runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Blach Hansen (S), 2000-10-05:
Jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal gøre for at få SF's formand til at forstå, at jeg har erkendt, at det blev et nej.
Jeg kan jo ikke gøre meget andet end det, jeg forsøger på her, og så sige: Det blev et nej, det tager vi til efterretning; det ved vi det blev.
Det ligger helt klart, det kan alle og enhver jo se på resultatet.
Vi vil gerne diskutere Nice, jeg er sikker på, at hvis partierne har nogle debatter, de vil tage om Nice, så er de meget velkomne til at tage dem med i tasken til statsministeren i næste uge. Men vi siger bare: Hvorfor bringe udvidelsen i fare?
Vil SF da virkelig risikere nu, at vi siger nej til en hel masse ting på forhånd, som så egentlig ender med at være meget fornuftige.
Vi kan risikere at sige nej til nogle ting, som overhovedet ikke berører Danmark, men som skaber bedre forhold for arbejdere i hele Europa.
Så har vi sagt nej til noget, der egentlig var meget fornuftigt, samtidig med at vi blokerer for hele udvidelsen.
Det er jo ligesom i finanslovforhandlingerne.
Så lad os nu tage en god debat, men holde fast i, at det er udvidelsen, der er det centrale, og den vil vi ikke bringe i fare.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-10-05:
Jeg er med på, at det var med i åbningstalen i tirsdags, og jeg er også med på, at vi skal tage os god tid til det her.
Fair nok.
Men det, som jeg mangler, er en helt grundlæggende erkendelse af, at det her bare ikke er et pædagogisk problem.
Det er ikke et forklaringsproblem.
Der har været en tendens til, at de ledende politikere sådan har betragtet vælgerne, når de stemte nej, som nogen, der sådan på grund af en teknisk fejl, eller fordi de var uvorne unger, ikke forstod deres sande interesser. Det, som er en forudsætning for, at vi kan komme videre, er en grundlæggende erkendelse af, at et flertal i den danske befolkning ikke ønsker den meget vidtgående udvikling imod en politisk union.
Man ønsker et europæisk samarbejde, det var ikke et nej til EU.
Man er nødt til at have som grundlæggende erkendelse, at den meget ambitiøse EU-politik, som har ligget bag regeringen, er underkendt, og så må man på det grundlag komme videre.
Det er ikke bare et pædagogisk problem.
Det er et erkendelsesproblem hos regeringen, og det er det erkendelsesproblem, vi er nødt til at få diskuteret.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-05:
Jamen jeg regner da bestemt også med, at Venstre vil modsætte sig det forslag, altså det ville da være mærkeligt andet.
Men det, min bekymring går på, er, at det ikke fremgår af forhandlingsmandatet på nogen af siderne, hvordan regeringen skal forholde sig til det, og det vil sige, at med det forhandlingsmandat, der ligger i dag for regeringens virke på regeringskonferencen, så kan regeringen jo gå med til et kompromis omkring en formulering på det her punkt.
Hvis der kommer et traktatforslag tilbage til Folketinget efter Nicetopmødet med et kompromis på det her område, hvor den danske regering har givet sig, så ville det jo ikke få Venstre til at sige, at Venstre så her i Folketingssalen ville stemme imod den nye traktat, der kommer.
Hvis man skal være sikker på, at der ikke kommer et kompromis, som indeholder en traktatformalisering af Østrigsanktionerne, så man i virkeligheden kan gøre det igen, så kræver det, at vi får ind i det danske regeringsforhandlingsmandat, at man ikke kan lave et kompromis på det her område.
Derfor bliver vi da også af den grund nødt til at have genåbnet snakken.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Alene af den grund at det er et nyt forslag, har det naturligvis ikke specifikt kunnet blive nævnt i det mandat, som regeringen har fået af et bredt flertal i Folketinget, men derfor understreger jeg endnu en gang: Jeg tror ikke på, at nogen som helst i dette Folketing er i tvivl om, hvad der er Venstres mening om den sag.
Og så vil jeg gerne sige sådan helt principielt: Vi er meget optaget af, at dagsordenen i forbindelse med Nicetopmødet bliver så smal, måske ikke som overhovedet muligt, men i hvert fald så smal, så vi ikke vanskeliggør østudvidelsen, som jo netop er formålet med Nicetraktaten, og det går jeg ud fra, at også Dansk Folkeparti er enig i.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-10-05:
Jeg vil gerne vende tilbage til diskussionen om forbedringerne i det danske samfund og herunder især Venstres påstand om, at princippet om, at pengene følger barnet, ikke koster noget.
Jeg vil gerne fortælle fru Ulla Tørnæs, at ved sidste valg for 2½ år siden - så meget har jo formentlig ikke ændret sig i det danske samfund de sidste 2½ år - beregnede man, at en kommune som f.eks. Rødovre skulle betale 13 mio. kr. mere, hvis de skulle lade pengene følge barnet. En kommune som Herlev skulle betale 11 mio. kr. mere, alene på grund af de børn, som i dag ikke bruger institutionerne.
Jeg vil gerne spørge Venstre: Hvad er det for en dokumentation, de har, når de siger, at princippet om, at pengene følger barnet, ikke koster noget?
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Hvis nu fru Elisabeth Arnold gjorde sig den anstrengelse at sætte sig ind i, hvad det rent faktisk er, Venstre foreslår på det her område, så er jeg sikker på, at vi kunne blive enige om, at det her rent faktisk ikke koster ekstra penge.
Det handler om, at man, når man er visiteret, når man har fået en plads af kommunen, så skal have en valgfrihed til selv at vælge, hvordan man ønsker at indrette børnepasning.
Det kunne være en kommunal institution, det kunne også være en privat puljeordning, det kunne også være, at man ønskede at få pengene til at ansætte en ung i huset, eller det kunne være, at familien selv ønskede at varetage opgaven.
Der er altså ikke tale om, at det her kommer til at koste kommunen ekstra, for kommunen har som sagt på forhånd tildelt en plads.
Men i det tilfælde, en familie vælger et alternativ til den kommunale institution, så frigøres der en plads, og det vil sige, at så er der et andet barn, der kan få et tilbud. Så faktisk betyder det, at vi kan passe flere børn for ikke de samme ressourcer, men inden for de samme rammer.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-10-05:
Hvis enhver børnefamilie vidste, at der ville følge penge med en indskrivning i de kommunale dagpasningstilbud, hvad skulle så forhindre alle børnefamilier i at lægge billet ind på den ordning?
Den vil jo automatisk blive dyrere, fordi alle vil ønske en ordning, hvor der automatisk følger penge med.
Jeg vil gerne spørge fru Ulla Tørnæs: Hvordan kan det være, at Venstre aldrig nogen sinde i de perioder, de har været i regering, har foreslået et sådant system, men kun, når de har været i opposition?
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Jamen til fru Elisabeth Arnold vil jeg sige, at nu ser jeg bestemt frem til, at jeg inden længe kan være med til at fremsætte det her forslag på vegne af et regeringsparti.
Kommunen fastsætter antallet af pladser, dvs. kommunen har fuldstændig hånd i hanke med udgifterne på det her område.
Men det handler om at skabe øget valgfrihed for børnefamilierne.
Jeg tror faktisk på, at børnefamilierne er dem, der er bedst til selv at vide, hvordan de bedst kan indrette deres hverdag.
Og det kan være, at hverdagen ikke nødvendigvis lige passer ind i en 6-17-åbningstid i en daginstitution.
Hvorfor skal børnefamilierne ikke have mulighed for at tilrettelægge deres dagligdag ud fra de behov, de har?
Jes Lunde (SF), 2000-10-05:
Det lød for lidt siden, som om Venstre seriøst mente, at ventelisteproblemerne på sygehusene skulle løses ved, at der var frit valg.
Men det kan fru Ulla Tørnæs jo ikke for alvor mene med de vel 150-200 pladser, der findes på privathospitalerne sammenlignet med de mange, mange tusinde, der findes i det offentlige system.
Så det er jo ikke noget, der giver noget træk i nogen retning.
Det handler vel mere om at sørge for, at amterne har en ordentlig økonomi som fundament for at drive sygehusvæsenet.
Dér har jeg forstået, at Venstre er parat til at øge nogle af bevillingerne.
Der vil jeg så bare gerne vide, hvis det er noget, vi skal nå til enighed om i en finanslovforhandling,
om Venstre også har nogle ordentlige indtægtsforslag, som vi andre kan tage alvorligt.
Nu skal vi ikke høre om nedskæring på ulandsbistand, for det kan vi jo i hvert fald ikke støtte.
Der er et flertal i Folketinget, der heldigvis er imod det.
Men har Venstre nogle ordentlige ideer, nogle andre ideer, der er en chance for at samle flertal for?
Indtil nu har jeg mest hørt Venstre afvise alle indtægtsforslag.
Og hvis det er sådan, så kan vi altså ikke bare finde 1½ mia. kr. ud af den blå luft.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Det er fuldstændig korrekt forstået, vil jeg sige til hr. Jes
Lunde.
Det frie valg er en rettighed, som patienten skal have.
Man kan vælge et privathospital, men det private hospital kan naturligvis kun være et supplement til det offentlige.
Det er også tænkt sådan.
Og så tror vi faktisk på, at i det øjeblik, man får et frit valg, i det øjeblik man selv har mulighed for at vælge, vil der komme en dynamik og ske en effektivisering i det offentlige sundhedsvæsen, en tiltrængt dynamik og effektivisering. Jeg taler ikke om det enkelte sundhedspersonale, det faglige personale rundtomkring i sundhedssektoren, for de arbejder virkelig og pisker derudad.
Men der er nogle strukturer og nogle mekanismer i opbygningen af det danske sundhedssystem, som er tilsandet, og jeg synes, at det i og for sig ville være rart, hvis SF også ville være parat til at anerkende det og være med til at diskutere, hvordan vi får ændret på strukturerne i det danske sundhedssystem, så vi kommer væk fra den 34. plads, som vi desværre er blevet placeret på via en WHO-undersøgelse for nylig.
Det synes vi ikke er værdigt overhovedet.
Så de private hospitaler er naturligvis et supplement, som skal være med til at skabe en øget effektivitet i det offentlige system.
Jes Lunde (SF), 2000-10-05:
Jeg synes altid, at det er spændende at diskutere dynamik og fornyelse, så ja: Vi går meget gerne ind i den diskussion.
Det, man måske kan undre sig over, er, at det, de mange Venstresygehusudvalgsformænd ikke kan magte udeomkring i amterne, kan man sådan altså vupti få til at fungere ved, at der er et lille privathospital, der kommer ind på banen.
Det er ren voodoo for mig, men lad os høre noget mere om det, når Venstre en gang kan gøre det konkret.
Men så var der lige det dér med indtægtsforslagene.
Hvis vi skal få råd til alle de mange gode ting, som Venstre gerne vil - og det er jo gavebodernes parti sådan lige for tiden - hvad er det så, man har af indtægtsforslag? Har vi noget, der er værd at snakke om fra Venstres side?
De mere rå, sociale besparelser vil man jo ikke fortælle om mere.
Der er jo gået valgkamp i den.
Man er jo holdt op med at snakke om dem.
Vi ved godt alle sammen inderst inde herinde, at Venstre ved vi, hvor vi har i den henseende.
Men det vil partiet ikke sige nu.
Så nu må man anstændigvis komme op med noget andet, når man skal have finansieret de udgiftsforslag, man selv kommer med.
Lad os høre noget om det.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Vi har, som nævnt i vores finanslovoplæg, valgt at oppriotere hele sundhedssektoren.
Vi mener, det er tiltrængt med en økonomisk saltvandsindsprøjtning til sygehusvæsenet, og derfor har vi afsat 1,5 mia. kr. Så vil jeg bare sige til hr. Jes Lunde: Det er jo ikke SF, der har monopol på, hvordan tingene bedst finansieres i det danske samfund.
Vi er kommet med vores forslag, og det kan vi så diskutere.
Vi er kommet med vores forslag, som er klart tilkendegivet i Venstres finanslovoplæg, og vi har peget på, at vi mener, at det er helt rimeligt at spare på den danske ulandsbistand ved at fastfryse ulandsbistanden på 1999-niveau.
Dér frigøres der faktisk ganske anselige ressourcer.
Vi synes ikke, det er værdigt, vi synes ikke, at det er godt, at vi har et nødlidende sundhedsvæsen, samtidig med at vi bryster os af, at vi absolut skal fastholde førstepladsen som donor af ulandsbistand.
Selv ved en fastfrysning på 1999-niveau vil vi faktisk være i toppen, og det synes vi er ganske flot.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-10-05:
Nr. 34!
Hvis ikke det var Folketingssalen, så kunne man tro, at Venstres ordfører var gået til bankospil.
Jeg vil gerne spørge fru Ulla Tørnæs, om hun virkelig mener, at de danske læger og sygeplejersker er dårligere, end de er i Oman, som ligger på en 8. plads, eller i Colombia, som ligger på en 22. plads?
Kan vi ikke blive fri for den snak om nr. 34, når vi alle sammen godt ved, at det er vores middellevetid, der hiver ned, fordi vi vejer for meget, drikker for meget og ryger for meget.
Det kan godt være, at fru Ulla Tørnæs ikke selv har disse laster, men det er der en stor del af danskerne, der har.
Vores sundhedsvæsen ligger faktisk i top. Vi kan bare konkludere, at alt det, som Venstre siger på sundhedsområdet, er ideologisk tågesnak.
Flotte overordnede floskler om frit valg og om, at patienten skal følge pengene, men hvad er konsekvensen?
Det var meget bevidst, at jeg sagde: Patienten følger pengene.
Hvad er konsekvensen?
Ja, konsekvensen er, at Venstre ikke kan svare på simple spørgsmål: Hvordan sikrer vi genoptræningen?
Hvordan sikrer vi de ældre på de medicinske afdelinger?
Hvordan sikrer vi, at patienter med sjældne lidelser får
en behandling?
Det har jeg spurgt om én gang.
Nu spørger jeg igen, og jeg spørger også tredje gang, hvis jeg ikke får et ordentligt svar.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Nu er det jo ikke første gang, vi hører den der bevidste fortalelse i et forsøg på at gøre sig morsom over andre partiers forslag, men lad mig forsøge at forklare fru Pernille Blach Hansen endnu en gang, hvad der er Venstres politik på det her område.
Vi har faktisk valgt at afsætte 1.5 mia. kr. til sundhedssektoren, fordi vi mener, det er nødvendigt med en saltvandsindsprøjtning for at få nedbragt ventelisterne, for at få investeret i et bedre udstyr rundtomkring i vores sundhedssektor og for at få efteruddannet personalet.
Jeg kan ikke forstå, at det skal betegnes som ideologisk tågesnak. Jeg vil spørge fru Pernille Blach Hansen: Hvad er det så, regeringen vil på det her område?
Hvad er det, regeringen vil, ud over at negligere, at man har fået en 34. plads på WHO's liste, som man ikke bryder sig om?
Pernille Blach Hansen (S), 2000-10-05:
Jeg kan bare konstatere, at Venstre åbenbart ikke kan svare på de her spørgsmål, for nu er det tredje gang, fru Ulla Tørnæs ikke svarer.
Jeg stiller derfor spørgsmålet én gang
Hvordan sikrer vi genoptræningen, og hvordan sikrer vi de ældre på de medicinske afdelinger?
Det ved Venstre ikke noget om, for de vil bare forære privathospitalerne 1.5 mia. kr.
Vi vil gerne gennemføre nogle gode ting på sundhedsområdet.
Vi har lavet en 3-årig aftale
med amterne, som sætter 20 nye initiativer i gang, og der skal personalet have tid og luft til rent faktisk at gennemføre det, i stedet for at partier i Folketinget bare hælder op med nye krav og nye krav og nye krav, i stedet for faktisk at give menneskene, som knokler med det her, tid til at få det til at fungere.
Vi har en kræftplan, vi har masser af ting i gang, og det ved Venstre godt, men Venstre har en ideologisk dagsorden, som hedder: Jo flere privathospitaler, jo bedre, og så lader vi bare patienten følge pengene.
Men kan jeg bede om et svar på mine konkrete spørgsmål, det ville være dejligt.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Et supplement.
Så kan det vist ikke siges tydeligere.
Så synes jeg, det er helt fint med de mange initiativer, som regeringen har sat i gang med kræftplanen osv.
Jo, jeg har svaret, vil jeg sige til fru Pernille Blach
Hansen
: Private hospitaler skal være et supplement til det offentlige.
Det vil sige, at de opgaver, som foregår i det offentlige, naturligvis fortsat skal foregå i det offentlige.
Det er ikke noget med, at man udvander det offentlige.
Der er tale om, at man giver patienterne en ekstra rettighed, en mulighed for at blive behandlet.
Det er rent faktisk derfor, vi har et sundhedssystem, det er for at behandle personer, og ikke for, at fru Pernille Blach Hansen skal lave ideologisk skoleridt imod privathospitaler.
Må jeg være fri!
Jann Sjursen (KRF), 2000-10-05:
Fru Ulla Tørnæs sagde for lidt siden, at det var uværdigt med det nødlidende sundhedsvæsen, og at der skulle tilføres flere ressourcer.
Det er Kristeligt Folkeparti enig i.
Det er et sted, hvor vi godt vil diskutere med Venstre, også hvordan det kan ske.
Er det ikke uværdigt, at Danmark som et af verdens rigeste lande skal tørre vores velfærdsproblemer, tørre vores problemer med at få f.eks. sundhedsvæsenet til at fungere af på verdens fattigste? Jeg siger det, for jeg synes, at fru Ulla Tørnæs i et svar til hr. Jes Lunde nævner som eneste konkrete finansieringsforslag, at Venstre vil skære i ulandsbistanden, og så kan man altså klare alle de problemer herhjemme.
Er det, fordi Venstre dybest set mener, at den store ulandsbistand, som Danmark rigtigt nok giver, er skyld i, at vi ikke kan klare problemerne i forhold til sundhedsvæsenet, de ældre eller ej, eller har man faktisk ikke andre finansieringsforslag, når det kommer til stykket?
Det synes jeg er vigtigt at få klarlagt her.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Jo, jeg vil sige til hr. Jann Sjursen, at vi i vores finanslovoplæg har peget på en lang række andre punkter; arbejdsmarkedsområdet, hvor vi vil slå nogle uddannelser sammen.
Men tiden tillader ikke at gå i detaljer, og tiden tillader mig desværre ikke at fremlægge Venstres finanslovoplæg fra ende til anden, men det får vi i øvrigt også en finanslovdebat om her i Folketinget.
Men vi har andre finansieringskilder end ulandsbistanden.
Så vil jeg bare sige om ulandsbistanden: Det er selvfølgelig altid udtryk for en prioritering.
Vi prioriterer meget højt, at vi får genoprettet det danske sundhedssystem, at vi får behandlet de patienter, som er på venteliste, at vi får nogle bedre styringsmekanismer i den offentlige sundhedssektor.
Derfor har vi valgt at pege på ulandsbistanden, hvor vi ligger i top, hvor vi ligger forholdsmæssigt højere end andre donorer.
Dér finder vi, at det er rimeligt ud fra en prioritering, at vi lægger os på et niveau med andre donorlande, selv om vi fortsat er i toppen på det her område.
Jann Sjursen (KRF), 2000-10-05:
Derfor synes jeg ikke bare, at Venstres prioritering er beklagelig, jeg synes faktisk også, at den er meget kortsigtet i forhold til, at den sikkerhedspolitik, vi skal føre globalt set i dag, ikke så meget er med krudt og kugler.
Det er faktisk med bistand til Central- og Østeuropa og også til udviklingslandene i syd, for at vi netop undgår, at vi efterfølgende skal til at betale store regninger først og fremmest menneskeligt set, men sådan set også økonomisk set.
Ulla Tørnæs (V), 2000-10-05:
Jeg er faktisk fuldstændig enig med hr. Jann Sjursen i formålet med dansk ulandsbistand.
Men vi må bare erkende - og det går jeg ud fra, at hr. Jann Sjursen også er enig i - at vi i dag er i en situation, hvor danske bistandsmidler går til korrupte regimer.
Regimer, der ikke overholder fundamentale, principielle menneskerettigheder, diktatorer osv. osv. Det mener vi ikke er rigtigt, og derfor har vi bragt det her på dagsordenen, og så er det udtryk for en prioritering, at vi ikke fortsat ønsker, at dansk ulandsbistand skal gå i de forkerte lommer.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-10-05:
Jeg tror, fru Lene Espersen har ret i, at Det Konservative Folkeparti nok er det eneste parti, der stadig væk er så populistisk, at partiet tør love befolkningen skattelettelser vel vidende, at hvis partiet kommer i regering, vil partiet ikke være i stand til at gennemføre det løfte. Fru Lene Espersen hævdede jo, at nogen tog patent på nejet, og begyndte derefter selv i allerhøjeste grad at tage patent på det ved at belære Folketinget om, lige præcis hvad nejet betød, og hvad det ikke betød.
Så vil jeg godt spørge fru Lene Espersen, som nu siger, at der skal være flere debatter om indholdet i EU: Hvis Det
Konservative Folkeparti stemmer for - og det ved jeg ikke rigtig - men hvis Det Konservative Folkeparti stemmer for den vedtagelse, regeringen har fremsat, er det jo det samme som at lukke debatten, allerede før den er kommet i gang.
Er det meningen?
Ellers så skal der i hvert fald først være en debat, efter Nicetraktaten er afsluttet.
Det er jo det, der ligger i regeringens forslag. Jeg vil godt høre, hvad fru Lene Espersen i virkeligheden mener med, at der skal være en debat.
Lene Espersen (KF), 2000-10-05:
En gang imellem får man næsten helt det billede, at hr. Keld Albrechtsen er ligesom sådan en Duracellkanin, der desværre kom til at stå stille, og som står og hopper op og ned og vipper frem og tilbage og ikke rigtig kan bevæge sig fremad.
Jeg er helt sikker på, at det også nok er et tema, der skal komme op og vende.
Jeg kan sige, at der allerede nu er annonceret flere debatter om EU generelt, og det bliver jo nok Nicemandatet og Niceforhandlingerne, vi kommer til at diskutere her i efteråret.
Jeg synes, det er lidt perspektivløst, at vi bliver ved med at køre rundt i det samme og det samme og det samme.
Jeg synes faktisk, at vi skal prøve at få det her ned på et plan, hvor vi begynder at diskutere mere konkrete ting, der sker i EU.
Mit forslag var, at vi tager EU's budget, der jo indeholder mange poster, og som vi i dag bare behandler i Europaudvalget, her ned i Folketingssalen og diskuterer det, diskuterer posterne hver for sig.
Bliver pengene brugt rigtigt?
Er der nogle områder, hvor vi synes, at EU skal være mere mådeholden?
Er der nogle områder, der trænger til et løft?
Det tror jeg der er nogle perspektiver i, og jeg tror også, der er de perspektiver i det, at vi ikke får denne her kedelige opdeling i ja og nej.
Jeg tror faktisk, at på mange områder kan vi få et næsten enigt Folketing om, hvordan pengene skal bruges.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-10-05:
Jeg synes ikke, fru Lene Espersen besvarede mit spørgsmål.
Jamen hvis flertallet i Folketinget, regeringen og Det Konservative Folkeparti, seriøst mente, at nu skulle vi på baggrund af resultatet af folkeafstemningen den 28. september omhyggeligt gennemgå Nicetraktaten, finde ud af, hvad det er for forslag, der ligger på bordet og så tage stilling i Folketinget til, hvad Danmark skal sige nej til, og er der noget, Danmark kan sige ja til, indbyde, som statsministeren gjorde, til et møde, hvad skal vi så holde møde om på onsdag, hvis Det Konservative Folkeparti og regeringen i dag allerede lukker debatten med det forslag til vedtagelse, som ligger?
Hvad er det så, der er meningen med, at man indbyder til debat?
Så er det jo netop ikke en gennemgang af tingene, som kan føre til, at man tager konkret stilling.
Så er det bare, at man siger til de partier, der har anbefalet et nej ved folkeafstemningen: Der bliver intet ændret.
Vi kører videre fra regeringens og Det Konservative Folkepartis side, som om intet var hændt, som om befolkningen ikke havde talt.
Jeg synes, fru Lene Espersen skylder os et svar.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-05:
Sidst på formiddagen havde jeg en meningsudveksling med fru
Ulla Tørnæs om det her kompetencekatalog, som Venstre har foreslået som den her gode idé efter nejet i torsdags
Stor var derfor min forbavselse, da jeg kom op i middagspausen og tændte for TV-Avisen, som jo har en udsendelse kl. 12.
Der kunne de opliste en lang række emner i forhold til Venstres bud på et kompetencekatalog.
Min forundring bygger alene på, at jeg synes, det var mærkeligt, at jeg ikke kunne få svar fra Venstres ordfører her i salen, og så kan man gå op og tænde for TV-Avisen og blive meget bedre orienteret, end man kan her i salen.
Så det var bare lige et lille reklameindslag for TV-Avisen.
Derudover vil jeg spørge fru Ulla Tørnæs i forhold til, at der ikke kan genåbnes et forhandlingsmandat, hvad Nicetraktaten angår: Gælder det også i forhold til f.eks. Østrigsanktionerne?
Der ligger et forslag på bordet fra Europa-Kommissionen, der jo går ud på at formalisere Østrigsanktionerne.
Hvis vi fra dansk side skal være sikre på, at regeringen modarbejder det forslag, er det så ikke nødvendigt af den årsag at få åbnet mandatet?
Der fremgår ikke af mandatet, at man ikke i forhandlingerne kan formalisere Østrigsanktionerne i traktaten.
Derfor vil jeg spørge fru Ulla Tørnæs: Er der alligevel ikke et behov for endnu en drøftelse af at få åbnet for det mandat?