runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Når man ønsker at sammenlægge den nuværende efterlønsordning med delefterlønsordningen og på den måde indbygge maksimal fleksibilitet i en ny enstrenget ordning, er der ganske enkelt ikke noget behov for en 200-timers-regel.
Det vil simpelt hen ikke passe ind i det nye system.
Jeg føler i øvrigt anledning til at bemærke, at det er ganske få mennesker, 14 pct. af dem, der har muligheden for det, der anvender muligheden for at arbejde inden for en ramme på 200 timer, og heraf er det rundt regnet hver fjerde, der anvender de 200 timer fuldt ud.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-09:
»Vil den danske regering i NATO bakke op bag Tysklands soleklare ret til at stille forslag om ændringer i NATO`s atomstrategi, også i tilfælde hvor det ikke passer USA, og vil den danske regering aktivt støtte det tyske forslag om, at NATO skal afstå fra førstegangsbrug af atomvåben?«
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-09:
Så vil jeg spørge arbejdsministeren, om han ikke vil have en vis forståelse for, at det ude omkring bliver opfattet som en tikkende bombe, at der er tale om nogle rådighedsstramninger, som man ikke kender til, men som ministeren har lovet - angiveligt i Arbejdsmarkedsudvalget - i forhold til nogle forhandlinger, der foregår omkring finansloven, men hvor det vist overhovedet ikke er klarlagt, hvad det er for nogle stramninger, der tænkes på.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-09:
Må jeg sige, at Danmark selvsagt ikke anfægter Tysklands eller noget andet NATO-lands ret til at stille forslag om ændringer af NATO's strategiske koncept, herunder de nukleare afsnit i konceptet.
Den tyske regering har mig bekendt ikke foreslået ændringer i de nukleare afsnit i NATO's strategiske koncept, herunder spørgsmålet om førstegangsoptionen.
Det budskab, som vi har modtaget fra den ny regering, har været et budskab om kontinuitet i sikkerheds- og forsvarspolitikken.
Så har jeg fået oplyst, kan jeg sige til hr. Keld
Albrechtsen, og her må jeg tage et lille forbehold, at man fra tysk udenrigsministerside har udtrykt et kort ønske om en drøftelse af »no first use«, eller på dansk: ikke første brug af nukleare våben, men uden at fremlægge konkrete forslag. Tilsvarende er det også fra tysk side blevet understreget, at man selvfølgelig vil respektere NATO's konsensusprincip.
Det var ikke et forslag, som faldt i frugtbar jord.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-09:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om det ikke er korrekt refereret, som der står i Jyllands-Posten i dag, at den tyske udenrigsminister, Joschka Fischer, rejste spørgsmålet om et forbud mod førstegangsbrug af atomvåben på NATO-udenrigsministermødet i går.
Ministeren gav lidt indtryk
af, at Tyskland måske i virkeligheden ikke rigtig havde stillet et sådant forslag, men ifølge avisreferatet blev forslaget faktisk lagt på bordet. Så vil jeg godt spørge statsministeren, om han ikke er enig i, at anvendelse af atomvåben i sig selv under alle forhold er en forbrydelse mod menneskeheden.
Jeg håber, statsministeren er opmærksom på, at der ved den internationale domstol er afsagt en dom, der faktisk gør det folkeretsstridigt at anvende atomvåben og i ganske særlig grad naturligvis som den første part i en konflikt at benytte sig af atomvåben.
Er statsministeren ikke enig i, at det må være en elementær ting for enhver demokratisk regering at sikre et forbud mod førstegangsbrug af atomvåben?
Villy Søvndal (SF), 1998-12-09:
Det, der er interessant, synes jeg også, er at fastholde statsministeren på Socialdemokratiets baggrund i denne diskussion.
Det er sådan, at Folketinget i 1984 stemte om en dagsorden lige præcis om det her spørgsmål.
På det tidspunkt var Socialdemokratiet enig i, at det var rimeligt at afstå fra førstegangsbrug.
Nu er vi altså tilbage i 1984 under den kolde krig, hvor også den nukleare trussel var langt mere dominerende og langt mere tilstedeværende, end den er i dag.
Her vil jeg godt spørge til regeringens position.
Finder den danske regering ikke, at det giver anledning til også fra dansk side at understøtte det tyske initiativ, uanset hvor langt man så er kommet beslutningsmæssigt?
Vil Danmark ikke med statsministerens ord stille sig på den side af klassekampen, hvor man er med til at afskaffe atomvåben, fordi de er så djævelske, fordi de er så udryddende, fordi de er så ondskabsfulde?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-09:
Det første spørgsmål, om man fra tysk side har rejst spørgsmålet om et forbud, var jeg inde på i mit første svar
til hr. Keld Albrechtsen.
Man ytrede fra tysk side et kortfattet ønske om en drøftelse, men understregede i øvrigt konsensusprincippet.
Jeg kan altså efter det, der foreligger oplyst for mig, bekræfte, at man fra tysk side har rejst spørgsmålet.
Til det andet spørgsmål vil jeg sige, at jeg føler, vi er ovre i en meget stor og meget omfattende drøftelse om atomstrategien, som ligger ud over det spørgsmål, der er stillet til mig i dag.
Udenrigsministeren, forsvarsministeren og jeg selv deltager gerne i den type diskussioner, men jeg føler, vi er ude over spørgsmålet i dag, og har derfor ikke nogen kommentarer lige nu.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-09:
Jeg må sige, at jeg er lidt overrasket over, at statsministeren ikke er i stand til uden videre at besvare et så enkelt spørgsmål, som jeg stillede, nemlig om statsministeren ikke er enig i, at brug af atomvåben er en forbrydelse mod menneskeheden.
Så vil jeg godt spørge, hvad det er, der har fået Socialdemokratiet til nu at gå på retræte i en sag, som partiet brændte så varmt for.
Jeg husker også begivenhederne i 1984, som hr. Villy Søvndal henviste til, da man vedtog den berømte 3. maj-dagsorden, men det var dengang, Lasse Budtz og Anker Jørgensen havde indflydelse på Socialdemokratiets sikkerhedspolitik.
Det har de åbenbart ikke mere, men jeg vil godt spørge statsministeren, hvad det er, der har fået Socialdemokratiet til at opgive kampen mod atomoprustningen.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-09:
Jeg forstod, at statsministeren ikke ønskede at bevæge sig længere ind i en stor debat om atomstrategi.
Det synes jeg også er fair nok her under dette spørgsmål, men jeg vil godt spørge om følgende:
Statsministeren kan formentlig huske, at Socialdemokratiet varmt var med på de dagsordensforslag, varmt støttede dem, varmt tilkendegav, at det var vigtigt, at små lande var med til at lave trin, der var med til at skabe en bedre atmosfære under den kolde krig.
Nu er den kolde krig slut.
Truslen om en atomkrig er længere væk i dag, end den var under den kolde krig, og netop i det lys er det altså svært at forstå, hvad der får Socialdemokratiet til at lave et herresving, om man så må sige, på 180 grader i forhold til politikken i 1980'erne og også i en situation, hvor vi har allierede - den tyske udenrigsminister og ikke en hvem som helst - der vil arbejde på samme side. Derfor vil jeg godt spørge statsministeren igen: Er det her ikke et af disse tilfælde, hvor statsministeren er kommet til at stille sig på den forkerte side af klassekampen?
Frank Dahlgaard (KF), 1998-12-09:
Statsministeren er blevet spurgt, om han ikke mener, at anvendelse af atomvåben er en forbrydelse mod menneskeheden.
Her kunne man så spørge, om ikke anvendelse af en hvilken som helst type våben - maskinpistoler, håndgranater og konventionelle bomber - er en forbrydelse mod menneskeheden.
Det er frihed, og det er menneskerettigheder, og det kan da være værd at kæmpe for, og nogle gange kan det være nødvendigt at have store våben.
Mener statsministeren ikke, at en måske vigtig forklaring - vi ved det jo ikke - på den historiske udvikling i efterkrigstiden har været, at vi havde ikke så mange på NATO-side og dansk side dér med konventionelle våben og kampvogne, men vi havde en atomparaply i ryggen hos vores vestlige allierede, og derfor bevarede vi vores frihed og vores menneskerettigheder.
Mener statsministeren ikke, at det er nok så vigtigt som at besvare spørgsmål fra folk, der tidligere bakkede op bag landets fjender og hyldede østeuropæiske diktaturer?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-09:
Jeg ved godt, at det er tæt op mod jul, men alligevel.
Pludselig befinder jeg mig midt i en fuldstændig eksistentiel, fantastisk politisk diskussion om, hvorvidt fred og frihed står over for atomvåben, og hvad gør vi, og hvad er vigtigst? Rolig, rolig!
Vi er ikke længere i 1970'erne, vi er ikke længere i 1980'erne, vi er ved udgangen af 1990'erne, og der er sket følgende: Mere end 90 pct. af NATO's landbaserede atomvåben i Europa er blevet fjernet siden 1990.
Yderligere konkrete fremskridt kan nås ved at sikre en efterlevelse af traktaterne om ikkespredning og forbud mod atomprøvesprængninger.
Endvidere må Rusland ratificere START II, og der må herefter iværksættes forhandlinger om START III-aftalen.
Det er ad den vej, det går vi alle ind for, og det er regeringen tilhænger af, at vi kan fremme en fjernelse af atomvåben fra denne klode.
Og så har jeg ikke flere kommentarer.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-09:
Jeg vil gerne byde velkommen til statsministeren og sige, at
baggrunden for, at jeg stiller det her spørgsmål, er naturligvis, at der nu igen har vist sig en mulighed for at komme videre med en sag, som jo lå Socialdemokratiet uhyre meget på sinde i 1980'erne, nemlig at få etableret et forbud mod førstegangsbrug af atomvåben.
Hvis man skal tro de referater, der har været i pressen indtil nu, har den danske regering handlet noget trægt i den her sag og måske ikke helt levet op til de muligheder, der var, og derfor håber jeg at få en positiv melding fra statsministeren på mit spørgsmål.
Statsministeren nævner nu en række nedrustningskrav, som er udmærkede, og som man stiller til alle mulige andre, men her har vi et nedrustningsforslag, som er stillet af Tyskland, og som retter sig mod os selv, nemlig dem, der har ansvaret for NATO's atomstrategi.
Det er nu altså eksemplarisk, hvis man begynder hos sig selv og gør orden i sit eget hus.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om den ændring af den socialdemokratiske linje fra 1980'erne til 1990'erne, som statsministeren beskrev, er udtryk for, at vi er gået fra at være det mest kritiske medlem af NATO, hvilket vi vitterlig var i 1980'erne, til nu at være USA's logrende skødehund?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-09:
I den betænkning, der er afgivet til lovforslag nr. L 32, som handler om ungeindsats og afkortning af dagpengeperiode og den slags ting, står der: »Arbejdsministeren har over for udvalget understreget, at der ud over det fremsatte forslag om fremrykning af grænsen mellem passende og rimeligt arbejde, skal ske en yderligere styrkelse af rådigheden.«
På nudansk betyder det, at der skal ske nogle rådighedsstramninger i den kommende periode.
Nu har jeg overhovedet ikke på noget tidspunkt haft lejlighed til at drøfte det med arbejdsministeren i udvalget, eftersom han ikke har været der, og jeg vil gerne spørge arbejdsministeren om, hvad der ligger i de rådighedsstramninger.
Hvad er planerne i den forbindelse?
Mogens Andreasen (DF), 1998-12-09:
Der har været megen uro omkring efterlønsordningen, og der er også fra EU-Kommissionens side givet udtryk for, at efterlønsordningen strider imod EU's regler.
Jeg vil derfor spørge arbejdsministeren: Er arbejdsministeren villig til at helbehandle reformen om efterlønnen, således at vi både får bidragsordningen og den reelle efterlønsreform behandlet under ét?
Og vil ministeren udskyde behandlingen og vedtagelsen af lovforslaget, indtil man har klarhed over EU-Kommissionens muligheder for at ændre på en efterlønsordning her i Danmark?
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-09:
Jeg vil gerne spørge økonomiministeren, om økonomiministeren er enig med Rigsrevisionen i, at Finanstilsynet kunne have offentliggjort, at det havde tilladt, at man ventede med de 165 mio. kr. i hensættelser forud for aktieemissionen i Hafnia.
Jeg vil gerne derudover spørge økonomiministeren, om økonomiministeren ikke er enig i, at når man ikke selv offentliggjorde det, var det mindste, man kunne have gjort, da at henvende sig til Fondsbørsen for at spørge, om Fondsbørsen fandt oplysningerne så vigtige, at de burde offentliggøres.
Marianne Jelved (RV), 1998-12-09:
Jeg har jo reageret på, svaret på Rigsrevisionens beretning, og dér har jeg henholdt mig til, at jeg gerne ville afvente udfaldet af retssagen, som kører omkring Hafniasagen, også under hensyntagen til, at sagsøger i sagen har oplyst, at Finanstilsynet kan blive indkaldt som vidne i sagen.
Det har jeg noteret mig at Rigsrevisionen ikke har nogen bemærkninger til.
De fremgår både af loven og i øvrigt også af eneudrederens udredning.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-09:
Skal jeg virkelig forstå det sådan, at økonomiministeren og regeringen har besluttet at sætte sig i skjul bag en retssag, som kan tage mange år og dermed afskære Folketinget fra at få diskuteret det principielle i den her sag, nemlig Finanstilsynets tilsynsforpligtelse, og hvorvidt den bliver varetaget i overensstemmelse med lovgivningen eller ej?
Marianne Jelved (RV), 1998-12-09:
På et samråd i Erhvervsudvalget for ikke så lang tid siden oplyste jeg over for Erhvervsudvalget, at jeg havde sat en undersøgelse i gang om et ganske konkret element i den pågældende sag, som også vedrører spørgsmålet om hensættelsesproblemstillingen, som fru Kirsten Jacobsen nævnte før, og at jeg ville komme tilbage til Erhvervsudvalget om det konkrete spørgsmål.
Ole Sohn (SF), 1998-12-09:
Jeg vil gerne bede ministeren kommentere Rigsrevisionens seneste kritik af den måde, som ministeren har fortolket og forvaltet Rigsrevisionens kritik på i Hafniasagen.
Marianne Jelved (RV), 1998-12-09:
Jeg beklager meget, at der i processen i forbindelse med Rigsrevisionens beretning ikke er mulighed for, at jeg uddyber min første reaktion på Rigsrevisionen, for det er efter min bedste overbevisning en misforståelse.
Jeg har generelt tilkendegivet, at jeg tager Rigsrevisionens beretning til efterretning, det er centralt
Der er så opstået en misforståelse - håber jeg det er - ved, at jeg kun har citeret og henvist til en af de handlemuligheder, Rigsrevisionen har påpeget at Finanstilsynet har i bestemte situationer.
Det betyder ikke, at jeg er uenig med Rigsrevisionen i den anden handlemulighed og den beskrivelse, der er dér.
Jeg er fuldstændig enig.
Det fremgår også, at eneudrederen er enig i, at Rigsrevisionen og jeg er enige i eneudrederens bemærkninger omkring regelsættet.
Frank Aaen (EL), 1998-12-09:
Jeg håber, ministeren er enig i, at man ikke kan lade tiden gå, uden at vi har sikkerhed for, at tilsynsvirksomheden foregår på betryggende vis, og at ministeren derfor ikke kan afvente en retssag, før der tages skridt til at undersøge de problemer, der også har været i det foregående, med henblik på det fremadrettede og på at sikre, at der ikke fremover er tilsvarende problemer.
Dernæst vil jeg spørge: Er ministeren ikke enig i, at Folketinget har et problem med hensyn til at være sikker på, at tilsynsvirksomheden foregår på betryggende vis med det, vi nu ved, og med de problemer, vi har med hensyn til at komme til bunds i de sager, der foreligger?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Punkt 1: Regeringen er ikke indstillet på at udskyde behandlingen af lovforslag nr. L 125.
Lovforslaget vil blive behandlet, inden vi holder juleferie, og vi vil i det nye år fremlægge anden del af den samlede omlægning af efterlønsordningen.
I forhold til hr. Mogens Andreasens spørgsmål om det EU-retlige kan jeg sige, at Kommissionen har bedt Danmark om at redegøre for efterlønsordningen i forhold til EU-retten.
Baggrunden er, at Kommissionen har fået klager fra tre personer, der har fået afslag på efterløn fra Danmark.
Vi har ikke til hensigt at afvente, om EU-Kommissionen eventuelt vil rejse en sag over for Danmark på et senere tidspunkt.
Den danske regerings opfattelse er, at efterlønnen er en arbejdsmarkedsrelateret ordning og ikke en social ordning, og regeringen har hverken forud, under og vil heller ikke i den kommende tid forelægge eventuelle spørgsmål om den kommende efterlønsordning for EU-Kommissionen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Marianne Jelved (RV), 1998-12-09:
Netop fordi der i den pågældende sag er rejst spørgsmål
om et konkret tema,
har jeg over for Erhvervsudvalget tilkendegivet - som jeg også svarede fru Kirsten Jacobsen tidligere - at der bliver udarbejdet en redegørelse om det regelsæt og de handlemuligheder, der er for Finanstilsynet i denne sammenhæng, hvor der har været rejst en kritik. Jeg har også tilbudt eller varslet, at jeg meget gerne ser, at en ekspert udefra kigger på en redegørelse af den karakter, som jeg har nævnt her, og at jeg gerne bidrager til, at forholdet bliver belyst, når der rejses kritik omkring det.
Det har jeg haft en forståelse af at Erhvervsudvalget har hørt, eftersom jeg har sagt det på et samråd dér.
Jeg er da også enig i, at man ikke altid kan afvente en retssag for at kunne handle.
Det er jeg principielt fuldstændig enig i.
Men denne sag er netop rejst om, hvorvidt lovligheden eller prospektet i forbindelse med emissionshandlingen var i orden, og jeg vil altså meget gerne have lov til at vente og se, hvad udfaldet af retssagen bliver.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Vi arbejder jo også på at bearbejde holdningerne, således at virksomhederne får en rekrutteringspolitik i forhold til ledige seniorer.
Regeringen har et initiativudvalg, der arbejder med seniorpolitik.
Regeringen bruger ressourcer på at yde tilskud til virksomheder, der kan søge om støtte til konkrete seniorpolitiske projekter, ligesom vi i øvrigt tilbyder seniorpolitiske konsulenter til virksomhederne inden for en tidsramme på 5 timer til hjælp med igangsættelse af seniorpolitiske initiativer og formulering af konkret seniorpolitik.
Ole Sohn (SF), 1998-12-09:
Så vil jeg prøve at kredse det lidt ind til staten selv.
For det viser sig jo, at staten har svært ved at leve op til sine egne intentioner om at fastholde ældre medarbejdere, sørge for, at der også er plads til den ældre generation eller til generationen 50-54-årige.
Når man ser på Arbejdsministeriets område, er det jo et fåtal over 35 år, der bliver ansat.
Og hvis man ser på den seneste uges jobbørs, vil man kunne se, at der også her i Folketinget - når der skal ansættes personale - sættes aldersgrænse på.
Man vil ikke have folk over 38 år i en stilling.
Et andet sted - inden for kriminalforsorgen - vil man ikke have folk over 35 år.
Det harmonerer jo ikke med den målsætning, som regeringen kommer med, når den holder festtaler; altså virkeligheden er en anden.
Så jeg vil spørge ministeren: Vil ministeren medvirke til, at staten bløder op på sin personalepolitik, sådan at man også lever op til sine egne intentioner om, at ældre medarbejdere både kan få ansættelse og blive fastholdt i deres arbejde?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Det er ikke forfærdelig mange dage siden, jeg har svaret på et konkret spørgsmål om ansættelses- og rekrutteringspolitikken i Arbejdsministeriet med tilhørende styrelser og direktorater.
Det fremgår af det svar, der er
Jeg er fuldstændig enig med hr. Ole Sohn i, at det er vigtigt, at regeringen sørger for, at vi på det statslige område, om man så må sige, anvender samme medicin, som vi foreskriver for andre.
Derfor er der i Finansministeriets regi igennem de senere år sket en væsentlig opprioritering på det personalepolitiske område, og der er udarbejdet forskellige former for inspirationsmateriale, således at man i de enkelte samarbejdsudvalg på statslige virksomheder og institutioner har støttemateriale til at forme den rekrutteringspolitik, der gør, at man sikrer en sammensætning af personalet, der spænder bredt over de forskellige aldersgrupper.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-09:
Nu har regeringen jo vedtaget, at man skal betale et ekstraordinært kontingent, hvis man skal have ret til efterløn på et senere tidspunkt.
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren: Hvis det nu er sådan, at man lader være med at betale det ekstra kontingent, fordi man har tænkt sig at blive på arbejdsmarkedet, til man er 65 år, og man så bliver fyret, når man er 61 år, så har man jo retten til dagpenge, kan ministeren så bekræfte, at så er man egentlig bedre stillet, end hvis man havde indbetalt det ekstra kontingent?
Og hvem vil i grunden have incitamentet til at indbetale det kontingent, hvis man kan få en dagpengeydelse, som er lige så stor?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Med hensyn til det lovforslag om efterløn, der vil blive fremlagt i begyndelsen af det nye år, vil det være således, at man i forbindelse med ledighed har mulighed for efter det 60. år at oppebære dagpenge, indtil man falder for fristen, altså den tid, hvor man nu kan få dagpenge, og så vil man gå over på den almindelige efterlønssats.
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-09:
Jeg vil gerne i tilknytning til hr. Ole Sohns spørgsmål spørge: Hvis de 50-54-årige rent faktisk kommer i arbejde, sådan som ministeren siger, hvad er så den præcise begrundelse for at fjerne den livline til a-kassesystemet, som lå i den ordning, der var for de 50-54-årige? Den eneste, absolut eneste, konsekvens af forslaget er, at folk, der er mellem 50 og 54 år, og som ikke kan opfylde beskæftigelseskravet, ryger ud af dagpengesystemet efter de nærmere fastsatte regler.
Vil det sige, at formålet med ændringen præcis er, at der er nogle, der skal ryge ud?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Nej, det er præcis ikke formålet.
Formålet er at foretage en tilpasning af arbejdsmarkedslovgivningen i overensstemmelse med den situation, der er på arbejdsmarkedet.
Ole Sohn (SF), 1998-12-09:
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren med hensyn til lovgivningen om arbejdsmarkedsreformen, som jo lægger an til en ophævelse af særreglen for de 50-54-årige med den begrundelse, at der er sket en forbedring i beskæftigelsen blandt gruppen af 50-54-årige: Hvordan harmonerer det ifølge ministeren med den rapport, som CASA i dag offentliggør?
Rapporten dokumenterer klart, at der både generelt blandt private og i det offentlige er en meget lille interesse for at ansætte folk over 50 år, og at der er en meget lille interesse blandt virksomhederne for at føre en personalepolitik, som har til formål at fastholde ældre medarbejdere i jobbet.
Hvordan harmonerer det med de stramninger, der nu finder sted med arbejdsmarkedsreformen?
Frank Dahlgaard (KF), 1998-12-09:
»Vil statsministeren garantere, at Danmark benytter sig af sin ret til at nedlægge veto i EU mod forslag om at indføre flertalsafgørelser i EU på skatteområdet og/eller det sociale område?«
Skriftlig begrundelse
Den tyske finansminister og forbundskansler ønsker ifølge dagspressen at harmonisere skatterne i EU-landene.
Det skal ske ved at indføre flertalsafgørelser i EU på skatteområdet.
Ifølge den europæiske dagspresse vil Tyskland ved den næste regeringskonference om institutionelle reformer, der begynder næste år, forlange, at der fremover skal kunne gennemføres skatteharmoniseringer i EU-området ved flertalsbeslutninger i EU.
Briterne har meldt klarest ud, at de vil nedlægge veto mod et sådant forslag om flertalsbeslutninger på skatteområdet i EU.
Spørgsmålet er nu, om den danske regering også kan melde klart ud, at Danmark vil støtte briterne i en klar afvisning af de tyske planer og forslag på dette område.
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Aktuelt har jeg ikke nogen konkrete planer om, hvad de yderligere ændringer af rådighedsreglerne skal omfatte.
Det er under overvejelse.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-09:
Jeg tror, vi kan sige i dag, at diskussionen mellem Tyskland og England har fundet et mere konstruktivt leje.
Jeg har lagt mærke til, at den tyske finansminister, Oskar Lafontaine, nu understreger, at han vil bruge ordet koordination i stedet for ordet harmonisering.
Jeg synes, det er en vigtig oplysning for at komme op helt til den aktuelle situation til oplysning for spørgeren.
på, hvordan EU-samarbejdet skal tilrettelægges
Danmark er f.eks. positiv over for flertalsafgørelser på miljøområdet, naturligvis med mulighed for at opretholde de nationale standarder, og vi har samtidig understreget, at der ikke må ændres ved den kendsgerning, at den generelle finans- og fordelingspolitik fortsat er national kompetence.