runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Seeberg (KF), 2002-12-05:
Til hr. Holger K. Nielsen: Det er meget vanskeligt for mig at sige, hvem der er terrorister, og hvem der ikke er terrorister.
Det har jeg ikke nogen viden om.
Jeg har dog ikke nogen formodning om, at han er det.
Med hensyn til Sakajev må man i hvert fald sige, at de russiske myndigheder i hvert fald ikke har kunnet løfte bevisbyrden over for de danske myndigheder.
Og man må jo formode, at hvis de havde kunnet det, ville de have gjort det, og derfor må konklusionen være, at der i hvert fald ikke er noget, der tyder på, at Sakajev er terrorist.
Så det må være mit svar på det spørgsmål.
Det, det må dreje sig om nu, er jo at få sikret et valg i Tjetjenien, få en ny forfatning og arbejde videre ad det spor.
Det er jo også det, vi fra konservativ side mener man
skal gøre.
Til hr. Kramer Mikkelsen
: Jeg kunne selvfølgelig selv have taget ordet, da hr. Kramer Mikkelsen var på som ordfører, men jeg er mere overrasket over, at Socialdemokratiet ikke kan stemme for det forslag til vedtagelse, vi har fremsat, og som man i øvrigt var enig i for et halvt år siden.
mener jeg slet ikke hører hjemme i denne her forespørgsel, men lad nu det ligge. Men jeg er uenig i det, for jeg mener ikke under de givne omstændigheder, at man kunne have handlet anderledes og gjort anderledes, end man rent faktisk har gjort fra myndighedernes side.
På den baggrund mener jeg ikke, man kan være med til at beklage noget forløb.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Igennem de senere år har vi jo set en voldsom ændring af Dansk Folkepartis udenrigspolitiske linje til mere og mere at være en linje, som handler om den kristne del af verden mod resten, og især den muslimske del, ikke den jødiske, det skal tilføjes, den kristne og den jødiske del af verden imod især den muslimske del.
Det er jo så også det, som denne konflikt bliver bragt ind i, det er en opfattelse, som Dansk Folkeparti mere og mere har, og den kan vi jo så diskutere.
Men det undrer mig, når hr. Søren Krarup så skarpt siger, at den danske regerings opgave er ikke at rejse rundt og missionere for menneskerettigheder. Derfor vil jeg godt spørge: Betyder det, at hr. Søren Krarup er uenig i, at det er den danske regerings opgave direkte og indirekte gennem det internationale samfund at fremme, at de russiske myndigheder respekterer menneskerettigheder og humanitære principper i Tjetjenien?
At det altså ikke er hr. Søren Krarups opfattelse, at det er en opgave for regeringen.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Jeg anerkender det svar, der kom, men problemet med, hvem der er terrorist, er jo mere generelt end rettet mod nogle specifikke personer, for det, som er sket ifølge den russiske opfattelse, er, at alle andre end dem, der er en del af den russiske administration i Tjetjenien, bliver betragtet som terrorister.
Det, som jo er et af de helt afgørende spørgsmål omkring en fredsløsning, er, om man kan basere en sådan udelukkende på dem, som russerne så at sige har indsat, eller om man skal have Maskhadovregeringen og de folk med sig eller ej.
Derfor er det også meget afgørende, at den danske regering - nu spørger jeg så også et regeringsparti - har en klar holdning til, at Maskhadov og Sakajev og de folk stadig væk er nogle, man skal regne med som en forudsætning for, at der kommer en fredelig politisk løsning på det her, hvilket vi jo alle sammen ønsker.
Det afgørende spørgsmål er jo, om en udvikling imod yderligere tjetjensk autonomi foregår på den forudsætning, den russiske forudsætning, at alt, hvad russerne ikke anerkender, er terrorisme.
Det er jo det, der er hovedproblemet netop nu
Jeg tror da sådan set nok, at Rusland vil give Tjetjenien mere selvstyre, forudsat at man stadig væk i Kreml kan styre tingene.
Det er jo det, der er hovedproblemet,
vil jeg gerne sige til udenrigsministeren.
Jeg håber, jeg kan få sådan nogenlunde det samme svar.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Ja, nu skal jeg jo lige kunne se fru Gitte Seeberg - det kan jeg nu, når jeg står på tæer.
Det hjælper i øvrigt også, hvis fru Gitte Seeberg rejser sig op, det må jeg sige.
Men jeg vil godt starte med at sige, at vedtagelsen i april måned jo ikke er dækkende for situationen i dag.
Hvis man skal redegøre, som forespørgslen handler om, for det dansk-tjetjenske eller russisk-danske forhold, er den vedtagelse jo ikke aktuel i dag overhovedet. Vi har haft en tjetjensk verdenskongres i Danmark.
Der er sket nogle ting i Danmark.
Der var mange gode ting i det forslag til vedtagelse, men det er overhovedet ikke brugbart efter situationen, som den ser ud i dag i betragtning af de to landes forhold.
Jeg fik næsten en fornemmelse af, at fru Gitte Seeberg var enig i, at der var mange ting i det her forslag til vedtagelse, som kunne bruges, men man kunne ikke bruge den sidste del af det.
Det er da interessant at få svar på.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Det er klart, at der her er uenighed om, hvor langt man skal gå, og hvad man præcis skal gøre ud over at diskutere med russerne.
Den uenighed var der også sidste gang.
Det var det, der førte til, at vi undlod at stemme til det forslag til vedtagelse, der blev lavet sidste gang, og derfor vil vi selvfølgelig også undlade at stemme til det forslag til vedtagelse, der er fremsat her, fordi der er en henvisning til nøjagtig det samme, og fordi vi har et andet perspektiv, som udenrigsministeren så ikke er enig i.
Jeg vil bare sige til sidst: Man har en forretning, og der er to kunder i forretningen.
Den ene person er på vej ud af forretningen, og så råber den anden kunde: Ham der, han har stjålet noget!
Hvad gør man så som indehaver?
Så kommer politiet, og så tjekker de det.
Når det så bliver konstateret, at den person ikke har stjålet noget, men at det tværtimod var noget, der blev gjort og sagt for at genere den person, hvad gør man så?
Så siger man: Det beklager vi.
Det signal mangler regeringen at sende.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Hr. Søren Krarup mente, at regeringen skulle, jeg kan ikke huske udtrykket, var det fordømme?
Det, jeg i virkeligheden synes der er grundlag for at spørge om, er: Mener hr. Søren Krarup, som ellers i øvrigt bruger mange kræfter på at snakke om grundlov og rettigheder og lovgivning og retshåndhævelse osv., at man skulle have udtrykt sin harme over og fordømmelse af en lovlig kongres i Danmark, et lovligt politisk møde, hvor en lovligt valgt politiker deltager?
Det undrer mig; det må jeg sige.
Det er ikke den stil, man ellers ser i forhold til retshåndhævelse i det danske samfund fra hr. Søren Krarups side.
Man ser sådan et manende, jeg var næsten lige ved at sige fortidigt kommunistspøgelse eller sådan noget lignende i hr. Søren Krarups indlæg, som vel i virkeligheden er lidt skægt.
Men jeg vil godt spørge: Har hr. Søren Krarup læst det forslag til vedtagelse, som er blevet fremsat her af et antal partier, nemlig Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten?
Har hr. Søren Krarup læst det forslag til vedtagelse?
Per Stig Møller (KF), 2002-12-05:
Næ, det er da rigtigt, at der nok ikke er noget at gøre ved den sidste sætning med beklagelsen, ud over at jeg jo før hørte hr. Lars Kramer Mikkelsen tilbyde den konservative ordfører at fjerne den.
Først fjerner man undskyldningen, og så vil man fjerne beklagelsen, og så nærmer vi os jo vores forslag til vedtagelse, og det kan man jo så stemme for.
Vi er ikke enig med hensyn til beklagelsen.
Man skulle selvfølgelig foretage den arrestation i den situation, man var i, og det er gået efter bogen.
Så hvorfor skulle vi beklage det?
Det er der ikke grund til at fortsætte med.
Hvis man er enig i de øvrige punkter, kan man jo stemme for vores forslag til vedtagelse, som præciserer det.
Må jeg sige til hr. Holger K. Nielsen omkring det med selvstyre, hvis man kan styre fra Kreml: Det ved hr. Holger K. Nielsen jo ikke noget om, og det ved jeg i virkeligheden
heller ikke noget om.
Det er jo det, der skal ligge i den forfatning, der skal komme frem, og som vi skal holde øje med også i Europarådet, og som så kommer til folkeafstemning.
Hvis det er det udbredte hjemmestyre, som jeg har fået at vide af Rusland at de vil levere, jamen så er det jo ikke rigtigt, at det kan styres fra Kreml.
Men forudsætningen er jo så også, at det styre, der så kommer, kan styre sig og styre sit område, og der må vi jo erkende, at hr. Maskhadov ikke havde styr på området.
Der var jo en kolossal masse ustyrlighed i området efter 1996 med en masse banditvæsen, kidnapninger, folk, der blev taget og blev handlet med, og så var der selvfølgelig også alle disse terrorhandlinger, som udgik fra Tjetjenien.
Så han havde jo ikke styr på det.
Derfor må jeg sige: Lad os nu få det nyvalg.
Det er jo heller ikke sikkert, befolkningen står bag Maskhadov i dag. Det ved hr. Holger K. Nielsen jo faktisk heller ikke.
De har jo oplevet, at han ikke kunne styre det.
Det er der ingen af os, der ved.
Så lad os da få det nyvalg.
Det er det, vi går efter at få fastholdt.
Hr. Søren Søndergaard siger så, at der er behov for en afklaring på udenrigsministermødet på mandag på grund af det med Spanien.
Jamen der er jo en afklaring; vi tog det jo op; vi satte det jo på dagsordenen.
Så det er afklaret.
Vi fik det jo på dagsordenen, og det betyder så også, at vi har haft den debat, og vi havde den også den 11. november.
Så der er såmænd ikke noget nyt behov, for vi har haft debatten blandt udenrigsministrene før den 11. november, og vi havde det på topmødet.
Vedrørende domstolen: Der har jeg svaret.
Det blev jo prøvet af min forgænger i fjor.
Jeg tror ikke, der er basis for at prøve det igen.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Jeg vil godt sige, at udtrykket »beklage forløbet af sagen og de gener, tilbageholdelsen har medført for Sakajev«, har jeg altså vanskeligt ved at se kan føre til det der toneleje om den voldsomme uenighed.
Jeg vil fastholde, at det, når udenrigsministeren mener, at debatten er kørt af sporet, ikke er forespørgerne eller undertegnede, der har været årsag til, at debatten er kørt af sporet; det er den horde af vilde vikinger fra partiet Venstre, som blev sendt på banen for at forsøge at ødelægge debatten.
Jeg vil også fastholde, at indholdet af forslaget til vedtagelse tilsyneladende er noget, udenrigsministeren er enig i.
Det kan jeg godt forstå at udenrigsministeren ikke er så glad for, men det er der sådan set ikke noget at gøre ved.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Alt er en prioritering, og det er klart, at her ligger en prioritering om, at det er vigtigere at diskutere Cuba og at diskutere Moldova end at diskutere Tjetjenien.
Det er jeg uenig i, især ud fra hvad udenrigsministeren sagde, fordi det så klart viste, at der åbenbart er behov for en afklaring i EU-kredsen, i og med at det spanske formandskab ikke har taget det op og der åbenbart er kommet en ny linje, efter at man fra regeringens side har overtaget formandskabet.
Så konstaterede jeg, at der var nogle af de ting, jeg kom med, som udenrigsministeren ikke kommenterede - omkring
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol
Det afspejler vel den kendsgerning, at her er der en uenighed, og det er så der, forskellen er.
Jeg synes, det er meget simpelt, og folk udeomkring opfatter det også som meget simpelt.
Det mindste, man kan gøre, når man har tilføjet nogle andre nogle problemer, hvad enten det er bevidst eller ej,
er, at man så giver en beklagelse eller en undskyldning.
Så enkelt er det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Umiddelbart havde jeg sådan set ikke tænkt mig, at jeg skulle have været herop, men jeg må sige, at med den her voldsomme kritik, af at Socialdemokratiet og - tror jeg - SF skulle have været med til at ødelægge debatten med det niveau, som vi havde ført den i, er jeg nødsaget til at gå herop og sige: Det var ikke os, der fra starten begyndte at tale om håndteringen af sagen, det var horder af Venstrefolk.
Boligordføreren, miljøordføreren, uddannelsesordføreren og jeg ved ikke hvem, skulle ind i en debat, som de vel dybest set, hvad man også af referatet kan se, ikke havde sat sig så godt ind i.
Derfor er jeg nødsaget til at sige, at når vi kom til at bruge meget tid på Sakajevsagen, som jo alt andet lige må siges at være en væsentlig del af den her forespørgsel, selv om det bliver sagt, at det ikke er tilfældet, så er det jo, fordi der spørges til de dansk-russiske forhold på baggrund af den tjetjenske verdenskongres i København, og jeg må altså tilstå, at jeg har vanskeligt ved at se, at det ikke skulle være et emne, der kunne inddrages i sagen.
Til ordene om, at det skulle være en ødelagt debat, vil jeg godt sige, at fra Socialdemokraternes side vælger vi at melde klart hus forbi, det er ikke os, der har ødelagt debatten.
Vi har i virkeligheden forsøgt at holde os til emnet.
Vi har i virkeligheden også forsøgt at holde os til det, der i virkeligheden var sagen.
Det, vi ønskede at få fremmet med denne her sag, er nemlig menneskerettigheder og det arbejde for menneskerettigheder, som jeg godt vil anerkende, at jeg i virkeligheden er enig med udenrigsministeren i, at et bredt flertal gerne vil arbejde for.
Mit store problem er blot, at det tilsyneladende ikke er hele regeringen, der vil det, for vi hørte en horde af ordførere fra partiet Venstre, som ønskede at ødelægge debatten.
Vi er enige i, at dialog og kritik er vejen frem, som udenrigsministeren sagde det i forbindelse med Europarådets arbejde.
Vi er enige i, at det er den måde, det her kan løses på.
Derfor synes jeg også, at der er så store elementer af det forslag til vedtagelse, vi kaster på bordet, som i virkeligheden burde være spiseligt, at jeg undrer mig over det der meget ophidsede toneleje, som kommer fra ministeren.
Så vil jeg blot ønske, at vi fremover i den her sag kan undgå at få det der underlige matchspoilende indtryk fra regeringens arbejde på det her felt, når vi andre taler om fredelige politiske løsninger på konflikten i Tjetjenien, og når vi andre taler om fredelige løsninger gennem internationale organer som EU, OSCE, Europarådet osv. Det er det, vi glæder os til at se i fremtiden, og det er de initiativer, vi glæder os til at se regeringen gå forrest med.
Vi synes ikke rigtig, vi har set dem fremlagt i dag, men har jo hørt fra ministeren i dag, at det er vejen frem, og det glæder vi os til at se.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Det er selvfølgelig noget, ministeren formentlig selv opfatter som en morsomhed, når han giver hr. Søren Krarup ret i, at venstrefløjen altid har taget fejl i udenrigspolitiske spørgsmål.
Vietnam: Det var jo selvfølgelig fuldstændig tåbeligt at gå ind for, at de amerikanske soldater fortsat skulle besætte det der land med 500.000 mennesker og bombe landet tilbage til stenalderen.
Og Pol Pot: Der husker vi jo også, hvordan venstrefløjen kritiserede denne Pol Pot og oven i købet krævede, at forbindelserne skulle afbrydes til Pol Pot.
Nogle af os gik endda så langt, at vi støttede den vietnamesiske invasion for at afsætte Pol Pot.
Det var selvfølgelig også en stor fejl.
Der var den rigtige linje selvfølgelig den, som udenrigsministerens regering stod for, som var at holde hånden over Pol Pot, fordi han var amerikanernes ven. Sådan kan vi jo diskutere fortiden, men hvis vi nu lige et øjeblik koncentrerer os om Tjetjenien, som er på dagsordenen, vil jeg spørge: Hvad er alternativet?
Set ud fra Enhedslistens synspunkt er alternativet at bruge konkrete skridt i stedet for udelukkende at sige noget, og der, hvor man har valgt at lade være med at sige noget, er det at sige noget.
De konkrete skridt er Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Der er ikke sket reelle fremskridt i Tjetjenien, hvad angår overgreb og idømmelse af straf for overgreb.
Derfor er det nødvendigt, når man har en klub, der hedder Europarådet, at man fra den danske stats side siger: Vi laver en statsklage over for Rusland; vi tager en sag om de menneskerettighedskrænkelser, der foregår i Tjetjenien.
I EU kunne man jo også gøre noget konkret.
Jeg forstår på alle de ting, som udenrigsministeren siger om, hvordan man har ændret den kurs, som var under det spanske formandskab, hvor man åbenbart overhovedet ikke tog det op, at der altså er et problem inde i EU-kredsen.
Strålende.
Men så står man her med dagsordenen for et rådsmøde for almindelige anliggender og eksterne forbindelser, og der er 27 punkter på dagsordenen; der skal diskuteres Cuba, og der skal diskuteres Moldova, og der skal diskuteres det ene og det andet og det tredje.
Og så tænker man: Nå, men så skal man vel også lige på et eller andet tidspunkt diskutere Tjetjenien.
Jeg går ud fra, at det er en dagsorden, hvor ikke mindst den danske regering har haft en stor finger med i spillet.
Og det sker altså lige efter, at ministeren har fortalt, at der er et kæmpeproblem i EU, fordi mange af dem i virkeligheden ikke vil gøre noget ved spørgsmålet - f.eks. det spanske formandskab - og så tager man det ikke op og diskuterer det.
Det kunne man jo f.eks. gøre.
Jeg synes, det havde været et godt sted at tage den diskussion.
Det sidste, man kunne gøre, som jeg ville nævne her, men ikke får nok tid til - det må blive i et senere indlæg - er et spørgsmål om en beklagelse, som jeg også synes var en måde klart at markere over for Rusland, at den måde, de har kørt det her på, er uacceptabel, og at vi ikke ønsker at være en del af deres spil.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2002-12-05:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Jann Sjursen, desværre ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Kristeligt Folkeparti er enig med regeringen i, at situationen i Tjetjenien er kompleks, mildest talt. Vi er også enige i, at det helt afgørende er, at der findes en politisk vej til løsning af konflikten mellem Rusland og Tjetjenien.
Desværre er en sådan ikke umiddelbart til at få øje på.
Men det helt afgørende er, at Danmark og EU ved enhver given lejlighed tager dette spørgsmål op over for Rusland.
Det er nemlig Rusland, der bærer et enormt ansvar for de mange menneskeliv, der er gået tabt i Tjetjenien.
Danmark må fordømme de meget alvorlige overgreb på menneskerettighederne, der finder sted i Tjetjenien, og vi må tage afstand fra brug af vold og terror.
Det er dog fremskridt i forhold til det spanske formandskab.
Forespørgerne har i debatten lagt megen vægt på regeringens håndtering af sagen vedrørende Akhmed Sakajev.
Det kan jo på sin vis undre, når forespørgslen er rettet til udenrigsministeren.
I givet fald
burde forespørgslen også være rettet til justitsministeren.
Kristeligt Folkeparti mener ikke, at der er grund til at rette kritik mod regeringen for håndteringen af Sakajevsagen.
Først og fremmest har regeringen forsvaret foreningsfriheden, da Rusland forsøgte at få stoppet Tjetjenienkonferencen.
Dernæst har regeringen jo selv vedgået fejl undervejs, f.eks. vedrørende tolkningen.
Endelig mener vi ikke, at regeringen eller Danmark skylder Sakajev en undskyldning; det gør om nogen Rusland. Da forslaget fra SF, Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og Enhedslisten efter Kristeligt Folkepartis opfattelse indeholder en ubetinget kritik af regeringen for håndteringen af Sakajevsagen, kan vi ikke stemme for dette.
Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse støtter vi, idet Kristeligt Folkeparti stemte for den vedtagelse, forslaget henviser til, og fordi vi ikke finder anledning til at kritisere regeringen for dens håndtering af Sakajevsagen.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-12-05:
Det Radikale Venstres ordfører, hr. Niels Helveg Petersen, kan ikke være til stede her i dag, så jeg skal sige følgende på hans vegne: Allerførst vil jeg takke ministeren for en udmærket besvarelse, Det Radikale Venstre skal på linje med ministeren understrege, at en løsning på Tjetjenienkrisen selvsagt må bygge på respekt for Ruslands territoriale integritet.
Situationen i Tjetjenien er dybt ulykkelig.
Ingen løsning er i sigte.
Mens den nuværende ulykkelige situation fortsætter, synker Tjetjenien dybere og dybere ned i et økonomisk og socialt morads med titusinder af flygtninge og fordrevne.
Vold, modvold, forråelse og terrorisme accelererer, og en politisk løsning fortoner sig.
Terrorismen kulminerede med terrorhandlingen i teatret i Moskva, der fik så tragisk en udgang.
Det Radikale Venstre må på det skarpeste tage afstand
fra disse handlinger, som yderligere har skadet fredsbestræbelserne.
Konferencen om fred i Tjetjenien, der fandt sted samtidig med terroren i teatret i Moskva, førte til skarpe russiske reaktioner med krav om aflysning af konferencen i København. Det er ikke den russiske regering, heller ikke den danske, der skal bestemme, hvilke møder der skal holdes i Danmark.
Men friheden til at holde møder er ikke meget værd, hvis man umiddelbart efter arresterer deltagerne.
Det var, hvad der skete.
Derfor blev den danske offentlighed også temmelig chokeret, da Sakajev blev fængslet.
Det var jo et helt modsat signal.
Der blev begået fejl.
Rigsadvokaten har beklaget den sene underretning af justitsministeren; senere blev der begået fejl ved udpegning af tolk.
Det efterlod indtryk af noget rod.
Heldigvis er Sakajev nu løsladt, og en lidt pinlig sag er forbi.
Tilbage står forholdet til Rusland.
Danmark har en klar interesse i et godt forhold til Rusland, og jeg finder også, at Danmark igennem mange år har gjort sig umage med at skabe et sådant godt forhold.
Det vil muligvis tage nogen tid, men fra dansk side skal vi fortsætte med at vise god vilje. Jeg tror også, at Rusland har interesse i et godt forhold til Danmark, som er et fredeligt lille land medlem af både EU og NATO og sammen med Rusland også af Østersørådet.
Endelig skal jeg sige, at Det Radikale Venstre støtter det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstiller af.
Gitte Seeberg (KF), 2002-12-05:
Der kan være andre ting, man kan være enig i i det forslag til vedtagelse, som Socialdemokratiet og andre har fremsat, og jeg tror såmænd heller ikke, vi er så uenige, når det kommer til stykket, men vi synes, at vores egen er mere dækkende.
Til hr. Holger K. Nielsen: Som jeg kort var inde på før, så drejer det sig jo om, at der også skal være et valg i Tjetjenien.
Men indtil videre må man jo sige, at hvis der er et mandat, så er det jo ham, der sidder på det nu. Men det er min klare opfattelse, at det ikke bare er de tjetjenere, som man kan sige russerne selv har sat ind, der skal forhandles med.
De, der skal forhandles med, er selvfølgelig dem, der har den folkelige opbakning og det folkelige mandat.
Men man kan jo heller ikke komme udenom, at Maskhadov har haft - det er i hvert fald fremgået af mine oplysninger - nogen tilknytning og også samarbejde med meget voldelige kræfter i Tjetjenien.
Men det bedste er selvfølgelig, at man får valget, og at man har en, der sidder på et egentligt folkeligt mandat.
Det kan undre, at man kan gøre hvad som helst, men politiet kan jo altså ikke gøre andet, når der kommer en henvendelse, og det er vi jo også enige i.
Om russerne så har haft andre motiver, tror jeg, vi må lade være op til hver især selv at bedømme.
Det kan jeg ikke svare på.