Ester Larsen (V), 2000-02-09:
Vi har behandlet beslutningsforslag to gange tidligere, i samlingerne 1996-97
og 1998-99
Og som det også er blevet bemærket, har vi ændret forslaget til et lovforslag.
Det har vi gjort, fordi vi mener, at nu trænger der sig en løsning på med meget større kraft end før.
Og det er jo en opfattelse, som vi deler med KL.
Og vi har med tilfredshed noteret os en opblødning i regeringens tidligere meget afvisende holdning, i hvert fald en opblødning i forhold til KL's besvarelse.
For i svaret til KL lyder det, at regeringen overvejer forslaget, og at ministeren også vil drøfte eventuelle initiativer med Folketingets partier, og det er så det, vi stiller op til her.
Men jeg må nok sige, at det er skuffende at konstatere, at det svar til KL var fuldstændig utroværdigt; der er ikke den mindste antydning af interesse for at være imødekommende og drøfte forslagets indhold.
Det har været en stor skuffelse.
Venstre vil meget gerne være med til at fjerne de barrierer, som i dag formodes at findes i lovgivningen om hjemmesygeplejersker.
Vi vil meget gerne give kommunerne en mulighed for at løse deres opgave på mere end én vis.
Vi vil gerne, at kommunerne skal have uhindret adgang til at udnytte mulighederne i samspillet mellem den private og den offentlige sektor.
Efterhånden som flere og flere kommuner inddrager private virksomheder i løsningen af deres serviceopgaver, ja,
så bliver det jo mere og mere iøjnespringende, at det er uhensigtsmæssigt, hvis hjemmesygeplejersker udelukkende er kommunalt ansatte.
Det giver mulighed for en meget mere fleksibel og integreret arbejdstilrettelæggelse, når der er tale om én og ikke flere arbejdsgivere for det personale, som giver den personlige pleje og sygepleje.
Koordineringen bliver vanskeliggjort, og det var et synspunkt, som ministeren også var inde på
, men hvis et privat firma løser en opgave, er det hensigtsmæssigt, at man kan ansætte sygeplejersken i samme organisation.
Vi ser i dag, hvordan flere og flere kommuner går nye veje og tilbyder frit valg mellem offentlig og privat hjemmehjælp, og det har faktisk ført til nogle meget spændende fornyelser, f.eks. i Greve Kommune.
Her indførte man frit valg mellem kommunal og privat hjælp i september sidste år, og man har fulgt det op med en tilfredshedsundersøgelse, og den viser klart, at den private hjemmehjælp scorer markant højere end den kommunale.
Det positive ved undersøgelsen er imidlertid kommunens reaktion.
Undersøgelsen giver nogle klare indikationer af, at man i den kommunale hjemmehjælp kan gøre det bedre, er kommunens kommentar.
Så udliciteringen har præcist opfyldt sit formål: at konkurrencen om opgaverne får alle til at strenge sig mere an og gøre sig mere umage.
Men det er meget vigtigt for os i Venstre at understrege det meget væsentlige princip, at det fortsat skal være kommunerne, der står for visitering af den vederlagsfrie sygepleje.
Det er kommunen, der har det overordnede ansvar, og det er kommunen, der skal føre tilsynet med, at borgerne så får den service, som de har krav på.
Nu er der så imidlertid sat spørgsmålstegn ved, om den gældende hjemmesygeplejerskelov reelt forhindrer en kommune i at udlicitere hjemmesygeplejen.
Græsted-Gilleleje Kommune mener, at der på grundlag af en juridisk udredning ikke er holdepunkter for at anse udlicitering af den faktiske hjemmesygepleje for retsstridig.
Hermed har man så rejst en juridisk diskussion om, hvorvidt ministeriets fortolkning har været holdbar.
Det er selvfølgelig en meget interessant diskussion, men det var jo nemmere at skære igennem den og se at få loven gjort så præcis, at man kan imødekomme de ønsker, der er fra kommunal side om at kunne ansætte i privat regi.
Vi har oplevet en modernisering af bistandsloven, da den blev afløst af serviceloven.
Her blev der indført en klar hjemmel til udlicitering af hjemmehjælpen.
Og nu mangler vi så den tilsvarende modernisering af loven om hjemmesygeplejersker.
Der var engang her i salen i 1996, hvor statsministeren udtalte: »Når det gælder opgaver som hjemmehjælpens personlige pleje, har jeg den opfattelse, at den enkelte borger, den syge eller svagelige ældre, føler sig mest tryg ved, at det er den samme offentligt ansatte person, som hver gang yder den nødvendige personlige pleje.« Det synspunkt har serviceloven overhalet.
Det måtte nu også være svært at fastholde, hvis man ønskede det, for vi har jo lige set, hvordan offentlig drift af et plejehjem ikke i sig selv er nogen garanti for omsorgsfuld indsats og rettidigt bleskift. Jeg vil gerne understrege, at Venstre med dette forslag på ingen måde retter kritik af den indsats, der gøres inden for hjemmesygeplejen her i landet, og hjemmesygeplejen både kan og skal selvfølgelig også udvikles i kommunalt regi.
Vi er så heldige her i landet, at vi har et meget højt niveau, et højt fagligt niveau og et højt menneskeligt niveau, på det her felt, men sygeplejerskernes kompetence og kvalifikationer er jo aldeles uafhængige af ansættelsesforhold.
Der ydes et stort og dygtigt arbejde af sygeplejersker ansat hos praktiserende læger, hos speciallæger og som vikarer i private bureauer, og jeg forstår ikke den meget udtalte bekymring om lønpres.
Jeg synes, det var et meget mikroskopisk argument, den radikale ordfører havde at skjule sig bag.
Jeg har ikke oplevet, at sygeplejersker, der er ansat hos praktiserende læger og praktiserende speciallæger, repræsenterer nogen form for løntryk her i landet.
Ansvaret for kvaliteten skal som nævnt fortsat ligge hos kommunen.
Det, vi ønsker, er en valgfrihed for kommunen, så man kan tilrettelægge sit arbejde på den mest smidige måde.
Og så har vi noteret os, at Udliciteringsrådet for nylig har offentliggjort en undersøgelse, som viser, at ministerierne slet ikke lever op til den udbudspligt, der findes i Finansministeriets udbudscirkulære.
Undersøgelsen indeholder en lang række konklusioner, hvor man peger på, at stat, amter og kommuner bør stimulere dannelsen af nye markeder.
Når det nu kniber så gevaldigt for forskellige ministerier selv at efterleve udbudscirkulæret, skulle man egentlig synes, at det ville være oplagt, at regeringen ville arbejde positivt for at fjerne de barrierer, der eksisterer for, at kommuner kan skabe sammenhæng og fleksibilitet i de frit valg-tilbud, der stilles til rådighed for borgerne.