Jens Kirk (V), 1999-11-30:
I bemærkningerne til lovforslaget står der bl.a., »at baggrunden for lovforslaget er ønsket om at forenkle lovgrundlaget for erhvervsstøtteordninger under Fødevareministeriet«, og at det foreslås at give ministeren »de nødvendige hjemler til at gennemføre landdistriktsforordningens støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne samt nationale støtteelementer, der knytter sig snævert til nævnte forordningsområde uden at være medfinansieret fra De Europæiske Fællesskaber«.
Ministeren skal have de nødvendige bemyndigelser, men det kan vel diskuteres, om vi skal gøre loven til en ren bemyndigelseslov.
Det eneste, som der i lovforslaget lægges op til at skulle være lovbundet, er et tilskud til yngre jordbrugere.
I den forbindelse kan man spørge
: I hvor lang tid skal vi i grunden inden for det område være »lovløse«?
Venstre er positiv over for lovforslaget, men det er jo ikke det samme som at sige, at vi ikke mener, at der kan forbedres noget, inden den endelige tekst udformes.
Undertegnede vil gerne fremdrage nogle eksempler, hvor vi mener, der bør ændres i lovforslagets tekst:
F.eks. bør de kontrollerende myndigheder anmelde deres ankomst.
Det bør være en hovedregel, at de kommer uden retskendelse, og at de i god tid melder deres ankomst.
Derudover vil jeg gerne fremdrage nogle relevante ting i forbindelse med lovforslaget: Under investering i dyrevelfærd står der, at alle brug skal være levedygtige, og at de praktiske erfaringer skal være dem, der kræves til grønt bevis, men almindelig praktisk erfaring må kunne være nok.
Efteruddannelsesordningen må gøres mere fleksibel, måske skal vi også ned på l-dags-kurser.
Under miljøvenlig jordbrugsproduktion ved vi, at vi i forbindelse med Vandmiljøplan II snakker om en kompensation for vådenge på 25.000 kr. pr. ha.
Var det ikke her, vi måske skulle ind og medvirke med nogle kroner, så vi kunne forhøje det beløb til 35.000 eller 40.000 kr?
Det er meget vigtigt, at den økologiske jordbrugsproduktion fortsat får et forhøjet tilskud i perioden med omlægning til økologi, og det er vigtigt, hvis vi skal gå fra to udbetalingsperioder til en, at det ikke bliver den sidste, der er gældende, men at det rykkes frem, for at man kan få den samme likviditet. Jeg vil også sige, at kun landdistriktsforanstaltninger med tæt tilknytning til landbruget skal finansieres af EU's landbrugsfond. Resten må være fra indenrigsministerens fond
fra erhvervsministerens fond.
Vedrørende yngre landmænds lån mener vi, at der bør være en ligestilling mellem heltids, deltids og forpagtninger.
Det kan ikke være rigtigt, at vi nu skal til at have tre ordninger, hvor man kan sige først for heltids, så deltids og så bagefter ved tilkøb.
Det må kunne laves under én ordning.
Endelig mener vi også, at lånerammen altså med øverste grænse ved de 6,5 mio. kr. - og inden for garantirammen på 95 pct. højst 975 mio. kr. - burde hæves til 7 mio. kr.
Det vil svare til den normale prisudvikling inden for jordbrugserhvervet.
Endelig står der jo i lovforslaget, at der skal være fuld omkonverteringsret, men hvis vi skal have en god omkonvertering, så burde det vel være sådan, at de 95 pct.s belåningsgrænse burde hæves, fordi det vil være sådan, at kontantgælden ved omlægning normalt stiger, ellers kan vi jo ikke få en fornuftig omlægning.
I Venstre anerkender vi, at DLR fortsat står som bevilgende institut, også fordi vi jo førhen har gjort det til et specialinstitut, for at det kunne godkendes under EU's bankdirektiv.
Alt i alt vil Venstre i den videre behandling af lovforslaget lægge vægt på sammenhæng og smidighed, således at vi får såvel økonomiske og miljømæssige som sociokulturelle forhold i landdistrikterne endeligt opprioriteret over det hele.
Nu kan jeg jo godt forstå på hr. Erling Christensen, at han helst vil have det her til at blive en diskussion om afgiftspolitik, men det er ikke det, der lagt op til fra min side.
Der er lagt op til, at vi måske med andre midler og med andre størrelser skal bruge de samme penge, men måske til færre, fordi der bliver færre i landbruget.
Det er det, der her er lagt op til fra min side.
Endelig kan man sige: Det er jo først til mølle-princippet, der er brugt i de fleste forslag her.
Resten er efter først til mølle-princippet, og jeg ved ikke, hvordan vi undgår at få en ophobning.
Når der også i lovforslaget står, at det skal være en smidig forordning, så kan jeg i hvert fald spørge mig selv, hvad vi kalder fødevareministerens forbedringsstøtte og kvalitetsmærkningsordningen.
Man kan spørge sig selv, om de penge bliver brugt i år.
Siden den 23. marts har der fra Fødevarekvalitetsudvalgets hånd ligget en bemærkning om, at der var nogle ting, vi godt kunne ændre.
Endnu er det ikke sket.
Man kunne jo spørge ministeren her: Bliver de penge i den ordning i grunden brugt i år?