runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Hr. Knud Erik Kirkegaard refererede til forskellige typer, der kan risikere at glide ud af dagpengesystemet, nemlig personer, som har andre problemer end ledighed.
Sådan er det selvfølgelig, hver gang man ændrer en reform, og det er jeg selvfølgelig også optaget af, men det er ikke det, forslaget her drejer sig om.
Forslaget drejer sig alene om arbejdsløse, som ikke får den aktivering, de har krav på.
Der blev sagt, at der ikke bare skal være kvantitet i den arbejdsmarkedsreform, som Det Konservative Folkeparti er medansvarlige for, siges der, men at der også skal være kvalitet i aktiveringen med det formål, at den skal føre frem til ordinær beskæftigelse.
Men i virkelighedens verden er det sådan - og det ved vi jo alle sammen, arbejdsmarkedets parter erkender det, Arbejdsmarkedsrådet erkender det, og Arbejdsmarkedsstyrelsen er ved at lave tal, som beviser det - at man rent fysisk ikke kan nå at få 75 pct.s aktivering. Selvfølgelig skulle man gerne komme i ordinær beskæftigelse forinden, hvis kvaliteten er god nok, men hvis det ikke er tilfældet, har man et problem, og derfor vil jeg gerne spørge Det Konservative Folkeparti: Er man slet ikke interesseret i, at den lovgivning, man har lavet, lever op til intentionerne, og hvilke konkrete gode ideer kan Det Konservative Folkeparti bidrage med?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-04:
Vi havde meget gerne set, at man gik endnu længere, men det bliver så nok i den næste forhandlingsrunde vi kommer et stykke længere.
Et hovedproblem ved det nuværende aktiveringssystem er, at der er ved at være en tendens til, at man opbevarer folk i aktivering, selv om formålet med aktivering jo er, at man skal komme i beskæftigelse.
Derfor må vi målrette aktiveringssystemet, så det satser direkte på beskæftigelse, i stedet for at man blot er aktiveret i x antal måneder.
Jeg tror, det vil være det hovedvåben, der skal tages i anvendelse for at få systemet gjort helt optimalt.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Det afgørende er jo, at sådan er virkeligheden ikke.
A-kasserne er ikke tilstrækkelig aktivt inddraget for at kunne hjælpe til.
De private arbejdsgivere, som har givet tilsagn om 10.500 private jobtræningspladser med det formål at skabe ordinær beskæftigelse, eksisterer ikke, og det er derfor, jeg ikke kan forstå, hvorfor Det Konservative Folkeparti vælger, tilsyneladende med åben pande, at sige, at det bare er ærgerligt, at de arbejdsløse må betale for, at systemet ikke fungerer, og at vores lovgivning ikke er god nok, men ikke vil tage ansvaret for, at de arbejdsløse må lide.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Nu er der jo mange forskellige forlig herinde, og forligskredsen omkring den tredje fase af arbejdsmarkedsreformen er bred og stor, og den har sagt nogle ting om dette her.
Men her i den debat, vi har i dag, kunne man jo passende spørge Det Konservative Folkeparti om den anden forligskreds, som regeringen er en del af, og som har lavet servicejobloven, for jeg synes, at så har man et svar til dem, som er på vej til at falde ud, med hensyn til at undgå at falde ud af systemet.
Her er der nogle, der har gjort noget og ment noget med det, og ærgrer det ikke De Konservative lidt i dag, at man ikke kan give dem, der er på vej ud af systemet, det svar, at man ikke har tilsluttet sig servicejobloven?
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
De bemærkninger, hr. Knud Erik Kirkegaard kom med, er jo ikke nye.
De blev gentaget med samme entusiasme og iver både første, anden og tredje gang, vi diskuterede arbejdsmarkedsreform, men virkeligheden er jo, at man ikke er kommet ud af stedet.
Man har ikke skaffet 10.500 private jobtræningspladser, og man har ikke fået a-kasserne aktivt inddraget.
Jeg er godt klar over, at der i forligskredsen sikkert er forskellige vurderinger af, hvem de andre aktører skal være, men jeg tvivler på, at man kan gøre det til et stort profitforetagende for private virksomheder at være aktører på området. Mit sidste og enkle spørgsmål er: Hvis nu Det Konservative Folkepartis engagement og entusiasme hen over sommeren ved implementeringen af det sidste forlig, vi lavede, ikke løser problemet, vil Det Konservative Folkeparti så sikre, at man til efteråret forlænger dagpengeperioden for dem, systemet ikke har løst problemet for?
Det står sådan set i loven, at de har krav på det, og hvordan vil Det Konservative Folkeparti leve op til det?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-04:
Vi går naturligvis ud fra, at den nuværende arbejdsminister lever op til de løfter, han har givet om, at alt, hvad gøres kan for at få det her til at fungere, vil blive gjort.
Men hvis arbejdsministeren ikke har, om jeg så må sige, politisk format til at løse opgaven, må jeg gøre hr. Ole Sohn opmærksom på, at det jo er hr. Ole Sohn, der er regeringens parlamentariske grundlag.
Det er ikke Det Konservative Folkeparti.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-04:
Lovgivningen om aktivering indebærer dels en ret, dels en pligt til aktivering af et vist omfang.
I de tilfælde, hvor retten til aktivering ikke opfyldes på grund af langvarige og vedvarende problemer, f.eks. med Amanda-systemet,
har det for mange arbejdsløse medført, at de kan miste dagpengeretten uden at have fået den aktivering, de ifølge lovgivningen klart har en ret til.
Det medfører ofte, at en arbejdsløs må overgå til kontanthjælp, fordi de offentlige systemer ikke virker og den arbejdsløse uforskyldt fratages muligheden for en målrettet og vel at mærke kvalitetssikret aktivering med henblik på at kunne bringes tilbage i ordinær beskæftigelse.
Den naturlige løsning på det aktuelle problem vil som foreslået af SF være, at dagpengeretten forlænges med en periode, som måske ikke kan sikre, men forbedre de lediges mulighed for at nå den grad af aktivering, de har krav på, og som burde kunne bringe dem tilbage til arbejdsmarkedet.
Dansk Folkeparti er som udgangspunkt positiv over for beslutningsforslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-04:
Et forslag som dette her er jo egentlig en kærkommen lejlighed til at konstatere, at den siddende arbejdsminister i bund og grund er en kæmpemæssig succes.
Han har formået at få reformeret vores arbejdsmarkedssystem, vi har lavet en reform for få år siden, og på trods af, at vi kortede dagpengeperioden ned fra 5 til 4 år, oplever vi, at det er et meget, meget begrænset antal mennesker, som ryger over grænsen og mister dagpengeretten. Hver gang vi har forkortet dagpengeperioden, har SF og venstrefløjen råbt op om, at nu er vi med til at kreere den sociale massegrav, og hver gang viser det sig, at det passer ikke.
Derfor synes jeg som udgangspunkt, at vi skal konstatere, at den arbejdsmarkedslovgivning, vi har lavet, er en succes i den forstand, at den er med til at bevirke, at folk kommer i arbejde.
Spørgsmålet er så, om de kommer hurtigt nok i arbejde, og om de kommer i et ordentligt arbejde ved hjælp af de redskaber, vi bruger.
Jeg har hørt fra arbejdsministerens side, at han har lagt op til en grundlæggende diskussion af, om vi har strikket systemet godt nok sammen på nuværende tidspunkt, altså om den aktivering, der foregår, er ordentlig: om der er kvalitet nok i den, og om den sikrer de resultater, den skal, så vi kan komme i en situation, hvor folk kommer endnu hurtigere ud af AF-systemet, end de gør i dag.
I dag kan vi konstatere, at folk kommer ud af AF-systemet for langt, langt hovedpartens vedkommende.
Jeg tror, det er 600.000-700.000, der går gennem AF-systemet om året, og det er kun nogle ganske få, som har risiko for at ryge over grænsen ved dagpengeperiodens udløb, uden at de har fået et arbejde.
Sådan er situationen, og jeg synes egentlig, det er dét, Folketingets partier skulle bruge deres kræfter på.
Jeg er også overbevist om, at de ordførere, der er til stede i dag, bruger megen tid på at rejse rundt i landet og blive inspireret af god og effektiv aktivering, så lad os bruge kræfterne på det.
I bund og grund løser dette beslutningsforslag ikke noget som helst problem.
Det er et slag i luften, og det skal der selvfølgelig også være plads til, men det er i bund og grund mærkværdigt at opleve, at det er fremsat af det samme parti, som hver eneste gang, der bliver talt aktivering, mener, det nærmest er at straffe de ledige.
Nu skal vi opleve, at når de ledige ikke får den aktivering, de har behov for og krav på - og det er selvfølgelig beklageligt, at de ikke gør det - er det nærmest en skandale.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Nu betragter jeg jo hr. Anders Samuelsen som en af mine nære kollegaer.
Derfor var jeg sådan set
lidt skuffet, da han gik ud på fri hånd i sin ordførertale.
SF har aldrig nogen sinde kritiseret en aktivering.
SF har kritiseret meningsløs aktivering, og vi har hver gang sagt: Det kan ikke nytte noget, at man bare tror, at man kan lave hyldevarekurser og så kalde det aktivering og sige, at det er godt nok, sådan som hr. Anders Samuelsen har accepteret det som en del af forliget.
Det har vi kritiseret.
Når vi så kommer med et forslag, som bestemt ikke er en løsning - det har vi aldrig nogen sinde sagt, det er; vi har sagt, det er en nødløsning - så er det for at undgå, at AF skal bruge alle deres kræfter på at lave brandslukning og dermed vil få endnu mindre tid til at løse de ordinære opgaver og hele tiden vil komme bagefter.
Vi siger: Giv dem dog den fornødne ro og fornødne tid, sådan at de kan give de arbejdsløse den kvalitative, gode aktivering, som gør, at de kommer i arbejde.
Det opnår vi, hvis vi gennemfører SF's forslag.
Hvis ikke, vil vi opleve, at nogle vil falde ud, og det er det, vi advarer imod.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-04:
Jeg takker for, at hr. Ole Sohn bekræftede mig i det, som jeg var oppe at sige på talerstolen før.
Beslutningsforslaget, som vi har til behandling, gør jo netop det, som hr. Ole Sohn peger på.
Det lægger vægten på, at perioden skal forlænges, indtil aktiveringskravet eller rettigheden er opfyldt.
Der er det så, jeg siger: Hvorfor dog ikke vende fokus og udelukkende bruge vores kræfter på at sørge for, at den aktivering, som faktisk foregår inden for den 4-års-periode, får et niveau og et kvalitetsløft, som vi efterlyser? Indtil nu har SF primært peget på, at vi skulle have a-kasserne på banen.
Vi fra Det Radikale Venstres side er meget åbne over for at bruge en hvilken som helst aktør, fordi det også på det her område i bund og grund ikke drejer sig om, hvem det er, man samarbejder med, men hvad det er, der bliver samarbejdet om; at kvaliteten er i orden.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-04:
Jeg var lige ved at være fristet, og nu kan jeg altså ikke modstå fristelsen til at sige til hr. Bjarne Laustsen, at jeg har da sådan set haft stort udbytte af den lovgivning om servicejobbene, nemlig i kraft af det væddemål, jeg har vundet over for arbejdsministeren.
Nej, det er ikke den metode, man skal tage i anvendelse.
Der er sket en lang række fejl, som jeg kunne underholde med
Men det er ikke den metode, man skal bruge for at få tingene gjort bedre.
Jeg vil sige til hr. Ole Sohn, at jeg ser meget gerne, at andre aktører end AF kommer langt kraftigere på banen.
A-kasserne skal også være der, men ikke kun a-kasserne.
Det skal vi i gang med, og vi vil presse på for at nå så langt som overhovedet muligt ad den vej i de forhandlinger, vi skal have med arbejdsministeren.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-04:
SF kan støtte lovforslaget, fordi det er udtryk for, at man retter op på noget, som er en uhensigtsmæssighed, som ikke har været tilsigtet.
Derfor er det fornuftigt, at man sørger for, at de skatteydere, der på den her måde er kommet i klemme, på grund af at de har overtrådt nogle tidsfrister,
nu ikke længere kommer i klemme.
Jeg vil også godt lige berøre noget, som ikke direkte vedrører selve lovforslaget.
Det er spørgsmålet om bureaukrati og om, hvor mange gange man skal registreres, når man som virksomhedsejere går over til en anden situation, som der også er tale om her.
Det virker nemlig noget gammeldags, at en skatteyder skal indsende kopi til myndighederne af det, som én gang er indsendt til Erhvervs- og Selskabsstyrelsen.
Efter vores opfattelse burde det være muligt, at de oplysninger kunne blive overført digitalt.
Muligheden for misbrug vedrørende tilbagedatering og lignende burde kunne hindres ved at kræve, at overdragelsen skal være registreret i CPR-registeret inden en bestemt frist, og til skattemyndighederne kan man så indsende de nødvendige skattemæssige specifikationer sammen med den næste ordinære selvangivelse.
Jeg nævner det her som udtryk for, at vi egentlig synes, at nogle af de registreringer og oplysninger, som man kommer med fra virksomhedernes side, nok burde kunne klares ved, at når man har afleveret dem én gang, er de registreret i systemet.
Men det er noget, som vi vil bede ministeren om at undersøge ved anden lejlighed eller i forbindelse med udvalgsarbejdet, fordi det ikke direkte har noget med det her lovforslag at gøre.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Jeg vil gerne spørge fru Jette Gottlieb, hvad det er for nogle mange milliarder, der bruges til aktivering.
Vi hører det jo gang på gang.
Men fordi en sag bliver omtalt her fra Folketingets talerstol, behøver den jo ikke at blive mere rigtig af det.
Jeg vil gerne oplyse om, at det forholder sig således, at vi sidste år brugte 11 mia. kr. til aktivering.
Heraf var de 7½ mia. kr. til forsørgelse, og det må vi kunne blive enige om, at folk skal have under alle omstændigheder.
Så er der 3½ mia. kr. tilbage.
Vi kunne spore de folk direkte og se, at efterfølgende faldt indkomstoverførslerne til de personer med 2½ mia. kr.
Reelt set har vi 1 mia. kr. tilbage.
Jeg synes, det er synd og skam at lægge det her for had ved at omtale det som mange milliarder, når det rent faktisk forholder sig anderledes.
Kim Andersen (V), 2001-04-04:
Da vores ordfører, fru Mariann Fischer Boel, ikke kan være til stede, skal jeg hermed udtrykke tilfredshed med på Venstres vegne, at der ser ud til at være lys forude for en række danske virksomheder, der er kommet i klemme i forbindelse med reglerne om skattefri virksomhedsomdannelse.
Lovforslagets dispensationsbestemmelse tager sigte på at undgå, at den gældende frist på 1 måned får utilsigtede konsekvenser i de situationer, der opstår, når ejeren eller dennes rådgivere ikke har indsendt dokumentation til tiden.
Ejeren har så ikke mulighed for at omgøre sin beslutning om at overdrage den personligt ejede virksomhed til et selskab, og overdragelsen vil efter de nugældende regler blive skattepligtig.
Det er positivt, at ministeren nu har foreslået en dispensationsmulighed med tilbagevirkende kraft til den 1. juli 1999, men i høringssvarene rejses spørgsmålet om udformningen af dispensationsbestemmelsen, og det er her vigtigt, at der gives retningslinjer, der sikrer en ensartet behandling.
Det må vi prøve at se nærmere på under udvalgsbehandlingen, ligesom det også bør præciseres, hvor dokumenterne skal sendes hen.
Ligeledes rejses i et høringssvar spørgsmålet om betingelsen om, at brevet eller dokumenterne skal være sendt og ikke være modtaget.
Det er også en uklarhed, vi skal have blotlagt.
Jens Rohde (V), 2001-04-04:
»Vil ministeren redegøre for, hvorvidt der i bekendtgørelse om udnyttelse af tv-rettigheder til begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse af 19. november 1998 er juridisk belæg for, at DR og TV 2 ikke skulle kunne sende fodboldkampe forskudt, såfremt disse stationer ikke har eneret på transmissionsrettighederne, og vil ministeren dokumentere, at EU forbyder forskudte transmissioner af begivenheder, hvortil der ikke er eneret på danske fjernsynsstationer?«
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-04:
Må jeg indledningsvis sige, at jeg giver hr. Jens Rohde og mange andre ret i, at vi vel efterhånden har nået smertegrænsen i forhold til dette EF-direktiv og denne bekendtgørelse.
Det var naturligvis tåbeligt, at Danmarks Radio og TV 2
ikke havde mulighed for at sende en landskamp 45 minutter forskudt i en situation, hvor en engelsk domstol forhindrede de landsdækkende kanaler i at blive tilbudt kampen efter de retningslinjer, som bekendtgørelsen bygger på.
Når jeg ikke bare kunne dispensere fra bekendtgørelsen i forbindelse med landskampen, skyldes det, at § 6 slår fast, at sådanne begivenheder skal sendes direkte med nogle få undtagelser, der ikke var aktuelle.
Kravet om direkte transmission gælder helt generelt, dvs. både for tv-stationer, der har enerettigheder, og for tv-stationer, der har erhvervet senderettigheder.
Vi har ikke vurderet, at direktivet stiller krav om direkte transmission, men det har vi selv valgt at stille krav om for at understrege, at de omtalte begivenheder er så vigtige, at de kræver direkte transmission.
Jeg har undersøgt, om vi kunne finde grundlag for, at Danmarks Radio eller TV 2 i den daværende situation kunne sende forskudt, hvis de ønskede det, men bekendtgørelsen giver mig ikke mulighed for at dispensere fra § 6, og en ændring kunne ikke nås, hvor meget man end gerne ville, da en ændring af de nationale ordninger skulle forelægges Europa-Kommissionen.
Det fremgår klart af direktivet.
Jeg mener ikke, at jeg i den givne situation kunne gøre andet, end jeg gjorde, og Justitsministeriet har da også henholdt sig til ministeriets fortolkning af bekendtgørelsen, som det vil fremgå af et svar til hr. Jens Rohde. Jeg vil nu, som jeg allerede har meddelt, arbejde for en ændring af bekendtgørelsen, så den i fremtiden giver mulighed for forskudte transmissioner i særlige tilfælde, f.eks. når juridiske tvister forhindrer, at bekendtgørelsens intentioner kan blive ført ud i livet.
Når vi alligevel skal til at ændre bekendtgørelsen, agter jeg at give den et generelt og kritisk serviceeftersyn, da der har vist sig nogle situationer, ingen af os havde forudset, da vi i sin tid med krum hals kastede os ud i forsøget på at sikre alle danskere mulighed for at se væsentlige sportsbegivenheder.
Jens Rohde (V), 2001-04-04:
Tak for svaret.
Må jeg ikke lige indledningsvis ønske ministeren tillykke med de lykkelige omstændigheder, som hun er i.
Det, jeg ikke forstår, er, at vi har en bekendtgørelse, som kulturministeren selv har lavet den 19. november 1998,
hvori der står helt klart i § 1, at bekendtgørelsen omfatter tv-stationers udnyttelse af enerettigheder til begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse
Der står altså klart, at der taler vi om enerettigheder.
Jeg vil godt bede kulturministeren godtgøre, at der vil være tale om enerettigheder for DR og TV 2, såfremt de køber rettighederne til forskudt transmission af dem, som har enerettighederne, nemlig i de seneste to tilfælde TvDanmark.
Jeg har meget svært ved at få det til at hænge sammen.
Men hvis der nu er, hvad jeg er uenig i, juridisk belæg for det, kulturministeren og Justitsministeriet siger her og har sagt i skriftlige svar, hvorfor i alverden har kulturministeren så ikke taget initiativ til at ændre den bekendtgørelse?
En bekendtgørelse er jo en ministeriel handling, det er jo ikke noget, ministeren skal forhandle om.
Ministeren har udtalt til Jyllands-Posten den 29. marts, at der skal gives dispensation med tilslutning fra Enhedslisten, SF, CD og Venstre.
Det er jo ikke korrekt.
Det er jo ministeren selv, der kan ændre den her bekendtgørelse. Så er det rigtigt, at det skal man underrette Kommissionen om, men man skal underrette Kommissionen, for at Kommissionen kan kontrollere, at der ikke er tale om regler, som strider imod fællesskabsretten.
Det vil jo ikke være tilfældet her.
Ergo vil der ikke være noget som helst problem
i, at kulturministeren bare havde kunnet tilføje et punkt 4 i den her bekendtgørelse og dermed sikret, at mulighederne var der.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-04:
Det er jo fuldstændig vanvittigt, at hele bekendtgørelsens idé skydes i sænk af den fortolkning, ministeren lægger op til, og dermed, at seerne ikke kan få kampene at se en smule forskudt, hvad de fleste jo ellers ville være glade for.
Det er jo fuldstændig vanvittigt.
Hvad er det præcis, der har været til hinder for det, så denne her sag havde været løst for længe siden?
nu vil man i gang med at arbejde for osv., og så kan der ellers gå den ene uge efter den anden, uden at det her er afklaret. Den tanke, som vi får må ligge til grund for alt det her, er jo, at meningen simpelt hen er, at man får lavet reglerne om, så DR og TV 2 får eneret til at sende sådan nogle landskampe, så der slet ikke skal være nogen form for markedsvilkår på det område, hvor man byder på rettighederne.
Det må være bagtanken, at der skal laves sådan et pres, og det virker jo altså helt forkert og i modstrid med hensigterne bag den bekendtgørelse, som ministeren selv har udarbejdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-04-04:
Jeg kan egentlig svare på begge spørgsmål under ét.
Det er sådan, som jeg gjorde rede for i mit indledende svar, at bekendtgørelsen ikke giver mig mulighed for at dispensere.
Det ville være nødvendigt at ændre den, og det var der simpelt hen ikke tid til.
En ændring skal, som der også står i bekendtgørelsen, drøftes med de berørte parter, dvs. idrætsorganisationerne og tv-stationerne.
Den skal offentliggøres i Lovtidende, og det tager mindst 1 uge.
Ændringer skal også forelægges for Europa-Kommissionen, som det fremgår af direktivet om tv uden grænser, og endelig vil jeg, som jeg tidligere har sagt, have tilslutning til en ændring fra partierne bag bekendtgørelsen.
I direktivet står der decideret, at Kommissionen skal underrettes, og at den skal kontrollere inden for en periode på 3 måneder fra underretningen, at foranstaltningerne er i overensstemmelse med fællesskabsretten.
Det er jo ikke mig som dansk kulturminister, der kan sidde og tage stilling til, om vi er i overensstemmelse med fællesskabsretten eller vi ikke er.
Det er netop Europa-Kommissionen selv, der kan det. Som jeg allerede har sagt, og som jeg gerne vil gentage over for hr. Kristian Thulesen Dahl, mener jeg selvfølgelig også, at det er vanvittigt, når vi nu er i sådan en juridisk tvist, at bekendtgørelsen så stadig gælder.
Selv om formålet med bekendtgørelsen, nemlig at alle danskere skulle kunne se de her fodboldkampe, ikke virker, er det altså sådan, at bekendtgørelsen har den virkning, at TV 2 og DR ikke har mulighed for at sende begivenheden forskudt.
Derfor er man nødt til at ændre bekendtgørelsen, og en ændring af bekendtgørelsen kræver, at Kommissionen tilslutter sig det.
Jens Rohde (V), 2001-04-04:
Så vil jeg godt bede ministeren forklare, hvordan DR for ikke så længe siden kunne transmittere en håndboldlandskamp mellem Danmark og Sverige 1 time forskudt.
Og hvis det er sådan, at det, Danmarks Radio gjorde, var ulovligt, hvilke sanktioner vil ministeren så iværksætte over for Danmarks Radio, hvis det, ministeren står og siger her, virkelig skal holde vand?
Jeg vil godt igen bede kulturministeren om at dokumentere eller bekræfte, at det står i bekendtgørelsens § 1, at bekendtgørelsen omfatter tv-stationers udnyttelse af enerettigheder til begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse.
Kan ministeren dog ikke bekræfte, at der ikke er tale om enerettigheder, hvis TvDanmark har rettighed til at sende en fodboldkamp, og TV 2 eller Danmarks Radio så køber retten til at sende forskudt?
Hvis de gør det, så har de ikke enerettighederne.
Der står her i bekendtgørelsen, at den omfatter enerettigheder.
Hvordan kan ministeren dog få sig selv til at lave sådan en viderefortolkning af sin egen bekendtgørelse?
Og så det sidste spørgsmål i denne omgang: Hvornår påbegynder ministeren arbejdet med at indsætte et punkt 4 i denne bekendtgørelse?
Og hvis ministeren har besvær med at indsætte det, så skal jeg gerne komme med et forslag: at der under § 6 indføjes et punkt 4, nemlig, at forskudt udsendelse kan finde sted, såfremt der allerede foregår udsendelse fra andre rettighedshavere.
Sværere er det ikke, vil jeg sige til
kulturministeren