runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2005-03-10:
Lovforslag nr. L 26 er en genfremsættelse af L 74, dog med en enkelt ændring.
Lovforslaget forbedrer mulighederne for at give børnene rundtomkring i de danske daginstitutioner en god og sund mad hver eneste dag.
Der er lagt op til ændringer af den eksisterende lov, og det er der, fordi det har vist sig, at der er bestemmelser, der betyder, at flere institutioner har måttet nedlægge ellers velfungerende madordninger, og at det er svært at etablere nye, samt at der er et ønske om at udvide ordningen, så også de helt små børn kan være med, nemlig dem fra 0 til 2 år.
Lovforslaget lægger således op til en ændring af, hvad forældrene må betale til på området.
Som det er nu, må forældrebetalingen kun dække omkostningerne til selve maden og f.eks. ikke til den køkkenassistent, der tilbereder den.
Det ændres, så forældrebetalingen fremover svarer til de faktiske omkostninger ved ordningen.
Det bliver også sådan nu, at kommunerne fremover skal lægge et loft over, hvor meget madordningerne må koste.
I Venstre støtter vi de forbedringer, der er lagt op til i den lovgivning, som er blevet fremsat forslag til her, og vi agter derfor at stemme ja til lovforslaget.
Jesper Langballe (DF), 2005-03-10:
Jeg blev fanget af en detalje i replikskiftet mellem ministeren og fru Line Barfod, som jeg vil bede ministeren uddybe.
Fru Line Barfod sagde i sin første korte bemærkning: Det er jo let nok at have frit valg, når man er i stand til, har råd til at give 2.000 kr. ekstra for at få sit barn i den gode børnehave.
Den gode børnehave!
Det synes jeg var meget interessant.
Nu kunne jeg så forstå på ministerens svar, at ministeren gjorde gældende, at det her jo godt kunne betyde en kvalitetsforbedring, altså at det ikke bare var nogle profitmagere, som tager penge ud af det hele, men at kvaliteten blev forbedret.
Det forstod jeg var ministerens synspunkt, men at ministeren dog ikke gik så vidt som fru Line Barfod, der altså mente, at den privat finansierede børnehave som en selvfølgelig og automatisk ting var den gode børnehave i modsætning til den, vi indtil nu har i dag, som er den mindre gode børnehave.
Det var jo netop sådan, at jeg gjorde gældende, at jeg synes, vi har nogle fremragende offentlige pasningstilbud, nogle fremragende institutioner, og at medarbejderne i de offentlige institutioner gør en fantastisk stor og dygtig indsats.
Vi har også i Ministeriet for Familie- og Forbrugeranliggender stået for et projekt omkring kvalitet i daginstitutionerne, der nu er afsluttet, hvor vi har set masser af eksempler på fremragende måder at håndtere det at udvikle børn og skabe læring i børneinstitutionerne på.
Så der gøres et fantastisk godt stykke arbejde i de institutioner.
Men man skal da aldrig nogen sinde afvise, at noget kan gøres bedre, og jo større mangfoldighed der er, og jo mere frodighed der er omkring de her ting, jo flere der får ideer og bliver kreative, jamen jo større er chancen da for, at vi kan gøre det endnu bedre.
Det er også derfor, vi har sådan et projekt som kvalitet i daginstitutionerne.
Det er jo netop for hele tiden at spørge: Kunne vi gøre det endnu bedre, kunne vi lære af hinanden at gøre tingene endnu bedre?
Så jeg deler helt hr. Jesper Langballes betragtninger.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-10:
Jeg troede bare, at man, da man fandt på det her lovforslag, så havde tænkt sig nogle konkrete eksempler på noget, der kunne være godt for nogle bestemte grupper af børn, eller at man måske havde set det i et børneperspektiv, men det har man så ikke, kan jeg så forstå, eller hvordan ser det ud?
Hvordan kan vi skabe mere balance i familiernes hverdag?
Og det er jo i virkeligheden jo så også at tage afsæt i børnene, for hvad betyder det at skabe sammenhæng for børnefamilierne, balance for børnefamilierne?
Ja, det betyder jo at give børnene mere kvalitet og trivsel, og derfor er det udgangspunktet her, at hvis forældrene mener, at der er noget, der vil være bedre for at få familien til at fungere, nogle tilbud, der er bedre for familien, så kan de vælge en privat børneinstitution, en privat daginstitution af den type, som vi lægger op til her, i stedet for de tilbud, der er i dag.
De kan også lade være, og så vil der ikke opstå nogen.
Ministeren indledte bl.a. med at sige, at der var politikere til stede her, som var klogere end befolkningen som sådan, og jeg vil meget gerne påpege, at jeg ikke tilhører gruppen af de politikere, for jeg er meget tungnem.
Jeg forstår ikke helt, hvad ministeren mener, når han siger, at det kan komme børnene til gode med de her private daginstitutioner.
Man kan til hver en tid samle en gruppe forældre, som kan etablere en fri børnehave, en puljeordning.
Hvordan er det konkret, at dette her kommer børnene til gode til forskel for de muligheder, der i forvejen er på området i dag?
Det sagde jeg ikke.
Jeg sagde, at der nogle til stede, som mente, at de var det.
Der er jo en væsentlig forskel der.
Hvordan kommer det her så børnene til gode?
Det vil være forældrene.
Og der er det så min påstand, at forældrene jo normalt selv er i stand til meget godt at vurdere, hvad der er bedst for deres børn, og hvis de vælger det her, så er det, fordi de mener, det er bedre for deres børn, og så er det nok rigtigt, for forældrene kender jo børnenes vilkår bedst.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Når man begynder at dele børnene ud fra, om deres forældre har penge eller ej, er det et totalopgør med den måde, hvorpå vi hidtil har set på tingene i Danmark, hvor vi har sagt, at børnene skal gå sammen, og at hensynet skal tages til børnene og ikke ud fra forældrenes pengepung.
Så det er en afgørende ændring i sammenligning med det, man har i dag.
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Så vil jeg bare minde fru Line Barfod om, at der i den verden, vi lever i, faktisk er børn, der bliver smidt ud af folkeskolen af forskellige årsager.
Det sker, og der kan forekomme tilfælde, hvor der er et barn, som er i en institution, hvor de pædagoger, der er til stede, måske ikke er i stand til at håndtere det barn, og hvor man så finder en anden plads til det barn.
Det er i sidste ende kommunens ansvar at finde pladser til de børn, som der skal være pladser til, så det er ganske enkelt ikke korrekt, at det her vil forvride noget socialt på nogen måde.
Det dækker lovforslaget ind.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Jeg er fuldstændig klar over, at der stadig er mulighed for søskenderabat og fripladstilskud osv.
Men det ændrer ikke ved, at man har muligheden for at smide børnene ud, hvis forældrene ikke kan betale.
Den mulighed eksisterer ikke i dag.
I dag siger vi, at det er vigtigt, at børnene kan gå i børnehave.
Ligesom vi aldrig kunne drømme om at smide et barn ud af folkeskolen, kunne vi i dag heller ikke drømme om at smide et barn ud af børnehaven, fordi vi først og fremmest i Danmark opfatter børnehaver som noget, der er godt for børnene, og ikke bare som en opbevaring.
Med det her forslag går man ind og siger, at børnene nu skal kunne smides ud, når forældrene ikke kan betale.
Gårdbørnehaver osv. er en mulighed, der er der i dag.
Der er ikke noget behov for, at private skal kunne tjene penge på at lave børnehaver, for at man kan lave skovbørnehaver.
Det behøver vi ikke den her lovændring til.
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Fru Line Barfod angreb mit menneskesyn ved at sige, at vi kunne finde på at smide børn ud af institutionerne, hvis forældrene af en eller anden årsag ikke kunne betale.
Der vil jeg godt sige, at servicelovens § 26 også gælder for privatinstitutionerne, og det vil sige, at der er mulighed for at få søskendetilskud og fripladstilskud, hvis forældrene ikke kan betale.
Så skulle den være klaret.
Så vil jeg også godt sige, at hvis det her lovforslag bliver vedtaget, og det gør det, fordi Dansk Folkeparti støtter det, vil der være mulighed for, at der kan komme flere skovbørnehaver, flere havbørnehaver og flere virksomhedsbørnehaver, og det er jo positivt, så vidt jeg kan forstå på fru Line Barfod.
Betyder det så, at Enhedslisten nu har ændret holdning og vil støtte lovforslaget?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-10:
Mange tak.
Vi mener, det repræsenterer et helt grundlæggende opgør fra regeringens side med nogle helt fundamentale principper i den danske velfærdsmodel.
Familie- og forbrugerministerens lovforslag er en genfremsættelse af lovforslaget om, at private driftsherrer skal kunne drive daginstitutioner, og at de skal kunne tjene penge på det, og at det nuværende loft på forældrebetalingen på henholdsvis 30 pct. og 33 pct. skal væk, sådan at de nye private daginstitutioner kan koste det, de vil.
Vi synes, det er højst ubehageligt at se på.
Der har på et tidspunkt været en diskussion om narkobehandling, stofmisbrug osv., og det er ret ubehageligt at se på, at folk kan skaffe sig formuer på andres ulykker.
Vi er imod det her, fordi det betyder en deling af børn i førskolealderen.
Vi har altid eller i hvert fald i mange år her i Danmark bestræbt os på at holde børn samlet i et forløb.
Vi har bestræbt os på det ud fra demokratiske hensyn.
Vi har ønsket, at arbejdsmandens børn skulle gå i daginstitution og i skole sammen med direktørens børn for at sikre, at vi kunne holde sammen på et samfund, der består af mange forskellige sociale grupperinger.
Det, man lægger op til her, tror jeg enhver vil kunne bekræfte,
er, at man får fordelt børn, sådan at de børn, hvis forældre har råd, kan være i de børnehaver, der er dyre, hvor der ikke er noget loft, altså de private.
Forældre, der ikke har råd til at betale mere end loftsbeløbet, vælger så de offentlige, og så har vi fået den deling af børnene, som vi har bekæmpet i en årrække.
Så har der været en del sammenligninger med Norge.
Norge har meget kraftigt udbygget den private sektor, fordi de kom meget sent i gang med de offentlige udbygninger.
Derfor var de også nødt til at søge hjælp hos de private.
Men vi er jo ikke i den tvangssituation.
Deres erfaringer er helt entydige, nemlig at de private institutioner ikke vil tage børn med problemer, at de ikke vil tage handicappede børn, at de ikke vil tage børn, der er tosprogede osv., plus at det er fantastisk svært at sikre informationer fra de private børnehaver til det offentlige system, fordi de konkurrerer om, hvem der skal stå for de kommende børnehaver, og så udleverer man ikke oplysninger.
Endelig synes jeg, at man skal mærke sig, at der ikke er en eneste af dem, der arbejder med børn, som har ønsket det her forslag.
Det gælder de organisationer, der arbejder inden for området, og det gælder forældreorganisationer.
Det kunne godt ligne, at man tilstræber at ændre den danske velfærdsmodel hen i retning af den amerikanske model, hvor man ønsker øget brugerbetaling, hvor man ønsker øget deling af børn, og hvor man ønsker et grundlæggende opgør med store dele af den velfærdsordning, vi har i dag.
Det er i det lys, vi skal se forslaget.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Jeg kan heller ikke læse lovforslaget på anden vis.
Det er slet ikke der, forskellen er.
Jeg har ikke noget imod, at man tjener penge, men jeg har noget imod, at man skal tjene penge i kraft af offentlige tilskud og med dette forslag oven i købet i kraft af offentlige merudgifter.
Det kan ikke lade sig gøre, medmindre man poster alle de penge i, der står i bemærkningerne man vil.
Det er da interessant, at Venstre og Konservative – Dansk Folkeparti skal jeg ikke udtale mig om – synes, at det er fedt, at man poster en masse offentlige penge ud i private virksomheder, som dermed skal have lov til at trække et overskud ud.
Det er sådan set lidt nyt for mig, men jeg er jo også ny nu.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Jeg hører fru Lotte Bundsgaard tale for, at der nu også skal være mulighed for at etablere friplads, når det gælder madordninger.
Men hvem har ansvaret for børnene, når man indfører en sådan ordning?
Mener fru Lotte Bundsgaard, at det er forældrene, der har ansvaret ved sådan en ordning, eller er det det offentlige, der har ansvaret?
Martin Henriksen (DF), 2005-03-10:
Jeg synes, det er et skræmmebillede, der bliver tegnet, og så kan jeg ikke forstå, hvorfor Enhedslisten ikke vil støtte lovforslaget, når det faktisk er fremsat på grund af forældreønsker, ønsker fra institutioner og ønsker fra kommuner.
Er det noget, Enhedslisten tager med i sine overvejelser, når man skal afgøre, om man vil stemme for eller imod en lovgivning her i Folketinget?
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-10:
Jeg mener bestemt, at det er os som forældre, der har ansvaret for vores børn.
Vi har ansvaret for, at de får en god barndom, for, at de bliver opdraget godt, for, at de er glade, og hvad ved jeg.
Men vi ved jo godt, at der er nogle forældre i det her land, bl.a. enlige lavtlønnede forsørgere, som ikke har råd til at betale det hele for en daginstitutionsplads, og dem giver vi friplads, også selv om det jo er deres ansvar, at børnene bliver passet.
På samme måde synes vi, at når man nu må lægge arbejdslønnen oven i det, som maden koster, så kan det blive dyrt.
Der er det bare, vi siger, at på samme måde, som vi giver friplads til det at få passet vores børn, som jo også er vores ansvar, synes vi, at vi også skal give friplads til maden.
Vi synes ikke, det er rimeligt, at der vil sidde et par børn på stuen med den madpakke, som de har med hjemmefra, fordi deres forældre ikke har haft råd til at betale den løn, der ud over maden skal betales for madordningen i børnehaven.
Faktisk mener jeg, at det kunne være godt, hvis vi i det offentlige kunne sikre et varmt måltid mad til vores børn både i daginstitutionerne og i skolerne, men det er nok lige at tage munden for fuld.
Så derfor støtter vi også, at vi har madordninger, hvor vi som forældre kan betale lidt for maden til vores børn.
Men det, man gør med forslaget her, er jo, at man gør det noget dyrere, fordi man regner lønningerne med i prisen, og her er det altså, at forskellen mellem De Konservative og Socialdemokraterne kommer frem.
Det er da en forskel mellem De Konservative og Socialdemokraterne, og den vil jeg gerne stå ved.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-10:
Mange tak for ordet.
Navnet er Pernille Vigsø Bagge.
Fra SF's side gik vi imod ordningen, da den i sin tid blev lavet, og det gjorde vi af to hovedgrunde.
Først og fremmest var vi bekymrede over den deling af børnene, der betyder, at børn af de forældre, der har råd til at betale, kommer til at modtage den gode institutionsmad, mens børn af forældre, der ikke har råd til at betale, skal have madpakker med hjemmefra.
Det er lidt underligt at lave den skævdeling af børn, specielt i en periode, hvor regeringens politik i øvrigt bidrager til at øge forskellen mellem velhavende børnefamilier og fattige børnefamilier.
Som det allerede er sagt, giver de fleste vuggestuer faktisk mad til børnene allerede i dag.
Hvad sker der så, når man introducerer et forslag, hvorefter der kan opkræves betaling, specielt i en periode, hvor kommunernes økonomi er meget stram, fordi regeringen holder kommuner og amter i et økonomisk jerngreb?
Det er jo ikke svært at forudse.
Man behøver ikke være profet for at se, at kommunerne og amterne med sikkerhed vil lede i alle hjørner, hvor der er mulighed for at skaffe sig flere indtægter, og her vil der blive en mulighed for det.
Hvad vil det så komme til at betyde?
Det vil betyde, at fra at vi i dag har vuggestuer, hvor alle børn får mad, får vi fremover vuggestuer, hvor de mest velhavende familiers børn får mad og betaler for det.
Der er i den samme vuggestue en anden gruppe børn, hvis forældre ikke betaler, men giver børnene en madpakke med hjemmefra, og så får vi igen den deling af børnene, som vi i en lang årrække har forsøgt at undgå.
Vi er tilhængere af mad i daginstitutioner, og det er derfor, vi var meget begejstrede, da vi under den forrige regering var med til at afsætte penge på finansloven til at sikre gratis mad i institutionerne.
Vi synes i SF, det er vigtigt af to grunde.
Dels er det vigtigt af hensyn til børnenes evne til at koncentrere sig, at de får et sundt og nærende måltid mad i deres daginstitution og også i deres skole, dels er det godt for at imødegå fedme, at vi lærer børn at spise sundt og udvikler børns evne til at spise sundt.
Der er rigtig megen sundhed gemt i at sikre børn gratis adgang til mad i vores skoler og daginstitutioner.
Men det er klart, at det kan en regering, der er optaget af skattestop og af at holde udgifterne i ekstremt stram snor, i sagens natur ikke gå ind for.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Jeg vil altså sige, at vi ryster ikke på hånden i Det Konservative Folkeparti, når det kommer dertil, for det er principielt forældrenes ansvar at sikre, at deres børn får mad hver dag.
Jeg mener faktisk, at et af de allerstørste problemer, vi har her i samfundet, er, at alt for mange mennesker ikke tager ansvar for deres børn.
Hvis vi indfører en sådan ordning, som Socialdemokratiet foreslår, er vi i gang på glidebanen og bevæger os derhen, hvor vi giver det offentlige større og større ansvar for vores egne børn, og så kan vi læne os tilbage.
Hvis vi forestiller os, at man f.eks. fjerner betalingen til vuggestuer, når det gælder mad, som vi var inde på før, må vi som forældre også forvente en reduktion af den pris, vi betaler.
Vi betaler jo faktisk for det, det er bare indregnet i den pris, man afregner til kommunen.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-10:
Den konservative ordfører svarede sådan set ikke på mit spørgsmål: Hvis man fratager forældrene deres forældreansvar ved at gøre maden til en del af det offentlige tilbud, når børnene er over 3 år, hvorfor gør man det så ikke, når børnene er under 3 år, hvis man skal følge den konservative ordførers tankegang?
Så vil jeg godt sige, at den konservative ordfører talte lidt udenom.
Jeg spurgte den konservative ordfører: Hvad nu, hvis det viser sig – hvad jeg tror det gør – at madordningerne bliver dyrere end 150 kr. om måneden, hvis børnene skal have mad hver dag?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Vi har jo stadig – og det vil jeg gerne holde fast i – nogle konkrete forsøgsordninger, vi kan holde os til og se, hvad niveauet ligger på.
Vi snakker jo ikke om hverken 500, 600 eller 700 kr. om måneden, Egvad Kommune har f.eks. kunnet gennemføre en sådan ordning til 175 kr. om måneden, og det mener jeg altså ikke er nogen større omkostning.
Nu kan vi jo diskutere frem og tilbage, hvad det koster at smøre en madpakke, men jeg mener faktisk, vi er på et niveau, der matcher den tilstand, vi kender i dag.
Når vi snakker vuggestuer osv., er lovforslaget faktisk en forbedring på området.
De 0-2-årige børn får også mulighed for at være i en madordning, det synes jeg faktisk er positivt, og jeg mener heller ikke, vi skal fratage de 0-2-årige den mulighed, som findes i dag.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-10:
Den konservative ordfører taler meget om forældreansvaret, og som jeg hører den konservative ordfører, omfatter det bl.a., at man som forælder har ansvaret for, at ens barn får mad i daginstitutionen.
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører: Mener den konservative ordfører, at man skal afskaffe alle de gratis madordninger, der er i langt de fleste vuggestuer i Danmark?
Hvis man skal følge den konservative ordførers tankegang, fratager man jo forældrene deres forældreansvar, når maden er en del af pasningen.
Så vil jeg også godt høre, om den konservative ordfører synes, det er en god idé, at man opretter madordninger, hvis der på en stue sidder to-tre børn, hvis forældre ikke har råd til at være med i ordningen.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
For det første – det nåede jeg ikke at svare på før – mener jeg, det er helt fornuftigt, at vi har det sikkerhedsnet her i kongeriget, som sikrer børnene pasning og skolegang og fripladser i f.eks. børnepasningstilbud.
Det vil jeg gerne lige slå fast.
Men når vi snakker om børnenes mad, bevæger vi os ind på noget helt principielt, nemlig hvem der har ansvaret for, at børnene får mad hver dag, og hvis vi begynder at bevæge os væk fra, at det er forældrenes ansvar, mener jeg, vi er på en glidebane.
Når vi snakker beløb, ligger de på omkring 200 kr. pr. måned.
Undersøgelser har vist, at det reelt er sådanne beløb, vi snakker om.
Jeg ved ikke, om fru Lone Dybkjær er klar over, hvad det koster at smøre en madpakke til sit barn hver dag, men det er noget nær det samme niveau, så derfor vil det ikke medføre en merudgift for den enkelte forælder.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Jeg kan godt forstå, når forældre slår sig sammen, fordi de synes, det er i orden, at der bliver etableret madordninger.
Men der er nogle, som sådan set ikke har råd til det, så vi må bare konstatere, at selv om der er relativt billige madordninger, er der nogle, der ikke har penge nok til at være med i dem.
Det er selvfølgelig glædeligt, hvis den konservative ordfører ikke kender nogen, der har det sådan, men så er det måske et problem for den konservative ordfører.
Jeg synes faktisk godt, man kunne sige, at hvis det er sådan, at der bliver en madordning, vil det være rimeligt, at alle har mulighed for at deltage i den.
Man bør ikke være forhindret i det af økonomiske grunde, men man kan lade være, hvis man af andre grunde ikke ønsker det, og var det så ikke rimeligt, at den udgift på en eller anden måde indgik i forbindelse med fastsættelsen af frit valgs-grænserne?
Vi taler jo ikke om dramatiske beløb totalt set, men om afgørende beløb for den enkelte.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Hvis man som noget nyt laver en fripladsordning, som også indeholder børnenes mad, bliver det jo det offentlige, der får ansvaret for, at børnene får mad.
Det er den ene del af det.
Jeg må svare på det andet spørgsmål senere.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-10:
Jeg synes også, det er et forældreansvar, at børnene får mad, men det er vel sådan set ikke det, vi diskuterer.
Vi diskuterer en fripladsgrænse, og jeg vil gerne spørge den konservative ordfører, om han synes, det er o.k. at operere med fripladsgrænser – forstået på den måde, at for de forældre, der ikke har råd til at sende deres børn i daginstitution, medmindre de enten slet ikke betaler noget eller ikke betaler ret meget, er det o.k., at vi har den ordning.
Hvis det er tilfældet, vil jeg gerne spørge den konservative ordfører, hvorfor det ikke er o.k., at man reducerer tilsvarende, når der er tale om mad.
Foreløbig har det jo været sådan, at det kun har været de direkte madudgifter, man har kunnet kræve dækket, og ikke lønudgifterne, men er det ikke meget rimeligt, at hvis der kommer en ekstra lønudgift ud over udgifterne til pædagogerne, skal der også være mulighed for, at den er omfattet af fripladsordningen?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-03-10:
Jeg ser ikke nogen konflikt i det.
Så er den lov, der er vedtaget, jo sådan set overflødig, men så er vi også alle sammen glade og tilfredse, for det, det handler om, er jo at stimulere de svageste børn, der ikke bliver stimuleret hjemmefra.
Men at sige, at det trods alt er forældrene, der har ansvaret for at sikre, at deres børn får mad hver dag på alle tider af døgnet, synes jeg et eller andet sted ikke er i modsætning til det andet.
Line Barfod (EL), 2005-03-10:
Nu forstår jeg slet ingenting.
Ordføreren siger, at der tages hånd om de svageste ved at fastsætte fra ministerielt hold, at man skal gå tur med børnene, men jeg har meget, meget svært ved at forestille mig, at nogen ansvarlige pædagoger nogen som helst steder i landet ikke går tur med børnene, også selv om de ikke har fået et ministerielt dekret om det.
Men omvendt siger man, at når det gælder mad, vil man ikke tage hånd om de svageste.
Man vil ikke sikre, at alle børn får god og sund kost, man vil tværtimod give mulighed for, at kommunerne kan nedlægge de ordninger, der er i vuggestuerne i dag, og i stedet opkræve betaling fra forældrene.
Vi risikerer, at der bliver nogle børn, hvis forældre betaler for en madordning, og nogle børn, hvis forældre ikke betaler for en madordning, og at de så enten slet ikke har noget mad med eller bare har en humpel rugbrød, eller hvad man nu forestiller sig at et barn på 8 måneder skal have i madpakken.