Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-10-02:
Der er tidspunkter i historien, som på et øjeblik sletter verdens dagsorden og erstatter den af en ny, som i et glimt reducerer dagens problemer, og som på et øjeblik får os til at rykke tættere sammen.
Tirsdag den 11. september 2001 var sådan en dag.
Ingen kan endnu med sikkerhed vurdere de fulde konsekvenser af de forfærdelige begivenheder i USA, men de er store, og de vil påvirke os i mange år.
Angrebet i New York og Washington er ikke alene endnu en terroraktion.
Det er et skånselsløst angreb på alt det, vi står for: Den enkeltes frihed, de manges tryghed, vor fælles sikkerhed, alt det, der giver ordet demokrati mening.
Vi har alle i et glimt forstået, hvor sårbare vi er, når terroren rammer i flæng.
Det er helt afgørende, at demokratierne nu slår igen.
Det er afgørende, at terroristerne ikke slipper godt fra det.
Aldrig tidligere i de seneste 50 år har det stået os så klart, at vi er en del af verden på godt og på ondt.
Vi deler en sårbarhed, men vi er samtidig bundet sammen i et tydeligere fællesskab end før - herhjemme, i Europa, i NATO, ja, i hele verden.
Danmark står ikke foran en krig mellem lande og verdensdele.
Danmark er heller ikke truet.
Men vi og andre samfund står alligevel over for en ny, verdensomspændende trussel, som vi kun kan bekæmpe og kun kan forebygge i fællesskab.
Vi har brug for at besinde os.
Vi har brug for at bevare et køligt overblik og sikre, at der er sammenhæng, og at der er fremsynethed i de beslutninger, vi skal tage.
Kampen mod masseterrorismen kan ikke vindes i et enkelt slag, og den kan ikke vindes af et enkelt land.
Den kan kun vindes, hvis alle nationer er klar til at løse opgaverne i fællesskab i et stærkt, gennemtænkt og vedvarende modtræk.
Og for alle, der nu skal træffe beslutninger, gælder det, at det kan gå grueligt galt, hvis vi bærer os ubetænksomt ad: Hvis had og uforsonlighed vokser mellem mennesker, hvis vi træder ved siden af i verdenssamfundets kamp mod terrorismen.
Men det kan lykkes, hvis vi med betænksomhed og omtanke forstår at samarbejde, hvis vi bærer os klogt, fornuftigt og ansvarligt ad internationalt i den ny, verdensomspændende alliance og herhjemme i Danmark.
Vi står derfor nu i en situation, hvor der skal træffes en række meget vigtige beslutninger.
For at regeringen og Folketinget kan vælge og prioritere for de kommende år, må vi foretage en grundig vurdering og analyse af Danmarks situation efter den 11. september udenrigspolitisk og sikkerhedspolitisk.
Det er tid til eftertanke, og det er tid til samarbejde.
Regeringen har iværksat en sådan omfattende vurdering, og den vil snarest blive forelagt Folketinget i dette efterår.
Herefter vil regeringspartierne forhåbentlig sammen med alle Folketingets partier straks tage initiativ til en debat her i Folketinget om Danmarks nye udenrigs- og sikkerhedspolitiske situation.
Det bliver selvsagt en første vurdering med mange spørgsmål, men jeg ser det også som en proces, der vil strække sig over lang tid.
Den internationale terrorisme skal bekæmpes gennem et internationalt svar, og rammen for vores indsats må være FN.
Meldingerne fra Washington har været klare fra starten.
Alle de lande, der tager klart afstand fra terrorisme, vil blive inddraget: Europa, Rusland, Kina, Indien, nuværende og kommende EU-medlemmer, partnere i den arabiske og den muslimske verden.
Hvis den globale alliance mod terrorisme skal holde i de kommende år, er det helt afgørende, at vore landes reaktioner - og ikke mindst USA's - er velovervejede og målrettede.
Den linje har USA's ledelse fulgt.
Derfor var det også helt afgørende, at vi i FN, i NATO og EU gav vores tilslutning og klare opbakning til USA.
Det bliver en lang kamp, som nu skal i gang, og som kun kan vindes ved at inddrage en lang række forskellige midler og ved konsekvent handling.
Det gælder det militære pres såvel som det politiske og diplomatiske, det indebærer en massiv indsats til opsporing og fjernelse af terroristernes tilholdssteder, det finansielle netværk, sammenhængen med andre internationale kriminelle handlinger.
I Europa har vi allerede igangsat en kamp mod terrorismen - et forstærket efterforsknings-, politimæssigt og straffemæssigt samarbejde -
men vi kommer til at gå videre.
FN's Sikkerhedsråd har nu også vedtaget en ny, omfattende resolution til bekæmpelse af international terrorisme.
Vi kan sige, at nu er FN, NATO og Europa forenet i den fælles indsats.
Men vi skal gøre noget andet også.
Det andet, vi skal gøre internationalt, er at fjerne selve grobunden for hadet og ekstremismen.
I de kommende år er det helt centralt at fjerne den dybereliggende grobund for terroren.
Vi ved godt, at utrolig mange komplekse årsager ligger bag, og ofte forskellige fra region til region.
Vi påstår ikke, at fattigdommen og det store og stigende svælg mellem den rige og den fattige verden er den eneste forklaring på terrorismen, men det er en central del.
Terroren vokser ud af dybe spændinger mellem religiøse, politiske og kulturelle kræfter.
Fattigdommen, analfabetismen, ydmygelserne og de alvorlige økonomiske og sociale uligheder
forstærker næsten altid grobunden for hadet, fanatismen og terroren.
Netop i den nuværende situation har vi måske en chance
for at få standset den uhyggelige anvendelse af vold og terror i Mellemøsten.
Europa og USA har nu forenet kræfterne for at presse begge parter, Israel og palæstinenserne, tilbage til forhandlingsbordet, til fredsprocessen.
Danmark er jo forrest og skal fastholde sin udviklingsbistand, men de andre skal følge med. Det forpligtede Det Europæiske Råd i Göteborg sig til, hvor alle bekræftede, at hvert land i EU nu skal nå op på mindst 0,7 pct. af vores nationale rigdom.
Det er jo en beslutning, vi i FN har haft i ganske mange år.
Verden har nu igangsat en omfattende humanitær bistand
til mennesker i Afghanistan.
Det vækker respekt, at en væsentlig del af her og nu-indsatsen har sit udspring i Danmark.
Danmark vil forstærke sin hjælpeindsats i nærområderne.
Det er uden mening at forsøge at transportere hundredtusinder af afghanske flygtninge, ja, en million afghanske flygtninge til Europa, når vi kan hjælpe 20 til 30 gange mere effektivt i nærområderne og samtidig skabe basis for, at mennesker i tryghed en dag kan vende tilbage til Afghanistan.
Vi skal naturligvis vedstå os vores beredvillighed til at tage flygtninge, som FN's Højkommisariat måtte bede os om.
Og så er der brug for flere internationale regler, ikke færre.
Vi skal i verdenshandelsorganisationen WTO presse på for at få forhandlinger, der kan åbne vores markeder specielt for udviklingslandene.
Efter den model, vi har lagt til rette i Europa,
skal vi åbne vore markeder for alle varer undtagen våben.
Vi må gå videre og også lade det omfatte landbrugsprodukter, hvor hele Europas landbrugsproduktion må tage konsekvensen.
Vi har brug for nye regler også på de finansielle markeder, som gruppen af de syv største industrilande og Den Internationale Valutafond skal gå i spidsen for.
Først og sidst er der behov for en ny, reel aftale, en global pagt om såvel økonomiske som sociale og miljømæssige hovedspørgsmål.
På verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg til september næste år skal Europa arbejde for at få gennemført de nødvendige fælles beslutninger.
Det er unægtelig et arbejde, der får ekstra betydning i lyset af terrorhandlingerne.
Jeg tror, at Europa har særlige forudsætninger for at gøre en stor indsats, når den globale dagsorden skal sættes og grundlaget og grobunden for terrorismen skal fjernes.
Ud af hele dette omfattende internationale arbejde vil der også komme langtrækkende virkninger for Danmark.
Vi må samarbejde meget mere end før.
Vi må styrke os indadtil, og vi må være aktive og solidariske udadtil.
Vi må deltage fuldt og helt i den internationale kamp, ellers kan vi jo ikke forvente solidaritet og sammenhold fra de andre.
Regeringen fremsætter i morgen et forslag til folketingsbeslutning om dansk deltagelse i en NATO-indsats i Makedonien, som skal beskytte de internationale observatører.
Sigtet er, at vi hermed bidrager til ro, stabilitet og fred i regionen, men vi bidrager i virkeligheden også til den nye internationale indsats mod terrorisme.
De danske soldater skal bl.a. indsættes direkte for at erstatte britiske og amerikanske soldater, som så kan deltage i en eventuel aktion i tilknytning til kampen mod bagmændene bag terrorattentaterne i USA.
Jeg håber, at et bredt flertal i Folketinget vil bakke op om den indsats gennem en både hurtig og grundig behandling.
Allerede om 9 måneder - fra den 1. juli - vil vi påtage os formandskabet for det europæiske samarbejde.
Det er et stort ansvar.
Det stiller maksimale krav til os om forberedelse, om beslutsomhed og om handlekraft.
Og til september næste år skal vi stå i spidsen i Johannesburg for opbygningen af den nye globale pagt på Europas vegne, som vi skal gennemføre sammen med vore andre partnere.
Få uger senere - i september - skal vi samle trådene i København i et vigtigt topmøde med de syd- og østasiatiske lande, inklusive Kina og Japan.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at også her bliver et vigtigt tema at få et bedre økonomisk verdenssamarbejde om de mål, vi har sat.
Men først og sidst får vi en afgørende hovedopgave med at få gennemført en succesfyldt udvidelse af både EU og NATO.
Vi skal have skabt et helt Europa.
Regeringen vil tilrettelægge tingene, så vi har det bedst mulige grundlag for at kunne lægge linjerne, sigtelinjerne, for at kunne afslutte forhandlingerne med den første gruppe af ansøgerlande i EU i december næste år under det danske formandskab.
Vores ambition er at slutte en historisk cirkel fra København til København.
Vi startede jo med topmødet i 1993, hvor udvidelsesprocessen blev sat på dagsordenen, nu kan vi få de første skibe i havn ved topmødet i december næste år.
Det er en af de største udenrigspolitiske opgaver, som den danske regering skal løse, og jeg ved, at det danske Folketing kan samles herom. I NATO er der bred enighed om, at alliancen skal invitere de nye medlemmer til topmødet i Prag til næste år.
Danmark vil naturligvis arbejde for, at Estland, Letland og Litauen får indbydelse ved den lejlighed.
Også andre kan regne med dansk støtte.
Det er store opgaver, vi er i gang med i Europa, det gælder også vores forberedelse til den nye regeringskonference i 2004.
Regeringen har fremlagt sin europavision.
Jeg håber på og ser frem til en god debat
Efter 11. september - alt det, vi har sat os for at opnå internationalt, ja, det må regeringen lige så konsekvent følge op i den hjemlige lovgivning, i vores regler, i vores praksis, i vores politiske arbejde.
Vi fastholder, at terrorismen ikke må tvinge os til at ændre vores livsform, vores frihed og vores demokrati.
En forstærket kamp mod terrorismen må ikke stride imod de grundlæggende retsprincipper, som det danske samfund bygger på.
Vores frihedsrettigheder er ikke til salg, og det behøver
de heller ikke at være, når vi skal beskytte os bedre mod terroristerne, men vi kommer til at se i øjnene, at betydelige lovændringer på retsområdet og strengere praksis vil være nødvendige for fællesbeskyttelse mod terror.
For hvad er min frihed værd, hvis jeg konstant er under trussel? Og hvor frit er egentlig et liv i frygt?
På EU's topmøde den 21. september gav vi vores tilslutning til, at justitsministrene satte fart på arbejdet med at gennemføre en omfattende plan mod terrorisme, og for få dage siden, den 28. september, vedtog FN's Sikkerhedsråd den mest omfattende antiterrorindsats nogen sinde, FN-resolution 1373, som vil gå over i historien som den mest afgørende vending for international ret, et skelsættende nyt skridt i det internationale retssamfund.
Der skal ikke være tvivl om, at regeringen bakker fuldt og helt op om dette grundlag for den nye internationale retsorden.
Vi vil fuldt og helt gennemføre FN-resolutionernes konsekvenser for dansk lovgivning og dansk praksis.
Inden for de næste 60 dage er regeringen klar med de nødvendige lovforslag og opstramninger i regler og praksis, ændringer, som lever op til FN's fælles regler og det europæiske samarbejde og naturligvis også til de behov, vi selv har identificeret i bekæmpelsen af terrorismen.
Lad mig sammenfatte de nye initiativer, vi vil tage fat på:
Der skal lovgives for at forhindre og optrevle finansiering af terrorisme.
Straffeloven skal ændres, så der tages højde for den internationale terrorismes netværk.
Der skal gennemføres en udvidet adgang til udlevering af terrorister.
Der skal i EU udarbejdes en fælles definition af terrorisme og formuleres fælles strafferetlige rammer.
Det praktiske politisamarbejde skal forstærkes.
Det betyder, at vi skal udvide samarbejdet mellem Politiets Efterretningstjeneste og Udlændingestyrelsen, også for at sikre, at der nægtes opholdstilladelse til udlændinge, når det er påkrævet af hensyn til statens sikkerhed; at alle nødvendige foranstaltninger skal gennemføres for at undersøge og sikre, at asylansøgere ikke har deltaget i terroristhandlinger, hvis de skal have asyl.
Vi må sikre os, at asylstatus ikke bliver misbrugt af gerningsmænd eller støttepersoner til terrorisme; at terrorister eller aktive støtter til terrorisme ikke skal have asyl i Danmark eller noget sted i verden. De skal stilles til ansvar for deres gerninger.
Vi vil forstærke indsatsen mod menneskesmugling og hvidvaskning af penge.
Det indebærer også lovændringer.
Vi skal styrke de danske efterretningstjenester, både PET og Forsvarets Efterretningstjeneste.
Det er helt nødvendigt som en del af vores internationale samarbejde.
Må jeg understrege, at jeg allerede den 15. september har slået fast: Er der lovgivning, som skal strammes op, så bliver der strammet op.
Og det er præcis det, vi nu lægger op til.
Det har ikke været efterretningstjenesternes vurdering, at Danmark skulle være tilflugtssted for terrorister, eller at vores lovgivning indbyder hertil.
Men det anfægtes ikke, at der i Danmark kan findes mennesker, som sympatiserer med terrorisme.
I denne nye situation efter den 11. september skal vi naturligvis foretage nye, effektive og konkrete vurderinger og deraf følgende beslutninger.
Vi skal også sørge for, at krigsforbrydere, der søger tilflugt i Danmark, effektivt strafforfølges.
Mennesker, der har forbrudt sig mod menneskeheden og menneskerettigheder, skal stilles til ansvar og retsforfølges.
Hvis det viser sig nødvendigt, er vi rede til at stramme op på lovgivningen om strafforfølgning af krigsforbrydere. Der hviler et stort ansvar på os alle sammen for at undgå at oppiske stemninger og spille på frygt.
Man leger med ild, når man leger med frygt i dansk politik.
Begynder vi på det, begynder vi at tale sådan, som terroristerne gerne vil have os til.
Lad os nu stå sammen om den kamp mod terrorismen som den fælles nationale opgave, vi skal løse.
Jeg vil gerne invitere til et bredt samarbejde her i Folketinget om en gennemførelse af den nødvendige lovgivning, og jeg håber, at alle vil være med på tværs af partiskel og traditionelle tilhørsforhold.
Fremtiden standser ikke fra den tirsdag den 11. september, men den kommer til at se anderledes ud.
Vi må og skal undgå, at de forfærdelige hændelser skaber nye modsætningsforhold og nye skel i det danske samfund.
Og lad mig slå fast, som jeg har gjort det siden den 11. september: Vi er ikke ude i en religionskamp.
Vi er ikke ude i en kamp mellem folkeslag og verdensdele.
Vi er ude i en kamp mod terrorisme, uanset hvem der så er bagmændene bagved de forfærdelige gerninger.
Vi skal ikke føre konflikter ind i Danmarks gader.
Det kan vi forhindre, hvis vi holder sammen og beslutter os derfor.
Den terrorhandling, som verden var vidne til den 11. september, har skræmt befolkningerne og skabt utryghed også i Danmark.
Det er afgørende at modvirke fjendebillederne og at forklare ikke mindst børnene, at begivenhederne den 11. september var en forbrydelse begået af terrorister.
Det er ikke »dem« mod »os«.
Vi er sammen også med indvandrere og med flygtninge om at bekæmpe terrorisme.
Danmark er for lille til store konflikter.
Vi skal undgå splittelse på et tidspunkt, hvor vi er mere sårbare end før.
Og det kan vi undgå ved klar tale, ved dialog og sammenhold.
Vi må også nu skabe klarhed om det fælles værdigrundlag, som vort danske samfund bygger på.
Gør vi ikke det, risikerer vi meget nemt, at ting går galt i misforståelser og generaliseringer. Derfor tror jeg, at der nu er behov for at slå fast - og det så indtrængende, jeg kan - at den danske stat er et demokrati, der bygger på religionsfrihed.
At den frihed er gensidig.
Den gælder ikke alene en selv, den gælder alle.
Den gælder ikke alene den enkeltes religion, den gælder alle religioner.
Alle skal forstå, at den frihed er personlig og umistelig.
Og en trussel mod den frihed er en trussel mod demokratiet.
Et ægte demokrati accepterer og tolererer enhver religion, når blot den respekterer demokratiet.
Så enkelt er det.
Derfor forudsætter et samliv mellem tro og samfund, at vi holder religion og politik adskilt, uanset hvad vi tror på.
Løsningen er ikke religionsfejder.
De har aldrig ført noget godt med sig.
Løsningen er respekt for den frihed og det ansvar, der er selve kernen i demokratiet, værdier, der også i vores land håndhæves med humanisme og konsekvens.
Derfor appellerer jeg til klarhed.
Jeg er overbevist om, at klar tale er fundamentet for dialog og samhørighed.
Det må dialogen mellem vore etniske minoriteter og det danske flertal bygge på. Jeg appellerer til, at alle deltager i den dialog, tager entydig afstand fra enhver form for vold og terror.
At alle, der ønsker at leve deres liv i Danmark, klart tilslutter sig, at demokratiet og grundloven står over alt andet, også religionen.
At menneskerettigheder og de demokratiske værdier i det danske samfund respekteres.
At der tages klart afstand fra fundamentalisme.
At kvinder har samme rettigheder som mænd.
At enhver har ret til at vælge sin partner.
At alle har lige adgang til uddannelse.
At alle har et ansvar for at bidrage til en positiv integration i Danmark.
Hvis vi ikke forstår hinandens sprog, kan vi heller ikke forstå hinanden.
Derfor er det også så vigtigt, at alle i Danmark lærer vores sprog.
Vi skal ikke piske til stemninger.
Vi skal gøre det modsatte.
Vi skal sørge for at løse de reelle problemer i Danmark.
Derfor er det så vigtigt, at den danske integrationslovgivning får rum og får tid til at virke.
Sandheden er jo, at vores integrationslovgivning først for alvor så småt begynder at virke ude i kommunerne.
Det tager tid.
Og sandheden er også, at vi for ganske nylig har gennemført en række opstramninger i vores udlændingelovgivning.
Vi kan se, at de begynder at virke, men også her må vi give det tid. Vi skal være her alle sammen, og vi skal lære at leve fredeligt med hinanden.
Det kan man, når man taler klart sprog og stiller ordentlige krav til hinanden.
Et stærkt fællesskab bygger på tryghed.
I en mere usikker verden har vi brug for tryghed og fællesskab.
Nogle spørger: Er Danmark direkte truet?
Svaret er nej.
Men vi skal heller ikke være naive.
Det er en anden verden, vi nu lever i.
Regeringen har besluttet, at vi velovervejet, men i et hurtigere tempo nu skal gennemgå vores samlede beredskab og vores evne til at håndtere en krisesituation.
Danmark har grundlæggende et godt beredskab i dag.
Regeringen har nu foretaget en foreløbig gennemgang og fremlagt forslag til en styrkelse af det samlede beredskab med de nødvendige anskaffelser af nyt udstyr og redningsmateriel.
Vi lægger samtidig op til et tæt samarbejde mellem det kommunale beredskab og regionerne.
Også sundhedsberedskabet vil blive styrket og udbygget.
Der vil blive oprettet et centralt epidemiråd, Statens Seruminstituts arbejde vil blive fremskyndet, planer vil blive gennemgået både for sygehusberedskab og for lægemiddelberedskab. Det nordiske samarbejde vil blive udbygget.
Vi kan hjælpe hinanden med både analyser og beredskabslagre af vacciner.
Alt i alt bliver det danske sundhedsvæsen bedre i stand til at imødegå trusler af forskellig karakter.
Samtidig arbejder regeringen med at styrke flysikkerheden i Danmark i et tæt samarbejde med Europa og det internationale samfund.
I løbet af november-december måned regner jeg med, at vi kan fremlægge vores beslutninger, vores forslag til lovgivning.
Alt det, vi nu tænker på i disse tider, har også at gøre med vores eget samfunds indretning.
Vi kæmper for og ønsker et retfærdigt samfund i Danmark, et samfund, der bygger på rettigheder og pligter med en klar ansvarsfordeling mellem fællesskabet og det enkelte menneske.
Det gælder også i retspolitikken.
Den, der handler imod fællesskabet, skal stilles til ansvar hurtigt og konsekvent.
Den linje har regeringen fulgt i sit arbejde.
Det vil vi forsætte med.
I dette efterår vil regeringen tage initiativ til at skærpe straffen for voldtægt markant.
Vi har set så forfærdende sager, hvor strafferammen åbenlyst er ude af trit med befolkningens retsfølelse og de lande, vi plejer at sammenligne os med.
Voldtægt er jo ikke alene vold og fysisk forbrydelse, men en grænseoverskridende krænkelse af kvinden, som er fuldstændig uacceptabel.
Det grundsyn skal afspejles i strafferammen, både når det gælder den fuldbyrdede voldtægt og i særlig skærpet grad for massevoldtægten.
Regeringen fremsætter også lovforslag om et stærkere strafferetligt værn mod kvindehandel, dels ved en forhøjelse af strafferammen for forbrydelserne, dels ved at politiet skal have større adgang til aflytning i sådanne sager.
Vi skal være konsekvente over for forbrydelser, ja, men vi skal også være det over for forbrydelsernes årsag.
Derfor har vi også med held igangsat en række behandlinger, ikke mindst af unge kriminelle.
Det gælder den nye ungdomssanktion, hvor kontant sanktionering kombineres med langsigtet behandling.
Nogle spørger somme tider, om det kan nytte alt sammen.
Vi kan nu se, at svaret er et klart ja.
Udviklingen er faktisk gået den rigtige vej de seneste 8 år.
Kriminaliteten har ikke været lavere siden 1984.
Vi kan se af undersøgelser, at danskerne er blandt de tryggeste folk i Europa.
Risikoen for at blive offer for alvorlig kriminalitet er lille her i landet i sammenligning med andre lande.
Det er ikke altid sådan, det fremstilles i medierne, eller sådan, det fremgår af politiske debatter, men det er sådan, det forholder sig. Det betyder ikke, at vi skal stille os tilfreds med det, vi har nået, men det betyder, at vi skal fastholde den linje, vi har lagt.
Hele den nye situation, Danmark er i, betyder også, at vilkårene i visse henseender, ikke i alle, men i visse henseender har ændret sig for samfundets husholdningsbudget: finansloven for næste år.
Det ene vilkår handler om den internationale økonomi, som er præget af mere usikkerhed efter den 11. september.
Usikkerhed og nedtur i aktiekurser vil dæmpe investeringer og forbrug i en periode.
Det smitter naturligvis af på Europa og på os, men EU står sammen om at bekæmpe de økonomiske virkninger.
Både i USA og Europa er der faktisk foretaget modtræk: renten er sat ned, olielandene har erklæret, at de vil stabilisere oliepriserne.
Vi kan konstatere her i landet, at dansk økonomi fortsat er grundlæggende sund og robust.
Det løber nu op i et tocifret milliardbeløb, og det kan vi håndtere, men det er også en påmindelse til os om, at vi gør klogt i at udvise forsigtighed og fastholde stabiliteten.
Det kan så nemt gå galt, og det er nok værd at huske på ved de kommende ugers finanslovforhandlinger.
Vi må ikke sætte den sunde økonomi og stabiliteten over styr.
Vi har jo set, hvordan det går, når det sker.
Der er brug for, at vi går lidt mere forsigtigt til værks end før den 11. september.
Det er vigtigt, at vi fortsætter linjen for at kunne nedbringe gælden.
Det er vigtigt, at finansloven kan bære de gode aftaler igennem, vi har fået i hus med kommuner og amter for år 2002, for så har vi nemlig fundamentet til at nå en bedre ældreomsorg og yderligere nedbringe ventelisterne på vore sygehuse.
Vi må fastholde en stærk indsats for vore sindslidende, for hjemløse, for udstødte mennesker.
Der skal være plads til en anstændig tilværelse og mulighed for at komme ind i samfundet igen.
Det er vigtigt, at vi tænker på beskæftigelsen.
Det er vigtigt, at vi skaber rum og plads til vores nye opgaver, efterforskningsaktiviteter, indsats mod den internationale terrorisme og forstærkning af vores beredskab mod eventuelle angreb. Det er vigtigt, at især unges og familiers behov imødekommes med øget boligbyggeri, både som det er forudset i kommuneaftalerne og i den ekstraordinære indsats i regeringens boligpakke, som boligministeren fremsætter lovforslag om.
Vi vedstår vores mål om en ny børne- og familiepolitik, der giver forældrene mere tid til børnene og flere valgmuligheder, både som forlænget barsel og perioder senere i barnets opvækst.
Vi vil sammen med de partier, der vil indgå i et forlig, finde den rette udformning og finansiere
Disse opgaver skal løftes, og vi skal samtidig sikre en fortsat fornyelse og modernisering af samfundet; det er regeringen klar til.
Derfor er vi også rede til i den ny situation, vi nu står i, at foretage enkelte nyvurderinger af finansloven.
Vi er parat til at se på partiernes konkrete forslag.
Der kan være grund til at spare på råd, på nævn, på udvalg og på puljer, men også her kræves det, at der er en række af Folketingets partier, som har deltaget i forlig, der er indforstået.
Regeringen er altså for sin part klar også til at tænke i konsekvenser af den ny situation.
Vi appellerer samtidig til alle parter om at se lige så velovervejet og lige så kritisk på egne forslag i fællesskabets interesse.
Hvis vi gør en samlet indsats, så tror jeg, vi kan få en ordentlig finanslov, som befolkningen kan være tryg ved, og som også er robust nok til, at vi kan stå imod, hvis nye uforudsete forandringer måtte komme.
Vi inviterer til et bredt og ansvarligt samarbejde herom.
Bag finansloven ligger jo også arbejdende hænder.
Det er afgørende for vores sammenhold i Danmark, at tingene hænger ordentligt sammen, også på arbejdsmarkedet, og at der fortsat er gode vilkår for vores erhvervsliv, at der også om 10 år er hænder nok til at sikre ældre en offentlig omsorg og behandling af patienterne i det danske sundhedsvæsen.
Her får vi virkelig brug for alle.
Her får vi virkelig brug for hinanden.
Vi har brug for, at de gode erfaringer, virksomheder har med socialt ansvar, udbredes til hele den private og offentlige sektor.
I dette efterår vil arbejdsministeren fremlægge en nyorientering af vores arbejdsmarkedspolitik.
Massearbejdsløsheden er jo for længst bragt ned.
Nu skal der satses meget mere direkte på, hvad den enkelte kan og de jobmuligheder, der er i lige linje til arbejdsmarkedet, for det skal være den lige og hurtige vej tilbage i jobbet.
I et tæt samarbejde med vores virksomheder skal seniorpolitikken styrkes.
Heldigvis er arbejdsløsheden også blandt erfarne medarbejdere kommet ned i de senere år, men der bliver endnu mere brug for den gruppe; virksomhederne gør klogt i at foretage langtidsplanlægning her.
Aldrig før har vi haft så hårdt brug for at få vores etniske minoriteter i job i Danmark.
Ja, jeg kan simpelt hen ikke se, hvordan den nødvendige service kan tilvejebringes uden.
Vi har hårdt brug for, at flygtninge og indvandrere i Danmark kommer i arbejde, og heldigvis kan jeg så småt se, at vores integrationslov begynder at virke.
Jeg synes, jeg har lov at sige, at kommunerne har været
længe undervejs, men de positive succeshistorier begynder nu at brede sig.
Alle skal i arbejde i Danmark, uanset hvad de hedder.
Det er den overskrift, regeringen har givet beslutningen om at sætte ekstra ind for at få flere udlændinge i arbejde.
Grundtanken er enkel.
Vi skal sikre en bedre udnyttelse
af de kvalifikationer, som nydanske rent faktisk kommer til landet med.
Masser af ingeniører og økonomer og læger har job i blomsterhandelen eller som taxachauffører, og det er ingen kritik af de nuværende job, men det er spild af talent og uddannelse.
Det skal vi gøre bedre gennem et effektivt samarbejde med de kommunale myndigheder, virksomheder, faglige organisationer og først og sidst indvandrerorganisationerne selv, og sproget kan jo læres hurtigere gennem nye former for at lære dansk på arbejdspladsen, og erfarne medarbejdere på arbejdspladsen kan hjælpe til med at få de nye ind i arbejdslivet.
Det skal bygge på færdigheder, det skal bygge på pligter, og kommunerne har også fået værktøjet til at sikre, at enhver, der gør en indsats og har behov derfor, også bliver fastholdt derpå.
Hvis vi skal sikre fremtidens arbejdskraft og dermed også ældreservice og sygehuse, har vi også brug for at uddanne flere i de kommende år.
Jeg synes, der har været talt for lidt om, at der er en stor gruppe danskere, som er ordblinde, og som er læsesvage.
Vi ved, at det drejer sig om tusindvis af mennesker.
Vi ved også, at når vi giver en bistand, kan det hjælpe, og den indsats skal forstærkes i det kommende år. Så er vi også nået dertil, at et nyt kvalitetsløft i vores arbejdsliv kan blive en realitet.
Alt for mange steder er der arbejdsskader og dårligt arbejdsmiljø.
Det kan vi gøre mere ved.
Det ved vi.
Vi har den nødvendige viden.
Nu skal de nødvendige konsekvenser tages.
Det gælder i dele af den private sektor, men også i det offentlige, ikke mindst inden for social- og sundhedsområdet.
Mange, mange hjemmehjælpere, ja, alle ansatte inden for social- og sundhedsområdet gør et fremragende godt job, men vi kan indrette arbejdsmiljøet bedre, så nedslidning standses.
Vi tog initiativer hertil i foråret.
Nu sætter vi ind med videre opfølgning af det psykiske arbejdsmiljø.
Så skal vi have sat ind over for de lange sagsbehandlingstider for arbejdsskadeerstatninger.
De nuværende regler er for stive og tager alt for lidt hensyn til det enkelte menneske.
Socialministeren
fremsætter på regeringens vegne forslag herom.
Alt det, jeg her har talt om, er nødvendigt, for at samfundets samlede regnskab kan gå op.
Det er nødvendigt for, at der er hænder til at løfte den ny serviceindsats, samtidig med at vi også ved, at tilgangen af unge til arbejdsmarkedet er for nedadgående.
Hvis vi nu her i Folketinget kan samles om at holde fast i den retning og den kurs i vores samfundshusholdning, så vi ikke sætter økonomien over styr i en lidt mere usikker tid på arbejdsmarkedet, så der er tilstrækkelig mange hænder til at løfte opgaven med ældreomsorg og på vore sygehuse, ja,
så kan vi løfte de fire vigtigste velfærdsopgaver i den kommende tid: sygehuse og sundhed, ældreomsorg og kvalitet, skolen, bygninger og undervisning og vores børne- og familiepolitik.
For mig er det enkelt: På alle fire områder kan vi løfte opgaven ved at fortsætte med at tilføre ressourcer, ved at tilrettelægge nye arbejdsgange og ved at fastholde vores værdigrundlag. I sygehussektoren bygger det jo på, at der ikke er penge mellem patient og læge, og at mennesker som et ufravigeligt grundlag har krav på at blive behandlet til tiden.
Vi har nu en god aftale med kommunerne, og jeg ser for mig, at vi frem
til år 2004 kan nå det mål, der er sat, som vi har nået det for hjertebehandlinger og kræftbehandlinger.
Det er realistisk, det er holdbart, og det er det, samfundet har brug for. På samme måde som det gælder på sundhedsområdet, gælder det også på ældreområdet.
Som en daglig leder af hjemmehjælpsdistriktet i en kommune sagde, da jeg spurgte hende om, hvor mange aflysninger der er i hendes distrikt: Vi aflyser ikke.
Sandheden er jo, at der ydes en kæmpe indsats af offentligt ansatte, ikke mindst inden for ældreomsorgen.
Men sandheden er også, at der mange steder kan foretages en bedre tilrettelæggelse af arbejdet.
Og spørgsmålet er, om regelrytteriet i visse tilfælde ikke er gået for vidt, om der ikke er for meget registrering, tidskontrol og skemaplanlægning.
Stregkoder og minutbøger må og skal vige for en mere værdibaseret ledelse og mere plads til, at social- og sundhedsassistenterne kan bruge deres tid til det, den ældre har brug for.
Meget mere kommer til at ske på ældreområdet.
På hele ældreområdet er det tanken at tilvejebringe større retssikkerhed, større gennemsigtighed og større samvirke i lokalsamfundet.
Der er brug for at løfte kvaliteten på alle centrale serviceområder, som jeg har nævnt det.
Det kan gøres gennem bedre samarbejde og gennem bedre teknologi.
Det er mit indtryk, at der også i Grønland og på Færøerne er enighed om at deltage i den internationale indsats i vore tre samfund.
Regeringen vil tage hånd om at sikre en løbende informationsudveksling, så både Færøerne og Grønland kan holdes ajour med den globale alliances indsats.
I Grønland arbejdes der med en vanskelig, men vedholdende indsats for fornyelse af det grønlandske samfund.
Økonomien er i en fornuftig gænge, investeringspresset er stort, og den nødvendige prioritering skal selvsagt håndteres i Grønland som her i landet.
Regeringen lægger afgørende vægt på at fastholde en god dialog og et godt samarbejde.
Det skal foregå i gensidig respekt for de prioriteringer, som hjemmestyret foretager.
Hvis de grønlandske ønsker for et fremtidigt samarbejde mellem Danmark og Grønland herefter ligger klar, ja, så er regeringen også klar til at forhandle med Grønlands hjemmestyre på præcis samme grundlag og i samme ånd, som da vores fælles hjemmestyrelov blev til. Folketinget havde også en vigtig debat den 9. maj 2001, som bekræftede vores grundliggende opfattelse i Danmark i forholdet til Færøerne: at det er den færøske befolkning, der afgør Færøernes fremtidige tilknytningsforhold til Danmark.
Folketinget tilsluttede sig også regeringens tilbud til landsstyret om at drøfte en egentlig selvstyrereform eller justeringer af den gældende hjemmestyrelov.
Nu arbejder vi så efter ønske fra landsstyret målrettet og konstruktivt på, at landsstyret kan overtage en række nye områder.
Med overtagelsen af områderne inden for socialvæsen og uddannelsesvæsen bortfalder samtidig en statslig medfinansiering i størrelsesordenen 350 mio. kr.
Det svarer til vor grundholdning: at overtagelse af et selvstyreområde indebærer overtagelse af det økonomiske ansvar.
Nu har landsstyret rettet henvendelse om overtagelse af politiet, retsvæsenet og det civile retlige område.
Det er vigtigt, at overdragelsen er meget velforberedt; det er helt nødvendigt for det færøske samfund og for retssikkerheden.
Regeringen har derfor tilbudt landsstyret, at vi igangsætter arbejdet, som kan lede frem til en politisk beslutning om, at landsstyret i en naturlig og veltilrettelagt rækkefølge kan overtage politi og retsvæsen og de områder, der knytter sig hertil.
Forudsætningen for, at det kan lade sig gøre, vil så samtidig være, at der gennemføres en lovændring, der kan danne grundlag for sådanne overtagelser, som i dag er reguleret via hjemmestyreloven.
Regeringen er som nævnt helt indstillet på at gå i gang med dette arbejde.
Det er nu op til Færøerne at træffe beslutning om at deltage i et sådant arbejde.
Det er nye tider, og vi skal holde sammen på Danmark nu.
Vi skal holde sammen om vores fællesskaber og på vores forskelligheder.
Vi skal erkende, at verden er forandret, og at vi mere end før skal tage vare på de værdier, vores demokrati bygger på: Friheden for den enkelte, trygheden for de mange, sikkerheden for os alle.
Vi skal ikke ændre livsform, men vi skal skærpe vores opmærksomhed, og vi skal forstærke vores sammenhold. Vi skal være med internationalt, og vi skal gøre vort bedste.
Ingen af os glemmer nogen sinde den 11. september 2001.
Så tragisk den forfærdelige terrorbegivenhed var,
rummer den også kimen til en ny verdensorden, hvor gamle fjender søger sammen og hjælper hinanden.
Et håb for en ny verdensorden, som vi ikke helt fik efter Berlinmurens fald - måske rummer den midt i tragedien håbet om et nyt globalt fællesskab, hvor alle, der vil freden og tolerancen, er inviteret med.
Det stiller krav om klare mål for de kommende år.
Vi vil leve op til de krav i et fællesskab, der indadtil er stærkt og udadtil ubrydeligt.
Jeg indbyder Folketinget til et stærkt samarbejde herom.
Må jeg foreslå, at vi indleder Folketingets arbejde med at udbringe et leve for Danmark.
Danmark Leve!
Der er tidspunkter i historien, som på et øjeblik sletter verdens dagsorden og erstatter den af en ny, som i et glimt reducerer dagens problemer, og som på et øjeblik får os til at rykke tættere sammen.
Tirsdag den 11. september 2001 var sådan en dag.
Ingen kan endnu med sikkerhed vurdere de fulde konsekvenser af de forfærdelige begivenheder i USA, men de er store, og de vil påvirke os i mange år.
Angrebet i New York og Washington er ikke alene endnu en terroraktion.
Det er ikke blot et angreb på byer i USA.
Det er et skånselsløst angreb på alt det, vi står for: Den enkeltes frihed, de manges tryghed, vor fælles sikkerhed, alt det, der giver ordet demokrati mening.
Vi har alle i et glimt forstået, hvor sårbare vi er, når terroren rammer i flæng.
Det er helt afgørende, at demokratierne nu slår igen.
Det er afgørende, at terroristerne ikke slipper godt fra det.
Danmark står ikke foran en krig mellem lande og verdensdele.
Danmark er heller ikke truet.
Men vi og andre samfund står alligevel over for en ny, verdensomspændende trussel, som vi kun kan bekæmpe og kun kan forebygge i fællesskab.
Vi har brug for at bevare et køligt overblik og sikre, at der er sammenhæng, og at der er fremsynethed i de beslutninger, vi skal tage.
Kampen mod masseterrorismen kan ikke vindes i et enkelt slag, og den kan ikke vindes af et enkelt land.
Den kan kun vindes, hvis alle nationer er klar til at løse opgaverne i fællesskab i et stærkt, gennemtænkt og vedvarende modtræk.
Og for alle, der nu skal træffe beslutninger, gælder det, at det kan gå grueligt galt, hvis vi bærer os ubetænksomt ad: Hvis had og uforsonlighed vokser mellem mennesker, hvis vi træder ved siden af i verdenssamfundets kamp mod terrorismen.
Men det kan lykkes, hvis vi med betænksomhed og omtanke forstår at samarbejde, hvis vi bærer os klogt, fornuftigt og ansvarligt ad internationalt i den ny, verdensomspændende alliance og herhjemme i Danmark.
For at regeringen og Folketinget kan vælge og prioritere for de kommende år, må vi foretage en grundig vurdering og analyse af Danmarks situation efter den 11. september udenrigspolitisk og sikkerhedspolitisk.
Regeringen har iværksat en sådan omfattende vurdering, og den vil snarest blive forelagt Folketinget i dette efterår.
Herefter vil regeringspartierne forhåbentlig sammen med alle Folketingets partier straks tage initiativ til en debat her i Folketinget om Danmarks nye udenrigs- og sikkerhedspolitiske situation.
Den internationale terrorisme skal bekæmpes gennem et internationalt svar, og rammen for vores indsats må være FN.
Meldingerne fra Washington har været klare fra starten.
Solidariteten fra NATO og Europa og verden gør, at USA nu igen engagerer sig i en ny, verdensomspændende alliance af lande.
Alle de lande, der tager klart afstand fra terrorisme, vil blive inddraget: Europa, Rusland, Kina, Indien, nuværende og kommende EU-medlemmer, partnere i den arabiske og den muslimske verden.
Hvis den globale alliance mod terrorisme skal holde i de kommende år, er det helt afgørende, at vore landes reaktioner - og ikke mindst USA's - er velovervejede og målrettede.
Den linje har USA's ledelse fulgt.
Derfor var det også helt afgørende, at vi i FN, i NATO og EU gav vores tilslutning og klare opbakning til USA.
Det bliver en lang kamp, som nu skal i gang, og som kun kan vindes ved at inddrage en lang række forskellige midler og ved konsekvent handling.
Det gælder det militære pres såvel som det politiske og diplomatiske, det indebærer en massiv indsats til opsporing og fjernelse af terroristernes tilholdssteder, det finansielle netværk, sammenhængen med andre internationale kriminelle handlinger.
men vi kommer til at gå videre.
Vi kan sige, at nu er FN, NATO og Europa forenet i den fælles indsats.
Men vi skal gøre noget andet også.
I de kommende år er det helt centralt at fjerne den dybereliggende grobund for terroren.
Vi ved godt, at utrolig mange komplekse årsager ligger bag, og ofte forskellige fra region til region.
Vi påstår ikke, at fattigdommen og det store og stigende svælg mellem den rige og den fattige verden er den eneste forklaring på terrorismen, men det er en central del.
Terroren vokser ud af dybe spændinger mellem religiøse, politiske og kulturelle kræfter.
forstærker næsten altid grobunden for hadet, fanatismen og terroren.
Netop i den nuværende situation har vi måske en chance
for at få standset den uhyggelige anvendelse af vold og terror i Mellemøsten.
Europa og USA har nu forenet kræfterne for at presse begge parter, Israel og palæstinenserne, tilbage til forhandlingsbordet, til fredsprocessen.
Nu gælder det om at holde fast. Netop nu har vi måske også en chance for, at udviklingsbistanden kan forøges i andre lande.
Danmark er jo forrest og skal fastholde sin udviklingsbistand, men de andre skal følge med. Det forpligtede Det Europæiske Råd i Göteborg sig til, hvor alle bekræftede, at hvert land i EU nu skal nå op på mindst 0,7 pct. af vores nationale rigdom.
Det er jo en beslutning, vi i FN har haft i ganske mange år.
Verden har nu igangsat en omfattende humanitær bistand
til mennesker i Afghanistan.
Det vækker respekt, at en væsentlig del af her og nu-indsatsen har sit udspring i Danmark.
Danmark vil forstærke sin hjælpeindsats i nærområderne.
Det er uden mening at forsøge at transportere hundredtusinder af afghanske flygtninge, ja, en million afghanske flygtninge til Europa, når vi kan hjælpe 20 til 30 gange mere effektivt i nærområderne og samtidig skabe basis for, at mennesker i tryghed en dag kan vende tilbage til Afghanistan.
Vi skal naturligvis vedstå os vores beredvillighed til at tage flygtninge, som FN's Højkommisariat måtte bede os om.
Og så er der brug for flere internationale regler, ikke færre.
Vi skal i verdenshandelsorganisationen WTO presse på for at få forhandlinger, der kan åbne vores markeder specielt for udviklingslandene.
skal vi åbne vore markeder for alle varer undtagen våben.
Vi må gå videre og også lade det omfatte landbrugsprodukter, hvor hele Europas landbrugsproduktion må tage konsekvensen.
Vi har brug for nye regler også på de finansielle markeder, som gruppen af de syv største industrilande og Den Internationale Valutafond skal gå i spidsen for.
Først og sidst er der behov for en ny, reel aftale, en global pagt om såvel økonomiske som sociale og miljømæssige hovedspørgsmål.
På verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg til september næste år skal Europa arbejde for at få gennemført de nødvendige fælles beslutninger.
Det er unægtelig et arbejde, der får ekstra betydning i lyset af terrorhandlingerne.
Jeg tror, at Europa har særlige forudsætninger for at gøre en stor indsats, når den globale dagsorden skal sættes og grundlaget og grobunden for terrorismen skal fjernes.
Ud af hele dette omfattende internationale arbejde vil der også komme langtrækkende virkninger for Danmark.
Vi må samarbejde meget mere end før.
Vi må styrke os indadtil, og vi må være aktive og solidariske udadtil.
Vi må deltage fuldt og helt i den internationale kamp, ellers kan vi jo ikke forvente solidaritet og sammenhold fra de andre.
Regeringen fremsætter i morgen et forslag til folketingsbeslutning om dansk deltagelse i en NATO-indsats i Makedonien, som skal beskytte de internationale observatører.
Sigtet er, at vi hermed bidrager til ro, stabilitet og fred i regionen, men vi bidrager i virkeligheden også til den nye internationale indsats mod terrorisme.
De danske soldater skal bl.a. indsættes direkte for at erstatte britiske og amerikanske soldater, som så kan deltage i en eventuel aktion i tilknytning til kampen mod bagmændene bag terrorattentaterne i USA.
Jeg håber, at et bredt flertal i Folketinget vil bakke op om den indsats gennem en både hurtig og grundig behandling.
Allerede om 9 måneder - fra den 1. juli - vil vi påtage os formandskabet for det europæiske samarbejde.
Det stiller maksimale krav til os om forberedelse, om beslutsomhed og om handlekraft.
Og til september næste år skal vi stå i spidsen i Johannesburg for opbygningen af den nye globale pagt på Europas vegne, som vi skal gennemføre sammen med vore andre partnere.
Få uger senere - i september - skal vi samle trådene i København i et vigtigt topmøde med de syd- og østasiatiske lande, inklusive Kina og Japan.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at også her bliver et vigtigt tema at få et bedre økonomisk verdenssamarbejde om de mål, vi har sat.
Men først og sidst får vi en afgørende hovedopgave med at få gennemført en succesfyldt udvidelse af både EU og NATO.
Vi skal have skabt et helt Europa.
Regeringen vil tilrettelægge tingene, så vi har det bedst mulige grundlag for at kunne lægge linjerne, sigtelinjerne, for at kunne afslutte forhandlingerne med den første gruppe af ansøgerlande i EU i december næste år under det danske formandskab.
Vores ambition er at slutte en historisk cirkel fra København til København.
Vi startede jo med topmødet i 1993, hvor udvidelsesprocessen blev sat på dagsordenen, nu kan vi få de første skibe i havn ved topmødet i december næste år.
Det er en af de største udenrigspolitiske opgaver, som den danske regering skal løse, og jeg ved, at det danske Folketing kan samles herom. I NATO er der bred enighed om, at alliancen skal invitere de nye medlemmer til topmødet i Prag til næste år.
Danmark vil naturligvis arbejde for, at Estland, Letland og Litauen får indbydelse ved den lejlighed.
Også andre kan regne med dansk støtte.
Det er store opgaver, vi er i gang med i Europa, det gælder også vores forberedelse til den nye regeringskonference i 2004.
Regeringen har fremlagt sin europavision.
Jeg håber på og ser frem til en god debat
Efter 11. september - alt det, vi har sat os for at opnå internationalt, ja, det må regeringen lige så konsekvent følge op i den hjemlige lovgivning, i vores regler, i vores praksis, i vores politiske arbejde.
Vi fastholder, at terrorismen ikke må tvinge os til at ændre vores livsform, vores frihed og vores demokrati.
En forstærket kamp mod terrorismen må ikke stride imod de grundlæggende retsprincipper, som det danske samfund bygger på.
Vores frihedsrettigheder er ikke til salg, og det behøver
de heller ikke at være, når vi skal beskytte os bedre mod terroristerne, men vi kommer til at se i øjnene, at betydelige lovændringer på retsområdet og strengere praksis vil være nødvendige for fællesbeskyttelse mod terror.
For hvad er min frihed værd, hvis jeg konstant er under trussel? Og hvor frit er egentlig et liv i frygt?
På EU's topmøde den 21. september gav vi vores tilslutning til, at justitsministrene satte fart på arbejdet med at gennemføre en omfattende plan mod terrorisme, og for få dage siden, den 28. september, vedtog FN's Sikkerhedsråd den mest omfattende antiterrorindsats nogen sinde, FN-resolution 1373, som vil gå over i historien som den mest afgørende vending for international ret, et skelsættende nyt skridt i det internationale retssamfund.
Der skal ikke være tvivl om, at regeringen bakker fuldt og helt op om dette grundlag for den nye internationale retsorden.
Vi vil fuldt og helt gennemføre FN-resolutionernes konsekvenser for dansk lovgivning og dansk praksis.
Det gælder både de regler, vi direkte folkeretligt er forpligtet til, og de såkaldte ikkebindende, men klare opfordringer til staterne.
Inden for de næste 60 dage er regeringen klar med de nødvendige lovforslag og opstramninger i regler og praksis, ændringer, som lever op til FN's fælles regler og det europæiske samarbejde og naturligvis også til de behov, vi selv har identificeret i bekæmpelsen af terrorismen.
Lad mig sammenfatte de nye initiativer, vi vil tage fat på:
Straffeloven skal ændres, så der tages højde for den internationale terrorismes netværk.
Der skal gennemføres en udvidet adgang til udlevering af terrorister.
Der skal i EU udarbejdes en fælles definition af terrorisme og formuleres fælles strafferetlige rammer.
Det praktiske politisamarbejde skal forstærkes.
Der skal i udlændingelovgivningen gennemføres en række ændringer; de skal følge op på det, der er besluttet i EU og i FN's Sikkerhedsråd.
Det betyder, at vi skal udvide samarbejdet mellem Politiets Efterretningstjeneste og Udlændingestyrelsen, også for at sikre, at der nægtes opholdstilladelse til udlændinge, når det er påkrævet af hensyn til statens sikkerhed; at alle nødvendige foranstaltninger skal gennemføres for at undersøge og sikre, at asylansøgere ikke har deltaget i terroristhandlinger, hvis de skal have asyl.
Vi må sikre os, at asylstatus ikke bliver misbrugt af gerningsmænd eller støttepersoner til terrorisme; at terrorister eller aktive støtter til terrorisme ikke skal have asyl i Danmark eller noget sted i verden. De skal stilles til ansvar for deres gerninger.
Vi vil forstærke indsatsen mod menneskesmugling og hvidvaskning af penge.
Det indebærer også lovændringer.
Det er helt nødvendigt som en del af vores internationale samarbejde.
Det forudsætter flere ressourcer, mandskab og investeringer.
Må jeg understrege, at jeg allerede den 15. september har slået fast: Er der lovgivning, som skal strammes op, så bliver der strammet op.
Og det er præcis det, vi nu lægger op til.
Det har ikke været efterretningstjenesternes vurdering, at Danmark skulle være tilflugtssted for terrorister, eller at vores lovgivning indbyder hertil.
Men det anfægtes ikke, at der i Danmark kan findes mennesker, som sympatiserer med terrorisme.
I denne nye situation efter den 11. september skal vi naturligvis foretage nye, effektive og konkrete vurderinger og deraf følgende beslutninger.
Vi skal også sørge for, at krigsforbrydere, der søger tilflugt i Danmark, effektivt strafforfølges.
Mennesker, der har forbrudt sig mod menneskeheden og menneskerettigheder, skal stilles til ansvar og retsforfølges.
Hvis det viser sig nødvendigt, er vi rede til at stramme op på lovgivningen om strafforfølgning af krigsforbrydere. Der hviler et stort ansvar på os alle sammen for at undgå at oppiske stemninger og spille på frygt.
Man leger med ild, når man leger med frygt i dansk politik.
Begynder vi på det, begynder vi at tale sådan, som terroristerne gerne vil have os til.
Lad os nu stå sammen om den kamp mod terrorismen som den fælles nationale opgave, vi skal løse.
Jeg vil gerne invitere til et bredt samarbejde her i Folketinget om en gennemførelse af den nødvendige lovgivning, og jeg håber, at alle vil være med på tværs af partiskel og traditionelle tilhørsforhold.
Fremtiden standser ikke fra den tirsdag den 11. september, men den kommer til at se anderledes ud.
Vi må og skal undgå, at de forfærdelige hændelser skaber nye modsætningsforhold og nye skel i det danske samfund.
Og lad mig slå fast, som jeg har gjort det siden den 11. september: Vi er ikke ude i en religionskamp.
Vi er ikke ude i en kamp mellem folkeslag og verdensdele.
Vi er ude i en kamp mod terrorisme, uanset hvem der så er bagmændene bagved de forfærdelige gerninger.
Vi skal ikke føre konflikter ind i Danmarks gader.
Det kan vi forhindre, hvis vi holder sammen og beslutter os derfor.
Den terrorhandling, som verden var vidne til den 11. september, har skræmt befolkningerne og skabt utryghed også i Danmark.
Det er afgørende at modvirke fjendebillederne og at forklare ikke mindst børnene, at begivenhederne den 11. september var en forbrydelse begået af terrorister.
Det er ikke »dem« mod »os«.
Vi er sammen også med indvandrere og med flygtninge om at bekæmpe terrorisme.
Danmark er for lille til store konflikter.
Vi skal undgå splittelse på et tidspunkt, hvor vi er mere sårbare end før.
Og det kan vi undgå ved klar tale, ved dialog og sammenhold.
Vi må også nu skabe klarhed om det fælles værdigrundlag, som vort danske samfund bygger på.
Gør vi ikke det, risikerer vi meget nemt, at ting går galt i misforståelser og generaliseringer. Derfor tror jeg, at der nu er behov for at slå fast - og det så indtrængende, jeg kan - at den danske stat er et demokrati, der bygger på religionsfrihed.
At den frihed er gensidig.
Den gælder ikke alene en selv, den gælder alle.
Den gælder ikke alene den enkeltes religion, den gælder alle religioner.
Alle skal forstå, at den frihed er personlig og umistelig.
Og en trussel mod den frihed er en trussel mod demokratiet.
Et ægte demokrati accepterer og tolererer enhver religion, når blot den respekterer demokratiet.
Så enkelt er det.
Derfor forudsætter et samliv mellem tro og samfund, at vi holder religion og politik adskilt, uanset hvad vi tror på.
Løsningen er ikke religionsfejder.
De har aldrig ført noget godt med sig.
Løsningen er respekt for den frihed og det ansvar, der er selve kernen i demokratiet, værdier, der også i vores land håndhæves med humanisme og konsekvens.
Derfor appellerer jeg til klarhed.
Jeg er overbevist om, at klar tale er fundamentet for dialog og samhørighed.
Det må dialogen mellem vore etniske minoriteter og det danske flertal bygge på. Jeg appellerer til, at alle deltager i den dialog, tager entydig afstand fra enhver form for vold og terror.
At alle, der ønsker at leve deres liv i Danmark, klart tilslutter sig, at demokratiet og grundloven står over alt andet, også religionen.
At menneskerettigheder og de demokratiske værdier i det danske samfund respekteres.
At der tages klart afstand fra fundamentalisme.
At kvinder har samme rettigheder som mænd.
At enhver har ret til at vælge sin partner.
At alle har lige adgang til uddannelse.
At alle har et ansvar for at bidrage til en positiv integration i Danmark.
Hvis vi ikke forstår hinandens sprog, kan vi heller ikke forstå hinanden.
Derfor er det også så vigtigt, at alle i Danmark lærer vores sprog.
Vi skal ikke piske til stemninger.
Vi skal gøre det modsatte.
Derfor er det så vigtigt, at den danske integrationslovgivning får rum og får tid til at virke.
Sandheden er jo, at vores integrationslovgivning først for alvor så småt begynder at virke ude i kommunerne.
Det tager tid.
Og sandheden er også, at vi for ganske nylig har gennemført en række opstramninger i vores udlændingelovgivning.
Vi kan se, at de begynder at virke, men også her må vi give det tid. Vi skal være her alle sammen, og vi skal lære at leve fredeligt med hinanden.
Et stærkt fællesskab bygger på tryghed.
I en mere usikker verden har vi brug for tryghed og fællesskab.
Nogle spørger: Er Danmark direkte truet?
Svaret er nej.
Men vi skal heller ikke være naive.
Det er en anden verden, vi nu lever i.
Regeringen har besluttet, at vi velovervejet, men i et hurtigere tempo nu skal gennemgå vores samlede beredskab og vores evne til at håndtere en krisesituation.
Danmark har grundlæggende et godt beredskab i dag.
Regeringen har nu foretaget en foreløbig gennemgang og fremlagt forslag til en styrkelse af det samlede beredskab med de nødvendige anskaffelser af nyt udstyr og redningsmateriel.
Vi lægger samtidig op til et tæt samarbejde mellem det kommunale beredskab og regionerne.
Også sundhedsberedskabet vil blive styrket og udbygget.
Der vil blive oprettet et centralt epidemiråd, Statens Seruminstituts arbejde vil blive fremskyndet, planer vil blive gennemgået både for sygehusberedskab og for lægemiddelberedskab. Det nordiske samarbejde vil blive udbygget.
Vi kan hjælpe hinanden med både analyser og beredskabslagre af vacciner.
Samtidig arbejder regeringen med at styrke flysikkerheden i Danmark i et tæt samarbejde med Europa og det internationale samfund.
I løbet af november-december måned regner jeg med, at vi kan fremlægge vores beslutninger, vores forslag til lovgivning.
Alt det, vi nu tænker på i disse tider, har også at gøre med vores eget samfunds indretning.
Vi kæmper for og ønsker et retfærdigt samfund i Danmark, et samfund, der bygger på rettigheder og pligter med en klar ansvarsfordeling mellem fællesskabet og det enkelte menneske.
Det gælder også i retspolitikken.
Den, der handler imod fællesskabet, skal stilles til ansvar hurtigt og konsekvent.
Den linje har regeringen fulgt i sit arbejde.
Det vil vi forsætte med.
I dette efterår vil regeringen tage initiativ til at skærpe straffen for voldtægt markant.
Vi har set så forfærdende sager, hvor strafferammen åbenlyst er ude af trit med befolkningens retsfølelse og de lande, vi plejer at sammenligne os med.
Voldtægt er jo ikke alene vold og fysisk forbrydelse, men en grænseoverskridende krænkelse af kvinden, som er fuldstændig uacceptabel.
Det grundsyn skal afspejles i strafferammen, både når det gælder den fuldbyrdede voldtægt og i særlig skærpet grad for massevoldtægten.
Regeringen fremsætter også lovforslag om et stærkere strafferetligt værn mod kvindehandel, dels ved en forhøjelse af strafferammen for forbrydelserne, dels ved at politiet skal have større adgang til aflytning i sådanne sager.
Vi skal være konsekvente over for forbrydelser, ja, men vi skal også være det over for forbrydelsernes årsag.
Derfor har vi også med held igangsat en række behandlinger, ikke mindst af unge kriminelle.
Det gælder den nye ungdomssanktion, hvor kontant sanktionering kombineres med langsigtet behandling.
Nogle spørger somme tider, om det kan nytte alt sammen.
Vi kan nu se, at svaret er et klart ja.
Udviklingen er faktisk gået den rigtige vej de seneste 8 år.
Kriminaliteten har ikke været lavere siden 1984.
Vi kan se af undersøgelser, at danskerne er blandt de tryggeste folk i Europa.
Risikoen for at blive offer for alvorlig kriminalitet er lille her i landet i sammenligning med andre lande.
Det er ikke altid sådan, det fremstilles i medierne, eller sådan, det fremgår af politiske debatter, men det er sådan, det forholder sig. Det betyder ikke, at vi skal stille os tilfreds med det, vi har nået, men det betyder, at vi skal fastholde den linje, vi har lagt.
Hele den nye situation, Danmark er i, betyder også, at vilkårene i visse henseender, ikke i alle, men i visse henseender har ændret sig for samfundets husholdningsbudget: finansloven for næste år.
Det ene vilkår handler om den internationale økonomi, som er præget af mere usikkerhed efter den 11. september.
Den amerikanske økonomi befandt sig allerede før da på kanten af stagnation og er nu hårdest ramt.
Usikkerhed og nedtur i aktiekurser vil dæmpe investeringer og forbrug i en periode.
Det smitter naturligvis af på Europa og på os, men EU står sammen om at bekæmpe de økonomiske virkninger.
Både i USA og Europa er der faktisk foretaget modtræk: renten er sat ned, olielandene har erklæret, at de vil stabilisere oliepriserne.
Vi kan konstatere her i landet, at dansk økonomi fortsat er grundlæggende sund og robust.
Vi er ikke uberørt, vi er ikke upåvirkede af den internationale afmatning, men netop fordi vi har rustet os gennem årene, kan vi bære endog betydelige indtægtstab som følge af aktiekursfaldene.
Det løber nu op i et tocifret milliardbeløb, og det kan vi håndtere, men det er også en påmindelse til os om, at vi gør klogt i at udvise forsigtighed og fastholde stabiliteten.
Vi lever med den højeste beskæftigelse og den laveste arbejdsløshed i 25 år, og ifølge FN's netop offentliggjorte undersøgelse, »World Investment Report«, er Danmark nu verdens 8. bedste land til at tiltrække investeringer; for kun 10 år siden var vi nr. 38. Det går altså den rigtige vej, men vi sejler i usikkert farvand lige nu.
Det kan så nemt gå galt, og det er nok værd at huske på ved de kommende ugers finanslovforhandlinger.
Vi må ikke sætte den sunde økonomi og stabiliteten over styr.
Vi har jo set, hvordan det går, når det sker.
Der er brug for, at vi går lidt mere forsigtigt til værks end før den 11. september.
Det er vigtigt, at vi fortsætter linjen for at kunne nedbringe gælden.
Det er vigtigt, at finansloven kan bære de gode aftaler igennem, vi har fået i hus med kommuner og amter for år 2002, for så har vi nemlig fundamentet til at nå en bedre ældreomsorg og yderligere nedbringe ventelisterne på vore sygehuse.
Vi må fastholde en stærk indsats for vore sindslidende, for hjemløse, for udstødte mennesker.
Det er vigtigt, at vi tænker på beskæftigelsen.
Det er vigtigt, at vi skaber rum og plads til vores nye opgaver, efterforskningsaktiviteter, indsats mod den internationale terrorisme og forstærkning af vores beredskab mod eventuelle angreb. Det er vigtigt, at især unges og familiers behov imødekommes med øget boligbyggeri, både som det er forudset i kommuneaftalerne og i den ekstraordinære indsats i regeringens boligpakke, som boligministeren fremsætter lovforslag om.
Vi vil sammen med de partier, der vil indgå i et forlig, finde den rette udformning og finansiere
Derfor er vi også rede til i den ny situation, vi nu står i, at foretage enkelte nyvurderinger af finansloven.
Der kan være grund til at spare på råd, på nævn, på udvalg og på puljer, men også her kræves det, at der er en række af Folketingets partier, som har deltaget i forlig, der er indforstået.
Regeringen lægger først og fremmest vægt på, at der er tale om fornuftige og ordentlige forslag, der har den rette og rigtige sociale balance.
Vi appellerer samtidig til alle parter om at se lige så velovervejet og lige så kritisk på egne forslag i fællesskabets interesse.
Hvis vi gør en samlet indsats, så tror jeg, vi kan få en ordentlig finanslov, som befolkningen kan være tryg ved, og som også er robust nok til, at vi kan stå imod, hvis nye uforudsete forandringer måtte komme.
Vi inviterer til et bredt og ansvarligt samarbejde herom.
Bag finansloven ligger jo også arbejdende hænder.
Det er afgørende for vores sammenhold i Danmark, at tingene hænger ordentligt sammen, også på arbejdsmarkedet, og at der fortsat er gode vilkår for vores erhvervsliv, at der også om 10 år er hænder nok til at sikre ældre en offentlig omsorg og behandling af patienterne i det danske sundhedsvæsen.
Her får vi virkelig brug for alle.
Her får vi virkelig brug for hinanden.
Vi har brug for, at de gode erfaringer, virksomheder har med socialt ansvar, udbredes til hele den private og offentlige sektor.
I dette efterår vil arbejdsministeren fremlægge en nyorientering af vores arbejdsmarkedspolitik.
Massearbejdsløsheden er jo for længst bragt ned.
Nu skal der satses meget mere direkte på, hvad den enkelte kan og de jobmuligheder, der er i lige linje til arbejdsmarkedet, for det skal være den lige og hurtige vej tilbage i jobbet.
I et tæt samarbejde med vores virksomheder skal seniorpolitikken styrkes.
Heldigvis er arbejdsløsheden også blandt erfarne medarbejdere kommet ned i de senere år, men der bliver endnu mere brug for den gruppe; virksomhederne gør klogt i at foretage langtidsplanlægning her.
Så er der hele den centrale integrationsindsats for nydanskere.
Ja, jeg kan simpelt hen ikke se, hvordan den nødvendige service kan tilvejebringes uden.
Vi har hårdt brug for, at flygtninge og indvandrere i Danmark kommer i arbejde, og heldigvis kan jeg så småt se, at vores integrationslov begynder at virke.
Jeg synes, jeg har lov at sige, at kommunerne har været
længe undervejs, men de positive succeshistorier begynder nu at brede sig.
Alle skal i arbejde i Danmark, uanset hvad de hedder.
Det er den overskrift, regeringen har givet beslutningen om at sætte ekstra ind for at få flere udlændinge i arbejde.
Grundtanken er enkel.
Vi skal sikre en bedre udnyttelse
af de kvalifikationer, som nydanske rent faktisk kommer til landet med.
Masser af ingeniører og økonomer og læger har job i blomsterhandelen eller som taxachauffører, og det er ingen kritik af de nuværende job, men det er spild af talent og uddannelse.
Det skal bygge på færdigheder, det skal bygge på pligter, og kommunerne har også fået værktøjet til at sikre, at enhver, der gør en indsats og har behov derfor, også bliver fastholdt derpå.
Lad os nu vise, at den opgave kan vi også løse.
Hvis vi skal sikre fremtidens arbejdskraft og dermed også ældreservice og sygehuse, har vi også brug for at uddanne flere i de kommende år.
Jeg synes, der har været talt for lidt om, at der er en stor gruppe danskere, som er ordblinde, og som er læsesvage.
Vi ved, at det drejer sig om tusindvis af mennesker.
Vi ved også, at når vi giver en bistand, kan det hjælpe, og den indsats skal forstærkes i det kommende år. Så er vi også nået dertil, at et nyt kvalitetsløft i vores arbejdsliv kan blive en realitet.
Det kan vi gøre mere ved.
Det ved vi.
Nu skal de nødvendige konsekvenser tages.
Det gælder i dele af den private sektor, men også i det offentlige, ikke mindst inden for social- og sundhedsområdet.
Mange, mange hjemmehjælpere, ja, alle ansatte inden for social- og sundhedsområdet gør et fremragende godt job, men vi kan indrette arbejdsmiljøet bedre, så nedslidning standses.
Vi tog initiativer hertil i foråret.
Nu sætter vi ind med videre opfølgning af det psykiske arbejdsmiljø.
Så skal vi have sat ind over for de lange sagsbehandlingstider for arbejdsskadeerstatninger.
De nuværende regler er for stive og tager alt for lidt hensyn til det enkelte menneske.
Socialministeren
Alt det, jeg her har talt om, er nødvendigt, for at samfundets samlede regnskab kan gå op.
Det er nødvendigt for, at der er hænder til at løfte den ny serviceindsats, samtidig med at vi også ved, at tilgangen af unge til arbejdsmarkedet er for nedadgående.
Hvis vi nu her i Folketinget kan samles om at holde fast i den retning og den kurs i vores samfundshusholdning, så vi ikke sætter økonomien over styr i en lidt mere usikker tid på arbejdsmarkedet, så der er tilstrækkelig mange hænder til at løfte opgaven med ældreomsorg og på vore sygehuse, ja,
så kan vi løfte de fire vigtigste velfærdsopgaver i den kommende tid: sygehuse og sundhed, ældreomsorg og kvalitet, skolen, bygninger og undervisning og vores børne- og familiepolitik.
For mig er det enkelt: På alle fire områder kan vi løfte opgaven ved at fortsætte med at tilføre ressourcer, ved at tilrettelægge nye arbejdsgange og ved at fastholde vores værdigrundlag. I sygehussektoren bygger det jo på, at der ikke er penge mellem patient og læge, og at mennesker som et ufravigeligt grundlag har krav på at blive behandlet til tiden.
Vi har nu en god aftale med kommunerne, og jeg ser for mig, at vi frem
til år 2004 kan nå det mål, der er sat, som vi har nået det for hjertebehandlinger og kræftbehandlinger.
Det er realistisk, det er holdbart, og det er det, samfundet har brug for. På samme måde som det gælder på sundhedsområdet, gælder det også på ældreområdet.
Vi er fast besluttet på, at kommunerne skal fastholdes på ansvaret for, at hjemmehjælpen til de ældre er i orden.
Som en daglig leder af hjemmehjælpsdistriktet i en kommune sagde, da jeg spurgte hende om, hvor mange aflysninger der er i hendes distrikt: Vi aflyser ikke.
Sandheden er jo, at der ydes en kæmpe indsats af offentligt ansatte, ikke mindst inden for ældreomsorgen.
Men sandheden er også, at der mange steder kan foretages en bedre tilrettelæggelse af arbejdet.
Og spørgsmålet er, om regelrytteriet i visse tilfælde ikke er gået for vidt, om der ikke er for meget registrering, tidskontrol og skemaplanlægning.
Stregkoder og minutbøger må og skal vige for en mere værdibaseret ledelse og mere plads til, at social- og sundhedsassistenterne kan bruge deres tid til det, den ældre har brug for.
På hele ældreområdet er det tanken at tilvejebringe større retssikkerhed, større gennemsigtighed og større samvirke i lokalsamfundet.
Der er brug for at løfte kvaliteten på alle centrale serviceområder, som jeg har nævnt det.
Det kan gøres gennem bedre samarbejde og gennem bedre teknologi.
Det er mit indtryk, at der også i Grønland og på Færøerne er enighed om at deltage i den internationale indsats i vore tre samfund.
Regeringen vil tage hånd om at sikre en løbende informationsudveksling, så både Færøerne og Grønland kan holdes ajour med den globale alliances indsats.
I Grønland arbejdes der med en vanskelig, men vedholdende indsats for fornyelse af det grønlandske samfund.
Økonomien er i en fornuftig gænge, investeringspresset er stort, og den nødvendige prioritering skal selvsagt håndteres i Grønland som her i landet.
Regeringen lægger afgørende vægt på at fastholde en god dialog og et godt samarbejde.
Det skal foregå i gensidig respekt for de prioriteringer, som hjemmestyret foretager.
Og ser vi på selvstyrearbejdet, har den grønlandske selvstyrekommission gjort nye fremskridt, og vi forventer, at arbejdet afsluttes i løbet af næste år.
Hvis de grønlandske ønsker for et fremtidigt samarbejde mellem Danmark og Grønland herefter ligger klar, ja, så er regeringen også klar til at forhandle med Grønlands hjemmestyre på præcis samme grundlag og i samme ånd, som da vores fælles hjemmestyrelov blev til. Folketinget havde også en vigtig debat den 9. maj 2001, som bekræftede vores grundliggende opfattelse i Danmark i forholdet til Færøerne: at det er den færøske befolkning, der afgør Færøernes fremtidige tilknytningsforhold til Danmark.
Folketinget tilsluttede sig også regeringens tilbud til landsstyret om at drøfte en egentlig selvstyrereform eller justeringer af den gældende hjemmestyrelov.
Nu arbejder vi så efter ønske fra landsstyret målrettet og konstruktivt på, at landsstyret kan overtage en række nye områder.
Med overtagelsen af områderne inden for socialvæsen og uddannelsesvæsen bortfalder samtidig en statslig medfinansiering i størrelsesordenen 350 mio. kr.
Det svarer til vor grundholdning: at overtagelse af et selvstyreområde indebærer overtagelse af det økonomiske ansvar.
Nu har landsstyret rettet henvendelse om overtagelse af politiet, retsvæsenet og det civile retlige område.
Her er tale om meget centrale områder i en retsstat.
Det er vigtigt, at overdragelsen er meget velforberedt; det er helt nødvendigt for det færøske samfund og for retssikkerheden.
Regeringen har derfor tilbudt landsstyret, at vi igangsætter arbejdet, som kan lede frem til en politisk beslutning om, at landsstyret i en naturlig og veltilrettelagt rækkefølge kan overtage politi og retsvæsen og de områder, der knytter sig hertil.
Forudsætningen for, at det kan lade sig gøre, vil så samtidig være, at der gennemføres en lovændring, der kan danne grundlag for sådanne overtagelser, som i dag er reguleret via hjemmestyreloven.
Regeringen er som nævnt helt indstillet på at gå i gang med dette arbejde.
Det er nu op til Færøerne at træffe beslutning om at deltage i et sådant arbejde.
Det er nye tider, og vi skal holde sammen på Danmark nu.
Vi skal holde sammen om vores fællesskaber og på vores forskelligheder.
Vi skal erkende, at verden er forandret, og at vi mere end før skal tage vare på de værdier, vores demokrati bygger på: Friheden for den enkelte, trygheden for de mange, sikkerheden for os alle.
Vi skal ikke ændre livsform, men vi skal skærpe vores opmærksomhed, og vi skal forstærke vores sammenhold. Vi skal være med internationalt, og vi skal gøre vort bedste.
Ingen af os glemmer nogen sinde den 11. september 2001.
Så tragisk den forfærdelige terrorbegivenhed var,
rummer den også kimen til en ny verdensorden, hvor gamle fjender søger sammen og hjælper hinanden.
Et håb for en ny verdensorden, som vi ikke helt fik efter Berlinmurens fald - måske rummer den midt i tragedien håbet om et nyt globalt fællesskab, hvor alle, der vil freden og tolerancen, er inviteret med.
Det stiller enorme krav til vores samarbejde.
Det stiller krav om klare mål for de kommende år.
Vi vil leve op til de krav i et fællesskab, der indadtil er stærkt og udadtil ubrydeligt.
Jeg indbyder Folketinget til et stærkt samarbejde herom.
Må jeg foreslå, at vi indleder Folketingets arbejde med at udbringe et leve for Danmark.
Danmark Leve!