Villy Søvndal (SF), 2003-02-06:
Efter SF's opfattelse er det grundlæggende positivt, at børn tilbydes mad i daginstitutioner.
Vi har faktisk en tradition
for, hvis vi går tilbage, at der i langt flere daginstitutioner end i dag blev tilbudt mad.
Det, der skete ved den sidste budgetlægning i kommunerne her i efteråret, var, at daginstitutionsområdet samlet mistede 0,5 mia. kr.
Det er ganske meget, og en del steder er det gået ud over de madtilbud, der var.
For os er det helt afgørende, at madordningen gælder for alle børn.
Det er sjovt nok, at der nogle gange i Folketinget opstår nogle i og for sig mindre lovforslag, der pludselig bliver meget illustrative for forskellen på højre og venstre her i Folketingssalen.
Det lader sig ikke benægte, at hvis man indfører en ordning, som der står, »til fuld forældrebetaling«, vil det i en situation, hvor det i forvejen er meget dyrt at have børn i dagtilbud, betyde en voldsom social slagside, så dyrt, at lavindkomstgrupperne ikke vil have råd til at deltage i de nye tilbud.
Økonomien begrænser jo som bekendt mere end noget andet det frie valg.
Fremtidens daginstitutioner kommer til at bestå af to grupper af børn: børn af forældre, der har råd til at betale for, at de får mad i daginstitutionerne, deltager, i modsætning til børn af forældre, der ikke har råd til at deltage.
Altså det her sker jo i en historisk periode, hvor den nuværende regering sænker overførselsindkomsterne for nogle af de svageste indkomstgrupper, vi har, og hvor 6 kr. om dagen faktisk kan vælte et budget, hvis man lever på halv bistandshjælp.
Hvis man lever på den halve bistandshjælp, som regeringen har tvunget ned i halsen på nogle, er der ikke råd.
Og der synes jeg, det er forskrækkende, hvis regeringspartierne i så høj grad har sluppet forbindelsen til virkeligheden, at man ikke fornemmer, hvilken økonomisk situation lavindkomstgrupperne er på vej til at blive anbragt i.
Så har man ellers to grupper af børn: børn af velhavende forældre, for dem er det ikke noget problem, og børn af lavindkomstgrupperne, der ikke har råd til at betale.
Når de andre får deres mad serveret, skal de hive deres madpakke frem.
Jeg tror, det er det mest effektive forslag, jeg har set, til at opdele klart og tydeligt, så ethvert barn kan forstå det, forskelle på børn, der har velhavende forældre, og børn, der kommer fra lavindkomstgrupperne.
Det kan simpelt hen ikke laves tydeligere.
Uanset hvilket andet initiativ man havde udtænkt, tror jeg aldrig nogen sinde det så klart ville blive brændemærket ind i børnenes bevidsthed: Jeg er et barn af en, der ikke har så mange penge, og her sidder de andre, som er børn af de velhavende.
Derfor synes jeg, forslaget har langt, langt større betydning som eksempel på den forskel, der er i måden at tænke på i højre- og venstresiden her i Folketingssalen.
Regeringen har gjort meget ud af at ville bekæmpe den sociale arv.
Mon det overhovedet er gennemtænkt, at det her forslag i den grad vil bidrage til at fastlægge den negative sociale arv?
SF vil stille et ændringsforslag om, at der skal være madordninger på institutionerne, og at det skal ske uden betaling, subsidiært at vi kigger på graduerede ordninger.
Hvis det ændringsforslag bliver vedtaget, kan vi støtte forslaget, ellers må vi afvise det.
Men vi kommer med et ændringsforslag.
Jeg synes så, at det gode ved behandlingen indtil nu er, at det har vist sig, at der er et flertal her i Folketingssalen for den linje, og det synes jeg der er
Så kan vi vende tilbage til, hvordan den konkrete udmøntning bliver.
Men der har i dag her ved førstebehandlingen udmøntet sig et klart flertal, der afviser den type af ordninger, der adskiller børn på den måde, det her lovforslag lægger op til.