Margrethe Vestager (RV), 2004-12-14:
Også jeg føler mig kaldet af Venstres ordførers indlæg her ved andenbehandlingen.
Vi oprettede i enighed et nyt forskningsrådssystem, som gav rum for både den frie forskning og for de strategiske satsninger, som Folketinget måtte finde det hensigtsmæssigt at gennemføre.
Der skete en kvalitetssikring af de midler, som det kan lykkes at prioritere til den vigtige investering i fremtiden, som forskning er, og samtidig fik vi med Grundforskningsfonden en af de bedste evalueringer, man overhovedet kunne ønske sig i forbindelse med en ordentlig brug af skatteydernes penge og investering i fremtiden.
Det forekommer derfor helt paradoksalt, når man ser, hvordan Højteknologifonden er blevet tilrettelagt.
Det virker, som om Højteknologifonden simpelt hen er skabt som en knaphulsblomst til regeringen – en knaphulsblomst, som oppositionen ikke skal kunne sætte nogen torne på.
Det nye forskningsrådssystem og de brede forskningsforlig, som vi har lavet i de seneste år, er grundlaget for dansk forskning, og derfor kunne man i den forstand godt trække på skuldrene af Højteknologifonden og sige: Ja, ja, så lad dem dog, for den gør heldigvis ikke den store forskel set i forhold til det volumen, det trods alt er lykkedes at skabe enighed om.
Men når vi alligevel finder det umagen værd, er det, fordi vi har loyalitet over for de forskningsforlig, vi har indgået, over for det forskningsrådssystem, vi har opbygget, og over for de mennesker, vi har bedt om at stille sig til rådighed med deres kapacitet for at sikre, at forskningskronerne bliver brugt på den bedst mulige måde.
Det hænger også sammen med, at vi faktisk er enige i, at vi her i Danmark skal satse på noget, som andre ikke kan.
Men Højteknologifonden løber jo netop logrende med halen i hælene på de store landes megainvesteringer frem for at finde de nicher, hvor dansk kreativitet og den danske historiske erfaring for, hvad det er, der skal sættes i spil, for at vi kan blive ved med at gøre os gældende, kan udfolde sig.
Så vil jeg godt sige noget om det hul, vi hele tiden hører om: Hvis man virkelig skulle tage det alvorligt, skulle man jo også tage VK-regeringens BO-år alvorligt, og så siger jeg bare: Værsgo at læse, for det er fornøjelig læsning, både på forskningsområdet og uddannelsesområdet.
Enhver ved, at de skrænter, regeringen taler om, er hypotetiske, og enhver ved, at det var sat på dagsordenen som en dybt seriøs opgave at sørge for, at forskningsfinansieringen kunne virkeliggøres på det niveau, det var planen at virkeliggøre den på.
Også vi i Det Radikale Venstre må henvise til vores finanslovoplæg til forskningspolitikken: Vi går ikke ind for et højteknologisk samfund, vi går ind for et godt samfund, hvor højteknologi er et af de midler, man bruger til at nå sine mål.
Det er et meget interessant spørgsmål.
Er det, fordi vi har fået ideen, at I synes det er en dårlig idé?
Det er meget længe siden, jeg har fået stillet det spørgsmål, jeg tror, det var i en helt anden form for forsamling.
Jeg tror, det var i en skolegård, hvor det ligesom var det niveau, vi skulle diskutere tingene på.
Jeg tror, det er meget vigtigt, når vi får et andet flertal, at de ekstra midler, som Højteknologifonden er udtryk for eksisterer, kommer til udmøntning i Det Strategiske Forskningsråd, for det er der, resten af de midler, der har en strategisk label på sig, kommer til udmøntning, sådan at tingene kan ske i sammenhæng.
Jeg synes ikke, man skal se hen over, at en regering, som altid taler om åbenhed og gennemsigtighed, og hvad ved jeg fra den skuffe, etablerer en lukket fond med ministerudpegede medlemmer og uden gennemsigtighed med hensyn til, hvad pengene skal bruges til.
Det kunne være gjort rigtig, rigtig enkelt.
Det kunne være gjort i enighed, men det hele var tilrettelagt, sådan at blomsten kunne sidde smukt og uanfægtet af Det Radikale Venstres, Socialdemokratiets og resten af oppositionens stemmer.