runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Til hr. Bjarne Laustsen må jeg sige, at hr. Bjarne Laustsen virkelig kunne sætte skub i tingenes udvikling, hvis hr. Bjarne Laustsen kunne svare på de spørgsmål, der blev stillet tidligere, ellers må jeg sige, at jeg afventer ministerens svar.
Og så vil jeg bare spørge hr. Bjarne Laustsen: Hvem er det, der er skyld i, at implementeringsfristen er overskredet?
Jeg tror ikke, det er noget, man kan begynde at klandre Venstre for, set i lyset af den i virkeligheden manglende inddragelse af os i forhold til at diskutere, hvad det er, vi skal ende med i forbindelse med denne implementering.
Til hr. Ole Sohn: Det er nu lidt interessant, for jeg husker, hvordan SF under førstebehandlingen gjorde meget ud af, at det, det gjaldt om, var at finde sagligt belæg for, hvor timegrænsen skal være.
Jeg mener også at huske, at hr. Ole Sohn snakkede noget om, at hvis man tog lommeregneren frem og regnede i forhold til sænkelsen af arbejdstiden, som er sket over årene, så landede vi på 12,5 time.
Og det kunne jo i øvrigt være et udmærket timetal at diskutere i forhold til den sænkelse, der har været generelt af arbejdstiden. Vi har i forbindelse med deltidsdirektivet fået at vide, at det her med timegrænser ikke var noget problem, fordi udgangspunktet ville være national praksis.
Der ville være masser af national selvbestemmelsesret i direktivet.
Vi skulle blot objektivt begrunde, hvorfor vi har den timegrænse, som vi har.
Og så kan vi i øvrigt ikke sammenligne vores lovgivning med den, de har i andre lande, for de har ikke tilsvarende lovgivning, som præcis giver sammenligningsmulighederne, for ellers kan vi også finde eksempler på andre lande, der har forskellige timegrænser.
Men det afgørende er, at det blev gjort meget klart, at det er national praksis, man vil tage udgangspunkt i, og der har ikke været så meget som en antydning fra andre lande eller EU's side gående ud på, at vi burde ændre vores funktionærlovs timegrænse.
Det er udelukkende en ren dansk regeringsvurdering at foreslå dette.
Bjarne Laustsen (S), 2001-05-29:
Ja, fru Eva Kjer Hansen holder jo sagen lidt kørende endnu, for vi kan ikke få et klart svar på, hvad det ender med, at Venstre vil stemme til det her lovforslag.
Når jeg klandrer Venstre, er det, fordi man ikke tager stilling til det her, og grunden til, at jeg klandrer Venstre, er også, at spillereglerne er meget, meget klare: man har en frist for implementering, og hvis den er overskredet, så er det altså staten, der hænger på den.
Hvis Venstre ikke vil være med til at bære det igennem, så er det, man pådrager sig et erstatningsansvar.
Derfor er der ikke noget at gøre.
Den frist, som parterne har haft, er for længst overskredet, og det er derfor, jeg siger, at hvis ikke Venstre tager et medansvar for det her, så bringer man sig i en meget uheldig situation.
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Jeg står naturligvis ved det tilsagn, jeg har givet fru Eva Kjer Hansen: Når SF har en ordførertale, så skal jeg nok gøre rede for SF's holdning.
Nu er det jo Venstre, der har ordførertalen, derfor stiller jeg spørgsmål til Venstres ordfører og forventer selvfølgelig også at få svar. Jeg vil gerne vide: Hvor står der i direktivet, at der skal være mindstegrænser?
Jeg kan slet ikke forstå, at man gør sig så hidsig over, at der er en grænse på 8 timer eller et hvilket som helst andet timetal.
De fleste af de svar, vi har fået fra arbejdsministeren, på, hvordan andre lande implementerede, er jo, at man går helt ned til første time.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Til hr. Ole Sohn skal jeg sige, at der jo netop ikke står noget om i direktivet, hvad en eventuel timegrænse skal være.
Det er derfor, at mit udsagn er, at der ikke er belæg for med udgangspunkt i direktivet at begynde at ændre på timegrænsen i Danmark.
Det er hele pointen, at der netop ikke er noget pålæg i forhold til direktivet, men at der bare er et flertal her i Folketingssalen, der ønsker at gøre det, og fordi man ikke selv vil tage ansvar for at lave den lovændring, så skal det undskyldes med, at det er noget, EU har pålagt os.
Det ville klæde de fire partier bag denne her beslutning i stedet for selv at tage ansvaret, selv at stå inde for, at det er den lovændring, man gerne vil presse igennem.
Skal vi så ud fra den trussel bare sjuske et lovforslag eller to igennem, for det er også uh så forskrækkeligt, at regeringen har været så sent ude, at man ikke har nået at få implementeret direktivet til tiden?
Aben sidder et andet sted, må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen, og det er regeringen, der har et problem.
Når jeg har fået svar på de spørgsmål, jeg har stillet her i dag, skal hr. Bjarne Laustsen og det øvrige Folketing under tredjebehandlingen få at vide, hvordan Venstre stiller sig.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-29:
Altså de dér organisationer, som plejer at være inde i varmen - nu er det jo ikke alle organisationer, der er inde i varmen, men der plejer altså at være nogle flere, der er inde i varmen - er nu henvist til at støtte sig til og benytte sig af LO/DA-aftalen.
Jeg er ikke spor forbavset over, at hr. Ole Sohn anbefaler, argumenterer for og støtter den danske model
, men den er ubrugelig i forhold til at implementere EF-direktiver, ved at man først for en begrænset del af arbejdsmarkedets parter gennemfører det ved forhandlinger, hvorefter andre bliver nødt til at tilslutte sig.
Og så bruger vi altså den der begrænsede del af arbejdsmarkedets parters resultat til at udfærdige en lov.
Det er fuldstændig urimeligt set ud fra vores synspunkt.
Og det er det altså også ifølge SF's betænkningsbidrag, men ikke ifølge hr. Ole Sohns tale her for lidt siden.
Det bliver vi nødt til at få en uddybning af.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-05-29:
Det er jo helt tydeligt, at hr. Ole Sohn egentlig er meget godt tilfreds med, at der kommer et EF-direktiv, som begrunder, at man begynder at fifle lidt med timegrænsen i funktionærloven i nedadgående retning.
Jeg synes egentlig, at det strålede ud af hr. Ole Sohn, at han egentlig var meget lykkelig over, at EU havde fundet på sådan noget, og så skulle vi endelig via lovgivning gennemføre det i Danmark.
Men jeg undrede mig lidt over hr. Ole Sohns begrundelse
for at være landet præcis på de 8 timer
Hr. Ole Sohn tog udgangspunkt i direktivet om ansættelsesbevis og den supplerende lovgivning, der så er vedtaget her i Folketinget på baggrund af dette, og så siger han, at så kan man bruge det samme tal her.
Der er jo en himmelvid forskel på de to direktiver.
Det, vi står med her, er jo et direktiv, der har en tilblivelseshistorie af en helt anden karakter.
Det er et moderne rammedirektiv indgået af arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau.
Og det er helt usammenligneligt med de bestemmelser, der er omkring ansættelsesbeviset.
Man kan lige så godt trække et tal ned fra himmelen som trække et tal ud af direktivet om ansættelsesbeviser.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Nu kan jeg så forstå, at efterlysningen efter det saglige belæg for at sænke timegrænsen til 8 timer, som SF efterlyste under førstebehandlingen, kan man nu trække tilbage, fordi det er argumenter, som regeringen ikke længere bruger.
Det er en underlig form for argumentation: Bare regeringen ikke fremfører nogle bestemte synspunkter, så gør det ikke så meget med det der saglige belæg, som SF ellers efterlyste!
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Sohn: Når man forsøger at bruge ansættelsesbeviserne og reglen om 8 timer her, hvor er så sammenhængene?
Direktivet om ansættelsesbeviser er fra 1991.
Hvis det skulle have nogen mening i forhold til det timetal, så ville man naturligvis have taget det med ind i deltidsdirektivet i 1997, som er så mange år efter.
Der skulle være national selvbestemmelsesret.
Jeg troede, at netop det nationale hensyn var noget, som SF var tilhænger af i lovgivningen.
Derfor holder det jo ikke.
Det med at have en bagatelgrænse er fint nok, men det kan være de 15 timer, som
vi har i dag.
Peter Hansen-Nord (V), 2001-05-29:
Det er til fru Anni Svanholt.
Altså jeg tror, vi kan blive enige om, at der på en eller anden måde er et eller andet genialt i nogle af de her forlig, fordi alle kan bruge dem til at forsvare, hvad de egentlig mener er deres energipolitik på det ene eller andet område.
Jeg synes, at det, at både fru Anni Svanholt og jeg kan stå her, fortæller et eller andet om bredden på godt og ondt i de forlig, der er lavet, og at vi efter eget ønske kan bruge dem til det, vi vil fremme i den fremtidige energipolitik.
Klaus Kjær (DF), 2001-05-29:
Jo, vi støtter sandelig bevarelse af lønmodtagernes rettigheder, men som jeg også nævnte, så mener vi, at det er arbejdsmarkedets parter, der fortrinsvis skal løse det problem.
Bjarne Laustsen (S), 2001-05-29:
Jeg ved ikke, om hr. Klaus Kjær kan gå på vandet, men det er vel noget, der tangerer det i den retning.
Der er intet som helst andet sket end det, som Dansk Folkeparti selv foreslog, og det var: Lav en deling af lovforslaget, så stemmer vi for A'eren, og så stemmer vi mod B'eren.
Det var det.
Det er nøjagtig det, der er sket i denne sag, og ellers er der ikke sket noget. Nu kommer vi frem til stregen, og så vil man lige pludselig ikke være med.
Det vil altså sige, at Dansk Folkeparti ikke går ind for de lønmodtagerrettigheder, man stod og priste så højt ved første behandling.
Det må være læren af Dansk Folkepartis tale her i dag.
Klaus Kjær (DF), 2001-05-29:
Jeg skal prøve at svare både hr. Bjarne Laustsen og hr. Ole Sohn på det.
Nye oplysninger?
Jamen der er jo nye faktuelle forhold i det her.
Ved førstebehandlingen var der ikke stillet forslag
om en deling af forslaget, og da tilkendegav jeg, at vi var positive over for implementeringsdelen, fordi det sikrede lønmodtagerne.
Men jeg tilkendegav også, at jeg var negativ over for det, der nu hedder forslag B, om mindstetimekravet.
Hvis forslaget ikke var blevet delt, så måtte loddet være faldet i den vægtskål, at vi ved tredje behandling ville have stemt imod det samlede forslag.
Så det, der er sket, er ikke nye oplysninger, men det, der er sket, er, at der nu er to forskellige lovforslag at forholde sig til.
Jens Rohde (V), 2001-05-29:
Det er rigtigt, at jeg er liberal.
Jeg er faktisk så liberal, så jeg ville frigøre mig fra mig selv, hvis det kunne lade sig gøre! Men der står jo intet om i det her forslag, at det skal være dansk produceret.
Det er jo ikke specificeret nogen steder.
Det er jo bare sådan nogle overordnede betragtninger om alsidighed, kvalitet og kultur osv.
Men hvad er så det?
Hvem skal så bestemme det?
Hvem skal fastsætte retningslinjerne for, hvad der egentlig ligger i det her?
For er alsidighed, at man har to-tre forskellige sportskanaler, eller er det, at det er en naturkanal, en sportskanal osv., hvor man dermed afskærer noget fra andre?
Hvis det her blev puttet ind i loven, ville vi skulle sidde herinde i Folketinget og træffe beslutninger om det, og det kan vi jo ikke, for det kan vi aldrig nogen sinde blive enige om.
Derfor hører denne paragraf overhovedet ikke hjemme i lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2001-05-29:
Jeg vil ikke beskylde hr. Klaus Kjær for at have holdt den mest klare tale i dag.
Det ville jeg ikke kunne finde på.
Der var ét eneste klart budskab i indlægget.
Det var, at man ville stemme imod B'eren, når man havde fået delt lovforslaget.
Resten så ikke særlig godt ud, og jeg er også meget interesseret i: Hvad er det, der er sket, siden Dansk Folkeparti selv foreslog, at lovforslaget skulle deles, og man var positiv over for at give nogle flere rettigheder til lønmodtagerne?
Jeg bliver så nødt til at spørge, hvad det er, der er sket, for det var mit helt klare indtryk, at Dansk Folkeparti også ville stemme for implementeringsdelen.
Jeg forstår, at der ikke er sket så meget hos hr. Klaus Kjær, men så må der være sket noget i Dansk Folkepartis gruppe.
Det kan jeg ikke blande mig i, men det kunne være rart at få at vide, hvad det var for nogle ting, der har gjort, at man har ændret opfattelse.
Klaus Kjær (DF), 2001-05-29:
Som vi har tilkendegivet i betænkningen, støtter
Dansk Folkeparti ændringsforslagene om deling af lovforslaget.
Vi støtter de rent teknisk betingede ændringer, og vi støtter i og for sig også en indskrivning af direktivet i selve lovteksten.
Det er for at klargøre over for parterne, hvad det er, der egentlig gælder.
Når det så er sagt, og vi må gå ud fra, at der bliver et flertal for en deling af lovforslaget, så har vi en A-del og en B-del.
A-delen drejer sig om implementeringen af direktivet, og B-delen drejer sig om mindstetimetallet, der skal reguleres nedad fra 15 timer til 8 timer efter funktionærloven.
Ved førstebehandlingen meddelte jeg, at vi var positive over for den retsbeskyttelse, der lå for dem, som var uden for de kollektive overenskomster, og en sikring af det principielle omkring ligestilling.
Jeg nævnte også, at det kunne man gøre ved lovgivning, men der er jo ikke noget til hinder for, at ændringen sker, implementeringen sker som følge af aftale arbejdsmarkedets parter imellem.
Det er sådan en afvejning.
Vi er mest til, at vi kan undgå lovgivning på det her område og lade det være op til arbejdsmarkedets parter at finde ud af det.
Men det var på et tidspunkt, hvor lovforslaget ikke var foreslået delt.
Jeg kan så sige om A-delen, at når man så fortsat sammenholder med B-delen, er det jo sådan, at hvis der er et flertal for B-delen, så beslutter et flertal, at en ny personkreds kommer ind under deltidsdirektivet, og det er vi ikke specielt interesseret i.
Vi synes, det skal være op til arbejdsmarkedets parter at implementere det her, fordi direktivet på ingen måde er til hinder for, at det kan ske på den måde. Når vi kommer til B-delen, vil jeg sige, at der har vi klart tilkendegivet, at vi vil stemme imod.
Og med hensyn til A-delen kan jeg så løfte sløret for - det har Venstre og De Konservative ikke tilkendegivet på nuværende tidspunkt i hvert fald, hvordan de står ved tredje behandling - at Dansk Folkeparti vil hverken stemme for eller imod.
Og som sagt på B-delens område vil vi stemme imod ved tredje behandling.
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Nu skal jeg nok holde mig inden for grænsen.
Jeg vil sige, at det jo er et spørgsmål, hvor Kristeligt Folkeparti og SF er grundlæggende uenige.
Vi er faktisk meget tilhængere af den danske model.
Vi har bare erkendt, at den danske model er uforenelig med EU-systemet.
Det har vi også gjort i forbindelse med det her lovforslag og oven i købet beskrevet det i betænkningsbidraget.
Men når nu virkeligheden er sådan, vil vi gerne finde en model, en ordning, som fastholder mest muligt af den danske model længst muligt.
Det er derfor, at vi finder, at den måde at foretage implementeringen på er det mindste onde.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-29:
Og den grænse tåler ikke meget nedsættelse.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Ole Sohn i, at det duer ikke med den kombination af en dansk model og en implementering af EF-direktiver og den vej rundt. Hvorfor så ikke benytte sig af den model, som man gør i ferieloven f.eks.?
I det aktuelle tilfælde kunne DA og LO jo lige så godt kræve at lave overenskomst, som hr. Ole Sohn nævner at andre organisationer kunne gøre efterfølgende.
Det er en skævvridning af arbejdsmarkedets betingelser.
Hvorfor ikke bruge den anden model?
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Til hr. Ole M. Nielsen: Nu har jeg lige siddet og læst, hvad jeg har skrevet.
Det var selvfølgelig meget rart, for der er faktisk en rimelig overensstemmelse mellem det, jeg har skrevet, og det, jeg har sagt.
Jeg er meget kritisk over for, at det ikke er lykkedes at finde en anden løsning.
Og det er det, jeg gør opmærksom på i betænkningsbidraget, og det er det, jeg har sagt her.
Men det er jo en konflikt, som ikke er så let at løse umiddelbart, for i og med at jeg netop er tilhænger af den danske model, så er jeg også tilhænger af, at Akademikernes Centralorganisation på nøjagtig samme måde som SiD eller et andet forbund kan kræve en overenskomst, hvis de ikke er tilfreds med forholdene.
Den mulighed har Akademikernes Centralorganisation naturligvis også for deres medlemmer for at iværksætte konflikt og sympatikonflikter.
Jeg er hundrede procent sikker på, at de vil få opbakning af den øvrige del af fagbevægelsen.
Den del ser SF og Kristeligt Folkeparti selvfølgelig forskelligt på, men den mulighed er der stadig væk.
Når det er sagt, er jeg meget åben over for - det er også derfor, jeg kritiserede - at man kan finde en anden model, og i givet fald havde jeg været med til det, men den er ikke fundet endnu.
Derfor mener jeg, at som sagen er nu, er det her den mindst dårlige.
Til spørgsmålet om nedsættelse af de 15 timer til 8 timer: Hvis man skulle have et fuldstændig sagligt argument, mener jeg faktisk, at vi burde komme ned på 1 time, altså fra
time 1.
Jeg mener ikke, der skal diskrimineres.
Der skal ikke foretages diskrimination, uanset hvilket timetal man har.
Det er det, direktivet lægger an til.
De siger ikke noget om timetal.
De siger naturligvis, at man kan ud fra nationale hensyn, men hvorfor Danmark skulle have et nationalt hensyn, som skulle sige 15 timer i forhold til generelt implementering i de andre lande, kan jeg ikke se.
De 15 timer er jo et tal, som jeg ikke ved hvorfra stammer.
Det var også det, jeg gjorde opmærksom på i min ordførertale.
For mig at se er det et spørgsmål om at finde
en bagatelgrænse.
Den kunne have været 7 timer, den kunne have været 9 timer, den kunne have været 10 timer, den kunne have været 5 timer, men principielt burde den have været fra 1 time
Det er derfor, at jeg ud fra de overvejelser intet har imod at sige, at det kunne være 8 timer.
Men at sige, at det er i forbindelse med den generelle nedskrivning af arbejdstiden for arbejdsmarkedet, er fuldstændig hul i hovedet, og det har jeg sagt til regeringen, og det gentager
jeg gerne.
Hvilke nye oplysninger er det, der er kommet frem, som har ændret Dansk Folkepartis indstilling?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Jeg tror, hr. Jens Rohde roligt kan gå ud fra, at jo mere reklamefinansiering, jo mindre lødighed.
Det tror jeg i og for sig er en enkel og klar sammenhæng i tingene.
Og så må jeg gøre opmærksom på, at der i ændringsforslaget ikke er nogen som helst begrænsninger på visning af håndbold, hverken herrehåndbold eller damehåndbold eller en hvilken som helst anden form for håndbold.
Det gør forslaget jo ingen indskrænkninger i, men det, man bare skal sikre, er, at der f.eks. også er noget, som er dansk produceret, at dansk musik f.eks. også får mulighed for at blive bragt, at mindretallene her i landet får mulighed for også mediemæssigt at kunne komme til orde, at der er kultur- og debatprogrammer.
Hvis man opfatter sig selv som liberal - og det tror jeg da at hr. Jens Rohde gør -
må det da være i højskoletraditionens bedste ånd, at man netop skal sikre de ting og ikke bare lade sig styre af ussel mammon og reklameinteresser.
Det synes jeg er for simpelt.
Så tag nu lige og overvej det her og så støt det.
Det er faktisk et rimelig godt lille ændringsforslag.
Susanne Clemensen (CD), 2001-05-29:
Jeg vil starte med at sige, at vi i CD naturligvis tilslutter os en deling af lovforslaget, som det også fremgår af betænkningen til lovforslaget.
Vi mener faktisk også, at der ligger nogle meget positive elementer i det deltidsdirektiv, men vi var kritiske over for den del, der vedrørte en nedsættelse af timegrænsen i funktionærloven, vi følte os ikke overbevist om på det tidspunkt, at det var en del af deltidsdirektivet, og at det var nødvendigt at gennemføre.
Den del af forslaget har vi trods adskillige møder og forskellige svar fra arbejdsministeren stadig væk ikke ændret holdning til.
Vi føler os ikke overbevist om, at det er en del af gennemførelsen af EU-deltidsdirektivet.
Derfor vil vi stemme imod den del af lovforslaget, der vedrører ændring af timegrænsen i funktionærloven.
Når vi siger, at vi hverken vil stemme for eller imod det under A nævnte lovforslag, hænger det sammen med det, som Venstre og De Konservative tidligere har været inde på her i dag, at vi faktisk finder, at den procedure, der er gået forud for vedtagelsen af EU's deltidsdirektiv, er dybt kritisabel.
Og vi kan fuldt ud tilslutte os de meget kritiske bemærkninger, der er kommet fra Venstre og De Konservative i denne her sag.
Først efter at der var afgivet mandat i Europaudvalget, fik vi et notat fra Arbejdsministeriet, hvor man skrev, at man ikke kunne udelukke, at det ville være nødvendigt på et senere tidspunkt at ændre funktionærlovens timegrænse.
Men som sagt finder vi ikke, at der er noget i selve deltidsdirektivet, der begrunder en ændring, og derfor stemmer vi imod den del.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Derfor lægger vi vægt på i ændringsforslaget, at der f.eks. skal være tv-stationer, der sender kultur- og debatprogrammer, og at der f.eks. tages hensyn til herboende sproglige mindretal.
Jeg tror ikke, det ligefrem er den slags hensyn, der præger mediebilledet i Nordkorea, men det er jeg ikke specialist i, det skal jeg ikke kunne sige.
Men det er i hvert fald vores sigte med det.
Det skal ikke være sådan, at det alene er nogle få programmer, som er styret af kommercielle interesser, som kommer til at præge mediebilledet i Danmark fremover.
Det er hensigten med vores ændringsforslag.
Derfor bør alle partier, der går ind for alsidighed, støtte Enhedslistens ændringsforslag.
Jens Rohde (V), 2001-05-29:
For det første: Når jeg henviser til Nordkorea, er det sådan set møntet på det smagsdommeri, som desværre alt for ofte i vores mediepolitik kommer til udtryk herinde i Folketinget.
Og hr. Keld Albrechtsen gør sig jo til eksponent for det bl.a. ved at stå og tale om underlødige reklamefinansierede programmer.
Behøver et program at være underlødigt, fordi det er reklamefinansieret?
Det var dog en underlig indstilling at have til tingene.
For det andet er kvalitet ikke det samme for dig, som det er for mig.
Kvalitet er ikke det samme for hr. Jensen, som det er for fru Nielsen.
Det er individuelt.
For det tredje: Alsidighed?
Jamen hvad er det for en alsidighed?
Den bliver jo ikke defineret nogen steder.
Er det den alsidighed, som man praktiserer på vores public service-stationer, nemlig at hvis der er herrehåndbold i tv om søndagen på den ene kanal, så viser man i alsidighedens navn damehåndbold på den anden kanal på samme tidspunkt?
Er det alsidigheden, eller hvor ligger den?
Det er jo ikke reelt defineret i det ændringsforslag, der er, og derfor er det en gummiparagraf, som vi under ingen omstændigheder kan være med til at støtte.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-29:
Der er nogle, der har hæftet sig ved, at det her forslag handler om, at nu kommer vores gasnet i offentligt eje.
Der er andre, der hæfter sig ved, at DONG nu bliver splittet op i flere selskaber.
Men jeg er enig med Venstres ordfører, hr. Peter Hansen-Nord, i, at pointen i det her jo er alle de der små skridt, der går i en bestemt retning og ud fra et Venstresynspunkt den rigtige retning, nemlig mod mere markedsåbning, og at det, der er mantraet i det her, jo er, at forslaget gør superliberalisterne ekstra lystne. Derfor står vi over for at skulle tage stilling til hr. Kim Behnkes forslag om den totale liberalisering, og det er det bidrag, som en socialdemokratisk ordfører kalder perspektivrigt.
Det er at tage førertrøjen i liberaliseringen i EU, og det er at gøre superliberalisterne i denne sag lystne, det var det, hr. Martin Glerup kaldte for perspektivrigt.
Men så er der en stor gåde tilbage, og det er spørgsmålet om markedsåbningen, for vi har en hr. Peter
Hansen-Nord og en konservativ, der siger, at det her jo peger hen mod den totale markedsåbning, og så kommer en SF-ordfører og taler om, at vi i virkeligheden har fået minimeret markedsåbningen.
Jamen hvordan skal den her lov tolkes?
Er det sådan, at det, der f.eks. står om 2008, intet, absolut intet, har på sig?
Er det sådan, at man kan forestille sig, at der i 2003 gøres rent bord, og at man så dér kunne tænke sig, at vi fik et opbrud i forligskredsen, bl.a. at grønne kræfter og antiliberalistiske kræfter stod sammen?
Er det det, der er SF's perspektiv?
Det kunne jo være interessant at høre, altså at det, der står omkring 2008, skal slettes, fordi det ikke er noget, der betyder noget.
I 2003 nedlægger fru Anni Svanholt veto over for yderligere markedsåbning.
Er det korrekt forstået?