Svend Erik Hovmand (V), 2003-10-21:
Må jeg allerførst takke repræsentanter for et flertal af Folketingets medlemmer for tilslutning til dette forslag.
Jeg vil godt i særlig grad måske fremhæve netop Kristeligt Folkepartis nye ordfører, fru Betina Hoffmanns, bemærkninger for et øjeblik siden.
Hvad var det, fru Betina Hoffmann sagde?
Hun sagde: Hellere mulighed for at få job, hvor man bor.
Det tror jeg sådan set ikke nogen af os kan være uenig i.
Det er da klart, det ville da være dejligt, hvis vi kunne sikre, at alle mennesker kunne have et job nogenlunde i nærheden af, hvor de bor.
Men desværre er det ikke muligt at løse alle problemer i den retning, i hvert fald tager det nogen tid, hvis man skal arbejde sig længere hen i den retning.
Derfor er det, vi siger: Det her forslag løser selvfølgelig ikke alle problemer, slet ikke for udkantsområder, overhovedet ikke.
Det er vi enige om, men det bidrager til, at flere mennesker end ellers vil opleve, at det er mere attraktivt at bo i udkantsområderne.
Hvad betyder det?
Det betyder, at udkantsområderne ikke drænes for arbejdskraft, ikke drænes for folk i den produktive alder, ikke omdannes til områder, hvor der alene er ældre, men hvor der stadig væk vil være en arbejdskraft intakt.
Jeg tror, at forslaget her på mange måder vil sikre, at udkantsområderne får en mere positiv udvikling end ellers alene af den grund, at der også vil blive boende en række mennesker, som sikrer et bedre beskatningsgrundlag for de kommuner, vi her taler om. Jeg har lyttet til den debat, der har
været her
, og jeg må indrømme, at jeg har undret mig meget over nogle af de argumenter, der er kommet.
Hr. Jens Peter Vernersen, som jo bor i Holstebro, valgt i Ringkjøbing Amt, talte på Socialdemokratiets vegne.
Jeg sad og tænkte på, gad vide om han også taler på vegne af fru Jytte Wittrock for nu at nævne det eksempel.
Hr. Vernersen var nemlig inde på Vestas i Nakskov, og fru Jytte Wittrock er valgt i Nakskov.
Hvad betyder det egentlig for folk i Nakskov?
Der er nogle af de mennesker, der bor i Nakskov, som er meget, meget glade og lykkelige for, at der er sket en positiv udvikling ved etablering af den virksomhed, som hr. Vernersen omtalte, Vestas, men også den virksomhed er jo afhængig af internationale konjunkturer, og derfor går beskæftigelsen op og ned, sådan som energisituationen og vindmøllebranchen nu tilsiger det.
Vestas løser ikke alle problemer.
Derfor er der ganske mange mennesker, som bor på Lolland-Falster, der er nødsaget til at arbejde i København hver eneste dag.
Jeg kan sige, at i f.eks. Nykøbing Falster er der omkring 300 personer, der dagligt rejser til København.
Hvad får de så ud af det?
Ja, de får det ud af dette forslag, at deres befordringsfradrag stiger fra 50.700 kr. til 75.900 kr., altså et plus på 25.000 kr. om året.
For de mennesker, der bor i Nakskov, er det selvfølgelig et endnu større plus, fordi afstanden er 53 km længere.
Det er det, som hr. Vernersen kalder pebernødder.
Jeg må indrømme, at jeg tror ikke på, at hr. Vernersen har fru Jytte Wittrock med i den lidt hånlige udtalelse, han kom med om det her forslag, og jeg tror også, der er mange andre socialdemokrater, som måske undrer sig lidt over, at Socialdemokratiet ikke er særlig optaget af, at pendlerne har et problem, og at vi med det her forslag sikrer, at det problem bliver mindre. Nu nævnede hr. Vernersen Nakskov Kommune, men vi kunne også have taget et andet område af landet.
Tag f.eks. Skagen.
I Skagen er der 80 mennesker, der dagligt arbejder i Aalborg.
De får med det her forslag et plus på 17.000 kr. om året.
Eller tag f.eks. Sydlangeland, som også var inde i debatten her, der er 30 mennesker, der hver eneste dag kører fra Sydlangeland til Odense.
De får en stigning fra 35.600 kr. i kørselsfradrag til 45.700 kr., altså ca. 10.000 kr.
mere i befordringsfradrag om året
Eller tag Bornholm.
Bor man i Svaneke på Bornholm og arbejder i København, hvad mange gør tre dage om ugen, ja, så bliver der et plus på 15.000 kr. i befordringsfradrag med det her forslag. Der er altså en række mennesker, som får et skulderklap for den ekstra byrde, det er at rejse langt for at få et job.
Jeg troede sådan set, det var socialdemokratisk politik at sikre, at flest muligt fik et job, at sikre, at det var muligt for så mange som muligt at få et job.
Nu siger man så, at der er ingen, der flytter ud.
Nå, det ved jeg nu ikke.
Der er jo altså faktisk nogle, der frivilligt flytter ud, og nogle, der er nødsaget til at flytte ud, f.eks. hvis de har en ægtefælle, som får et job, og de selv måske beholder deres job i storbyen.
Her står de i en valgsituation: Skal den ene part tage det job, som det nu er muligt at få, og som vedkommende måske har ønsket sig, på bekostning af den anden, som så skal rejse langt?
Skal man blive, hvor man er, eller skal man rejse ud?
Her får man et incitament til gøre det valg lettere i yderkantskommunernes favør.
Jeg siger bare det her for at understrege, at det ikke er så enkelt, som også hr. Morten Homann, valgt i Århus, var inde på, at man bare kan sige, at det nærmest er komisk, hvis folk bor på Langeland og arbejder i Odense.
Det er ikke komisk.
Der er faktisk ganske mange mennesker, som er nødsaget til bare for at få et job at tage ganske langt.
Jeg ved ikke, om hr. Morten Homann havde talt med hr. Kristen Touborg, da han kom med sin udtalelse her, men jeg ved i hvert fald, at der er mange også i dette Ting på tværs af partiskel, som har fulgt pendlernes problemer igennem ganske lang tid, og jeg er overbevist om, at mange her ser et forslag for sig, som ikke løser udkantsområdernes problemer, det vil jeg gerne sige, og det er også sagt flere gange fra talerstolen her, men det er et bidrag til at sikre, at affolkningen ikke fortsætter i samme takt som hidtil, at der måske oven i købet i visse tilfælde kommer et plus i befolkningstilvæksten, og at man i hvert fald under alle omstændigheder gør tilværelsen lettere for dem, som tager langt for at få et job.