runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-12-14:
Når der er meget stor brug for agtpågivenhed, er det jo, fordi det er et område, der er i skred.
Vi var meget betænkelige ved i SF – det vil jeg godt sige – at lave denne her reform i en periode, hvor regeringen og Dansk Folkeparti laver aftaler med kommuner og amter, der udpeger lige præcis de mest sårbare børn som de områder, der skal spares på.
Vi var bekymrede for at blive taget til indtægt for en udvikling, som vi er imod, og som vi ikke bryder os om, og som efter vores opfattelse svigter nogle af de mest udsatte børn.
På trods af det går vi ind og laver en aftale for at prøve at sætte hegnspæle op i forhold til en udvikling, som vi ikke bryder os om.
Derfor fandt vi det nødvendigt efter udmeldingerne om, at det her skulle kunne bruges til at slægtsanbringe en masse børn, hvilket der derefter kunne spares penge på, selvstændigt at fastslå i et betænkningsbidrag, at hensigten med det her ikke er at spare penge, men at skabe bedre vilkår for børn.
Vi er stadig væk bekymrede over, om vi har snor nok i det, men hver gang vi møder eksempler på udsatte børn, der bliver svigtet, kan jeg garantere, at vi vil præsentere dem for socialministeren.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-14:
Vi har sammen med en række andre partier været med til at lave et forlig, som vi synes var et godt forlig på den måde, at forholdene for de anbragte børn blev forbedret ved understregningen af nødvendigheden af tidlig indsats, ved at understrege nødvendigheden af gedigen, ordentlig sagsbehandling og ved at følge op med efterværn og alle de ting, som vi synes er rigtige.
Det blev det på den måde, at man gættede på, at når man slægtsanbragte flere børn, ville der nok kunne spares rigtig mange penge.
Man gangede solhøjden ved Solrød Strand med antallet af cykler og regnede med, at det nok er 15 pct. af børnene, der vil blive slægtsanbragt.
Vi har slet ingen erfaringer herhjemme, for vi ved ikke noget om det.
Det, der åbenbart var tanken, og jeg er ikke sikker på, at det ikke kun var socialministerens idé, det ligner mere en finansministers idé, var, at det her kunne bruges til at spare penge.
Man kan have mange forskellige teser om, hvad der vil ske.
Man kan også gætte på, at det bliver billigere.
Vi ved det bare ikke, men hvis det gør det, er det fint.
Vi understreger bare med det her betænkningsbidrag, at vi ikke vil tages til indtægt for en anbringelsesreform, hvis hensigt er at skulle spare penge.
Vi har lavet en anbringelsesreform for at gøre forholdene bedre for børn.
Det er det, der er det bærende i reformen, og det skal socialministeren ikke forkludre – derfor betænkningsbidraget.
I de lande, som man har hentet inspirationen fra, nemlig de øvrige nordiske lande, aflønnes det helt parallelt, uanset om det er en slægtsanbringelse eller det er en normal plejeanbringelse.
Det kommer ind i forhold til diskussion her, når man ikke vil yde vederlag til de familier, hvor man slægtsanbringer, for så er det jo endnu mindre sandsynligt, at man skulle nå det tal på 15 pct., som er ministerens forslag i sit brev til KL om, at der her kan spares penge.
Når man gør aflønningen dårligere, er det da endnu mere usandsynligt, at man når et højt procenttal, så jeg synes, ministerens argumentation endnu en gang blot understreger, at det er meget usandsynligt, at man når det tal.
Så har jeg bare en sidste ting, nemlig at det, vi vel ønsker for de børn, er, at det er en faglig vurdering, der skal afgøre, om et barn anbringes hos en slægtning eller i professionel pleje, og ikke en økonomisk vurdering, og at vi derfor har meget brug for at holde øje med, hvad der sker i de sager.
Søren Søndergaard (EL), 2004-12-14:
Det synes jeg er en klar og sådan set forståelig melding.
Der er bare ét men: Der er jo to partier, der ikke har deltaget i den debat.
Det ene parti er det parti, udenrigsministeren kommer fra, Det Konservative Folkeparti; det andet parti er det parti, statsministeren kommer fra, det hedder Venstre.
De har simpelt hen ikke deltaget i debatten.
Hvad skal man tolke ud af det?
Man må vel tolke, at den, der tier, samtykker; det vil sige, at når der er blevet sagt noget fra de to partiers side på et tidligere tidspunkt, så må man lægge det til grund.
Hos Venstre kan vi konstatere, at det, der er blevet sagt, er om statsministerens plan B: at der skal være en plan om, at Tyrkiet ikke skal have en tilknytning, selv om de lever op til kriterierne.
Det er meget uforståeligt.
Hvis ikke der kommer nogen reaktion, må vi jo tolke det på den måde, at det er det, Venstre står for.
Så kan vi i hvert fald konstatere, at regeringen er splittet midt over,
men jeg synes da, at det må være interessant, hvis Venstre her ved afslutningen af den her debat kunne prøve at forklare, hvad Venstres synspunkt på det her spørgsmål egentlig er.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-14:
Jeg vil takke udenrigsministeren for svaret, der lød: Vi vil følge anbefalinger fra Kommissionen, vi vil sætte forhandlinger i gang, vi vil følge Kommissionens forbehold.
Og så gjorde udenrigsministeren opmærksom på det, der er en selvfølge, nemlig at en sådan proces jo forudsætter, at Tyrkiet lever op til de krav, der bliver stillet.
Men det, jeg synes er afgørende at også udenrigsministeren svarer på, er, at der ikke er specielle krav til Tyrkiet, og at hvis Tyrkiet lever op til de krav, der stilles, er der også et medlemskab i udsigt.
Så vil jeg godt rose udenrigsministeren for det mod, som jeg synes Venstre helt har manglet i debatten her, nemlig overhovedet at tage ordet.
Jeg synes, at udenrigsministeren – meget indirekte måske – satte statsministeren på plads, oven i købet noget så eftertrykkeligt, ved på den måde at sige, at det ikke er et B-medlemskab, vi diskuterer, vi diskuterer tyrkisk medlemskab.
Søren Krarup (DF), 2004-12-14:
Jeg vil komme ind på samme emne som den sidste ærede taler, måske i en lidt mindre polemisk form, for jeg vil simpelt hen stille nogle spørgsmål til udenrigsministeren.
Jeg har jo flere gange forsøgt at få optrukket og anerkendt den grundmodsætning, der naturligvis er mellem Europa og Tyrkiet.
Vil udenrigsministeren ikke anerkende, at i det virkelige perspektiv, det vil sige det lange historiske perspektiv, kan man ikke bagatellisere, at Tyrkiet har en bestemt historie, en bestemt kultur, fordi det har en bestemt tro, og at det derfor igennem 1.500 år har været Europas modstander?
Vil udenrigsministeren ikke indrømme, at det naturligvis har en afgørende betydning for vores bedømmelse af Tyrkiets ønske om at blive optaget i EU, og at det er uforsvarligt ikke at se denne forskel i øjnene?
Og vil ministeren ikke indrømme, at en vejledende folkeafstemning ville give disse mere eller mindre svinebundne politikere en mulighed for at finde den krog, hvorfra de kan sige det nej, som de måske ønsker?
Jesper Langballe (DF), 2004-12-14:
Jeg har et meget enkelt spørgsmål til udenrigsministeren: Er der en plan B, sådan som statsministeren har sagt det?
Jeg vil godt udvide mit spørgsmål med et personligt spørgsmål til udenrigsministeren, hvilket jeg regner med at få et meget oprigtigt svar på: Synes udenrigsministeren, at det somme tider er lidt belastende at skulle samarbejde med en statsminister, som har lidt realitetssans, lidt sans for f.eks. sådan noget som kulturforskelle?
Er det lidt primitivt, er det lidt pinligt, er det noget, der sådan kan belaste udenrigsministeren i hans gang på de bonede gulve i EU?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Ja, nu kan jeg jo ikke svare på alle sammen.
Jeg kan jo tage et par ud.
Det er rimeligt, at arbejdsløsheden falder med det, vi har gjort mere end det, man har rådet os til at gøre, nemlig forårspakken.
Den falder jo.
Lad os glæde os over, at den falder.
Der er altså 10.000 færre nu, end der var i december 2003, uanset hvor meget der rystes på hovedet.
Det er trods alt det, der gøres op af Danmarks Statistik.
Ulandene: Jeg synes, det er rimeligt, at Danmark er det land i EU, der giver mest.
Det synes jeg er rimeligt, for vi har råd til det.
Jeg synes, det er flot, selv om måske andre synes, det er ejendommeligt, at Danmark egentlig kan være i stand til at give så meget i udviklingsbistand, når de andre lande i EU giver mindre end det halve eller tæt på en tredjedel.
Vi er det land i verden, der giver næstmest.
Det er kun Norge, der giver mere.
Jeg synes, det er rimeligt.
Jeg synes endda, det er flot.
Vi får også ros for, at Danmark ligger helt deroppe over de 0,7, som har været målsætningen for FN.
Så jeg synes i virkeligheden, det er rimeligt.
Det er også rimeligt, at vi har verdens dyreste folkeskole.
Det er rimeligt, at vi har 3.600 flere skolelærere nu, end dengang den tidligere regering havde magten, at vi bruger 50 pct. mere til 1. og 6. klassetrin, end man gør i Finland.
Jeg synes, det er rimeligt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-15:
Jeg hæfter mig ved, at finansministeren sagde – citeret efter hukommelsen: Vi vil gennemføre de reformer, der skaffer 60.000 arbejdspladser.
Jeg synes, at det spørgsmål, som trænger sig på, jo så selvfølgelig er: Hvad betyder det i handling?
Hvad er det for konkrete initiativer, som finansministeren har i tankerne?
Og kunne man ikke løfte sløret for, hvad det betyder i praksis?
Vi står foran et folketingsvalg.
Og det er vel rimeligt nok, at regeringen melder ud og siger: De 60.000 arbejdspladser skal skaffes sådan, sådan og sådan.
Hvad er svaret?
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Svaret er for det første, at vi har stået foran et folketingsvalg siden den 20. november 2001.
Det vil jeg gerne sige.
Sådan har det i hvert fald været opfattet hidtil efter gængs praksis.
Så det er ikke folketingsvalget, der spiller ind.
Det er derimod den opgave, vi står over for, hvor jeg har sagt, at de 55.000-60.000 er et makroøkonomisk tal, som vi bør nå for at have balance i vores finanspolitik frem mod 2010 og i øvrigt så i hele perioden de næste 30, 40, 50 år.
Med hensyn til det humanistiske mål er jeg meget enig med fru Pernille Rosenkrantz-Theil i, at det er et alt for lille politisk mål, det skulle gerne være meget større.
Jeg har aldrig sagt 800.000, men det kunne jo være 80.000, fordi alt for mange i den arbejdsduelige alder står uden for arbejdsmarkedet, og derfor er opgaven for det første at sikre, at vi får et fleksibelt arbejdsmarked.
Så skal jeg gentage, hvad jeg har sagt tidligere, at opgaven også er, at det bliver mere fordelagtigt at blive på arbejdsmarkedet.
Vi gør mere for at bekæmpe sygefravær, vi gør mere for, at de unge kommer hurtigere gennem deres uddannelse, og ikke mindst gør vi en stor indsats for, at langt flere indvandrergrupper kommer i arbejde.
Det er et fælles projekt, og det kommer i rette tid.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-15:
Igen må jeg sige, at fru Dyremose antager, at Det Radikale Venstre har 90 mandater.
Det ville vi da gerne have, og så så tingene også anderledes ud.
Det, der er problemet, er jo fortsat skattestoppet.
Fru Dyremose har jo selv været ude i forbindelse med finanslovaftalen og sige, at bruddet på skattestoppet i forhold til de afgiftshævelser gør det muligt nu at kigge på andre ting, andre omlægninger.
Tilbage står, at det er skattestoppet, der blokerer og er en hindring for, at man kan få sænket skatten på arbejdsindkomst så langt ned, at man virkelig kan få en strukturvirkning på arbejdsmarkedet og få, i henhold til det radikale forslag, op mod 50.000 ekstra ud på arbejdsmarkedet.
Det burde da være en ting, vi kunne være fælles om.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jamen det klare svar er, at vi har en finanspolitik med Danmark 2010, og vi har det mål og den hensigt at etablere en vækst i beskæftigelsen på 55.000-60.000 frem mod 2010.
Det er vores hensigt og vores mål, og vi vil altså have ret til også i den næste valgperiode at gennemføre initiativerne på rette tid og rette sted.
Jeg mener i virkeligheden, det er rimelig sympatisk at arbejde for at få folk uden for arbejdsmarkedet ind på arbejdsmarkedet, og jeg går ud fra, at vi kan få De Radikales støtte til det.
Hvis det gælder om at gøre det fordelagtigt at være på arbejdsmarkedet, går jeg også ud fra, at vi kan få De Radikales støtte, og når det gælder om at få unge i uddannelse og hjælpe indvandrergrupper, håber jeg også, vi kan få støtte fra Det Radikale Venstre.
Jeg går ud fra, at de elementer opfattes som noget positivt, så et bredt flertal i Folketinget over tid kan være med til at sikre, at vi når det mål, som i givet fald er det samme som det, Det Radikale Venstre havde i 2001, men hvor man overhovedet ikke kunne sandsynliggøre, hvordan man ville få 100.000 mere i beskæftigelse.
Nicolai Wammen (S), 2004-12-15:
Man må sige, at finansministeren er en stor politisk entertainer.
Vi har oplevet, hvordan finansministeren på det seneste er dobbelt så optimistisk som stort set alle andre, når det gælder udviklingen i arbejdsløsheden, og selv om finansministeren i dag ikke har kunnet give noget konkret bud på, hvordan han vil skaffe 60.000 i arbejde, siger han, at 60.000 er alt for lidt, og at vi skal have 80.000 i arbejde.
Vi ser meget gerne, at der kommer 80.000 i arbejde, men det, der står tilbage i denne diskussion, er jo, at finansministeren ikke har givet noget bud på, hvordan han bare vil skaffe de første 60.000 i arbejde.
Der er nogle overordnede bemærkninger, men intet konkret om, hvordan man vil gøre det, og finansministerens troværdighed er jo noget svækket af, at hver gang, han kommer med en prognose, viser den sig at være forkert.
Vi har en finansminister, som siger, at her går det godt, selv om der i denne regerings levetid er kommet 33.000 flere arbejdsløse, og de seneste opgørelser viser stigende arbejdsløshed.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Når man går tilbage i historien og ser på, hvordan udsvingene i væksten og ledigheden har været, var vores skøn i 2002 om ledigheden i 2003 højere end alle andre prognosemageres.
Finansministeriet forudså den absolut højeste ledighed, højere end alle de andre prognosemagere, jeg tidligere har nævnt, så man skal lade være med at kritisere Finansministeriet.
Dets prognoser er kvalificerede på et niveau, som ingen andre er i stand til at udfase ved at påstå, at de har et bedre statistisk eller fagligt grundlag for at vurdere, hvordan det vil gå, for sådan er det ikke.
Så vil jeg godt sige igen, at det jo ikke er en politisk vurdering.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-12-15:
Jeg kan forstå, at pengene så åbenbart er brugt andetsteds, så jeg skal fortsætte.
Er det rimeligt, at de fattigste i det her samfund er dem, der betaler for den sukkerskål, som regeringen kalder satspuljen?
Er det rimeligt, at antallet af kroner pr. elev i folkeskolen er faldet, mens regeringen har været ved magten?
Er det rimeligt, at et menneske ikke kan få lov til at gifte sig med sit hjertes udkårne, fordi regeringen bestemmer det?
Er det rimeligt, at forskning i vedvarende energi bliver beskåret, på trods af at vi ved, at olien slipper op?
Er det rimeligt, at busbilletterne stiger, på trods af at vi ved, at mange pensionister ikke har noget alternativ til netop at tage bussen?
Og er det rimeligt, at arbejdsløsheden i det her samfund stiger og regeringen intet stiller op?
Nicolai Wammen (S), 2004-12-15:
Jeg konstaterer, at finansministeren igen ikke giver et eneste konkret bud på nye initiativer, som kan sikre de første 60.000, for slet ikke at tale om, at han har lovet, at han vil skaffe 80.000 i arbejde.
Jeg synes egentlig, at finansministeren skylder Folketinget at komme med nogle konkrete bud.
Det er jo ikke bare oppositionen, der beder om dem.
Nationalbanken og Det Økonomiske Råd er bekymrede for, om regeringen overhovedet kan levere varen, og derfor siger de, at som det ser ud nu, er den økonomiske situation og finanspolitikken uholdbar.
Det er en meget hård kritik, der bliver fremført, og derfor nytter det ikke noget bare at slå ud med armene og sige, at man skaffer en masse job, når man ikke har noget konkret i posen.
Når man gang på gang på gang har taget fejl, er der ikke meget troværdighed tilbage, men kunne vi ikke få nogle konkrete bud på, hvordan man vil skaffe de første 60.000 og derefter op til de 80.000 i arbejde?
Det kunne være en god julegave til de mange arbejdsløse i Danmark.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-12-15:
Finansministeren må da kunne forstå, at i betragtning af de prognoser, som finansministeren selv er med til at udgive, og som i øvrigt er suverænt de mest optimistiske i hele feltet af uafhængige økonomer, giver det da anledning til bekymring om, hvorvidt regeringen er i stand til at levere varen.
De svar, vi får fra finansministeren, betragter jeg som hensigtserklæringer – sympatiske, javist.
Hvem skulle have noget imod, at vi skaffer 60.000 ekstra i arbejde med nogle af de vage hensigtserklæringer, som finansministeren kommer med?
Men det, der er brug for, er klare svar.
Lad mig lige afslutningsvis citere Nationalbanken, for det er jo ikke bare noget, som enkelte økonomer render rundt og siger.
Nationalbanken siger, at mangelen på nye initiativer i beskæftigelsespolitikken er bekymrende.
Det er vel den mest autoritative instans, vi kan finde på området, og den udtaler sig altså kritisk, så det ville da klæde regeringen og finansministeren at give nogle konkrete og klare svar på det store spørgsmål.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jeg synes, det er rimeligt, at vi bruger 13 mia. kr. mere til service fordelt ud over de servicetilbud generelt, der gives.
Hvad enten vi taler om børnehave, vuggestue, folkeskole, ældrepleje, plejehjem eller hospitalssiden, så er det løftet for ca. 13 mia. kr. Der findes ikke en samlet opgørelse over begrebet fattige i Danmark.
Og i den gruppe, der måske har det svært, vil man finde, at det er studerende med børn, hvor vi netop har løftet SU’en, stort set fordoblet den.
Der er altså nogle, der igennem deres livsforløb er udsat for, at de har lavere indkomst end andre.
Sådan vil det være.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Jamen jeg holder mig jo lige præcis til det, der er realiteten bag prognoserne.
Er det gået værre eller bedre?
Og så må hr. Ole Sohn åbenbart mene, at det er gået værre, fordi der er flere offentligt ansatte.
Der er givet et svar til hr. Ole Sohn så sent som i dag om, hvordan de tal for beskæftigelsen egentlig er bygget op.
Og hr. Ole Sohn ved godt, at det, der tæller, er nationalregnskabsstatistikken.
Det er der, man reelt gør det op, og der er forventningen, at når det her år er gået, er det 16.000 flere offentligt ansatte.
Sådan er det.
Det er også sådan, at væksten i serviceniveauet har været større end forventet, og det forstår jeg så er en negativ udmelding, altså at udgiftsstigningen har været større end forventet, at der er brugt flere penge på serviceområderne end forventet.
At overskuddet har været større end forventet, er det så også negativt?
Men det er rigtigt, at forventningen til forløbet omkring ledigheden har været mere negativ end forventet.
Sådan har det været lige siden den vurdering, der kom tilbage i 2002, også fra de økonomiske vismænd.
Det kan selvfølgelig være, at vi måske er lidt mere afhængige af, hvordan det foregår i verden omkring os, end når vi selv vurderer det, vi styrer af forbruget på statsniveau og i kommuner og amter, det, vi styrer af ansættelser, det, vi styrer af overskuddet.
Det kan være, at selve ledighedsproblemet måske alligevel på en eller anden måde er en afsmitning af, hvad der sker i verden omkring os.
Ole Sohn (SF), 2004-12-15:
Jeg har det altså på den måde, at når man diskuterer prognoser, så forholder jeg mig som regel til de prognoser, som bliver givet af vismændene og erhvervsrådet og for den sags skyld også Finansministeriet eller internationale konjunkturer.
Så får man den bedste debat.
Men når man så ser på handlingerne, må vi jo altså konstatere, at under den her regering med de fire finanslove, der har været, er arbejdsløsheden steget med 33.000, og den er steget med 2.000, efter at man har gennemført forårspakken.
Jeg er også glad for, at finansministeren, da finansministeren snakkede om takster i det offentlige, tog udgangspunkt i, at regeringen tog ansvar fra første kvartal 2002 i forhold til takstudviklingen.
Hvis man gør det samme i forhold til beskæftigelsen i den offentlige sektor, er der faktisk blevet færre også ifølge virkelighedens tal.
Hvis kommunerne får lov at overskride budgetterne og regeringen ikke griber ind, så vil der givetvis komme lidt flere, men der er lang vej, når man kan konstatere, at der er sket et reelt fald i antallet af ordinært ansatte i den offentlige sektor.
Så er der godt nok kommet lidt flere ind i form af beskæftigelsesjob, men det er vel ikke det, der er regeringens målsætning med at skabe nye varige job.
Thor Pedersen (V), 2004-12-15:
Så vi er altså enige om det.
Det er rigtigt, at det ikke er alt det, vi har vurderet, der er gået, som vi har sagt, for det er nok rigtigt, at løftet i serviceniveauet har været større end forventet.
Der er faktisk leveret et større løft end det, som egentlig har været aftalt.
Der er blevet flere offentligt ansatte end det, der egentlig har været aftalt.
Der er jo ikke tale om, at vi giver skattelettelser og så har et mindre overskud end forventet.
Det er faktisk sådan, at vi har et større overskud, at vi er i stand til at betale af på den gæld, som en tidligere regering efterlod.
Så det er rigtigt, at det ikke er overalt, at vi egentlig har skønnet korrekt.
Det skal der ikke herske tvivl om.
Ole Sohn (SF), 2004-12-15:
Jeg synes i virkeligheden, det er imponerende, at finansministeren er i stand til at udvise en jubeloptimisme, som vel ikke er set siden de gode dage i Farum Byråd, med den samme blindhed over for alle de faresignaler, der er omkring en.
Men jeg er til gengæld lidt forundret over, at finansministeren bliver ved med at forholde sig til prognoserne.
Jeg medgiver meget gerne, at prognoserne for fremtiden viser faldende ledighed.
Det siger alle prognoser.
Den eneste, der siger reelt faldende, meget faldende ledighed, er så regeringen.
Overoptimismen er altså til stede.
Det, jeg forsøgte at gøre opmærksom på i mit indlæg, var, at man har fire finanslove, hvor man kan måle handlingerne, altså det, der er sket, og ikke det, man forestiller sig der vil ske.
Her konstaterer jeg, at der var skåret ned på en lang række områder, og så spurgte jeg, om det var rimeligt, samtidig med at man jo har skåret ned på forskningen osv. osv. osv., så at sige, at vi har råd til at give ufinansierede skattelettelser, hvor finansministeren i øvrigt i et svar til mig har erkendt, at der er en udisponeret pulje på 1 pct. af BNP, for at det hænger sammen.
Så er det, jeg siger: Er det virkelig rimeligt, at vi så samtidig oplever, at der er flere fattige børn?
Køerne foran Frelsens Hærs kontor og Børnenes Kontor vokser.
Det forholder finansministeren sig ikke til.
Det forstår jeg sådan set godt.
Men det er jo lige nøjagtig det, der er kernen i det: om man dømmes på handlingerne og ikke kun på retorikken.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-15:
Jo, men så kan man jo sige, at det da godt kan være, at både Det Radikale Venstre og De Konservative står med ønsket om og viljen til skattelettelser, men så må vi bare konstatere, at forskellen på at samarbejde med Socialdemokraterne, som De Radikale vælger at gøre, og Venstre, som vi i Det Konservative Folkeparti vælger at gøre, er, at vi Konservative rent faktisk har fået gennemført en skattelettelse.
Det er mere, end Det Radikale Venstre kan sige man fik gjort under den tidligere regering, og den kritik, vi så skal høre nu, er, at vi Konservative går langt længere og sænker skatten, men at det så ikke er langt nok.
Så jeg skal altså forstå hr. Morten Helveg Petersens kritik sådan, at godt nok har vi gjort det rigtige, men vi har ikke gjort nok af det, men så er det jo godt, at vi Konservative ønsker at sænke skatten yderligere.
For det har vi jo ikke set endnu.
Vi har kun hørt ordene fra De Radikale.
Vi har desværre ikke set handlingen endnu.