Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-17:
Jeg kan forstå, at statsministeren meget gerne vil bruge sin taletid på grundlovsspørgsmålet, og derfor vil jeg gerne give statsministeren lejlighed til at forholde sig mere til det.
Ingen udlændinge kan få indfødsret uden ved lov, står der i § 44, stk. 1.
Altså kunne man forestille sig en lovgivning, som ikke var i strid med grundloven, hvor Folketinget sagde, at alle mellem 18 og skulle vi sige 87 år administrativt kunne tildeles indfødsret, hvis de underskrev en erklæring?
Ville det også være i overensstemmelse med grundloven? Eller mener statsministeren ikke, at der er en idé i, at der står, at indfødsret tildeles ved lov, og at der ligger i det, at man skal have en behandling af pågældende her i Folketinget ved en lovbehandling?
Jeg må altså sige til statsministeren, at det er statsministeren, der gør det her både komisk og, undskyld udtrykket, lidt latterligt.
Det er altså lidt latterligt at sige, at man ikke må stille spørgsmål under spørgetiden i dag, fordi man rejste det samme spørgsmål i går.
Når justitsministeren i går henviste til i dag, må jeg da gå ud fra, at jeg skal rejse spørgsmålet i dag og få svar, og at statsministeren selvfølgelig er velforberedt på det, justitsministeren har sparket videre til dagens debat. Jeg mener slet ikke, bolden i den henseende ligger hos Dansk Folkeparti.
Den ligger hos regeringen, og det kan godt være, der er et internt kommunikationsproblem mellem justitsministeren og statsministeren.
Det, vi skal blande os i, er, at Socialdemokratiets medlem af Erhvervsudvalget, hr. Claus Larsen-Jensen, siger: I øjeblikket dækker forsikringen ikke for de forretningsdrivende, så derfor tager vi op, om ikke statskassen skal åbnes i det her tilfælde.
Derfor stiller vi spørgsmålet, og så siger
statsministeren: Jamen erstatningsretten forpligter ikke det offentlige til at dække noget.
Jo, men jeg kan så forstå på statsministeren, at det ikke er tilstrækkeligt at stille syv spørgsmål i den mundtlige spørgetid hernede.
Vi skal nok op på 30-40 spørgsmål eller det, forretningsordenen nu tillader at 13 medlemmer fra Dansk Folkeparti kan stille af spørgsmål, når vi skal ud i den detaljeringsgrad.
Men jeg kan så love statsministeren, at det gør vi gerne, og så kan vi sidde hernede alle de onsdage, statsministeren er i landet, og have 20-30 spørgsmål på dagsordenen i den mundtlige spørgetid.
Hvis det er det, statsministeren lægger op til, gør vi selvfølgelig gerne det og kommer statsministeren i møde på det punkt.
Jeg vil fastholde, at det ligger inden for spørgsmålets rammer at spørge til grundlovens § 44 og spørge, hvor grænsen går for, hvem Folketinget kan bestemme der administrativt kan bevilges indfødsret til, og om det er sådan, at Folketinget i virkeligheden kunne bestemme, at alle rødhårede udlændinge kan gå ned på statsamtet og få indfødsret, uanset alder.
Jeg vil sige til statsministeren, at det her går hverken ud på pindehuggeri eller drilleri.
Det her går ud på, at statsministeren bl.a. har sagt til Dansk Folkeparti: Koncentrer jer nu om, hvordan man får en bedre integration af fremmede i det her samfund.
Koncentrer jer nu om, hvordan man får løst problemerne frem for alene at fokusere på de problemer, der er i, at det danske samfund modtager så mange fremmede hvert eneste år.
Når vi så her i Folketingssalen forsøger at behandle det, så skal vi minsandten også have skudt i skoene, at det drejer sig om pindehuggeri og drilleri.
Det gør det ikke!
Men jeg vil sige til statsministeren, at det jo ikke bare er Dansk Folkeparti, som har fornemmelsen af, at integrationen er slået fuldstændig fejl.
Det var faktisk også det, statsministerens egen socialminister slog fast i B.T. fredag den 22. oktober 1999.
Det er ikke noget, vi har fundet på.
Det er noget, der foregår ude i samfundet.
Alle kan tage ud og se på det.
Det var måske sådan nogle ting, statsministeren skulle lægge sig lidt mere i selen for, i stedet for hele tiden at forsøge at skyde Dansk Folkeparti forkerte motiver i skoene.