runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2005-06-17:
Det var jo et svar, som overhovedet ikke var noget svar.
Det mærkelige ved det er, at hele proteststormen jo viser, at der rent faktisk er holdning, karakter i befolkningen.
Den er et udtryk for, at befolkningen gerne vil regeres.
Man vil gerne være fri for, at der er fuldstændig frit slag i alle henseender, man vil faktisk gerne have, at der er nogle lovgivere, der sætter rammer i stedet for at splitte rammerne fuldstændig ad.
At sige, når man er konservativ og nålestribet og går med kongemærke i knaphullet, at man gør det for at styrke sammenholdet, er det rene forvirrede vrøvl.
Det gør man, om ikke med det formål – for jeg tror såmænd ikke, der er noget politisk formål med det – men med den konsekvens, at man ødelægger ethvert udtryk for sammenhold.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Nu kan jeg få lejlighed til at svare hr. Kim Christiansen på det, jeg ikke nåede før.
Jeg har faktisk svaret på det én gang, men jeg vil da gerne gentage, at der gennem de senere år har været et massivt pres på Familiestyrelsen, på Justitsministeriet og på Familieministeriet fra borgere, som ikke kan forstå, hvorfor alle i deres familie ikke kan have det samme efternavn, og det har jo altså ikke kun været en eller to om dagen.
Det har været et massivt pres, og det er selvfølgelig derfor, vi har gjort tiltag til at imødekomme den efterspørgsel, der er i det stille og tavse flertal i befolkningen.
Det andet spørgsmål kan jeg ikke huske, men jeg vil gerne svare på det lige om lidt.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
Nu kunne vi jo ikke gå ind i en principiel debat, men jeg vil bare sige, at der er 90.000 navne, som man kan tage frit i dag, så der er muligheder.
Hvis man lever i et ægteskabslignende parforhold og man ønsker at signalere over for sin partner og over for omverdenen, at man mener noget seriøst med det forhold, er det bedste, man kan gøre, at blive gift, og hvis man ikke gider gå hen i kirken og have det religiøse med indover, hvilket er fair nok, kan man få en borgerlig vielse.
Det er de muligheder, der er i dag, og det er sådan set fornuftige muligheder.
Det her er en udvanding af ægteskabet.
M054S48724959subh.fm Page 4923
Det er personlig frihed.
At bestemme, hvordan folk bedst lever sammen i familier, er formynderi.
Vi politikere skal ikke gøre os til herrer over, hvordan man bedst lever sammen som familie.
Det må borgerne da selv afgøre.
Så lader vi være med at gå ind i en principiel debat nu.
Jeg synes bare, det er lidt tyndt, at regeringens argument for at stemme imod Dansk Folkepartis ændringsforslag er, at det teknisk ikke kan lade sig gøre.
Hvis man satte embedsmændene til virkelig at kigge på det her, kunne det selvfølgelig teknisk set lade sig gøre.
Derfor er det et tyndt argument.
Så er det altså vigtigt at pointere, at det jo er rigtigt nok, at ægteskabet hviler på mange ting, men det fælles efternavn er altså en af de ting, som ægteskabet hviler på.
Det er vel et rimelig stærkt argument.
Men bortset fra det nævnte jeg flere andre argumenter end det rent lovtekniske.
Jesper Langballe (DF), 2005-06-17:
Jeg har ført kirkebog i 30 år, og derfor er sådan nogle navneproblemer mig meget nærværende.
Forholdet er jo, at når det samtykke er givet, er det givet, og dermed har den anden overtaget navnet, og så er der ikke nogen binding på det navn.
Det kan videregives.
Det skal igen videregives med samtykke og igen med samtykke og igen med samtykke.
Samtykket får man hen ad vejen, og det vil da sige det samme, som at der ikke er nogen som helst kontrol.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-17:
Det er vel egentlig decideret forkert, når hr. Jesper Langballe siger, at der ikke er nogen som helst kontrol i det her.
Er det ikke kontrol?
Vi taler om, at et voksent menneske kan vælge at sige nej, fordi vedkommende ikke ønsker risikoen ved, at navnet går videre efter en eventuel skilsmisse.
Det er vel kontrol – ja eller nej?
Jesper Langballe (DF), 2005-06-17:
Det er en fuldstændig meningsløshed, når fru Charlotte Fischer siger, at der er fuld kontrol over det hele.
Sagen er den, at der ikke er kontrol over noget som helst.
Det her drejer sig, som det lige er blevet sagt, og det er klart, om at underminere ægteskabet.
Det er jo så blevet en konservativ specialitet.
Men det drejer sig om mere end det, for sagen er jo den, at det er en underminering af parforholdets samhørighed i det hele taget, netop fordi man ikke har nogen som helst kontrolmulighed.
Et navn kan vandre, og det kan videregives i fem, seks led.
Det er kun fantasien, der sætter grænser for tallet, og om de samlevende har været samlevende et par måneder eller måske kun samlevende proforma, fordi den ene part af en eller anden grund var interesseret i navnet, er der ikke en kat, der kan kontrollere.
Derfor er det fuldstændig meningsløst at sige, at der er fuld kontrol over det hele.
Der er ikke kontrol over noget som helst.
Søren Krarup (DF), 2005-06-17:
Det er jo tankevækkende, at Det Radikale Venstres ordfører er fuldstændig klar over, at dette er en såkaldt ligestilling af samlevende og ægtefæller, som betyder, at ægteskabet dermed undergraves.
Det er jo faktisk realiteten i det.
Det betyder altså, at man ikke længere må lade ægteskabet være det bærende, som det har været hidtil.
Og dette ændringsforslag er selvfølgelig et forsøg på at begrænse den ulykke, som ligger i selve lovforslaget.
M054S48724959subh.fm Page 4921
Tuesday, November 8, 2005 4:34 PM
Det, som jeg synes er det tankevækkende, er altså, at dette lovforslag, der sigter bevidst efter at ophæve ægteskabet som den bærende institution i landet, er fremsat af De Konservative.
Og jeg vil godt spørge: Er De Konservative i forbindelse med ændringsforslaget dog ikke selv betænkelige ved de meningsfæller, de får?
Burde det ikke få dem til at tænke sig lidt ekstra om?
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
Dansk Folkepartis ændringsforslag lige her og nu går ikke på ægtefolk.
Det går på samboende, det går på kærester.
Det er det, det går på.
Der vil jo ikke være fuld kontrol over det.
Hvis folk går fra hinanden, og den ene part ønsker at videreføre navnet, vil den part, som oprindelig har givet navnet til den anden part, ikke længere have kontrol over sit navn.
Det er jo realiteten.
Men hvis ændringsforslaget bliver vedtaget, vil det ikke være sådan.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-17:
Hvis man ikke kan leve med de konsekvenser og den store utryghed, det er, at ens fraskilte samlever, hvis man bliver skilt, kan levere navnet videre, kan man lade være med i første omgang at give sit navn væk.
Man har fuld kontrol over situationen – ingen ko på isen.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
Problemet består jo i, at der, hvis man først har taget et fælles efternavn, ikke har ligget nogen begrænsninger.
Hvis man så eventuelt går fra hinanden, kan det efternavn, som er givet, som man har taget, blive viderebragt, uden at den oprindelige bærer af navnet giver sit samtykke til, at den partner, som er gået væk, viderebringer navnet.
Det er og bliver jo konsekvensen, og dermed underminerer man navnet som en del af en persons identitet, fordi den person, som er den oprindelige bærer af navnet, ikke længere har kontrol over det navn.
Det er da ikke hensigtsmæssigt.
Det er vigtigt at holde fast i, at man kan gifte sig, hvis man ønsker et fælles efternavn.
Det er jo meningen med det fælles efternavn at signalere dette og også det, der ligger i ægteskabet.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Så kan jeg lige først svare på spørgsmålet fra hr. Kim Christiansen, om vi vil tage navnene tilbage.
Nej, selvfølgelig vil vi ikke det.
Jeg må indrømme, at jeg måske bliver lidt nervøs over hr. Jesper Langballes mistillid til befolkningen.
At tænke sig, at der er folk, der forstyrrer præster og kordegne!
Er det ikke det, præster og kordegne er til for som folkets tjenere?
Jamen det er da frækt, at en borger kan finde på at forstyrre præster og kordegne med de her ting.
Hvis man gør sig den ulejlighed at snakke med Familiestyrelsen, vil man vide, at der gennem mange år har været massive henvendelser år fra borgere, som ønskede at skabe en fælles ramme, en fælles identitet for deres familie, og det synes jeg ikke vi som politikere skal stå i vejen for.
Man kan have en politisk holdning, men lad være med at sige, at det er embedsmændene, der finder på det her.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-17:
Ikke overraskende må vi erklære os arge modstandere af det her ændringsforslag.
For det første handler det jo om et grundprincip, nemlig at samlevende skal ligestilles med gifte par.
Der er faktisk mere end 600.000 mennesker i det her land, der har valgt at bo sammen på helt samme måde, som ægtefolk har gjort, og jeg kan egentlig ikke se den helt store grund til, at de skulle stilles ringere.
For det andet synes jeg, at det er vigtigt i det her at fastholde, at ægtefællen eller en samlevende jo bestemmer, hvorvidt vedkommende vil give sit navn videre.
Det kan kun ske med samtykke fra den pågældende person.
Vil man ikke have sit navn videre, kan man bare sige nej.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
Det er angående det ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet til navneloven.
Dansk Folkeparti ønsker ikke, at muligheden for at videreføre et navn fra en tidligere samlever skal finde sted, medmindre den tidligere samlever har givet sit samtykke til dette.
Det synes vi sådan set er et meget rimeligt ændringsforslag.
I vil stadig væk få gennemført jeres store omfattende liberalisering af navneloven til stor tilfredsstillende for De Radikale.
Men hvis nu de borgerlige ville holde en lille smule fast i deres borgerlige indgangsvinkel til tingene – jeg tænker specielt på De Konservative – burde man have en vis forståelse for, at det ikke skal være muligt bare at give en tidligere kærestes eller samboendes efternavn videre, uden at den oprindelige bærer af navnet har givet sit samtykke.
Så jeg håber da, at der er forståelse for det ændringsforslag.
Jesper Langballe (DF), 2005-06-17:
En ting ved jeg i hvert fald: Konservatisme, i det ords karakterfulde betydning, er det ikke.
Men jeg vil godt lige sige, at det dog er utroligt, at ministeren nu vil give det udseende af, at det er Dansk Folkeparti, der vil skabe en fornyelse, der sprænger alle rammer.
Må jeg spørge ministeren: Er det ikke rigtigt, at når man giver sit navn fra sig i et ægteskab eller i et parforhold og samtykker med hensyn til det – det ligger jo i selve ægteskabet, at der er et samtykke – så gør man det i tillid til den anden og i tillid til, at det her vil holde livet ud?
Er det ikke også rigtigt, at vi ikke lever i Paradiset, og at det derfor ikke altid holder livet ud?
Det går på en anden måde, end man havde forudset, og et forhold går i stykker.
Og så kan man pludselig, og det er det, der er det nye, som fuldstændig vender op og ned på menneskers moralske virkelighed, give navnet videre i en uendelighed – og hver gang med samtykke og hver gang i tillid.
Charlotte Fischer (RV), 2005-06-17:
Det er jo ikke, fordi der er noget svært i det her, eller at det kræver, at man har årelang erfaring med at administrere det.
Det her handler om, at man i første omgang har fuld kontrol, og jeg synes ærlig talt også, at vi skal sige til voksne mennesker i det her land, at de har et ansvar selv.
Hvis de påtager sig det ansvar, så har de fuld kontrol over situationen.
Men det er klart, at har man givet navnet fra sig i første omgang, så har det nogle konsekvenser.
Det er der vel ikke noget underligt i, og det må man jo tage til sig.
Så der er kontrol.
Jesper Langballe (DF), 2005-06-17:
Det sidste er egentlig bare udtryk for et fromt ønske om, at befolkningen er fornuftigere end lovgiverne, og det fromme ønske, vil jeg indrømme, er i dette tilfælde yderst velbegrundet.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Tak til hr. Kim Christiansen for de mange spørgsmål.
Jeg skal prøve at se, om jeg kan nå at svare på dem alle sammen.
Først må jeg indrømme, at jeg bliver lidt fornærmet, når hr. Kim Christiansen reelt siger, at jeg ikke selv tror på det, jeg står her og siger fra Folketingets talerstol.
Undskyld, der skal meget til, men jeg synes ikke, det er fair at argumentere ud fra det, og jeg vil slet ikke gøre det til et spørgsmål om udlændinge eller danskere.
Jeg vil bare sige, at i den lovgivning, vi gennemfører, er det jo ikke sådan, at der skal laves specielle regler for udlændinge i Danmark, og jeg håber ikke, det er det, hr. Kim Christiansen mener, for det er absolut ikke kønt.
Med hensyn til protesterne har vi ændret grænsen fra 1.000 til 2.000 navnebærere.
Vi har taget hensyn til den kampagne, der har kørt, og jeg synes, det er en fin håndsrækning, for det var det, folk var bekymrede over, og det har vi taget hensyn til.
Kim Christiansen (DF), 2005-06-17:
Det er jo egentlig fantastisk at følge hele den debat, der er om navnelovforslaget, for det er jo tydeligt for enhver, i hvert fald for os, der sidder her i salen, at ikke engang hr. Per Ørum Jørgensen selv viser entusiasme og tror på det, han står og siger.
Hr. Per Ørum Jørgensen tror på de gode, konservative principper.
Man skal have respekt for de døde, men hvad med at vise lidt respekt for de levende – de, hvis navne man nu vil kaste i grams?
Apropos de mange henvendelser, hr. Per Ørum Jørgensen har fået, er jeg ikke sikker på, at alle de, der har henvendt sig, har talt dansk.
Så vil jeg godt lige rette hr. Per Ørum Jørgensens promilleregning lidt.
Der er altså 30.000, der har protesteret, og det svarer efter min hovedregning til ca. 6 promille af den danske befolkning, så mit spørgsmål til hr. Per Ørum Jørgensen går egentlig på: Hvor er det pres fra befolkningen?
Hvem i befolkningen er det, der har henvendt sig for at få navnelovgivningen ændret?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Tilfældige tal, siger hr. Søren Espersen, men det er netop ikke tilfældige tal, når vi snakker om 1.000 eller 2.000.
Det var jo på baggrund af et meget grundigt stykke arbejde i Navnelovudvalget, at vi anbefalede, at grænsen skulle sættes ved 1.000.
Jeg kan fortælle, at i Norge er den 200, og her er der ingen problemer; i England er den nul, i USA er den også nul, uden at der er nævneværdige problemer, så det er altså ikke noget tilfældigt tal, det er ikke noget, vi bare fandt på.
Men vi viste respekt over for den kritik, der kom, ved at hæve grænsen fra 1.000 til 2.000, og jeg synes, det er ganske godt.
Det har jeg aldrig argumenteret for, men det er klart, at uanset hvilken baggrund man har, gælder reglerne, og selvfølgelig har man også de muligheder, der er i det danske samfund.
Søren Espersen (DF), 2005-06-17:
Det ærgrer mig lidt, at der ikke blev svaret på det, men nu er det måske muligt her i anden omgang at sige, at tallene 2.000, 3.000 og 1.000 er jo grebet lige ud af den blå luft.
Hvorfor ikke 2.001, hvorfor ikke 2.015, hvorfor ikke 2.050?
Det er tilfældige tal, som af hensyn til familieministeren er grebet ud af den blå luft en fredag eftermiddag, hvor han mærkede, at jorden brændte under ham, og det er det, der er så pinligt ved dette lovforslag.
Jeg vil gerne bede den konservative ordfører om at besvare det spørgsmål, jeg stillede før: Er det ikke muligt at få en karriere i Danmark, hvis man ikke har et danskklingende navn?
Vil ordføreren bekræfte, at i de sidste 400 år har eksempelvis jødiske indvandrere, der er kommet fra Østeuropa med fremmedartede navne, jiddische navne, fået samfundets allerhøjeste stillinger? Kunne det have noget at gøre med evner, når M054S48724959subh.fm Page 4927 Tuesday, November 8, 2005 4:34 PM man får stillinger, eller er det kun et spørgsmål om navne?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Nu ved jeg ikke, hvor farvestrålende den kampagne var, men selvfølgelig tager vi det alvorligt, når der har været de henvendelser til ministeriet, og vi har jo også grebet konkret ind.
Selvfølgelig tager vi det alvorligt, vi har ændret grænsen fra 1.000 til 2.000 navnebærere, fordi argumenterne var helt klare, og vi har accepteret den modstand, der har været.
Men det ændrer ikke noget principielt ved lovforslaget, at vi har ændret grænsen fra 1.000 til 2.000, og jeg synes faktisk, det er en pæn gestus.
Samtidig med det har vi jo indført en revisionsklausul, og den tager vi altså alvorligt.
Den betyder, at vi forpligter os til kontinuerligt at følge udviklingen, og skulle skeptikernes kritik vise sig at være berettiget, har vi mulighed for at rette lovforslaget 2 år efter, at det er trådt i kraft.
Jeg kan ikke nå at svare på det andet spørgsmål.
Kim Christiansen (DF), 2005-06-17:
Det var absolut ikke min hensigt at fornærme hr. Per Ørum Jørgensen.
Det var bare mit umiddelbare indtryk, men det kan selvfølgelig godt være, indtrykket har bedraget mig.
Det, jeg godt vil spørge hr. Per Ørum om her i anden omgang, er: Når man nu har lavet en 2-årig evalueringsperiode, vil man så, når man om 2 år finder ud af, at lovforslaget har været en katastrofe, tage folks navne fra dem igen?
Er det sådan, jeg skal forstå det?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
Jeg vil gerne gentage: Ægteskabet bliver ikke afskaffet med dette forslag til navnelov, så enkelt er det!
Og at sidestille det med et parforhold ud fra den argumentation, vi har hørt, kan jeg simpelt hen ikke forstå, for ægteskabet bygger jo på følelser mellem to mennesker, på de bånd, de knytter, og på forpligtelser og ansvar.
Men hvad med de samlivs- og familiemønstre, vi ser i dag, hvor 600.000 mennesker lever papirløst?
Skal de ikke have mulighed for at skabe en ramme, en identitet omkring deres familie?
Som konservative er det vigtigt for os at sikre familien som noget af det grundlæggende i det danske samfund.
Med forslaget her kan vi styrke familiens sammenhæng, og det er det, det handler om for mig: Man giver den enkelte familie mulighed for at få en fælles ramme, for at få en fælles identitet, uanset hvordan den så er opstået.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
I befolkningens øjne og blandt de mennesker, som har indgået et ægteskab, har det altid været noget, som ligger et plan over et parforhold.
Dermed ikke være sagt noget dårligt om de mennesker, som har kærester – jeg har selv en kæreste, så det har ikke noget med det at gøre – men det har altid ligget et plan over, når man ønsker og tilkendegiver over for hinanden og giver hinanden det løfte, at man ønsker at gå det skridt videre.
Men det udhules her, fordi ægteskabet sidestilles med et almindeligt parforhold, med et kærestepar, og det er altså dybt forkasteligt efter min mening.
M054S48724959subh.fm Page 4926
Tuesday, November 8, 2005 4:34 PM Er der protesteret mod den nye navnelov?
Jeg har i Retsudvalget bedt ministeren komme med tal på, hvor mange der har protesteret mod den nuværende navnelov, men der blev ikke givet nogen tal.
Jeg spurgte også: Hvem har ytret ønske om at tage beskyttede danske efternavne?
Det var primært udlændinge, som ønskede det, og det har været et bærende argument for dette navnelovforslag, men det er et tyndt argument.
Søren Espersen (DF), 2005-06-17:
Det var interessant at høre den konservative ordfører håne det store folkelige engagement, der har været i denne sag.
Hvad var det for noget, der væltede ind over Det Konservative Folkeparti af folkeligt engagement og sagde, at nu må vi ændre loven?
Jeg har aldrig hørt det, og det tror jeg heller ikke ordføreren har.
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, er: Det blev nævnt som en mulighed, at det ville give indvandrere, eventuelt muslimske indvandrere, mulighed for at få danske navne.
Det må være noget, der er opstået i den konservative fantasi.
Martin Henriksen (DF), 2005-06-17:
Jeg synes, det er noget sludder og vrøvl.
Konservatisme er ganske rigtigt at forandre for at bevare, men her forandrer man og bevarer ikke.
Det kan godt lade sig gøre at gøre begge ting samtidig, men her gør man det ikke, her forandrer man bare.
Hvad bevarer man?
Bevarer man det kulturhistoriske i sjældne slægtsnavne, i særlige familienavne?
Gør man det?
Nej, det gør man altså ikke, det gør man ikke.
Man vil ikke engang være med til at bevare en samfundsbærende institution som ægteskabet.
Man piller stiller og roligt ægteskabet fra hinanden med dette lovforslag, det er realiteten.
Søren Krarup (DF), 2005-06-17:
Det er en meget karakteristisk argumentation.
Man siger fra ministerens side: Vi tager ikke noget fra nogen, men vi giver bare større frihed.
Men når forholdet altså er, at et navn, et ægteskab, er udtryk for et bånd imellem de to – og det vil dermed sige en særstilling – så er det at skabe frihed, og det vil sige at relativere det hele og for så vidt gøre alt til det samme, ensbetydende med, at man tager det afgørende fra ægteskabet eller fra navnet.
Det er underligt, at ministeren ikke kan forstå, at denne tale om frihed betyder, at man relativerer tingene på en sådan måde, at det, der er noget særligt, noget forpligtende, et bånd, bliver reduceret til noget, der lige så godt kan være alt andet.
Dermed tager man noget fra det, for man reducerer det, der var en forpligtelse, til bare at være en tilfældighed.
Der vil være de samme ægteskabsritualer i kirken og på rådhuset.
Der vil være den samme forpligtelse mellem ægtefæller som før.
Det er bare sådan, når vi holder os til det her ændringsforslag, at de, som lever sammen uden at være gift, får nogle muligheder med hensyn til navnet, som de ikke havde før.
Det kan jeg ikke forstå man kan have ondt af.
Tværtimod skal man glæde sig over, at der altså er 600.000 mennesker her i landet, som får en mulighed for gennem et fælles navn at styrke den fælles familieidentitet, som de nu engang synes er rigtig, sammen med deres børn.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslagene.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 4 forkastedes, idet 19 stemte for, 86 imod.
Ændringsforslag nr. 1 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget som helhed sattes herefter til forhandling.
Det er også vedrørende ændringsforslaget.
Det er ministerens ord om, at ægteskabet ikke hviler på navnet, jeg vil standse ved.
Forholdet er jo, at det, at et ægtepar får samme navn – det er jo det normale – netop betegner ægteskabets forpligtelse.
Det, der ligger i et ægteskab, det, der ligger i et navn, er, at der er et bånd imellem de to, der er gift.
Når ministeren taler om, at man skal sikre friheden, er realiteten altså den, at det er et angreb på navnet og dermed på ægteskabet.
Det vil sige, at den tale om frihed er fuldstændig malplaceret og undergravende for den menneskelige virkelighed, der ligger i et ægteskab og også imellem to, der for så vidt lever sammen på grundlag af et løfte.
For navnet er nu blevet til et hønsedun, som kan kastes videre til alle og enhver.
Jeg begriber ikke, at den konservative minister virkelig kan være så antikonservativ.
Ægteskabet som institution er det samme som før.
Det er jo M054S48724959subh.fm Page 4924
Tuesday, November 8, 2005 4:34 PM slet ikke det, det drejer sig om.
Vi tager intet fra dem.
Vi giver bare noget til nogle andre, giver dem nogle muligheder.
Hvem kan have ondt af det?
Så i øvrigt til det med, at ægteskabet hviler på et fælles navn: Der er da masser af ægtefæller, som ikke har samme navn.
Er de ikke lige gode ægtefæller af den grund?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-06-17:
I dette lovforslag er der ikke noget om en afskaffelse af ægteskabet.
Ægteskabet består, og der er altså heller ingen navne, som bliver afskaffet med lovforslaget.
Det er meget, meget tydeligt.
Vi afskaffer hverken efternavne eller ægteskab.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-09-06:
Altså, jeg vil ikke kommentere Dansk Folkepartis forslag, jeg vil bare sige, at vi vil se på alle forslag i åbenhed og gå til forhandlingsbordet, og så må vi se, når vi har holdt sættemøde i begyndelsen af oktober, hvordan forhandlingerne forløber.
Det gælder også Dansk Folkepartis forslag, og det gælder jo hele pakken med førtidspensionister osv.
Men der spørges specifikt til ulandsbistanden.
Jeg har tidligere haft en ordveksling med et andet medlem vedrørende ulandsbistanden og vil bare sige: Regeringen har lagt et fast gulv, og det er regeringens forslag, som man fremsætter, og så må vi jo se, om der kan opnås flertal for det i Folketingssalen.
Det er jo det, der afgør, om et forslag af den karakter kan komme igennem, og det er 0,8 pct. af BNI og ikke lavere end det.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-09-06:
Nu ved vi jo alle sammen godt, at der er sådan et skyggemedlem af regeringen, nemlig Dansk Folkeparti.
Derfor er det selvfølgelig interessant at høre, hvad Det Konservative Folkeparti mener om nogle af Dansk Folkepartis forslag.