Helle Sjelle (KF), 2003-03-12:
Der er brugt megen tid og mange ressourcer på at diskutere klimaeffekten af CO2, når det udledes i atmosfæren.
Har vi en global opvarmning?
Hvor omfattende er den?
Skyldes den udledning af drivhusgasser?
Skyldes den dem alene, eller sker den i en kombination med andre faktorer?
Denne debat har det, som vi jo også har set her i dag, med at udvikle sig til en ordkrig af nærmest religiøs karakter, hvor de videnskabelige bidrag ikke rummer den sikkerhed, man kunne ønske, og derfor fører den oftest ikke til øget forståelse mellem parterne.
Men hvad vi end synes og gør, har Danmark i Kyotoprotokollen nu engang forpligtet sig til at nedbringe sin CO2-udledning ganske betragteligt, og hvordan vi klarer at overholde dette, er det væsentlige spørgsmål, som behandles i regeringens klimastrategi.
Jeg vil gerne understrege, at Det Konservative Folkeparti accepterer, at selve risikoen for klimaforandringer i forbindelse med udledning af de såkaldte drivhusgasser skal tages alvorligt.
Vi bakker derfor helhjertet op om bestræbelserne på at reducere CO2-udledning, sådan som vi er forpligtet til i Kyotoprotokollen. For Det Konservative Folkeparti har naturbevaring og -beskyttelse en høj prioritet, og derfor kan vi også godt gå langt i bestræbelserne på at agere med forsigtighed med hensyn til drivhusgasbelastningen.
Men det, som er essentielt for os i den foreliggende klimastrategi, er, at der opnås praktisk og økonomisk holdbare løsninger, når vi skal virkeliggøre de danske Kyotoforpligtelser.
Vi har forpligtet os til at reducere udslippet af drivhusgasser med 21 pct., og hvis Danmark skal kunne leve op til sine forpligtelser, er det nødvendigt at reducere udledning af drivhusgasser med 5, 20, 25 millioner ton drivhusgas om året i årene 2008-12.
Men det er langt mere, end vi havde forventet, og vi står altså i en situation, hvor CO2-sparekravene er større end oprindelig antaget.
Derfor kan vi også forvente nogle større omkostninger, og derfor hilser vi i Det Konservative Folkeparti regeringens klimastrategi velkommen.
Stillet over for så store krav er det positivt, at vi har en strategi, som bygger på fakta frem for religion.
Vi har noteret os, at regeringen forventer, at udgifterne vil beløbe sig til et sted mellem 1 og 5 mia. kr. årligt, alt afhængig af hvilken måde vi vælger at opfylde vore forpligtelser på.
Derfor kommer vi selvfølgelig heller ikke uden om at se på økonomien, når vi skal vælge, om vore forpligtelser skal ske gennem hjemlige reduktioner, ved gennemførelse af projekter i udlandet eller gennem køb af kvoter i udlandet.
Det springende punkt er så, om det er forsvarligt set ud fra en overordnet, mere global miljøbetragtning.
I Det Konservative Folkeparti mener vi, at det kan forsvares, og derfor synes vi, det er i orden, at vi supplerer den nationale indsats med en international, men naturligvis i overensstemmelse med retningslinjerne i Kyotoprotokollen.
Det har været fremført i den offentlige debat, at den billige løsning, vi ser nu, på længere sigt kan blive dyrere, hvis f.eks. prisen på kvoterne stiger voldsomt. Dertil vil jeg klart sige, at det er meget naturligt, at hvis der bliver rykket væsentligt ved de økonomiske parametre, må selve strategien revurderes i overensstemmelse dermed.
Men lige nu har vi altså ikke nogen forventninger om, at det bliver aktuelt, og for os er konklusionen derfor klar: Det vil kunne betale sig at gøre brug af Kyotoprotokollens fleksible mekanismer såsom Joint Implementation, Clean Development Mechanism og handel med udledningskvoter med udlandet.
Selvfølgelig skal vi gøre brug af Kyotomekanismerne.
Det Konservative Folkeparti støtter regeringens intention om at få mest miljø for pengene.
Hvis vi skulle følge oppositionens vilje og gennemføre reduktionerne inden for landets grænser, kunne alle borgere og virksomheder og erhvervsdrivende imødese store omkostninger til skade for dansk konkurrenceevne, og det er som bekendt ikke den vej, den borgerlige regering vil gå, heller ikke inden for miljøpolitikken.