runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-10:
Så vil jeg prøve at stille et spørgsmål, som det måske er muligt at få et svar på, for vi er enige om, at vi her snakker om nogle mennesker, der rent faktisk har fået asyl i Danmark; vi er enige om, at det er nogle, der er her; vi er enige om, at ministeren har gjort opmærksom på, at der stort set ikke er nogen af de mennesker, som står for at blive sendt hjem.
Nu plejer hr. Jesper Langballe at snakke så positivt om integration sådan ved festlige lejligheder, og jeg kunne godt tænke mig at vide, om ikke det vil være et fremskridt for integrationen, hvis de mennesker eller flere af dem eller nogle af dem så hurtigt som overhovedet muligt kommer ud i arbejde og får 52 ugers arbejde.
Vil det ikke netop være det, som er hele målsætningen, når vi snakker integration, nemlig at de så hurtigt som muligt får en tilknytning til det danske arbejdsmarked?
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Nu kan jeg godt se, hvori misforståelsen af mine ord består, og jeg tror også, det var det, der gjorde sig gældende for hr. Morten Østergaards vedkommende.
Jeg synes ellers, jeg sagde det meget klart: Efter vores mening skal flygtninge aldrig nogen sinde have permanent opholdstilladelse, for derved omtryller man jo, som jeg sagde, en flygtning til en indvandrer.
Men en flygtning er en flygtning, og det vil sige, at en flygtning skal tilbage på et eller andet tidspunkt, hvor det er muligt.
Og hvis det aldrig bliver muligt, ja, så er det en meget trist historie, men fremtiden kan vi altså ikke forpagte.
Derfor vil jeg også sige, at det så problematiserer det begreb, der hedder flygtninges integration, for skal en mand integreres, hvis han skal sendes tilbage til et andet land?
Det er jo et meget stort spørgsmål.
Hvis han står lige foran tilbagesendelse, er vi vel enige om, at det skal han ikke.
Nej, det er ærligt og redeligt ikke uden videre en fordel, at folk bliver integreret på arbejdsmarkedet, hvis de står lige foran hjemsendelse, for integration på arbejdsmarkedet betyder jo, at de mennesker og ikke mindst deres børn knytter nogle bånd, som gør ondt, når de bliver revet over og de pågældende skal sendes tilbage igen.
Så derfor skal man tænke sig
godt om.
Jeg vil minde om, at den socialdemokratiske indenrigsminister Kjærbøl i slutningen af og lige efter besættelsen sørgede for, at de tyske flygtninge, der kom hertil, ikke på nogen måde blev integreret.
Det var simpelt hen selve hovedmålet, at de ikke blev det, for han var fuldstændig klar over, hvilke tragedier der så ville være, når de skulle sendes tilbage.
Det eksisterer ikke nogen steder.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Jeg er enig i beskrivelsen, som fru Irene Simonsen giver.
Det her forslag giver jo, som jeg ser det, en slags ret til at få den tilladelse, i stedet for at man skal søge om den.
Men det betyder ikke, at der er et stort, principielt skel, fordi man får en retsmulighed for at få det her ophold, hvor man i det, som regeringen siger, skal søge om det.
Og så synes jeg, at vi måske kunne snakke om det, hvis det, der er indvendingen, er, at der er åbnet for meget ved at sige 52 uger.
Irene Simonsen (V), 2006-05-10:
Det kan det, for vi har en asylpolitik, og så har vi en politik om indvandring på arbejdsmarkedet.
Det er to forskellige lovsæt.
Jeg tror, at jeg kender hr. Steen Gade godt nok til at vide, at hr. Steen Gade altid er meget godt inde i loven.
Så det er jeg slet ikke i tvivl om at jeg ikke behøver at belære hr. Steen Gade om.
Når man er her som asylant, betyder det, at hvis man har været her i 7 år og stadig væk ikke har en mulighed for at vende hjem, så er vi så storsindede – jeg synes, det er i orden – at man får varigt ophold, for så kan det være, at drømmene om, at der kan være et liv at vende tilbage til, begynder at briste lidt.
Men det at få et job er jo et helt andet grundlag at være her på.
Hvis der inden for de 7 år bliver fred hjemme, og man ikke har et job, ikke er integreret, så skal man hjem.
Hvis man har et arbejde, så har man mulighed for at søge et andet opholdsgrundlag.
Men så er man jo heller ikke asylsøger mere, for så er der fred hjemme.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Det her handler jo om asylansøgere, som har tilladelse, men hvor vi diskuterer spørgsmålet om, hvorvidt de skal hjem.
Derfor forstår jeg ikke, hvordan det kan sammenlignes med alle mulige arbejdssituationer.
Irene Simonsen (V), 2006-05-10:
For det her handler udelukkende om, at hvis man som asylant i Danmark, altså med et asylgrundlag, har et asylophold her og bliver integreret på den måde, at man får arbejde, og der så bliver ro i hjemlandet inden for de her 7 år, så man i princippet skal hjem igen, så har man mulighed for, som det er i dag, at søge et arbejds- og opholdsgrundlag.
Der er det jo væsentligt at sige, at hvis hr. Steen Gade kigger rundt i hele verden, kan han se, at når man skal rundt og arbejde i andre lande, betyder det jo ikke, at man, fordi man kommer ud i en periode for at arbejde, f.eks. til Bangkok, hvor der er mange, også danskere, der rejser ud og arbejder, så har et permanent ophold der resten af sit liv.
Så jeg vil gerne høre, om det er det, hr. Steen Gade går efter, altså at hvis man har arbejdet i 52 uger i Danmark, så har man permanent ophold, hvilket man i øvrigt ikke får i resten af verden, i hvert fald ikke i store dele af verden.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Det var i hvert fald ikke et spørgsmål, så jeg synes da egentlig, at hr. Langballe er ganske meget smittet af det, han kritiserer.
Men jeg vil bare sige, at meldingen fra mig har været, at jeg gerne vil have en mere sikker retstilstand her.
Hvis vi havde en diskussion om, hvorvidt længden skulle være 52 uger eller noget andet, så synes jeg, det var en helt anden sag.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Jeg forventede såmænd ikke, at hr. Steen Gade ville tage stilling til, hvad jeg prøvede at sige, for jeg forventer i og for sig ikke en diskussion, hvor diskussionspartneren, i hvert fald ikke for venstrefløjens vedkommende, selv er med i det, de siger.
Jeg forventer en diskussion, og det er det, vi også får, hvor man siger til A, at A jo er uenig med B, i stedet for at forholde sig til sin egen uenighed med A og så prøve at drøfte, hvad der er ret og rimeligt.
Det er sådan en diskussionsform, som er meget formalistisk.
Jeg tror, at hvis man har opholdt sig alt for mange år på Christiansborg, så er det sådan noget, man godt kunne blive smittet af.
Jeg håber ikke selv, at jeg bliver det lige foreløbig.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Det var jo den sædvanlige sang fra Dansk Folkeparti om landet, der flyder med mælk og honning, og at alle vil her til landet.
Det er jo lidt svært at svare på.
Det, jeg bare kan konstatere, er, at regeringen egentlig har samme grundtilgang, og de eksisterende regler er sådan, at man faktisk kan få nogle tilladelser her.
Så er det så spørgsmålet, om man skal gøre det til en retstilstand, og om man skal gøre den tilgang lidt bredere.
Det er vel, hvad det handler om.
Det er jo ikke sådan, at der er et kæmpe skisma imellem det forslag her og så det, som integrationsministeren sagde her.
Det kan vi godt diskutere, men det er jo ikke en ladeport, og det vil føre til en bedre retstilstand.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Det er sandelig godt, at hr. Steen Gade nu har opdaget, at der er nuanceforskelle mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
Men når hr. Steen Gade siger, at det her – måske med baggrund i min fortalelse for et øjeblik siden – ikke har noget med tilstrømning at gøre, så vil jeg spørge hr. Steen Gade, om ikke det har noget med tilstrømning at gøre, at man efter at have været i beskæftigelse i 52 uger i fætterens pizzeria, eller hvor det nu kan være, kan få permanent opholdstilladelse og derefter få slægten bragt herop.
Først og fremmest vil jeg spørge hr. Steen Gade, om han lagde mærke til, at straks efter maj 2002, da vi havde offentliggjort den nye udlændingepolitik, faldt tilstrømningen øjeblikkelig drastisk.
Hvorfor gjorde den det?
Fordi jungletrommerne gik, der var sendt et signal til menneskesmuglerne om, at det alligevel ikke var landet, der flød med mælk og honning.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Jeg tror, vi nu har fået afklaret, at det her forslag ikke handler om tilstrømningen, men altså handler om nogle, der har eller har haft tilladelse til at være her, og spørgsmålet om, hvorvidt de så kan blive eller skal sendes hjem.
For som jeg har forstået regeringen, så siger den, at den egentlig synes, det er o.k., at nogle, der er her i landet under bestemte omstændigheder, kan få lov at blive her, herunder også hvis de har arbejde i længere perioder.
Så er der måske heller ikke grund til den krigeriske tone, for det, der står i det her forslag, er jo, at man i stedet for at gå ud fra særregler, lidt indviklede og meget skønsbetonede betragtninger om, hvem der må blive her, når de er meget velintegrerede, så i det her forslag går over til at have en fast regel for, hvornår de kan.
Det betyder, at de menneskers retstilstand er forbedret.
Det betyder, at man har renere linjer med hensyn til, hvad vi gør i det her land.
Virkningen vil selvfølgelig også være, at der gives et incitament til de flygtninge, der er her og har opholdstilladelser af forskellig art, så de gør en særlig indsats for at blive integreret i samfundet.
Vi ved alle, at den afgørende integrationsfaktor er arbejde, og derfor er jeg enig i, at det vil være rigtigt at stille en betingelse her om arbejde i en længere periode.
Så har der været mange indvendinger med hensyn til, om sådan nogle regler ikke kan omgås.
Det er i hvert fald den venlige version af det, som Venstres ordfører sagde.
Jamen det kan de jo, men det handler så ligesom med andre regler i vores samfund om at sørge for, at de bliver kontrolleret.
Vi har regler om 52 ugers arbejde masser af andre steder i det her samfund.
Og hvis det var den slags indvendinger, der var kommet fra de partier, der har talt meget imod det, så kunne jeg forstå det, for så kunne man begynde at diskutere det under et udvalgsarbejde.
Jeg skal sige på SF’s vegne, at vi synes, det er rimeligt at få en ordentlig retstilstand og faste regler på det her område.
Vi synes, det er rimeligt at give et incitament til folk, der er her i en længere periode, som det her handler om, og som ikke kan blive sendt hjem, give dem en mulighed for hurtigere at kunne få permanent opholdstilladelse.
Og det vil sige, at vi støtter forslagets grundlæggende tanker.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-10:
Da den konservative ordfører, fru Henriette Kjær, ikke kan være til stede, skal jeg kort oplæse hendes tale: I Det Konservative Folkeparti kan vi ikke støtte dette forslag.
Vi mener, at det vil lukke op for utrolig mange permanente ophold, som ikke er begrundet i tilknytning til landet, mangel på arbejdskraft eller anden relevant begrundelse.
Det er selvfølgelig meget positivt, at mennesker, der er kommet hertil som flygtninge og har fået opholdstilladelse, kommer ud på arbejdsmarkedet og dermed kan forsørge sig selv og deres familier.
Men hele flygtningebegrebet går jo ud på, at vi skal yde folk beskyttelse, når de er i fare i deres hjemland, men at de skal retur, når der er fred i landet.
Derfor er det ikke rimeligt at give flygtninge, der har haft fast arbejde i 1 år, permanent ophold.
De regler, vi har i dag om jobkortordningen, mulighed for studieophold samt de regler for ophold, ministeren nævner, hvor der er mulighed for at få tidsubegrænset ophold allerede efter 5 års ophold i Danmark, hvis udlændinge har været i arbejde de seneste 3 år, finder vi ganske tilstrækkelige, og er der tale om særlig velintegrerede udlændinge, er der mulighed for at få tidsubegrænset ophold allerede efter 3 år.
Derudover gælder de almindelige regler om opholdstilladelse også for flygtninge.
En flygtning ansat inden for et område, hvor der er mangel på arbejdskraft, kan godt få opholdstilladelse på den baggrund.
Så vi er altså ganske tilfredse med de regler, der gælder i dag.
Men ud over det skal vi jo diskutere, om der skal laves nye regler, der tilskynder højt kvalificeret arbejdskraft til at søge job i Danmark, og hvordan vi indretter reglerne, så det bliver muligt at besætte de job, hvor vi har mangel på kvalificerede ansøgere i Danmark.
Alt dette er en del af velfærdsforhandlingerne, og de forhandlinger foregår jo som bekendt lige i øjeblikket, så nu må vi se, hvad resultatet bliver.
Men som sagt afviser vi dette forslag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-10:
Jeg ved egentlig godt, at hr. Jesper Langballe har et mildt sagt meget afslappet forhold til konventioner også på det her område og derfor overhovedet ikke vil operere med noget, der hedder permanent opholdstilladelse.
Men vi bliver nødt til lige at tage udgangspunkt i den virkelighed, vi lever i, og med den virkelighed, vi lever i, må det jo handle om, at de mennesker, som har fået asyl, som bor her, og som på et eller andet tidspunkt i alle tilfælde skal tilbydes en permanent opholdstilladelse, så hurtigt som muligt integreres i det danske samfund.
Det er virkelig en fantastisk god ting, hvis man får folk integreret på arbejdsmarkedet så hurtigt som overhovedet muligt.
Det er bare et spørgsmål om, hvorvidt det ikke er en fordel, at de er integreret på arbejdsmarkedet.
Eller synes hr. Jesper Langballe, at det er en ulempe, og at man skal holde folk væk fra arbejdsmarkedet med det håb så at kunne sende dem hjem igen?
Det er det, jeg forstår at hr. Jesper Langballe siger.
Pia Gjellerup (S), 2006-05-10:
Jeg glæder mig over, at skatteministeren nu efter 5 år er kommet til den erkendelse, at dette med at sænke skatten på arbejde var der jo en regering før skatteministerens regering der gerne ville.
Den satsede så højt på det, at den gjorde det i sammenhæng med, at den så sikrede, at der blev betalt skat på en mere miljørigtig måde, nemlig ved de grønne afgifter.
Så tak for at få sat det på plads.
Jeg vil stadig sige, at med de bittesmå ændringer, der er lavet i grønne afgifter i denne regerings tid, må man sige, at det med kritikken af, at det før var røde skatter og at det nu med de der bittesmå ændringer er blevet grønne afgifter, har vi så også fået sat på plads.
Skatteministeren svarede faktisk ikke på spørgsmålet, hvornår man prioriterer efterviden eller førviden.
Men jeg kan forstå, at skatteministeren mener, at et forslag her om at skaffe sig mere viden må blive tilsidesat af nogle forslag, som regeringen, selv før den har skaffet sig viden om dem, har prioriteret.
Det synes jeg er en meget ærgerlig forretningsgang, og det siger noget om, at det ikke er en særlig ambitiøs tilgang, regeringen har til at miljøoptimere de grønne afgifter.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
Vi kan jo se i referatet, om det var mig, der hørte korrekt, eller om det var hr. Vesselbo, der rettede sin betragtning til til realiteten, nemlig at regeringen ikke vil lave en analyse af hele situationen.
Jeg kunne have lyst til at spørge om skævvridningerne.
Alle ved jo, at der opstår skævvridninger, hvis man ikke justerer den slags ting løbende.
Hvem er det, der har ansvaret i dag for afgifterne, herunder f.eks. afgift på biobrændsel i varmeværker?
Er det den tidligere regering for 5 år siden, eller det hr. Eyvind Vesselbos rege ring?
Hvem har ansvaret for de afgifter, der er i dag?
Er det mig, eller er det hr. Eyvind Vesselbo?
Kristian Jensen (V), 2006-05-10:
Jeg tror ikke, fru Pia Gjellerup helt hørte efter, hvorledes jeg svarede hr. Steen Gade på spørgsmålet om røde afgifter og grønne afgifter.
Det, som regeringen har sagt igennem længere tid, er, at en lang række af de afgifter, der blev indført under et mantra om, at det var grønne afgifter, rent faktisk er, som vi – indrømmet, polemisk – har sagt, røde skatter.
Det kan man have et helt legitimt ønske om at gøre.
Det er et politisk valg at vælge at lægge afgift på nogle ting for at fylde statskassen op.
Man skal bare lade være med at kalde det en miljøafgift.
Det gælder f.eks. CO2-afgiften, der netop på grund af indførelsen af kvotesystemet ikke har nogen påvirkning på, hvor meget den danske udledning er, men hvor det er kvoterne, der fastsætter, hvor meget der udledes fra dansk side.
Og derfor er CO2-afgiften klart en rød skat.
Så kan man så spørge: Hvorfor opretholder vi den så?
Jo, hvis vi har økonomisk råderum til at prioritere lavere skatter, så er det jo sådan, at vi har valgt at prioritere lavere skat på arbejde først.
Og det er sådan set ikke noget forgjort i.
Jeg har ikke mere tid lige nu, men der kommer sikkert et spørgsmål mere, så kan jeg fortsætte.
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til fru Lissa Mathiasen, at det jo lige præcis er det, vi gør: Vi lytter.
Nu bliver der indkaldt til et møde.
Jeg synes faktisk, det ikke kun er at række hånden frem, men det er også at vise meget stor åbenhed, at man lytter til, hvad der måtte være.
Jeg vil så blot sige til fru Lissa Mathiasen, at når det gælder kommunikation, er det, som regeringen har sat i værk, jo lige præcis at få forklaret ikke mindst køberne: Hvad er det præcis, I kan forvente jer?
så de ikke sidder med skuffede forventninger og tror, at tilstandsrapporten og ejerskifteforsikringen ligesom er en sikkerhed for, at uanset hvad der sker, så er de dækket hundrede procent økonomisk ind.
Jeg tror altså, det er meget vigtigt, at det arbejde bliver sat i gang, for det, der typisk virker overraskende og skuffende på almindelige borgere, der ikke sådan følger de her regler specifikt, er, hvis deres forventninger ikke helt bliver indfriet.
Så det bliver der altså allerede taget hånd om.
Som sagt må vi jo lytte til, hvad organisationerne siger.
Det et da muligt, at nogle organisationer gerne vil have en udvidelse, men det kan så være, at andre organisationer siger: Jamen så skal det også koste noget mere.
Og så er enigheden der lige pludselig ikke længere.
Så jeg vil sige, at der bliver lyttet til, hvad der bliver sagt på det møde.
Jeg synes bare, at man skal holde fast i, at de grundlæggende principper i en ordning, der faktisk fungerer ganske godt, skal vi ikke til at pille ved.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Nej, jeg er tværtimod meget optaget af, at vi ikke bare bevarer ordningen, men at vi også gør den bedre, så troværdigheden kan blive oprettet.
Det er derfor, jeg stiller det spørgsmål, om ministeren vil være indstillet på at lytte, hvis de kommer i fællesskab og kan anbefale en plusmodel, som de selv kalder det.
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil starte med at sige til fru Lissa Mathiasen, at jeg altså stadig væk må fastholde, at 95 pct. af alle tegner en ejerskifteforsikring, og at otte ud af ti ifølge Real Danias egen rapport faktisk mener, at det her er en ordning, som er af god værdi, og som kan bruges til noget.
Men naturligvis har der været sager fremme i pressen, og som jeg har sagt til fru Lissa Mathiasen, har det jo også betydet, at regeringen har valgt at sige, at der er nogle ting, der ikke fungerer godt nok.
Der er nogle steder, hvor der har været en berettiget kritik, og det er man under Økonomi- og Erhvervsministeriet lige nu ved at rette op på ved at føre den handlingsplan ud i livet, som regeringen har tilkendegivet.
Jeg vil sige til fru Lissa Mathiasen, at jeg ikke i dag kan tage stilling til, hvorvidt der skal foretages yderligere ændringer.
Nu bliver der indkaldt til et møde i Justitsministeriet, hvor man lytter til de berørte organisationer.
Det bliver spændende at høre, om de overhovedet er enige eller det er flere forskellige veje, de egentlig vil gå.
Men det, jeg synes er mest interessant, er selvfølgelig, hvad det er for bud, de måtte have på, hvad det er for justeringer, der skal til, for at ordningen bliver mere velfungerende.
Det, der bare for regeringen er helt afgørende, er, at det er en ordning, som mange er tilfredse med, som mange tegner, og som mange ønsker at bevare, og den skal vi ikke ødelægge ved at ændre de grundlæggende principper, hvilket kan komme til at betyde, at enten sælger eller køber ikke kan være med, enten fordi det bliver for dyrt, eller fordi det bliver så vidtgående, at ingen sælger tør binde sig op på det.
Jeg tror faktisk, at fru Lissa Mathiasen og Folketinget er enige i, at der alligevel er så meget succes med den her ordning, at vi ikke skal ødelægge den ved at lave nogle grundlæggende ændringer, der kan ødelægge det hele.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Nu er det jo sådan, at de sidste adskillige år har der været diskussion omkring tilstandsrapporter og ejerskifteforsikringer, en diskussion, som beror på kritik – og en meget kraftig kritik: kritik af sjusk og kritik af manglende uvildighed.
Vi har gentagne gange i løbet af de sidste år opfordret til, at der blev nedsat en service/arbejdsgruppe under Justitsministeriet, som kan sætte sig ned og finde ud af, hvordan man skal revidere det her, så vi fik ryddet op, så vi fik uvildigheden, og så vi kom sjusk til livs.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg ikke oplever, at det er gået så godt med de mange gentagne forsøg på at gå ind og sige: Nu laver vi en bedre kontrol.
Vi må konstatere, at den sidste rapport fra Real Dania Fonden jo viser, at vi ikke er kommet ondet til livs.
Ministeren siger jo også selv, at nu strammer man op en gang til.
Det, jeg godt vil høre, er lidt i forhold til mit sidste spørgsmål: Er ministeren indstillet på – som vi ved det er ønsket fra parterne – at gå ind og se på ikke bare at lave en opstramning, sådan så vi laver en status quo, men generelt at gå ind og se på, hvordan en modernisering kan udformes, så den tilgodeser de meget store investeringer, folk laver, når de handler hus?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til fru Lissa Mathiasen, at da Real Dania offentliggjorde en rapport den 1. februar i år om boligejernes erfaringer med huseftersynsordningen, fremgik det rent faktisk af rapporten, at otte ud af ti boligejere har tillid til, at tilstandsrapporterne er udarbejdet på et objektivt og uvildigt grundlag, samt at rapporterne afslører de alvorligste skader.
Jeg er derfor ikke helt enig i forudsætningerne, at forbrugerne ikke har tillid til ordningen.
Det mener jeg vil være en for voldsom generalisering at sige.
Det, der anføres i Real Danias rapport, er imidlertid, at mediernes billede af ordningen vedrørende bl.a. sjusk ved udarbejdelse af tilstandsrapporter vil kunne få antallet af utilfredse forbrugere til at vokse.
Som nævnt ved min tidligere besvarelse i dag har vi i løbet af 2005 i Justitsministeriet afholdt en række møder med relevante organisationer, og med baggrund i dette input besluttede regeringen jo at iværksætte initiativer, som jeg allerede har redegjort for i den tidligere besvarelse.
Erhvervs- og Byggestyrelsen er nu i gang med at gennemføre en handlingsplan, der styrker den eksisterende kontrol og indfører skærpede sanktioner på området, og desuden gennemfører styrelsen en kommunikationsplan, sådan som jeg også redegjorde for over for både fru Lissa Mathiasen og hr. Magnus Heunicke.
Det er min opfattelse, at de her initiativer vil medvirke til, at der fortsat er en høj grad af tillid til ordningen.
Så jeg vil sige til fru Lissa Mathiasen, at jeg faktisk synes, at vi allerede har gjort meget for at rette op på de ting, som jeg synes var åbenlyse at få gjort noget ved, men jeg har også positivt tilkendegivet, at der nu er indledt en samtalerunde, så vi kan høre, hvad det er, organisationerne yderligere efterspørger.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Spørgsmålet er jo i al sin enkelthed: Hvad vil ministeren gøre for at genetablere den fulde tillid til huseftersynsordningen og ejerskifteforsikringerne?
Det, jeg synes er væsentligt, er egentlig, om ministeren i dag vil kunne åbne lidt for: Hvordan får man et fyldestgørende beslutningsgrundlag, som køberen kan fæste lid til og støtte sig på i forbindelse med købet af huset?
Det er jo det, der rent faktisk var tænkt med ordningen fra dens oprindelse.
»Hvad vil ministeren gøre for at genetablere den fulde tillid til huseftersynsordningen og ejerskifteforsikringerne?«