Erik Mortensen (S), 2001-05-08:
I vores position i Danmark som et af verdens absolut rigeste lande må vi forpligte os til at tage fremtidens problemer inden for både energi- og miljøområdet alvorligt.
Og det har vi jo også gjort i Danmark.
Vi har jo meget tidligt sat fokus
ikke alene på forsyningssikkerhed, men jo også på CO2-udslippet.
Som ministeren nævnte, har vi allerede i 1990 sat os
nogle mål, ret ambitiøse måske, men tallene viser jo løbende, at vi er godt på vej, og det er for mig at se ikke utænkeligt, at vi når målet inden for den fastsatte tid.
Jeg vil heller ikke afvise, at det måske kan blive sværere, når vi går over i andre genrer, andre drivhusgasser, men stadig væk er det med en målrettet og ihærdig indsats og med bred politisk opbakning, som der har været hidtil, heller ikke en umulig opgave.
Vi ved jo alle, at forskellige virkemidler og teknologier og her ikke mindst det stadig voksende antal vindmøller er en af de vigtigste faktorer i begrænsningen af udledning af drivhusgasser.
I Socialdemokratiet er vi derfor meget tilfredse med, at en stadig større del af vores forbrug på elsiden produceres via vedvarende energikilder, og det er stadig væk primært på vindsiden.
Primært satser vi selvfølgelig på, at vi indenlands kan gøre brug af den fulde kapacitet, som vi efterhånden har etableret på elsiden.
På den internationale scene bør vi også presse på, for at Kyoto-protokollen kan træde i kraft på FN's miljøtopmøde i 2002, og Socialdemokratiet ser derfor positivt på, at regeringen allerede nu lægger op til, at vi kan ratificere protokollen, herunder jo også de såkaldte fleksible mekanismer, som i fagsproget omtales bl.a. som Joint Implementation og Clean Development Mechanisms, der jo er indeholdt i Kyoto-protokollen.
Vi ønsker imidlertid at sikre os, før vi tager disse instrumenter i brug, at der så virkelig bliver tale om reelle og åbne handler med bl.a. disse kvoter af CO2.
Ikke mindst ser vi altså nogle muligheder i Østersøregionen, og det er så en videreudvikling af det nordiske samarbejde og her igen ikke mindst på elproduktionssiden.
Et andet vigtigt led i vores samlede energipolitik, som også redegørelsen grundigt omhandler, er forsyningssikkerheden, og det er med al god grund, at den bliver understreget og præciseret gang på gang.
Det er, bl.a. når vi ser eksempler fra USA og Sverige, utrolig vigtigt, at vi er på forkant her.
Derfor anerkender vi også det høje efterforskningsniveau for olie og gas i den danske undergrund, ligesom vi selvfølgelig også ser positivt på de seneste vurderinger af olie- og gasreserverne.
At EU så også udvikler og efterhånden får øjnene op for, at dette politikområde er værd at beskæftige sig med, ser vi selvfølgelig også positivt på og ikke mindst, når vi ser, at det jo ganske udmærket matcher de danske initiativer gennem tiderne.
Ministeren var inde på de kommende ønsker og krav fra EU om en hurtigere liberalisering af markedsadgang.
Også det kan vi selvfølgelig støtte, igen med hensyntagen til at der bliver tale om virkelig reelle åbninger og på lige og fair vilkår.
Samtidig er det nok også vigtigt i denne sammenhæng igen at understrege, at hele infrastrukturen, hvad angår distributionsnet og transmissionsnettene, ligger i offentligt regi og dermed er forbrugerejet
Imidlertid kan vi jo ikke frigøre os fra det forhold, at vi rent faktisk har øget vores energiforbrug igennem 1990'erne, men samtidig har vi jo så kunnet gøre det uden tilsvarende forhøjet udslip af CO2, og det ser vi i Socialdemokratiet selvfølgelig som et yderst positivt element og også som en cadeau til den førte politik.
Jeg tror nok, at de fleste kan huske den udtrykte mangel på begejstring, når der fra centralt hold blev meldt ud om påbud, hvad angår både besparelsesinitiativer og CO2-reduktionen.
Jeg kan huske udtryk som »grænsen er nået«, og »potentialet er slet ikke til stede«, og »vi har optimeret hundrede procent«.
Det holdt jo altså ikke.
Der var rent faktisk masser af potentiale, og der er faktisk mere endnu, ingen tvivl om det.
Midlerne har jo hidtil været sådan en passende blanding af pisk og gulerod og selvfølgelig også iblandet faglig rådgivning, og jeg tror såmænd også, at de samme instrumenter skal være med, når vi skal videre i det her forløb. Gevinsten findes jo dels i økonomien for den enkelte, dels ikke mindst for miljøet, og derfor skal udviklingen mod en fortsat øgning af energiforbruget standses, den skal vendes, og med de forventede aftaler på sigt her i Folketinget om energibesparelser tror jeg helt klart, vi kan nå et væsentligt skridt videre.
Der er mange initiativer på banen, og ikke overraskende kan jeg meddele, at Socialdemokratiet bakker op om regeringens linje, hvor det offentlige nu skal gå i front, og hvor rådgivende kampagner skal være de bærende elementer fremover.
Til sidst vil jeg gerne udtrykke vores tilfredshed i Socialdemokratiet med, at der har været en bred opbakning
Vi har selvfølgelig et ønske om, at det kan fortsætte,
og jeg skal på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, SF, CD, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at de indgåede brede politiske aftaler på energiområdet er under implementering, og regeringen opfordres til at sikre, at dette arbejde fortsættes, således at de energi- og miljøpolitiske mål nås, samtidig med at energipolitikken lever op til EU's krav vedrørende liberaliseringen på el- og gasområdet, og at Danmark indtager en aktiv rolle i udviklingen af EU's energipolitik.
Folketinget konstaterer ligeledes med tilfredshed, at regeringen har bedt om Folketingets tilslutning til, at Danmark kan ratificere Kyoto-protokollen og dermed være med til at skabe grundlaget for, at protokollen kan træde i kraft i 2002, således at der bliver mulighed for at anvende de tre Kyotomekanismer.
Regeringen opfordres til fortsat at arbejde for opfyldelse af de nationale og internationale miljømål.«