runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2002-05-30:
Jeg tror faktisk, at denne regering kunne afsætte 200 mia. kr. til de svageste grupper, og alligevel ville hr. Søren Søndergaard aldrig nogen sinde tro på, at vi vil gøre noget for de svageste grupper.
Det er jo virkeligheden.
Forskellen - den virkelige, substantielle forskel - er, at her er jo en reel handlingsplan, som vi vil sætte midler bag.
Der er jo langt mere handling i det, som regeringen og Dansk Folkeparti fremsætter her, end i det, som de øvrige partier kommer med.
Der er afsat 500 mio. kr. til de ældre, der er afsat 1,5 mia. kr. til sygehusene, og så er der satspuljemidlerne, 670 mio. kr. over 4 år.
Korrekt!
Sidste år var det 220 mio. kr., og næste år bliver der igen satspuljeforhandlinger.
Er vi enige om det?
Her afsætter man så også, som det er kutyme og helt normalt, midler, som igen skal afsættes for en periode over 4 år, og sådan er det fremdeles. Så der er absolut ikke skåret noget som helst ned.
Det, hr. Villy Søvndal står og siger her fra talerstolen, er fuldstændig misvisende, og det ved hr. Villy Søvndal i øvrigt godt selv.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-30:
Det er dog utroligt at møde en ung mand, der er så fuldstændig uimodtagelig for indlæring.
Sagen er, at Venstre selv har dokumenteret, at til de udsatte grupper er der afsat 670 mio. kr. - yes!
Til de handicappede er der afsat 420 mio. kr., og det giver ca. 1,1 mia. kr. over 4 år.
Den regering, som var før, og som vi kritiserede for ikke at gøre tilstrækkeligt, løftede hvert år dette område med 0,5 mia. kr.
I dag er det altså under halvdelen, og oven i det kommer så, at man spænder amterne så stramt, at amterne ikke er i stand til at bidrage med noget ud over det
Det er jo derfor, Storstrøms Amt sparer 14 pct. eller 400 stillinger, og på hvad?
På psykiatri, på sindslidende, på hjemløse, på de mest udsatte grupper vi har.
Hvis det var en hærdet kriminel, vi stod over for,
ville man anerkende, at beviserne var så tilstrækkelige, at den pågældende hellere måtte tilstå, og det vil jeg også anbefale hr. Jens Rohde.
Jens Rohde (V), 2002-05-30:
Hr. Villy Søvndal er åbenbart argumentresistent og vil ikke anerkende de tal, der kommer herfra, og det kan jeg så bare trække på skuldrene af og tage til efterretning.
Men vi har forsøgt gentagne gange i en lang debat at forklare hr. Villy Søvndal, at der er afsat 450 mio. kr. mere.
Det er der altså, og det ved hr. Villy Søvndal godt.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-30:
Jeg anerkender, at det er sent på aftenen, og jeg anerkender, at tal kan være svære at håndtere i en offentlig debat.
Når man lægger 670 og 420 mio. kr. sammen, får man godt 1 mia. kr. over de næste 4 år, og når man ved, at den forrige regering hvert år løftede området med over 0,5 mia. kr., er
det da klogt at tilstå tallenes virkelighed.
Det er under halvdelen i dag, og det er jo derfor, at gode Venstrefolk rundtomkring i amterne og kommunerne er i gang med at skære ned, så det gør ondt på nogle af de mest udsatte områder.
Jeg tror, det er dumt, for virkeligheden bliver så påtrængende i løbet af det næste halve år, at hr. Jens Rohde kommer til at trække meget af det, han har sagt i aften, tilbage.
Gør det dog nu!
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-30:
Sådan set burde det ikke være nødvendigt, at jeg gik ind i debatten på dette tidspunkt, men jeg må altså sige, at jeg har meget svært ved at forlige mig med, at hr. Villy Søvndal prøver at spille på, at der måske ikke alle steder er fuld klarhed over, hvad de reelle tal er.
Derfor vil jeg gerne give de reelle tal, de officielle tal, de tal, som vi tidligere har haft lejlighed til at diskutere med hr. Villy Søvndal her i Folketingssalen, og som hr. Villy Søvndal må erkende er de rigtige.
De rigtige tal er følgende: Ved dette års satspuljeforhandlinger bliver der afsat 670 mio. kr. over 4 år til de særlig udsatte grupper - 670 mio. kr. over 4 år, det er der enighed om.
kr. over 4 år til de særlig udsatte grupper - 220 mio. kr.
Også hr. Villy Søvndal må erkende, at det er de faktiske tal, og det vil altså sige, at der i år er afsat 450 mio. kr. mere, end der blev afsat sidste år under den tidligere regering.
Dette er kendsgerningerne.
Hr. Villy Søvndal har tidligere her i Folketingssalen prøvet at give udtryk for, at regeringen har halveret indsatsen over for de svageste.
Hr. Villy Søvndal blev pillet fuldstændig ned i den debat, men prøver nu her i slutfasen af denne debat at genoptage debatten på falske tal, men de passer ikke.
De sande tal er dem, jeg har givet her.
Der er tale om en indsats, der er 450 mio. kr. højere, end tilfældet var under den tidligere regering.
Jann Sjursen (KRF), 2002-05-30:
Min korte bemærkning var egentlig til hr. Jens Rohde; lad mig sige det til en begyndelse.
Jeg har egentlig haft det ligesom hr. Jens Rohde, nemlig at der ikke var behov for nogen vedtagelse i denne debat.
Men nu er der jo kommet to forslag, og jeg skal så vælge i denne omgang at vurdere det forslag, som er fremsat af hr. Jens Rohde på vegne af en række partier.
Når vi ikke kan støtte det forslag fra Kristeligt Folkepartis side, er det ikke på grund af alle de beregninger, der nu har været diskuteret mellem hr. Jens Rohde og hr. Villy Søvndal.
Dem skal jeg ikke gøre mig klog på og slet ikke på nuværende tidspunkt, for jeg tror, jeg vil få større problemer, end både hr. Villy Søvndal og hr. Jens Rohde har haft indtil nu i debatten, hvad det angår.
Nej, det skyldes ene og alene, at vi opfatter det forslag, hr. Jens Rohde har fremsat, som en blåstempling, om jeg så må sige, af regeringens finanslov på lige præcis det område, der vedrører de socialt set svage.
Det vil vi ikke være med til, og derfor stemmer vi nej.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-30:
Jeg er nødt til at gøre opmærksom på, at det her overhovedet ikke er svært; det er kun et spørgsmål om at følge med.
Mine tal er ikke nogle, der er undfanget i syndige SF'eres hjerner.
Det er Venstres fra april 2001, hvor Venstre udgav et småskrift, der hedder »De udsatte grupper«, og som dokumenterer følgende: at de mest ømtålelige sociale områder hvert år er løftet med 0,5 mia. kr. under den tidligere regering eller samlet 4,5 mia. kr.
Det dokumenterer Venstre på glimrende vis, og jeg leverer det gerne videre til pressen for dem, der måtte have interesse i det.
Det, der så sker nu, er, at man fremlægger et satspuljeforlig, der indeholder - det er rigtigt nok - et løft på 1,1 mia. kr. over de næste 4 år.
Det er halvdelen af, hvad man indtil nu har løftet med, og når man samtidig maser væksten i de amtskommunale budgetter, der indtil nu har været 6 pct., ned på 0,7 pct., bliver de ikke ramt af en halv skrue, men en dobbelt halv skrue.
Det er jo derfor, det går
så forrygende galt i amterne, som det gør lige i øjeblikket.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-30:
Da hr. Villy Søvndal helt tydeligt er blevet trængt på tallene nu, anvender hr. Villy Søvndal det velkendte trick med dels at blande ting ind, der ikke har noget med sagen at gøre, dels at bringe nye tal ind, som hr. Villy Søvndal ikke tidligere har bragt ind.
Det må hr. Villy Søvndal erkende.
Frank Jensen (S), 2002-05-30:
Men når vi skræller tallene væk og kigger på de mennesker, vi her taler om, nemlig de dårligst stillede, så ved jeg ikke, om statsministeren ved - jeg kan godt forstå, at i en travl statsministers dagligdag kan der være ting, man ikke kan overskue - at noget af det, der bekymrer os i Socialdemokratiet, er den gruppe unge sindslidende, som alle ved kan have en meget tung dagligdag.
Men den ændring, der er lavet på folkeoplysningsområdet, betyder, at der er sket en fordobling af deres brugerbetaling for at gå på lilleskoler.
Vi har lilleskoler her i København, vi har det i Odense, i Århus, i Holstebro og Herning osv.
Der er unge sindslidende førtidspensionister, som i dag betaler 3.000 kr. for et kursustilbud, hvor de får mulighed for at få reduceret deres medicinforbrug og få reduceret deres behov for psykiatrisk behandling, men de skal nu op på at betale 6.000 kr. for at gå på lilleskole.
Jeg vil spørge statsministeren: Har statsministeren noget ønske om, at vi skal løse det problem inden for de rammer, vi har, og som statsministeren lægger op til?
Mogens Lykketoft (S), 2002-05-30:
Det er ikke for at belære fru Lillelund Bech, men det er min erfaring fra de første 21 år herinde, at hvis man vil lave ordentlige aftaler og gode kompromiser, er forudsætningerne, at begge parter i disse forhandlinger lægger deres holdninger på bordet i fuld udstrækning.
Og det kan jeg love og forvisse om, at det vil Socialdemokratiet gøre til de forhandlinger om folkeskolen.
Men at forlange af mig, at jeg skal stå og udrede det i alle detaljer på denne tid af aftenen, tror jeg vil møde modvilje fra de fleste af kollegerne.
Men jeg kan love og forvisse fru Lillelund Bech om, at vi vil møde væbnet til tænderne til de forhandlinger.
Og det bliver forhåbentlig da ikke noget problem, at vi kommer med vores egne synspunkter
og lægger dem på bordet.
Det håber jeg da ikke.
Hr. Vesselbo har ligesom ikke rigtig forstået, at når vi var tilfreds med forhandlingslinjerne omkring Johannesburg, er det, fordi det er en automatisk videreførelse af den forhandlingslinje, vi lagde.
Men det, der er troværdighedsproblemet, er ikke forhandlingslinjen, det er ikke indholdet i forhandlingspositionerne.
Det er, at den regering, der skal føre det frem, har brugt det sidste halve år på at ødelægge Danmarks position som foregangsland vedrørende ulandsbistand, miljøindsats og national bæredygtighedsplan.
Det er det, der er troværdighedsproblemet.
Og det burde man egentlig godt kunne forstå, selv om man er hr. Vesselbo
Hr. Troels Lund Poulsen har også misforstået det dér med dialog og forhandling.
For mig er det sådan, og det er i virkeligheden lidt det samme med folkeskoleforhandlingerne, at hvis man vil have en ordentlig dialog, forudsætter det, at der er nogle, der har nogle holdninger, de kan lægge på bordet, som man kan prøve af med hinanden.
Og jeg kunne måske også citere Solana fra hans besøg forleden, hvor han omkring udsigterne til en amerikansk militærinvasion i Irak sagde: I Europa har vi jo en noget anden opfattelse af, hvordan man skal gribe det problem an. Kl. 0.25
Jens Rohde (V), 2002-05-30:
Jeg er såmænd ikke ophidset over formen, blot det, at man prøver at foregive, at man gør noget andet end det, man egentlig gør.
Det var sådan set det eneste.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-05-30:
Jeg tvivler da ikke på, at hr. Thulesen Dahl er vildt forbløffet.
Men tingene udvikler sig, og jeg synes da bestemt, at det kunne være interessant, hvis hr. Thulesen Dahl virkelig ville tage alvorligt, hvad han har sagt adskillige gange i dag.
Han har sagt adskillige gange, at vi skal gøre noget mere for de svageste grupper.
Vi skal virkelig gøre en indsats, der ligger ud over det, som vi fik gennemført gennem finansloven.
Her kommer et forslag til vedtagelse, hvor vi konkret siger, at vi laver nogle ting, der ligger ud over det, som lå i finansloven.
Vi er ikke bare tilfredse med det, som Dansk Folkeparti har fået igennem.
Og så får vi sådan en gang Christiansborgsniksnak, hvor man siger, at fordi forslaget kommer i sidste øjeblik, så kan man ikke, og så vil man ikke.
Sandheden er jo, at man er bundet af regeringen.
Regeringen og Dansk Folkeparti er bundet sammen i et forpligtende samarbejde, og derfor er der ingen som helst realitet i al den snak om, at man er villig til at gøre noget for de dårligst stillede, også med andre partier end regeringen.
Jesper Langballe (DF), 2002-05-30:
Der har sidst fra fru Line Barfod og også fra flere andre ordførere på venstrefløjen været efterlyst vores synspunkt
om, hvad forskellen er på de to vedtagelsesforslag
Jeg synes, forskellen er indlysende.
»Folketinget opfordrer regeringen til i efteråret 2002 at fremlægge en analyse ...«.
Bare den indledning er virkelig en røst fra fortiden, og dermed mener jeg perioden før den 20. november.
Det var jo det, man altid gjorde dengang.
Man lavede analyser.
Så snart man stod over for et problem, skulle man analysere det.
Så skulle man lave et videnscenter, og så skulle man lave et råd eller et nævn eller oprette nogle ekspertgrupper, der egentlig helst skulle bekræfte de politiske meninger, man havde i forvejen.
Forskellen på det tidligere regeringsbærende flertal og det nuværende er, at nu handler man i stedet for, nu gør man noget.
Før sagde man: Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Og det tænkte man så meget over.
Nu er det gjort med en ny lov om deltid, der gør, at mødrene selv kan passe deres børn.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-05-30:
Nu holder jeg altså snart ikke til det længere.
Nu har vi haft en lang debat.
Vi har virkelig været rundtomkring, og man kan skrue tiden tilbage og huske den retorik, hr. Holger K. Nielsen har brugt om Dansk Folkeparti i dag, og den retorik, der blev brugt i formiddags af hr. Kamal Qureshi om udlændingepolitikken og Le Pen i Frankrig; at hvis bare den borgerlige regering i Danmark ville gøre, som man gjorde i Frankrig, og holdt alle de der frygtelige mennesker væk fra al indflydelse osv. osv.; og så får vi nu at vide 10 minutter i 1 midt om natten, at hvis bare vi lige vil stemme for et forslag til vedtagelse, som hr. Holger K. Nielsen sammen med nogle andre hiver op af tasken her i allersidste øjeblik, så vil vi søreme få indflydelse på hr. Holger K. Nielsens videre forslag til konkrete forbedringer og komme i dialog og komme i samtale og sidde i studiekreds.
Det kan virkelig udvikle sig i løbet af sådan en dag.
Jeg må sige, at jeg er vildt forbløffet.
Jesper Langballe (DF), 2002-05-30:
Jeg vil gerne spørge fru Line Barfod: Hvis fru Line Barfod ikke ved, hvem der er de svage grupper, som fru Line Barfod og Enhedslisten vil hjælpe, men først skal have en borgerlig regering til at analysere, hvem de egentlig er, hvad i himlens navn sidder fru Line Barfod så i Folketinget for?
Line Barfod (EL), 2002-05-30:
Jeg ved ganske meget om, hvem jeg vil hjælpe.
Jeg har mødt mange af dem, før jeg kom herind, og det er sådan set grunden
til, at jeg sidder her.
Mange af dem, jeg har mødt, har netop store problemer, fordi de har for få penge.
Jeg vil gerne være med til at sikre, at de får flere penge.
Men det kræver, at der er et flertal herinde, og for at få det flertal er det åbenbart ikke nok, at Enhedslisten kommer og siger, hvad vore erfaringer er om, hvem der er de økonomisk dårligst stillede.
Derfor var ideen, at hvis nu regeringen selv lavede en undersøgelse af, hvem der har for få penge her i samfundet, kunne det jo være, at regeringen nåede frem til, at det ikke er de virksomhedsejere, man har delt så mange milliarder ud til, men at det faktisk er pensionister, førtidspensionister, kontanthjælpsmodtagere og en række andre på overførselsindkomster, der har allermest brug for pengene.
Jann Sjursen (KRF), 2002-05-30:
Jeg skal gøre nogle enkelte bemærkninger til statsministerens besvarelse og også kommentere de synspunkter, som jeg kom frem med i ordførerrunden for efterhånden nogen tid siden.
For det første vil jeg godt hæfte mig ved, at statsministeren i sin besvarelse gjorde meget ud af over for ordførerne, også undertegnede, at lægge vægt på, at regeringen nu vil indlede forhandlinger med Folketingets partier med henblik på at skabe et nyt og bredt forlig om folkeskolen.
Det vil jeg over for statsministeren, som jeg tidligere i debatten gjorde over for hr. Jens Rohde, hilse velkommen, idet jeg dog vil tilføje, at jeg kun gør det, fordi man efterhånden må lære at være lidt nøjsom på det område.
Jeg havde egentlig forventet for tid tilbage, at regeringen faktisk ville have overholdt folkeskoleforliget, og derfor vil jeg nu i dag nøjes med at hilse det velkommen, at man dog trods alt vil indlede forhandlinger med henblik på at skabe et nyt forlig om folkeskolen.
Jeg tænker på forsøgsmillionerne til hele udviklingsarbejdet vedrørende helhedsskolen.
Men jeg synes under alle omstændigheder, det er vigtigt, at regeringen nu er nået til den erkendelse, at vi må have et nyt folkeskoleforlig, og at folkeskolen fortjener bedre end at måtte leve med den ad hoc-politik, der kan gennemføres her i Folketinget.
Det andet, jeg hæftede mig ved i statsministerens besvarelse, var, at statsministeren lagde vægt på, at Kristeligt Folkeparti har støttet ganske mange af regeringens lovforslag, helt præcist 81 pct.
Jeg takker for opgørelsen, men den er vel ikke så overraskende endda, for jeg tror, det ville gælde for de fleste af Folketingets partier, også oppositionspartierne, at man når ganske pænt over de 50 pct.; meget af det, der bliver gennemført i Folketinget, er jo justeringer af lovgivning, som mange partier har været med i hen ad vejen.
Det interessante er måske ikke så meget de 81 pct. som de 19 pct. af lovgivningen, hvor vi ikke har været med.
Det har været på væsentlige områder, som statsministeren da også erkendte i sin besvarelse.
Kl. 1.15
Jeg lagde vægt på, at statsministeren konkretiserede sin invitation til Folketingets partier om et bredt samarbejde til ikke bare at gælde på folkeskoleområdet.
Statsministeren nævnte et nyt medieforlig, arbejdsmarkedsområdet, de videregående uddannelser, finansloven for 2003 og også arbejdet under EU-formandskabet.
Jeg vil godt her mod afslutningen af debatten sige tak for også den invitation og sige, at når en ny samling går i gang,
vil vi selvfølgelig fordomsfrit og med største glæde forhandle alle disse spørgsmål med regeringen med henblik på at få indflydelse på det, der kan blive et flertals politik og gerne med Kristeligt Folkepartis stemmer, hvis indholdet er dertil.
Regeringen har, som en anden ordfører, fru Marianne Jelved, var inde på tidligere, hvor der blev åbenbaret en hemmelighed - hvis det altså er det - her fra talerstolen, nu alle tiders mulighed for at vise, at man tager ønsket om et bredt samarbejde seriøst, i forbindelse med de medieforhandlinger, der skal være på søndag.
Line Barfod (EL), 2002-05-30:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er forskel.
Man kan starte med at finde ud af, hvad det er for et problem, man gerne vil gøre noget ved, og så handle konkret, og det er også dét, der står i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten er med til at stille.
Der står, at vi skal finde ud af, hvad det er for nogle grupper, der økonomisk set er de dårligst stillede, og hvilke konkrete forslag der kan være med til at forbedre de økonomiske vilkår for de grupper.
Kl. 1.10 I den vedtagelse, som Dansk Folkeparti er med i, står der derimod, at man skal øge indsatsen.
Men det, vi har set, når man har øget indsatsen på andre områder, er, at man skærer ned og f.eks. har halveret ydelserne til ungeindsatsen.
Det, man har fremlagt af ideer angående beskæftigelsen, hvor man også vil øge indsatsen for forskellige grupper, er ligeledes, at man skærer ned på deres økonomiske vilkår, så der er en meget klar forskel.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-05-30:
Igen er det jo noget Christiansborgfnidder, det med, hvornår og hvem der kommer med forslagene.
Det, vi siger, er, at hvis Dansk Folkeparti stemmer for det her forslag, vil vi da godt diskutere, hvordan de her konkrete forslag skal se ud.
Så har vi jo et flertal sammen, og jeg er da helt overbevist om, at hvis Dansk Folkeparti virkelig vil, og der er seriøsitet bag alt det, de går og siger, så vil der være mulighed for, at man kan diskutere dét.
Men sandheden er, at Dansk Folkeparti jo har bundet sig til regeringen.
Den vil ikke noget som helst, og det må vi så tage til efterretning.
Sådan er virkeligheden.
Derfor får vi denne blokpolitik, som vi har her, og den afstemning, vi får om lidt.
Pia Kjærsgaard (DF), 2002-05-30:
Dialog?
Altså et forslag til vedtagelse, som sådan bliver hevet frem nede fra det dybe, hemmelige mørke, og som ikke skulle have været opdaget, før hr. Ole Stavad stod og læste det op fra talerstolen, er det et forslag til dialog?
Jeg har aldrig nogen sinde hørt noget så tåbeligt, noget, der simpelt hen er så usandt som det, hr. Holger K. Nielsen kom med.
Dialog? Med hvem?
Jens Rohde (V), 2002-05-30:
Hr. Mogens Lykketoft beder om, at man kommer med penge, når man beder kommunerne om at lave nye initiativer.
Det vil denne regering selvfølgelig også gøre.
Men denne regering har ikke i forhold til år 2002 pålagt kommunerne én eneste ny opgave; det er jo sandheden.
Og vi har ikke taget én eneste krone fra dem, vi er kommet med 500 mio. kr. mere end det, som den tidligere regering var kommet med.
Måske netop på den baggrund kan man undre sig, og måske også, når man tænker på hr. Mogens Lykketofts partifælle, der dengang var formand for Kommunernes Landsforening, Anker Boye, der jo i den grad havde svært ved at få armene ned, da han kom ud fra forhandlingslokalet med den tidligere regering.
Man havde fået alt - alt.
Alligevel var det ikke nok, og det synes hr. Lykketoft så er i orden.
På den måde løber Socialdemokratiet her alt, hvad remmer og tøj kan holde, fuldstændig fra en ansvarlig økonomisk politik, den økonomiske politik, som man selv skitserede.
Det er ynkeligt, må jeg sige til hr. Mogens Lykketoft.
Ulrik Kragh (V), 2002-05-30:
Nu har hr. Mogens Lykketoft jo i en række af de svar, vi har fået,
sat spørgsmålstegn ved, om den måde, USA griber ting an på, er den rigtige måde.
Det sidste, vi nu fik at vide, var i forhold til Irak, at der også var problemer dér.
Nu er det jo således, at vi er flere, der tager rundtomkring i verden og snakker med europæiske parlamentarikere, og der er rundt om i alle NATO's parlamentariske forsamlinger en bred enighed om, at der er store problemer i forhold til Irak.
Der er ikke nogen konkrete planer, det hørte vi også statsministeren sige den anden dag, men vi har dog efter den 11. september oplevet den tidligere regering sige: Vi står skulder ved skulder med USA.
Kan vi få et svar på, om Socialdemokratiet stadig væk er af den indstilling?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-05-30:
Jeg mener, vi nu er udsat for en helt speciel logik fra hr. Mogens Lykketofts side, for hvordan kan man være tilfreds med det, regeringen gør, forhandlingslinjen i topmødet frem til Johannesburg, når man ifølge hr. Lykketoft mener, at regeringen gør det forkert?
Hvordan kan man udtrykke tilfredshed med noget, der er forkert?
Mogens Lykketoft (S), 2002-05-30:
Jeg spørger mig selv, hvorfor jeg egentlig skal bruge tid på at forklare hr. Vesselbo det samme hele tiden.
Det er autoriteten til at føre de forhandlinger igennem med et tilfredsstillende resultat, man selv har ødelagt.
Det burde ikke være særlig svært at forstå. Og med hensyn til Irak: Ja, der er problemer, må jeg sige til hr. Kragh, men de citater, jeg kom med, var altså Solanas opfattelse af, hvordan man i øjeblikket skulle forholde sig til løsningsmodellerne.
Kl. 0.30 Med hensyn til aftaler og kommuner er det altid en vanskelig sag, hvornår man skal gribe ind, hvis aftaler ikke totalt er overholdt.
Det, kommunerne havde haft et berettiget krav på, var, at Venstre og De Konservative før den 20. november, efter at kommunernes budgetter var lagt, havde fortalt, hvordan man ville reagere på de budgetter.
Det gjorde man ikke.
Så vil jeg i øvrigt citere formanden for KL, Venstremanden hr. Eigil Rasmussen, som siger: »Jeg tror, det vil medføre fyringer og ubesatte stillinger allerede i år, hvis kommunerne går ud og skærer forholdsvis meget ned i dette års budgetter, sådan som de er blevet opfordret til det af regeringen og KL.«
»Kommunerne skærer ca. 450 mio. i budgetterne i år.
Det går især ud over de store serviceområder, børnepasning, folkeskole, ældreområder.
Hvis regeringen fastholder den ramme for væksten næste år, som man har varslet, tror jeg, de fleste kommuner skal ud og skære yderligere i servicen næste år.«
»Selv hvis vi reducerer lidt på administrationen, er det de tunge serviceområder, vi skal ind og kigge på.
Her savner vi nogle klare signaler fra regeringen.« - siger Eigil Rasmussen - »Hvis regeringen vil have nedskæringer, kan vi godt gennemføre dem.
Men så kræver vi også opbakning fra regeringen.
Vi efterlyser en klar melding om, at man er tilfreds med det, vi allerede har gjort i form af reduktioner
af budgetterne for i år.«
»Det må være slut med, at regeringen kræver skattestop og lægger samme bånd på kommunernes vækst den ene dag, hvorefter fagministrene dagen efter lover mere velfærd til borgerne.«
Det er alt sammen citater af Venstremanden, formanden for KL, hr. Eigil Rasmussen.