Morten Østergaard (RV), 2005-05-25:
Vi skal have en folkeskole for alle.
Alle elever i den danske folkeskole skal have den bedst mulige uddannelse.
Det er der formentlig ikke nogen mulighed for at skabe uenighed om i Folketingssalen.
Der er mange gode elementer i Socialdemokratiets forslag.
Men der er den tendens, som vi også har forsøgt at afdække lidt gennem vores spørgsmål, at man anskuer folkeskolen med en slags sort-hvidt syn, hvor man pr. definition gør det til et problem at være tosproget.
Det er det ikke.
Det afhænger naturligvis helt af ens danskkundskaber, om det er et problem.
Med et godt og alderssvarende dansk kan man vel tværtimod sige, at det at være tosproget kan blive en styrke.
Men der tænkes nok ikke i den her sammenhæng på ambassadebørn eller på børn, som gennem ophold i udlandet har erhvervet sig et andet sprog.
Derfor er faren, at forslaget her går ind og etnificerer problemerne, idet både ånd og indhold på flere punkter gør, at det må bidrage yderligere til stigmatisering.
Så konstaterer man korrekt i forslagets bemærkninger, at mange skoler gør det godt og bidrager positivt til integrationen.
Derfor er det efter vores mening også forkert at kræve kvoter for antal tosprogede.
Det afgørende må være elevernes faglige kompetencer.
Hvis ikke enhver tosproget fremover skal være et problem, er vi nødt til at sige, at det er de faglige kompetencer, der er afgørende.
I Århus er det siden 1992 lykkedes at nedbringe andelen af børn, der starter i folkeskolen, som skal starte i en modtageklasse, fra en tredjedel i 1992 til 7 ud af 100 børn i dag.
Et andet problem i forslaget er efter vores opfattelse den manglende anerkendelse af forældrenes rolle.
Det ses også i L 135, som er regeringens version af det, som er forslagets punkt 2. Her ser vi samme problemstilling, nemlig den, at der skal indføres tvangsmekanismer, som udraderer forældrenes rolle.
Det er vi imod.
Vi ønsker, at forældrenes inddragelse skal være maksimal, og derfor ønsker vi heller ikke tvang.
Til gengæld synes vi, at det kan være en udmærket idé at bede kommunerne om at ændre deres skoledistrikter og her være kreative for at kunne fremme en bedre fordeling.
Så kan de forældre, som der er masser af, som ønsker at tage ansvar og netop give deres børn de bedst mulige uddannelsesmæssige forudsætninger,
slippe for noget af den spændetrøje, som skoledistrikterne rundtomkring giver dem.
Her kan kommunerne i dag i vid udstrækning gøre meget.
På informationsdelen er vi også meget åbne over for forslaget.
Vi har tidligere foreslået, at alle forældre indkaldes til et førskolemøde, 2-3 år før deres børn når skolealderen, således at de allerede der kan begynde at forberede sig på, hvad det vil sige at skulle have skolebørn frem for børnehavebørn.
Så er der forslaget omkring heldagsskolen, hvor man i bemærkningerne nævner Odense Kommune som et eksempel.
Det bevidstgør sådan set os om, at der er muligheder, hvis man får dispensation.
Vi synes, at det, der bliver anvendt i Odense, virker rimeligt og fornuftigt, men vi synes ikke, at der er noget i vejen for, at det skal ske på dispensation, for vi ønsker ikke at indføre heldagsskolen ad bagdøren.
Det kan også være udmærket med flere lærertimer og lavere klassekvotienter, måske særlig det første, men det er kommunerne, der har ansvaret for folkeskolens økonomi.
Til gengæld er vi meget, meget enige i behovet for at opprioritere uddannelsen på seminarierne i tosprogethed og især også efteruddannelsen af lærere.
Der er redegjort for i bemærkningerne, at det er veldokumenteret, at der er et efterslæb her, og vi synes egentlig også, at ministeren burde tage det til efterretning og kaste sig ud i kampen for, at lærernes kvalifikationer på det her område bliver forbedret.
Et særlig vigtigt punkt er punkt 11 om forskningsprojekter, hvor vi er meget enige i, at der er behov for metodeudvikling.
Vi har hørt ministeren sige i dag, og vi har også hørt ministeren sige det ved andre lejligheder, at det sådan lidt er, hvad man tror på, og hvilken overbevisning man har, og at ingen kan fortælle ham noget andet.
Men det vigtigste er nu engang, at vi får det dokumenteret, for vi har også set eksempler på, at forskningsresultater fra andre lande er blevet affejet som værende ikke gældende i Danmark, fordi der gør sig helt særlige forhold gældende.
Jeg tænker bl.a. her på en ansøgning fra Århus Kommune om at få lov til at undervise på arabisk i forskellige fag.
Det er blevet afvist fra ministeriets side på trods af, at det er relativt veldokumenteret, at det muligvis ville være et godt eksperiment at give sig i kast med.
Endelig kan vi sige med en lille smule ironi, at vi udmærket forstår Socialdemokratiets behov for i punkt 12 at værge sig lidt mod det frie skolevalg, som man har været med til at indføre i folkeskoleforliget.
Det vil vi sådan set gerne medvirke til, men det skulle Socialdemokratiet måske have tænkt på noget før.