Peder Sass (S), 2004-11-12:
Idrætsverdenen er blevet markedsgjort.
Eliteidrætsudøverne har udsigt til et liv som stjerner og millionærer.
Der er millioner af kroner på spil, når professionelle sportsudøvere går på banen.
Samtidig ligger der et stort pres på idrætsudøveren, når sponsorer, trænere og holdkammerater har forventninger om toppræstationer.
Fristelserne er derfor store, og mange sportsudøvere giver køb på idealerne om den gode sportsånd til fordel for opnåelse af toppræstationer, præstationer, som kan opnås ved at spise en lille pille eller ved at få en injektion.
Kampen mod doping i idrætsverdenen skal være konsekvent og uden tolerance.
Derfor hilser vi i Socialdemokratiet ministerens initiativ til udarbejdelse af en egentlig lov på området meget velkommen og støtter, at det sker som en offentlig selvejende institution.
Den organisatoriske opbygning og struktur i Anti Doping Danmark er skitseret i loven.
Jeg har noteret mig, at ministeren på bestyrelsesniveau ikke har sikret en direkte repræsentation af udøvere og trænere.
Dette var sikret i forsøgsperioden.
I forbindelse med sammensætning af Team Danmarks bestyrelse var dette spørgsmål også til debat.
Kommer ministeren ikke med ændringer til bestyrelsens sammensætning undervejs, agter Socialdemokraterne under udvalgsarbejdet at fremsætte forslag om, at udøvere og trænere får direkte repræsentation i bestyrelsen for Anti Doping Danmark.
Vi har i de seneste år set resultater af intensive dopingtest inden for hele idrætsverdenen.
Senest oplevede vi De Olympiske Lege i Athen, hvor en række udøvere fik frataget deres medaljer, fordi de havde brugt ulovlige midler.
Men det er ikke kun inden for eliteidrætten, at der anvendes doping.
I motions- og fitnesscentre er anvendelsen af ulovlige stimulanser velkendt.
I dag er adgangen til køb af forskellige midler på internettet desværre så let, at det er meget svært effektivt at komme misbruget til livs.
Derfor er det vigtigt, at vi lovgivningsmæssigt får præciseret, hvilke midler der er ulovlige, og hvordan kontrollen kan foregå.
Vi har noteret os, at ministeren har haft mod til at pålægge idrætsforeningerne en pligt til at indføre og håndhæve regler om dopingkontrol og sanktioner som vilkår for at modtage offentlige tilskud.
Men modet svigter kulturministeren, eller også er ministeren bange for at genere erhvervslivet, når lovforslaget ikke gennemfører en obligatorisk pligt for fitness- og motionscentre til at indgå samarbejdsaftale med Anti Doping Danmark, når nu de to fitnesscenterkæder i øvrigt i deres høringssvar indirekte ønsker det.
Vi skal også sikre, at der afsættes de nødvendige midler til forskning på området.
Vi kan ikke sige ofte nok, at det er vigtigt at forebygge.
Børn og unge er lette at friste, så her har de enkelte foreninger og forbund et stort ansvar og en meget stor forpligtelse til at sikre, at oplysningsvirksomheden er optimal over for denne gruppe.
Men oplysningsarbejdet skal også foregå målrettet over for lederne og trænerne, der presser deres udøvere til at opnå de bedste resultater.
Vi har desværre også oplevet idrætsudøvere bruge doping for hurtigt at komme i form igen efter en skade og for at være forrest, når de skulle skabe gode resultater, og vi har beklageligvis også set, at de i enkelte tilfælde har fået hjælp af deres træner, læge eller leder.
Endelig vil vi under udvalgsarbejdet gerne have belyst, om der med lovforslaget er taget initiativ til at hjælpe de misbrugere, der ønsker at komme ud af deres dopingmisbrug.
Med disse bemærkninger kan vi i Socialdemokratiet godt støtte lovforslaget og det videre lovarbejde.