Tove Videbæk (KD), 2004-01-14:
Startskuddet til charteret for samspillet mellem det frivillige Danmark og det offentlige blev jo givet i 2001, som var det internationale frivillighedsår.
Charteret indeholder nogle bud på vigtige spilleregler for samspillet mellem det frivillige Danmark og det offentlige Danmark.
I charteret står der bl.a., at vores velfærdssamfund bygger på et enestående og aktivt samspil mellem det frivillige Danmark, Foreningsdanmark, og det offentlige.
Oplægget fremhæver også det frivillige Danmarks mulighed for at vise nye veje og bidrage til udvikling af velfærdssamfundet.
Charterets formål var bl.a. at give den enkelte borger de bedst tænkelige rammer for at være en aktiv del af forpligtende fællesskaber og at styrke samfundets sammenhængskraft.
Det frivillige idébetonede arbejde, hvor ulønnede ledere gør en stor indsats til gavn for andre,
har gennem historien haft uvurderlig betydning for det danske samfund.
De fleste frivillige organisationer er et resultat af, at der var nogle mennesker, der var nogle ildsjæle, som havde visioner og gik i kamp for at få dem realiseret.
Efter anden verdenskrig herskede der i Danmark en stærk tro på statens evne til alene at skabe velfærd og livskvalitet for alle.
For 20-30 år siden blev de frivillige organisationer og deres medarbejdere faktisk mødt med modvilje hos en del af samfundet, men det er heldigvis ændret rigtig meget de senere år.
Offentlig forvaltning har i sagens natur et anonymt præg
over sig, og der er mange problemer og behov, som det vil være svært for offentlige institutioner eller lovgivning at afhjælpe.
F.eks. kan man jo ikke lovgive om det at have venner; man kan ikke lovgive om, at alle bør have mindst én ven.
Når vi så er inde på det frivillige her, vil jeg sige, at vi i Danmark nu som aldrig før har brug for en drøftelse af, hvad der egentlig er offentlige opgaver, og hvad der bør løses i de nære relationer, familien, venner og i diverse frivillige netværk eller i et samarbejde mellem disse.
Vi er her i Folketinget og især i Socialudvalget egentlig på tværs af partierne meget optaget af problemstillingen vedrørende samspillet mellem det offentlige og de frivillige organisationer, og for at finde ideer til løsninger på området tog vi i 2003 en tur til USA for at kigge på, hvordan man gjorde derovre.
Det var en meget nyttig tur, og vi fik mange gode input, bl.a. fik vi slået fast med syvtommersøm, at man meget konkret skal beskrive, hvad det helt præcis er, de frivillige kan og skal i samarbejdet med det offentlige.
Samspillet mellem det offentlige og de frivillige skal baseres på tillid og respekt for hinandens opgaver og roller, og de frivillige organisationers ret til selv at vælge og prioritere deres opgaver skal naturligvis respekteres. Men det, vi er inde på her i dag, er jo egentlig, at der er en del barrierer for det frivillige sociale arbejde.
På grund af det blev der nedsat et tværministerielt såkaldt tæskehold, der skulle undersøge, hvor barriererne befandt sig, og så pege på love og regler, der var i vejen for arbejdet, og de her barrierer skulle så ryddes af vejen, så de frivillige lettere kunne være med.
I løbet af foråret 2003 stillede jeg spørgsmål omkring status vedrørende tæskeholdet og fik da den 10. juni en oversigt.
Tæskeholdet havde lavet et notat, som indeholdt 15 problemområder.
Vi tager her i forslaget til vedtagelse i dag fat på et par af disse punkter, som kan være barrierer for det frivillige arbejde.
Bl.a. har vi taget fat på § 115-samarbejdet og redegørelsen, som vi har brug for kommer
hvert år.
Vi ved, at det var en kamp at få kommuner og amter
i gang med at udbetale § 115-pengene til de frivillige organisationer
Derfor vil vi nødig undvære den redegørelse, for det er ligesom et pust i nakken på kommuner og amter, at de skal sørge for at få uddelt de her § 115-penge.
Ligesådan er partnerskaberne vigtige, og ligesådan er det vigtigt, at vi hele tiden overvejer vedrørende lovgivning, om vi sætter nye barrierer op for de frivillige.
Jeg håber, at vi når dertil inden så længe, at førtidspensionister, efterlønsmodtagere og andre kan deltage i frivilligt arbejde, uden at de skal være nervøse for at miste deres pension, eller hvad det er, de får.
Men der er langt flere problemer, der skal løses.
Dem må vi så tage ved en senere lejlighed, for det frivillige sociale arbejde er simpelt hen utrolig værdifuldt både for den enkelte frivillige, for borgerne, der bliver hjulpet, og også for hele samfundet.