Lene Espersen (KF), 2006-01-26:
Beslutningsforslaget fra SF opfordrer regeringen til at ændre lov om etablering af et udvalg vedrørende Forsvarets Efterretningstjeneste og Politiets Efterretningstjeneste, det såkaldte Kontroludvalg, med henblik på at give udvalget en række væsentlige yderligere beføjelser.
Desuden pålægges efterretningstjenesterne at udarbejde en årlig beretning om deres arbejde for at styrke Kontroludvalgets arbejde og give offentligheden indsigt i efterretningstjenesternes arbejde.
Jeg vil tillade mig at behandle det sidste tema om offentlighed først: Bemærkningerne indeholder en forholdsvis udførlig beskrivelse af de elementer, der efter forslagsstillernes opfattelse bør indgå i fremtidige årsrapporter om tjenesternes arbejde.
Det drejer sig bl.a. om en gennemgang af det aktuelle trusselsbillede, en beskrivelse af årets væsentlige begivenheder af betydning for tjenesternes arbejde, en beskrivelse af tjenesternes nationale og internationale samarbejdsrelationer og retningslinjer herfor samt en beskrivelse af de generelle retningslinjer for overvågning og registrering af danske statsborgere og danske og udenlandske organisationer og foreninger.
Forslagsstillerne peger endvidere på, at en årlig beretning bør indeholde oplysninger om, hvilke organisationer tjenesterne vurderer som en fare for rigets selvstændighed og sikkerhed, ligesom den bør indeholde et statistisk afsnit, der belyser antallet af registre, disses art, antallet af registrerede personer og organisationer, antallet af nyoptagelser og sletninger samt antallet af dommerkendelser for ransagninger og indgreb i meddelelseshemmeligheden efter grundlovens § 72.
Jeg synes, der er grund til at understrege, at der i løbet af de seneste år er sket en betydelig udvikling i den åbenhed, der udvises omkring efterretningstjenesternes arbejde.
PET har siden 2002 offentliggjort en årsberetning om tjenestens virksomhed, ligesom der er åbnet en hjemmeside for tjenesten.
PET's årsberetninger indeholder en række oplysninger om den internationale sikkerhedspolitiske situation og den betydning, som denne har for sikkerheden i Danmark, ligesom der omtales en række forhold af mere generel karakter, som har tilknytning til tjenestens virke.
Årsberetningerne indeholder ikke oplysninger om konkrete sager eller specifikke oplysninger om, hvilke personer eller organisationer der aktuelt er genstand for tjenestens efterforskning.
Det skyldes navnlig det forhold, at tjenesten for at kunne arbejde effektivt er nødt til at hemmeligholde oplysninger om aktuelle efterforskninger samt kilder og samarbejdspartnere.
På samme måde har Forsvarets Efterretningstjeneste siden 2004 udgivet en årlig efterretningsmæssig risikovurdering, ligesom FE i december 2004 åbnede en hjemmeside.
Begge efterretningstjenester offentliggør således allerede i dag en række af de oplysninger, der efterspørges af forslagsstillerne.
Men man må imidlertid som nævnt være klar over, at hensynet til efterretningstjenesternes effektivitet sætter visse grænser for, hvilke oplysninger der kan offentliggøres.
Derfor kan regeringen ikke støtte forlaget om, at efterretningstjenesterne pålægges yderligere forpligtelser på dette område.
Den første del af beslutningsforslaget lægger som nævnt op til at give Kontroludvalget en række nye og vidtgående beføjelser.
Efter forslaget skal Kontroludvalget således bl.a. have ubegrænset indsigt i efterretningstjenesternes arkiver og registre, muligheden for at afhøre ansatte i efterretningstjenesterne i forbindelse med efterretningstjenesternes aktivitet, kompetence til at føre straffesager og tjenestemandssager samt til at rejse sager om indgreb omfattet af grundlovens § 72, telefonaflytninger og ransagninger.
I betragtning af, hvor vidtgående beføjelser der er tale om, kan det godt undre en lille smule, at de enkelte beføjelser ikke er nærmere uddybet eller begrundet i bemærkningerne til beslutningsforslaget, hvor det alene mere generelt anføres, at det er vanskeligt at se, hvad der skulle være til hinder for, at man i et demokrati har en reel demokratisk indsigt i og kontrol med efterretningstjenesternes arbejde, sådan som det har været muligt i Norge.
Efter den gældende lov om Folketingets Kontroludvalg fra 1988 er udvalget etableret med det formål at have indseende med efterretningstjenesternes arbejde.
Efter loven skal regeringen derfor underrette udvalget om væsentlige omstændigheder af sikkerhedsmæssig eller udenrigspolitisk karakter, som er af betydning for efterretningstjenesternes virksomhed, ligesom regeringen skal underrette udvalget om indholdet af de retningslinjer, der gælder for efterretningstjenesternes virksomhed.
Udvalget kan efter loven enten mundtligt eller skriftligt over for regeringen tilkendegive sin opfattelse vedrørende de spørgsmål, som tages under behandling i udvalget.
Efter regeringens opfattelse vil en lovændring med de udvidede beføjelser for Kontroludvalget, som forslagsstillerne peger på, give anledning til alvorlige betænkeligheder, både i forhold til efterretningstjenesternes virksomhed og i forhold til almindelige principper om ministeransvar.
Hvis man giver Kontroludvalget så vidtgående tilsyns- og kontrolbeføjelser, som forslagsstillerne lægger op til, kan man spørge sig selv, om Folketinget ikke risikerer at påtage sig en stor del af det ansvar, som hidtil har ligget hos de ministre, der har ansvaret for efterretningstjenesterne.
Det er og bør efter regeringens opfattelse fortsat være de ansvarlige ministre, der først og fremmest har ansvaret for at sikre, at efterretningstjenesterne overholder gældende love og forskrifter.
Endvidere er det i Danmark et helt grundlæggende princip, at det er politiet og anklagemyndigheden, der efterforsker strafbare forhold og tager stilling til, om der er grundlag for at rejse tiltale mod enkeltpersoner, når vi ser bort fra Folketingets muligheder for at gøre et ministeransvar gældende, herunder eventuelt ved at rejse tiltale ved Rigsretten.
At give en sådan efterforsknings- og tiltalekompetence til et folketingsudvalg vil efter regeringens opfattelse bryde helt grundlæggende med den eksisterende opgavefordeling mellem den udøvende magt og Folketinget.
Samtidig vil en adgang for Folketinget til at rejse sager om indgreb omfattet af grundlovens § 72 kunne berøre de opgaver vedrørende kontrol med politiets og PET's tvangsindgreb, som traditionelt hører under domstolene.
Som bekendt kræver telefonaflytning og andre tvangsindgreb retskendelse.
Hvis retskendelse i hastende tilfælde ikke kan afventes, skal indgreb inden 24 timer forelægges for retten til godkendelse.
Man kan således forstå beslutningsforslaget sådan, at Kontroludvalget skal føre kontrol med domstolenes kontrol.
I det hele taget kræver en stillingtagen til spørgsmålet om en eventuel ny kontrolordning i forhold til efterretningstjenesterne i høj grad også, at man nøje overvejer, hvordan man kan undgå at svække efterretningstjenesternes effektivitet, herunder i forhold til kilder og internationale samarbejdspartnere, som erfaringsmæssigt lægger endog meget stor vægt på fortrolighed og kildebeskyttelse.
Efter regeringens opfattelse bør spørgsmålet om en ny kontrolordning derfor afvente resultatet af arbejdet i Udvalget vedrørende Politiets og Forsvarets Efterretningstjenester, det, vi i folkemunde kalder Wendler Pedersen-udvalget.
Særligt med hensyn til PET skal udvalget som sin anden hovedopgave gennemgå regelgrundlaget for tjenesten og i lyset heraf overveje behovet for og udformningen af en mere samlet regulering af PET's virksomhed.
Efter regeringens opfattelse er det naturligt, at spørgsmålet om en ny kontrolordning ses i sammenhæng med det nye regelsæt, som bliver resultatet af Wendler Pedersen-udvalgets arbejde.
Det er aftalt, at udvalget først afgiver betænkning, når undersøgelseskommissionen vedrørende PET's beretning foreligger.
Undersøgelseskommissionen har oplyst, at man sigter mod at afgive sin beretning ultimo 2006.
På denne baggrund, og da beslutningsforslaget som nævnt giver anledning til en række alvorlige betænkeligheder, kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.