runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-31:
Jeg forstår altså, at det er 4 måneder siden, der har været den debat, hvor man havde mulighed for at fremsætte det forslag, der ligger her.
O.k., der kan man så vurdere, om det er ofte, når man sender landet i krig, at man har en debat, der giver mulighed for at fremsætte sådan et forslag, hver fjerde måned.
Det synes vi ikke, men lad nu det ligge.
Hvad har Dansk Folkeparti konkret gjort?
Hvilke planer har Dansk Folkeparti?
Hr. Skaarup efterlyste meget fremadrettede svar, så hr. Skaarup må vel kunne svare på disse enkle spørgsmål.
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Den historiske enighed, der var i november 2002 i FN's Sikkerhedsråd, hvor alle lande stemte for resolution 1441, står vi et hundrede procent bag og ved.
Hvem splittede den enighed?
Det var jo i høj grad USA og Danmark.
Jeg erindrer også, at statsministeren havde et læserbrevindlæg sammen med få udvalgte andre stats- og regeringsledere fra Europa, der var med til at splitte den enighed, man havde opnået med resolution 1441.
Så vi beklager dybt, at man har bidraget til splittelse omkring Irakkrigen.
Det var ikke det, vi ønskede.
Vi ønskede at holde fast i enigheden og holde fast i, at verdenssamfundet skulle stå bag det nødvendige opgør med Saddam Hussein og hans masseødelæggelsesvåben.
For det første vil jeg gerne understrege, at vi står fuldt og helt bag de ting, som DIIS skal kigge på.
Vi har ikke fået noget kommissorium endnu for, hvad den undersøgelse går ud på.
Vi har set et brev, som udenrigsministeren har skrevet
Hvad der er sket?
Ja, der er jo talrige oplysninger i offentligheden, som kompromitterer de oplysninger, regeringen har givet, forskellige ministre har givet i den her sag omkring Irakkrigen.
Vi så jo senest her i år, altså efter november, at der er lækket en rapport fra Forsvarets Efterretningstjeneste, der klart og tydeligt siger, at man ikke med sikkerhed kan sige, at der er de her masseødelæggelsesvåben.
På trods af det faktum er statsministeren gået ud og har sagt, som vi har hørt mange gange, at Irak har masseødelæggelsesvåben, og det er ikke noget, vi tror, det er noget, vi ved.
Så der er masser af baggrund for at få en uvildig, uafhængig undersøgelse, og vi vil gerne være med til at skrue sådan et grundlag sammen, og jeg glæder mig over, at Dansk Folkeparti også kan se behovet for sådan en undersøgelse, for det må være på den måde, jeg forstår hr. Peter Skaarups kommentar.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-31:
Det var ikke det, jeg spurgte hr. Jeppe Kofod om.
Jeg spurgte, om hr. Jeppe Kofod ikke længere har tillid til den undersøgelse, DIIS er blevet bedt om at sætte i værk.
Er der noget, der gør, at den undersøgelse, som DIIS skal lave, ikke længere vil være uvildig? Mit andet spørgsmål fik jeg slet ikke svar på, og det handlede om FN's Sikkerhedsråd.
Vil man mene fra socialdemokratisk side, at det er noget, man ikke kan gøre i fremtiden?
Den ene var den, der har været fremme i debatten tidligere i dag, i 1998 over for Irak.
Den anden var i forbindelse med Kosovo, hvor der jo heller ikke var et hundrede procents enighed i FN's Sikkerhedsråd.
Der var ikke det grundlag, som Socialdemokraterne gerne vil have der var i forhold til Irakkrigen her i 2003.
Der må være en sammenhæng i synspunkterne.
Enten vil man have et hundrede procents enighed i FN's Sikkerhedsråd i alle situationer, eller også vil man ikke.
Den 20. november 2003 stemte hr. Jeppe Kofod for, at man skulle bede DIIS om at undersøge Irakkrigen.
I dag ønsker hr. Jeppe Kofod, at man skal lave en uafhængig, uvildig undersøgelse af samme emne.
Er der sket noget i den mellemliggende periode, der gør, at DIIS ikke længere er uvildig?
Det er mit ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål går på, om hr. Jeppe Kofod i fremtiden kan garantere, at Socialdemokraterne aldrig vil være med til at foretage en militær operation, medmindre der er et hundrede procents enighed i FN's Sikkerhedsråd.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-31:
Hr. Jeppe Kofod taler om forvirring og om at vende på en tallerken, og det får mig til at stille et spørgsmål.
Ved F 3-debatten den 14. november 2002 sagde hr. Mogens Lykketoft: »Men jeg synes, det er værd at hæfte sig ved, at verdenssamfundet i helt usædvanlig klarhed og i helt usædvanlig grad står sammen om nu at sikre, at de beslutninger, der er truffet for længst, de forpligtelser, der er indgået for længst, også bliver håndhævet.«
Er det noget, Socialdemokratiet har glemt, eller har man skiftet holdning, eller vender man på en tallerken?
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Jeg vil takke min bornholmske kollega for spørgsmålet og sige, at vi mente, at det var en historisk og vigtig enighed, som resolution 1441 er udtryk for.
Det var jo USA, Danmark og Storbritannien med få andre lande.
Så vi mener, at det var meget, meget vigtigt at holde fast i resolution 1441 som grundlag for opgøret med Saddam Hussein.
Det er også derfor, vi mente, at man skulle imødekomme Hans Blix' ønske om at få mere tid til at udrede de her masseødelæggelsesvåben.
Vi mener grundlæggende, at det er vigtigt, når man tager det mest vidtgående redskab i brug, nemlig krig, sender danske soldater i krig, at grundlaget skal være i orden.
Det skylder vi de danske soldater, vi sender ud.
Det skylder vi også på længere sigt, hvis vi ønsker en verden i fred og sikkerhed.
Det er vores grundlæggende holdning, og det var det altså ikke i marts 2003, som man har kunnet konstatere.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-31:
Men den enighed gives der jo også udtryk ved den høring, hvor hr. Mogens Lykketoft også siger, at der er masser af masseødelæggelsesvåben.
Så vi var jo enige om de ting.
Men ophører enigheden, fordi Rusland og Kina lige pludselig springer fra, eller hvad er det, der er årsag til, at Socialdemokraterne vender om?
Jeppe Kofod (S), 2004-03-31:
Jamen jeg har understreget forskellen fra 1998 til 2003, nemlig at i 1998 vedrørende Irakkrigen var der en helt fundamentalt anderledes indstilling fra FN's våbeninspektører i forhold til 2003.
Når det gælder Kosovo, så er det klart.
Der var to lande, der var imod, to lande med vetoret, Kina og Rusland, som vi erindrer, men det store flertal af lande i FN's Sikkerhedsråd var for aktionen, og hvis hr. Peter Skaarup også erindrer det, stod NATO bag den aktion.
Jeg tror, at Dansk Folkeparti var imod aktionen, men NATO stod bag aktionen som helhed, en af de organisationer, vi støtter vores sikkerhedspolitik op ad, og som jeg mener er meget fornuftigt at vi støtter vores sikkerhedspolitik op ad.
Så der er en fundamentalt anderledes situation. Så er det klart, at der kan komme gråzonetilfælde, men det var ikke tilfældet i marts 2003.
Her var der en helt anden situation, hvor det store flertal af lande i FN's Sikkerhedsråd ikke var parat til at gå i krig på det grundlag, som man krævede fra amerikanernes side, og ikke var parat til at ignorere det ønske, som FN's våbeninspektører med Hans Blix i spidsen havde til at fortsætte med at udrede de her masseødelæggelsesvåben.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-04-13:
Det Radikale Venstre synes, at der er mange positive og sympatiske elementer i beslutningsforslaget, og det afgørende er vel, at med forbehold for, at der er nogle ting med hensyn til kriterier og længden af arbejdet osv., som man kan diskutere, så er vi positivt indstillet over for beslutningsforslaget.
Det er jo selvklart, at et sådant arbejde ikke betyder, at tiden sættes i stå for de bistandspolitiske diskussioner
generelt
Og når jeg som finansordfører i øvrigt i Folketingssalen diskuterer med regeringen om eksempelvis Velfærdskommissionen, så får man at vide, at nej, det er bestemt ikke nogen syltekrukke, den er jo tværtimod nedsat med henblik på at stimulere diskussionen om fremtidens velfærdssamfund osv. osv. osv. Når et forslag som dette om en udviklingskommission så bliver fremsat, ja, så får man at vide, at det jo netop ville være udtryk for en syltekrukke, det ville betyde, at man ikke kunne diskutere.
Vi synes, der kan være god fornuft i at lave et grundlæggende stykke arbejde om mål og midler i dansk ulandsbistand, og derfor er vi også positivt indstillet over for forslaget.
Jeg synes også, at en diskussion om effekt af udviklingsbistand burde indgå.
Jeg synes også, der ville være stor ræson i, at man inddrog bistanden formidlet af den private sektor.
Det er noget, mange ulande råber på og ønsker at også Danmark involverer sig mere i.
Det kunne også passende gøres til genstand for en særskilt behandling i det forslag, som Kristendemokraterne finder frem til her.
Der kan også være andre områder, som jeg ikke kan nævne på stående fod.
Dette blot for at sige, at selvfølgelig må kriterierne for en sådan kommissions arbejde diskuteres mere indgående.
Men vi er positivt indstillet over for forslaget, som det ligger her.
Og kunne man eventuelt finde frem til, at en måde at finde et kompromis på i forhold til det oprindelige beslutningsforslag var, at DIIS blev bedt om at vurdere dansk ulandsbistand, så er det også noget, vi gerne vil være med til at kigge på fra radikal side under udvalgsbehandlingen.
Men alt dette her for at sige, at vi er sympatisk indstillet over for forslaget.
Der er selvfølgelig ting i kriterierne, vi kan diskutere og bør diskutere, men vi er åbne over for det.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-04-13:
I SF er vi positive over for forslaget fra Kristendemokraterne.
Jeg synes egentlig ikke, det er rimeligt, som det er blevet af nogle af ordførerne heroppe, at skyde det ned med, at det vil handlingslamme.
Der er brugt forskellige ord, men indholdet har været det samme: Det vil handlingslamme, hvad en regering kan gøre i de næste 4 år.
Det synes jeg faktisk ikke er fair over for forslaget, som det er beskrevet af hr. Jann Sjursen.
Når vi er positive over for det, skal det også ses på baggrund af regeringens politik, der har overskriften »En verden til forskel«.
Det må jeg sige: Ja, det er en verden
til forskel på mere end en måde.
Det har betydet væsentlig færre penge til bistandspolitik fra Danmarks side.
Men det har også betydet en fuldstændig ændring i den måde, man tager nye områder ind i bistandspolitikken på, for det er faktisk sket uden den brede og grundige debat, der har været en tradition for
herhjemme
Nu er det selvfølgelig ikke alle traditioner, der er gode, fordi det bare har været på den måde.
Men man må jo sige, at når man tager noget så grundlæggende som nye dimensioner ind i bistandspolitik, der er langsigtet - det er jo ikke sko, det handler om, det er noget, hvor man satser
langsigtet -
er det faktisk vigtigt, at man har nogle grundige diskussioner af: Hvorfor det?
Med hvilket formål?
Og hvordan skal det håndteres? Jeg vil sige, at vi især synes godt om anden halvdel af forslaget.
Man kan sige om første halvdel, som hr. Troels Lund Poulsen nærmest fik gjort til et analyseafsnit, hvilket det jo ikke helt er i forslaget, at den selvfølgelig er interessant.
Der, hvor forandringerne ligger, og der, hvor der især er et behov for at diskutere dem, er på den anden halvdel, som jo er en blanding af forskellige ting.
Det er spørgsmål om terrorbekæmpelse, det er spørgsmål om udenrigspolitikken som instrument i bistandspolitikken.
Det er spørgsmål om nærområderne.
Men det er også spørgsmål om nogle af de ting, som kommer i kraft af globaliseringen, og som får stigende betydning, f.eks. verdenshandelen, og det er klart, at der er et stort behov for, at vi får ordentligt belyst, hvordan vores politik er, når det drejer sig om verdenshandelen og liberaliseringen af verdenshandelen, og hvordan det hænger sammen med vores bistandspolitik. Vi ved, at sådan som det kører i øjeblikket, er den manglende liberalisering af verdenshandelen med til at gøre det ualmindelig vanskeligt for de fattigste af ulandene overhovedet at få deres egne økonomier til at fungere, til at få skabt en landbrugssektor, hvor man også kan afsætte produkterne regionalt og på verdensmarkedet og dermed tjene sine egne penge og dermed arbejde sig ud af fattigdommen.
Der synes jeg faktisk, at der er god fornuft i at nedsætte en eller anden form for kommission, som kan arbejde med det her.
Hvad er det, der skal være guidelinen igennem vores bistandspolitik på de her områder, og hvorfor?
Så hermed en positiv holdning til det og især en positiv holdning til anden halvdel af forslaget.
Carina Christensen (KF), 2004-04-13:
Imidlertid er det Det Konservative Folkepartis opfattelse, at den proces, vi er inde i med hensyn til udviklingsbistanden, er god.
Regeringen fremlagde i januar 2002 redegørelsen »En verden til forskel«, der udstikker
linjerne for dansk udviklingspolitik i årene frem til 2008.
Denne redegørelse er fornyet med den, der udkom i juli 2003.
Kvinder er fantastisk vigtige, når det drejer sig om fattigdomsbekæmpelse, da kvinderne ofte har ansvaret for familien og dennes forsørgelse.
Herudover fokuseres der på uddannelse, sundhed og vand.
Også aids og hiv står højt på dagsordenen.
Indsatsen for at styrke forureningsbekæmpelsen og miljøindsatsen har også fået høj prioritet.
Det samme gælder spørgsmålet om menneskerettigheder og ligestilling.
Det er væsentligt at kunne justere udviklingsbistanden, så den hele tiden tager højde for globale problemer og udfordringer.
Verdens nye udfordring er terrorisme og bekæmpelse af denne.
Her har regeringen iværksat et særligt initiativ, der sigter på at fremme dialog og menneskerettigheder i den arabiske verden.
Undertrykkelse og afmagt avler modtryk, og mange unge finder formentlig i terrorbevægelserne og i den radikale islam et sted, hvor de kan få afløb for deres frustrationer.
Dette skal vi forsøge at få ændret gennem dialogen med denne del af verden, der mange steder ikke regner menneskerettigheder for noget.
Hvis Kristendemokraternes forslag blev vedtaget, ville det betyde, at udviklingsbistanden i en årrække ikke ville kunne imødekomme morgendagens udfordringer.
Bistanden evalueres løbende, og det er faktisk det allerbedste redskab.
På baggrund heraf afvises forslaget.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-13:
Jeg mener selvfølgelig, at Danmark kan bidrage til udviklingen i ulandene.
Vi kan f.eks. fortælle ulandene: Prøv at se, hvordan vi har gjort; prøv at se, hvad vi har skabt; kig ud ad vinduet; kom op og besøg os og se, hvordan vi har det med hinanden.
Det er en model, som vi kan fortælle ulandene virker, for det viser sig i praksis, at den virker.
Hvorimod de erfaringer, de selv har, åbenbart ikke duer, for ellers ville de jo have været på nogenlunde samme udviklingsstade som os.
Vi er jo alle sammen født nogenlunde samtidig på jorden, vi har alle sammen haft samme muligheder, og de har endnu flere muligheder, end vi har.
Vi er heroppe altid blevet nødt til at tage hensyn til vejrliget.
Jeg synes også, det er en udmærket ting, at vi f.eks. hjælper flygtninge i nærområderne, men også kun i nærområderne.
Der er ingen idé i at acceptere flygtningestrømme til Danmark, når de kommer med en helt anden agenda for, hvordan et samfund skal udvikle sig, end den, vi har brugt 1.000 år til at opbygge.
Jann Sjursen (KD), 2004-04-13:
For mig er der sådan set ikke nogen tvivl om, at udviklingslandene også selv skal bidrage til at løse deres problemer, ellers når man ikke en udvikling.
Men spørgsmålet er så, vil jeg sige til hr. Per Dalgaard, om vi skal bidrage, og om det nytter i øvrigt.
Dermed vil jeg stille hr. Dalgaard et spørgsmål, for hr. Per Dalgaard sagde i sin ordførertale, at vores beslutningsforslag overhovedet ikke nævner noget om, at man skal se på, om udviklingsbistanden nytter.
Er det så ikke i virkeligheden netop at spørge: Hvordan kan vi bidrage, så det nytter?
Dermed vil jeg også sige, at jeg ikke mener, at det er rimeligt at postulere, at forslaget slet ikke beskæftiger sig med, om det overhovedet nytter, eller om vi kan gøre det bedre.
Det er det, der er essensen i det, hvis man i øvrigt mener, at vi overhovedet kan bidrage fra dansk side til, at udviklingslandene udvikler sig.
Hvis man ikke mener det, så kan man bare afskaffe udviklingsbistanden totalt.
Nu kan man jo ikke sige, at regeringen med sin politik på det her område undgår diskussion af sin politik.
Det er jeg sådan set enig i.
Men hvis problemet for Socialdemokraterne dels er tidsperspektivet for kommissionsarbejdet, dels at man gerne vil have bredt det ud, så vil jeg stille et spørgsmål.
Hvis man tager udgangspunkt i Kristendemokraternes beslutningsforslag om, at man også skal se på, at kommissionen ud over at vurdere den nationale udviklingsbistand også skal sætte den ind i en større politisk og international sammenhæng, og man så ændrer på datoen 2008, er vi så i virkeligheden ikke i nærheden af det, som hr. Jeppe Kofod taler for i sin ordførertale?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-13:
Jeg må bare konstatere, at hr. Per Dalgaard ikke har et svar på det spørgsmål, jeg stiller.
Der er en Afrikapolitik, som et flertal i Folketinget dog trods alt går ind for.
Selv om vi så er uenige om, hvor store bistandssummer der skal bevilges, mener vi dog, at der skal gøres en indsats i Afrika, bl.a. for at forebygge og forhindre, at folk bringes i den situation, at de er nødt til at flygte fra deres land.
Men det er ligegyldigt for Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti har ikke noget problem med, at der opstår
store flygtningestrømme, fordi økonomierne i Afrika bryder sammen. Sådan må svaret jo fortolkes, for hr. Per Dalgaard står uden svar, når jeg spørger ham.
Når han ikke går ind for den eksisterende danske bistandspolitik, hvad er det så, Dansk Folkeparti vil gøre i stedet for for Afrika?
Ja, man vil tage pengene fra Afrika, det er det, man vil bidrage med, og derudover står man uden svar på noget som helst. Jeg kan bare konstatere, at Dansk Folkepartis politik ikke hænger sammen, der er ikke logik i den, der er ikke sammenhæng i den.
Mål og midler hænger ikke sammen.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-13:
Jeg har selv set det dernede, og det synes jeg er helt fint.
Men at løse Afrikas problemer ved at give de summer, vi giver, kan vi ikke.
Det er ikke der, problemet ligger.
Problemet ligger i det kæmpe fødselsoverskud, som den tredje verdens lande har.
Jeg har set nogle tal for et stykke tid siden, nemlig en FN-rapport, der fortalte, at der netto på den her jord fødes omkring 77 millioner nye borgere hvert år.
95 pct. af de nyfødte fødes i den tredje verdens lande uden udsigt til ordentlig mad, skolegang og job, når de er færdige, og for det meste har de korrupte ledere, som overhovedet ikke er interesserede i landenes egne befolkninger.
Det er et helt andet sted, der skal sættes ind, hvis vi skal løse de flygtningeproblemer, sådan noget skaber.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-13:
Jeg forstår på hr. Per Dalgaard, at Dansk Folkepartis Afrikapolitik er, at vi skal holde op med at yde bistand til Afrika, til de fattigste dele af verden.
Men jeg har samtidig forstået det sådan, at det er Dansk Folkepartis politik, at vi skal undgå at modtage flygtninge fra Afrika.
Derfor går jeg selvfølgelig ud fra, at Dansk Folkeparti har en Afrikapolitik, der kan tilsikre, at der ikke opstår sådanne problemer i Afrika, så der kommer store flygtningestrømme til Danmark.
Hvis ikke man i Dansk Folkeparti har en sådan Afrikapolitik, må man konstatere, at så står Dansk Folkeparti nøgen og afklædt og uden svar på de problemer, som Dansk Folkeparti selv påstår er de største problemer i verden, nemlig flygtningeproblemer.
Derfor interesserer det mig faktisk at høre, hvad Dansk Folkeparti vil gøre for at løse
Afrikas problemer, netop når man er så panisk angst for flygtninge.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-13:
Det er ikke Dansk Folkepartis politik at nedsætte flere råd, nævn, udvalg eller kommissioner, men Kristendemokraterne har fuldstændig ret, når de fremfører, at de 13 mia. kr., Danmark årligt yder i bistand, er mange penge, alt for mange penge efter vores mening, idet effekten i alt for mange tilfælde slet ikke står mål med hensigterne.
F.eks. har vi i over 40 år ydet bistand til Afrika.
Til hvilken nytte?
De slår stadig væk hinanden ihjel, de ødelægger stadig væk gode afgrøder, og korruptionen er så udbredt og kriminaliteten så høj, at den traditionelle ulandsstøtte til dette kontinent efter vores mening kun kommer en forsvindende lille gruppe mennesker til gode.
Det beslutningsforslag, der lægges op til, eller indholdet i det, findes egentlig allerede i dag i stor udstrækning.
Der laves forskellige rapporter om ulandsstøtten, f.eks. den, som Danida årligt udgiver, og der er de rapporter, som statsrevisorerne også laver, både på landeniveau, på projektniveau osv., og de er gode nok for os, sådan som de ser ud i dag.
I beslutningsforslag nr. B 109 anføres det også, at en sådan kommission skal anbefale prioriteringer for støtten.
Dansk Folkeparti er nogenlunde tilfreds med de kriterier for at kunne opnå støtte, som i dag eksisterer, men desværre fortolkes de regler således, at selv lande, der efter vores mening overhovedet ikke burde få støtte, får den alligevel. Det er ganske vist gennem ngo'er, som så ikke er programsamarbejdslande, men så kan staten altid sige: Vi yder ingen støtte.
De gældende kriterier, der findes, og som regeringen har lagt op til, er f.eks. god regeringsførelse, en demokratisk proces, overholdelse af menneskerettighederne, fri presse og flerpartisystemer.
Men det er tydeligt i Kristendemokraternes forslag, at kriterierne for, om ulandsstøtten overhovedet nytter, ikke er nævnt med ét ord.
Der er blot anført en masse ord i beslutningsforslaget, der alle vil ende med mere støtte, flere penge fra danske skatteborgere.
Der er ikke et ord om, hvorvidt det nytter.
Vi finder, at forslaget kun vil være til gavn for de personer, der i givet fald skulle besætte posterne i den foreslåede kommission, og kan derfor ikke støtte forslaget.
Jeppe Kofod (S), 2004-04-13:
Jeg vil gerne sige til hr. Jann Sjursen, som jeg også nævnte i min ordførertale, at det arbejde, man har forestået i Sverige, hvor Udenrigsudvalget har været på studiebesøg, men også i Norge, omkring de globale udfordringer, mener jeg kunne være et godt udgangspunkt, hvis man skulle lave et arbejde.
Men vi mener, at beslutningsforslaget er lidt for snævert i forhold til, at det alene knytter an til vores udviklingsbistandspolitikstrategi.
Vi mener, at det bør være bredere og mere omfattende, ligesom man har set det i Norge og Sverige.
Så det er en positiv indstilling til, at vi går ind og diskuterer det her i det løbende arbejde med beslutningsforslaget.
Jann Sjursen (KD), 2004-04-13:
Men det vil vi meget gerne være med til fra Kristendemokraternes side, måske også inspireret af det, som bl.a. Udenrigsudvalget har fået kendskab til fra den svenske globaliseringskommission.
Der er ingen problemer med det.
Derfor er mit spørgsmål blot mere principielt, om Socialdemokraterne virkelig mener, at vi efter mere end 20 år, hvor vi ikke har haft mere kommissionsarbejde omkring den danske udviklingsbistand, ikke trods alt har behov for også at få det belyst gennem et kommissionsarbejde netop med den vægt, som hr. Jeppe Kofod i sin ordførertale lagde på kvalitet og faglighed osv., som er gået fløjten, og også med de nye prioriteringer, som er kommet ind i den danske udviklingsbistand, som kampen mod terror, nærområdeindsatser osv.
for nu bare at tage to af de meget hotte emner i forhold til »En verden til forskel«.
Jeppe Kofod (S), 2004-04-13:
Jeg vil gerne sige til hr. Jann Sjursen, at vi mener sådan set, at man så skulle omskrive hele beslutningsforslaget for at være lidt dramatisk, for det burde tage udgangspunkt i, hvilke globale problemer vi står over for i dagens verden, og hvordan Danmark så kan respondere på dem, snarere end at man, som der ønskes i beslutningsforslaget, går ind og kigger meget konkret på nogle udviklingsbistandspolitiske målsætninger og forskellige former for teknikker og strategier, som alene er gearet til udviklingsbistand.
Vi vil gerne se bredere på det, både på miljøbistanden, freds- og konfliktbistanden og demokratibistanden, som jo har lidt under den nuværende regering.
Så det skal åbnes meget op, og det skal gøres bredere i forhold til de globale problemstillinger, som vi står over for.
Det vil vi gerne være med til at diskutere i Udenrigsudvalget.
Om det skal være en kommission eller en anden form for arbejde, synes jeg vi bør lade stå åbent.
Men vi vil gerne være med til at diskutere de her ting, og vi mener, det er meget vigtigt, at Danmark kommer med et svar på globaliseringens udfordringer, som er bredere end det, der er i det her kommissorium.