runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Winther (V), 2001-04-18:
Jeg vil gerne sige klart, at Venstre kan støtte det her forslag.
Vi finder det både godt og fornuftigt, at det nu bliver sådan, at den enkelte person får så megen selvbestemmelse og valgfrihed inden for sundhedsvæsenet som
overhovedet muligt og også inden for organdonation.
Vi finder det også helt rimeligt, at det er den enkelte person, der suverænt bestemmer, om hans organer må anvendes til transplantation, hvis hjernedøden indtræder.
Det skal hverken være hans kone eller hans voksne børn eller andre pårørende, der skal træffe denne vigtige beslutning. Venstre er også positive over for det forslag, som har sin oprindelse i Etisk Råd, der går på, at selv om man har sagt ja til organdonation, har man også mulighed for at krydse af og sige, at de pårørende alligevel i sidste omgang kan have mulighed for at have en afgørelse. Derved bliver det jo sådan, at først og fremmest kan den enkelte selv bestemme, men man giver også mulighed for, at de pårørende kan bestemme, hvis det er det, man ønsker.
Og det er jo maksimal selvbestemmelse, så det kan vi også støtte.
Så vil jeg godt lige replicere et par få ting til det, som Socialdemokratiets ordfører, hr. Graversen, sagde.
Jeg er da enig i, at det er godt, at der ikke er nogen strafbestemmelse.
Det har aldrig været intentionen fra Venstres side, at der skulle være strafbestemmelse her, kun at vi havde en fornuftig lovgivning.
Og om det her giver flere organdonorer, vil tiden jo vise, men sagen er i hvert fald, at nu kan man fremover skrive et organdonortestamente, og så kan man vide, at det har en juridisk bindende gyldighed i det øjeblik, man har skrevet det, og det synes jeg er meget godt.
Det gælder først og fremmest om, at vi her laver en fornuftig lovgivning, som er rimelig, og vi synes altså, det er et godt skridt fremad, at den enkelte selv kan bestemme, uden at det er pårørende, der kan gå hen og omgøre det.
Det synes jeg er vigtigt, og jeg tror da egentlig også, at det er et helt enigt Folketing, jeg tror i hvert fald, at mindst 90 pct. vil stemme for det her, så det må da være udtryk for, at der er noget fornuft i det
, ellers havde Socialdemokratiet vel ikke stemt for?
Henriette Kjær (KF), 2001-04-18:
I Det Konservative Folkeparti synes vi, at dette lovforslag er godt og afbalanceret.
Vi er glade for, at det beslutningsforslag, som vi var medforslagsstillere til, nu er blevet til lov, og den kritik, der har været i medierne om, at det ikke ændrer ved noget, er jeg ikke helt enig i.
Selv om det ikke drejer sig om mange mennesker, er det vigtigt, at grundlaget i lovgivningen er i overensstemmelse med vores ønsker, og jeg tror, at mange mennesker har fundet det underligt, at deres ønske om at være organdonor kan ændres efter deres død, hvis de pårørende ikke bryder sig om det.
Den formulering, man har fundet frem til, om, at pårørende til afdøde ikke kan modsætte sig indgrebet, hvis afdøde skriftligt har truffet bestemmelse herom, medmindre afdøde har bestemt, at beslutningen er givet under forudsætning af de pårørendes accept, synes jeg er fin, og den lægger op til, at familien skal inddrages i den beslutning, man træffer.
Så vi er altså meget glade for, at loven nu er indrettet mere logisk.
Selv om det ikke har nogle konsekvenser for sundhedspersonalet, hvis de handler mod afdødes ønske og følger de pårørendes ønske, er jeg da overbevist om, at denne ændring gør en forskel, også når de pårørende får at vide, hvordan loven er.
Det kan ikke andet end at indvirke på beslutningen.
Men ud over det synes jeg, det er udmærket, at man nu også får mulighed for at give sit samtykke til obduktion.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er et problem, at der foregår så få obduktioner.
Vi mener, det er vigtigt, at man på sygehusene på den måde kan kvalitetssikre ved efterfølgende at undersøge, om en patient er blevet rigtigt behandlet.
Desuden er det vigtigt i forbindelse med uddannelse af læger, at de har mulighed for at deltage i en obduktion.
Derfor er det godt, at man nu kan tilmelde sig et register, hvor man, om jeg så må sige, giver lægevidenskaben mulighed for at kigge én i kortene efter døden.
Jeg har således også en forventning om, at der laves en oplysningskampagne i den forbindelse, samt at det bliver nemt at tilmelde sig dette register.
I Det Konservative Folkeparti er vi også glade over, at ordningen om, at man får information om det at være organdonor samt mulighed for tilmelding med ud i kuverten, når man får et nyt sygesikringsbevis, nu videreføres.
Vi synes, det er en oplagt mulighed at medsende det materiale, når man alligevel henvender sig til folk.
Så på trods af Berlingske Tidendes lidt negative omtale af dette forslag, er vi altså vældig tilfredse med det og kan støtte det fuldt ud.
Og så ved vi jo erfaringsmæssigt, at bare man debatterer dette spørgsmål, bliver folk bevidste om, at der mangler organer, man får sig en snak i familierne, og en del tilmelder sig.
Så helt galt er det ikke gået med dette forslag.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-04-18:
Da vores ordfører på området, fru Birthe Skaarup, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Et flertal i Folketinget besluttede i januar sidste år, at regeringen skulle fremsætte et lovforslag, således at pårørende ikke kunne modsætte sig en afdøds skriftlige bestemmelse om organdonation. Det er vigtigt for Dansk Folkeparti, at det enkelte menneskes ønske bliver respekteret. Som den eksisterende lovgivning er udformet, har afdødes pårørende det afgørende ord, selv om afdøde har givet løfte om, at hans eller hendes organer må doneres ved dødsfald.
Vi ved naturligvis, hvor utrolig svært det må være at stå i en situation som pårørende, hvor man skal tage stilling
til donation af en afdøds organer
Der spiller selvfølgelig altid alvorlige, etiske overvejelser ind, men vi hilser det fremsatte lovforslag velkommen.
Altså gives der den enkelte borger mulighed for at give udtryk for sin holdning til ønsket om obduktion.
Man hjælper med dette lægerne til at finde de reelle dødsårsager, men også til at finde og levere en nødvendig viden til brug for den samlede lægevidenskab.
I forslaget foreslås det samtidig, at de ca. 200.000, som allerede har tilmeldt sig donorregistret, og dem, som har udfyldt donorkort og har tilmeldt sig den nuværende ordning, skal henføres under den eksisterende ordning, hvor pårørende skal have mulighed for at modsætte sig donation.
Det kan Dansk Folkeparti tilslutte sig.
Til sidst hilser vi velkommen, at det forsøg, som er i gang med udsendelse af donorkort i tilknytning til nye sygesikringsbeviser, der udstedes til personer ved flytninger, eller når personer fylder 18 år, permanentgøres.
Det har i mange år været et problem, at så få i befolkningen vil donere organer, men det synes, som om man har fundet den rigtige metode til donortilmelding.
Så det er en god vej at fortsætte.
Dansk Folkeparti vil meget gerne tilslutte sig forslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Da Det Radikale Venstres sundhedspolitiske ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre følgende: Lovforslaget her fremsættes som en opfølgning af Folketingets vedtagelse af B 47 i folketingsåret 1999-2000 om at fjerne pårørendes adgang til at modsætte sig en afdøds skriftlige bestemmelse om organdonation. Med lovforslaget ændres to punkter.
Dels gives der mulighed for at give skriftligt samtykke til lægevidenskabelig obduktion under forudsætning af, at de pårørendes accept opnås, dels fjernes de pårørendes adgang til at modsætte sig organdonation, når afdøde skriftligt har ytret ønske herom, bortset fra de tilfælde, hvor afdødes beslutning er givet under forudsætning af de pårørendes accept.
Med disse ændringer bliver bestemmelserne vedrørende lægevidenskabelig obduktion og organdonation ens.
Ved at gøre det muligt, at man ved skriftlig tilkendegivelse kan angive, hvorvidt man vil have, at ens pårørende skal have mulighed for at modsætte sig organdonation, lader man det være op til den enkelte, om ens pårørende skal have det sidste ord.
Netop denne bestemmelse har også Det Etiske Råd foreslået, og vi er i Det Radikale Venstre tilfredse med, at denne ændring kommer.
Samtidig mener vi, at det er vigtigt, at det gøres nemmere at tage stilling til organdonation.
Vi er i Det Radikale Venstre derfor glade for, at regeringen vil arbejde for en permanentgørelse af det igangværende forsøg med udsendelse af donorkort sammen med sygesikringsbeviset. Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Frank Aaen (EL), 2001-04-18:
Enhedslisten stemte ikke for det beslutningsforslag, der ligger bag dette lovforslag, men vi synes alligevel, at det, der nu ligger efter det arbejde, der er foretaget, hvor man understreger respekten for det enkelte menneskes egen beslutning og samtidig ikke lægger op til unødig konfrontation lige i forbindelse med dødsfaldet, er meget afbalanceret.
Derfor er vi indstillet på at støtte lovforslaget.
Det eneste store problem, der er med forslaget, er vel i virkeligheden, at det endnu en gang understreger filosofien om, at mennesket er reservedelslager for andre, og dermed kører det også videre i den retning, der hedder, at det vigtigste i sundhedsvæsenet er at reparere på folk, der er syge.
reparationsdelen og stadig væk alt for lidt på det, vi kan kalde det forebyggende, det med at undgå, at folk bliver
så syge, at de skal have en reservedel sat ind.
Det er sådan set nok det største problem, jeg kan se der er i forslaget.
Arne Rolighed (S), 2001-04-18:
Jeg vil gerne sige tak for den meget brede tilslutning til det her lovforslag, som i sit indhold er etisk.
Jeg synes, det er godt, at vi nu har fået et forslag frem, hvor vi respekterer donorens endelige beslutning om at være donor, og at der samtidig gives mulighed for, at donoren også kan lade de pårørende få det sidste ord.
Vi får mulighed for nu også at få justeret reglerne på hele obduktionsområdet, så de kommer til at køre parallelt med transplantationsreglerne.
Det synes jeg også er godt.
Jeg vil gerne komme med en enkelt kommentar til fru Margrete Auken og fru Yvonne Herløv Andersen omkring nogle af de synspunkter, der er fremme om det at sikre, at vi får organer frem.
Og der tror jeg, det er af ret stor betydning, at vi sikrer, at der er rum og der er plads til, at vi får en god dialog imellem personalet og de pårørende i dette meget vanskelige forløb og i denne meget vanskelige fase, hvor man skal ind og snakke med de pårørende om eventuelt at få en mulighed for at få organet, også med den respekt, der ligger med hensyn til det tilsagn, der er givet til registret.
Jeg tror, at centrene kan blive meget bedre til sammen med de sygehuse, de afdelinger, hvor de døde kommer fra, de intensive afdelinger, de neurokirurgiske afdelinger, at informere om de her ting, meget bedre til også at skabe plads og rum til, at der også er tid til at sige rigtigt farvel i den meget vanskelige situation.
Jeg hører til den gruppe, der ikke mener, at det her i sig selv får en masse nye organer frem til støtte og til hjælp for de mennesker, der har brug for dem, men jeg tror, vi får afklaret nogle væsentlige elementer.
Og jeg synes, det er dejligt, at vi har et bredt Folketing, der på det her etiske område er enigt.
Jeg tror, vi kan blive bedre og bedre til også at informere befolkningen, informere i forbindelse med at få folk til at gå aktivt ind og tage stilling til i familierne, om man vil være donor eller ej.
Hvad angår det praktiske, har vi jo givet tilsagn om, at vi også mere praktisk vil gå ud i forbindelse med, at man ude i amterne laver fornyelse af sygesikringskortene, giver et bedre informationsmateriale, et brev med ud, der gør det lettere at tilmelde sig registret.
Vi har set af de forsøg, der er kørende, at de har været med til at få flere til at tage stilling, få flere til at melde sig i registrene, og vi skal fortsætte ad denne vej.
Jeg vil ønske forslaget en god og velvillig behandling i
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Så jeg bliver altså nødt til også at stille spørgsmålet skriftligt om den her sag.
Jeg synes, at ministeren må kunne besvare det spørgsmål, om forsvarets bedømmelse alene bygger på antagelsen om, at bare forsvaret selv laver algoritmerne, så er den hellige grav velforvaret.
Hvis forsvaret tror det, lever de altså i en verden af illusioner.
Vi lever i en verden, hvor også USA's efterretningstjeneste eksisterer, og den er altså mere fiffig end som så, kan jeg sige til ministeren.
Men vi bliver nødt til at vende tilbage til sagen i skriftlig form, for jeg kan godt høre på ministeren, at vi ikke kommer længere i dag.
Villy Søvndal (SF), 2001-04-18:
Da SF's ordfører på området, fru Anne Baastrup, desværre ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne tilkendegive, at vi ikke opfatter, at der har været et hastværk med det her lovforslag - det kan man ikke sige - og vi er meget indstillet på at være konstruktivt med i udarbejdelsen.
Vi opfatter det som en del af afbureaukratiseringen i den offentlige sektor.
Per Kaalund (S), 2001-04-18:
Jeg skal kort på Socialdemokratiets vegne anbefale dette lovforslag til vedtagelse.
Vi føler os ganske trygge ved, at man kan ophøre med landvæsensretterne, idet en del af sagerne kan gå til taksationsmyndigheder og andre sager til de almindelige domstole.
Så vi kan anbefale - også på baggrund af betænkningen, der er mere end 10 år gammel.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Nu vil jeg bare først lige for en ordens skyld sige til hr. Søndergaard
i forhold til det der med enkeltpersoner og Dansk Folkeparti: Dansk Folkeparti blev stiftet den 6. oktober 1996
Så vil jeg også ud over det sige til hr. Søndergaard, at vi ikke har ligget i koldkrig med Taiwan.
Altså bare for en ordens skyld.
Jeg synes, det er væsentligt i denne her debat at holde sig for øje, at Danmark under den kolde krig har en officiel fjende, Sovjetmagten, som har våben pegende mod Danmark, og vi har et behov for en NATO-alliance, som kan stilles op imod den.
Det er den del af debatten, hr. Søndergaard overhovedet ikke ønsker at tage.
Det synes jeg har været gennemgående i denne her debat, og det synes jeg er ærgerligt, for jeg synes, det gør, at en del af den virkelighed, der skulle beskrives, også i de indlæg, der kommer fra hr. Søndergaard, bliver ufuldstændig.
Men så er det sagt.
Justitsministeren vil jeg selvfølgelig takke for bemærkningen om, at PET-kommissionen får adgang til de her oplysninger.
Det, som jeg er i tvivl om, men det kan være, jeg kan finde det andetsteds, også i de svar, justitsministeren har givet, er, i hvilket omfang de sager også bliver offentliggjort, altså i hvilket omfang de bliver forelagt PET-kommissionen til fortrolig orientering for at den kan lave sin udredning og arbejde, og i hvilket omfang der vil ske en efterfølgende offentliggørelse, så den frie forskning, som flere har været inde på, og andre, der har interesse i det, kan bruge det til også at danne sig det overblik, der er helt nødvendig for denne periode af danmarkshistorien.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Hr. Arne Melchior anfægtede min betegnelse, og det er jo rigtigt, at jeg sagde, at de er embedsmænd, dem fra Dansk Udenrigspolitisk Institut.
Og det vil jeg da sådan nogenlunde fastholde.
Jeg opfatter Dansk Udenrigspolitisk Instituts folk som, skal vi sige, lidt Udenrigsministeriets forlængede arm.
Jeg opfatter dem ikke som helt uafhængige, og jeg havde været mere tryg, hvis man havde valgt historiske forskere ude fra universiteterne eller ladet universiteterne selv pege på dem. Så det vil jeg fastholde.
Men så vil jeg til sidst spørge hr. Arne Melchior: Når han bruger udtrykket »øv til fodnotepolitikken«, er det ikke en underdrivelse? Kunne hr. Arne Melchior ikke bruge et stærkere ord?
Arne Melchior (CD), 2001-04-18:
Jeg skal gå hen bagefter og slå glosen øv op i Nudansk Ordbog.
Jeg tror, det var ganske tydeligt, hvad jeg mente, men jeg vil da lige så gerne sige fy.
Jeg skal nok i mine snart udkommende erindringer gøre rede for, hvordan jeg oplevede det som daværende regeringsmedlem.
Det var yderst ubehageligt og efter min mening yderst skadeligt.
Men igen, det er mit billedet af sandheden, som ikke nødvendigvis er absolut sand og ikke en andre sandheder udelukkende sandhed.
Det er min oplevelse af det, min forståelse af det med de begrænsninger, jeg har.
Og så var det interessant at høre, at forespørgeren, hr. Dahlgaard, ville nogenlunde fastholde, at DUPI's forskere er embedsmænd, der ikke ønsker at genere nogen.
Der trækker han altså delvis i land, men han kunne også godt, ligesom han opfordrer mig til at skærpe et udtryk, gå meget længere.
De er ikke embedsmænd.
De er ikke udnævnt af udenrigsministeren.
De er ikke afhængige af udenrigsministeren.
Lederen af forskningsholdet på ca. 24 forskere har netop meddelt, at han senere på året forlader sin stilling for at gå tilbage til universitetet, hvor han hører til.
Han har aldrig på noget tidspunkt i noget sekund været afhængig, været i embedsmandsposition. Så det er ikke bare nogenlunde at fastholde, det er at frafalde fuldstændig.
Og det er en direkte urimelig og usand - det har man vel lov til at sige - beskrivelse af DUPI's forskere enkeltvis og samlet og af det arbejde, de hidtil har gjort og fortsat gør.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
De er netop uafhængige og har også vist det gennem tiden med deres forskellige rapporter.
Det mener jeg ikke at DUPI har på samme måde.
det, fordi jeg opfatter dem lidt som embedsmænd.
Og jeg havde været mere tryg ved det, præcis som jeg har sagt, hvis man havde overladt til universiteterne at udpege nogle forskere, der var kyndige på det her område.
Det har man altså valgt
ikke at gøre.
Det finder jeg er lidt problematisk, og det er en del af baggrunden for denne forespørgsel i dag.
Arne Melchior (CD), 2001-04-18:
Men jeg vil gerne have lov at konstatere, at det ikke er lykkedes hr. Dahlgaard trods flere indlæg at give mindste smule belæg for, at de pågældende forskere er at betragte som embedsmænd, som ikke ønsker at genere nogen.
De er ikke embedsmænd.
De er ikke ansat på embedsmandslignende vilkår.
De er fuldstændig regeringsuafhængige.
Og derfor er hr. Frank Dahlgaards selv delvis tilbagetrukne betegnelse bare skruphamrende forkert.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Forespørgslen her i dag synes jeg er temmelig overflødig.
Der er sat undersøgelser i gang.
Der står f.eks., at Folketinget forventer, at den kommende beretning fra PET-undersøgelseskommissionen indeholder oplysninger, som kan give svar på, hvordan intelligente danskere opvokset i demokrati og frihed kunne få sig selv til at undskylde hensynsløse og menneskefjendske diktaturstater.
Dér tror jeg hr. Frank Dahlgaard spænder forventningerne for højt.
Jeg tror ikke, at nogen forskningsprojekter vil kunne forklare, hvorfor det er sådan. Jeg har selv undret mig mange gange over hr. Frank Dahlgaards synspunkter vedrørende ligeløn og vuggestuer
f.eks. Jeg anser hr. Frank Dahlgaard for at være et intelligent menneske, men hans had til vuggestuer, offentlige vuggestuer og deres krig mod børnefamiliernes helbred og den skyflom af baciller, bakterier, som inficerer alle disse familier med frygtelige dødbringende sygdomme dér, har jeg aldrig forstået.
Så jeg tror ikke, at man skal regne med, at PET-kommissionen kommer med forklaringer på, hvordan intelligente danskere kan have nogle bestemte politiske synspunkter.
Alene derfor vil det være umuligt for mig at stemme for sådan en vedtagelse.
Så jeg vil blot lægge mig i rækken af de andre ordførere, som har sagt, at vi ønsker så mange belysninger, facetter af denne her periode som overhovedet muligt.
Vi ønsker perioden belyst så alsidigt og så grundigt som overhovedet muligt.
Vi har nedsat en kommission, nemlig PET-kommissionen, som har forskere med.
Vi har bedt DUPI, som også har forskere med, om at komme med en redegørelse.
Vi har respekt for disse forskeres arbejde.
Vi ønsker ikke at beklikke deres hæderlighed.
Vi forventer, at de kommer med nogle gode og spændende rapporter, som kan medføre en fri og offentlig debat, for vi har jo da heldigvis fri debat, vi har trykkefrihed, og vi har forskningsfrihed i Danmark.
Vi regner også med, at adskillige folk vil skrive erindringer, biografier og på anden måde bidrage til belysning af denne periode.
Og så selvfølgelig også, hvis det skulle være sådan, at der var folk, som man fandt ud af havde overtrådt lovgivningen eller som var under mistanke for det, retsforfølgelse af disse personer efter den ganske almindelige danske lovgivning.
Det er en løbende proces, som også justitsministeren har gjort rede for.
ikke, at debatten her har været fokuseret på det, den burde være fokuseret på, nemlig hvordan man undersøger denne periode.
Det har mere været en konkurrence i at overgå hinanden med hensyn til, hvem der havde skylden for eller ansvaret for, at Muren faldt.
Det mener jeg faktisk slet ikke forespørgslen burde handle om.
Det er en helt anden debat.
Derfor synes jeg ikke, at hr. Frank Dahlgaard skal have meget tak for at rejse den.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Næ altså, når debatten omkring det her begynder at dreje sig om vuggestuer og børnefamilier, er man langt ude.
Men det er jo fru Elisabeth Arnold, der trækker det ind. Og hun betegner mit forslag til vedtagelse som vås, fordi jeg taler om, hvordan intelligente danskere, der er opvokset her, kunne lovprise eller tale pænt om diktaturstater.
Det er da ikke vås.
Og man arbejdede yderst bevidst på, det ved vi i dag, fra Moskva-regimet at bearbejde den offentlige mening, at få nogen, ja, f.eks. til at fremme fredsprocessen, så den gik ud på, at man ensidigt skulle fjerne atomvåben og våben i Vest, men ikke i Øst.
Men når en intelligent mand, som jeg opfatter Ebbe Kløvedal Reich som, i 1970'erne talte fascineret og pænt om Maos Kina, så synes jeg nok, det kræver en eller anden forklaring.
Og jeg venter at få i de mange oplysninger, der kommer fra disse kommissioner, svaret på det.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Jamen hvis man læser kommissoriet fra PET-kommissionen, og hvis man læser opdraget til DUPI om den redegørelse, der skal foretages, så er det altså ikke det, der ligger i opgaven. Det svar er jo et psykologisk, antropologisk studium.
Man diskuterer jo stadig væk, hvordan intelligente mennesker i 1930'erne kunne være fascineret af totalitære styrer på det tidspunkt.
Der er ikke kommet noget svar på: Hvordan kan sådan noget ske?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Jo, det ligger faktisk i kommissorierne for begge udvalg eller kommissioner.
De har jo begge to et historisk aspekt
Også PET-kommissionen skal se på det historiske forløb, de historiske begivenheder.
Og ved en beskrivelse af det er det helt centralt i den beskrivelse at kunne få en eller anden forståelse for, hvordan en lang række personer, som virkelig må anses at have noget mellem ørerne, alligevel kunne gå hen og tale så pænt om så frygtelige regimer som Sovjetunionen og som Mao-Kina f.eks. Så det er noget, som man må forvente kommer i disse to rapporter, og det er bl.a. det, som skal sikres ved denne debat i dag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Altså jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at der ikke står
nogen steder i kommissorierne, at de pågældende personer skal have noget mellem ørerne
Der står, at de skal være danske statsborgere - punktum.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Hvordan tror hr. Keld Albrechtsen, at ungarere, tjekkere, østtyskere, russere ville have det, hvis de havde hørt hr. Keld Albrechtsens tale nu, hvor han taler om dette jammerlige kapitalistiske system?
Hr. Keld Albrechtsen taler lige midt i paradis.
Der bliver ingen forståelse fra østeuropæere, russere, ukrainere for det.
Hr. Keld Albrechtsen spørger mig, hvad den dybere mening er med forespørgslen.
Jamen det er jo at sikre, at der kommer projektørlys på de udvalgsarbejder, der pågår om fodnotepolitikken i 1980'erne, på fredsbevægelsernes arbejde og baggrunden for det, og hvem der styrede det, og på nogle ting, der måske ellers ikke bliver sat særlig meget fokus på.