runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2002-11-13:
Som jeg også sagde i Nævnet, er altså det, man sidder her og prøver på, at skrue tirsdag om til søndag.
Som jeg har prøvet at forklare Nævnet, ville det altså kræve, at man kunne løbe hurtigere end lyset for at skrue kloden baglæns.
Det kan man ikke.
Det, man åbenbart ikke vil forstå fra Socialdemokratiets side,
er, at den afgørende oplysning, der fører til, at politiet træffer sin beslutning tirsdag, kommer tirsdag.
Hvordan skal jeg kunne orientere Nævnet om det mandag, når oplysningen kommer tirsdag?
Jeg synes, vi er ude i noget vrøvl.
Jeg orienterer Nævnet om, at vi fredag og søndag har spurgt PET, om der er nogen, der er noget at bemærke til på deltagerlisten til kongressen.
Ved begge lejligheder får jeg at vide - til det sidste spørgsmål søndag kommer svaret mandag - at der ikke er noget.
Skulle jeg kalde Nævnet ind mandag for at sige, at der ikke er noget?
Desuden kommer det slet ikke Nævnet ved, som jeg sagde
før, Nævnet skal ikke vurdere en politisag - men jeg svarer på spørgsmålet fra, nu jeg må ikke sige fra hvem, men jeg svarer på et spørgsmål om, hvorvidt der er terrorister blandt deltagerne på kongressen.
Der svarer jeg: Det har vi spurgt politiet om, og de svarer, at de har ikke noget på nogen.
Det er det svar, man får.
Det er det svar, jeg har.
Det er ikke et, jeg opfinder, det er et, jeg får, selvfølgelig på et spørgsmål, jeg stiller til de rette myndigheder.
Det er først tirsdag.
Onsdag har vi i forvejen nævnsmøde.
Onsdag morgen kl. 2 foretages arrestationen, onsdag eftermiddag er der nævnsmøde.
Kan det gøres hurtigere?
Sandy Brinck (S), 2002-11-13:
Men jeg kunne forstå på presseomtalen, at det har været et diskuteret spørgsmål, de påstande, de russiske myndigheder kom med op til Tjetjenienkongressen - at der skulle være terrormistænkte på dansk jord.
Det har været et emne, som man i hvert fald via pressen kunne forstå var blevet diskuteret på Det Udenrigspolitiske Nævns møder. Så modtager ministeren oplysninger om, at det gør der rent faktisk.
Der er rent faktisk en person, som er mistænkt for terror.
Så er det da underligt, at ministeren ikke finder anledning til at indkalde Det Udenrigspolitiske Nævn for at sige: Nu har jeg nye oplysninger.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Der er jo ingen, som har bedt om, at Nævnet skulle til at blande sig i beslutninger om anholdelse.
Det synes jeg ikke er ordentligt, at ministeren begynder at rode det spørgsmål sammen med den foregående debat.
Det har det ikke noget at gøre med.
Det, det har noget at gøre med, er, at ministeren giver Nævnet en orientering i weekenden.
Det viser sig efterfølgende, at den orientering ikke var retvisende, for der var altså kommet oplysninger om, at der var en konkret person på den russiske liste.
Det bekræftes så over for udenrigsministeren eller i hvert fald over for Udenrigsministeriet om mandagen.
Alligevel indkalder ministeren ikke Det Udenrigspolitiske Nævn for at give Nævnet oplysning om, at det, man havde fået at vide under weekendens møder, var forkert.
Dernæst er der så det problem, at ministeren efterfølgende ikke giver Nævnet fyldestgørende oplysninger
om, hvad ministeren og ministeriet vidste under forløbet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jo, men alle kender jo også den procedure, der nu iværksættes, som også er fuldstændig efter bogen, nemlig at nu er der kommet materiale fra Rusland og de russiske myndigheder.
De bliver nu behandlet af politiet.
Og til syvende og sidst vil en beslutning om udlevering eller ikke udlevering jo skulle træffes af politiet og Justitsministeriet i forening.
Det er klart, at deri indgår jo mange forskellige vurderinger, og det skal jeg ikke gå nærmere ind i her.
Jeg tror ikke, der kan føjes meget mere til, for den her sag er jo velbeskrevet, og jeg kan i det hele henvise til justitsministerens redegørelse.
Men hr. Jeppe Kofod spørger så endnu en gang, hvordan det egentlig kunne være, at politiet besluttede at vente med anholdelsen, til efter at der havde været møde i regeringens sikkerhedsudvalg.
Det kan jeg ikke svare på, for det kender
jeg ikke noget til.
Det er ikke noget, jeg har bedt om.
Jeg kan konstatere, at sådan var det.
Men efter nu at have hørt debatten i dag kan man i hvert fald konstatere, at mens man havde en socialdemokratisk regering, forelå der jo altså tilsyneladende altid den mulighed, at det var en politisk beslutning, hvem der skulle anholdes her i landet.
Og så vil jeg sige, at så er det meget velgørende, at vi nu har fået trukket principperne klart op.
Det tror jeg borgerne er bedst tjent med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Der er i hvert fald blandt mange ting én forskel på hr. Jeppe Kofod og hr. Frank Jensen.
Det er, at hr. Jeppe Kofod aldrig har været minister, og det kan man også høre på spørgsmålet.
En minister bliver faktisk orienteret om mange ting i løbet
af en dag, som heldigvis aldrig når at blive til en sag,
men derfor skal ministeren alligevel være orienteret.
Det tror jeg hr. Frank Jensen kan bekræfte.
Så det besvarer jo hr. Kofods måske lidt underlige spørgsmål.
Hr. Frank Jensen synes så, det er meget mærkeligt, at der er den forskel på mandag og tirsdag.
Jamen der er en meget tydelig forskel.
Mandag aften har russerne ikke forelagt tilstrækkeligt materiale, og politiet finder, at der ikke er grundlag for en anholdelse.
Så der er der ikke nogen sag.
Men i løbet af tirsdagen kommer der supplerende materiale fra Rusland, og ud fra det føler Københavns Politi
, at nu er der grundlag for en anholdelse.
Men igen: Hele det her forløb har ingen som helst betydning for sagens udgang og for sagens beslutning, ingen.
Regeringen har, som det ofte sker, drøftet sagen med repræsentanter fra nogle af de politiske partier, og det er der hverken noget mærkeligt eller noget usædvanligt i.
Regeringen har som sagt ikke taget stilling til en eventuel anvendelse af Thuleradaren i et missilforsvar, og regeringen har senest på mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn den 23. oktober 2002 orienteret alle Folketingets partier om status i sagen.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Det her spørgsmål vedrører så, hvad der måtte være drøftet mellem regeringen og forskellige partier her i Folketinget, men uden om Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det, der kom frem i pressen, var, at der havde været drøftelser med partier i Folketinget, som angivelig gik ud på at tage stilling til indholdet i et missilforsvar og tage stilling til en eventuel anvendelse af Thulebasen og i den forbindelse en opgradering af Thulebasen. Derfor vil jeg godt bede statsministeren oplyse, om det er korrekt, at der har været sådanne fortrolige drøftelser med visse partier uden om Det Udenrigspolitiske Nævn.
»Har regeringen i forbindelse med forberedelsen af en dansk indstilling til deltagelse i det amerikanske missilskjold ført hemmelige forhandlinger med udvalgte medlemmer af Folketinget og givet disse medlemmer fortrolige oplysninger, som enten ikke burde være udleveret til en selektiv kreds af personer, eller som først burde have været forelagt for Det Udenrigspolitiske Nævn?« Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 590.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg må sige, at hr. Keld Albrechtsens spørgsmål er meget uklart.
Men der er alligevel et meget klart svar, og jeg gentager det gerne, for der er ikke noget som helst mærkeligt i det her.
Der har været et møde den 23. oktober 2002
i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det ved hr. Keld Albrechtsen alt om, og hr. Keld Albrechtsen ved også alt om, hvad der er foregået på det møde.
Jeg har i dag givet Folketinget den oplysning, som også blev givet i Det Udenrigspolitisek Nævn
, nemlig at regeringen efter mødet har meddelt de amerikanske myndigheder, at skulle USA fremsætte en anmodning, er regeringen selvsagt rede til at modtage og behandle en sådan.
Det er det, der er meddelt, hverken mere eller mindre, og det er sket efter rådføring med Nævnet.
Det er fuldstændig efter bogen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Selvfølgelig med det logiske resultat, at man så vil sige ja, for ellers ville man vel ikke bede om at få en invitation.
Det er det, jeg kredser om, og det er det, jeg synes der stadig væk består en uklarhed om.
Jeg synes, at det rigtige vil være, hvis statsministeren siger til amerikanerne: Der er ikke truffet en beslutning i Danmark.
Det er ikke en dansk holdning, at vi gerne vil have en invitation.
Det er en dansk holdning, at vi afventer en eventuel invitation.
Nu håber jeg, at jeg har stillet spørgsmålet klart nok til, at statsministeren kan gå ind og besvare det i substansen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Det kan jeg meget fint gøre, og der er slet ikke noget mystisk i det.
Jeg har svaret på det allerede i dag, og det, jeg har svaret i dag, er nøjagtigt det samme, som regeringen allerede har sagt til Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det er sket efter mødet i Det Udenrigspolitisk Nævn, efter at regeringen har rådført sig med Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det er, hvad der er om den sag.
Så det er lagt fuldstændigt åbent frem i Det Udenrigspolitiske Nævn, og det ved hr. Keld Albrechtsen jo også godt.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Jamen så vil jeg godt spørge statsministeren, om statsministeren fuldstændig kategorisk kan udelukke, at danske repræsentanter i drøftelserne med USA har anmodet om, at USA kom med en henvendelse til Danmark.
Det er jo det, der har været forlydender om i pressen.
Betyder det, at man har sagt til amerikanerne, at Danmark ingen holdning har til, hvorvidt USA bør indbyde Danmark eller ej?
Eller har man sagt til amerikanerne, at vi gerne vil have en invitation?
Det er faktisk ret vigtigt at få afklaret, og jeg håber så, at statsministeren kan give en helt klar beskrivelse af, hvad der er sket i de drøftelser med amerikanerne.
Nu var en af de store gevinster ved fodnotepolitikken i sin tid jo, at vi fik indført en betydeligt bedre parlamentarisk kontrol med udenrigspolitikken.
Hvad han så i øvrigt mener om fodnotepolitikken er en anden sag.
Derfor optager det mig meget, om der foregår ting, som Folketinget og Nævnet burde have været orienteret om, men som de ikke er blevet, og der var jo i Jyllands-Posten oplysninger og refereret i Ritzau en oplysning om, at det under skærpet fortrolighed med en række partier i Folketinget har været drøftet, at regeringen ville bede USA om at sende en begæring om dansk deltagelse, altså bede USA om at bede Danmark om at være med.
Nu har jeg jo ikke været involveret på nogen måde i sådanne fortrolige drøftelser, og det er jo heller ikke, tror jeg, på nogen måde noget, som regeringen har orienteret Nævnet om.
Det må jeg jo ikke udtale mig om, da det er fortrolige møder.
Men hvis det er tilfældet, at Danmark har sådanne sonderinger med USA, så er det jo en omgåelse af loven om Det Udenrigspolitiske Nævn.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg kan svare hr. Keld Albrechtsen, at USA ikke har fremsat en anmodning om anvendelse af Thuleradaren i et missilforsvar.
Regeringens holdning er fortsat, at stillingtagen til anvendelse af Thuleradaren i et missilforsvar forudsætter en konkret amerikansk henvendelse.
Følgelig har regeringen altså ikke taget stilling til spørgsmålet.
Det har jeg nu også svaret flere gange i dag.
Som jeg også tidligere har nævnt, har regeringen den 23. oktober 2002 givet Det Udenrigspolitiske Nævn en redegørelse
om forberedelserne til NATO-topmødet og den forventede behandling af missilforsvar, og den samme redegørelse er tilgået Grønlands landsstyre og Landstinget i Grønland.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Det, som spørgsmålet jo drejer sig om, er den parlamentariske fremgangsmåde, der finder sted i den her sag, i hvilket omfang regeringen lever op til sine forpligtelser til at rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn og Folketinget, og hvad man i givet fald har drøftet med USA uden at forelægge det for Folketinget, herunder om det er sådan, at man i virkeligheden fra den danske regerings side underhånden har bedt USA om at sende et tilbud til Danmark om at deltage i missilforsvaret.
»Har regeringen i praksis allerede lovet USA at bakke op om et missilskjold og stillet grønlandske faciliteter til rådighed for dette uden forudgående godkendelse i Folketinget eller Det Udenrigspolitiske Nævn, og hvilke drøftelser har regeringen i den forbindelse haft med det grønlandske landsstyre?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Jyllands-Posten den 8. november 2002
vil regeringen meddele USA, at Danmark er parat til at deltage i det planlagte missilskjold.
Dette er en markant udenrigspolitisk kursændring, der sker, uden at dette forudgående har været forelagt for Folketinget, herunder Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det er muligt, at den danske holdning formelt set først vil blive meddelt USA i forbindelse med NATO-topmødet i Prag om to uger, men Jyllands-Postens fremstilling af sagen efterlader det indtryk, at der er tale om en grundigt forberedt dansk indstilling, således at den formelle henvendelse til USA i forbindelse med NATO-mødet kan betragtes som en ren formalitet.
Alt tyder derfor på, at reglerne i grundloven om orientering af Det Udenrigspolitiske Nævn kan være omgået.
Det bliver ikke i den forbindelse bedre, at repræsentanter for et flertal i Folketinget kan have haft kendskab til sagen og i hemmelighed har været orienteret.
Det er faktisk meningen med reglerne, at det netop skal sikres, at et flertal ikke kan gå uden om de parlamentariske spilleregler.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg synes ærlig talt, at hr. Holger K. Nielsen og hr. Villy Søvndal nu begynder at blande sig i den grønlandske valgkamp.
Nu synes jeg, vi skal lade den grønlandske befolkning have valgkampen i fred uden indblanding fra dansk side, og jeg agter i hvert fald ikke at blande mig i den grønlandske valgkamp.
Derfor vil jeg gerne sige til hr. Lars-Emil Johansen, at det, jeg kan forsikre, er, at der naturligvis, når vi kommer dertil, at der eventuelt skal træffes konkrete beslutninger, vil sikre, at der finder en grundig debat sted både i Grønland og i Danmark.
Det er et direkte udslag af denne åbne og imødekommende linje, at vi for første gang har inviteret den grønlandske hjemmestyreformand med i delegationen til NATO's topmøde, og det er selvfølgelig et signal fra min side om, at vi ønsker, at dette skal foregå i et meget tæt samarbejde med det grønlandske hjemmestyre.
Men jeg agter ikke på nuværende tidspunkt at begive mig ind i spekulationer om, hvad nu, hvis og såfremt i fald.
Der er endnu ikke fremsat nogen anmodning; der er endnu ikke truffet nogen beslutning om et missilforsvar.
Derfor befinder vi os altså i en meget, meget foreløbig fase på nuværende tidspunkt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2002-11-13:
Ja, jeg bliver nødt til at inddrage en eller anden grønlandsk vinkel på dette her; det er jo i al beskedenhed Grønland, der spiller en eller anden rolle i den stillingtagen, der er tale om.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om statsministeren vil støtte, at Grønland mødes direkte med den amerikanske regerings repræsentanter for at drøfte, hvad der skal til for, at Grønland føler sig tryg og parat til at tage stilling i missilskjoldssagen.
Jeg mener nemlig, at det er uholdbart og uforsvarligt, at Grønlands stillingtagen forsøges forceret på baggrund af nogle myter, en antagelse om, at hvis Grønland ikke er samarbejdsvillig nu, så vil amerikanerne forlade Thuleradaren, og så vil man prøve at klare det pr. satellit.
Hvis det er rigtigt, så undrer det mig, at man ikke allerede har gjort det.
Respekterer statsministeren det grønlandske synspunkt: Ingen missilforsvarsholdninger uden fornyelse af 1951-aftalen?
Villy Søvndal (SF), 2002-11-13:
Jeg synes, det er en sjov måde, statsministeren administrerer spørgsmål på, der vedrører fremtiden.
Når det er spørgsmål, som statsministeren godt kan lide at svare på, gætte på, hvordan økonomien udvikler sig osv. osv., så vil statsministeren altid meget gerne svare med hensyn til fremtiden. Men når det er ubehagelige spørgsmål, der indeholder problemer for statsministeren, så nægter han konsekvent med henvisning til, at det er hypotetiske spørgsmål.
Det må sådan set være en meget rar opdeling at have for en statsminister, at man kan vælge de ubehagelige fra og vælge at svare på det, der er sjovt og populært.
Men det, jeg alligevel synes er afgørende for statsministeren at forholde sig til, er, at modstanden på Grønland er stigende.
Alt tyder på, at det her bliver det centrale spørgsmål i den grønlandske valgkamp.
Derfor er statsministeren da nødt til at svare på: Kan grønlænderne reelt sige nej?
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-13:
Jamen det sidste synes jeg er fint, og den åbne linje er fin, men spørgsmålet, når man kommer til målstregen, er, at hvis nu den grønlandske befolkning - og der er ingen tvivl om, at det her spørgsmål spiller en stor rolle i den grønlandske valgkamp og også vil spille en stor rolle omkring det grønlandske valg - er uenige i, at man skal opgradere Thule, vil regeringen så tage bestik af det og følge de mennesker, der bor i Grønland og skal have den her trussel meget tæt på sig?
Jeg håber, at statsministeren er klar over, at i det omfang, Thule indgår i missilforsvaret, bliver Thule i langt højere grad end i dag bombemål i tilfælde af en konflikt, specielt i forhold til kinesere og andre i Asien.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg ønsker ikke at indlade mig på en debat om et hypotetisk spørgsmål, men det, jeg kan sige der vil ske, er, at hvis der kommer en anmodning om anvendelse af Thuleradaren i et missilforsvar, så ønsker regeringen at tage en grundig politisk debat i såvel Danmark som i Grønland.
Lad mig i den forbindelse understrege, at Grønlands hjemmestyre og Landstinget løbende har modtaget de samme oplysninger og vurderinger, som regeringen har givet Folketinget, og denne åbne linje ønsker jeg at fortsætte
Det er også derfor, jeg har inviteret den grønlandske landsstyreformand til at indgå i den danske delegation til NATO's topmøde i Prag.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-13:
Thuleradaren indgår jo som en væsentlig del af det her projekt, og derfor er det jo af afgørende betydning, at Grønland bliver inddraget i beslutningerne.
Som det tidligere har været anført i dag, er der jo valgkamp i Grønland i øjeblikket, og derfor er det jo vanskeligt at tage udgangspunkt i nogle meldinger, der måtte komme en enkelt dag fra en grønlandsk politiker.
Derfor vil jeg godt spørge helt principielt, om regeringen er indstillet på, at man ikke siger ja til nogen form for opgradering af Thuleradaren, uden at det grønlandske landsstyre har sagt god for det.
»Hvordan vil regeringen forholde sig, hvis Grønland afviser at lade f.eks. Thulebasen indgå i missilskjoldsprojektet?«
Frank Jensen (S), 2002-11-13:
Jeg skal ikke belære statsministeren om, hvordan statsministeren skal besvare spørgsmål fra folketingsmedlemmer her i salen.
Jeg håber bare, at statsministeren er enig med mig i, at statsministeren skal svare sådan, at også medlemmer af Folketinget kan forstå besvarelserne, uden at man har været minister.
Der er ikke en forudsætning for det at kunne forstå besvarelser i salen, at man har været minister, forinden statsministeren svarer.
Men jeg vil så sige om det, der er konkret i denne her sag: Det konkrete er, at statsministeren giver urigtige oplysninger til offentligheden om, hvornår statsministeren hører om sagen om Sakajev.
Statsministeren har sagt, at statsministeren ikke gav fyldestgørende oplysninger på sit pressemøde onsdag den 30. oktober, kl. 10.25.
Her var der givet ikkekorrekte oplysninger, fordi statsministeren faktisk dagen forinden havde hørt om sagen.
Det, der er interessant her, er selvfølgelig det forløb, der fører frem til beslutningen om, at der skal være møde i regeringens sikkerhedsudvalg.
Men de oplysninger havde man allerede om fredagen.
Det er de oplysninger, der ikke bliver videreformidlet osv., det er dem, der ligger hos Rigspolitichefen.
Det er den e-mail, der kommer ind om fredagen kl. 15.19.
Heri er de oplysninger, russerne knytter til Sakajev.
Så man kan spørge, hvad der rent materielt egentlig rykker ved sagen, ud over at regeringen nu har holdt et sikkerhedsudvalgsmøde, der fører frem til, at Sakajev bliver anholdt kl. 02.17.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Jeg kan forstå, at der har været nogle drøftelser med nogle
Er der i den forbindelse blevet fremlagt særlige, fortrolige oplysninger, som står til rådighed for den kreds af partier, men som ikke står til rådighed for Folketinget og Det Udenrigspolitiske Nævn? Når jeg spørger, er det, fordi der ifølge et Ritzautelegram den 8. november kl. 02, lidt sent på dagen, har været drøftelser.
Der er flere kilder, men der står i telegrammet, at ingen af disse nævnskilder har ønsket at stå frem i sagen, men direkte konfronteret med oplysningerne siger Venstres udenrigspolitiske ordfører, Troels Lund Poulsen, osv. osv. Så der er altså tale om, at der har været i hvert fald et møde med udvalgte partier, hvilket statsministeren også har bekræftet.
Det synes jeg er betænkeligt, for den slags orienteringer bør foregå mellem regeringen og Det Udenrigspolitiske Nævn og ikke i sådan private separatmøder med udvalgte partier.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Nu tror jeg da, at hr. Keld Albrechtsen vil indføre helt nye måder at arbejde på her i Folketinget.
Der er jo ikke noget underligt eller usædvanligt i, at når man forbereder en sag til et møde i et udvalg eller en politisk forhandling, eller hvad det er, har man kontakter til nogle af de partier, man gerne vil snakke med inden mødet for sådan at høre lidt om, hvor det parti står, og hvor det parti står osv.
Der er nogle partier, der er lidt mere nærtstående end andre.
Det er der ikke noget mærkeligt i.
Jeg aner sådan lidt en skuffelse hos hr. Keld Albrechtsen over, at han ikke er blandt regeringens mest nærtstående venner, hvilket jeg kun kan bekræfte.
Men det er i høj grad også hr. Keld Albrechtsens egen skyld, at det er sådan. Jeg tror heller ikke, at hr. Keld Albrechtsen ville bryde sig om at blive betragtet som en af regeringens meget nære venner.
Jeg tror ikke, at hr. Keld Albrechtsen skal være så skuffet eller så forundret, for alle de oplysninger, der er at bidrage med i denne sag, er lagt frem for det samlede udenrigspolitiske nævn på mødet den 23. oktober.
Så der er ikke noget mystisk i det.
Hr. Keld Albrechtsen har samme informationsbasis som alle andre.
Jeg kan berolige hr. Keld Albrechtsen med, at der foregår ikke noget som helst mystisk eller fordækt, og at Det Udenrigspolitiske Nævn har fået de oplysninger, som Det Udenrigspolitiske Nævn skal have i en sådan sag.
Regeringen har netop i god tid, netop i meget god tid, ikke blot orienteret Det Udenrigspolitiske Nævn, men også rådført sig med Det Udenrigspolitiske Nævn, så der er ikke noget at komme efter.
Derfor ved jeg ikke, hvad det er, hr. Keld Albrechtsen sigter til.
Der er fuldstændig rene linjer her.
Regeringen har oven i købet i meget god tid været i Det Udenrigspolitiske Nævn med denne sag.
I øvrigt bliver sagen så taget op igen i det kommende møde i Det Udenrigspolitiske Nævn inden NATO-topmødet.
Jeg tror, at hr. Keld Albrechtsen må medgive, at det er en almindelig praksis her i huset, at når man skal til møder eller forhandlinger, har man sådan kontakter på kryds og tværs for at føle hinanden lidt på tænderne og se, hvor vi står i forhold til hinanden.
Det er altså en meget almindelig praksis.
De informationer, som regeringen i henhold til reglerne er forpligtet til at give til Det Udenrigspolitiske Nævn,
Så hr. Keld Albrechtsen har ikke noget at beklage sig over.
Hermed sluttede spørgsmålet.