runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-03-18:
I midten af 1980'erne havde vi en væsentlig debat herhjemme: Skulle vi have et indre marked, eller skulle vi ikke?
Mit parti var tilhængere af det indre marked; vi havde oven i købet en folkeafstemning om det, og der var flertal for det indre marked.
Så må man stille det, synes jeg, relevante spørgsmål: Hører toldfrit salg hjemme i EU, når vi har besluttet, vi skal have et indre marked?
Svaret er jo selvfølgelig, at man skal naturligvis ikke have toldfrit salg, når man har besluttet, at man vil gennemføre det indre marked.
Det var der jo bred enighed om i 1991.
Der besluttede man også en lang overgangsperiode, for at man kunne omstille sig med hensyn til, der vil være nogen, der vil være ramt af, at den rigtige beslutning blev gennemført; det har der været viden om. Der kan jeg sige, at der har vi fra Kristeligt Folkepartis side taget initiativ til at have en debat her i Folketinget om regionalpolitik.
Og der var bred enighed om, at når man tog forskellige beslutninger fra statens side om, hvor lægger man uddannelsesinstitutioner, hvor lægger man kulturinstitutioner osv., at dér tænker man ud fra hele landet.
Det var der bred enighed om fra Folketingets side.
Så nogle af de beslutninger, der skal træffes, har vi allerede taget initiativ til at træffe.
Er der så nogen saglige argumenter for at opretholde et toldfrit salg?
Ikke ud fra ønsket om at gennemføre det indre marked.
Der er heller ikke nogen sundhedspolitiske argumenter for at opretholde det toldfri salg.
Vi kan overraskes over, at vi har skullet bruge så mange timer på denne debat.
Det, der er brug for, er, at vi fører en aktiv regionalpolitik.
Så vil jeg, når vi nu har en debat om det toldfri salg, benytte lejligheden til at takke økonomiministeren og rose økonomiministeren for den holdning, ministeren har givet udtryk for i EU-sammenhæng.
Jeg er meget glad for, at ministeren har stået fast på det, som et meget bredt flertal blev enige om for 8 år siden.
Det synes jeg er udtryk for en politisk troværdighed, som jeg gerne vil både anerkende og takke for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-03-18:
Nu gør Kristeligt Folkeparti jo ofte meget ud af at forklare os alle sammen og vælgerbefolkningen, at Kristeligt Folkeparti er et midterparti og et kompromisparti, altså et parti, der ønsker at indgå kompromis'er, og at man skal bøje sig, at man ikke skal stå så stejlt, det samarbejdende folkestyre, og jeg ved ikke hvad, osv., osv.
Mener hr. Flemming Kofod-Svendsen så, at det er i dansk interesse at sige til de 14 lande: Under ingen omstændigheder.
Eller mener hr. Flemming Kofod-Svendsen, det er i dansk interesse at indgå i en dialog med de andre lande om et kompromis, der giver en kort overgangsperiode, og som samtidig tager hånd om de praktiske problemer, der er, også i forhold til de mennesker, som bliver kastet ud i arbejdsløshed på grund af bortfald af det afgiftsfri salg?
Nu er Kristeligt Folkeparti jo blandt de partier, der ofte forsøger at belære bl.a. Dansk Folkeparti om, at EU-samarbejdet er sådan et samarbejde, hvor man giver, hvor man tager, hvor man indgår kompromiser, og hvor det drejer sig om at få goodwill i nogle sammenhænge for at kunne bruge den i andre sammenhænge.
Det bliver vi også belært om, når vi siger, at vi skal have nogle særsituationer for Danmark i forhold til den EU-integration, der ellers løbende finder sted.
Jeg vil gerne spørge hr. Flemming Kofod-Svendsen: Mener hr. Flemming Kofod-Svendsen, at den her sag, hvis situationen er 14-1 på Berlin-topmødet, er en sag, der giver Danmark goodwill?
Jeg forventer, at hr. Flemming Kofod-Svendsen siger, at det gør den selvfølgelig ikke i forhold til de andre lande.
Mener hr. Flemming Kofod-Svendsen så, at det er en god sag at markere sig på ved at være meget stejl og ved at sælge noget af sin goodwill f.eks. i forbindelse med diskussionen om udvidelsen, diskussionen om Kommissionens nye rolle, institutionernes ændringer osv., som vi jo både løbende har her i salen og også i kredsen af EU-lande?
Marianne Jelved (RV), 1999-03-18:
Til hr. Melchiors spørgsmål angående det, jeg oplyste om kommisssærernes muligheder for at købe afgiftsfrit, er jeg glad for lige at få lov at nuancere det, jeg sagde.
Det er de EU-ansatte, der ikke kan benytte de afgiftsfri muligheder og ikke har kunnet det i et stykke tid.
Kommissærerne har aftalt indbyrdes, at de ikke bruger den.
Kommissær Monti har over for mig tilkendegivet, at Kommissionens - nu ved vi jo ikke, hvilken Kommission det så i givet fald bliver - hensigt er at søge besluttet at afskaffe muligheden for EU-diplomater og kommissærer inden for EU's grænser.
Dem er jeg ikke oplyst om.
Altså EU-parlamentarikerne har jeg ingen oplysning om angående det her spørgsmål, men det vil jeg selvfølgelig undersøge.
Og så må jeg sige, at jeg godt har hørt hr. Melchiors vurdering af, at når det kommer til stykket, er der ikke noget merprovenu for den danske statskasse, og vi har hørt hr. Melchiors beskrivelse, og, havde jeg nær sagt, det må jo komme an på en prøve.
Nu må jeg så tage et helt konkret eksempel.
Og jeg vil jo købe mine cigaretter nede hos min nærkøbmand, fordi jeg ryger et ganske bestemt mærke, som jeg ikke nødvendigvis kan købe i Spanien, og så er jeg ikke interesseret i at spare et eller andet antal kroner. Så skal jeg i øvrigt ikke være mere privat om mine vaner.
Der er blevet givet udtryk for - jeg er nødt til at rehabilitere statsministeren - at statsministeren åbenbart har andre ting at tage vare på end at sidde her og være med i debatten.
Det synes jeg ikke er en fair betragtning.
Og jeg kan afsløre her ved denne lejlighed, at i disse timer og dage foregår der en heftig kommunikation, også imellem stats- og regeringscheferne personligt, over de elektroniske midler, der er, for at tilrettelægge en procedure og finde løsninger på det problem, som består i, at Kommissionen har nedlagt sig selv.
Og derfor synes jeg ikke, at der er noget som helst grundlag for, at statsministeren skulle sidde her, når jeg var til stede og kunne varetage regeringens interesser i denne sag.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-03-18:
Jeg tror faktisk, det ved nøjere eftertanke skaber respekt hos en række politikere, at de fastholder det, de i god tid har besluttet.
Det er jo ikke en hovsaløsning, man vedtog i 1991, som skulle træde i kraft en uge efter eller en måned efter.
Man har jo netop truffet en beslutning og lavet en lang overgangsperiode, og der er faktisk nogle, der har indstillet sig på, at dette vil træde i kraft.
Skal man snyde de mennesker, som har indstillet sig på, at de kan regne med det, politikerne har vedtaget?
Jeg mener, vi skylder de mennesker, som har forberedt sig på, at dette træder i kraft, at det, vi har besluttet, står til troende.
Vi tog initiativ til en forespørgselsdebat her i Folketinget om regionalpolitik, hvor hele Folketinget - og det er vi glade for - bakkede op om den dagsorden, vi havde udarbejdet, og der var jo netop nogle af de instrumenter, som vi har taget initiativ til, der kan bruges til at sikre de områder, som vil blive ramt af ledighed.
Vi har allerede taget initiativet, så det, hr. Thulesen Dahl efterlyser, ligger på bordet.
Nu handler det om at bruge det.
Jeg vil gerne sige, at vi har alle forpligtet os til at bruge de instrumenter så hurtigt, så konstruktivt og så effektivt som muligt.
Frank Aaen (EL), 1999-03-18:
Jeg vil gerne tro på økonomiministerens ord om, at man er i fuld gang med alt det, vi andre siger der er brug for.
Jeg vil bare sige, at den rapport, vi har fået i dag fra Arbejdsministeriet, ikke på nogen måde antyder, at der ud over et enkelt projekt i Frederikshavn er noget som helst konkret i gang.
Det er derfor, vi har fremsat vores forslag til vedtagelse, og jeg forstår faktisk overhovedet ikke, hvorfor man, når man siger, at man er i fuld gang med det, vi foreslår, så ikke bare stemmer for vedtagelsen.
Hvorfor så tvivl om egne ord ved at stemme imod det, som man siger man er i fuld gang med?
Det er der overhovedet ingen logik i.
Det er da det bedste signal, vi kan give de mennesker, der er nervøse for fremtiden. Det allerbedste signal, vi kan give dem, er, at der er et flertal, der siger: Nu skal der laves noget konkret.
Aage Frandsen (SF), 1999-03-18:
Økonomiministeren brugte vendingen »ikke interessant« om Enhedslistens og SF's forslag til vedtagelse.
Skal jeg forstå det sådan, at det ikke er interessant, fordi alt det, som står i forslaget til vedtagelse, er det, regeringen gør?
Er det det samme?
Altså hvis man foreslår noget, som allerede er sat i værk eller er gennemført, så kan det være uinteressant.
Er det sådan, det skal forstås?
Det er jo sådan set det afgørende.
Det betyder jo ikke, at vi ikke synes, at forslaget skal til afstemning, det skal det under alle omstændigheder, for det er vigtigt at få det bekræftet.
Marianne Jelved (RV), 1999-03-18:
Regeringen arbejder for, at der bliver en ny facilitet i EU, som kan bruges i denne særlige sammenhæng.
Dernæst er de relevante ministre, som har med regionalfonde, socialfonde, arbejdsmarkedsforhold osv. at gøre, parat på sekundet til at bruge de muligheder, der allerede er til at iværksætte foranstaltninger i lokalområdet.
Men regeringen har ikke i sinde at komme ovenfra og pålægge lokalområderne bestemte foranstaltninger.
Det er min vurdering, at det er så svært at komme i gang med det her, fordi man rundt om i de lokalområder, der er berørt af spørgsmålene, ikke har lyst til at tage sagen op, da man stadig væk håber på det, jeg kalder den nemme løsning, nemlig at man får det udskudt.
Jeg har ikke lyst til at stemme for en vedtagelse, der pålægger regeringen at gøre noget, som regeringen har tilkendegivet, at den vil gøre.
Det synes jeg er helt urimeligt at bede regeringen om.
Jeg har ingen mistillid til regeringens indsats, tværtimod er jeg ganske tryg ved den.
Frank Aaen (EL), 1999-03-18:
Det har nu altid været god pædagogik - og det kan jeg vel sige til en lærer - at hvis man kan imødekomme folk, så er det klogest at gøre det.
Hvis det er sådan, at folk gør noget, man synes er rigtigt, skal man rose det og ikke tage afstand fra det.
Derfor forstår jeg stadig overhovedet ikke argumentationen for at stemme imod den vedtagelse, der er foreslået, og jeg vil bare understrege - det var derfor, jeg tog ordet - at der ikke i vores forslag til vedtagelse ligger noget om, at man skal pådutte nogen noget som helst.
Det er et forslag om, at der skal være en plan, og at den skal udarbejdes i et tæt samarbejde med de berørte kommuner og personalegrupper.
Det er ikke et diktat ovenfra; det er ikke planøkonomi; det er en konkret indsats.
Arne Melchior (CD), 1999-03-18:
Økonomiministeren siger, at hun ikke vil - hun mente nok ikke behøver - stemme for, at noget skal foretages, som regeringen allerede er i gang med, for hun har tillid til, at regeringen selvfølgelig gør det, den har erklæret sig villig til.
Det er nu ikke rigtig holdbart.
Jeg kunne vise snesevis af eksempler på, at regeringspartier, De Radikale, Socialdemokrater og andre, har stemt for de såkaldte afværgedagsordener, hvori man tager en ministers redegørelse til efterretning og understreger, at man forventer, at der bliver gjort sådan og sådan.
Det er der massevis af tilfælde af, og det kan økonomiministeren sikkert også godt huske.
Så det vil ikke være nogen stor overvindelse for regeringspartierne at skulle stemme for den af SF foreslåede vedtagelsestekst.
Arne Melchior (CD), 1999-03-18:
Jeg beklager, at jeg yderligere skal bidrage til at forlænge debatten, men økonomiministerens svartale giver mig anledning dertil.
Jeg hørte økonomiministeren sige, at kommissærer i EU allerede i - var det et årstid? - ikke har haft mulighed for at handle i den taxfree butik ved Europa-Parlamentet.
Det var om end ikke en dagens bombe, så dog en lille håndgranat, for den oplysning tror jeg ikke har været fremme før.
Men det giver mig anledning til at spørge ministeren, om det samme gælder medlemmer af Europa-Parlamentet.
Det ville jeg være taknemmelig for at få at vide. Så var der sammenligningen med Daells Varehus.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-03-18:
Der er altså også nogle mennesker, som er udsat for, at de bliver kastet ud i arbejdsløshed, bl.a. fordi myndighederne ikke har levet op til det, myndighederne skulle gøre i forbindelse med beslutningen om afskaffelsen af det afgiftsfri salg.
Den vinkel kunne jeg godt tænke mig, at hr. Flemming Kofod-Svendsen også overvejede.
Frank Aaen (EL), 1999-03-18:
Således forespurgt vil jeg sige, at da minusset er større end plusset, i hvert fald når vi ser på provenuet, vil det nok tegne til et nej for Enhedslistens vedkommende, og så vil vi forklare, at der dog er ting, vi støtter.
Lone Møller (S), 1999-03-18:
I forbindelse med udarbejdelsen af finansloven for 1999 fjernede man størstedelen af den tekstanmærkning, der hidtil har givet hjemmel til fastsættelse og opkrævning af en del af autorisationsgebyrerne.
Dette lovforslag får nu orden på tingene, hvis man kan sige det sådan; lovforslaget indebærer nemlig, at der bliver tilvejebragt en hjemmel til fortsat opkrævning af gebyrer i de enkelte autorisationslove inden for sundhedsvæsenet.
Det hidtidige niveau for gebyrernes størrelse vil blive bevaret, og derfor mener jeg, at lovforslaget er af rent teknisk og administrativ karakter.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget og håber på en hurtig udvalgsbehandling, og jeg skal desuden, da SF's ordfører, hr. Jørn Jespersen, ikke kan være til stede, meddele, at SF også kan støtte forslaget.
Anne Baastrup (SF), 1999-03-18:
I forlængelse af de tidligere ordførere skal jeg også på SF's vegne afvise Fremskridtspartiets forslag.
Som socialministeren påpegede, fik vi jo så gennemført en ligestilling af mennesker på psykiatriske hospitaler, uanset hvilken grund der var til, at de var der, og det var, sådan som SF ser det, ganske centralt.
Vi hørte alt for mange historier om folk, der af den ene eller anden grund var anbragt via dom til behandling på et psykiatrisk hospital, som var virkelig fortvivlede over, at de ikke kunne komme ud, og at det ødelagde deres mulighed for at blive raske.
Det skuffer mig, at Fremskridtspartiet tager det på den måde og skærer alle over en kam og siger uden på nogen måde at regulere beløbet, at alle får højeste førtidspension.
Jeg kender adskillige sindslidende mennesker, som under ingen omstændigheder har mulighed for at få højeste førstidspension.
Jeg kan se, hr. Tom Behnke ryster på hovedet, men når han anvender størrelsesordenen 10.000 kr., så må det være noget i den stil, han tænker på.
Jeg er meget, meget forundret over, at Fremskridtspartiet, som jo i øvrigt, når vi har debat om de psykiatriske patienter, plejer at være meget åben over for, at dette er en ganske almindelig foreteelse - hvert tiende menneske i dette samfund kan risikere at få en eller anden form for psykisk lidelse - kan sige, at når mennesker på grundlag af en dom er anbragt til behandling på et hospital, handler det om drab, og jeg ved ikke hvad.
Nej, det handler om, at hr. Tom Behnke ikke i en tilstrækkelig grad har sat sig ind i, hvordan de psykiatriske patienter undertiden kan få dom til anbringelse for en ganske, ganske lille kriminalitet. Så bliver vi spurgt generelt: Hvad så med ligestilling?
Hvis folk har en førtidspension og anbringes i fængsel, er SF så enig i, at de på en eller anden måde skal fastholde deres førtidspension?
Et af hovedproblemerne for mennesker, der kommer ud fra et fængsel, er netop, at de har mistet deres bolig, netop, at de har mistet muligheden for at skabe deres eget netværk som voksne mennesker, og dér har vi et grundlæggende problem.
Jeg synes, det er underligt med det her forslag.
Tom Behnke (FP), 1999-03-18:
Det kunne være, man fremover skulle overveje at fremsætte beslutningsforslag uden bemærkninger, for det er tilsyneladende bemærkningerne, der støder alle ordførerne, frem for det, der er ideen.
Ideen forholder man sig sådan set ikke ret meget til.
Det er sådan lige hurtigt overstået.
Det kan der ikke være tale om, det har vi diskuteret for 2 år siden.
Jeg har været i kontakt med de mennesker, der arbejder i det her system, og har fået oplyst, at flere af de dømte får højeste førtidspension.
Der står klart og tydeligt: Flere af de anbragte får det.
O.k. Det næste er så det eksempel, der er blevet brugt.
Der skriver jeg netop »f.eks.«.
Det er bare et eksempel.
Jeg kan godt se, at jeg selvfølgelig burde have gjort det meget bredere, men hvis jeg havde gjort det meget bredere, så havde ordførerne selvfølgelig bare gjort en bemærkning om, at det her var alt for bredt.
Så lad være med de der argumenter.
De holder jo ikke.
Altså bemærkningerne til forslaget er jo ikke det, der bliver stemt om.
Det er jo det, der står på forsiden, der bliver stemt om, og det er et beslutningsforslag, det er et oplæg til regeringen. Men lad mig så sige: Hvis det er sådan, at det vigtige er, at vedkommende kan få lov til at bevare f.eks. sin bolig under domsanbringelsen, jamen hvorfor så ikke give en direkte støtte til det formål, frem for at nogle af de anbragte de facto får 10.000 kr. i lommepenge hver måned, som de intet har at bruge til, fordi de ingen faste forpligtelser har udenfor?
Anne Baastrup (SF), 1999-03-18:
Jeg vil gøre det ganske kort.
Hr. Tom Behnke spørger, om SF vil støtte forslaget, og så citerer jeg »...på en sådan måde, at alle domsanbragte får inddraget en eventuel pension, uanset hvor den dømte anbringes«.
Svaret er nej!
Birthe Skaarup (DF), 1999-03-18:
Vi giver forslagsstillerne ret i de bemærkninger, der følger beslutningsforslaget.
Det er at gøre stor forskel på domfældte, mener vi.
Som det er i dag, får mennesker, der er indsat i almindeligt fængsel, frataget deres pension, men kriminelle, der dømmes til anbringelse under en eller anden form inden for straffesystemet, fortsætter med at få pensionen udbetalt.
Vi mener ikke, det er rimeligt, at de mennesker, der bliver anbragt på psykiatrisk afdeling til en behandlingsstraf eller en anden form for anbringelse, kan få både gratis kost og logi og samtidig få udbetalt deres pension.
Man kan godt få den mistanke, at det netop kan være sådanne penge, der er med til at skabe de store narkoproblemer rundtomkring.
Som sagt støtter Dansk Folkeparti forslagsstillerne i, at domfældte bør behandles ens med hensyn til udbetaling af pension.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-03-18:
Forslaget retter sig jo mod en meget smal gruppe med et andragende, der vel egentlig er principielt.
Jeg ville synes, det var en god idé, hvis vi i udvalget fik nogle oplysninger, som vi kunne arbejde med, om, på hvilke institutioner de anbragte har fast folkeregisteradresse og får udbetalt hele deres pension.
Det ville jeg synes var en god idé.
Jeg ved godt, at de sociale institutioner er reguleret.
Men der er på de forskellige hospitaler jo også steder, hvor man bor i en såkaldt boenhed og får udbetalt hele sin pension uden at skulle betale, fordi det er et hospital som sådan.
Det er den lov, det er reguleret under.
Der er også psykiatriske hospitaler, hvor de nedlagte overlægeboliger bliver brugt til bofaciliteter, sådan små bofællesskaber, kunne man kalde det for.
Der får man så også udbetalt hele sin pension.
Tanken er ikke, man skal flytte, tanken er, man skal blive der.
Da det jo ligner det sociale til forveksling, var det da lige så rimeligt at sige, at man ville betale for sine ting. Det er jeg helt sikker på folk gerne vil.
Det er bare inde under en anden lov.
Tilbage er der jo så: Hvor mange mennesker drejer det her sig så om?
Det kunne vi da kigge på i udvalget, for det kunne jo også være, at man bare var misundelig på dem.
Det var der jo nok nogle, der ville sige.
Det kunne jeg da aldrig finde på.
Men derfor var det da interessant at få undersøgt, hvorhenne er det? Hvor mange drejer det sig om?
Og er det på sådan et niveau, at vi vil sætte os i bevægelse for at ændre lovgivningen for det?
Jeg er også bekendt med, at der er flere steder.
Jeg forsøgte også i min ministertid at få ændret på det forhold, men blev mødt af et Folketing, der troede, at det var en debat om ældre mennesker, der havde en lejlighed, som de så ville miste, mens de lå på hospital.
Tanken var jo lige præcis, at man også skulle betale for sit ophold de steder, der har med Sundhedsministeriet at gøre, hvor man bor hele sit liv.
Så jeg er da åben for, at vi kigger på det.
Men jeg synes, det havde været bedre for forslagsstilleren og for hans forslag, hvis han ikke havde lavet sådan et smalt forslag, der fokuserer på en gruppe, hvorom man kan spørge: Kan vi nu det?
Jette Gottlieb (EL), 1999-03-18:
Enhedslisten kan ikke støtte beslutningsforslaget fra Fremskridtspartiet.
Vi opfatter det sådan, at personer, der afsoner en dom i psykiatrisk behandlingsregi, ligesom alle andre psykiatriske patienter er at betragte som syge mennesker.
De får ofte en voldsom straf i form af tidsubegrænset behandlingsdom.
Det er personer, der tit har et meget ringe netværk, og som har brug for at bevare den smule, de har. Det er vigtigt, at de har mulighed for eventuelt at fastholde en bolig, hvis de har en sådan, at de har mulighed for at opfylde andre økonomiske forpligtelser, f.eks. forsørgelsespligt over for børn og sådan nogle ting.
Ingen andre psykiatriske patienter får inddraget deres pension under indlæggelse.
Da den her gruppe psykiatriske patienter før 1. juli 1998 som de eneste fik inddraget deres pension, arbejdede vi mod diskrimineringen, og vi er glade for, at de nu er ligestillet med andre patienter.
Vi er selvfølgelig opmærksomme på, at også kriminelle, der afsoner i almindelige anstalter, kan have brug for bedre regler, så de også bevarer de økonomiske muligheder for at bevare netværk og ikke mindst for at sikre den bedst mulige resocialisering.
Vi vil bestemt kigge positivt på det, hvis nogen skulle tage initiativ til et sådant forslag for ligestilling.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-18:
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at den forskelsbehandling, der finder sted, ved at domsanbragte på lukkede psykiatriske afdelinger får udbetalt hele deres pension, mens domsanbragte i fængsel får inddraget deres pension under afsoningen, ikke burde finde sted.
Men under arbejdet med dette beslutningsforslag er jeg desværre stødt på flere områder, hvor jeg mener at kunne finde en lignende forskelsbehandling vedrørende udbetaling af pension.
Derfor vil jeg gerne tilslutte mig CD's forslag om at se på en eventuel revision af dette område.
Det kunne vi gøre i udvalget, således at der bliver ensartet behandling, ligestilling, vedrørende pensionsudbetaling til mennesker, der er anbragt, bor eller midlertidigt opholder sig i forskellige boformer efter serviceloven, i fængsel, på døgninstitution osv. osv.
Det vil jeg gerne være med til at se på.
Men det her beslutningsforslag kan Kristeligt Folkeparti ikke tilslutte sig.
Kim Behnke (FP), 1999-03-18:
Jeg synes ikke, det på nogen måder er fair, at hr. Frank Aaen går herop og siger: Ja, højrefløjens populister er jo ligeglade med, at der er nogle, der bliver arbejdsløse; det er bare noget, man sådan lige tager med.
Hr. Frank Aaen har været så længe i Folketinget, at hr. Frank Aaen ved, at da Skatteministeriet kom med rapporten om, hvad konsekvenserne vil blive for Danmark, så påstod man, at det ville blive en beskæftigelsesfremgang på 500 job i Danmark.
For det andet ville de job, der kommer ud af det, være fordelt vidt forskelligt i forhold til byer som Frederikshavn og Rødby, der er nogle af dem, der mister flest job.
Og for det tredje var det forhandlingstaktisk umanerligt dumt gjort af Danmark at sige, at vi får en jobfremgang ud af det, for så smækker alle EU's kasser med mulighed for egnsudvikling osv. jo i med det samme, for hvorfor bruge penge i Danmark, når vi får jobfremgang ud af det?
Så siden december 1997
har spørgsmålet om de danskere, der bliver arbejdsløse som følge af det her, været en fast del i vores argumentation, ikke fordi det er populært, men fordi vi mener det.