Per Clausen (EL), 2005-05-04:
Jeg synes bare, at det, der står tilbage – uden at vi skal tage nogen principiel, grundlæggende diskussion om det indre marked i al almindelighed – er, at når f.eks. et flertal i Udvalget for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri i det danske Folketing beslutter, at der er en betegnelse for et produkt, som man ikke ønsker, fordi man ønsker at sikre en bedre forbrugerbeskyttelse, end EU-reglerne tilsyneladende er i stand til at sikre, så er konsekvensen, at familie- og forbrugerministeren vender tilbage til udvalget og siger: Det er ærgerligt, det er kedeligt, det var muligvis en god idé, I har fået, men det kan ikke lade sig gøre, for det må vi ikke for EU.
Jeg ved godt, at der blandt de mere EU-begejstrede tilhængere af, at man ikke bruger multivitaminjuicebetegnelsen, foregår en diskussion med familie- og forbrugerministeren om, hvorvidt familie- og forbrugerministeren fortolker EU-reglerne rigtigt.
Men tilbage står, at det, man som forbruger og politiker får at vide, er, at EU faktisk forhindrer, at man stopper den her betegnelse.
EU er også her i det danske Folketing, vi er en del af EU.
Så når hr. Per Clausen taler om EU, er det også os, og der er et flertal i det her Folketing, der har været med til at acceptere de regler, der gælder i EU.
Vi er en del af den beslutningsproces, der fører til EU-reglerne, og derfor er der nogle EU-regler, som vi har været med til at acceptere i det danske Folketing, og det betyder, at vi så ikke bagefter kan vedtage noget, der strider imod det, vi lige har vedtaget.
Derfor er EU-reglerne dybt funderede også i det danske demokrati.
Det er regler, vi er med på, vi er en del af dem.
Så man kan ikke tale om EU som en modsætning; vi er en del af EU.
Derfor er der ikke noget som helst mærkeligt i, at der kan være situationer, hvor vi gerne ville lave om på noget, men da vi har sagt, at det er regler, vi vedtager i fællesskab i EU, så må vi have de andre EU-lande – eller i hvert fald et flertal af dem – til at være med på at lave dem om, før vi kan få det, som vi vil have det.
Det er kun naturligt og demokratisk.
Vi ville jo også være utilfredse med det, hvis Tyskland f.eks. bare besluttede, at det nu laver om på noget, som vi har besluttet os for nede i EU, for Tysklands vedkommende.
Først til det lidt mere generelle: Det er vel sådan, at når man har valgt at lave maksimumsregler, som det jo handler om vedrørende mærkning af fødevarer, så er det vel i grunden primært sket for at sikre fødevareindustrien i de forskellige europæiske lande lige vilkår, når der transporteres varer hen over landegrænserne?
For hvis det var forbrugerhensynet, der var det afgørende, kunne man godt i EU fastlægge nogle minimumsregler for, hvad der mindst skulle opfyldes, og så have en regel om, at derudover kunne de lande, der ønskede at gå videre, gøre det.
Så kunne man også få afprøvet nogle andre mærkningsmetoder end dem, man bruger i EU
– f.eks. om ikke det var en bedre idé at skrive mere præcist eller mere forståeligt, hvad der var i fødevarerne, i stedet for at bruge de her E-numre.
Når vi har EU-regler på de her områder, så er det for at beskytte forbrugerne og ikke for noget som helst andet.
EU er med til at sikre danske forbrugere fornuftige fødevarer også fra de andre EU-lande.
Så er der hele spørgsmålet om det indre marked: Det indre marked er jo også til af hensyn til forbrugerne.
Så skal vi selvfølgelig også have fælles regler for, hvordan de skal mærkes.
Jeg mener også, det er hensigtsmæssigt at bruge E-numrene, i stedet for at man altid skal skrive hele navnet på et produkt.
Også her bygger det mundtlige spørgsmål bl.a. på en del skriftlige spørgsmål og nogle ting, som jeg stadig væk synes står lidt uafklarede tilbage.
Det er hele spørgsmålet om, hvordan vores fødevarer mærkes.
Der har i den senere tid været i hvert fald to interessante debatter, vil jeg sige.
Den ene har været om spørgsmålet om nitrat og nitrit i økologiske fødevarer, hvilket i sig selv er et problem, men hvor det jo også har vist sig at være et problem, hvordan det skal mærkes, fordi man i de regler, der er i EU, klart siger, at mærkning foregår ved hjælp af de her E-numre.
Og jeg ved godt, at man kan få lister over Enumrene, men alligevel tror jeg ikke, at det er alle, der går rundt med sådan nogle lister på sig altid.
Den anden nye diskussion, vi har fået, er om den såkaldte multivitaminjuice, hvilket selvfølgelig ikke lyder så slemt, men hvor jeg sådan set forstår reglerne på den måde, at der heller ikke er noget i vejen for, at man nu kan markedsføre ting, der hedder multivitaminvingummi.
Og så synes jeg, vi måske er kommet ud i det lidt sjove.
Jeg vil gerne sige, at helt generelt bygger EU's mærkningsdirektiv på et princip om, at fødevarer skal være korrekt mærkede, og at forbrugerne ikke må vildledes, hverken på baggrund af mærkningen eller den markedsføring, der finder sted, af fødevarerne.
Derfor er der grund til at slå fast, synes jeg, at Danmark har haft en stærk interesse i, at vi har fælles EU-regler på det her område, og at mærkningen af færdigpakkede kødvarer så også er et harmoniseret retsområde i EU, og at det er forbrugerbeskyttelseshensyn, der spiller den væsentlige rolle, når de regler bliver udformet.
Reglerne bevirker jo netop, at man så som forbruger kan træffe nogle informerede valg, når man køber ind.
Det skal vi selvfølgelig løbende forbedre.
Der er grund til at forbedre både god forbrugerinformation på EUplan og i de danske butikker.
Det er også sådan, at Fødevarestyrelsen derudover har mulighed for løbende at gennemføre informations- og oplysningskampagner inden for de forskellige områder.
Hvis vi tager nitrat- og nitritområdet, som spørgeren konkret henviser til, så er det sådan, at man via E-numre skal mærke med tilsætning af nitrat og/eller nitrit, så der er mærkning på det pågældende område.
Hvis vi tager multivitaminjuicesagen, så fører den ikke til, at man også kan begynde at tilføre vitaminer til vingummier.
Det vil jeg i hvert fald modsætte mig meget at man skulle kunne og på den måde gøre usunde fødevarer til sunde fødevarer.
Men der er netop en diskussion om berigelses- og anprisningsreglerne i EU i øjeblikket, hvor jeg arbejder særdeles kraftigt på, at vi får sikret, at der er nogle fornuftige ernæringsprofiler i de varer, som kan beriges.
»Hvordan vil ministeren forhindre, at EU-regler skaber fejlinformation til forbrugerne og undergraver muligheden for en korrekt mærkning af varer i danske butikker?«