontakt- og støtteperson for sådan nogle unge, til både at være en fadersubstitut og også en autoritetsperson over for unge, der opfører sig uhensigtsmæssigt.
Så instrumenterne er her, vil jeg sige til hr. Nonbo.
Jeg tror ikke, vi har behov for ret mange flere instrumenter her fra Folketinget, men vi skal lære kommunerne, at nu skal de ud og starte på at få brugt de instrumenter.
Tom Behnke (FP), 1998-11-19:
Vi må se, om ordføreren kan nå at få svaret på det hele, men jeg har også et par spørgsmål til forslaget her, og dem kan Venstres ordfører lige så vel svare på med det samme.
Det ene er, at det fremgår af forslaget, at det, at en handling har en konsekvens, er det vigtigste middel til at bremse en ung, der er trådt ind på den kriminelle løbebane.
Det er et spørgsmål til den formulering: »der er trådt ind på den kriminelle løbebane«.
Det ville da være hensigtsmæssigt, at vi får dem stoppet, inden de er kommet ind på den kriminelle løbebane.
Det må vel være det, der er meningen?
Og så er der det med weekendfængslerne.
Det har jeg også undret mig lidt over.
Jeg synes, at princippet er flot, men det fremgår af forslaget, at man vil bruge de lokale arresthuse.
De er jo overbelagt i forvejen.
Der er ikke plads.
Det viser sig også, at det er den dyreste form for afsoning, vi har, så jeg synes, jeg savner lidt mere om det med weekendfængsel.
Hvad er det egentlig for noget, og hvordan skal det være i praksis?
Og så er 48.000-kroners-spørgsmålet jo: Ville det i virkeligheden ikke være bedre at lave elektronisk hjemmefængsling?
Det er den billigste form, og det har præcis den samme effekt.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-19:
Det var rart at høre, at fru Margot Torp er villig til at overveje weekendfængsel, hvis der er plads.
Jamen min pointe er netop, at det her vil skabe plads i fængslerne.
Min pointe er netop, at hvis de får en eller to dage i starten, så får de ikke tre eller fire uger senere.
Det vil lige netop skabe plads, så det er rart at høre, at vi er helt enige.
Så sagde fru Dorte Bennedsen, at pengene er afsat, og det vil jeg godt tro på, men så vil jeg bare sige: Så giv dem til kommunerne.
Sig til hr. Lykketoft, at de skal tilflyde kommunerne.
Det, man hører i øjeblikket, er, at der måske er nogle penge, der tilflyder kommunerne, men der er endnu flere, der fraflyder kommunerne, og om de er øremærket til det ene eller det andet, er kommunerne ligeglade med, når differencen i deres øjne er negativ.
Til hr. Tom Behnke vil jeg sige: Elektronisk afsoning har jeg hørt skulle være dyrere end den almindelige afsoning, altså elektroniske lænker er dyrere end almindelige lænker.
Og så vil jeg sige til sidst, at arresthusene godt kan bruges.
Frank Jensen (S), 1998-11-19:
Jeg har fuld forståelse for, at man som folketingsmedlem valgt ved det seneste valg ikke kan vide alt, hvad der er foregået, inden man kom herind, men når man nu er sit partis ordfører på ungdomskriminalitetsområdet, kunne man måske lige have læst tilbage, og det har jeg forstået, hr. Nonbo også har gjort. Der blev faktisk afsat over 100 mio. kr. så sent som i sommeren 1997 over en tre et halvt års-periode, hvor de 51 mio. kr. er placeret ude hos kommunerne til kontakt- og støttepersoner, som fru Bennedsen var inde på.
De får dem ud og skal have lavet en speciel konto til kontakt- og støttepersoner til de unge, der er på vej ud i kriminalitet eller har en adfærd, der tilsiger, at de må have en anden person end de forældre, der måske ikke er i stand til at leve op til deres forældreansvar på grund af dårlige nerver, på grund af spiritus eller et andet misbrugsproblem.
Det er for at tage det i opløbet, inden de kommer ud og får en løbebane, der begynder at bestå af kriminalitet, og hvor de oplever sig selv som kriminelle.
Så vi starter ikke ved Adam og Eva hver gang herinde, men hr. Nonbo er undskyldt.
Han kan ikke vide alt, fordi han først er valgt her i marts måned i år.
Margot Torp (S), 1998-11-19:
Jeg tror ikke, jeg fik udtrykt mig tydeligt nok om det med weekendfængsler.
Principielt vil Socialdemokratiet gerne holde lav profil her, for udenlandske erfaringer tilsiger ikke, at det er en særlig smart idé at få disse unge mennesker ind i et fængselsmiljø, så de måske på et meget tidligt tidspunkt får opfattelsen af at være kriminelle.
Dertil er fængsler også meget dyre ud over det med arresthusene, som er optaget.
Jeg tror da, det er rigtigt, at for nogle af dem, vi snakker om her, er det en straf ikke at kunne komme ud og huje i weekenden.
Tom Behnke (FP), 1998-11-19:
Punkt et: Jeg tror, Økonomistyrelsen har ret i deres beregninger af, hvad de forskellige former for afsoning koster her i landet.
Det andet er, at hvis man tænker lidt logisk over det, er der tre m'er, der er forskellen: Mad, mursten og mandskab. Når man sidder inde i et fængsel eller et arresthus, er det det offentlige, der betaler for maden.
Den betaler man selv for, hvis man afsoner derhjemme.
Murstenene: Man skal ikke betale for murstenene til et fængsel, hvis man afsoner derhjemme, og mandskabet: Mandskabet er jo i en helt anden størrelsesorden i forhold til, om man skal gå 24 timer i døgnet og rent fysisk holde øje med en person, eller om det er elektronisk, man skal holde øje med vedkommende og lave stikprøvevis kontrol af, om den pågældende nu også er der.
Fidusen ved den elektroniske hjemmeafsoning er jo, at engangsinvesteringen er computeren, der står centralt, og så et antal elektroniske sendere og et antal elektroniske modtagere, som bliver monteret i huset og på personen, og så står computeren såmænd og holder øje med det hele.
Det må da alt andet lige være billigere, end at personerne sidder inde i fængslet.
Det skal så ikke skille os ad.
Jeg synes stadig væk, at forslaget fra V og K er godt, men det mangler bare det element med elektronisk hjemmefængsling.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-19:
Nu er det sådan, at instrumenterne er skabt, bliver det sagt fra ordføreren.
Det er da rigtigt, der er sket en hel masse på det her område
Det tilsiger da bare ikke, at vi behøver at standse op og sige, at alt er i orden.
Jeg vil gerne bede ordføreren bekræfte, at selv om instrumenterne er skabt med midler til kommunerne - det er vi fra forslagsstillernes side helt enige i - så er der jo kommuner, der ikke anvender de ting, og spørgsmålet er, om vi skal have mere snor i de kommuner med en tidlig kontakt til de børn, der ryger ud over rampen og begår kriminalitet. Vil ordføreren bekræfte, at kommunerne ikke er bundet for hårdt op til at anvende de her meget gode tiltag, som kan gøres for pengene?
Dorte Bennedsen (S), 1998-11-19:
Jeg synes, det er en interessant diskussion, hr. Bendt Bendtsen rejser nu.
Derfor synes jeg, beslutningsforslaget måske skulle have handlet om den i stedet for at handle om en gentagelse af det, der rent faktisk er besluttet en gang i voldspakken.
Jeg kan være meget enig med hr. Bendt Bendtsen.
Hr. Nonbo kommer for øvrigt vel fra en kommune, hvor man har taget fat på det.
Der er givet kommuner, som ikke er kommet tidligt nok ud af starthullerne, men så synes jeg jo, det var det, vi skulle have lagt op til i debatten her, og ikke til en gentagelse af de initiativer, som faktisk er besluttet én gang.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-19:
Jamen jeg vil da takke justitsministeren for oplysningerne, og så kan jeg være glad for, at vi hører til de kommuner, der ikke kan søge specielt CPR-mærkede penge, fordi vi i de sidste 1½ år har haft nul kriminalitet af unge mennesker under 18 år plus-minus 2. Til fru Margot Torp må jeg sige, jeg er glad for, at hun trak lidt i land, men fru Margot Torp var villig til at båndlægge weekenden.
Jeg kan allerede nu give et tilsagn om,
at skulle der komme et sådant forslag fra regeringen, er vi fra Venstres og De Konservatives side meget villige til at støtte det.
Så vi venter bare på udspillet til at få båndlagt weekenden på en eller anden måde.
Jeg kan mærke, at vi kan mødes i denne sag, og derfor skal jeg ikke starte med at være stædig.
Der er grobund for noget positivt.
Til hr. Tom Behnke: Vi sidder åbenbart med hver sine oplysninger om elektroniske lænker.
Jeg har nogle oplysninger om, at det er dyrere, når man regner alt inklusive med.
Godt, jeg tror, jeg kom alle igennem.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-19:
Vi har i dag hele tre forslag til behandling om det samme emne: bekæmpelse af børnepornografi.
Vi respekterer, at der skal nedsættes udvalg og lignende, men vi mener nok, at udvalget her måske har et ret bredt emne, og at man kunne have skåret ned.
Nu får vi en delbetænkning, det kan vi så være tilfredse med, men det har taget for lang tid det her.
Der var behov for en strafskærpelse, for vi føler ikke, at der er sammenhæng mellem en strafferamme på op til 10 år for misbrug af børn og en retspraksis for kommerciel udnyttelse og udbredelse af børnepornografi, som hidtil kun på det nærmeste har givet bødestraf.
Det er jo ingen hemmelighed, at skurken i dette her er Internettet.
Der er på mange måder tale om en ny form for kriminalitet, som vi hurtigst muligt må indrette lovgivningen til at tage højde for.
I øjeblikket modtager politiet daglig adskillige anmeldelser om børnepornografi på nettet, men de har ikke optimale muligheder for at komme børnepornografien
til livs
Det mener vi at der skal laves om på.
Kristeligt Folkepartis forslag er helt i tråd med vores eget, og det har vores fulde støtte.
Forslaget fra Dansk Folkeparti indeholder en skærpelse af straffen på op til 6 år.
Vi mener, at straffen for udbredelse af børneporno skal stå i rimeligt forhold til straffen for at begå selve overgrebet.
Det gør den ikke nu, og det er derfor, vi er på banen med et forslag omkring de 3 år.
Så kan vi være lidt skuffede over, at der er nogen, der mener, at man skal have et udvalg siddende for at have en holdning til, at tingene ikke hænger sammen. Vi har den holdning i Det Konservative Folkeparti, at tingene ikke hænger sammen på nuværende tidspunkt, derfor mener vi, at en strafferamme på 3 år er det rigtige.
Med hensyn til Internettet så rummer det jo en dobbelt fare.
Det giver pædofile i såkaldte ringe optimale muligheder
for at udveksle billeder, og det kan bruges til at komme i kontakt med nye kunder, kunder der måske ikke tidligere efterspurgte børnepornografi, men som igennem diverse links, altså genveje til andre Internetsider, er kommet ind på en børnepornoside.
Så ruller lavinen og flere uskyldige børn vil blive mishandlet på det område.
Vi mener, at der skal sættes ind på to fronter: Vi skal skærpe straffen for udbredelse af børneporno, og vi skal give politiet mulighed for at få oplyst identiteten på udbydere af børnepornografisk materiale på nettet.
Derfor skal der sættes ind på de to fronter, som vi har været inde på, både med hensyn til straffen og så med hensyn til at få brudt meddelelseshemmeligheden.
Vi mener i bund og grund ikke, at det skulle være nødvendigt for at have en holdning til de ting her - jeg vil efterfølgende komme ind på, når vi samler op i dag, at jeg da er tilfreds med, at ministeren i dag på det nærmeste har givet tilsagn om, at der bliver set på den her ramme - at man skal sidde og vente på, at det her pågår, indtil man får en lovgivning på området.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-11-19:
Jeg vil bare sige afslutningsvis, at det vigtigste for Dansk Folkeparti har selvfølgelig været, at vi ikke bare skulle vente på justitsministeren, at debatten har været der, og hvis det kan give det resultat, at Dansk Folkeparti, Venstre, De Konservative, Kristeligt Folkeparti, CD og Fremskridtspartiet - nu håber jeg ikke, jeg har glemt nogen - kan blive enige om, at der sker noget på det her område,
så er vi meget villige til, at det skal der absolut ske, og at vi ikke har tid til at vente på justitsministerens udspil.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-11-19:
Jeg synes faktisk, der er visse lyspunkter i denne debat.
Dansk Folkeparti har jo længe været inde i debatten om ungdomskriminalitet, og sådan som jeg hørte Socialdemokratiets ordfører, var det alene et spørgsmål om ressourcer til weekendfængsler.
Kan Socialdemokratiets ordfører gå ind for princippet i det, synes jeg faktisk, vi er nået et langt skridt hen ad vejen, og det var klart sådan, jeg opfattede Socialdemokratiets ordfører her fra talerstolen: at hvis vi bare havde nogle flere fængsler, var Socialdemokratiet faktisk villig til at overveje det positivt.
Tom Behnke (FP), 1998-11-19:
Jamen der er for så vidt ingen grund til, at vi taler os fra hinanden, for vi er jo alle her enige om, at der skal gøres noget ved det her område.
Det, man kan diskutere, er: Hvordan gør vi noget, og hvor meget gør vi, og hvor høj skal strafferammen være?
Og som jeg sagde i min ordførertale, er det min og Fremskridtspartiets vurdering, at en strafferamme på 3 år er et godt sted at lande p.t.
Hvis det så viser sig med tiden, at det er for lidt, så må vi se på det igen.
Men jeg mener nok, at alene det, at vi foretager en seksdobling af strafferammen, indfører en strafferamme, der er seks gange højere, end den er i dag, er dog noget af en udvidelse. Og med hensyn til, at vi i Fremskridtspartiet havde intentioner om at fremsætte et forslag: Det har regeringen sådan set også tilkendegivet, men regeringen venter altså på et udvalg.
Og jeg har tidligere i sommer hørt CD udtale, at CD også ønskede at fremsætte et forslag på det her område.
Og på samme måde ønsker vi i Fremskridtspartiet det også, og grunden til, at vi ikke har fremsat det, er jo ikke, at der allerede ligger tre forslag her; det er såmænd, fordi vi ikke har nået det. Jeg er positiv over for alle tre forslag, jeg mener, at der er noget rigtigt og noget godt i alle tre forslag, men det var ligesom for at foretage en prioritering, og det var så det, jeg forsøgte på at gøre i min ordførertale.
Men det kan godt være, at det er helt overflødigt at foretage den prioritering, for alle tre forslag handler om, at vi skal gøre noget, og når vi er enige om dét, så lad os dog gøre det. Så kan man sige, at de tre, der her har fremsat forslag, og vi andre i Folketinget, der er enige, og det vil faktisk sige os alle sammen, jo egentlig burde have sat sig om bordet og fundet ud af et fælles forslag, hvor der er en fælles linje i, hvad det er, vi vil gøre, og det kunne vi så gøre.
Og hvis regeringen ikke ville være med, kunne vi, der sidder i opposition, gå sammen og sige til regeringen: Vi har ikke tålmodighed, så nu laver vi vores eget.
Og jeg tror, vi godt kunne være blevet enige om et eller andet niveau at lægge os på, og så havde vi løst problemet.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-19:
Når Det Konservative Folkeparti ikke har været dybt konkrete i beslutningsforslaget, er det netop, fordi vi ikke vil lægge os nøjagtigt fast på den linje.
Så efterlyser man, hvad der så kan gøres, for at politiet kan få oplyst det her.
De folk, som vi har konsulteret i den her sag, og som arbejder med datakriminalitet, mener jo altså, at det kunne være en mulighed, at man i retsplejeloven indføjer § 235 i § 781, hvor undtagelsesbestemmelserne ligger, eller at det her er muligheden ligesom ved andre ting, hvor man opererer med en strafferamme på under 6 år.
Derfor har vi som sagt ikke skrevet det ind på forsiden, men vi har skrevet i bemærkningerne til forslaget, at det kunne være en mulighed, fordi de dataansvarlige, der opererer med det her til daglig, siger, at det er det, de har behov for for at kunne komme ind på nettet.
Derfor kan jeg sige, at det er en af årsagerne til, at vi ikke har været så konkrete på det her område.
Peter Skaarup (DF), 1998-11-19:
Fru Anne Baastrup nævnte to forslag, som hun ville gå lidt ind i, og så var der et forslag, hun ikke rigtig ville beskæftige sig med, fordi det var plat.
Så vil jeg godt spørge fru Anne Baastrup: Hvori består det platte?