runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 1998-12-08:
Da dette forslag jo er en forlængelse af Vandmiljøplanen og nu også en del af den nylig indgåede finanslovaftale,
kan Det Konservative Folkeparti støtte de tanker, der ligger i forslaget. Det er nødvendigt med en kortlægning i områder med særlige drikkevandsinteresser samt udarbejdelse af indsatsplaner.
Sådan som jeg forstår det, får de amter, der allerede er langt i kortlægningen, ikke så store omkostninger, som de, der endnu mangler at tage rigtig fat på arbejdet, hvilket også betyder, at visse forbrugere vil opleve en relativt højere stigning end andre.
Det er et rimeligt princip, og vi synes faktisk, der er fundet en meget fornuftig model.
Vi hæfter os ved, at jordbrugs- og dambrugserhvervet samt industrien får fastsat gebyret forholdsmæssigt i forhold til en tredjedel af den tilladte indvindingsmængde.
Det er meget rimeligt i forhold
til den ringe udnyttelsesgrad, der normalt er.
Men jeg vil gerne høre fra ministeren, hvordan man definerer begrebet »industri med egen indvinding«, altså hvad er industri, og hvad er ikke?
Ministeren behøver ikke nødvendigvis at svare her, men vi vil gerne have det nærmere præciseret.
Det er selvfølgelig aldrig sjovt at blive pålagt ekstra udgifter, hverken for erhvervene eller som almindelige forbrugere, men når det nu er nødvendigt, så vi fortsat kan få rent og godt drikkevand, mener vi, at den endelige fordeling er rimelig.
Steen Gade (SF), 1998-12-08:
Forslaget er jo som nævnt en opfølgning af Vandmiljøplan II, og derfor støtter vi selvfølgelig at skaffe disse penge, som ligger her.
Vi synes også, den fordeling, der er lavet mellem erhverv og forbrugere, kan forsvares, og derfor vil vi også støtte den.
Det eneste spørgsmål, vi gerne vil rejse under udvalgsarbejdet, er, om man kunne lave et system, hvor man betaler via sit forbrug af vand i stedet for via en afgift på vandindvindingstilladelsen.
Det lægger vi en del vægt på at få grundigt belyst under udvalgsarbejdet, og hvis det kan lade sig gøre, synes vi, det ville være at foretrække rent miljømæssigt frem for at lægge afgift på selve tilladelsen.
Men vi støtter forslaget og vil sørge for, at det kan komme hurtigt gennem Folketinget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-08:
Som det ganske rigtigt er sagt, er lovforslaget jo en del af vandmiljøplanen, og CD kan støtte lovforslaget.
Vi er også tilfredse med den fordelingsnøgle, man har fået lavet, hvad angår landbrug, dambrug og industri.
Det er ikke uvæsentligt, at fordelingen netop blev, som den blev.
Det skal gøres klart, at for nogle virksomheders vedkommende vil det være meget lidt, det drejer sig om.
Men der kan være enkelte virksomheder, som har indrettet sig med et sådant forbrug og en sådan måde at arbejde på, at det kunne være blevet ganske mange penge, hvis man havde fordelt byrderne ligeligt. Vi er som sagt tilfredse med det resultat, der er nået i samarbejdet, og vi støtter meget gerne dette forslag.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-08:
Lovforslagets gennemførelse er jo en følge af Vandmiljøplan II, som et flertal vedtog før sommerferien.
Fremskridtspartiet stemte ikke for Vandmiljøplan II, som vil vise sig at være ødelæggende for dansk landbrug og give store problemer for dansk landbrug ud over de problemer, der er i forvejen, og vi kan selvfølgelig heller ikke stemme for lovforslaget her, hvor der er tale om yderligere gebyrer på vand og vandforsyning.
Vi mener, der er indført rigeligt med hårde gebyrer og afgifter i forvejen.
Der betales jo allerede nu til kommunerne for forbrug af vand, og en del af pengene sendes over til staten.
Ude i kommunerne har man jo nu en kortlægning af vandforsyningerne og registre over samtlige boringer i kommunerne, og amterne har i regionplanerne
allerede en oversigt over vandforsyningsområderne, som også hr. Martin Glerup nævnte.
Så vi forstår slet ikke, at det er nødvendigt at skulle have den store udgift, og vi er bange for, at når man starter en sådan gebyropkrævning, er det igen at indføre en skat, som man på sigt lige kan stramme lidt mere.
Vi er meget nervøse for den form for gebyrer og i det hele taget afgifter.
I vandets navn - hvis man må bruge det udtryk - er der indført mange ting de sidste år, og det bliver man formentlig ved med.
Hvis vi går videre i bemærkningerne, er der nævnt otte virksomheder, og hvad det vil koste dem.
Det højeste beløb, der er nævnt, er 67.000 kr. og det laveste 4.000 kr.
For de otte store virksomheder betyder det måske ikke så meget, men hvad med alle de små og mellemstore virksomheder?
Her bliver beløbet selvfølgelig mindre, men de har jo også nok at slås med i forvejen.
Når vi lægger det hele sammen, kan vi også se ifølge bemærkningerne, at det samlede provenu, man får ind fra erhvervslivet, er 35 mio. kr.
Igen lyder det ikke af meget, men det ene med det andet - vi må til at sige stop!
Fremskridtspartiet kan ikke støtte lovforslaget, da vi mener, at det er unødvendigt og samtidig er starten på en ny skatteopkrævning.
Fremskridtspartiet kan på ingen måde være med til at støtte det; tværtimod ser Fremskridtspartiet det som sin opgave i de kommende år, at der bliver stoppet op på dette område, og at vi måske endda får afskaffet nogle af de gebyrer, der findes i dag.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-08:
Det lovforslag, vi står med her, er ikke skruet sammen efter Enhedslistens hoved.
Landbruget, som grundvandet skal beskyttes imod med denne plan, skal kun betale en tredjedel
af den merafgift, som forbrugerne skal betale
Uacceptabelt!
Men lad mig præcisere Enhedslistens holdning:
Som led i Vandmiljøplan II gennemførtes en ændring af vandforsyningsloven, så vandforbrugerne nu skal betale for, at landmændene får penge for at sprøjte lidt mindre på særlig følsomme områder, dér hvor man anser grundvandet for mest udsat.
Det andet problem, vi vil rejse, er , at den decentrale vandforsyning opgives.
Man udpeger områder, som skal prioriteres højest - det hedder ifølge lovforslaget, at udpegede områder med særlige drikkevandsinteresser skal tilgodeses - men hvis man anvender den betragtning, kommer man samtidig til at sige, at andre drikkevandsressourcer er mindre interessante, og disse drikkevandsressourcer lades nu endnu mere i stikken end de områder, som prioriteres. Perspektivet heraf kan meget let blive, at nogle drikkevandsressourcer opgives.
Vi frygter, at man vil blive uden rent drikkevand i en række geografiske områder, og at rensning af vand bliver følgen heraf.
Rensning af drikkevand vil så føre til en yderligere centralisering af vandforsyningen.
For det tredje vil jeg godt nævne, at princippet om, at forureneren betaler, i vidt omfang opgives med dette forslag, idet forbrugerne skal betale til landmændene, endda uden at sprøjtning og overgødskning ophører fuldstændig på de arealer, der betales for.
Så alt i alt er det sandelig ikke et forslag, som vi kan støtte.
Vi mener, at det peger i den helt gale retning, og det er bare synd for dansk miljøpolitik.
Svend Auken (S), 1998-12-08:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne for modtagelsen af forslaget og takke de partier, der står bag Vandmiljøplan II, for deres positive tilsagn.
Der er rejst nogle spørgsmål om, hvorvidt beløbet er sat for højt, og jeg kan kun sige, at der ikke vil blive opkrævet én krone mere, end der er nødvendigt for at løse denne opgave.
Beløbets størrelse beror på et skøn, som hviler på det meget grundige forarbejde, der er lavet i det særlige drikkevandsudvalg, hvor kommuner, amter og eksperter fra vandværkerne osv. har været med i arbejdet, og det er selvfølgelig det skøn, vi er nødt til at lægge til grund. Hvad angår det spørgsmål, om man kan finde andre måder at opkræve beløbet på, og hvad det betyder for industrien med hensyn til en særlig vandindvindingstilladelse, osv. - altså alle de spørgsmål, som ordførerene har rejst undervejs - imødeser jeg at få skriftlige spørgsmål, og så skal vi selvfølgelig drage omsorg for, at de bliver besvaret.
Den eneste måde, hvorpå man kan sikre, at vi ikke beskytter mere, end det er nødvendigt, og dermed altså ikke laver yderligere dyrkningsbegrænsninger, er en nøje kortlægning og sanering af det her område.
Det er bare, hvad jeg har sagt.
Ingen af os har interesse i, at der bliver opkrævet flere penge til denne meget, meget store, men helt vitale opgave end højst nødvendigt.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-08:
Som vi tidligere har sagt, støtter Enhedslisten naturligvis forslaget om ophævelse af kravet om dansk indfødsret, og vi har heller ikke noget imod det tekniske ændringsforslag.
Men forslaget om afkortning af opsigelsesvarslet for ungdomsboliger kan vi ikke acceptere.
Vi havde faktisk ved andenbehandlingen foreslået lidt af et columbusæg til løsning af det problem, at man på den ene side ønsker en større smidighed og mobilitet på boligmarkedet og på den anden side har et problem med varslingsfristerne.
Vi havde foreslået en afkortning af opsigelsesvarslet for lejeren til 6 uger, mens varslet på 3 måneder for udlejeren blev bevaret, for dermed blev lejerens retsstilling opretholdt. Vi vil ikke acceptere, at lejere stilles så dårligt, som det bliver tilfældet med dette lovforslag, og derfor er Enhedslisten nu tvunget ud i den situation, at vi ikke kan stemme for det samlede forslag. Vi synes ærlig talt, det er en ærgerlig situation, flertallet dermed har påtvunget os, men der er intet at gøre ved det.
Vi vil ikke stemme for en sådan forringelse, og derfor må vi undlade at stemme til det samlede forslag.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-12-08:
Lovforslag L 115 drejer hen imod ekstra skatter eller grønne afgifter, hvis man hellere vil bruge den formulering.
Lovforslaget drejer sig om gebyropkrævninger for amternes kortlægningsforpligtelse angående drikkevandsforsyning.
Amterne har imidlertid på nuværende tidspunkt en udmærket kortlægning af vandressourcerne, og derfor synes vi i Dansk Folkeparti, at dette lovforslag er overflødigt.
En stigning i vandpriserne på 14 øre pr. m3 er måske ikke skræmmende, men opkrævning af gebyr er, som jeg tidligere har sagt, overflødig. Der er ingen tvivl om, at de seks partier, der står bag finansloven, også vil stemme L 115 igennem.
En høringsrunde har der ikke været tid til.
Skal der siges lidt positivt, må det være, at man for en markværnstilladelse kun skal betale en afgift på 5 øre pr. m3.
Vi synes, det er vanvittigt.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Jeg synes sådan set, at det modsætningsfyldte i fru Charlotte Antonsens argumentation om dansk indflydelse gennem Den Europæiske Centralbank stod
lysende klart, og der blev også hurtigt flyttet en argumentation over i noget helt andet, nemlig Euro-X-Rådet.
Her vil jeg gerne bede fru Charlotte Antonsen bekræfte, at hvis det drejer sig om politiske beslutninger på EU-plan, er det i Ministerrådet, det foregår, hvor Danmark jo sidder med, og hvor Danmark har indflydelse og taleret og stemmeret
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-08:
Jeg vil godt bede hr. Jacob Buksti forklare, hvad det er, man nu mener med ordene en ny fase.
Jeg forstod på hr. Jacob Buksti, at man åbenbart vil gå ud og sige, at nu er det ligesom en eller anden helt anderledes økonomisk-monetær union, en helt anden euro end den, vi tog stilling til ved folkeafstemningen i 1993.
Har jeg forstået det rigtigt, at man nu vil lave det, jeg havde faktisk nær sagt fupnummer, at man vil til at kalde den tredje fase, som starter den 1. januar 1999, og som var præcis det, vi tog stilling til ved folkeafstemningen i 1993, for noget helt nyt, som vi ikke tidligere har taget stilling til?
Er det den kabale, som ligger i den vedtagelse, Socialdemokratiet nu har fremsat?
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Jeg er noget forundret over den vedtagelse, som Socialdemokratiets ordfører fremsætter nu, i betragtning af at statsministeren lige har været heroppe og sige, at det, det gælder om nu, er at diskutere indhold, nu skal vi diskutere indhold.
Hvor er indholdet henne?
Hvor er de offensive krav til beskæftigelsespolitik, som Socialdemokratiet ynder at flage med ved officielle lejligheder?
Hvor er indholdet i den politik henne?
Det, vi hører, er, at Danmark kommer til at stå uden for en diskussion om beskæftigelsespolitikken.
På hvilken måde?
Er det i Rådet, man diskuterer beskæftigelsespolitik?
Hvor er indholdet?
Charlotte Antonsen (V), 1998-12-08:
Jeg mangler også lidt klarhed fra Socialdemokratiet.
Jeg vil gerne spørge hr. Jacob Buksti, om hr. Jacob Buksti er enig med statsministeren, der den 13. november sagde til Børsens Nyhedsmagasin, at den vigtigste udenrigspolitiske opgave for statsministeren er at sikre, at vi ikke står alene i denne sag.
Jeg har omformuleret det lidt for ikke at citere direkte her, men jeg kan godt læse det direkte citat op.
Det er måske lidt vanskeligere at forstå, så det er derfor, jeg har valgt at sige det på den måde, jeg gør her. Men hvad med folkeafstemningen?
Hr. Jacob Buksti var inde på det. Skal vi have en folkeafstemning, skal vi have en folkeafstemning i nyere tid? Er hr. Jacob Buksti enig med udenrigsministeren, der i dag siger, at vi skal have den i år 2001?
Lad os få et klart bud, lad os få en klart bud til befolkningen i denne sag.
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Jeg vil bare sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er fuldstændig rigtigt, at det er en ny fase, og at den starter den 1. januar 1999.
Det nye - som jeg håber også er gået op for hr. Keld Albrechtsen -
er, at i 1992 havde vi en masse borgerlige regeringer, men i 1998 har vi en masse socialdemokratiske regeringer.
Fru Pernille Frahm spørger: Hvor er indholdet?
jeg da ud fra.
for det organ, hvori en række afgørende beslutninger om noget af det, vi opfatter som værende mest afgørende, træffes
Til fru Charlotte Antonsen: Jamen jeg er fuldstændig enig med statsministeren, og det er jeg meget tryg ved i denne sag.
Det er den vigtigste opgave, og hvis det er sådan, at der skal ændres noget, kommer der en folkeafstemning. Regeringen har mig bekendt ikke taget stilling til, hvornår der i givet fald skal være en folkeafstemning, eller hvornår man skal drage konklusionen efter denne debat om, hvorvidt der skal være en folkeafstemning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Jeg vil gerne spørge hr. Jacob Buksti, om han er enig med statsministeren i, at der kommer en folkeafstemning om ØMU'en om et par år, og om hr. Jacob Buksti er enig i den formulering, at det for nærværende er den vigtigste sag at tage stilling til, og at der skal komme en ny folkeafstemning, fordi Socialdemokratiet allerede nu har lagt sig fast på målrettet at forsøge at få ophævet det forbehold, vi har over for ØMU'en - det forbehold, som statsministeren ellers lovede os stod fast før, under og efter regeringskonferencen, det forbehold, om hvilket statsministeren har sagt, at så længe han havde noget at skulle have sagt, blev der ikke pillet ved forbeholdene.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-08:
Jeg vil gerne bede hr. Jacob Buksti helt præcist bekræfte, at den såkaldte nye fase, der træder i kraft den 1. januar, helt præcis er den tredje fase, som vi vedtog ved folkeafstemningen den 18. maj 1993 at Danmark ikke skal deltage i, og at det altså er fejlagtigt, når man nu fra socialdemokratisk side forsøger at fremstille det, som om det, der sker den 1. januar 1999, er noget helt nyt, som vi i virkeligheden aldrig har taget stilling til.
Jeg vil godt bede hr. Jacob Buksti trække den juleleg tilbage og bekræfte over for befolkningen, at vi tog stilling i maj 1993.
Jeg vil også godt spørge, når nu hr. Thulesen Dahl er inde på det, om hr. Jacob Buksti er enig i det, som statsministeren sagde i tv-afslutningsdebatten umiddelbart før valget.
Da sagde statsministeren om de fire forbehold: »Dem vil der ikke blive rørt ved, så længe jeg har noget at skulle have sagt i politik.«
Det var statsministerens ord til den danske befolkning i tv-afslutningsdebatten, og nu kan vi selvfølgelig senere i debatten spørge statsministeren, om han stadig mener det, han gav et løfte om til befolkningen.
Men nu spørger jeg altså hr. Jacob Buksti.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Da jeg efterlyste indholdet i beskæftigelsespolitikken, henviste hr. Jacob Buksti til Amsterdamtraktaten.
Vi har jo undervejs, især i kampagnen op til folkeafstemningen fået at vide, at den overhovedet ikke havde noget med ØMU'en at gøre, og at den ikke gik til angreb på Danmarks ØMU-forbehold.
Det er altså en politik, der ligger uden for ØMU'en, men som Danmark ved at have anerkendt Amsterdamtraktaten åbenbart er en del af alligevel.
Men hvad er det for nogle offensive krav, som Socialdemokratiet vil komme med i beskæftigelsespolitikken?
Når der henvises til socialdemokratiske regeringer i Europa, vil jeg godt spørge, om hr. Jacob Buksti føler sig dækket ind af f.eks. den politik, Tony Blair fører i Storbritannien.
Der er jo forskel på socialdemokrater - heldigvis da.
Og så lyder hr. Jacob Bukstis svar, som om hr. Jacob Buksti er meget ivrig efter, at vi skal med i ØMU'en.
Vil det sige, at hr. Jacob Buksti er uenig med sin statsminister?
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Jeg må indrømme, jeg synes, det er fuldstændig guddommeligt
at høre på, at jeg bliver tillagt synspunkter, jeg ikke har.
Man bliver ved med at spørge om det samme, på trods af at jeg har svaret, fordi man ikke vil høre, hvad det er jeg siger.
Jeg skal gerne gentage: Ja, jeg er enig med statsministeren i de udtalelser, som jeg blev spurgt om, til Børsens Nyhedsmagasin.
Jeg er også enig med statsministeren i, at hvis det skal ændres, skal vi have en folkeafstemning.
Det håber
Så vil hr. Kristian Thulesen Dahl gerne lægge mig den formulering i munden, at Socialdemokratiet allerede har lagt sig fast på en målrettet holdning, hvor vi siger ja.
Hvordan kan det være, at vi ikke må have lov til at tage en diskussion og så konkludere?
Hvordan kan det være, at vi straks skal kortslutte diskussionen ved på forhånd at lægge os fast på, hvad vi vil?
Det er da en diskussion om formaliteter og ikke om indhold.
Der er ikke nogen, der har lagt sig fast på en eller anden målrettet kurs.
Vi har sagt, at vi bliver nødt til at have den her diskussion først, og så må vi drage en konklusion, når vi er kommet til det punkt.
Hr. Keld Albrechtsen skal altså prøve at høre, hvad jeg siger.
Det er da fuldstændig rigtigt, som hr. Keld Albrechtsen siger, at den fase, som starter 1. januar 1999, er den fase, man tog stilling til med folkeafstemningen, men det benægter jeg heller ikke.
Det, jeg siger, er, at den måde, vi bedømmer udviklingen på, selvfølgelig er præget af, hvad det er for en politisk holdning, hvad det er for en ideologi, der ligger bag den politik, der vil blive ført.
Vi socialdemokrater må da om ikke andet så tro på, at det betyder noget, at 13 af landene er socialdemokratisk ledet.
Det kan godt være, der er andre i salen, der ikke mener, at det betyder noget, men det mener vi det gør.
Hvorvidt jeg er enig med statsministeren i, at forbeholdene vil der ikke bliver rørt ved? Jamen jeg er igen enig med statsministeren.
Der bliver ikke rørt ved dem, før vi har fået den her diskussion og den danske befolkning i givet fald har diskuteret det og besluttet, hvad der skal røres ved. Til fru Pernille Frahm: Jamen nu blander fru Pernille Frahm igen tingene sammen.
Så må vi gemme det til senere.
Så bliver jeg først skudt bagefter.
Charlotte Antonsen (V), 1998-12-08:
Det er da rart at høre, at den socialdemokratiske ordfører er enig med statsministeren.
Jeg risikerer så det ene øje her.
Når jeg nu vil stille følgende spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, kan det godt være, at det vil blive opfattet som retorisk: Er hr. Jacob Buksti også enig med udenrigsministeren? Han er jo altså en ikke ubetydelig repræsentant for regeringen, især ikke i denne sag om euroen, og udenrigsministeren har i dag sagt, at man vil have en folkeafstemning om euroforbeholdet i år 2001.
Men det er måske blot retorisk.
Altså ordføreren er vel helt enig i, at vi skal have afstemningen i år 2001, men at man ikke nu vil fastsætte en dato.
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-08:
Så mangler jeg kun lige at blive sikker på, at hr. Ole Vagn Christensen er enig med mig i, at lige præcis den ekstra indsats for de 49-årige kunne man snildt have haft selv med det eksisterende lovkompleks, og at når man føler, at man er nødt til at stramme reglerne derudover, så er det for at sikre, at de folk ikke bliver hængende i dagpengesystemet.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-12-08:
Jeg mener, at det sidste forhold, som fru Jette Gottlieb var inde på her, er der også taget højde for i den lovgivning, der nu er lagt frem, idet der er taget højde for, at der skal gøres en særlig indsats for netop at fastholde de mennesker på arbejdsmarkedet, som er 49 år, og som fylder 50 næste år.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-12-08:
Siden førstebehandlingen af arbejsmarkedsreformen har der været forhandlet mellem forligspartierne og arbejdsministeren, nødvendige forhandlinger, bl.a. fordi ministeren i sin udformning af lovforslagene ikke på alle områder havde fulgt den aftale, som ministeren havde indgået med parterne.
Under forhandlingerne er en lang række forhold blevet sat på plads, hvilket fremgår af striben af ændringsforslag og uddybende kommentarer, som kan læses i betænkningen fra Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg.
Det er f.eks. blevet sat på plads, at ledige stadig står til rådighed for arbejdsmarkedet under selve uddannelsen,
også selv om uddannelsen er så kortvarig som 6 uger
Det er blevet sat på plads, at ledige skal tilmelde sig på den første ledighedsdag, også selv om der er tale om de såkaldte G-dage finansieret af arbejdsgiveren.
Herefter er G-dage ganske almindelige ledighedsdage, hvor man står til rådighed for arbejdsmarkedet, og ikke blot 2 arbejdsgiverbetalte fridage.
Endvidere er arbejdsministerens bemyndigelse til at overlade dele af arbejdsmarkedsindsatsen til andre aktører blevet indsnævret og præciseret.
Alt i alt står vi nu ved andenbehandlingen med et lovkompleks, som Det Konservative Folkeparti helhjertet kan støtte.
Afslutningsvis vil jeg påpege, at når vi som forventet om nogle dage vedtager reformen ved tredjebehandlingen, så har arbejdsministeren fået de arbejdsmarkedspolitiske redskaber stillet til rådighed, som han har ønsket, og Folketinget giver ministeren de bevillinger til gennemførelse af reformen, som han har ønsket, og Folketinget giver endvidere ministeren den udsættelse af reformen på 3 måneder, som han har ønsket.
På den baggrund må vi slå fast med mindst syvtommersøm: Herefter er det ministeren og ministeren alene, der har det politiske og administrative ansvar for, at reformen bliver indfaset i det fastsatte tempo og under fastholdelse af det kvalitetsløft, som med reformen er stillet i udsigt.
Sker det, og det forventer vi, så tager den danske arbejdsmarkedspolitik et kæmpeskridt fremad.
Ole Sohn (SF), 1998-12-08:
Ud over at jeg vil komplimentere arbejdsministeren for hans nye venner, som overlader alt ansvaret til ministeren, vil jeg godt spørge hr. Knud Erik Kirkegaard: Hvilke sanktioner kan der gives for en ledig, som ikke møder frem på arbejdsformidlingen på en G-dag, hvor der ikke modtages dagpenge?
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-08:
Hr. Knud Erik Kirkegaard forholdt sig omhyggeligt til de mange ændringsforslag, som regeringen er kommet med, men der er et enkelt ændringsforslag, som er stillet af SF og Enhedslisten, og som jeg godt kunne tænke mig at høre De Konservatives holdning til.
Det drejer sig naturligvis om ændringsforslaget, der bringer situationen for de 50-54-årige tilbage til den situation, der var, før lovgivningen blev ændret.
Nu er det sådan, at jeg selvfølgelig godt er klar over, at man føler sig forpligtet af forlig til at gå ind for nogle ting, som man rent faktisk ikke går ind for, når man udtrykker sig politisk, og det er selvfølgelig et problem for De Konservative, at de altså er nødt til at stemme for noget, de ikke er enige i.
Men jeg ville dog gerne have, at hr. Knud Erik Kirkegaard heroppefra klart markerede, at det så var det, der var årsagen, og ikke at man faktisk er blevet bragt til at mene, at det er o.k., at man laver stramninger for de 50-54-årige.