runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Hr. Jens Peter Vernersens udlægning af mine svar må stå for hr. Jens Peter Vernersens egen regning helt og holdent.
Og det er en forkert gengivelse af, hvad jeg rent faktisk har sagt.
Jeg sagde, at man selvfølgelig skal gribe ind, når man bliver opmærksom på, at der er et hul i en lovgivning.
Og det er, hvad enten det er skattelovgivningen eller andre former for lovgivning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-11-19:
Det var et citat fra statsministeren.
Man kan da ikke vente med at gribe ind, til der er en faktisk udnyttelse.
Det kan statsministeren da ikke mene.
Det mener jeg faktisk er det, vi har dokumenteret punkt for punkt, at man har forsømt.
Jeg kan godt forstå, at statsministeren synes, det er ubehageligt at svare på de her spørgsmål og siger, at vi kører i ring osv.
Men vi bliver jo nødt til at gentage de spørgsmål, vi stiller, når vi ikke får de svar, der bør fremkomme, når der ligger en så indlysende klar dokumentation som i den her sag.
Jeg vil så også sige: Jeg synes også på samme måde som med andre sager, at statsministeren skulle bidrage til, at sagen bliver undersøgt ordentligt og til bunds.
Regeringen kan da heller ikke være tjent med, at det her står uafklaret.
Det må regeringen da bidrage til bliver undersøgt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Ærlig talt synes jeg faktisk, at vi kører meget i ring, og der er ikke meget mere at tilføje.
Jeg kan kun sige mere generelt til hr. Jacob Buksti, der stillede et generelt spørgsmål, at når jeg siger, at man skal gribe ind, straks man opdager et hul, så er det selvfølgelig ikke udtryk for, at man så også skal have konstateret en faktisk udnyttelse af det, før man griber ind.
I samme øjeblik, man bliver opmærksom på det, er konkret opmærksom på, at her er noget, der kan udnyttes, så skal man selvfølgelig gribe ind, hvis man kan.
Hvis der er et ønske om at gå mere i detaljer med det, så kan man jo altså med stor fordel stille spørgsmålene til skatteministeren.
Jacob Buksti (S), 2003-11-19:
Statsministeren svarede knap nok på det, jeg spurgte om.
Statsministeren henviste til den konkrete sag.
Det var sådan set ikke det.
Jeg spurgte generelt: Hvad betyder det, at statsministeren siger, at hvis man konstaterer et hul, så lukker man det med det samme?
Hvornår mener statsministeren, at der er konstateret et hul? Er det, når man får at vide, at der en mulighed for, at det kan udnyttes, eller er det, når man har tabt flere milliarder kroner?
Kan statsministeren ikke forholde sig til det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg afviser fuldstændig, at der skulle være tale om løftebrud.
Det, der står klart efter den debat her, er, at Socialdemokratiet repræsenterer topmålet af hykleri.
Socialdemokratiet påstår i dag at ville forsvare den hjemmeserviceordning, som partiet selv var i fuld færd med at afskaffe.
Det, der ligger fast, er, at denne regering har beholdt en hjemmeserviceordning og målrettet den til en gruppe i befolkningen, der har brug for hjemmeservice, nemlig de ældre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Til brug for besvarelsen af spørgsmålet har jeg modtaget følgende oplysninger fra Skatteministeriet, og jeg citerer: »Ved regeringsskiftet bortfaldt et lovforslag, nr. L 61, som den tidligere regering umiddelbart forinden havde fremsat.
Den 7. februar 2002 fremsatte regeringen lovforslag
nr. L 99, som indeholdt visse elementer fra nr. L 61 foruden en række nye tiltag.
Der var altså langtfra identitet mellem de to forslag.
Under behandlingen af L 99 blev skatteministeren af Folketingets Skatteudvalg bedt om en oversigt over de elementer, som var indeholdt i L 61, og som ikke gik igen i L 99, med begrundelse herfor.« Specielt om det spørgsmål, der rejses her, siger skatteministeren, og jeg citerer: »Jeg vil i denne forbindelse gerne nævne reglerne for frivillig sambeskatning, jf. punkt 1 i oversigten ovenfor.
Og jeg fortsætter med de oplysninger, jeg har fået fra Skatteministeriet: »Efter de oplysninger, som skatteministeren var i besiddelse af på fremsættelsestidspunktet, er der dermed ingen holdepunkter for at påstå, at skatteministeren bevidst holdt et hul åbent.
Skatteministeren er ikke, som det anføres i begrundelsen for spørgsmålet, blevet advaret af sine embedsmænd om et hul.
Det er de oplysninger, jeg har modtaget fra Skatteministeriet, og jeg kan helt henholde mig til dem.
Nicolai Wammen (S), 2003-11-19:
Den 28. maj i år vedtog et enigt Finansudvalg, altså også repræsentanterne for regeringen og Dansk Folkeparti, at forlænge KaosPiloternes liv.
Man ville gøre det permanent.
Siden har Undervisningsministeriet og undervisningsministeren arbejdet seriøst med KaosPiloterne om at opnå dette.
Alligevel kunne man se, da dørene gik op til Finansministeriet og finanslovaftalen lå der, at man uden varsel havde fjernet tilskuddet til KaosPiloterne, på trods af at det er en uddannelse, hvor 9 ud af 10 kommer i arbejde, de fleste i erhvervslivet, cirka en fjerdedel starter egen virksomhed - det, som regeringen har råbt på skulle ske hos de unge - og på trods af at vi efterfølgende har set også de helt tunge drenge i erhvervslivet sige, at det dog var en forfærdelig dårlig idé.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg er ikke bekendt med nogen doktrin, og regeringen har ikke forholdt sig til nogen doktrin, men udgangspunktet er altså helt klart det, jeg allerede har svaret.
Det er helt klart det formelle udgangspunkt.
Vi ved alle sammen, at det internationale trusselsbillede er ændret, og at der naturligvis er behov for at overveje, hvilke konsekvenser det skal have for FN, for folkeretten og for reglerne om magtanvendelse.
Vi har jo haft dilemmaet mange gange.
Vi havde det f.eks. også på Balkan, da der blev grebet ind mod Milosevic, og her var der også en vældig diskussion om, på hvilket formelt grundlag det kunne ske.
Når vi ikke betragter menneskerettigheder som et internt anliggende, men som noget, det internationale samfund har ikke blot ret, men også pligt til at blande sig i, opstår spørgsmålet om, på hvilke vilkår man kan bryde den klare hovedregel, altså at der må ikke være fysisk magtanvendelse staterne imellem.
Det er selvfølgelig en diskussion værd, men det er vigtigt for mig at understrege, at der naturligvis må gælde de samme vilkår for alle, og de er altså fastslået meget klart i FN-pagten.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-19:
Det er jo dybt bekymrende, at statsministeren ikke vil forholde sig lidt mere analytisk til spørgsmålet.
Jeg forstår det slet ikke, men jeg tror ikke, det skyldes manglende evne.
Jeg tror, det skyldes manglende vilje.
Sagen er, at vi er fuldstændig enige om den formelle del: Magtanvendelse kan kun ske i de to tilfælde, som både statsministeren og jeg nu har repeteret.
Men problemet er jo, at Bushdoktrinen har iscenesat et brud på reglerne.
Nu behøver man ikke længere at have det blå stempel fra FN's Sikkerhedsråd for at gå i krig.
Det var derfor, man kunne gå
i krig i Irak
, og det er derfor, Putin med direkte henvisning til USA udtaler til Politiken den 21. og 22. oktober, at når USA har den ret, har han selvfølgelig også ret til selv at definere en tilsvarende situation.
Efter den nye Bushdoktrin, som Danmark jo støtter, er Sikkerhedsrådet ikke længere et afgørende led i fortolkningen af, hvornår der må anvendes militær magt, og dermed har man åbnet Pandoras æske.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Det var absolut ikke det, jeg svarede.
Lad mig bare for en ordens skyld præcisere, at i henhold til FN-pagten - helt præcist i art. 2, stk. 4 - er der et almindeligt forbud mod fysisk magtanvendelse staterne imellem.
Forbud mod magtanvendelse staterne imellem er det klare udgangspunkt.
Men den hovedregel bliver brudt af to væsentlige undtagelser, dels af en ret til magtanvendelse i selvforsvar, dels såfremt FN's Sikkerhedsråd giver en særlig bemyndigelse til brug af magt.
Det er, hvad der ligger i FN-pagten, og de regler gælder selvfølgelig for alle lande.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-19:
Jeg skal takke for svaret, som jo i virkeligheden er bekymrende, nemlig at der gælder de samme regler for Rusland som for USA og for alliancen.
Det vil sige, at Rusland har samme ret eller samme mangel på ret som USA og dets allierede i Irakkrigen til at gribe militært ind.
Statsministeren var meget præcis i sit svar: FN-pagten hjemler anvendelse af magt i to og kun to situationer.
Den ene er, hvis et land bliver angrebet, og den andet er, hvis Sikkerhedsrådet, som statsministeren også sagde, giver ret til at anvende militær magt.
Men sagen er jo, at i tilfældet Irak gav Sikkerhedsrådet jo netop ikke nogen ret til at anvende militær magt, og det var derfor, USA i slutningen af processen undlod at indkalde Sikkerhedsrådet, fordi der ikke var flertal i Sikkerhedsrådet for det.
Det, statsministeren i virkeligheden svarer, er, at alle har samme ret, og dermed også at den nye Bushdoktrin, der giver ret til forebyggende angreb, er legitimeret af bl.a. den danske regering.
Ethvert andet land har i sagens natur den samme ret, som statsministeren formulerede det, og det vil sige, at Putin har lige så stor ret eller mangel på ret som USA til at foretage et militært angreb, hvis han føler, at der er behov for det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Der gælder de samme regler for Rusland og for USA som for andre lande, og kort sagt går de regler ud på, at i henhold til international ret har et land ret til at anvende magt i selvforsvar og efter særlig bemyndigelse fra FN's Sikkerhedsråd.
Det gælder for Rusland, det gælder for USA, og det gælder for alle andre lande.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-19:
Vi skal blive i Rusland og diskutere forebyggende angreb.
Spørgsmålet her er ikke et teoretisk spørgsmål.
Mit spørgsmål til statsministeren er: Har Rusland efter statsministerens opfattelse den samme ret som USA til at definere en situation, hvor der er behov for at gribe ind, også med militærmagt, uden om internationale organisationer?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Som jeg nu har sagt efterhånden flere gange, er det regeringens opfattelse, at politikken over for Rusland og herunder politikken over for Tjetjenien bedst og mest effektivt fastlægges i et samarbejde i EU-kredsen, så vi udtrykker vores holdninger gennem EU.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-19:
Der er en lang række internationale organisationer, som Danmark er medlem af, der har taget stilling til valget.
Danmark er medlem af OSCE, og de har taget stilling til, om de ville overvåge valget.
Danmark er medlem af Europarådet, og de har ikke bare taget stilling til, om de ville overvåge valget; deres talsmand har også givet udtryk for, hvad Europarådet mener om det.
Jeg tror oven i købet, EU også har givet udtryk for det, men alligevel siger statsministeren, at man fra den danske regerings side ikke har fundet anledning til at have en mening om valget. Hvorfor har man ikke fundet anledning til at have en mening?
Hvis det er Rusland, som har overhøjhed over Tjetjenien, og den russiske regering organiserer et valg i Tjetjenien, som er fuldstændig udemokratisk, er der så ikke grundlag for, at den danske regering har en mening om det og gør den mening klar over for Rusland?
Ellers hænger tingene jo overhovedet ikke sammen.
Jo mere statsministeren siger, at Tjetjenien er et russisk anliggende, jo mere burde statsministeren jo protestere over for Rusland over det, der foregik i Tjetjenien.
Sådan burde det være.
Det er et meget, meget dårligt svar fra statsministeren, og jeg tror, vi kommer tilbage til spørgsmålet.
Men jeg ser frem til, at vi i hvert fald formentlig kan få regeringens udenrigsminister til at sige, hvad han utvivlsomt også mener: Valget i Tjetjenien var en farce.
Det var udemokratisk, og det var uacceptabelt ud fra alle demokratiske standarder.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-19:
Igen synes jeg, at statsministeren i virkeligheden forværrer det billede, der tegner sig, med sit svar.
Statsministeren siger, at reglerne er klare, men så fortsætter han med at sige, at der kan være situationer, hvor de nuværende regler ikke er tilstrækkelige, og det er netop også det, Putin siger.
Putin siger meget konkret, at når andre kan fortolke folkeretten frit, så kan han også.
Og der har statsministeren jo igen understreget - senest i det sidste svar - at der gælder samme regler for alle, altså kan Putin også, altså har vi forladt folkeretten.
for tillægsbetingelser, der så skal til, men det er jo en ganske anden situation end at argumentere for, at man godt kan bryde det ikke kun i teorien, som statsministeren har gjort, men også i praksis ved at være med til at bryde det internationale regelsæt i forbindelse med krigen mod Irak.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg må altså sige til hr. Søren Søndergaard, at jeg ikke har sat mig ind i omstændighederne omkring valget i Tjetjenien på en sådan måde, at jeg er i stand til at afsige nogen dom over det.
Jeg kan kun sige, at rent folkeretligt, rent statsretligt er det ikke relevant for den danske regering at skulle anerkende myndigheder i Tjetjenien. Rent statsretligt har Danmark forpligtelser over for Rusland som stat, for som jeg sagde før, er det således, at det er Rusland, der har det, der hedder territorial højhedsret, over Tjetjenien.
Tjetjenien er jo ikke en selvstændig stat.
Det er redskabet, og det er det, vi bruger fra dansk side.
Jeg må fuldstændig afvise hr. Keld Albrechtsens påstande om, at jeg i dag har givet udtryk for en ikkeindblandingsstrategi, for det er da det modsatte, jeg har givet udtryk for.
Hr. Keld Albrechtsen var af den opfattelse, at jeg havde savnet tid til at forberede et svar, men jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg har fået det indtryk, at hr. Keld Albrechtsen og andre lider af nedsat høreevne eller nedsat evne til at forstå, hvad jeg siger.
Jeg har sagt mange gange, at det naturligvis er EU's forpligtelse at holde denne sag på dagsordenen, vi har selv som aktivt formandskabsland for EU i den grad taget spørgsmålet op over for Rusland, og det er da alt andet end ikkeindblanding.
Det er da indblanding, fordi vi ikke mener, at spørgsmålet om menneskerettigheder er et internt anliggende.
Det er et universelt anliggende.
Det er noget, vi alle sammen har ikke blot ret, men også en forpligtelse til at blande os i, og det er derfor, vi har det på dagsordenen i vores dialog med Rusland.
Må jeg hertil føje, at spørgsmålet om nationale mindretalsrettigheder mener jeg er omfattet af de folkeretlige forpligtelser, som jeg omtalte før.
Så spørger hr. Søren Søndergaard, hr. Holger K. Nielsen og navnlig fru Margrete Auken, hvad der ligger i en politisk løsning.
Det vil selvfølgelig føre for vidt at gå ind i alle detaljer her og nu, men hvis den skal være holdbar, og hvis den skal være bæredygtig, skal man efter min mening finde en løsning, der inkluderer de forskellige grupper i Tjetjenien på en måde, som gør, at de forskellige interesser bliver tilgodeset.
Hvis jeg skal sige det overordnet, er det dét, man skal sikre, for at der kan blive varig fred og stabilitet i området.
Margrete Auken (SF), 2003-11-19:
Nu bliver der jo lejlighed til at svare, fordi vi også skal have en forespørgsel om problemet, men jeg vil godt lige bede statsministeren præcisere, hvad han mener med en politisk løsning.
Det er jo ikke nok bare at sige en politisk løsning, vi må have at vide konkret, hvad statsministeren tænker på med det udtryk, når han er så tilbageholdende med at sige, at der er parter, vi som danskere, der overholder de demokratiske procedurer, vil have mere tillid til end andre.
Det ville da være lidt uhyggeligt, hvis vi siger
, at bare fordi det ikke passer russerne at forhandle med Maskhadov, passer det heller ikke Danmark at støtte ham, og så passer det heller ikke Danmark at kalde det en politisk løsning, hvis det er de mennesker, man efterlyser. Hvad mener statsministeren med udtrykket en politisk løsning?
Hvem skal være aktører, hvem skal Danmark i givet fald støtte og hjælpe ud over Putin?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg må indrømme, at jeg synes, statsministerens svar giver kuldegysninger, for statsministeren står jo i virkeligheden og formulerer et ikkeindblandingsprincip over for andre magter, i hvert fald stormagter.
Det er i øvrigt tvetunget, for der er jo visse andre lande, som man ikke holder sig tilbage fra ligefrem at besætte, hvis man mener, at regeringsforholdene skal laves om i de lande.
Her gælder der nogle andre målestokke.
Det, statsministeren siger, er simpelt hen uden hoved og hale, og jeg vil godt gentage mit spørgsmål: Betyder denne nye ikkeindblandingspolitik, som statsministeren nu er ved at rode sig ud i, at Danmark ikke kan kræve, at et nationalt mindretal inden for en føderation - den russiske stat er jo en føderation med nationale mindretal - har ret til selvbestemmelse inden for føderationen, og at det skal respekteres?
Det er da helt utroligt, at man skal høre sådan noget.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-11-19:
Det vi hørte før fra statsministeren, var jo en repetition af de russiske synspunkter, og det er jo det, som skaber konflikten i Tjetjenien, fordi Rusland mener at have lov til hvad som helst, og fordi russerne definerer tjetjenerne som terrorister.
I forlængelse af det vil jeg spørge: Er statsministeren klar over, at den tankegang, der gives udtryk for her, er den samme, som skaber den muslimske religiøse fundamentalisme, som er på vej i Tjetjenien, og som risikerer at give også os her i Vesteuropa meget store problemer, og at vi derfor har en meget stor interesse i at finde en politisk løsning?
Og her kan man vel ikke komme uden om Maskhadovfolkene, for det var de folk, der blev valgt for nogle år siden ved legitime valg i Tjetjenien.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-19:
Det er det rene pludder, men nu går vi ned til grundelementet.
Er statsministeren enig i, at valget i Tjetjenien var en total farce og ud fra alle demokratiske synspunkter uacceptabelt?
Og er statsministeren derudover enig i, at hvis han insisterer på, at Rusland har overhøjhed over Tjetjenien osv. osv. osv., er det Rusland, kun Rusland og Rusland alene, som har ansvaret for, at valget var svindelagtigt og farceagtigt og bragte en regering uden nogen som helst støtte i den tjetjenske befolkning til magten? Statsministeren må svare klart og tydeligt: Er statsministeren og den danske regering enig i det, som Europarådet har sagt, som alle internationale organisationer har sagt, og som alle, der har en demokratisk indstilling, har sagt: Valget i Tjetjenien var en farce.
Er statsministeren enig i det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Nej, men vi har den fordel, at hvis man gentager nogle ting, bliver de forstået til sidst, og nogle gange er man altså nødt til at gentage nogle ting.
Det er jeg også her.
Jeg vil gerne afvise påstanden om, at Rusland bare kan gøre, som Rusland vil, for det kan Rusland ikke, Rusland skal naturligvis opfylde sine folkeretlige forpligtelser, bl.a. som de er fastslået i FN-pagten og i internationale menneskerettighedskonventioner.
De forpligtelser skal Rusland respektere.
Sådan er det.
Men naturligvis skal Rusland overholde de folkeretlige forpligtelser, der gælder for ethvert land.
Margrete Auken (SF), 2003-11-19:
Jeg bliver også lidt forskrækket, når vi nu får et svar, som så vidt jeg kunne høre stort set gik på, at det må Rusland strengt taget selv om, og det skal vi andre ikke blande os i, for de har fuldstændig råderet over, hvad der foregår.
Jeg håber, statsministeren sidder med noget i lommen, der er lidt bedre end det første svar.
Statsministeren må åbenbart holde meget af debatterne herinde, siden han er sikker på, at han får lejlighed til at læse et rigtigt svar op, når der er kommet sådan et papegøjesvar først.
Jeg går ud fra, at statsministeren er enig i den kritik, der har været af valget.
Jeg kan igen henvise til Europarådets behandling af det, hvor lord Judd holdt en af de mest bevægende taler, jeg har hørt i rådet om, hvordan situationen var i Tjetjenien; hvordan de demokratiske kræfter var ved at komme til kort, hvordan menneskerettighederne var ved at komme fuldstændigt til kort, og hvordan man oplevede sig svigtet af regeringerne rundtomkring i Europa.
Lord Judd gjorde også rådet og rådsmedlemmerne opmærksom på, at det valg ville det have været fuldstændig umuligt for Europarådet at observere - ikke bare fordi det havde den farceagtige karakter, som er blevet nævnt, men simpelt hen fordi det ville være for farligt at færdes der, sådan som situationen var i Tjetjenien.
Jeg håber, at statsministeren har noget lidt mere at sige, end at russerne må gøre, som de har lyst til.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Statsministerens svar kunne jo beklageligvis nærmest tolkes derhen, at omverdenen ikke har mulighed for at blande sig i, hvad der foregår, heller ikke når menneskerettighederne krænkes på det groveste af de russiske myndigheder.
Men hvordan kan man finde en politisk løsning, hvis man ikke vil tage stilling til, hvem der repræsenterer den tjetjenske befolkning?
Det vil jeg godt spørge statsministeren om, for ellers bliver det en fuldstændig tom påstand fra statsministerens side, at der skal findes en politisk løsning, hvis der ikke er nogen at snakke med om den politiske løsning.
Jeg går ud fra, at statsministeren kan bekræfte, at den premierminister, som blev valgt ved det farcevalg, ikke er den, som repræsenterer den tjetjenske befolkning; det går jeg ud fra at vi er enige om.
Men så må statsministeren også kunne besvare det spørgsmål, som er stillet, for ellers er statsministerens påstand om, at han arbejder for en politisk løsning, jo tom og uden indhold.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-19:
Jeg tror, der er andre end hr. Keld Albrechtsen, der har problemer med hørelsen i denne sag, og jeg tror i det hele taget, det bliver en god sæson for høreapparater i år, når jeg hører statsministerens svar.
Alle bør jo lægge mærke til, at statsministeren er blevet stillet et utrolig enkelt og simpelt spørgsmål fire gange, men statsministeren har ikke svaret på det endnu.
Nu tager vi en sidste gang.
Er statsministeren enig i det?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg vil godt spørge, om statsministerens svar skal forstås på den måde, at statsministeren nu er ved at bevæge sig tilbage
på folkerettens grund, for sådan kunne det, statsministeren sagde, jo også forstås, og statsministeren, går jeg ud fra, er godt klar over, at den krig, der blev indledt af USA med dansk støtte i Irak, ikke var lovlig efter folkeretten.
Nu understreger statsministeren meget klart, at der er
to undtagelser, der gør det muligt at føre krig, enten at man er angrebet, eller at man har et FN-mandat
Jeg synes, det er klogt af statsministeren så omhyggeligt at understrege de to betingelser, for det kunne jo fortolkes sådan, at statsministeren efter Irakangrebet er i en læreproces, hvor det er gået op for ham, at der måske er gode grunde til, at der står sådan i FN's spilleregler.
Hvis det skal forstås sådan, synes jeg så sandelig, at vi fra venstrefløjens side ikke skal stå i vejen for, at statsministeren kommer tilbage på lovens grund.
Det ville være helt forkert af os.