runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2004-10-27:
Åh, javel ...
Nej, vi har ikke tænkt os at stille noget mistillidsvotum til justitsministeren.
Men vi har de her debatter, både forespørgselsdebatter og denne her »aktuel debat«, bl.a. for, om jeg så må sige, at holde ministrene i ørerne og sige, hvornår det er for dårligt, og hvornår ministeren ikke lever op til den i øvrigt fortræffelige målsætning, som den her regering har sat sig.
Og jeg vil gerne sige, at der er blevet talt umådelig meget, ikke mindst af hr. Jann Sjursen, om tillid – tillid til efterretningstjenesten, tillid til politiet.
Bevar mig vel, det har vi da.
Men jeg vil lige gøre opmærksom på, hvad Viggo Hørup engang sagde, nemlig at et demokratisk system er honnet i samme grad, som det er gennemsyret af mistillid.
Har man blind tillid til politiet, hvad skulle man så med domstolene?
Har man blind tillid til alle ministre, hvad skal man så med Folketinget?
Sådan er det, og derfor er den tale om, at man skal have blind tillid til alle mulige og ikke efterspørge noget, ikke kontrollere noget, direkte demokratinedbrydende.
Torben Hansen (S), 2004-10-27:
Vil statsministeren korrigere sine udtalelser fra åbningsdebatten, hvor statsministeren ikke ville anerkende, at der samlet set er skåret 3,5 mia. kr. i Miljøministeriets samlede bevilling, dvs. ordinær bevilling og international miljøbistand, siden 2001 til og med regeringens finanslovforslag for 2005?
Skriftlig begrundelse
Konfronteret med omfanget af de akkumulerede nedskæringer med finanslovforslaget for 2005 i Miljøministeriets samlede bevilling, dvs. ordinær bevilling og international miljøbistand, siden 2001 benægtede statsministeren på Folketingets talerstol torsdag den 7. oktober 2004 nedskæringernes omfang og svarede »Som det er svaret flere gange fra regeringens side, så anerkender vi ikke, at der er skåret 3,5 mia. kr., men vi anerkender, at vi har skåret på Miljøministeriets budget, og det har jeg heller ikke bestridt i dag.«
Svaret på spørgsmål nr. S 5585: Fra 2001 til finanslovforslaget for 2005 er den akkumulerede tilpasning« – det er jo et fint ord – »af Miljøministeriets totale bevillingsramme på minus 3,5 mia. kr.« Det er altså miljøministerens tal.
Men statsministeren benægtede endnu en gang nedskæringernes reelle omfang til trods for dokumentationen fra miljøministerens svar.
I stedet udtalte statsministeren, »men hvis jeg ikke tager meget fejl, så må der i de der tal være inkluderet, at der blev flyttet nogle penge fra Miljøministeriet over i Udenrigsministeriet«
– jo, den internationale miljøbistand blev flyttet, den blev ressortmæssigt flyttet fra Miljøministeriet til Udenrigsministeriet –
»og i hvert fald medmindre jeg bliver belært om noget andet, når jeg ser papirerne, så må jeg antage, at et beløb af den størrelsesorden også dækker over, at der bare er blevet flyttet nogle penge over til et andet ministerium, og så giver det jo ikke et fair billede af, hvad der reelt er sket.
Men det kan vi jo altid slås om i andre sammenhænge, alle disse teknikaliteter.«
Statsministeren påstod således, at de nævnte 3,5 mia. kr. i akkumulerede nedskæringer i Miljøministeriets samlede bevilling skyldtes ressortomlægninger i forbindelse med regeringsskiftet i 2001.
Spørgsmålet går i al sin simpelhed ud på, om statsministeren vil korrigere sine udtalelser fra åbningsdebatten torsdag den 7. oktober, hvor statsministeren, så vidt jeg erindrer, benægtede, at de samlede besparelser i Miljøministeriet siden 2001 og til 2005 udgør 3,5 mia. kr. Den benægtelse var jo lidt speciel, i og med at der faktisk ligger et svar fra Miljøministeriet, der viser, at de samlede besparelser, inklusive den internationale miljøbistand, er på 3,5 mia. kr.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-27:
Jeg anerkender ikke, og det gør jeg stadig væk ikke, at et tal på 3,5 mia. kr. giver et rimeligt billede af udviklingen i Miljøministeriets bevillinger.
Det er jo sådan, at tal kan opgøres på mange måder, men de er bestemt ikke alle lige rimelige.
Jeg kan på baggrund af opgørelser fra Finansministeriet og Miljøministeriet konstatere, at Miljøministeriets samlede bevilling fra 2001 til 2005 er reduceret med ca. 540 mio. kr. i årlig bevilling, når man tager højde for overflytning af den internationale miljøbistand til Udenrigsministeriet og udfasning af miljøstøtte til Østeuropa.
Den reduktion, der så er, består overvejende af generelle effektiviseringer, nedlæggelse af råd, nævn og puljer samt besparelser på erhvervsstøtteordninger.
Torben Hansen (S), 2004-10-27:
Man kan sige, at statsministerens svar jo i hvert fald er med til at fremme forvirringen ude i de små stuer, for vi står rent faktisk med et svar fra Miljøministeriet på spørgsmål nr. S 5585 fra september 2004, det er altså godt og vel en måned gammelt, hvori det klart bliver pointeret, at den samlede besparelse, opgjort både i international miljøbistand og i Miljøministeriet, er på 3,5 mia. kr.
Nu lægger man så lige pludselig nogle andre tal frem og siger, at det er effektiviseringer.
Det er det jo ikke.
Hvis tiden tillod det, ville jeg da meget gerne have læst konsekvenserne op, men jeg synes stadig væk, det virker lidt pauvert, at statsministeren ikke her i salen vil stå ved de 3,5 mia. kr., som er klart pointeret fra Miljøministeriet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-27:
Jeg har naturligvis også både set og læst miljøministerens besvarelse af spørgsmål nr. S 5585, hvor der bliver spurgt: Hvis man opgør tallene sådan og sådan, får man så ikke 3,5 mia. kr.?
I svaret oplyser miljøministeren, at man jo kan opgøre bevillinger på mange måder.
Man kan opgøre dem som ændringer fra år til år, og man kan opgøre dem som ændringer akkumuleret, altså opsamlet, over flere år.
Og miljøministeren bekræfter så, at hvis man opgør tallene, som spørgeren ønsker det, så får man selvfølgelig 3,5 mia. kr., det er der jo aldrig nogen, der har bestridt.
Men det væsentlige er, at miljøministeren også gør opmærksom på, at dette tal bl.a. omfatter ændringer i bevillinger til miljøbistand til østlandene, nøjagtig det samme, som jeg også gjorde opmærksom på under Folketingets åbningsdebat.
Torben Hansen (S), 2004-10-27:
Det er også værd at bemærke i forbindelse med debatten, vi havde den 7. oktober, og i forhold til det spørgsmål, som jeg har stillet, at jeg netop har bedt om, at den internationale miljøbistand bliver talt med.
Det, der var hele humlen den 7. oktober, hvor statsministeren benægtede, var netop, at statsministeren sagde, at det vist bare var flyttet over i Udenrigsministeriet.
Det er det ikke.
Det er forsvundet, det er sparet væk.
Derfor ville det være rart, om statsministeren her fra Folketingets talerstol ville korrigere sin udtalelse fra den 7. oktober og indrømme, hvad tallet reelt er, og at der ikke fra de her midler har været overflytning til Udenrigsministeriet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-10-27:
Jo, men hvis man akkumulerer en årlig besparelse over tilpas mange år, så kan man jo få et gigantisk beløb, men det er jo ikke det samme, som at det giver et retvisende billede af, hvad der rent faktisk er foregået.
Bare for at illustrere absurditeten i hr. Torben Hansens måde at gøre det op på kan jeg sige, at når hr. Torben Hansen rejser rundt med en akkumuleret besparelse på 3,5 mia. kr. – og i virkeligheden er det i øvrigt 3,7 mia. kr., hvis vi skal være meget præcise – over disse år, så skal det sættes i forhold til, at Miljøministeriets budget i de sidste år, hvor hr. Auken var miljøminister, var på 2,7 mia. kr.
Hr. Torben Hansen vil altså prøve at give befolkningen indtryk af, at vi har sparet 3,7 mia. kr. ud af et budget på 2,7 mia. kr.
Det er jo uden mening – det er fuldstændig uden mening.
Det er bare det, jeg siger, og det sagde jeg allerede under åbningsdebatten, og så føjede jeg til, at det der tal på 3,5 mia. kr., som altså er 3,7 mia. kr., kan man selvfølgelig sagtens få, hvis man lægger de årlige besparelser sammen over en tilstrækkelig lang periode, men så bør man altså tage hensyn til, at en meget, meget stor del af det vedrører øststøtten, som dels er flyttet over i et andet ministerium, dels er udfaset efter udvidelsen af EU, fordi man i EU ikke giver direkte støtte fra et land til et andet.
Der flyttes miljøstøtten fra det enkelte land over i EU.
Der gives stadig miljøstøtte, nu er det bare EU, der står for den, og alt det har hr. Torben Hansen overhovedet ikke taget højde for.
Pia Christmas-Møller (KF), 2004-10-27:
Jeg vil gerne spørge justitsministeren, om det ikke er rigtigt, at man bekæmper international terrorisme bedst ved at sikre et så højt niveau af internationale retsregler som muligt – det vil gøre det vanskeligere, hvis man har mange forskellige nationale regelsæt – og at det på den baggrund er en forfejlet tilgang, Dansk Folkeparti har til den konkrete sag, når man angriber antiterrorpakken for netop at ville koordinere regelsættet på bl.a. europæisk, men i øvrigt internationalt niveau.
Er det ikke netop forudsætningen, at man har skarpe og præcise internationale regler, når man vil bekæmpe terrorismen?
Jørn Dohrmann (DF), 2004-10-27:
Jeg vil godt spørge Venstre og De Konservative, da jeg kan forstå, at hr. Heiselberg taler på begges vegne, hvordan Venstre eller regeringen stiller sig til at lægge den oven på Jyllingevej.
Altså hvis det var, man kunne samle enighed om at lægge den oven på den eksisterende Jyllingevej, var det så ikke et forslag, som Venstre og De Konservative eventuelt kunne bakke op?
Eller hvad er grunden til, at man eventuelt vil inddrage mange tusinde kvadratmeter skov her, altså 26 ha skov?
Jesper Langballe (DF), 2004-10-27:
Der er mere og mere, der tyder på, at Danmark er ved at udvikle sig til en fast base for terrornetværk, og derfor har vi ønsket denne debat.
Militante islamister fra Hamburg søger til Danmark, hvor de ifølge delstaten Hamburgs efterretningstjeneste virker som bindeled for skandinaviske terrornetværk.
Sidste år beklagede de colombianske myndigheder sig til den danske regering over, at terrororganisationen FARC havde Danmark som base for sin propaganda.
Jeg ved ikke, hvad justitsministeren foretog sig i den anledning – jeg vil gerne vide det – men jeg ved, at Colombia netop nu har sendt sin ambassadør med en ny klage over, at foreningen Oprør under medvirken af ledende danske SFpolitikere i fuld offentlighed har indsamlet 50.000 kr. til terrororganisationen.
Det kan give op til 10 års fængsel.
Hvorfor er det først nu i dag efter Colombias skarpe protest, at Justitsministeriet ifølge pressen reagerer?
Organisationen ISRA, som er opført på den amerikanske terrorliste, modtager støtte fra Mellemfolkeligt Samvirke.
Hizb-ut-Tahrir, der er forbudt i Tyskland og anses for en terrororganisation i Sverige, opererer frit herhjemme.
Den tidligere Guantánamofange Abderrahmane har opfordret sine trosfæller til at myrde Danmarks statsminister og forsvarsminister.
Han har også i Østre Landsret bevidnet, at han tre gange har fragtet store pengebeløb til Algier, formentlig til det berygtede GSPC; penge fra en anden herboende algerier, som nu er fængslet for at skaffe våben til et groft bankrøveri på Frederiksberg.
Lad mig spørge til sidst: Finder justitsministeren, at udlandet, efter at Danmark har taget sæde i FN's Sikkerhedsråd, virkelig kan have tillid til Danmark som et land, der bør stå i spidsen for international terrorbekæmpelse?
Besvarelse
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-10-27:
Jeg tror, Venstre var det første parti, der efter den 11. september 2001 gentagne gange opfordrede den daværende regering til at foretage et eftersyn af lovgivningen, ligesom vi skubbede på for, at Danmark kunne tilslutte sig forskellige konventioner, vi ikke havde tilsluttet os på det tidspunkt.
Vi mener i Venstre, at den politik, regeringen har ført med tilslutning fra Venstre og De Konservative, men desværre ikke altid fra Dansk Folkeparti, når det drejer sig om fælles regler i EU, er den, der skal til.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi i Venstre naturligvis ikke vil være med til på nogen måde at give plads for terrorister i Danmark.
Det internationale samarbejde og samarbejdet i EU skal være med til at gøre terroristerne fredløse.
Derom kan der ikke være nogen tvivl.
Vi har jo, som ministeren har været inde på, i de senere år strammet lovgivningen under Justitsministeriets område, men det er jo også værd at minde om, at asyllovgivningen er strammet med det formål at undgå, at terrorister i ly af asyllovgivningen kommer til Danmark.
Der er givet flere ressourcer til Politiets Efterretningstjeneste, og jeg vil godt sige til Dansk Folkeparti, at i Venstre har vi tillid til, at efterretningstjenesten og Statsadvokaten For Særlig Økonomisk Kriminalitet og det øvrige politi efterforsker de forbrydelser, som skal efterforskes.
Men vi kan jo ikke komme uden om – det er blevet et eksistensvilkår i den vestlige verden – at der også kan komme antidemokratiske kræfter til Danmark, der ved vold vil omstyrte de vestlige frie demokratier.
De skal naturligvis først og fremmest mødes med foragt og modsigelse, de skal mødes med den lovgivning, som vi har vedtaget, og de må naturligvis finde sig i, at deres færden bliver overvåget af PET, sådan som det for længst er bestemt.
Men vi kan altså ikke forlange, at vi her i Folketinget kan få at vide, hvordan politiet efterforsker de enkelte forbrydelser.
Det ville være det samme som at ødelægge efterforskningen.
Så vil jeg godt til sidst understrege, at det er Venstres opfattelse, at terrorbekæmpelse også sker af hensyn til retssamfundet, men det er også retssamfundets midler, der skal bruges til at bekæmpe terroren, og derfor er vejen ikke begrænsninger i ytringsfriheden og foreningsfriheden, vejen er, at vi har politimæssige ressourcer til at forfølge terroristerne med alle demokratiske midler.
Jesper Langballe (DF), 2004-10-27:
Justitsministeren gjorde meget ud af at fortælle om regelsættet, der er på plads, og om ressourcerne, der er bevilget.
Ja, men hvad med resultaterne?
Det, jeg har rettet min kritik mod, er ikke lovgivningsarbejdet, det er forvaltningspraksis, hvor der ingenting er sket.
Da den amerikanske præsident et par dage efter den 11. september aktiverede sine europæiske NATO-partnere i kampen mod terrorismen, var det med henvisning til NATO's musketered: en for alle og alle for en.
Der var med den monstrøse udåd i New York født en ny erkendelse til verden, at i den kamp måtte alle civiliserede lande stå sammen, ikke motiveret af global idealisme, men fordi kampen ellers er tabt på forhånd, tabt for os alle.
Statsministeren har uden vaklen hævdet vores forpligtethed på denne solidaritet bl.a. i forbindelse med Irakkrigen, og regeringen og det borgerlige folketingsflertal satte handling og konsekvens bag ved ordene undtagen på ét felt: i den hjemlige terrorismebekæmpelse – just det felt, som er justitsministerens ansvarsområde.
Her har vi svigtet.
Danmark er jo endnu ikke blevet terrormål, men Danmark synes at være blevet et smørhul, hvorfra terrorismen mod andre nationer kan tilrettelægges uforstyrret.
Det er selvfølgelig kun et spørgsmål om tid, hvornår også Danmark bliver ramt blodigt, men når det ikke er sket endnu, ja, så kunne det jo skyldes, at terrornetværkene ikke ser nogen fordel i at forstyrre den lune, trygge rede, hvorfra de frit kan operere, uden at myndighederne blander sig.
Men hvad, det er jo heller ikke os, det går ud over.
Hvor feje vil vi egentlig være i vore egne og i udlandets øjne, hvor ynkelige?
Så ynkelige, at da en af vores hjemlige terrorister åbent erklærede det for godt og rigtigt, at rettroende muslimer slår statsministeren og forsvarsministeren ihjel, ville justitsministeren ikke engang bede sin Rigsadvokat undersøge, om udtalelserne kunne forfølges strafferetsligt efter gældende lov.
Vil ministeren så efterfølgende undersøge hans ords strafværdighed, eller vil ministeren bryste sig af vores ytringsfrihed og konstatere, at det var da bare ærgerligt, at nogen havde misbrugt den?
Med systemskiftet efter sidste folketingsvalg vågnede Danmark op til at turde forsvare sin egen eksistens.
Kun én ting har manglet, og det er ikke nogen ubetydelig ting: den politiske vilje til en justitshåndhævelse og retsorden, der kan værne os indadtil og udadtil kan signalere solidaritet med de andre.
Jeg har spurgt mig selv, og nu spørger jeg justitsministeren: Er det mon det, en konservativ minister kalder mod til at skabe sammenhæng?
Lene Espersen (KF), 2004-10-27:
Tusind tak også for den oplysning.
Nu siger hr. Jesper Langballe, at man ikke har nogen mistillid til PET, men hr. Jesper Langballe har jo netop lige sagt, at Dansk Folkeparti mener, at Danmark er et smørhul for terrorister.
Såfremt det var rigtigt, ville det jo være PET's opgave sammen med de almindelige politimæssige myndigheder at sikre, at de netværk blev optrevlet, og at de personer, som var terrorister, blev retsforfulgt.
Jeg må også sige til hr. Jesper Langballe, at det simpelt hen ikke er korrekt, når man nu forsøger at udlægge det sådan, at antiterrorlovgivningen ikke har noget med bekæmpelse af terrorisme at gøre.
Den europæiske arrestordre opremser en lang række alvorlige forbrydelser, hvor princippet jo er, at man fraviger princippet om dobbelt strafbarhed, og det vil altså sige, at man vil kunne udlevere danske personer til retsforfølgning i et andet EU-land også for forbrydelser, som ikke er strafbare i Danmark.
Jeg må altså sige, at det har rigtig meget at gøre med terrorbekæmpelse, at vi vedtog så vidtgående regler, og det var uden Dansk Folkepartis medvirken.
Til sidst må jeg sige: Jo, det er rigtigt, at Kontroludvalgets arbejde er omgærdet med meget stor fortrolighed, men det giver trods alt de fem største af Folketingets partier, herunder også Dansk Folkeparti, en mulighed for parlamentarisk at følge det arbejde, som foregår inden for PET.
Og det er jo det, der er meningen.
Meningen er vel ikke, at alle folketingsmedlemmer skal vide alt, hvad der foregår fortroligt i PET.
Anne Baastrup (SF), 2004-10-27:
Igennem de sidste år har efterretningstjenesterne fået en del penge afsat, penge, der er blevet bevilget efter den 11. september 2001, og vi skal jo altid være parate til at diskutere, om pengene bruges rigtigt, ingen tvivl om det.
Vi var da i SF også noget skeptiske, da PET fik den sidste store bevilling på 135 mio. kr. tidligt i sommer.
Vi havde foretrukket, at man i udvikling af PET gik langsommere frem, således at man fik udviklet organisationen i et tempo, som ikke smadrede organisationen indefra, fordi der kom for mange nye medarbejdere for hurtigt.
Meget af PET's arbejde handler jo i høj grad om, at det almindelige politi har ressourcer til at overskue det område, det konkrete politi er placeret i, se de problemer og så orientere PET.
Men regeringen valgte altså, at PET skulle have en meget stor saltvandsindsprøjtning, og så må man jo gå ud fra, at pengene rent faktisk bruges fornuftigt og kan bruges i den rigtige takt.
Og så vil jeg sige, at det kommer voldsomt bag på mig, at vi i dag har denne her debat.
Jeg sidder selv i Kontroludvalget og har da også fulgt Dansk Folkepartis arbejde sommeren over, og jeg kan ikke huske, at Dansk Folkeparti på noget tidspunkt offentligt har tilkendegivet, at man ikke har støttet den bevilling, som PET fik i den tidlige sommer.
Samtidig må man jo også gå ud fra, at når Dansk Folkeparti er regeringens støtteparti, har Dansk Folkeparti en ret stor stemme, hvis man ikke ønskede, at PET skulle have denne her udvidelse.
Jeg må derfor fortolke denne her aktuelle debat sådan, at Dansk Folkeparti ikke har tillid til PET.
Jeg vil så omvendt sige, at i SF har vi med fornøjelse set på PET's udvikling i den seneste periode, efter at vi fik den nye chef.
PET's årsberetning viser jo, at de diskussioner, vi havde i slutningen af 1990'erne, i allerhøjeste grad er gået ind på lystavlen i PET.
Og vi kan jo se, at årsberetningen, hvis det var, at Dansk Folkeparti ville have den fornøjelse at læse den, i meget, meget høj grad går tæt på tjenestens arbejdsopgaver.
Samtidig oplever jeg også, at PET's chefs måde at være på i forbindelse med mediehistorier omkring forskellige ting og sager, der kan være af interesse for PET, er en meget offensiv og direkte måde.
Jeg vil også samtidig understrege om den måde, som PET går ud på, og hvor jeg også oplever, at justitsministeren skal have ros, at det er en måde, der er forskellig fra den måde, Bush går i gang på.
Hver gang man i USA kan se, at der er fare på færde, så tændes de røde lamper, hvorimod vi i Danmark hele tiden forsøger at bevare hovedet koldt.
Her synes jeg, at Dansk Folkeparti skulle være med til at prøve at bevare hovedet koldt i stedet for dels at undergrave regeringens beslutning om en forbedring af PET, dels i den grad at udstille Dansk Folkepartis mistillid til regeringen på det her punkt.
Jeg synes, det ville være fint, hvis vi fik en ny regering, men jeg synes, det er en noget besynderlig adfærd fra Dansk Folkepartis side.
Line Barfod (EL), 2004-10-27:
Det skal ske med politi, som flere har været inde på, men også ved at forebygge, at der er grobund for, at nogle vil foretage terrorhandlinger eller støtte terrorhandlinger i Danmark.
Derfor mener vi, at vi skulle fokusere meget mere på forebyggelse og gøre noget ved de problemer bl.a. ved at trække os ud af Irak og støtte opbygningen af et demokrati der.
Vi ønsker at forsvare demokratiet mod dem, som bekæmper det, men hvis vi fulgte Dansk Folkepartis opfordring og selv gik i gang med at indskrænke ytringsfriheden og foreningsfriheden, så ville vi have ladet terroristerne vinde et stort slag, for det er jo det, de ønsker at opnå, og hvis de fik os selv til at gøre det, var de nået langt.
At begynde at ville straffe nogen for deres meninger hører ikke hjemme i et demokratisk retssamfund.
Det, vi skal straffe, er handlinger og konkrete trusler.
Vi skal bekæmpe fundamentalisterne og deres fundamentalistiske holdninger med argumenter.
Vi skal vise, at vi tager afstand fra det, de kommer med – både med demonstrationer og protester, som vi f.eks. har gjort det mod nazisterne, mod Hizb-ut-Tahrir, de mange protester, der kom mod muftiens holdning til kvinder for nylig osv.
Dansk Folkeparti forsøger at tegne et billede af, at Danmark skulle stå alene med vores holdninger om, at vi ikke ønsker at indskrænke demokratiet, ikke ønsker at indskrænke ytringsfriheden.
Så Danmark står ikke alene i, at det, vi ønsker er at forsvare demokratiet i stedet for at indskrænke det.