Margrethe Vestager (RV), 2005-01-14:
Der er også set med radikale øjne gode elementer i forslaget.
Det er ikke desto mindre ikke det, som jeg vil bruge min taletid på i dag.
Det gode er forholdsvis enkle ting, og det er også til at overskue, og det virkelig gode er i øvrigt også puttet i udvalgsarbejde.
For selv om forslaget her vist har været længe undervejs, så kunne man ikke forholde sig til det spørgsmål, som vel optager universiteterne allermest, nemlig deres evne til overhovedet at begå sig i udlandet med danske uddannelser.
I stedet for vil jeg opholde mig lidt ved det principielle, det helt principielle, som vi diskuterer i dag, og som ingen af regeringsordførerne eller ordføreren for Dansk Folkeparti naturligvis overhovedet har opholdt sig ved, nemlig at vi nu for første gang skal til at opkræve betaling for universitetsstudier i Danmark.
Det er det, der er det principielle, det er det, der er til diskussion.
Danske universitetsstudier skal kunne sælges til borgere fra ikke-EU- og ikke-EØS-lande.
Det handler ikke om danske studerende, det handler ikke om EU-studerende, det handler ikke om EØS-studerende, det handler ikke om studerende, der i øvrigt er omfattet af aftaler, det handler ikke om de studerende, der kan få stipendier.
Hvor mange omfatter det så?
Der står faktisk slet ingenting.
Der står ingenting om, hvordan det ser ud for nærværende, og der er ingen forventning om, hvordan det skal blive – ingen forventning om, hvordan det skal blive.
Det gør, at man må få den tanke, at lovforslaget her er sat i verden, for at vi vænner os til, at der betales for universitetsstudier i Danmark.
Nu skal man selvfølgelig ikke være mistænksom.
Jeg er sikker på, at ministeren har mange gode intentioner, men det virker alligevel påfaldende, at lovforslaget overhovedet ikke siger noget om, hvad der vil være de praktiske effekter: hvor mange der kommer, hvor stor en del af økonomien det vil komme til at udgøre, eller hvilken dynamik det sætter i gang på universitetet, at der pludselig er betalende studerende.
Ikke et ord!
Og der er jo ellers folk, som både har fantasi og forestillingsevne, som kunne have været skribenter på forslaget.
Jeg er sikker på, at man godt kunne have gjort sig de overvejelser, hvis man havde villet.
Men lovforslaget siger ikke noget om, hvilken mulighed man har, hvis det viser sig, at omkostningerne er højere end det konkrete taxameter.
Det siger heller ikke noget om, hvad der skal ske, hvis omkostningerne er lavere end taxameteret.
Er det så taxametrene, der skal reguleres, eller er det her, ministeren skal bruge sin bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler for udarbejdelse af beregningsgrundlaget, så vi får omkostningerne til at passe til taxameteret?
Det er selvfølgelig også en mulighed.
Man kunne også have valgt den enkle løsning: at betalingen svarer til taxameteret.
Og spørgsmålene tårner sig jo op, i det øjeblik man begynder at bureaukratisere hele det internationaliseringsarbejde, som pågår.
For spørgsmålet rejser sig jo: Vil det så være et universitetsinternt anliggende, hvad der skal ske betalingsmæssigt, hvis nu den studerende vil skifte studium, hvis nu man vil tage et dyrere studium end det, man er gået i gang med, eller et billigere studium end det, man er gået i gang med?
Og kan man det, eller ændrer det ens opholdsgrundlag?
I dag bestemmer universiteterne selv, om de vil optage udenlandske studerende af den type, der kommer til at betale i fremtiden.
Derfor vil jeg jo gerne spørge ministeren, om det her er en underspillet kritik af universiteternes praksis.
Er det, som Venstres ordfører siger, de forkerte, der fylder op?
Bruger universiteterne det her som en pengemaskine, fordi de ikke kan få det til at nå sammen, så er det måske en anden kur, der skal til, end det at gøre danske universitetsstudier til betalingsstudier.
Og når man får den idé, at det kunne være en skjult kritik, så er det, fordi ministeren får bemyndigelse til at forholde sig til, om det er de rigtige, der kommer.
Ministeren har bemyndigelse til at forholde sig til, om universiteterne optager dem, der er fagligt bedst kvalificerede.
Jeg synes, der rejser sig mange interessante spørgsmål, og vi håber, vi kan få en egentlig og grundig udvalgsbehandling, fordi det er det helt principielle, der er på spil, nemlig at nu skal der til at være betaling for danske universitetsstudier.
Vi har meget svært ved at se, hvad det er for nogle fordele, man opnår.
Det handler ikke om danske studerende, ikke om EU-studerende, ikke om EØS-studerende, ikke om studerende, der er omfattet af aftaler i øvrigt, ikke om de studerende, der får stipendier.
Hvem er omfattet?
Hvad skal det bruges til?
Hvorfor skal det fremsættes nu?
Vi er fulde af spørgsmål.
Vi glæder os til at få de interessante svar fra ministeren.