runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-16:
Som jeg også sagde for ikke så længe siden i forbindelse med behandlingen af L 9 fra socialministeren, så er vi i Det Konservative Folkeparti af den opfattelse, at støtte- og kontaktpersonordningen har været til utrolig stor gavn for en gruppe af mennesker, ikke kun de sindslidende, som oprindelig var omfattet af ordningen, men også for den gruppe af stofmisbrugere og alkoholikere, som er kommet med i forsøgsordningerne.
Derfor, som jeg også sagde i forbindelse med L 9, er vi fra konservativ side meget glade for, at ministeren har ønsket at udskyde revisionen med det formål at få undersøgt, om det er rigtigt at få en større gruppe af mennesker ind under støtte- og kontaktpersonordningen.
Vi er også meget glade for, at det er blevet muligt at fortsætte støtte- og kontaktpersonordningen for de personer, som er omfattet af forsøgene, så man altså ikke trækker støttekontaktpersonen væk fra de mennesker, som har nydt stor gavn af vedkommende i de forsøg, som allerede er lavet.
Flere ordførere har før mig udtrykt forskellige bekymringer for, om det her nu er det rigtige.
Der er også diskussionen om, hvad der er af andre tilbud, hvordan vi får tilbuddene til at hænge sammen for de her stofmisbrugere, men der er ingen tvivl om, at viser forsøgene, at det her er den rigtige måde at hjælpe dem på, og meget tyder jo på, at det er det, så vil vi fra konservativ side til den tid også meget gerne bakke det op.
Line Barfod (EL), 2004-11-16:
Enhedslisten støtter forslaget, ligesom vi gjorde før sommerferien.
Omkring støttekontaktpersoner
generelt gav vi udtryk for, da vi for nylig behandlede lovforslaget om at udskyde revisionen, at vi mener, at de erfaringer, der allerede ligger med støttekontaktpersoner, er så gode, at vi bør gøre ordningen permanent, udvide den til flere grupper allerede nu i stedet for at udskyde det.
Vi mener så også, at vi kunne bruge anledningen til at få gennemført SF's forslag om støttekontaktpersoner til gravide stofmisbrugere.
Der har været talt noget om tvang.
Dansk Folkeparti ønsker jo i høj grad at bruge tvang og straf og kontrol som led i at bekæmpe sociale problemer.
Vi er meget, meget bange for, hvad der sker, hvis man bruger tvang.
Vi er bange for, at man skræmmer de gravide væk, at de så ikke vil komme før i sidste øjeblik.
Vi tror meget mere på at give nogle gode muligheder og gode tilbud, at vi opprioriterer det generelle arbejde med fødselsforberedelse.
Vi mener, at vi skal se nærmere på nogle af de erfaringer, der er rundtom i landet, hvor man har opprioriteret arbejdet, har givet gode muligheder for at yde særlig støtte til gravide stofmisbrugere under graviditeten, ligesom vi i øvrigt også mener, der er god brug for at yde særlig støtte til alkoholmisbrugere og andre grupper omkring deres graviditet og sikre, at den forløber bedst muligt, og at fødselen kan forløbe bedst muligt, og også at forberede den kommende mor på, hvordan man tager sig af barnet.
Derfor synes vi også, det er dybt bekymrende, at den tendens, vi desværre kan se mange steder i landet, jo er, at man skærer ned på fødselsforberedelsen, skærer ned på jordemødrene, i stedet for at opprioritere området.
Det kunne vi gøre ved at satse langt mere på forebyggende arbejde, både på at fortælle om, hvordan man undgår at blive gravid, og sørge for, at der er prævention osv. i miljøet, og der mener vi, man gør alt, alt for lidt i øjeblikket.
Det kunne man gøre langt mere ud af.
Så sammenlagt støtter vi altså, at man laver ordningen med støttekontaktpersoner og sikrer, at der er en støtte til de gravide, og at man har fokus på også at støtte kvinden i den fase af hendes liv.
Vi mener også, at der skal en del mere til end blot støttekontaktpersoner, men det kan være et skridt på vejen.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-16:
Det Radikale Venstre er ligesom sidst meget positiv over for intentionerne i det her forslag.
Vi er også glade for, at regeringen er opmærksom på det her problem, og vi er også forstående over for, at man vil vente for at se evalueringen af de forsøg, som er i gang.
Når vi kigger på de her støttepersoner til gravide, og når vi kigger på selve forslaget, så kan vi, selv om vi går meget ind for intentionerne i det, godt se nogle problemer i selve forslaget, for der må være noget med, at det skal være en kvalificeret person, som skal være støtteperson, og der må også være noget med, at når der nu kommer en person ind og får en kontakt til en gravid, så står vi jo lidt efter med en nybagt mor, der er narkoman, og det var måske meget praktisk, hvis det var den samme person, der så fortsatte som støtteperson.
Så den samlede konklusion på det her er, at vi er positive over for intentionen, og vi vil gå ind i udvalgsarbejdet med et stort engagement, fordi vi mener, det er vigtigt at få støttekontaktpersoner for narkomaner og gravide narkomaner og narkomaner, der er nybagte mødre.
Vi håber, at det ender med at bliver resultatet, og kunne det blive før 2006 og 2007, så ville vi også være glade for det.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-16:
Må jeg så ikke godt sige modsat: Hvis det er rigtigt, som ministeren siger, at folk får deres pension på grund af retssikkerhed, uanset refusionsprocenten, så ville der da ikke efter ministerens opfattelse ske noget ved at følge SF's gode forslag om at vende tilbage til en neutral finansiering, så vi havde samme refusion på førtidspension, kontanthjælp og sygedagpenge; det ville ikke ændre noget som helst i antallet af tilkendte pensioner.
Jeg skal bare have ministerens bekræftelse på, at det også er hendes opfattelse, og at man derfor uden risiko kan støtte SF's udmærkede forslag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-16:
Nej, jeg mener tværtimod, at der vil være en stor risiko forbundet med at støtte SF's beslutningsforslag – også det foreliggende her – set i relation til, at jeg synes, at det er vigtigt, at kommunerne er meget opmærksomme på at afprøve jobmuligheder og netop se på, hvad der er af arbejdsevne hos den pågældende, og finde ud af, hvordan man kan sikre, at vedkommende stadig væk har en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Jeg mener, at vi gennem fastlæggelse af refusionsprocenten på de 35 i stedet for de 50 er med til at sikre, at kommunerne er meget bevidste om at få afprøvet arbejdsmulighederne og ikke bare sender folk på førtidspension.
Men at der stadig væk er stor søgning til førtidspensionerne, kan man jo så se ud af de aktuelle tal om nytilkendelser af førtidspension.
Jeg synes, det er afgørende, at kommunerne er motiverede til at undersøge, hvad der er af arbejdsmuligheder for den pågældende.
Jeg synes, det er positivt at kunne se, at rigtig mange er kommet i fleksjob, og jeg mener, at refusionsprocenten er med til at gøre kommunerne opmærksom på, at man skal sørge for at afprøve, hvad der er af arbejdsmuligheder.
Jeg synes, at vi på førtidspensionsområdet får forskellige meldinger om, hvordan det virker, den ene uge er der det ene problem, og den anden uge er der det modsatte problem.
Men jeg kan oplyse fru Line Barfod om, at Ankestyrelsen er i gang med en praksisundersøgelse i kommunerne, så der kommer et undersøgelsesresultat til nytår, som jeg så håber kan give et bedre grundlag for at vurdere, hvordan bl.a. det med afprøvning af arbejdsevne er blevet brugt rundtom i kommunerne.
Line Barfod (EL), 2004-11-16:
Jeg glæder mig så til at se undersøgelsen.
Men har ministeren overvejet den mulighed, at når der bliver ved med at være mange, der kommer på førtidspension, kunne det være, fordi vi har nogle store arbejdsmiljøproblemer, og dem kan kommunerne ikke nødvendigvis gøre noget ved?
Hvis der f.eks. er nogle store sygehuse eller andre steder, hvor man har udliciteret rengøring og andet, og der derfor er et meget dårligt arbejdsmiljø, så mange bliver nedslidte og har behov for førtidspension, har kommunerne jo ikke nogen mulighed for at gøre noget ved det.
Hvorfor skal det gå ud over de her kommuner, og hvad er det, ministeren mener de skal gøre for at løse arbejdsmiljøproblemerne på nogle arbejdspladser, som de sådan set ikke har nogen kontakt med, hvad enten det er statslige, amtslige eller private arbejdspladser?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-16:
Jeg synes, at det er vigtigt, at kommunerne sørger for et fornuftigt samspil med andre sektorer, f.eks. for at få afklaret en borgers situation.
Så skal jeg i øvrigt gøre fru Line Barfod opmærksom på, at det, at man har udliciteret opgaven, måske netop kan betyde, at der er et bedre arbejdsmiljø på området.
Så skal jeg i øvrigt sige til fru Line Barfod, at tallene for nytilkendelser af førtidspension jo altså vidner om, at det stadig væk er på niveau med, hvad vi har set tidligere, og at der ikke er hindringer for at få tilkendt førtidspension.
Men jeg er enig i, at det er vigtigt med et hensigtsmæssigt samarbejde mellem de forskellige parter på området, så man også får truffet en afgørelse.
Hans Andersen (V), 2004-11-16:
SF har endnu en gang fremsat dette forslag om at forhøje den statslige refusion af de kommunale udgifter til førtidspension.
SF ønsker refusionsprocenten tilbage til det niveau, der var gældende før juli 1999.
Ligesom det blev fremhævet sidste gang, vi havde denne debat, vil jeg erindre om, at nedsættelsen af den statslige refusionsprocent fra 50 til 35 var en del af aftalen om finansloven for 1999.
Det var et af initiativerne i bestræbelserne på at reducere tilgangen til førtidspension og fremme det rummelige arbejdsmarked.
Formålet med at nedsætte refusionsprocenten var jo netop at tilskynde kommunerne til at gøre en ekstra indsats for deres borgere.
Kommunerne skulle motiveres til at forebygge og revalidere frem for at tildele førtidspension.
Denne tilskyndelse lå netop i at nedsætte refusionsprocenten.
Naturligvis skal personer, som af mange forskellige årsager ikke kan arbejde, tilkendes førtidspension, men i Venstre er vi af den opfattelse, at det ikke blot skal ske pr. automatik.
Der skal gøres en aktiv indsats for at forebygge og revalidere, før borgerne ender på førtidspension.
Det er som bekendt i kommunerne, tæt på den enkelte borger, at det sker bedst, så ved at give kommunerne et økonomisk incitament blandt et af incitamenterne til at gøre en aktiv indsats sikrer vi også den enkelte borger bedre.
Den enkelte borger skal mærke, at der er brug for alle i dette samfund, også selv om de har en nedsat funktionsevne.
På den baggrund kan Venstre ikke støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-16:
Jeg indrømmer, at det er meget klart, og det vil jeg godt kvittere for – klarhed i diskussioner fremmer altid forståelsen – at hensigten var at begrænse tilgangen til førtidspension.
Men modsat, siger hr. Hans Andersen, at en person, der ikke kan arbejde, til gengæld skal have pension.
Møder hr. Hans Andersen nogen sinde de sager, som jeg får mange af, fra mennesker, der har ondt i livet fysisk og psykisk, og som efter deres egen opfattelse ikke bliver hjulpet, men bliver trukket igennem ekstremt lange og smertefulde forløb?
Vil hr. Hans Andersen godt være med til at udsende det klare signal, at der er sager, hvor mennesker ikke skal trækkes igennem lange, besværlige, fysisk smertefulde forløb, men rykke direkte til pension?
Hans Andersen (V), 2004-11-16:
Det korte svar er ja.
Det er jo således, at borgeren kan bede kommunen om at tage stilling til at give førtidspension, og derfor er det korte svar ja.
Jeg er enig med hr. Villy Søvndal i, at der er forløb her, der ikke er kønne, og som, hvis man tager udgangspunkt i den enkelte borger, kan gøres langt bedre, både hvad angår at støtte den aktive indsats for at få borgeren tilbage på arbejdsmarkedet, det kan være på nedsat arbejdstid, eller at få afsluttet sagen.
Det er jo derfor, at jeg også venter på, at Ankestyrelsen kommer med en evaluering af, hvordan praksis er ude i kommunerne.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-16:
Hr. Hans Andersen sagde, og jeg citerer direkte: »Der er forløb, der ikke er kønne.«
Sådan har jeg det også, når jeg ser nogle af de her sager, hvor jeg synes, der tilføjes unødig meget smerte.
Kunne det tænkes, at det var, fordi nogle kommuner tænker rå økonomi før noget som helst andet?
Når de nu skal betale 65 pct. af en nytilkendt pension, så kommer det økonomiske incitament til at veje så tungt, at når man skal bøje arm mellem hensyn til at behandle et menneske pænt ude i kommunen og det jerngreb, regeringen i øjeblikket holder kommunerne i, så kommer det økonomiske incitament til at veje for tungt.
Er det netop ikke argumentet for, at hr. Hans Andersen burde støtte det her udmærkede forslag, så vi sikrede, at det var en rent faglig vurdering og ikke en økonomisk vurdering, der var afgørende for, om et menneske fik sin pension?
Hans Andersen (V), 2004-11-16:
Jeg synes, det er overordentlig vigtigt, at kommunerne ude lokalt går ind i de her sager med henblik på at få afdækket, om der for det enkelte menneske er en arbejdsevne tilbage, og kan man koble denne person eksempelvis sammen med et fleksjob, så er det det, man gør, for det er jo klart, at det at have noget at stå op til om morgenen i sig selv er en berigelse og er værdifuldt.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at kommunerne går ind i de her sager og får dem afgjort hurtigt, men får dem vurderet, således at er der mennesker, der kan bidrage på arbejdsmarkedet, så synes jeg, det er vigtigt, at de får den mulighed; andre sager må man så have vurderet.
Antallet af tilkendte førtidspensioner har været temmelig stabilt.
Derfor er det jo ikke sådan, at det her incitament til kommunerne med de 35 pct. har ført til en voldsom reduktion i tilkendelsen af førtidspension.
Jeg har opfattelsen af, at kommunerne faktisk arbejder meget seriøst med det her område, men jeg vil gerne medgive, at der nok også er nogle kommuner, hvor arbejdet kunne blive bedre.
Jørn Pedersen (S), 2004-11-16:
Der er ingen tvivl om, at de tanker, der også denne gang ligger bag beslutningsforslaget er sympatiske.
Vi har jo set det nogle gange, og det behøver det jo ikke at blive hverken dårligere eller bedre af, vil jeg da gerne skynde mig at sige.
Vi kan endnu ikke helt nøjagtig vide, hvordan det fungerer, men vi aftalte jo også med hinanden på daværende tidspunkt, at vi ville have en praksisundersøgelse, og det er så den, vi er på vej til at få her efter 2 år.
Det var et vigtigt element dengang, kan jeg erindre, for os, der sad og forhandlede, netop for at finde ud af, om det nu blev, som vi havde ønsket os, og som vi havde forventet.
Jeg synes også, der er noget andet, der er interessant i øjeblikket, og det er jo det her nye danmarkskort, der tegner sig.
Vi kan jo ikke helt vide endnu, hvordan det kommer til at se ud, men det er i hvert fald sikkert, at mange steder vil der komme større enheder ud af det, og mange steder meget større enheder ud af det.
Det kunne jo være, at det også tilførte kommunerne en vis øget faglig ekspertise.
Der er alligevel en ting, jeg synes er afgørende, når vi diskuterer netop den problemstilling her, og det er, at på hele det sociale område er der utrolig mange elementer i spil.
Vi har her i Folketingssalen, i udvalget, i samråd og andre steder forsøgt at få afdækket
: Hvordan er hele økonomien, og hvordan bliver økonomien omkring det sociale område?
Jeg kan bare sådan helt tilfældigt nævne grundtakstdiskussionen, som vi jo endnu ikke helt har styr på.
Det får vi jo nok på et tidspunkt.
Men i hvert tilfælde er der mange jokere i det her, og man kan sige, der kan stilles langt flere spørgsmål, end der kan gives svar på nuværende tidspunkt.
Vi må jo nok sige, at da man i sin tid, i 1999, ikke som ministeren sagde den 1. januar, men den 1. juli ændrede det her, da var der en forventning om, at man, når man startede op på den nye reform, altså den 1. januar 2003, kunne være klar med et nyt udligningssystem.
Det er jo udskudt nu, ikke én gang, men flere gange.
Derfor fremsatte vi tidligere et beslutningsforslag gående ud på, at kommunerne skulle holdes skadesløse, så der ikke kunne spekuleres i det.
Det blev der så ikke et flertal for.
Men jeg tror, det, der tegner sig i øjeblikket, er, at vi inden for en rimelig kort tid vil få mange og lange diskussioner om: Hvordan skal hele refusionssystemet være?
Hvordan skal vi udligne?
Hvordan sikrer vi, at ikke nogen områder i det her land bliver ramt hårdere end andre?
Mange spændende diskussioner.
Det gør faktisk, at vi synes, at det at tage det her nu isoleret set nok ikke vil være særlig hensigtsmæssigt, men jeg vil gerne sige, at det ikke er sådan, at vi vil afvise diskussionen, for vi mener, at den er nødvendig, men jeg tror faktisk, vi må kigge hinanden dybt i øjnene og sige, at der vil komme mange ting, hvor vi skal diskutere sammenhænge, økonomi, årsager osv.
Derfor synes vi ikke på nuværende tidspunkt, at det er en idé at gøre det lige nu, men vi er parate til at kigge på det på et senere tidspunkt.
Line Barfod (EL), 2004-11-16:
De sager, som vi hører om og om igen, hvor folk bliver sendt fra den ene arbejdsprøvning til den anden og til lægekonsulent, der sender dem videre til den ene speciallægeundersøgelse efter den anden osv., tyder ikke helt på, at retssikkerheden har det helt så godt, som ministeren anfører her.
I forlængelse af hr. Villy Søvndals spørgsmål så forstår jeg ikke helt, hvorfor ministeren mener, at det vil gå voldsomt ud over borgerne, hvis man hæver refusionssatsen.
Vi mener fra Enhedslistens side, man skulle helt op på 100 pct., så det kun var borgeren, man tog udgangspunkt i, i stedet for kommunekassen.
Men jeg kan ikke forstå, hvorfor ministeren mener, det ville være dårligt for borgeren at hæve refusionssatsen, så det, man så på, var, hvad vi kan gøre for det her menneske for at få det bedst mulige resultat, i stedet for at se på, hvad betydning det har for kommunekassen, om det er den ene eller den anden eller den tredje ydelse.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-11-16:
Dette forslag er en genfremsættelse fremsat af SF, som i sidste samling ønskede et obligatorisk tilbud om uvildige støttepersoner til gravide misbrugere.
Det lyder som et sympatisk forslag, hvis der er økonomi til ordningen.
Som forslagsstilleren sikkert allerede er bekendt med, er der allerede mange tilbud og støtteordninger til gravide misbrugere fra det offentliges side.
Det skal jo være en, der ikke kun varetager misbrugerens tarv, men i mindst lige så høj grad tænker på barnet.
Det er vigtigt, at der skabes de bedst mulige udviklings- og vækstbetingelser for barnet, hvilket jo ganske rigtigt er et led i bekæmpelsen af den negative sociale arv.
Med dette forslag kan jeg godt forstå at SF ønsker en uvildig person, der skal øge matchningsgraden mellem behov og tilbud samt skal fremme dialogen og styrke gensidig respekt mellem den gravide og de involverede socialmyndigheder.
Men dels mener vi, at den pågældende person skal være kvalificeret, dels skal tilbuddet absolut ikke stå alene.
Støttepersonen skal være kvalificeret på den måde, som sikrer, at misbrugeren får den rigtige vejledning i, hvordan hun sikrer, at barnet ikke tager skade, og oplyses om og støttes i, hvor vigtigt det er, at hun går i kontrolleret misbrugsbehandling, at hun går til svangerskabsundersøgelse, at hun fra tidligt i graviditeten har kontakt med socialforvaltningens familieafsnit.
Hvis misbrugeren f.eks. ikke kan motiveres til dette, skal støttepersonen naturligvis selv rette henvendelse til familieafsnittet.
Det er vi heller ikke i tvivl om at man fra SF's side godt er bekendt med.
Det er meget vigtigt, at støttepersonen er så kvalificeret, at pågældende ikke overinvolverer sig i misbrugeren og dermed kommer til at optræde uprofessionelt på bekostning af barnets sundhed og behov.
Det er et af de dilemmaer, vi har.
Vi mener, at familieambulatoriemodellen, der virkelig har gjort en forskel, let vil kunne etableres som et landsdækkende tilbud, der kan sikre, at alle tungt belastede misbrugere og deres børn får et kvalificeret tilbud om hjælp.
Forebyggelse på gadeplan med gratis rådgivning, gratis prævention og gratis graviditetstest som i Reden i København er ligeledes vigtig at have i alle dele af landet, således at graviditeter kan forebygges, eller at graviditeterne opdages så hurtigt, at rådgivning og støtte kan tilbydes.
Vi er ikke afvisende fra Socialdemokraternes side, men vi vil se nærmere på økonomi og øvrige tilbud i Socialudvalget, da det er vigtigt, at en gravid misbruger bliver støttet rigtigt fra starten, så det både er moren og fosteret og dermed barnets tarv, der bliver tilgodeset.
Sandy Brinck (S), 2004-11-16:
Ja, det står jo mere og mere klart, at Det Konservative Folkeparti mener, at de, som er fattige, selv er skyld i det, punktum!
Det synes jeg er godt at få frem en dag som i dag.
Fru Charlotte Dyremose sagde også et par gange i sit svar, at Det Konservative Folkeparti er imod standardydelser.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-16:
Forslagsstillerne ønsker, at der etableres obligatoriske tilbud om uvildige støttepersoner til gravide stofmisbrugere.
Formålet er at give den gravide den bedste hjælp og modvirke yderligere udstødelse.
Ved den tidligere behandling af det tilsvarende beslutningsforslag blev det tilkendegivet, at målgruppen af gravide stofmisbrugere ville blive inddraget i overvejelserne om revision af servicelovens § 80 om støtte- og kontaktpersoner til personer med sindslidelser.
Regeringen har nu fremsat et lovforslag, L 9, om ændring af servicelovens § 80, der medfører, at støtte- og kontaktpersonordningen fortsætter uændret.
Ved det fremsatte lovforslag foreslås det at udsætte revisionen af loven til folketingsåret 2006-07.
Formålet med udsættelsen af revisionen er at vente på det endelige resultat af forsøg med støtte- og kontaktpersoner til andre grupper end mennesker med sindslidelser, hjemløse og stofog alkoholmisbrugere.
Forslaget om udsættelse af revisionen skal ses i forhold til, at forsøgene på misbrugsområdet ikke er afsluttet.
Det endelige resultat af disse forsøg bør afventes, før der tages stilling til, om støtte- og kontaktpersonordningen bør udvides til også at omfatte hjemløse samt personer med alkohol- og stofmisbrugsproblemer.
Spørgsmålet om også at inddrage målgruppen af gravide stofmisbrugere i overvejelserne hænger så tæt sammen med resultaterne af erfaringerne fra de igangværende forsøg, at spørgsmålet bør behandles i sammenhæng hermed.
Når det er sagt, vil jeg gerne understrege, at der rundtom i amterne gøres et godt arbejde på dette område.
I flere amter er der nedsat tværfaglige team, og underretningspligten sikrer, at personer, der udøver offentlig tjeneste eller hverv, skal underrette kommunen, hvis de får kendskab til en gravid kvinde med alvorlige misbrugsproblemer.
Det er ofte læger og jordemødre, der først kommer i kontakt med den gravide misbruger, og derfor er der inden for Indenrigs- og Sundhedsministeriets område også udsendt regler og vejledninger for behandling af disse vanskelige sager.
Socialministeriet har udsendt en håndbog om hjælp til børn og unge gennem dialog og samarbejde med forældrene – en håndbog, der er kommet i stand ved et samarbejde mellem Socialministeriet, Undervisningsministeriet og Indenrigs- og Sundhedsministeriet.
Desværre er det sådan, at stofmisbrugende kvinder ofte først sent opdager, at de er gravide.
Og det er vigtigt, at der er en bred vifte af muligheder i den støtte, der kan ydes.
Spørgsmålet om, hvorvidt muligheden for at tildele støttepersoner også skal indgå i denne vifte, mener jeg imidlertid må afvente resultaterne af de nævnte forsøgsordninger.
Så jeg kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.