runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Det glæder mig.
Kan hr. Knud Erik Kirkegaard så ikke forklare mig, hvordan hr. Knud Erik Kirkegaard tror, det virker i kommunerne med de mange forskellige refusionssatser, der er i dag, og med de problemer, som vi også har været inde på, med, hvordan det kommunale udligningssystem fungerer, hvor nogle kommuner, der har mange personer på overførselsindkomster, ikke får en udligning, der svarer til de stigende udgifter, og derfor er nødt til at tænke på kassen, hvis de ikke vil skære ned på andre områder, f.eks. på ældreområdet?
Selv om der er 100 pct. refusion på folkepensionen, er der alligevel mange kommuner, der gør en stor indsats for at sørge for, at de ældre er aktiveret med forskellige tilbud osv. Så man kan godt have tilbud, selv om der er 100 pct. refusion.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-04-24:
Lad det være sagt med det samme.
Det Konservative Folkeparti kan ikke ikke støtte beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
I debatten indtil nu har mange af ordførerne kredset om begrebet kassetænkning.
Jeg vil godt sige om kassetænkning, at det jo ikke udelukkende behøver at være et negativt begreb.
Det er en kommunalpolitikers forpligtelse at være omhyggelig med de penge, man har kradset ind fra borgerne i skat.
Den negative form for kassetænkning er, når man har nogle systemer, der gør, at kommunerne kommer til at tænke på en sådan måde, at de tager for meget hensyn til kassen og kommer til at træffe nogle afgørelser, som fagligt er mindre hensigtsmæssige.
Det skal vi naturligvis gøre alt, hvad vi kan, for at undgå.
Og der er det mit hovedsynspunkt, at hvis man gennemfører de principper, som Enhedslisten gør sig til talsmænd for i beslutningsforslaget, vil man i den grad få en negativ effekt over for de sociale klienter i kraft af de principper, der betyder, at man blot kan udbetale penge ved kasse et, sende regningen til staten og så i øvrigt fuldstændig droppe indsatsen i kommunen, der skal sørge for, at de sociale klienter i videst muligt omfang kommer i beskæftigelse igen.
Jeg er fuldstændig klar over, at det ikke er den ideelle hensigt med forslaget. Men på baggrund af de 24 år, jeg har siddet i en kommunalbestyrelse, tør jeg godt sige, at det er det, der vil blive effekten af det.
Klaus Hækkerup (S), 2003-04-24:
Jeg synes stadig, at hr. Uno Larsson taler uden om det, der er problemets kerne.
Problemets kerne er det, at der er en kommune - lad os nu tage Nakskov som et eksempel, for den skal Kommunaludvalget ned at besøge - der har relativt mange på førtidspension.
Hvis man så ændrer refusionsprocenten fra 50 pct. til 35, så skal kommunen altså betale en større andel og får en større udgift. Så er systemet i dag sådan, at den samlede sum, som staten sparer ved at ændre refusionen fra 50 til 35 pct., fordeles til kommunerne i forhold til deres skattegrundlag.
Når Nakskov så har et lavt skattegrundlag pr. indbygger, får de altså et lavere tilskud end en gennemsnitskommune.
Det vil sige, at Nakskov, men der er også mange andre, er i den situation, at de både får et lavere refusiontilskud og et lavere tilskud, når bloktilskuddet fordeles.
Derfor er Nakskov i en økonomisk klemme.
Derfor er det relevant, at Enhedslisten spørger: Kan vi se på, om der er andre måder at løse det problem på?
Jeg vil godt sige, at jeg synes, det er værd at lade det indgå i debatten om regeringens lovforslag, for det lovforslag, regeringen har fremsat om ændret refusion, løser på ingen måde det problem, vi her står med.
Og vi taler om mange millioner kroner for en lille kommune som Nakskov.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Nu er det jo ikke sådan, så det er de folkevalgte i de enkelte kommuner, der sidder og gennemgår og laver sagsbehandling på hver eneste personsag i kommunerne, heldigvis for det.
Kommunalbestyrelsesmedlemmerne beskæftiger sig jo lidt mere generelt med, hvordan forholdene skal være i kommunerne.
Desværre er det ikke sådan, at alt, hvad der foregår i kommunerne, altid er fuldstændig korrekt.
Tværtimod kan vi jævnlig se, at der kommer afgørelser, der går kommunerne imod, og også afgørelser, der viser, at kommunerne ikke lever op til forskellige lovkrav.
Desværre kan vi også se, at der er en udbredt kassetænkning i kommunerne, og det er især tydeligt omkring førtidspension.
Hvis man er blevet så syg eller har været ude for en så alvorlig ulykke, at man ikke længere er i stand til at arbejde, bør man have krav på at få sin førtidspension, at det ikke skal afhænge af kommunens økonomi.
Ligesom de kommuner, der desværre har en meget stram økonomi, og hvor der bor mange førtidspensionister, ikke skal straffes så hårdt for det, som de bliver i dag.
Det er derfor, vi er kommet med det her forslag.
Uno Larsson (DF), 2003-04-24:
Nu sidder fru Line Barfod nok ikke i en kommunalbestyrelse, men det gør jeg.
Og der er det sådan, at det jo ikke er embedsfolkene, der bestemmer.
Det var det.
Det er da rigtigt nok - det er til hr. Klaus Hækkerup - at der jo er, som jeg også siger, mange kommuner, der er utrolig trængt på økonomien.
Men jeg mener ikke, at de folkevalgte derude ligefrem laver kassetænkning.
Der er selvfølgelig forskel på kommunerne og på, hvordan de bliver behandlet, det skal jeg ikke lægge skjul på.
Men i bund og grund må man da kunne stole på de politikere, der er ude i æteren, ude i Danmark i vores ca. 270 kommuner.
Klaus Hækkerup (S), 2003-04-24:
Undskyld, beskæftigelsesministeren - det er altså to undskyldninger nu, det bliver værre og værre, dels for at titulere ministeren forkert, dels for at sige, at han var fungerende.
Det beklager jeg.
Det skal jeg bestræbe mig på aldrig at komme til at gøre mere.
Vi har fået en redegørelse fra Socialforskningsinstituttet, der viser, at der er meget stor forskel på tildelingen af førtidspension.
Jeg vil godt sige: Der er meget tilbage at ønske i kommunerne for at få reduceret antallet, der får førtidspension.
Det skal også siges i denne her debat.
Allerførst må jeg sige, at jeg skylder arbejdsministeren en undskyldning ...
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Nu er det jo ikke de folkevalgte, der sidder med hver eneste sag, der skal afgøres i kommunerne.
Vi kan jo tydeligt se, at det bliver brugt som et styringsinstrument, som jeg også sagde tidligere i forbindelse med førtidspension.
Når man politisk herfra har ønsket, at der skulle være flere, der fik førtidspension, så forøgede man refusionssatsen, og når man ønskede, at der skulle være færre, der fik førtidspension, så sænkede man refutionssatsen - og det virker.
Det viser jo meget tydeligt, at det er refusionssatsen, der er afgørende for, hvor mange der får førtidspension, og ikke, om folk opfylder kriterierne for at få det, desværre.
Det burde være sådan, at kommunerne kun så på, hvad der er bedst for det enkelte menneske, og så tidligt som muligt gjorde, hvad de kunne for at sætte folk i stand til at klare sig selv igen, hvis de ikke er blevet for syge til det.
Men desværre ser vi altså en del steder, at folk kommer i klemme, og at kommunerne laver den kassetænkning.
Uno Larsson (DF), 2003-04-24:
Jeg sagde da også i min tale, at mange kommuner har det dårligt rent økonomisk.
Det har jeg ikke lagt skjul på.
Det sagde jeg også her i min tale.
Men ligefrem at beskylde kommunerne for at lave kassetænkning og køre på sygdom og meget andet for at spare penge, den køber jeg altså ikke, for
de politikere, der sidder ude i kommunerne, er folkevalgte, og jeg tror ikke, at de er folkevalgte næste gang, hvis de gør det.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Først i forhold til finansieringen: Det vil jo være til forhandling med kommunerne og amterne, også i forhold til udligningsreformen, som hr. Klaus Hækkerup har været inde på nogle gange.
Vi har jo fået lavet nogle beregninger, der ligger som bilag i Kommunaludvalget, hvori man kan se, at hvis man tog hele finansieringen fra det generelle bloktilskud, ville det medføre en meget stor omfordeling mellem kommunerne, så nogle af de kommuner, der har meget stram økonomi og har mange folk, der får overførselsindkomster, ville få væsentlig bedre økonomiske forhold, end de har i dag.
Så det ville kunne betyde meget for mange af de vanskeligt stillede kommuner, hvis man lavede denne her ændring.
I forhold til, om der er kassetænkning i kommunerne eller ej, så følger det jo bl.a. af de oversigter, der bliver lavet indimellem, om, hvor svært det er at få førtidspension rundtomkring, og i hvor stort omfang ankemyndighederne er nødt til at omgøre de afgørelser, kommunerne træffer om førtidspension.
Her kan man se, at det i gennemsnit er 44,5 pct. af de sociale nævn, der omgør beslutningerne, men i nogle kommuner er det helt oppe på, at det er omkring 65,5 pct., der omgør beslutningerne om førtidspension.
Det er et udtryk for, at økonomien i nogle kommuner er langt mere trængt, og så sker det altså, at man ikke giver folk førtidspension, selv om de egentlig har krav på det.
Klaus Hækkerup (S), 2003-04-24:
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg har meget svært ved at forstå, hvad der egentlig var Dansk Folkepartis holdning til det kommunale selvstyre, til refusionsordningerne og i det hele taget til det beslutningsforslag, vi debatterer her.
Jeg vil godt spørge: Finder hr. Uno Larsson, at det f.eks. er rimeligt, at der er kommuner, Ringsted, Horsens og Vejle, der har en vækst i de sociale udgifter på mellem 35 og 40 pct., og at den betaling, om jeg så må sige, den kompensation, de får over det udligningssystem, vi har skabt, ligger på minus 2 pct., 0 pct. og minus 1 pct.?
Er det rimeligt?
Er det et system, der bare skal leve videre?
Er det i virkeligheden ikke noget, der undergraver
det kommunale selvstyre, at det her ikke fungerer godt nok?
Er der ikke en vis rimelighed i, at man, som Enhedslisten nu har gjort, spørger: Kan vi ikke se på, om det kunne finansieres på en anden måde?
Uno Larsson (DF), 2003-04-24:
Jeg forstår simpelt hen ikke det her beslutningsforslag, for det er jo nemt at fremsætte et forslag, når der ingen finansiering er i det.
Jeg stiller mig også stærkt kritisk over for Enhedslistens påstande om kommunernes kassetænkning over for borgerne.
Her tillader jeg mig at stille mig meget tvivlende.
At Enhedslisten ligefrem beskylder vores kommuner for at true borgernes retssikkerhed, synes jeg også er noget af en påstand. Dansk Folkeparti er af den opfattelse, at vi har at gøre med et ansvarsbevidst personale.
Det er folkevalgte, og det er også tværpolitisk folkevalgte.
Jeg mener, at kommunalpolitikerne herhjemme gør et rigtig godt stykke arbejde.
Jeg kan f.eks. sige, som det også blev nævnt af ministeren, at det da må være dejligt at være tilknyttet arbejdsmarkedet, bare det at kunne komme ind og få et bitte job!
Som det blev sagt: Målet må altid være, at en lille tilknytning til arbejdsmarkedet er bedre end ingen tilknytning. Dansk Folkeparti vil bevare det kommunale selvstyre og advarer imod, at staten pålægger kommunerne nye opgaver, uden at de nødvendige finansielle forudsætninger er til stede.
Dansk Folkeparti vil ikke acceptere, at offentlige opgaver overvæltes på kommunerne i et omfang, så de bliver en trussel
mod det kommunale styre.
At mange danske kommuner er trængt økonomisk ved vi godt, men at kommunerne ligefrem udøver kassetænkning på syge menneskers bekostning, den køber Dansk Folkeparti altså ikke, det gør vi ikke. Jeg synes, vil jeg sige til Enhedslisten,
at Enhedslisten skylder en undskyldning til vores kommunale styrelse hjemme i vores kommuner med de påstande her.
Klaus Hækkerup (S), 2003-04-24:
Jeg forstår sådan set godt, at Enhedslisten har fremsat det her forslag.
Jeg vil godt sige, at min vurdering er, at det lige så godt kunne være fremsat som et ændringsforslag til regeringens lovforslag nr. L 187 om ændring af lov om kommunale udligninger og generelle tilskud til kommuner og amtskommuner og lov om beskatning af kommunerne af fast ejendom og lov om social service, for det er jo den midlertidige ordning, regeringen har valgt at gennemføre på refusionsområdet i stedet for at gennemføre den ændring af udlignings- og refusionsordningerne, som ellers var stillet i udsigt. Jeg forstår godt, at regeringen har lidt dårlig samvittighed.
Det synes jeg også lyste ud af ministerens besvarelse.
Når der er problemer på det her område, så vil jeg sige, at det synes jeg er meget åbenlyst.
Vi, der overværede delegeretmødet i Kommunernes Landsforening, hørte det jo klart.
Jeg vil sige, at hvis Venstres ministre i regeringen ikke har kunnet høre på KL's formand, at der var problemer med økonomien i kommunerne, så er de godt nok noget døve i det.
Der er økonomiske problemer i kommunerne, fordi vi gennem en årrække har ændret på refusionerne og samtidig under ét har givet kommunerne kompensation over bloktilskuddet.
Det betyder, at nogle kommuner har fået mindre i refusion, selv om de måske har fået også en mindre kompensation over bloktilskuddet, hvorimod andre kommuner, der f.eks. ikke har haft så mange førtidspensionister, har fået en lille refusion.
Men fordi de har et stort indtægtsgrundlag, har de fået en stor kompensation over bloktilskuddene.
Det var det, vi havde lavet en aftale om skulle ophøre pr. 1. januar 2004, og som den nuværende regering har besluttet at udskyde.
Derfor er der problemer, og derfor forstår jeg heller ikke den noget overlegne afvisning, der er af Enhedslistens forslag fra både den stedfortrædende indenrigs- og sundhedsminister og fra Venstres ordfører.
Jeg synes, det er en meget overlegen måde at tage det her på.
Men jeg har jo også lagt mærke til, at de økonomiske problemer har ført til, at den socialdemokratiske gruppe i Kommunernes Landsforening arbejder for, at det, vi kalder budgetgarantien, altså de penge, der overføres til kommunerne, når vi ændrer på lovgivningen, så kommunerne vil få større udgifter, skal fordeles til kommunerne efter den konkrete vækst i overførselsindkomsterne i de enkelte kommuner, indtil der er gennemført en udligningsreform.
Jeg går selvfølgelig også ud fra, at regeringen vil levere den udligningsreform, den har stillet i udsigt, og derfor vil vi så befinde os i en overgangsperiode.
Der vil vi godt - med alle forbehold, idet vi ikke ved, hvad regeringen måtte ende med at aftale med Kommunernes Landsforening -
sige, at det vil vi være åbne over for.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Nu blev der før talt om menneskesyn.
Man kan jo også spørge, hvad det er for et kommunesyn, man har, hvis man mener, at det, at kommunerne får refusion af de udgifter, de har, gør, at kommunerne så ikke vil gøre noget som helst for deres borgere. Så kunne man spørge: Gør kommunerne heller ikke noget som helst for de ældre?
Der er jo også 100 pct.s refusion på folkepensionen.
Men heldigvis gør kommunerne noget alligevel.
Så til det her med, at refusioner er en styring.
Der er jo ingen tvivl om, at det er en politisk styring.
Det har vi jo kunnet se med førtidspensionen.
Da man gerne ville have flere på førtidspension, hævede man refusionssatsen fra statens side.
Og da man ville have færre på førtidspension, sænkede man refusionssatsen fra Folketingets side.
Det har betydet, at der er flere eller færre, der har fået førtidspension uafhængigt af, om de egentlig opfyldte betingelserne for at få førtidspension eller ej.
Det er det, vi synes er urimeligt, og det er der, vi gerne vil have, at man i stedet giver de bedst mulige forudsætninger for, at kommunerne tager hånd om det enkelte menneske og gør det, der er bedst for det enkelte menneske.
Søren Gade (V), 2003-04-24:
Jeg skal på vegne af Venstre starte med at afvise forslaget, og det er der flere grunde til.
Et af argumenterne er, at hvis der f.eks. er 100 pct.s statsrefusion på sygedagpenge, så vil det jo netop fjerne ethvert incitament i kommunerne til at gøre en indsats i opfølgningen på personer med sygefravær.
Det er en opfølgning, som vi i Venstre mener er utrolig vigtig for at sikre den sygemeldtes tilbagevenden til arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt.
Vi kan se i dag, at folk i de kommuner, der har en aktiv opfølgning på personer på sygedagpenge, vender langt tidligere tilbage til arbejdsmarkedet og i langt højere grad er sikret en fortsat tilknytning til arbejdsmarkedet.
En 100 pct.s statsrefusion vil uvægerligt få kommunerne til at nedprioritere denne vigtige indsats.
Det er i høj grad det modsatte, der er brug for.
Det andet argument er, at flere af refusionsprocenterne er fastlagt i politiske forlig, og det er forlig, som Venstre selvfølgelig ikke bryder.
Hermed ikke være sagt, at det ikke kan være hensigtsmæssigt at kigge på de enkelte refusionsprocenter og deres indbyrdes forhold, men det skal være på en måde, der i videst muligt omfang sikrer den hensigtsmæssige adfærd i kommunerne.
I Venstre ønsker vi at hjælpe den sygemeldte tilbage på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt for at undgå udstødning fra arbejdsmarkedet.
Med de begrundelser afviser Venstre forslaget.
Line Barfod (EL), 2003-04-24:
Jeg ved ikke, hvor ministeren har fra, at jeg skulle ønske, at folk bare skal have en sum penge og sidde derhjemme.
Jeg har f.eks. også oplevet, at folk, når de først endelig langt om længe efter mange år kamp er kommet på førtidspension og dermed får penge til at betale huslejen og til mad, får overskud til at komme i gang med en uddannelse eller til at komme tilbage på arbejdsmarkedet i et eller andet omfang. Men det, jeg også oplever, er altså de mange, der kommer i klemme i systemet, og det er det, jeg gerne vil prøve at rette op på, så folk kan koncentrere sig om at blive raske.
Det skal være sådan, at de, hvis de f.eks. har været ude for en arbejdsskade, ikke hele tiden skal kostes rundt fra den ene kasse til den anden eller risikere helt at falde ned imellem de forskellige kasser og ikke passe ind nogen steder.
nu bedst kan betale sig for kommunens økonomi, men ser på det enkelte menneske: Hvad gør vi for bedst at hjælpe det menneske til at klare sig bedst muligt og komme ud i samfundet igen?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-04-24:
Selvfølgelig kan man diskutere lige præcis de procentsatser, som vi har fundet frem til, i øvrigt under den tidligere regering, gør jeg opmærksom på, hvor vi jo havde forhandlingerne om førtidspensionsreformen.
Det var jo i høj grad ved den lejlighed, at vi fik stadfæstet de forskellige procentsatser, som vi opererer med nu.
Selvfølgelig kan man diskutere, om det skal være 35 eller 32 eller 37.
Selvfølgelig kan man det.
Men når man har forskellige refusionssatser, er det jo netop i en bestræbelse på at undgå, at kommunerne ud fra en kassetænkning falder i den grøft: Det er bare meget nemmere at udbetale pengene, sende regningen til staten og så opgive den aktiverende indsats.
Det ønsker vi ikke at medvirke til fra Det Konservative Folkeparti.
Men så er der den udligningsmæssige effekt af det her, det er en helt anden sag.
Og der er jeg da fuldstændig enig i det synspunkt, som hr. Klaus Hækkerup har gjort sig til talsmand for.
Her er der en problemstilling, som vi skal have taget højde for kommunerne imellem.
Men det er en helt anden sag, som i princippet ikke har noget med det her at gøre.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-04-24:
Jeg er ked af, at hr. Anders Samuelsen sådan føler sig trådt over tæerne.
Jeg har blot tilladt mig at udtrykke en undren over, at man diskuterede tal og ikke mennesker, og forsøgt at sikre mig, at vi alle sammen var enige om, at vi diskuterede mennesker.
Jeg har på intet tidspunkt anklaget nogen for noget.
Jeg har blot forsøgt at dreje debatten i den retning, jeg gerne vil dreje den.
Hvad angår forløbet, ved hr. Anders Samuelsen udmærket godt, at vi har haft et langt forløb.
Det har været konstruktivt, vi har haft grundige overvejelser, vi er nu alle sammen, undtagen måske hr. Anders Samuelsen, ret enige med hinanden, har flere gange alle sammen sagt det fra Folketingets talerstol. Vi har haft grundige overvejelser.
Allerede under den tidligere debat var der ingen af os, der havde lagt os fast.
Nu står hr. Anders Samuelsen og taler med fru Line
Barfod
, men det var bl.a. i en debat med fru Line Barfod under den tidligere behandling, hvor jeg gav udtryk for, at det var vigtigt for os at finde det rigtige.
Så jeg må sige til hr. Anders Samuelsen, at det har sådan set været processen, og jeg er glad for resultatet.
Lene Garsdal (SF), 2003-04-24:
SF har i årevis ønsket en arbejdsskadereform, hvor mennesker, der kommer til skade på deres arbejde, kan få en erstatning for den skade, de lider.
Det er nu lykkedes at få lavet et meget bredt forlig om en reform, som SF er meget tilfreds med at være en del af.
Væsentligt er, at ulykkesbegrebet er blevet forenklet og gjort forståeligt for menigmand.
Det er virkelig godt, og det har vi trængt til i årevis.
Samtidig er der lempet på definitionen af de arbejdsbetingede lidelser, så der nu kun kræves medicinsk dokumentation for at få en lidelse anerkendt og ikke den tidligere meget tunge videnskabelige dokumentation for at få lidelserne optaget på fortegnelsen over erhvervssygdomme.
En væsentlig begrundelse for at ændre det har været et ønske om at få anerkendt flere sygdomme i bevægeapparatet.
Vi hilser også med tilfredshed, at Erhvervssygdomsudvalget årlig skal give en redegørelse til Arbejdsmarkedsudvalget om udviklingen på erhvervssygdomsområdet og herunder også udviklingen i retspraksis, så det bliver muligt at følge, om intentionerne om at få flere lidelser anerkendt bliver opfyldt.
Så alt i alt synes vi, det er en rigtig god reform for de personer, der kommer til skade på deres arbejde.
Med præmieforhøjelserne til arbejdsskadeforsikringen er det SF's håb, at virksomhederne vil blive motiverede til at øge forebyggelsen af arbejdsskader på den enkelte virksomhed, og så vil der i sandhed være opnået meget. Jeg ser altså allerhelst, at arbejdsmiljøet bliver forbedret i sådan en grad, at der bliver væsentligt færre skader.
Og så vil jeg i øvrigt ikke fortsætte den tidligere diskussion.
SF havde helst set, at hele finansieringen af reformen blev betalt af arbejdsgiverne i form af højere præmier, men vi har jo som en del af reformen accepteret, at de arbejdsskadede selv bidrager til en del af finansieringen i form af afskaffelse af det såkaldte afløsningsbeløb.
Så fik vi i går de fyldige høringssvar, og jeg forventer, at vi under udvalgsarbejdet kan stille nogle supplerende spørgsmål på baggrund af svarene.
Der er f.eks. det spørgsmål, som både FTF, LO og SiD rejser i forhold til de midlertidige erstatninger, om der kan opstå et hul i erstatningerne for de personer, der både er omfattet af arbejdsskadesikringsloven og erstatningsansvarsloven.
Jeg ser frem til udvalgsarbejdet, men jeg ser især frem til, at forslaget bliver udmøntet i praksis.
Så SF støtter begge forslag.