runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Toft (S), 2003-03-25:
Lovændringen om cpr-registeret sigter jo meget på at bringe lovgivningen i overensstemmelse med praksis, og det ser vi ikke at der er noget i vejen for, så længe praksis virker rimelig, og det har den gjort i det tilfælde her.
Vi mener, at det er helt tilladeligt, at vi giver personer, hvis arbejde betyder, at de skal rejse meget, lov til at opretholde deres registrering her i landet og dermed også få lov til at betale skat her i landet.
Vi har dog et par ting, som vi gerne vil have afklaret lidt nærmere i forbindelse med udvalgsbehandlingen, f.eks. om vi kan komme begrebet arbejds- og opholdsmønster lidt nærmere.
Som det står skrevet i lovforslaget, hvor langturschauffører, håndværkere, søfolk og medlemmer af Europa-Parlamentet er nævnt, virker det helt oplagt.
Jeg vil godt gå lidt tættere på, hvad »med flere« dækker over, så vi undgår uklarhed om det i fremtiden.
Jeg vil godt slå fast, at vi er meget tilfredse med, at medlemmer af Europa-Parlamentet direkte er nævnt i lovforslaget.
Vi går med andre ord positivt ind i udvalgsarbejdet og ser frem til, at lovgivningen bringes i overensstemmelse med den udmærkede praksis, der hidtil har været på området.
Line Barfod (EL), 2003-03-25:
Som de øvrige ordførere mener vi også fra Enhedslistens side, at det er vældig positivt, at der her bliver åbnet op for, at almindelige mennesker kan indberette de bivirkninger, de har oplevet ved et lægemiddel.
Det har jo tydeligt vist sig, at det var der et behov for.
Vi synes også, det er positivt, at der kommer lidt strammere regler for lægemiddelindustrien, selv om vi jo egentlig synes, at det bedste havde været, hvis det offentlige overtog forskningsforpligtelsen og forpligtelsen til at udvikle og producere lægemidler.
Men vi er godt klar over, at det nok tager lidt tid, før vi kan opnå flertal for et sådant forslag. Vi mener dog, det ville være godt, hvis vi i hvert fald kunne komme så langt, at man kunne sikre, at der var en klar adskillelse mellem lægemiddelindustrien, der har en interesse i at få udviklet et produkt, og så de læger, der skal tale med patienterne i forhold til forsøg, så lægen ikke kan have nogen personlig økonomisk interesse i udfaldet af et forsøg eller i at få forsøgspersoner med, så man ikke kan rejse mistanke om, at lægen påvirker patienterne, fordi han selv kan tjene penge på det.
Det burde være muligt at få sådanne regler.
I forhold til lovforslaget, som det ligger, er jeg ligesom fru Lene Garsdal i forhold til persondataloven og de bemærkninger, Datatilsynet er kommet med, optaget af at få afklaret, hvad der kan være af problemer, så vi sikrer os, at vi ikke gennemfører noget, der er i strid med persondataloven. Så bliver der jo i § 24 b indført mulighed for, at man kan komme ind på virksomheder og andre steder uden retskendelse.
Jeg har bemærket, at man i lovforslagets bemærkninger tager højde for, at når Retssikkerhedskommissionen på et tidspunkt er færdig med sit arbejde, vil der muligvis skulle ændres noget igen, men det mener jeg også at vi er nødt til at se nøjere på og også få det afgrænset.
Jeg går ud fra, at når der står i § 24 b, stk. 2, nr. 3, at Lægemiddelstyrelsens repræsentanter har adgang uden retskendelse til andre steder, der er berørt af forsøgets gennemførelse, betyder det ikke, at hvis jeg er med i et forsøg, kan de komme i mit hjem uden retskendelse.
Men den slags synes jeg det kunne være rart af få afklaret under udvalgsarbejdet.
Hvad er egentlig rækkevidden af den bestemmelse, man indfører her?
Endelig har jeg et spørgsmål omkring § 55, hvor man ændrer apotekerne på sygehusenes mulighed for at sælge lægemidler til andre sygehuse, apoteker osv., hvor man skriver, at det kun er sygehusejerens egne apoteker, altså f.eks. inden for ét amt, man kan sælge til.
Jeg vil høre: Hvad er baggrunden for, at man mener, det er nødvendigt at lave den begrænsning?
Det kunne da godt være, der var nogle fordele i, at nogle sygehusapoteker kunne specialisere sig i bestemte produkter, som de så kunne sælge til apotekerne i resten af landet, i stedet for at man kun må sælge til sit eget amt.
Hvad er egentlig begrundelsen for den indskrænkning?
Generelt synes vi, det er positivt, men der er nogle ting, der må afklares nærmere under udvalgsarbejdet.
Marianne Jelved (RV), 2003-03-25:
Vi går ind for, at vi sikrer lægemidlers kvalitet endnu bedre, end de er i dag, at vi implementerer de EF-direktiver, der er tale om, og at det medfører, at der er nye bestemmelser, der styrker god klinisk praksis.
Vi er også meget positive over for, at der er en styrkelse af overvågning af bivirkninger.
Vi går ind for de tre elementer, der ligger i lovforslaget, herunder at borgerne får mulighed for at medvirke til indberetning af bivirkninger, og at der kommer et bivirkningsråd i stedet for et nævn.
Vi går også ind for, at Lægemiddelstyrelsen kan aflægge inspektionsbesøg uden retskendelse på en lægemiddelvirksomhed, på sygehuse, i praksisser osv.
Men Det Radikale Venstre støtter regeringen i dette forslag.
Alt i alt tror jeg ikke, at ministeren får problemer med Det Radikale Venstre ved dette lovforslag.
Lene Garsdal (SF), 2003-03-25:
Dette lovforslag indeholder elementer, som er en opfølgning på Letigensagen.
SF hilser med tilfredshed, at det fokus, som Letigensagen satte på hele området for lægemiddelssikkerhed, nu har resulteret i et forslag, som vil forbedre systemerne til sikring af lægemidlers kvalitet og dermed også patientsikkerheden.
I SF hilser vi med tilfredshed, at borgerne selv får mulighed for at indberette bivirkninger, og at apotekerne får en pligt til at rådgive og vejlede borgeren.
Jeg vil dog gerne høre ministeren, om forslaget lægger op til, at der skal anvendes de skemaer, som apotekerne tilbyder, eller om borgeren også på anden måde kan indberette. Det er også positivt, at indberetningspligten for medicinalpersoner udvides ud over de 2 år for alvorlige og uventede bivirkninger.
Som noget nyt får vi så et nyt bivirkningsråd med repræsentanter fra bl.a. forbrugere og behandlere til at rådgive Lægemiddelstyrelsen, som årligt skal redegøre for indberetningerne.
Samlet set ser SF det positivt med det større fokus på hele bivirkningsområdet.
Så skal Lægemiddelstyrelsen indberette alle bivirkningerne videre til Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering.
Tilsvarende er reglerne ikke på plads, så Lægemiddelstyrelsen kan føre kontrol med lægemiddelvirksomheder de steder, hvor der gennemføres kliniske forsøg.
Det ville jeg jo også gerne have bekræftet kommer på plads, inden det bliver gennemført.
I det hele taget finder vi i SF, at det er et meget teknisk forslag, hvor ministeren med udgangspunkt i meget detaljerede retningslinjer også fra Kommissionen får beføjelser til nærmere at udforme regler.
Så hvordan reglerne bliver i den sidste ende, er vanskeligt at overskue på nuværende tidspunkt.
Men jeg håber, at udvalgsarbejdet vil give svar på en del af spørgsmålene.
Vi ser også med tilfredshed, at lægemiddelvirksomheder får pligt til at indberette flere oplysninger, og at indehaveren af en markedsføringstilladelse forpligtes til at give Lægemiddelstyrelsen meddelelse om enhver væsentlig ny oplysning af betydning for at vurdere lægemidlets fordele og risici.
Jeg vil gerne høre, om de bestemmelser ville have sikret, at Letigen ville være trukket tilbage fra markedet, hvis reglerne her havde været gældende på daværende tidspunkt.
Jeg finder det nok tvivlsomt med de muligheder, Lægemiddelstyrelsen får for at ophæve en markedsføringstilladelse.
Så finder vi også, det er positivt, at der gennemføres regler for god klinisk praksis, så de ensartes og optimeres i EU.
Men det undrer mig noget, at den særlige standard ikke er nævnt ved navn i selve lovteksten, men kun i bemærkningerne.
Endelig finder vi det også positivt, at der med forslaget lægges op til et nærmere samarbejde mellem Lægemiddelstyrelsen og Den Centrale Videnskabsetiske Komité, og at begge skal godkende forsøg med personer.
Til slut vil jeg sige, at det undrer mig noget, at Lægemiddelstyrelsen får mulighed for at få dækket nogle af udgifterne til behandling af ansøgningerne om godkendelse og kontrol af kliniske forsøg ved at opkræve gebyrer.
Vil det ikke være i strid med regeringens skattestop?
Men med de usikkerheder, jeg har nævnt, støtter SF forslaget.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-03-25:
Som det allerede har været nævnt, er der i det her lovforslag to hovedelementer.
For det første nye bestemmelser vedrørende kliniske lægemiddelforsøg og for det andet en styrket overvågning af bivirkninger ved lægemidler.
Med hensyn til det første giver lovforslaget hjemmel til dansk gennemførelse af dele af et EF-direktiv om anvendelse af god klinisk praksis.
Nogle dele af dette direktiv vil blive gennemført, når vi senere i denne samling forhåbentlig vedtager L 107 om bl.a. de videnskabsetiske komitésystemer, og de øvrige dele kan altså gennemføres med dette lovforslag.
Med hensyn til det andet, styrket overvågning af bivirkninger ved medicin, er det jo en sag, der har været i fokus bl.a. i forbindelse med slankemidlet Letigen.
Den styrkede overvågning, der foreslås i lovforslaget her,
vil bl.a. blive gennemført ved, at det fremover bliver muligt for patienter eller pårørende at indberette bivirkninger.
Det kan enten ske ved, at patienten eller den pårørende selv indberetter det, eller ved, at patienten eller den pårørende får hjælp til indberetningen af apoteket eller lægen.
Det ligger også i lovforslaget, at medicinalpersoner får skærpet deres indberetningspligt.
Det skal ske, ved at indberetningspligten fremover ikke skal være begrænset til de første 2 år efter godkendelsen, men under visse nærmere betingelser skal omfatte hele den periode, hvor lægemidlet markedsføres.
Endelig bliver der en ny adgang for Lægemiddelstyrelsen til at kontrollere, at virksomhederne overholder deres indberetnings- og overvågningsforpligtelser, ved at styrelsen kan aflægge inspektionsbesøg på virksomheden. Samlet set opfatter vi i Det konservative Folkeparti lovforslaget som et positivt fremskridt for patienternes sikkerhed, og vi kan støtte lovforslaget.
Lars Barfoed (KF), 2003-03-26:
Jeg forstår på hr. Jørn Jespersen, at man formodentlig kunne have kompenseret ansøgerlandene på anden vis end via landbrugsstøtte, således at de havde været tilfredse med det og ikke havde forlangt landbrugsstøtte i det omfang, der nu er tale om.
Det synes jeg er interessant, og det kunne da måske tjene til inspiration for fremtidige forhandlinger.
Jeg vil gerne spørge mere konkret: Hvad forestiller hr. Jørn Jespersen sig, at man kunne have kompenseret med, således at landbrugsbefolkningerne i de østeuropæiske lande havde været tilfredse med det, uden at en sådan anden form for støtte havde haft akkurat den samme skadelige effekt som den nuværende landbrugsstøtte?
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
I SF har vi hele tiden været varme tilhængere af Østudvidelsen.
Men det forhindrer da ikke, at man ved siden af forsøger at lave en aftale med ansøgerlandene, som er så gunstig ud fra andre hensyn som mulig.
Min pointe var blot, at hvis man havde taget landbrugsspørgsmålet op noget tidligere i stedet for at vente til sent på efteråret, kunne det jo godt være, at det havde været muligt at få en aftale mellem Frankrig og Tyskland plus nogle aftaler med ansøgerlandene, hvor man gav dem fordele på andre måder, som havde gjort, at det hele kunne gå op.
Det kan vi selvfølgelig ikke vide med sikkerhed, for forsøget blev ikke gjort, men det ville have været vores råd, at man gjorde det forsøg.
Det gjorde man ikke; man ventede til sidste øjeblik; man så passivt til, at der kom en aftale om, at det hele blev forlænget til 2013.
Jeg kan da godt have nogle i Venstre mistænkt for, at det er man såmænd ikke så ked af, for så kan man udadtil sige det, som fru Charlotte Antonsen siger, nemlig at man går ind for den der langsigtede afvikling, men nu er man desværre blevet nødt til i forbindelse med Østudvidelsen at forlænge landbrugsordningerne til 2013.
Så er det problem jo ligesom udskudt.
Det ser vi gang på gang fra Venstres side.
Der er meget lang afstand mellem principperne og den praktiske handling.
Så er der spørgsmålet om det hormonbehandlede kød.
Ja, det er jo ikke et problem for ulandene.
Det er et problem mellem USA og EU, og jeg mener faktisk, at der er gode, faglige beviser for, i hvert fald en kraftig dokumentation
for, at det er skadeligt med de hormonstoffer
Man kan se, at de steder i USA, hvor man har brugt det, og hvor man ved, at der er bestemte typer af kræft, er der en sammenhæng mellem brugen af hormon i oksekødsproduktionen og en overhyppighed af de pågældende kræftformer.
Så det synes jeg er velbegrundet, og der bør være faste regler for, at man med henvisning til den type dokumentation og også ud fra et forsigtighedsprincip kan sige, at her kan man ikke acceptere importen.
Så ulandshensynet er i centrum, ikke en underkastelse af forskellige industrihensyn i USA.
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Jamen spørgsmålet er, hvad der er den største skandale.
Det, jeg hører hr. Jørn Jespersen svare mig, er, at der nok ikke var sket noget med Østudvidelsen, selv om vi havde forholdt os anderledes og mere håndfast til midterrevideringen af landbrugsordningerne.
Her må jeg sige, at for mig at se er det klart den største skandale, at SF på den måde har været villig til at ofre hele Østudvidelsen på grundlag af nogle krav på landbrugsområdet.
For os - og det gælder såmænd også hr. Kristian Jensen -
har der været et klart ønske om at prioritere Østudvidelsen i den givne situation.
Men derfor har vi alligevel, som også hr. Lars Barfoed lige har redegjort for, naturligvis et ønske om på længere sigt at fjerne alle støtteordningerne.
Henrik Vestergaard (V), 2003-03-26:
Det er rigtigt, at når vi tager alle de overordnede principper, synes det, som om alle er enige, og når vi så dykker ned i substansen, fortoner det sig nogle gange.
Derfor siger hr. Jørn Jespersen jo også, at vi skal være konkrete.
Til det om fødevaresikkerhed: EU har jo et forbehold mod hormonbehandlet kød.
Det er sådan set fair nok at have.
Så må det være rimeligt nok, at man sætter en forskningsindsats i gang og spørger, om vi så kan påvise, at det er til fare for forbrugerne.
På fem punkter har EU ikke været i stand til det, til trods for at man nu har sat sine fremmeste folk til det gennem 5-6-7 år.
Hvis hr. Jørn Jespersen nu skal være konkret, betyder det så, at når man ikke kan påvise, at det er til skade for forbrugerne - i øvrigt er der jo adskillige lande i verden, hvor man har spist det i 30-40 år - at det er en af de ting, som EU skal fjerne?
Lars Barfoed (KF), 2003-03-26:
Jeg synes, at hr. Jørn Jespersen forenkler tingene ganske betragtelig.
Jeg vil gerne starte med at sige, at vi er fuldstændig enige i det grundsynspunkt, at landbrugsstøtten skal sættes ned og fjernes så hurtigt som overhovedet muligt.
Ingen tvivl om det.
Jeg vil gerne spørge hr. Jørn Jespersen, om hr. Jørn Jespersen ikke er bekendt med, når han kritiserer det danske EU-formandskab for, at man ikke tidligere havde fået afklaret tingene, end man gjorde, at Danmark rent faktisk først overtog formandskabet den 1. juli og dermed ikke havde mulighed for en tidligere afklaring. For det andet vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen, om hr. Jørn Jespersen mener, at ansøgerlandene ville have accepteret en optagelse i Den Europæiske Union på et grundlag, hvor landbrugsstøtten havde været væsentlig lavere end det, der er resultatet nu.
Med de spørgsmål vil jeg gerne sige, at der er mange forskellige hensyn, der skal tages.
Det er en kompliceret problemstilling, og det er ikke så enkelt, som jeg synes
hr. Jørn Jespersen forsøger at fremstille det her.
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Jeg var egentlig helt bange for, at der ikke var nogen af de unge Venstreløver, der ville tage ordet her og spørge om noget, men der kom da trods alt to, en hun- og en hanløve, hvorimod de fleste af de rigtig unge liberale løver er væk i dag.
Nu ved jeg ikke, hvor de gemmer sig.
For det første er der Østudvidelsen: Skulle
vi have prioriteret anderledes?
Ja, det skulle vi.
Vi skulle have sørget for, at det spørgsmål blev afklaret langt tidligere i processen med ansøgerlandene, så det ikke var muligt for Frankrig at tage udvidelsen som gidsel og dermed presse en fortsættelse af landbrugsordningerne til 2013 igennem.
Nu er der sket det katastrofale, at man solgte landbrugsstøtten, sådan at den i beløbsstørrelse fortsætter uændret til 2013, og det gør det meget sværere at reformere den.
Så det var virkelig dårligt håndværk, der blev lavet i forbindelse med de forhandlinger.
Så bliver der spurgt til den grønne boks.
Jamen jeg synes, at også den skal afskaffes hurtigst muligt.
Al landbrugsstøtte bør afvikles, jo før jo bedre, for det forvrider produktionen og er til skade for de fattige.
Til det om fødevaresikkerhed: Jeg mener, at man skal sørge for, at fødevaresikkerhed ikke bliver en handelshindring.
Det er svært, det vil jeg medgive, men det kan jo bl.a. ske ved, at man stiller meget kritiske spørgsmål til de regler for fødevaresikkerhed, man laver, og spørger, om de også er velbegrundede, samt at man, når man laver dem velbegrundede, støtter ulandene i at kunne opfylde dem.
Så skal jeg til sidst sige om landbrugsstøtten, der er en skandale,
som fru Charlotte Antonsen fremhæver
jeg har sagt, at det blev jeg inspireret til, da jeg læste et interview med fru Charlotte Antonsens partifælle, hr. Kristian Jensen, i Berlingske Tidende sidste fredag under overskriften: »Landbrugsstøtten er en skandale«.
Det er et interview på baggrund af en ny bog, han har skrevet, der hedder »Hurra for globaliseringen«.
Det er en glimrende bog, hvor han gør sig til talsmand for en meget hurtig afskaffelse af landbrugsstøtten.
Jeg er helt enig med hr. Kristian Jensen på det her område, og derfor håber jeg selvfølgelig også, at han stemmer for vores forslag til vedtagelse.
Henrik Vestergaard (V), 2003-03-26:
Vi hørte udenrigsministeren sige om det generelle i WTO, at udviklingslandene havde nogle bekymringer omkring miljørettigheder og arbejdstagerrettigheder.
Hr. Jørn Jespersen foreslår nu en hurtig afvikling af alle former for landbrugsstøtte, men der er jo også noget, der hedder fødevaresikkerhed, som for nogle udviklingslande også godt kan forekomme som en ny, skal vi kalde det teknisk handelshindring for udviklingslandene.
Hr. Jørn Jespersen er jo normalt en af bannerførerne for en meget, meget, meget høj fødevaresikkerhed, sågar særregler i Danmark i forhold til EU. Hvilke betragtninger har hr. Jørn Jespersen gjort sig om fødevaresikkerhed som, skal vi sige teknisk handelshindring i forhold til udviklingslandene?
Charlotte Antonsen (V), 2003-03-26:
Når det af forslaget til vedtagelse fremgår, at SF mener, at EU's landbrugspolitik er en skandale, så vil jeg gerne spørge SF's ordfører, om man ønsker, at vi skulle have prioriteret det anderledes, sidst vi drøftede landbrugspolitik i EU, hvor det jo kom ind som et led i Østudvidelsen. Skulle vi da have prioriteret landbrugspolitikken frem for Østudvidelsen?
Er det det, hr. Jørn Jespersen mener?
For det er jo konsekvensen af det, der står her i forslaget til vedtagelse.
Så har jeg et spørgsmål til.
Nu er der jo tre bokse med forskellige former for statsstøtte.
Hr. Jørn Jespersen har overhovedet ikke nævnt den grønne boks i sit forslag til vedtagelse.
Hvor hurtigt skal den afvikles?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-03-26:
Jeg tror, vi snakker forbi hinanden, for jeg kan høre ministeren svare på noget andet, end jeg spørger om.
Ministeren svarer på den situation, der har været og er i Basra med hensyn til vandforsyningen, og jeg har naturligvis noteret mig, at Røde Kors har været inde at afhjælpe en del
af problemerne, vist ikke dem alle, men en del af problemerne med vandforsyning
Det er en indsats, jeg naturligvis har meget, meget stor respekt for.
Det punkt er nok det eneste, vi lige her og nu kan være enige om.
Men det, jeg spørger om, er, hvad man gør i en situation, hvor der kommer måske millioner af flygtninge også i den centrale del af landet omkring Bagdad?
Der fornemmer jeg, at man kun har forholdsvis tågede forestillinger om, hvad der skal ske.
Men det kan da være, at ministeren har nogle planer, som vi andre endnu ikke er blevet orienteret om.
Og ministeren sagde jo, at Folketinget løbende ville blive orienteret om udviklingen, selv om det ganske vist ikke er sket siden i mandags, og selv om ministeren møder frem i Folketinget om onsdagen og lader som om, at Folketinget får en vældig løbende orientering.
Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Danmark er involveret i to krige i den store verden i øjeblikket.
Den ene er den mod Irak, og den er ikke emnet for vores debat i dag.
Den anden krig, som Danmark desværre er meget aktivt involveret i, er en mere stille krig, som foregår på de bonede gulve i WTO's hovedkvarter i Genève, og i den krig kommer det store slag, det i hvert fald foreløbig store slag, til at stå på ministerkonferencen i Mexico til september. Denne stille krig fra EU's og Danmarks side mod de fattige i verden handler om handel, men den er i sine konsekvenser ikke mindre blodig og lemlæstende for verdens fattige mennesker; det er en krig, hvor de rige står over for de fattige, og hvor EU på landbrugsområdet er de fattige landes hovedmodstander.
Konsekvenserne af EU's og de andre rige landes landbrugsstøtte er sult, mangel på rent vand, dårligere adgang til uddannelse og mangel på sundhed i alle verdens fattige lande, fordi vi med vores landbrugsstøtte og øvrige protektionisme nægter de fattige adgang for deres varer til vores marked, udsætter dem for urimelig konkurrence på verdensmarkedet og oven i købet dumper vores overskudsproduktion med yderligere støtte på deres markeder.
Den nuværende danske statsminister har skrevet mange kronikker og artikler om handel som vejen ud af fattigdom
, men når det kommer til stykket, når der skal tages fat og handles, så nægter vi de fattige den mulighed for at handle og arbejde sig ud af deres fattigdom, og det er efter SF's opfattelse et uklædeligt dobbeltspil. Dertil kommer, at landbrugsstøtten uden tvivl er nøglen til succes eller fiasko for WTO-forhandlingerne mere generelt og måske i virkeligheden også for hele WTO's eksistens.
I SF lægger vi meget vægt på international lov og orden også på handelsområdet, og derfor er det også afgørende for os, at forhandlingerne ikke bringer WTO's eksistens i fare, men tværtimod fører til fremskridt og yderligere regulerede liberaliseringer på hele det område, som WTO dækker.
Der er også en lang række andre emner til behandling i WTO i den kommende handelsrunde.
Vi har jo spørgsmålet om miljø, hvor der bør bringes meget større overensstemmelse ind mellem handelsreglerne og den internationale miljøregulering.
Vi har spørgsmålet om de intellektuelle rettigheder, om de fattige landes adgang til medicin og såsæd osv.
Vi har løfterne, som allerede er afgivet til de fattige lande, om en speciel og differentieret behandling og om at gøre noget ved den urimelige brug af anti-dumping.
Vi har spørgsmålet om investeringer og konkurrence.
Så der er sådan set nok at tage fat på.
Men det afgørende er, at alle disse emner kan vi ikke komme i gang med på en seriøs måde, før vi får løst spørgsmålet om landbrugsstøtten, og før de rige lande, specielt EU, kommer med nogle grundlæggende imødekommelser af ulandene.
Derfor er det afgørende her op til fristen den 1. april at høre om den danske regerings påtænkte initiativer og position i forhandlingerne.
Besvarelse