Keld Albrechtsen (EL), 1999-10-13:
Tak til statsministeren for redegørelsen.
Jeg havde jo fra starten i europoldiskussionerne den holdning, at hvis man havde kunnet fastholde Europol til at være et praktisk center for udveksling af oplysninger mellem politimyndigheder om narkokriminalitet og f.eks. sådan noget
som miljøkriminalitet, kunne det såmænd være endt med at blive ganske spiseligt.
Nu endte det så med at blive en politisk efterretningsorganisation mod såkaldt terrorisme og alt muligt andet, men tanken kunne egentlig godt have været brugt, hvis den var blevet udformet med det, som statsministeren nu har nævnt her.
Jeg er glad for, at statsministeren i sin indfaldsvinkel til det her har understreget humanismens grundlag og spørgsmålet om en anstændig flygtningepolitik, og jeg lagde mærke til, at statsministeren både indledte og afsluttede med det.
Dér har vi naturligvis fuldstændig samme holdning.
Problemet er bare, at når jeg læser disse papirer, som jeg altså ikke kan gennemgå her, fordi de er fortroligtstemplede, når jeg i hvert fald ikke helt til samme læsning som den, statsministeren kommer frem til.
Jeg er godt klar over, at der i papirerne står pæne ting om, som statsministeren var inde på, at man skulle gøre det muligt for disse her lande at få en bedre økonomisk situation, således at der ikke er en masse mennesker, der føler sig tvunget til at forlade disse lande på grund af dårlige levevilkår.
Problemet er bare, at rapporterne altså også indeholder en hel masse konkrete skridt til stramning af flygtningepolitikken, som må give anledning til meget stor bekymring, og bekymringen må først og fremmest, så vidt jeg kan se, gå på, at de mange pæne ord om bistanden er der ikke så meget substans i.
Det er nok en bistand, der aldrig nogen sinde i realiteten når ret meget fremad.
Hvordan skal man f.eks. få den bistand ud i et land som Afghanistan, der ikke har en regering, eller Somalia?
Jeg tror ikke rigtig på den del af det, den pæne del, om jeg så må sige.
Men med hensyn til den grimme del, f.eks. stramningerne over for flygtninge, kravene om, at disse lande skal skærpe deres visumpolitik, føre skærpet tilsyn over for folk, der rejser, osv. osv., altså i virkeligheden et forsøg på at flytte Schengengrænserne længere sydpå, er jeg ikke i tvivl om, at de foranstaltninger nok desværre skal gå hen og blive gennemført.
Og derfor deler vi den bekymring, som bl.a. FN's højkommissær for flygtninge har givet udtryk for i anledning
af disse her planer, og den bekymring, som bl.a. Amnesty International har givet udtryk for, hvor de altså også ifølge Berlingske Tidende den 6. oktober giver udtryk for, at i praksis vil den øgede kontrol og overvågning, som ligger i det her, og som i realiteten er vendt mod flygtninge, blive det, der bliver gennemført, mens de mange pæne ord om bistanden osv. vil det knibe ganske gevaldig meget med.
Jeg ville ønske, at jeg ikke havde ret i det, jeg her står og siger, men at det virkelig forholdt sig sådan, at det var den pæne side af medaljen, om jeg så må sige, som var den, der kom til at gælde, men ved læsning af materialet må jeg altså erkende, at der skal mere end det, statsministeren er kommet med her i besvarelsen, til at overbevise mig om, at det her rent faktisk er i samme ånd og på samme grundlag som FN's konventioner og vores egne regler om de facto-flygtninge. Derfor må jeg sige, at på det grundlag, som nu foreligger, kan jeg ikke medvirke til, at man godkender denne højstatusrapport på topmødet, og derfor må jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget bemærker sig den bekymring, som FN's flygtningehøjkommissær har givet udtryk for i forbindelse med topmødet i Tammerfors vedrørende flygtninges og asylsøgeres rettigheder.
Folketinget finder, at de handlingsplaner, som er fremlagt af Gruppen på Højt Plan vedrørende Asyl og Migration fra Afghanistan, Irak, Marokko, Sri Lanka, Somalia samt særskilt Albanien, udgør en svækkelse af flygtninges og asylsøgeres ret til at søge beskyttelse i EU-landene.
Derfor opfordrer Folketinget regeringen til på det kommende EU-topmøde den 15.-16. oktober 1999 at sige nej til godkendelse af rapporten fra Gruppen på Højt Plan vedrørende Asyl og Migration og vedtagelse af de handlingsplaner, denne gruppe har fremlagt«.