Kaj Ikast (KF), 2001-10-23:
Ja, uanset om jeg får en skideballe af hr. Frank Dahlgaard for det, vil jeg nu alligevel takke ministeren.
Ministeren har vist den rigtige nordiske ånd i den tid, hun har været samarbejdsminister og har været med til at være toneangivende for en stor del af det, som vi har fået gennemført.
Efter at vi på sessionen sidste år behandlede vismandsrapporten, er der virkelig sat gang i det.
Jeg føler det, som om man over hele Norden er begyndt at se gnisten og se lyset forude.
Det har været den nødvendige ændring, der skulle til for igen virkelig at bringe det nordiske på plads.
Jeg må nok sige i dag, hvor vi taler om terroristbekæmpelse og meget andet - og nu har præsidenten for Nordisk Råd lige talt - at jeg nødig ville have stået i dag ved det næste punkt på dagsordenen om det samarbejde, der
skal foregå, hvis ikke Nordisk Råd havde fungeret; hvis ikke Nordisk Råds samarbejde havde fungeret med Det baltiske Råd, med Østersørådet, og hvis vi ikke havde haft de samarbejdsmodeller med Rusland, både i Dumaen i Moskva, Sankt Petersborg, Kaliningrad og i Murmansk.
Det samspil, der har været,
har været med til at skabe en troværdighed over for hinanden, således at vi tror på hinanden i dag, således at vi ser en helt anden udvikling mellem øst og vest.
Der har Nordisk Råd også sit ansvar og sin ære af, at det er kørt på denne måde.
Den sikkerhedsmæssige løsning, der foregår ude i verden netop i de dage her, er begrundet i, at vi har forstået at tale sammen, at få samarbejde i gang.
Vi startede godt nok med det kriminelle område imellem Østersølandene, men det har givet resultater.
Det er jo en helt anden indfaldsvinkel, end vi havde for år tilbage, hvor vi overhovedet ikke kunne tale sikkerhedspolitik i Nordisk Råd.
Det har netop gjort, at vi er blevet meget mere troværdige og kan tale med én stemme -
også andre steder vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard - således at Norden står sammen. Jeg synes, det er meget mere værd.
Så kan vi afstemme vores meninger, og med den nye vismandsrapport bliver det jo således, at det ikke bare er nogle enkelte nordister, der farer rundt og snakker lidt om Nordisk Råd.
Det skulle også gerne blive sådan, at de enkelte udvalg i de forskellige parlamenter taler om problemerne på kryds og tværs.
Først da begynder der virkelig at være noget, der kan hæftes på de enkelte parlamenter og Nordisk Råd og Det baltiske Råd og Østersørådet og samarbejdet med Rusland.
Vi har jo, som formanden for Nordisk Råd også omtalte, Øresundsområdet.
Det er jo givet, at det er et nordisk projekt af rang.
Jeg er stolt af, at Danmark er den ene af de nationer, der er med til at lave det første af disse eksperimenter, og jeg håber, at vi i næste uge, som antydet af fru Dorte Bennedsen, kommer længere frem i redegørelsen omkring samarbejdet mellem Danmark og Sverige i Østersøområdet og i Øresundsområdet specifikt.
Det kræver selvfølgelig noget lovgivning, og jeg, der kommer fra grænseområdet, ved jo, hvor svært det er at koordinere to lande.
Derfor skal vi tage det, som vi har gjort med meget andet i Nordisk Råd, det tager tid, men det går i den rigtige retning.
Vi kan ikke forlange at få det hele på én gang, for så falder det bare sammen.
Jeg synes, vi i dag - inden sessionen i næste uge - kan se på et år med meget store resultater i forhold til de øvrige år, og jeg vil godt sige til samarbejdsministeren, at det nok var det danske formandskab, der fik sat gang i det, og det vil jeg sige tak for.