runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-26:
Men punkt 4 i forslaget, der omhandler etablering af en uafhængig forsknings- og dokumentationsenhed, er Dansk Folkeparti meget skeptisk over for.
Lad dog pengene gå direkte til de svageste i samfundet i stedet for.
Det sociale råd får en central placering i forslaget, og det er Dansk Folkeparti sandelig heller ikke positiv over for, tværtimod. Men det kan da godt være, at der er brug for en koordinering, som fru Tove Fergo var inde på, en følgegruppe, der følger de bevillinger, som vi giver herindefra.
Det kan lyde fornuftigt, men et stort, forkromet råd, der får en meget stor kompetence og en pose penge og så går ud og tager selvstændige beslutninger på centralt plan, er Dansk Folkeparti stor modstander af.
Dansk Folkeparti mener tværtimod, ligesom Venstre, at man skal nedlægge råd, og så må vi se, hvor meget det provenu kan give.
Og så kan vi jo så lade de penge gå til de områder, som er omtalt her i forslaget.
Det betyder ikke, at vi, som jeg før sagde, er negative over for forslaget, for vi vil gerne have tilført flere midler til området.
Men vi skal sandelig være sikre på, at vi får hundrede procent valuta for pengene.
Og det kan måske være på den måde, som fru Tove Fergo omtalte, med en følgegruppe, på trods af, at Venstre måske har lagt sig lidt for fast på, at man må ikke oprette nye råd.
Men det vil Dansk Folkeparti gerne se på.
Hvis vi får mere for pengene ved at oprette sådan et råd, kan det da være, at det skal
Så det var mine bemærkninger til det forslag: Vi er positive over for at tilføre flere midler, også over flere år måske, til området, men er ikke positive over for det, der ellers ligger i forslaget.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-10-26:
De områder, som SF nævner i sit forslag til styrkelse af indsatsen for de svageste i samfundet, er vi meget enige i, og jeg kan godt erindre de gange, vi har forsøgt at få vrangvillige kommuner til at påtage sig opgaver.
Her tænker jeg særlig på sygeplejedelen, på hjemløsedelen osv.
Vi har jo været inde hele vejen, og det har været så, for at sige det på jysk, træls, at man ikke kunne få det igennem.
Det er jo den konflikt, der er imellem de lovgivende og de udøvende. Ikke engang, da de fik penge med, ville de gøre det. Derfor er det jo fristende at tænke sig, at man kunne få et sådant uafhængigt råd - det er der jo altid streg under, det uafhængige.
Ofte vil det jo være vanskeligt at finde uafhængige mennesker i et lille land med få personer på de enkelte ekspertområder.
Men de skulle så også have råderet over en sum, som de kunne udbetale.
Det er jeg altså lidt i tvivl om.
Jeg ved, at vi har talt om sociale ombudsmænd, og nu er det et socialt råd.
Det er den standende konflikt imellem stat, amt og kommune, og der kan det da godt klø i fingrene på en politiker på Christiansborg, men jeg vil ikke løse den med et råd, som uden politisk beslutning deler pengene ud.
Én ting, jeg gerne vil være med til, som jeg synes der er vældig meget brug for, er dokumentations- og forskningsdelen af det, meget gerne.
Og der sidder vi jo nu og forhandler i forbindelse med finansloven bl.a. også forskning.
Der er jeg da interesseret i, at man ikke glemmer den her side af det, for vi har før i dag talt om nødvendigheden af at have en dokumentation for, hvorfor vi ikke når de mennesker, vi så ofte gerne fredag eftermiddag taler om heroppe, så det vil jeg gerne se på.
Og jeg er slet ikke afvisende over for, at man går ind i de områder og finder ud af, hvordan man bedre håndterer dem, fordi løsningen på det ligger meget decentralt i forskellige puljer og råd, vi har sat i gang.
Jeg ved, at der har været evaluering i Socialministeriet af meget af det.
Der er også lige udkommet noget, der dokumenterer, at det har man gjort, men et samlet overblik og en samlet indsats, ja, det vil jeg gerne.
Tove Fergo (V), 2001-10-26:
Jamen så må jeg jo takke hr. Villy Søvndal for omsorgen for et Venstrefolketingsmedlem, men jeg kan også fortælle og berolige hr. Villy Søvndal med, at hr. Villy Søvndal ikke behøver at bekymre sig, der er ingen problemer.
Der er ikke nogen forskel på det, jeg har sagt i dag, det, vor socialordfører, hr. Erik Larsen, sagde den 18. maj og det, Venstres formand sagde til Politiken i påsken.
Men jeg kan nu ikke lade være med at komme med en lille bemærkning om alle de mange råd og nævn, SF vil have oprettet.
Synes hr. Villy Søvndal ikke, at tiden er inde til, at vi koncentrerer indsatsen og midlerne på at hjælpe de mennesker, som har behov for at få hjælp og behandling, i stedet for at sprede kræfterne på at sidde til møder om dem?
Ville det ikke være mere fornuftigt at bruge energien, kræfterne, kompetencerne og midlerne, pengene til det?
Det, der kalder mig herop på talerstolen, er for at spørge fru Yvonne Herløv Andersen, om ikke fru Yvonne Herløv Andersen mener, at vi har rigeligt med forskning på det her område.
Vi har Socialforskningsinstituttet, og vi har
adskillige videnscentre rundtomkring i landet, om ikke vi efterhånden skulle være så fornuftige at sige, at de penge, vi har, skal gå til at hjælpe de mennesker, som har brug for at få noget hjælp.
Søren Kolstrup (EL), 2001-10-26:
Efter et par årtier med afinstitutionalisering er der nu behov for at tænke igennem, om der er brug for at oprette institutioner igen.
Det har været rigtigt og godt at få nedlagt de tidligere totalinstitutioner for psykisk syge og fysisk udviklingshæmmede.
Det har også været rigtigt at tænke i anderledes rummelige permanente boformer i stedet for forsorgshjem og herberger.
Men en af konklusionerne må være, at der er blevet tabt nogle i processen.
De hører bare ikke til nogen steder, og de har en tilværelse i dagligdagen, der bærer præg af omsorgssvigt.
Derfor bør der i dialog med disse grupper tænkes nyt, så også de, der har det sværest i dagligdagen, får den nødvendige hjælp under værdige former.
Vi læser forslaget sådan, at også de mange psykisk syge, der i dag er henvist til at leve stort set hele deres liv på psykiatriske sygehuse, hvorfra de egentlig er færdigbehandlede, er en af de grupper, der skal gøres en særlig indsats for.
Enhedslisten vil stemme for forslaget, og vi deltager gerne i det videre arbejde med at give det kød og blod.
Tove Videbæk (KRF), 2001-10-26:
Ja, Kristeligt Folkeparti vil hjertens gerne være med til at sikre bedre forhold for de udstødte og marginaliserede grupper i Danmark.
Og i den forbindelse vil jeg da gerne indskyde en bemærkning, som også en tidligere ordfører var inde på, nemlig at når vi bruger udtrykkene marginaliserede og udstødte, hjemløse, psykisk syge, skal vi huske, at det er mennesker, der ligesom os her i Tinget er medlemmer af en familie, er naboer, er venner og har en uendelig værdi i sig selv.
Og sådan skal vi se på dem og møde dem.
Alene denne holdning til dem, at vise en respekt for dem, tror jeg kan være en del af behandlingen, en del af hjælpen til dem.
Vi vil gerne være med i Kristeligt Folkeparti på det her område, men vi mener nok ikke, at det skal gøres ved at nedsætte et uafhængigt socialt råd.
Og det er allerede svært for borgerne at finde rundt i den jungle, der eksisterer.
til de svagest stillede, det drejer sig om tilbud om elementær sygepleje og omsorg og udvidet åbningstid for varmestuer samt etablering af nye varmestuer, det drejer sig om bedre og flere behandlingstilbud til misbrugere og sindslidende og etablering af noget forskning og dokumentation. Kristeligt Folkeparti kunne da godt nævne flere områder, der egentlig burde tages med for at styrke indsatsen for de svageste i samfundet.
For når vi begynder at opremse behovene på det her område, jamen så er SF's forslag jo nærmest ikke vidtgående nok. Så ja, vi skal i Danmark sætte turbo på og styrke indsatsen for de svageste i samfundet.
Men på hele det område må vi ikke glemme, at også de frivillige organisationer gør en stor og beundringsværdig indsats. Hvis vi skal, og det skal vi jo, hjælpe de marginaliserede og udstødte mennesker, skal alle gode kræfter være med og hjælpes ad i det offentlige og i det private.
Det private og offentlige skal gå hånd i hånd og supplere hinanden.
Jamen der er jo slet ikke det samme omkostningstunge problem i en varmestue, der er drevet af en frivillig organisation, som der ville være i en varmestue, som er drevet af det offentlige alene med offentligt med ansatte. Så - ja, alle gode kræfter skal simpelt hen hjælpes ad for at styrke indsatsen for de svageste, både i offentligt og privat regi, for som det ser ud nu, gør vi det ikke godt nok i Danmark.
Det halter på mange områder.
Men vi tror ikke, det løses ved at nedsætte et råd.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-26:
Nu omtalte hr. Villy Søvndal puljemidlerne, og jeg kan ikke begribe, at kommunerne ikke er mere ivrige efter at få fat i de penge.
Nu har hr. Villy Søvndal jo meget stor erfaring på det her område, så jeg vil gerne lige høre: Hvad tror hr. Villy Søvndal, der ville ske, hvis man satte procenten op til hundrede, således at kommunerne ikke skulle medfinansiere? Tror hr. Villy Søvndal, at det ville give mere aftræk på kommunernes lyst til at få fat i pengene?
Jeg mener jo ikke, at de mange millioner skal ligge her i flere år og lune sig i statskassen.
Jeg mener, at de skal ud og arbejde blandt de svage grupper, der har behov for det.
Hvad tror hr. Villy Søvndal, der ville ske, hvis vi sagde: Hundrede procent - I får hele beløbet uden medfinansiering?
Tove Fergo (V), 2001-10-26:
Ja, jeg vil betragte hr. Villy Søvndal som lidt af en troublemaker her.
Hr. Villy Søvndal forsøger ligesom at skabe en modsigelse mellem, hvad Venstres formand har sagt i påsken til Politiken, og hvad jeg står og siger på talerstolen på Venstres vegne i dag og i øvrigt også, hvad vores socialordfører, hr. Erik Larsen, sagde den 18. maj til et lignende forslag fra SF.
Dengang var der tale om et socialpolitisk råd, og jeg kan se på den oversigt, vi har fået over de forslag, som SF fremsætter, at der også kommer et forslag om et socialpolitisk råd.
Det giver mig så anledning til at spørge: Hvad er forskellen på det forslag, vi behandler i dag, og så det forslag, der blev behandlet den 18. maj, og det forslag, der kommer til behandling her om ikke så længe i denne samling?
Tove Videbæk (KRF), 2001-10-26:
Hr. Villy Søvndal talte meget engageret om de partier, som normalt taler varmt om at støtte frivillige organisationer, og der vil jeg da meget gerne sige, at Kristeligt Folkeparti er et af de partier, som meget gerne ser meget mere frivilligt arbejde. Så sagde hr. Villy Søvndal, at han ikke kunne forstå, at vi ikke kunne støtte, men der tror jeg, at hr. Villy Søvndal må have blundet lidt her, for jeg sagde faktisk, at på de her områder og de her punkter, som SF nævner i beslutningsforslaget, mener vi i Kristeligt Folkeparti, at SF overhovedet ikke er gået langt nok. Vi mener, at SF's forslag ikke er vidtgående nok, men vi er enige i de punkter, der er, og vil meget gerne være med og støtte på de her områder. Men vi er uenige, hvor der står, at man skal løse de her problemer ved at nedsætte et råd.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-10-26:
Jeg tror, mit svar til fru Tove Fergo kan blive, at jeg er overbevist om, at det kunne samles i et ønske om at evaluere de forskellige råd, Socialforskningsinstituttet inkluderet osv., og så se: Dækker det så det?
Giver det os de oplysninger samlet, som vi gerne vil have?
Jeg vil også helst have, at vi rører ved de mennesker, der har brug for de penge, som vi taler om.
Derfor er jeg jo ikke interesseret i at lægge 150 mio. kr.
Jens Vibjerg (V), 2001-10-26:
Arbejdsministeren synes, det er i orden, at arbejdstilsynet kommer uanmeldt i private hjem.
Det er klart, at her er en forskel mellem forslagsstillerne og regeringen, for vi synes
netop, at man skal anmelde det på forhånd, inden man kommer, når vi snakker om private hjem. Det ligger jo klart, og det er så også til andre ordførere, i forslaget, at er der et behov, har man også mulighederne.
Hvis man har læst bemærkningerne til forslaget, og det kunne jeg forstå på flere af ordførerne at det har man ikke, i hvert fald ikke til hele forslaget, er der netop åbnet for, at hvis der er problemer af den ene eller den anden karakter, kan man anmode arbejdstilsynet om at komme og kigge på sagerne.
Det kan være medarbejdere, det handler om, det kan være kommunen, og sker der en ulykke, vil det selvfølgelig også komme.
Mulighederne er der altså, hvis der er problemer.
Det med privatlivets fred, det med boligens ukrænkelighed, som den konservative ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, fremhævede, tager de socialistiske partier og regeringen meget afslappet på.
Det er der, vi har forskellen, for vi synes, at det skal man respektere.
Til hr. Flemming Kofod-Svendsen vil jeg også godt sige, at selvfølgelig er det en vanskelig opgave her, men vi mener rent faktisk, at med de pinde, der i bemærkningerne står nederst på side 2, skulle der være taget højde for de betænkeligheder, man kan have.
Med de kommentarer, der er kommet, kan jeg jo selvfølgelig godt høre, at forslaget måske kan få en lidt tung gang i Folketinget, men så må vi jo håbe, at befolkningen og vælgerne kan se, at det her forslag gør en forskel.
Ove Hygum (S), 2001-10-26:
Nu håber jeg sandelig ikke, at dette sidste meget, meget, meget overbevisende indlæg fra hr. Jens Vibjerg har flyttet balancepunktet i salen, for jeg har under debatten glædet mig over, at jeg kan konstatere, at der heller ikke denne gang er flertal for beslutningsforslaget.
På den baggrund vil jeg egentlig godt tage tråden op fra et af de tidligere beslutningsforslag, hvor hr. Knud Erik Kirkegaard lovede, at hvis det beslutningsforslag ikke blev vedtaget, så blev det ikke fremsat igen.
Kunne man ikke godt fremsætte det samme løfte i denne sag, at hvis det ikke bliver vedtaget denne gang, så bliver det ikke genfremsat, for der er overhovedet ikke nogen praktisk begrundelse for forslaget?
Det er netop sådan, at arbejdstilsynet udviser den respekt og konduite, som skal udvises, fordi vi skal tage hensyn til privatlivets fred og boligens ukrænkelighed. Hr. Knud Erik Kirkegaard ved, at hvis der er situationer, hvor en offentlig myndighed krænker, optræder krænkende, kan man som minister være meget, meget sikker på, at så får man henvendelser om det.
Jeg glæder mig over, at siden 23. marts 1998 - og sikkert også før - har arbejdstilsynet udvist den konduite og den respekt, der gør, at der i hvert fald ikke er rettet henvendelse til den ansvarlige minister om, at man har følt sig krænket.
Jeg synes, det er en teoretisk problemstilling, vi diskuterer, når det nu har vist sig, at man faktisk er i stand til at optræde med den respekt og den konduite, man naturligvis skal, og samtidig formår at føre et tilsyn, for som hr. Flemming Kofod-Svendsen så rigtigt understregede, er der jo arbejdsfunktioner, f.eks. hjemmehjælperfunktioner, der udføres i private hjem, hvor forholdene ikke altid er hensigtsmæssige, og hvor der er en risiko for, at der opstår skader på den pågældende hjemmehjælper.
Derfor er det vigtigt, som fru Jette Gottlieb understregede det, at man har muligheden. Ved at have lyttet til nogle af forslagsstillernes indlæg får man jo næsten indtrykket af, at det er daglig praksis, at arbejdstilsynet sparker dørene ind i private hjem.
Sådan er virkeligheden ikke, og sådan skal virkeligheden heller ikke være.
Jens Vibjerg (V), 2001-10-26:
Jamen hvis man i dag lever op til beslutningsforslaget, burde ministeren jo ikke have noget problem med at gennemføre forslaget. Nej, sandheden er jo, at ministeren, at regeringen ønsker, at arbejdstilsynet skal have de her beføjelser, fordi man ikke ønsker at respektere privatlivets fred og privatboligens ukrænkelighed.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-10-26:
Jeg kan sige til arbejdsministeren, at jeg bestemt ikke vil afvise muligheden for, at det her forslag kan blive overflødiggjort, og jeg forstod nærmest igen arbejdsministeren på den måde, at det var unødvendigt at gennemføre beslutningsforslaget her, fordi de intentioner, der lå i forslaget, i forvejen var tilgodeset gennem den praksis, man har i arbejdstilsynet.
Hvis arbejdsministeren måske under et samråd i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg kan bekræfte og dokumentere, at det forholder sig sådan,
vil jeg godt overveje, om det ikke er sidste gang, vi har set det her forslag i Folketinget.
Carsten Hansen (S), 2001-10-26:
Ja, vi er jo virkelig i genbrugsbranchen i dag.
Jeg skal starte med at sige, at hr. Anders Samuelsen som sagt flere gange i dag ikke kan være til stede, og jeg skal også på De Radikales vegne afvise beslutningsforslaget. Som jeg startede med at sige, er der jo tale om genbrug, dog med det nye, at det direktiv, vi brugte lidt tid på sidste år, ifølge forslagsstillerne - de tre store borgerlige partier og CD er også med - er blevet overimplementeret.
Der er tale om, at her overimplementerer man altså et direktiv, og man kan ikke bruge forhandlingsmodellen, det med, at parterne tilslutter sig det via forhandling, eller de mange gode eksempler, som arbejdsministeren kom med, på, at der faktisk er en rigtig positiv udvikling på området.
Jeg vil også godt tilslutte mig den tale, arbejdsministeren holdt, og sige, at det egentlig er utroligt, hvad vi kan forvente fra den højre side af salen i de her spørgsmål.
Vi mener hos os, at alle ansatte, og med alle mener jeg også dem, der arbejder hjemme, skal sikres nogle ordentlige arbejdsvilkår, og at det ikke kun er arbejdsgiveren, der skal kunne skalte og valte.
Der er altså ikke et ligeværdigt forhold mellem en ansat og en arbejdsgiver, og nu lægger man sig altså også ud med arbejdsdirektivet, artikel 17, der egentlig ikke giver nogle muligheder for at undtage hjemmearbejde.
Jeg kan ikke afvise, at forslaget passer
Dansk Folkeparti med dets EU-holdning ganske godt, men det undrer mig egentlig, at de to andre store borgerlige partier er med.
Som jeg sagde, vil vi godt for vort vedkommende fastholde, at der er tale om et ansættelsesforhold, og at bestemmelserne om hvile og fridøgn også skal gælde for det arbejde, der udføres i hjemmene.
Arbejdsmiljøloven skal også gælde for ansatte, der arbejder hjemme,
men det mener de tre store borgerlige partier måske ikke?
Så vil jeg sige det, så hr. Jens Vibjerg også kan forstå det, selv om det jo falder en fynbo svært at tale jysk: A sejer walbekom!
Det er en kæmpegruppe, man nu vil sætte uden for hviletidsreglerne.
Det virker ikke sympatisk, og jeg forstår heller ikke, som jeg nævnte i min indledning, da jeg kommenterede alle tre forslag, at CD er hoppet med på vognen.
Der er ganske enkelt ikke sammenhæng mellem det, de siger, og det, de gør.
Men når det så er sagt, er der jo, som arbejdsministeren også var inde på, mulighed for at lave fleksible aftaler, der er reguleret via kollektive overenskomster med fleksible regler.
Det er jo den danske model, som vi alle sammen ved festlige lejligheder holder så højtideligt i hævd.
Men her vil de borgerlige altså lave nogle firkantede, stive regler, der kun tilgodeser den ene part på den andens bekostning.
Vi kan ikke støtte forslaget, og jeg siger som sagt velbekomme.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-10-26:
Som jyde må jeg give hr. Carsten Hansen det råd at holde sig til det hjemlige sprog, det fynske.
Så er det i hvert fald lettere at forstå, selv for en jyde. Forslaget her er også en genfremsættelse, men jeg skal da ærligt indrømme, at jeg havde håbet, det havde været overflødigt at genfremsætte det.
Det sagde
ministeren i sin svartale sidste gang, og for en sikkerheds skyld har jeg taget svartalen med, så jeg kan citere arbejdsministerens udsagn: »Jeg kan oplyse om det videre arbejde, at jeg traditionen tro vil inddrage arbejdsmarkedets parter i Arbejdsmiljørådet, inden udstedelse af nye regler på området finder sted. Jeg forventer med en smidig medvirken fra Arbejdsmiljørådet, at en lempelse af reglerne kan være gennemført senest den 1. marts 2001.
Ellers risikerer jeg jo også, at forslagsstillerne op til påske genfremsætter beslutningsforslaget endnu en gang.«
Her så arbejdsministeren for en gangs skyld krystalklart.
Hvis ministeren ikke levede op til sit løfte, var vi selvfølgelig nødt til at genfremsætte forslaget, men det er jo ikke de eneste løfter, arbejdsministeren har givet. Arbejdsministeren var i samråd i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg og gav her et klart løfte om at være med til at lempe reglerne, vistnok på baggrund af den første aftale inden for HK-området om en lempelse af 11-timers-reglen.
Det skulle også udbredes til det øvrige arbejdsmarked, sagde arbejdsministeren, men nu var datoen, så vidt jeg erindrer, ikke længere den 1. marts, men den 1. april.
Senere fik vi i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg et brev fra arbejdsministeren, hvor ministeren sagde, at han desværre ikke kunne nå det til den 1. april, fordi Arbejdsmiljørådets medvirken ikke havde været så smidig, som arbejdsministeren havde forestillet sig.
Men uanset hvad forventer vi altså, at ministeren lever op til sit ønske om at udbrede denne mulighed for at lempe reglerne til hele det danske arbejdsmarked.
Hvis ministeren lever op til sine tidligere løfter, bliver fremtidige genfremsættelser af dette beslutningsforslag aldeles overflødige.
Lene Garsdal (SF), 2001-10-26:
Som de to tidligere forslag er også dette et forslag, der er genfremsat uændret, og som SF ikke kan støtte, og det er selvfølgelig af den grund, at det ikke er blevet bedre.
Det foreslås, at arbejdsmiljøloven ændres, så reglerne om hviletid og fritid ikke skal gælde for arbejde, der udføres i eget hjem.
Igen er tanken åbenbart, at én gruppe skal have en bedre beskyttelse end de øvrige ansatte på arbejdsmarkedet, for arbejdsmiljøreglerne er beskyttelsesregler, der skal gælde i alle ansættelsesforhold, også når arbejdet finder sted hjemme.
Som ved de tidligere forslag skal de ansatte have ret til at påberåbe sig arbejdsmiljøloven, når eller hvis der er problemer.
Det er derfor, reglerne ikke helt skal fjernes, det ville være urimeligt, og det ville i øvrigt også være i strid med nogle EU-regler.
Det kan godt være, at der kan lempes på reglerne, og at de skal laves om, så de kan blive lidt lettere at forstå, og det er SF positiv over for.
Men som forslaget ligger her, er SF imod.