runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-13:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr spørger, hvorfor rapporten ikke inddrager spørgsmålet om, hvad årsagen er til, at de pågældende grupper forlader ydelsessystemet.
Regeringen har tilkendegivet, at vi vil følge erfaringerne med starthjælpen tæt, og Integrations- og Beskæftigelsesministerierne har i samarbejde med KL lavet en undersøgelse af udbetaling af enkeltydelser, samt hvor mange introduktionsydelsesmodtagere der kommer ud af ydelsessystemet.
Arbejdsgruppen ville gerne have haft tal for, hvor mange modtagere af introduktionsydelsen der er kommet i arbejde, men de tal har vi desværre ikke.
Den del af undersøgelsen, der henvises til, bygger derfor i stedet for på de såkaldte DREAM-registre i Beskæftigelsesministeriet, og her viser undersøgelsen, at 36 pct. af dem, der har modtaget introduktionsydelse på starthjælpsniveau, er blevet selvforsørgende efter 2 år.
Og blandt dem, der har modtaget ydelser på kontanthjælpsniveau, er det 27 pct., der er blevet selvforsørgende efter 2 år.
Det er altså konklusionen i rapporten.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-13:
Da rapporten om virkningerne af starthjælpen kom i sidste uge, var integrationsministeren sammen med sin kollega ovre i Beskæftigelsesministeriet meget hurtigt ude med at konkludere, at den rapport skulle sige, at starthjælpen bragte folk i arbejde.
Problemet er jo så bare, at rapporten ikke giver noget belæg for at konkludere noget som helst om, hvor mange eller hvor få af de mennesker, som har modtaget starthjælp, der er kommet i arbejde.
Den siger jo blot noget om, hvor mange der er kommet ud af ydelsessystemet, enten fordi de er kommet i arbejde, eller fordi de har mistet retten til ydelse af andre grunde.
Derfor har jeg stillet det her spørgsmål til integrationsministeren.
Jeg vil egentlig bare bede om at få en forklaring på, hvordan man kan konkludere noget fra en rapport, hvori der decideret står, at man ikke kan konkludere det ud fra den.
»Vil ministeren forklare, hvorfor rapporten fra arbejdsgruppen om virkning af introduktionsydelse på starthjælpsniveau/starthjælp ikke inddrager spørgsmålet om, hvad årsagen er til, at de pågældende grupper forlader ydelsessystemet, det vil sige, om de kommer i arbejde eller under uddannelse eller »blot« mister retten til en offentlig ydelse?«
Jeg vil bare til en start lige fastholde, at det, vi diskuterer her, ikke er de nedsatte kontanthjælpssatser.
Det er starthjælpen, vi diskuterer.
Hvis det er sådan, at integrationsministeren ikke kan huske – det kan jeg godt forstå, for integrationsministeren var jo ikke minister, dengang loven blev vedtaget – hvad der står i bemærkningerne til lovforslaget, nemlig at det handler om at få flere flygtninge og indvandrere i arbejde, er det o.k. for mig.
Så vil jeg bare sørge for, at ministeren finder ud af det, om ikke andet så ved, at vi skriftligt kan udveksle nogle erfaringer på det plan.
Men hvis det bare er et spørgsmål om, at det skal kunne betale sig at arbejde, og ikke om, at folk kommer i arbejde, er der jo et gab imellem, hvad man gør lovgivningsmæssigt og resultaterne, for uanset hvor meget det kan betale sig at arbejde, så kræver det jo også, at der er et arbejde til folk, for at de kan komme ud af de her ydelser.
Hans Christian Schmidt (V), 2005-04-13:
Jeg oplever helt klart også en ægte følt interesse fra spørgeren for det her synspunkt, og det vil jeg gerne kvittere for.
Sådan kender jeg også hr. Steen Gade.
Jeg vil gerne bringe i hvert fald det i spil, at så snart vi har den afgørelse, så vil vi, som vi har lovet hinanden de partier imellem, hvor i øvrigt, tror jeg, hr. Kristen Touborg også var med og SF i hvert fald var repræsenteret, bringe det i spil, at vi mødes og så aftaler med hinanden, hvad det i grunden er, vi skal gøre.
For jeg tror på, at det her kræver, at vi alle sammen hjælper hinanden i Folketinget, og jeg er enig i og rede til at gå den vej, der skal gås for at opnå de her ting.
Vi må bare også sige til hinanden, at det ikke er sikkert, vi får det hele, men vi må ikke tabe målet af sigte.
Vi skulle gerne prøve at se, hvor meget vi kan få indflydelse på i stedet for, at vi kommer til at sidde ude og kigge ind på banen.
Det har jeg også forstået vi er enige om, så det vil jeg gerne tilkendegive i dag.
Det vil jeg invitere partierne til, så vi kan tage en drøftelse, med det samme afgørelsen er truffet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Clausen (EL), 2005-04-19:
Jeg forstår ikke rigtig, at hr. Holger K. Nielsen nu skal bevæge sig ud i, at Enhedslisten skulle være tilhænger af et styrket NATO.
Det var det afgørende problem, og jeg tør næsten ikke tænke på, hvor galt det kunne være gået, hvis man havde kombineret denne manglende evne med også at have en militær kapacitet.
Det kunne jo godt være gået meget værre.
Så i en anden boldgade: Er hr. Holger K. Nielsen ikke enig i, at på en måde er det, der ligger i denne her forfatning, et udtryk for en udvikling i retning af det samme, som USA vil globalt, nemlig at sikre, at man får liberaliseret og markedsgjort stadig større dele af det, vi tidligere opfattede som velfærd – jeg har tidligere nævnt uddannelse – og at det faktisk ligger i forfatningen?
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Jeg er fuldstændig enig i, at der ingen grund er til, at vi skamroser det, som blev gjort fra EU's side med hensyn til Jugoslavien, helt enig, men jeg vil bare sige, at jeg synes, vi skal have et perspektiv om som venstrefløj, at det ikke udelukkende er NATO, der skal gå ind og klare paragrafferne i de sammenhænge.
Jeg kan ikke se andet, end at det er til vores fordel, at vi gør det.
Med hensyn til liberalisering har jeg svært ved at se, at det her giver mere liberalisering end den Nicetraktat, vi har i øjeblikket.
Jeg kan godt Fttmo22.fm Page 1776 Friday, May 13, 2005 11:32 AM
garantere hr. Per Clausen for, at vi har gennemtrawlet den her traktat, fordi vi jo godt ved, hvad kritikken vil gå på, og vi kan simpelt hen ikke se, hvor den øgede liberalisering er.
Der er liberalisme i den, ja, men det er der jo også i øjeblikket.
Hvis det bliver et nej til forfatningstraktaten, vil der være lige så meget liberalisme, som der vil være, hvis man siger ja.
Man kan så diskutere: Burde man så ikke have gjort noget mere ved det?
Jo, men der siger vi så, at der trods alt er nogle andre fremskridt, som for os vejer tungere og vejer så tungt, at vi siger ja.
Per Clausen (EL), 2005-04-19:
Jeg synes, at hvis man læser forfatningen og det, der er omkring den – for øvrigt kan man også bare læse det, der ikke hedder det nationale kompromis, men som er aftalen mellem det store flertal af partier her i Folketinget – så kan man jo se, at det er sådan, at Kommissionen får bedre muligheder for fremover at forhandle aftaler, der gør, at man kan markedsgøre uddannelse, kultur osv.
Det er jo rigtigt, det får Kommissionen bedre muligheder for.
Det er også rigtigt, at man kan læse i den aftale, der er indgået mellem partierne her i Danmark, at man godt ved, at hvis Danmark så ikke vil være med til det – og det kan godt være – men der er andre lande, der synes, at nu skal de her danskere ikke komme for godt i gang med at bruge deres garantier, hvad vi jo heller ikke plejer at gøre, og siger, at det vil de have en afgørelse på, så ender det i EF-Domstolen.
Og der tror jeg måske stadig væk, at EF-Domstolen går ind for mere markedsgørelse og mindre national suverænitet, end hr. Holger K. Nielsen gør.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Der er jo ikke tale om, at der nu er en åben ladeport for, at man skal liberalisere alt muligt.
Det passer simpelt hen ikke.
Det, der er ændret på i den nye forfatningstraktat, er de forhandlingsmandater, som Kommissionen skal forhandle ud fra, når man forhandler i WTO f.eks.
Der går man over til kvalificeret flertal i stedet for enstemmighed, det er rigtigt nok.
Men at sige, at stemmeregler omkring forhandlingsmandater i WTO, hvor man ikke aner, hvad resultatet bliver, eller aner, hvad mandatet vil blive, giver en åben ladeport for liberalisering her og liberalisering der, det holder ingen steder, vil jeg gerne sige til hr. Per Clausen.
Man kan da også godt vende det om og sige, at hvis der bliver venstreflertal i forskellige europæiske lande, så kan det faktisk være en fordel med kvalificeret flertal, så vi kan tvinge Kommissionen til nogle andre forhandlingsmandater end dem, de højreorienterede ellers ville have stået for.
Så det går begge veje, det afhænger helt og holdent af det politiske styrkeforhold.
Det er i øvrigt også elementær marxisme – mig bekendt – at det er klassekampen, det er det politiske styrkeforhold mellem klasserne, der i sidste ende bestemmer, hvordan et samarbejde kommer til at se ud, og det er også tilfældet her.
Når jeg hører på de her erindringer, må jeg sige til mig selv: Hvad har jeg dog gjort for, at jeg skal være årsag til, at hr. Messerschmidt sidder her i Folketinget?
Der er virkelig mange ting, jeg har på min samvittighed, det må jeg sige, men selv det – ja, ja.
Jeg vil gerne sige til hr. Messerschmidt, at det da er klart nok, at når der bliver flere medlemmer af klubben, bliver der mindre indflydelse.
Sådan er det jo.
Man kan da godt bare sidde to lande eller hr. Messerschmidt og fru Pia Kjærsgaard.
Når de sidder over for hinanden, vil de hver for sig få meget indflydelse.
Det vil jeg da tro, selv om jeg tror, fru Pia Kjærsgaard nok vil bestemme lidt mere end hr. Messerschmidt.
Men skidt nu være med det.
Fttmo22.fm Page 1773
Hvis der kommer 15 eller 20 andre med i folketingsgruppen hos Dansk Folkeparti, betyder det da, at hver enkelt får mindre indflydelse, ikke sandt?
Det er da logik for perlehøns.
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
Er der da flere end mig?
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Vi skal ikke have flere militære supermagter.
Der er heller ikke tale om, at man opbygger EU som en militær supermagt i det her.
Der er tale om en meget begrænset militær kapacitet, som netop meget målrettet sættes ind, hvor det er nødvendigt.
Det er virkelig interessant, at venstrefløjen, den yderste venstrefløj i kraft af Enhedslisten mener, at det amerikansk dominerede NATO er et bedre sted at lave fredsbevarende og fredsskabende aktioner end EU.
Det synes vi ikke.
Det er jo det, der er alternativet.
Det var først, da NATO kom på banen i Jugoslavien, at der ligesom kom styr på tingene.
Er det acceptabelt?
Ville det ikke have været en fordel, hvis EU kunne være gået ind på det tidspunkt og have været garanti for, at de sikre zoner kunne opretholdes, at de der mennesker ikke blev dræbt?
Jo, jo, jo.
Jeg er enig i det med FN, men hr. Frank Aaen ved jo udmærket godt, hvor vanskeligt det har været at få FN til at spille den rolle.
Frank Aaen (EL), 2005-04-19:
Nu er det jo ikke spørgsmålet om fredsbevarende styrker, der skiller os.
Lige om lidt efter det her forslag behandler vi jo et forslag om at sende fredsbevarende styrker til Sudan, og det gør vi formentlig i fællesskab.
Så det er ikke det, der er problemet.
Det er heller ikke et problem og en påstand om, at denne her traktat skulle forhindre, at man nedlægger hjemmeværnet – så må vi jo i hvert fald gå imod den!
Det svarer jo meget godt til det, hr. Holger K. Nielsen sagde om, at det her er for, at vi får en militær modmagt til USA, så det ikke kun er dem, der kan operere.
Eller skulle vi hellere gå FN-vejen og sørge for, at det var FN, vi fik styrket som værende det sted, hvor vi i fællesskab fik mere sikkerhed og mere samarbejde i verden?
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
Jeg kender udmærket den franske venstrefløj, og det er meget fornuftigt og meget positivt, hvad der sker på den franske venstrefløj, for der er nemlig en meget, meget progressiv og en meget, Fttmo22.fm Page 1774
Friday, May 13, 2005 11:32 AM
meget internationalistisk EU-kritik og EU-modstand.
Vi ser Enhedslistens politik som værende i fuldstændig forlængelse af den modstand, for det, de siger, er, at de vil gerne have mere Europa, men det skal man ikke forveksle med mere af det nyliberalistiske, det militaristiske og det udemokratiske EU.
Jeg har også haft lejlighed til f.eks. at diskutere flertalsproblematikken mange gange med f.eks. folk fra det franske kommunistparti, og der siger jeg så til mine franske venner: Når I nu siger flertalsafgørelser på arbejdsmarkedspolitikken, skal I bare være klar over, at det kan give et problem i forbindelse med de arbejdsmarkedsstrukturer, vi har heroppe i Danmark, men vi er meget enige med jer i, at vi skal lave nogle minimumsaftaler på internationalt plan.
Vi må finde en fleksibel løsning.
Sagen er, at hvis først vi begynder at diskutere på den måde, som den franske venstrefløj gør ...
Frank Aaen (EL), 2005-04-19:
Der er ingen tvivl om, at et nej til den her traktat vil få hele EU-samarbejdet til at ryste så meget, at der bliver basis for at få en ny debat både i Danmark, Frankrig og hele EU.
Jeg synes også, man skal have lidt fat i principperne og visionerne.
Der kan man selvfølgelig undre sig over, at SF kan skrive under på sådan noget, men det står der altså.
Men det spørgsmål, jeg vil stille, er: Er det nu den rigtige vej at gå?
Har vi virkelig brug for mere militær i verden?
Har vi brug for endnu en militær supermagt?
Er det den rigtige vej at gå, at vi så har en supermagt, der hedder USA, at vi så har en supermagt, der hedder EU, og at vi så har en supermagt, der hedder Kina?
Er det på den måde, der skal skabes mere sikkerhed i verden?
Er det SF's vision?
Er det rigtigt forstået?
Eller – og det er det, vi er mere optaget af i Enhedslisten – hvordan kan vi i højere grad bruge FN som det redskab, der skal til for at skabe mere sikkerhed i verden?
Holger K. Nielsen (RV), 2005-04-19:
Sandheden er, at et af de argumenter, der bliver brugt af den franske venstrefløj, er, at briterne har fået for meget i forbindelse med den her såkaldte nødbremse.
Det er den, vi har lavet en aftale om i den danske aftale, hvor man fra fransk side siger, at det da skal være sådan, at der skal være flertalsafgørelser i forbindelse med alle de ydelser, der skal gives til vandrende arbejdstagere.
Vi kan da ikke have, at vi har nogle vandrende arbejdstagere, der ikke har rettigheder, siger de, og derfor skal det være nemmere at vedtage EU-lovgivning om vandrende arbejdstageres rettigheder.
Der har man fra britisk side sagt, at det kan få som konsekvens, at de arbejdsmarkedssystemer, vi har bygget op, undergraves, og det har vi også sagt fra dansk side.
Sandheden er, at mange af de franske nejsigere, der er der, har sagt nej, fordi vi har fået den nødbremse, vi er så glade for her i Danmark.
Hvordan kan hr. Rune Lund tro på, at den nejkoalition kan bruges til noget som helst efter et nej til at skabe en bedre traktat?
Det er det, som er spørgsmålet til Enhedslisten.
Hvordan vil Enhedslisten forestille sig en bedre traktat ved et dansk nej og ved et fransk nej?
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
... så er vi nået meget langt.
Det kan vi gøre med et nej.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Der var mange spørgsmål her.
Sandheden er jo, at det, venstrefløjens nej går på, og det er også den venstrefløj, der ligger til venstre for socialdemokratierne, f.eks. det franske kommunistparti, er, at der er for lidt harmonisering på skattepolitikken, på det sociale område og på velfærdspolitikken.
Man vil have en social union.
Det er det stik modsatte af, hvad Enhedslisten vil.
Det er derfor, jeg spørger, hvordan Enhedslisten kan forestille sig, at et nej kan føre til en bedre traktat, når nu Enhedslisten vil noget, der er vidt forskelligt fra det, som de franske kommunister og de franske socialister, der vil sige nej, vil.
Hvordan kan man forestille sig, at man kan få en bedre traktat, når hovedvægten i nejbevægelsen er de britiske toryer, de britiske konservative og højrefløjsfolk rundtomkring i Europa?
En stor del af den franske modstand går på, at den her traktat er for britisk.
De mener, at briterne har fået for meget.
Kan det være Enhedslistens politik at støtte den franske venstrefløj i, at briterne har fået for meget i den her traktat?
Rune Lund (EL), 2005-04-19:
Ordførerens bekymring for, hvad der skal ske efter et nej, deles ikke af den europæiske venstrefløj.
Der er billedet jo meget, meget klart og entydigt, nemlig et massivt flertal for et nej til EU-forfatningen.
Det skyldes tre ting: For det første vil den skabe mere marked med mere privatisering og udlicitering og dårligere velfærd.
For det andet vil den skabe mere militarisme, og for det tredje vil den skabe mere bureaukrati og mindre demokrati, altså mere magt til virksomhederne og deres lobbyistgrupper i Bruxelles.
Der må vi jo bare konstatere, at der er SF totalt isoleret på den europæiske venstrefløj.
SF har ingen venner.
De har alle sammen forladt SF.
De vil anbefale et nej, for de mener nemlig, at et nej kan være med til at skabe et andet Europa, et socialt, et grønt og et bæredygtigt og demokratisk Europa, og at det er den mulighed, vi får ved at stemme nej.
Så tager vi et skridt den anden vej, et skridt, der ikke er i den forkerte retning.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
For det andet anser jeg George W. Bush for at være et større problem for det danske demokrati end EU.
Det er derfor, det er vigtigt, at man kan træffe beslutninger, som kan agere modvægt til den amerikanske dominans.
Derfor er vi ikke modstandere af flertalsafgørelser, heller ikke om udenrigspolitikken.
Lone Dybkjær (RV), 2005-04-19:
Jeg vil gerne spørge, hvordan hr. Rune Lund forestiller sig, at man kan få en ny og bedre traktat.
Er det fuldstændig på den linje man agter at arbejde i Enhedslisten, altså mere EU, mere integration, fælles skatter osv.?
Er det den vej, man vil gå?
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-19:
Jeg var nødt til at lette mit hjerte med hensyn til min barndoms fortabelser.
Jeg forstår det her med, at det skal være effektivt, og at man gerne vil have en udvidelse og helst også med Bulgarien, Rumænien og Tyrkiet osv.
Det er jo et legitimt synspunkt, men hvordan kan det så være, at man ud over det accepterer, at et hav af områder nu bliver underlagt flertalsafgørelser?
Jeg bemærkede, at hr. Holger K. Nielsen omtalte udenrigspolitikken.
Der går jeg ud fra, at hr. Holger K. Nielsen er bekendt med, at man i artikel 300, 2, litra c, bl.a. lægger op til flertalsafgørelser om udenrigspolitikken.
Det er da et meget, meget stort problem.
Det vil betyde, at Danmark på det her centrale område kan komme i et demokratisk mindretal, og det harmonerer meget, meget dårligt med mine erindringer om hr. Holger K. Nielsens kamp for demokratiet tilbage i 1992.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Der ligger ingen forpligtelser til oprustning i denne her traktat.
Det er noget gedigent nonsens, der bliver kørt i marken fra nejsiden.
Man skal forbedre den militære kapacitet.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg kan nævne to ting her i Danmark, hvor man både kan forbedre og lave nedskæringer: Man kunne nedlægge hjemmeværnet, og man kunne ophæve værnepligten.
At nedlægge hjemmeværnet, ville det betyde, at det danske militær bliver mindre efFttmo22.fm Page 1775
Friday, May 13, 2005 11:32 AM
fektivt?
Vel ville det da ej.
Selvfølgelig er der da mulighed for, at man kan forbedre den militære effektivitet og samtidig lave nedskæringer.
Vi lever i en helt anden tid i dag end før 1989, hvor man militært måtte tænke anderledes.
Jeg mener, det skal være muligt, at EU kan drage ud med fredsbevarende styrker.
Jeg vil godt nævne et eksempel på, hvor det er vigtigt.
Tag Srebrenica i 1995, da tusindvis af uskyldige civile bosniske mænd blev nedslagtet af serberne, fordi FN ikke kunne leve op til sine egne forpligtelser om sikre zoner.
Og der er der brug for, at vi tænker anderledes.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-04-19:
Jeg mener ikke, jeg har citeret artikel 302 om udpegning af særlige repræsentanter, men udenrigsministeren skal da ikke have utak for at pege på endnu et område, hvor beslutninger bliver truffet med flertalsafgørelser.
Næh, det, jeg nævnte, var artikel 300, stk. 2, litra c, og så kan udenrigsministeren jo komme med en lang række spidsfindige redegørelser om forbeslutningsprocessen osv.
Sagen er altså bare den, at der er et udenrigspolitisk anliggende her, som, uanset hvordan forprocessen er, bliver vedtaget med flertalsafgørelser.
Men det, jeg sådan set godt vil holde ministeren op på, er særlig ministerens angreb på mine udtalelser om nationalstaternes suverænitet, for sagen er jo den, som jeg sagde i min ordførertale, at vi – og her inkluderer jeg altså også udenrigsministeren – overhovedet ingen mulighed har for at sige, hvor meget magt vi hermed overgiver til EU.
Søren Krarup (DF), 2005-04-19:
Hvordan går det til, at EU i fuldt alvor kan tænke på at gøre Tyrkiet til en del af Europa?
Hvordan gik det til, at forfatterne til denne forfatning for EU i fuldt alvor afviste at identificere og betegne Europa som et kristent kontinent?
Hvordan går det til, at EU i den grad forfalsker og forråder den europæiske virkelighed?
Svaret findes i det udkast til en forfatning eller grundlov for Europa, som nu ligger på Folketingets bord.
I det første udkast fra 2003 forkyndte præamblen de værdier, der er humanismens grundlag: lighed mellem mennesker, frihed og respekt for fornuften.
Denne dyrkelse af fornuften, som i en sådan sammenhæng er et metafysisk antikristeligt begreb, har det endelige udkast til EU-forfatning erstattet med en højtidelig erklæring om noget, der hedder Europas kulturelle, religiøse og humanistiske arv, der er grundlaget for udviklingen af de universelle værdier, det enkelte menneskes ukrænkelige og umistelige rettigheder samt frihed, demokrati, lighed og retsstaten.
Men meningen er den samme.
Det EU, der skal skabes med denne forfatning, er et humanistisk religiøst projekt, der som sådant vender ryggen til eller vil hæve sig over den europæiske virkelighed, som historien har skabt den.
Europa er uudsletteligt præget af kristendommen, også i forskellen på Rom og Wittenberg, og Europa har i snart 2.000 år bestået af nationer, der i kappestrid og også strid drev hinanden frem til et stade, hvor man kunne påvirke og forme store dele af verden.
Det kristne og det nationale er Europas grundlag.
Dette er virkeligheden, og det er denne europæiske virkelighed, som forfatningens humanistisk religiøse projekt nu forsøger at likvidere.
Derfor betænker man sig ikke på at gøre det muslimske Tyrkiet til en del af EU.
Derfor afviser man at vedkende sig sin kristne forudsætning.
Derfor lever man i et ideologisk elfenbenstårn, fra hvilket man ser hen over alle religiøse, nationale og folkelige forskelle.
Kristendommen er troen på Gud, men humanisme er troen på mennesket.
Siden oplysningstiden har den humanistiske overtro bredt sig i Europa og ført til revolutioner, krige og folkemord.
europæisk side gøres for at mistænkeliggøre den danske udlændingepolitik og dermed at disciplinere Danmark.
Hvad venter der os fra et sådant EU?
Der venter os ensretning, undertrykkelse og tankepoliti, for dette EU er i sidste instans et totalitært projekt, der i sin humanistiske ideologis navn øver vold imod ikke blot den europæiske virkelighed, men også imod europæerne.
Derfor er man uden sans for truslen fra Tyrkiet og islam.
Forholdet er, at dette EU for så vidt er et humanistisk islam, der som sådant ikke fatter faren ved tyrkisk medlemskab, en humanistisk lovreligiøsitet, der med denne EU-forfatning er i færd med at grundlægge en anden form for sharia, der er lige så fremmed for sondringen imellem helligt og sekulært, imellem Guds og kejserens rige, som islam er.
Det er mig en gåde, at en dansk regering med rod i dansk folkelighed og historie kan anbefale en sådan forfatning.
Det eneste håb i denne skæbnesvangre situation er, at det danske folk har mere sans for virkeligheden end det store flertal af folketingspolitikere.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-04-19:
Det takker jeg for, den bekræftelse.
Men er det så kommet over hr. Rune Lunds hoved, at realiteten i det kan blive, at den yderste højrefløj vil profitere af det, at realiteten vil blive, at man ikke får udvidet EU yderligere, at realiteten vil blive, at der ikke bliver nogen som helst kraft hverken i forhold til kapitalismen eller i forhold til amerikanske interesser, og at realiteten er, at nationalismen vil genopblusse i Europa?
Er det noget, Enhedslisten vil stå model til?