Dora Rossen (DF), 1998-05-05:
Den sag, som vi behandler i dag, har åbenbart 25-års jubilæum, og jeg er så gammel, at jeg godt kan huske debatten
dengang
Netop spørgsmålet om abort var meget følelsesladet.
I Dansk Folkeparti mener vi i hvert fald, at spørgsmålet er relevant, og som jeg lige har forstået her, trænger abortloven til en revision.
Det lyder egentlig meget godt, for i Dansk Folkeparti har vi hele tiden - og det står også i vores partiprogram - ønsket at begrænse antallet af aborter så meget som muligt.
Jeg husker lige så tydeligt, at da lovforslaget dengang kom, og det viser de tal, som ministeren lige er kommet med, var der faktisk nogle, der brugte abort som prævention.
Det var jo noget nyt, og det var så dejlig nemt.
Det ved jeg selv, for jeg kender i hvert fald nogle stykker.
Vi mener også i Dansk Folkeparti, at vi vil arbejde for, at adoption eventuelt kunne gøres nemmere for netop at få et alternativ til abort.
Vi ved jo godt, der er mangel på børn til adoption.
Det gælder jo ikke kun med hensyn til abort, det gælder lige så meget med hensyn til aids.
Her faldt tallet faktisk, fordi der blev sat en massiv kampagne ind for netop at løfte pegefingeren og sige til de unge mennesker: Nu skal I altså beskytte jer.
Det kender vi også fra os selv, da vi var unge.
Det er klart, at Dansk Folkeparti med glæde så, at tallene kunne falde yderligere, men et egentligt forbud kan der altså ikke blive tale om, for det er nu engang sådan.
Vi husker godt fra tidligere, hvordan det egentlig var en katastrofal situation, en kvinde kunne komme i, hvis hun blev gravid. Hun blev faktisk udstødt, og manden kunne gå og spille fandango.
Der var ikke én, der tog sig af kvinderne.
De skulle gemmes af vejen og have et ophold et eller andet sted.
Men der er også noget følelsesmæssigt i det, for der er
jo mange kvinder, der har det skidt bagefter.
Det har vist sig, at mange af de kvinder, der har fået en abort med skyldfølelse og det hele, lige pludselig, når der er gået nogle år og de er blevet gift, opdager, at de ikke kan få børn, og så har vi et andet problem.
Det er helt i orden, at man prøver at forbedre rådgivningen.
Jeg synes også, man skal sige til de unge mennesker, at en abort er et indgreb, og det er virkelig ikke ufarligt.
Man kunne godt forestille sig, at man sagde til dem, at de kan risikere, at de en dag ikke kan få børn, hvis de fortsætter på den måde.
Der ligger som sagt ikke en løsning lige for døren, og her er jeg enig i det, der er blevet sagt.
Det er oplysning, oplysning og kun oplysning, der skal til.
Hovedsigtet er og må være stadig faldende tal, og det synes jeg
er helt i orden.
Så kan man jo godt undre sig lidt over de 20-29-årige.
P-pillen, og hvad der nu er af præventive midler, findes, og i den gruppe er det største antal provokerede aborter.
Jeg er sikker på, at hvis tallet stadig faldt og det kunne lade sig gøre at begrænse netop det område, ville sygehusene over hele landet være ovenud lykkelige. Jeg kan godt følge fru Ester Larsen i den diskussion, som vi også længe har haft i Sønderborg. Man kan på en måde sige, at vi på den ene side redder levedygtige børn, og på den anden side afliver vi dem.
Det er lidt grotesk, og det kunne jeg godt tænke mig at vi fik en længere debat om, for det er virkelig et spørgsmål, som trænger til at blive rørt lidt ved.
Men som sagt kan vi fra Dansk Folkeparti støtte Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse, og vi vil stemme for det.