runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-03-28:
Vores overordnede mål på boligområdet i Enhedslisten er dels selvfølgelig at sikre, at der er boliger nok, dels at sikre, at de boliger, der er, også er til at betale for almindelige mennesker. Jeg synes, at det er bemærkelsesværdigt, at regeringen med det her forslag gør en selvstændig indsats for at hæve boligpriserne.
Alle synes at være enige om, at en lavere månedlig ydelse vil føre til højere huspriser.
Det betyder, at den frihed for huskøberne, som regeringen taler så meget om i forslaget, i løbet af få år vil blive en tvang for huskøbere, specielt selvfølgelig unge førstegangskøbere, til at benytte sig af denne finansieringsform.
Konsekvenserne af det er selvfølgelig ikke særlig behagelige for huskøberne. Efter den afdragsfrie periode skal der betales en væsentlig større ydelse i resten af lånets løbetid, og risikoen for at ende med ikke at kunne betale afdrag overhovedet og løbe ind i en tvangsauktion bliver så væsentlig større for dem, som ikke er i stand til at forudsige deres økonomiske situation meget nøjagtigt 10 år ud i fremtiden.
Folk, som rammes af skilsmisse, arbejdsløshed, sygdom m.v., vil altså blive ramt endnu hårdere, end de bliver i dag.
Hertil kommer, at man ved at udskyde betalingen af afdrag vil komme til at betale en langt højere rente end ved normal betaling.
Forslaget vil for de enkelte huskøbere give mere fleksibilitet, men generelt set vil konsekvensen blive højere huspriser og meget dyrere lån.
Det vil give realkreditinstitutterne og de ældre boligejere, som i de kommende år skal sælge deres boliger, øgede indtægter på de førstegangskøbendes bekostning.
Det passer fint til regeringens sociale profil, men ikke til Enhedslistens, og derfor ønsker vi ikke at medvirke til det her forslag.
Marianne Jelved (RV), 2003-03-28:
Der er ikke mange egentlige indholdsmæssige ændringer i det lovforslag, vi behandler her, L 177, bortset fra sagen om muligheden for afdragsfrie lån i en periode på 10 år.
Det er et meget, meget stort brud på den tradition, der har været omkring finansiering af ejerboliger og fast ejendom i det hele taget for private.
Den radikale folketingsgruppe er forbeholden, må jeg sige, over for den mulighed. Afdragene er opsparing, og boligejerne kan være meget sårbare over for konjunkturændringer.
Derfor synes jeg, der er grundlag for at dyrke problemstillingen noget under udvalgsarbejdet.
Jeg er fuldstændig klar over, at de konverteringsmuligheder, der allerede eksisterer, som jo er en liberalisering af boligejernes muligheder, som hr. Lars Barfoed efterlyser, og som jeg tror de fleste partier er enige i er et gode, jo også kan udskyde gældsafviklingen næsten i en uendelighed.
Hr. Lars Barfoed gjorde meget detaljeret rede for, hvordan lovforslaget prøver at tage højde for problemstillingen, så jeg anerkender også, at man i lovforslaget forsøger at inddæmme, om man så må sige, den problemstilling. Der var også bekymringer for år tilbage, da det blev muligt at bruge rentetilpasningslån.
Man kan sige, det var en bekymring, som svarer lidt til den, jeg gør rede for her.
Det er mit indtryk, at der i långivernes rådgivning er meget stor opmærksomhed om at give god rådgivning.
Det kunne jo tale for, at man også har tillid til den rådgivning fremover, når man indfører en afdragsfri låneperiode, men indtil nu har konjunkturerne jo også været med rentetilpasningslånene.
Derfor må jeg sige, at da vi behandlede lovforslaget i Den Radikale folketingsgruppe, fik jeg ikke mandat til at sige ja til det her, men mandat til at stille mig åbent spørgende.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-28:
Jeg kan høre på hr. Frode Sørensen, at man skal passe på med, hvad man siger fra Folketingets talerstol.
Jeg tror nok, at jeg begrænsede mig til at hæfte mig ved, at historisk viser det sig, at der over en 10-årig periode altid er en positiv prisudvikling på ejendomsmarkedet.
Det historiske grundlag skaber så en vis tryghed for, at det også i fremtiden vil udvikle sig på den måde, selv om det for enkelte ejendomme, som jeg også påpegede det, selvfølgelig kan afviges. Med hensyn til afdragsfriheden er jeg fuldstændig enig med hr. Frode Sørensen i, at det stiller krav til en grundig rådgivning af kunderne.
Det vil jo også betyde en højere afdragsbyrde på et senere tidspunkt og mindre friværdi i ejendommen, når den skal sælges på et tidspunkt.
Hvis man ønsker at sælge den efter den periode, har man altså ikke nedbragt hovedstolen til en mindre restværdi.
Der er allerede i dag i de frivillige aftaler, der er indgået mellem Finansrådet og Forbrugerombudsmanden og mellem Realkreditrådet og Forbrugerombudsmanden tale om, at man skal rådgive kunderne grundigt på disse områder.
Nu skal økonomi- og erhvervsministeren fremlægge nogle bekendtgørelser om god skik i den finansielle sektor, og jeg vil da tro, at der også vil være en instruktion i disse bekendtgørelser til de finansielle virksomheder
om, at man ikke mindst på dette område skal give kunderne en grundig vejledning. Men når vi taler om lovgivning om realkreditprodukterne, er det hensyn, der skal tages, jo realkreditobligationernes værdifasthed og guldrandethed, altså om der er en sikkerhed for obligationsejerne, hvis pantet skal indfries.
Det er de hensyn, der tages i selve lovgivningen om produkterne. Noget andet er så den kundeorienterede lovgivning, som er i lov om finansiel virksomhed, og de bekendtgørelser, som ministeren vil udstede om god skik.
Og som sagt, dér skal det selvfølgelig sikres, at kunderne rådgives så godt som muligt.
I sidste ende er det godt, at kunderne får nogle valgmuligheder, fordi netop afdragsfriheden i visse situationer kan give kunderne mulighed for en lavere ydelse i en periode, som de kan have gavn af.
Frode Sørensen (S), 2003-03-28:
Nu skal vi heller ikke gøre det så fredeligt igen.
Det er jo sådan, at hr. Lars Barfoed og jeg har en fælles fortid, vi er godt nok endt lidt forskellige steder rent politisk. Det, jeg bed mærke i, var hr. Barfoed, der sagde, at det er godt at give kunderne flere valgmuligheder, og det kan vi ikke være uenige i.
Jeg vil egentlig godt lige høre hr. Lars Barfoeds kommentar til, om det ikke er væsentligt, at kunderne får en rådgivning, så de også, når de nu påtager sig en forpligtelse, som ændrer sig på en anden måde end den, vi kender nu, er sikre på, at de kommer ud af det.
Og så er vi, der kommer fra det jyske område, hvor ejendomspriserne er begyndt at falde, selvfølgelig meget glade for tilkendegivelsen fra hr. Lars Barfoed om, at han nu stiller en garanti for, at vores ejendomme stiger i værdi inden for de næste 10 år.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-28:
er det sådan, som det også blev berørt under behandlingen af lov om finansiel virksomhed, at man har valgt fortsat at have en særlig lovgivning af realkreditprodukterne af hensyn til ratingen af realkreditinstitutterne.
Det vil stå mere synligt, hvordan vi har indrettet os med realkreditobligationerne i Danmark, når de er udskilt i en særlig lov.
Om det så også på længere sigt er nødvendigt, kan vi diskutere, men jeg synes, det er fornuftigt, at vi i hvert fald foreløbig holder fast i, at realkreditprodukterne er reguleret i en særlig lov, som vi så behandler her.
Der er vel især to temaer, som er interessante i det lovforslag, der er lagt frem.
Meget af det er jo ikke ændringer, men en fortsættelse af den hidtidige lovgivning
omkring realkreditprodukterne, men det er klart, at spørgsmålet om en mulig afdragsfrihed for realkreditlån er en sag, som har vakt interesse, også i offentligheden. Her vil jeg godt sige, at vi fra konservativ side altid hylder muligheder for at give forbrugerne flere valgmuligheder.
Kan vi give kunderne i realkreditinstitutterne mere valgfrihed, kan vi skabe flere muligheder for fleksible aftaler mellem realkreditinstitutterne og deres kunder, uden at det går ud
over realkreditobligationernes guldrandethed, så synes vi, det er fornuftigt.
Det afgørende er naturligvis, om en afdragsfrihed i op til en 10-årig periode vil indebære en risiko for, at pantets værdi forringes til mindre end lånets restværdi.
Ser man historisk på det, vil man så opdage, at prisudviklingen på ejendomsmarkedet altid over en 10-årig periode viser en stigning.
Sådan viser historien at det er.
Der kan selvfølgelig være enkelte ejendomme, som afviger på grund af helt særlige forhold.
En anden problemstilling er værdiansættelsen af ejendomme, hvor der i lovforslaget lægges op til, at værdiansættelsen for visse ejendomme kan baseres på anskaffelsessummen eller genanskaffelsessummen afhængigt af, hvilke ejendomme vi taler om, i stedet for det, der ellers er hovedreglen, nemlig markedsværdien.
Her er det så afbalanceret ved, at der bliver tale om at stille et højere kapitalkrav knyttet til disse lån, for så vidt angår den belåning, der ligger ud over lånegrænsen målt i forhold til ejendommens markedsværdi.
Derved er der skabt en fornøden sikkerhed for, at værdiansættelsen altså kan ske for disse ejendomme baseret på anskaffelsessum eller genanskaffelsessum.
Hensigten med det er naturligvis fortsat at sikre ikke mindst industriejendomme og håndværksejendomme en så optimal belåningsmulighed og så billig belåningsmulighed som overhovedet muligt af hensyn til disse virksomheders konkurrencekraft.
Det Konservative Folkeparti kan på denne baggrund støtte lovforslaget.
Colette L. Brix (DF), 2003-03-28:
Dansk Folkeparti ønsker, at det skal være så nemt som muligt for den enkelte borger at finde rundt i lovjunglen.
Derfor kan vi støtte et initiativ, der går i retning af regelforenkling.
At man med forslaget til lov om finansiel virksomhed og lov om realkreditlån og realkreditobligationer m.v. samler alle lovene på området er helt i overensstemmelse
med Dansk Folkepartis politik.
Realkreditobligationerne har en guldrandet status i Danmark, og det ønsker Dansk Folkeparti at de skal bevare.
Derfor finder Dansk Folkeparti, det er vigtigt, at den nye lovstruktur fortsat særskiller loven om realkreditlån og -obligationer.
Dansk Folkeparti finder det hensigtsmæssigt, at låntagere i realkreditinstitutionerne tilbydes mange forskellige lånprofiler.
Mulighederne skal være fleksible, så de kan tilpasses de mange behov, man som bruger kan have.
Det føler vi
de såkaldte afdragsfri lån, hvor man skubber afdragsprofilen foran sig, giver en mulighed for.
Ligeledes vil låntypen kunne rette sig mod en familie, der f.eks. ønsker at gå på orlov i en periode og i denne periode ikke ønsker at afdrage med samme hastighed som før.
Nu har mange i den offentlige debat peget på problemerne, hvis denne nye låntype tilbydes førstegangskøbere.
Argumentet er, at det vil være uforsvarligt at være med til at presse boligpriserne yderligere i vejret.
Jeg har noteret mig, at realkreditinstitutionerne har været på banen og har sagt, at det muligvis slet ikke er førstegangskøbere, der vil benytte denne låntype.
Ligeledes ser vi i Dansk Folkeparti ikke noget argument
for, at realkreditinstitutionerne skulle begynde at tilbyde helt forkerte låntyper til førstegangskøbere.
Det ville ikke være klogt.
Debatten har dog vist, at der er behov for professionel, meget professionel, rådgivning om de nye låntyper, og Dansk Folkeparti har noteret sig, at man i forbindelse med den nye lov vil regulere god skik m.v. Derfor kan Dansk Folkeparti stemme for forslaget.
Sven Buhrkall (V), 2003-03-28:
Som konsekvens af det tidligere lovforslag, L 176, vil realkreditloven blive erstattet af lov om finansiel virksomhed.
Den særlige sikkerhed, der er knyttet til danske realkreditobligationer, taler imidlertid for, at selve produktet udskilles og markeres i en særlig lov, nemlig nærværende lov om realkreditloven og realkreditobligationer.
I lovforslaget understreges de høje sikkerhedskrav og de guldrandede danske statsobligationer.
Både fra et samfundsmæssigt synspunkt og ud fra vilkårene for den enkelte låntager er det af stor betydning, at der fortsat eksisterer
Hvad angår kommentarer til selve lovforslaget, vil jeg ikke berøre de dele, hvor der blot er tale om mindre justeringer, derimod vil jeg godt udtale mig positivt i forhold til den nyskabelse, at man kan tilbyde kunderne afdragsfrihed i op til 10 år, således som det allerede er tilfældet for erhvervslåntagere.
Den øgede valgfrihed med hensyn til opsparingsform og struktur er et mål i sig selv.
Det øger mulighederne for at tilpasse lånevilkårene til den enkelte låntagers behov.
På det reelle plan er der måske ikke tale om de store ændringer, idet man jo allerede i dag kan optage tillægslån.
Forskellen er imidlertid, at faste lån er langt smidigere i deres anvendelse og ikke forbundet med de samme omkostninger for låntager.
Samtidig åbner liberaliseringen op for en ny produktudvikling og innovation til gavn for brugerne.
En sådan produktudvikling vil dog tage tid, idet balanceprincippet fortsat skal overholdes.
Som afslutning hilser jeg med tilfredshed, at der fortsat kan foretages værdiansættelser i industri- og håndværksbygninger på basis af genanskaffelsesprisen.
Det har betydning for den regionale udvikling.
Venstre skal anbefale lovforslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-03-28:
Først tak for den positive behandling, forslaget har fået.
Vi har her i landet længe været i gang med arbejdet med at skabe en større finansiel lovreform.
Forslaget til lov om finansiel virksomhed er således en opfølgning på lovinitiativer fra den tidligere regering.
Lovforslaget bygger på det grundlag, at ens forhold skal
behandles ens, uanset hvilken virksomhed det drejer sig om.
Pengeinstitutter, forsikringsselskaber, realkreditinstitutter glider i disse år produktmæssigt ind over hinandens områder, og for kunden er det jo ikke afgørende, om det er et realkreditinstitut eller en bank, der tilbyder lån.
Det drejer sig om pris, service osv.
Derfor er det væsentligt, at reglerne fokuserer på produktet, ikke på virksomheden.
Moderniseringen af de finansielle love betyder, at der bliver ca. 100 paragraffer færre.
Endvidere er det mit indtryk, at brugerne måske får et mere overskueligt opslagsværk.
Som sagt viser det overordnede billede, at der er en positiv modtagelse hos de organisationer, som primært er brugere af den finansielle lovgivning.
Jelved, og med hensyn til ikrafttrædelsestidspunktet skal vi nu have det igennem udvalget.
Så må vi se, hvor stort et arbejde det bliver i udvalget.
Vi skal selvfølgelig have belyst alle elementer ordentligt. Så var der to meget konkrete spørgsmål fra hr. Frode Sørensen og fru Marianne Jelved om skærpelsen af solvensreglerne.
Både det eksisterende og det ændrede EF-direktiv giver mulighed herfor, men den mulighed har hidtil ikke været benyttet i den danske lovgivning.
Vi forventer, at det udvalgsarbejde er færdigt inden sommerferien.
Jeg finder også, at de kommende solvensgrænser må ses i sammenhæng med udvalgets arbejde,
og jeg vil hermed tilkendegive, at vi vil vente med at implementere EF-direktivet. I forbindelse med Erhvervsudvalgets behandling af lovforslaget agter jeg derfor at stille et ændringsforslag, som imødekommer den kritik, jeg her har hørt af forslaget om lov om finansiel virksomhed, som genindfører sjettedelsreglen.
Samtidig vil jeg i næste samling efter at have modtaget udvalgets rapport fremsætte forslag til ændring af loven, der implementerer EF-direktivet, som skal træde i kraft i 2004.
Så det er altså en imødekommelse af den kritik, der er på det område.
Der er også rejst andre tekniske spørgsmål, og der bliver selvfølgelig mulighed for at få alle de her spørgsmål besvaret.
Det, der har været vigtigt for regeringen, er, at vi lever i en tid, hvor produktgrænserne glider ind over hinanden i de enkelte institutioner, og at man også dér får en bedre mulighed for at regulere det.
Jeg ser frem til et positivt udvalgsarbejde.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-03-28:
I en tid, hvor flere og flere finansielle virksomheder beskæftiger sig med mere og mere, ser vi lovforslaget som et godt initiativ, selv om man, når man sidder og bladrer i det 400 sider lange lovforslag, godt kan trække lidt på smilebåndet over, at det skulle være regelforenkling og regelmodernisering.
Men vi erkender, at det er et skridt på vejen.
Derfor glæder vi også over, at der i og for sig ikke sker de store ændringer, men blot en sammenskrivning og ændringer på afgrænsede områder.
Vi tror, det er en vigtig proces, der bliver sat i gang her, for at vi kan få et lovkompleks på området, som er mere overskueligt.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-03-28:
Den finansielle sektor har afgørende betydning for samfundsøkonomien, virksomhederne og for den enkelte borger.
Det giver selvfølgelig denne her sektor stor magt; en magt, som i Danmark er koncentreret på ganske få hænder.
Koncentrationen i pengesektoren har udviklet sig til at være en af de højeste i EU.
En situation, der ikke bare giver meget magt til meget få mennesker, men også udnyttes til at tjene ekstra mange penge i forhold til de andre lande.
Den danske pengesektors indtjening ligger nemlig ligesom i andre lande med høj koncentration i den høje ende i EU.
Det har dog ikke stillet tørsten efter mere fortjeneste.
På det seneste har vi set, hvordan ønsket om at tjene endnu flere penge truer dankortets eksistens i den udgave, vi kender det i dag.
Der kunne altså være god grund til at diskutere, hvordan vi kunne opbygge en finansiel sektor, hvor hensynet til samfundsmæssige interesser i at opbygge et samfund baseret på bæredygtighed og hensynet til forbrugerne og demokratiet stod i centrum. Det handler det her forslag ikke om - slet ikke.
Den påståede hensigt er i stedet for forenkling, regelsanering og regelmodernisering.
Men desværre er det lidt uklart, hvem det bliver mere enkelt for.
Det er rigtigt, at der kommer færre paragraffer, og det er også rigtigt, at det bliver nemmere at sammenligne de enkelte områder inden for den finansielle sektor.
Det er selvfølgelig fint. Til gengæld bliver det mere uoverskueligt at få et overblik over den lovgivning, der gælder inden for det enkelte område.
Jeg synes ikke, at det her lovforslag giver større klarhed over og enkelhed på det finansielle område hverken set fra kundernes eller fra virksomhedernes synsvinkel.
Enhedslisten er enig i Forbrugerombudsmandens kritik af, at der ikke fastlægges klare lovregler på området for god skik og kontraktforhold.
Og vi er enige i, at de grundlæggende og basale regler, der skal gælde mellem kunde og finansiel virksomhed, burde fastsættes i loven, således at niveauet for forbrugerbeskyttelse blev fastlagt efter en åben debat.
Vi har altså en smule svært ved at se forbedringerne for kunderne i det her forslag.
Vi synes snarere, at der er tale om forringelser.
Colette L. Brix (DF), 2003-03-28:
Jeg vil give hr. Lars Barfoed ret.
Det er da noget, vi kan arbejde med hen over sommeren.
Vi ser på det som sikkerhed
for virksomhederne.
Der kan da ikke være noget galt i, at man lige ringer op og spørger den pågældende: Er du indstillet på, at vi skal bruge de her oplysninger?
Så siger du ja eller nej.
Jeg kan ikke se, at det er så besværligt.
Jeg kan godt forstå, at det med tiden i dag er vanskeligt, og jeg ved også godt, at de finansielle virksomheder synes, at det kunne være en god idé, og at deres sager bliver behandlet hurtigere.
Alt andet lige er sikkerheden meget vigtig.
Det kommer jo også an på, hvem det er, der sidder i den anden ende, og det ved hr. Lars Barfoed jo også udmærket.
Jeg er da sikker på, at alle vil behandle de forskellige oplysninger så fortroligt som overhovedet muligt. Jeg siger bare, at sikkerheden vejer tungest.
I hvert fald hos os.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-28:
Jeg er for så vidt enig med fru Colette Brix i de betragtninger om det betænkelige i bare sådan at lade følsomme oplysninger bevæge sig på tværs i koncernerne, for det kan, som fru Colette Brix meget rigtigt siger, mindre virksomheder i nogle sammenhænge føle sig utrygge ved, og der kan være problemer i forhold til persondatalovgivningen, der gør det vanskeligt.
Derfor er det også noget, der i hvert fald foreløbig ikke er medtaget i lovforslaget.
På den anden side vil jeg godt spørge fru Colette Brix, om fru Colette L. Brix ikke er enig med mig i, at der også vil være fordele for mindre virksomheder i, at man som kunde i en finansiel virksomhed, der er en del af en finansiel koncern, kan få sine forretninger klaret et sted og på en gang, i stedet for at man skal gå fra det ene selskab til det andet i forskellige finansielle anliggender.
Derfor ville det være rigtigt, at vi hen over sommeren overvejede mulighederne for at finde en balance, så man på den ene side kan udveksle sådanne fortrolige oplysninger, så det bliver mere enkel kundebehandling, der bliver tale om, men på den anden side ikke lader det ske på en sådan måde, at de små virksomheder kan føle sig utrygge ved det.
Sven Buhrkall (V), 2003-03-28:
Lad mig starte med at sige, at alene ved at se på omfanget af lovforslaget står det jo lysende klart, at vi har at gøre med en sektor, som er gennemreguleret.
Det siger jeg bestemt ikke med nogen beklagelse, faktisk tværtimod.
For et velfungerende kapitalmarked har ikke kun betydning for markedet selv og så de virksomheder, som udbyder de finansielle produkter, men det har betydning for hele samfundet.
Det har en stor betydning, at vi kan kanalisere samfundets opsparing over til vækstcentrene på en effektiv og gennemskuelig måde.
Det har betydning for renteniveauet, og det har betydning for samfundets vækst.
Tilsvarende har det også stor betydning, at man gennem forsikringer og andre finansielle instrumenter kan nedsætte risikoen og så åbne op for nye værdiskabende aktiviteter.
Selve lovforslaget består af en sammenskrivning af den eksisterende sektors specifikke lovgivning, og så er der kommet nogle ændringer ind på en række områder.
Sammenskrivningen skal sikre en højere grad af konsistens i lovgivningen, og den skal sikre, at ens produkter bliver behandlet ens, uanset hvem der står som udbyder.
Venstre bifalder en sådan harmonisering af den finansielle lovgivning og anser det som en naturlig konsekvens af den øgede integration af de finansielle markeder.
Sammenskrivning giver også et godt udgangspunkt for at finde nye indsatsområder med henblik på regelforenkling og gennemførelse af administrative lettelser.
Venstre lægger vægt på, at arbejdet kan fortsætte med inddragelse af de berørte organisationer, sådan at vi får udpeget nye indsatsområder for regelforenklingen.
Således indeholder lovforslaget f.eks. en ønskelig revision og forenkling af reglerne om ledelsens andre hverv samt om spekulationsforbuddet.
Tilsvarende sker der en mere hensigtsmæssig administrativ adgang til at videregive kundeoplysninger til brug for varetagelse af opgaver inden for forsikringskoncerner.
Tilsynet får i lovforslaget udvidede beføjelser, der i omfang og karakter må betragtes som værende afbalancerede.
Beskyttelsen af indskydernes midler vægter i den forbindelse tungt, og tilsvarende må danske regler være tilknyttet de internationale standarder på området.
Det har betydning for den rating, som danske pengeinstitutter kan opnå.
På den anden side er det helt afgørende, at man skelner skarpt mellem ledelsespligten og tilsynspligten, og for at gøre det helt klart, er det alene bestyrelsen og direktionen i den pågældende institution, der har ledelsesretten og dermed ledelsespligten.
Den tilkommer ikke tilsynet.
Og det er Venstres opfattelse, at lovforslaget har fundet en fornuftig og gennemtænkt balance på dette område.
Et sidste punkt, jeg godt vil kommentere, er de forskellige ændringer, der sker med hensyn til solvens og kapitalkrav.
På enkelte områder slækkes kravene, bl.a. på realkreditområdet, mens der på forsikringssiden sker en skærpelse i kraft af et EF-direktiv; det er de særlige bonushensættelser.
Der kan være behov for at se på disse forhold mere detaljeret i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Med disse ord skal Venstre anbefale lovforslaget.