runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-11:
Jeg synes, det var en meget firkantet fremstilling, statsministeren gav, men det kan jo ikke tages som udtryk for andet, end at statsministeren i virkeligheden ønskede at forsvare en egentlig velfærdspolitik i EU, og det ligger jo fuldstændig i tråd med topmødets konklusion og de signaler, man har sendt ud i den seneste tid om, at man nu skal opbygge en egentlig velfærdspolitik i Unionen.
Det, som statsministeren fuldstændig forbigår i den sammenhæng, er dels, om det virkelig er sandsynligt, at Danmarks fem millioner mennesker sætter dagsordenen for den velfærdspolitik, eller om det er de firehundrede millioner andre borgere, der vil sætte dagsordenen.
Det er spørgsmålet om - når man ikke har en europæisk offentlighed, når man ikke har et offentligt europæisk demokrati, som fungerer, som vi forstår
dansk folkestyre, dansk demokrati - hvordan man så sikrer befolkningernes medindflydelse på de her ting.
Det er væsentlige spørgsmål, som jeg synes, det havde klædt statsministeren at tage stilling til og diskutere med os i denne her debat, men som desværre overhovedet ikke er kommenteret af statsministeren i det seneste indlæg.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-11:
Det er lidt foruroligende at høre en statsminister, der med patos i stemmen taler om de danskere, der blev arbejdsløse i 1974, de dårligt stillede, der led under oliekrisen i 1979, hvilket jo er rigtige betragtninger, og som så i samme mundfuld luft erklærer, at det, vi vil i Europa, sandelig ikke er det, man vil i USA.
Jeg vil spørge statsministeren: Er det ikke netop sådan, at der i de seneste år er skabt mellem 18 og 20 mio. nye arbejdspladser i USA - og i Danmark har vi ganske vist også skabt mange nye arbejdspladser - mens man i Euroland har tabt arbejdspladser de senere år.
Jeg er overbevist om, at tyske kulminearbejdere og belgiske stålværksarbejdere gerne vil have byttet ud med en amerikansk model, hvor de i dag havde haft arbejde fremfor løfter om social udligning.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-11:
Statsministeren forbigik også i sine kommentarer fuldstændig den spændende kronik, som økonomiprofessor Gunnar Thorlund Jepsen i dag har i dagbladet Politiken, og som jo beskriver euroen og europrojektet som et led i en udvikling, der er uafvendelig, og hvor eurotilslutningen vil fremskynde Europas Forenede Stater og bringe os hen mod en så tæt sammenslutning af de europæiske lande, at de nationale demokratier undergraves og forsvinder.
Og professor Gunnar Thorlund Jepsen hæfter sig ved, at netop Danmark ved skæbnens tilfælde har en størrelse, som måske i demokratisk henseende er optimal.
Det kunne være velgørende at høre statsministerens kommentar til den kronik i Politiken af en person, som jo ikke er ekstremist på en af fløjene eller ukyndig, hvad angår økonomi og valuta.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-04-11:
Det fremsatte forslag indeholder en række tekniske ændringer, som vi fra konservativ side umiddelbart ikke har nogen indvendinger imod.
Men jeg synes lige, at justeringerne i registreringsafgiftsloven for campingbiler, ligesom Venstres ordførers indlæg også påpegede, skal have et ord med på vejen, for jeg er af den overbevisning, at dette problem sagtens kunne være løst rent administrativt og dermed uden lovændring.
Tænk, hvis man kunne gennemføre nogle ting, uden at man partout skulle gennemføre det ved hjælp af store, forkromede lovforslag!
Det kunne man altså have gjort her, og det vil sige, at denne her del af lovforslaget kommer til at tage sig ud som skydning af gråspurve med kanoner.
For sagen er jo den, at Told- og Skattestyrelsen har haft forhandlinger med branchen vedrørende administrative stramninger, og efter branchens opfattelse er disse forhandlinger faldet på plads, og der er opnået enighed om en strammere fortolkning af reglerne for campingbiler.
Derfor kan denne del af lovforslaget undre og synes overflødig.
Men som sagt er vi ikke imod stramningen af reglerne, og vi vil fra konservativ side støtte selve lovforslaget.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-04-11:
Nu har Socialdemokratiets ordfører jo glimrende gjort rede for indholdet af de fem ændringer, der i realiteten ligger i forslaget, så jeg vil nøjes med at koncentrere mig om det ene element, som vi fra Venstres side ikke kan støtte.
Antallet af registreringer af fabriksnye campingbiler er steget markant i de seneste år, og da registreringsafgiften for de her campingbiler kun er en tredjedel af den almindelige registreringsafgift, altså 60 pct., så ringer alle mistænksomhedens klokker jo hos skatteministeren.
Skatteministeren tænker, at af afgiftsmæssige grunde kører folk nok rundt i en campingbus med to sovepladser i stedet for at købe en almindelig personbil, og så kommer der til at mangle klingende mønt i statskassen.
Baggrunden for at købe en campingbil er ikke at opfylde et transportbehov, men at købe en bil, man kan tage på ferie i, eller fordi man har skabt sig et eller andet overnatningsbehov.
Nu er vi jo vant til skatteministerens mistænksomhed, og derfor burde det ikke overraske os, at lovforslaget i realiteten fratager f.eks. et ægtepar, der er gået på førtidspension, muligheden for at købe en campingbus med to sovepladser.
Nu skal de investere i en campingbus med fire sovepladser, som de i virkeligheden ikke skal bruge til noget, altså de skal kun bruge de to, og måske kommer der det resultat ud af det, at bilen så er blevet for dyr, så de ikke har råd til at købe den.
Det virker tåbeligt, også ud fra en miljømæssig synsvinkel, men da det her jo drejer sig om at skaffe penge i kassen, har skatteministeren altså valgt at fremsætte denne her del af lovforslaget.
Hugo Sørensen (S), 2000-04-11:
L 135 indeholder ændringer på fem punkter.
Den første ændring handler om at give kommunerne større frihed, når det gælder muligheden for at afgiftsfritage køretøjer, der anvendes af beredskabskommissioner, og busser, der anvendes af plejehjem.
Efter de nuværende regler skal disse køretøjer være ejet af de pågældende organisationer for at kunne afgiftsfritages.
Vi mener, at disse regler virker for restriktive og støtter derfor, at krav om ejerskab udgår.
Ikke mindst på grund af nærmiljøet, men også på grund af den teknologiske udvikling på området støtter vi en forlængelse af den tidsbegrænsede afgiftsfritagelse med 3 år indtil udgangen af år 2003.
Med virkning fra 1. januar 1990 indførtes der nye, favorable regler for registrering af campingbiler.
Afgiften for disse køretøjer blev nedsat fra 180 pct. til 60 pct. Desværre har der vist sig et stigende misbrug af reglerne, som har påført staten et indtægtstab, som skønsmæssigt andrager ca. 50 mio. kr.
En skærpelse af kravene for registrering af campingbiler har vist sig nødvendig.
Der stilles derfor krav om mindst fire sovepladser, samtidig med at en bestemmelse om størrelsen af bilen ændres fra 2 t tilladt totalvægt til 2 t egenvægt.
Hermed skulle ordningen kunne normaliseres, samtidig med at de rigtige campingbiler fortsat kan få glæde af ordningen. Med åbningen af Øresundsbroen skabes der behov for at ændre registreringsafgiftsloven, således at udenlandske taxier, i dette tilfælde svenske, fritages for afgift, når de anvendes erhvervsmæssigt her i landet af herboende.
Modsat gælder reglerne naturligvis for danske taxiers kørsel til bestemte destinationer i Sverige.
Forslaget er en konsekvens af, at der er indgået en overenskomst om international taxakørsel mellem Danmark og Sverige.
Det femte og sidste punkt, som gælder det nye EF-direktiv om afgift af tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer, indeholder en undtagelse for køretøjer, der er registreret i Grækenland.
Danmark og de øvrige lande i ordningen om den fælles vejbenyttelsesafgift
er forpligtede til at gennemføre denne reduktion fra og med den 1. juli 2000 som fastsat i direktivet.
Med nærværende lovforslag lever regeringen op til denne forpligtelse.
Socialdemokratiet støtter lovforslaget.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-11:
Hr. Keld Albrechtsen fremmaner et billede af et Europa og en virkelighed, som overhovedet intet har med hverdagen i EU-samarbejet at gøre.
Det vil jeg gerne slå fast.
Det skræmmebillede, som hr. Keld Albrechtsen mener, et ja fører til, eksisterer ikke.
Jeg er fundamentalt uenig i den beskrivelse af, hvad det er for et Europa, hvad det er for et samarbejde, hvad det er for en udvikling, det drejer sig om.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
Regeringen indledte for få uger siden, da man meddelte, at man ville fremrykke folkeafstemningen til 28. september i år, en debat, som meget hurtigt blev tegnet af voldsomme skræmmebilleder.
Og jeg har forstået, at statsministeren på sit pressemøde i dag har forsøgt at videreføre og uddybe også denne skræmmekampagne.
Det synes jeg er kommet meget klart frem i debatten i dag, og desværre er det jo også kommet frem og er blevet understreget, senest af økonomiministeren, at efter euroafstemningen følger, hvis man stemmer ja, en ny unionstraktat med bestemmelser, der fratager Danmark og Folketinget muligheden for at nedlægge veto på helt centrale afgørende områder for velfærds- og socialpolitik, skattepolitik og arbejdsmarkedspolitik i det her land.
Og regeringen vil ikke love befolkningen, at vi får en folkeafstemning om den næste unionstraktat. Det synes jeg viser, at der simpelt hen er et grundlæggende behov for, at vi nu får startet diskussionen om, hvad det egentlige indhold i den eurostatsmagt er, som er under opbygning i Euroland.
Det er et valg mellem, om man vil centralisere magten hos direktørerne i Frankfurt og hos kommissærerne i Bruxelles, eller om man ved at stemme nej vil give et signal til Europa om et europæisk nej.
Et dansk nej, javel, men først og fremmest et et europæisk nej; et nej, der signalerer, at vi vil have en anden form for europæisk og internationalt samarbejde end denne centralistiske euromodel.
Vi vil have et andet samarbejde, hvor også de fattigste lande i Europa har en chance for at være med.
Det er meningen med at stemme nej og årsagen til, at Enhedslisten også og ikke mindst på baggrund af den her ...
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Ja, jeg synes ikke, der er grund til, at vi komplimenterer hinanden med en god debat.
Jeg synes, at det på mange måder har været en debat, der reflekterer det opspil, der er kommet fra ja-partierne, at vi stort set kun kan sige ja, og om de økonomiske argumenter, de økonomiske katastrofer, hvis danskerne formaster sig til at sige nej.
Sådan må det jo så være, og så må vi kunne få en debat frem til den 28. september, der kører på de, synes jeg, ikke særligt hensigtsmæssige præmisser.
Jeg har dog til allersidst en enkelt lille bemærkning, jeg godt vil gøre, og det har at gøre med hele forholdet til det nationale kompromis, den danske ØMU-undtagelse, som regeringen jo nu vil have ophævet.
Regeringen går nu til befolkningen og beder befolkningen om at ophæve det nationale kompromis.
Jeg håber ikke, at befolkningen vil gøre det.
Det nationale kompromis var jo et forsøg på at skabe et nyt grundlag for dansk europapolitik, et forsøg på at komme væk fra den gamle skyttegravskrig, hvor den danske befolkning var delt i næsten lige to store dele.
Der blev givet og taget, kan man sige.
Nej-sigerne accepterede, at vi skal være med offensivt i EU.
Ja-sigerne accepterede, at vi står uden for de områder, der fører frem til et Europas Forenede Stater.
For mig at se var der tale om et fornuftigt og rigtigt kompromis, som kunne føre danske EU-politik videre.
Det ønsker nu regeringen ophævet.
Har regeringen tænkt på konsekvenserne folkeligt set?
Man måske får en afstemning
med næsten 50 pct for
50 pct.
Regeringen vil så senere hen
trække befolkningen gennem en ny afstemning omkring forsvarspolitikken, igen måske med de samme 50-51 pct. for det ene og 49 pct. for det andet.
Har regeringen tænkt på, om det danske folk kan holde til det, om det er særlig frugtbart og konstruktivt, at man på den måde trækker en modvillig befolkning længere og længere ind i en unionsudvikling, som vi godt kunne undgå, hvis vi ville?
Og at man godt kan stå uden for den udvikling samtidig med, at vi er med i et praktisk orienteret internationalt europæisk samarbejde?
Derfor synes jeg, at det er vigtigt igen at få sagt: Denne her folkeafstemning er ikke en afstemning om vores medlemskab.
Det er en afstemning om, hvorvidt vi vil deltage i det tigerspring i retning af et mere integreret politisk samarbejde, som ØMU'en betyder, eller om vi ikke vil være med i det.
Det er ikke en afstemning om, hvorvidt vi ville kunne samhandle med andre europæiske lande.
Selvfølgelig vil vi kunne det, selv om vi siger nej.
Det er ikke en afstemning om, hvorvidt Danmark stadig væk skal spille en rolle i Europa.
Selvfølgelig skal vi det, selvfølgelig bør vi det.
Men ingen dansk regering kan komme til at spille en rolle på et folkeligt mandat, der kun omfatter ca. halvdelen af befolkningen, og derfor bliver det under alle omstændigheder nødvendigt at formulere en politik, der har et langt, langt mere solidt folkeligt grundlag, end den nuværende regering kører på.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Ingen forpligtelse.
Jeg har forstået hentydningen og er fuldstændig ganske enig.
Man kunne jo sagtens fortsætte denne her debat i uendelig lang tid.
Så det vil jeg afstå fra og bare betragte denne debat som en, det indimellem har været vanskeligt at komme ind til kernen af, hvad egentlig går ud på om det, danskerne skal stemme om den 28. september, og så sige: Lad dette være den første politiske debat i Folketinget, som vi forhåbentlig får lejlighed til at følge op senere og i øvrigt følge op i forhold til befolkningen.
Og jeg synes, at vi skal sige tak til ministrene for redegørelserne og de svar, der er givet.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Ja, og praktisk nok svarer det standpunkt jo aldeles til, hvad regeringen i øvrigt har sagt om den sag.
Jeg har et enkelt spørgsmål, som er blevet stillet til mig direkte af fru Mimi Jakobsen, og som jeg synes, jeg bør besvare, inden debatten er slut.
Fru Mimi Jakobsen spurgte til Norges situation.
Norge er jo i den situation, at Norge har en aftale med EU, en såkaldt EØS-aftale.
Men det er også sådan som led i den aftale, at Norge skal implementere og gennemføre i sin lovgivning de regler, der gælder for det indre marked.
Og derved er Norge altså i den situation, at de på område efter område, på miljøområdet, eller hvad det nu kan være, skal gennemføre de beslutninger, som er truffet i EU's Ministerråd, og det gør de.
Og det ser Norge altså en interesse i, men man skal jo ikke tale længe med norske politikere, før de også giver til kende, at det jo ikke altid er så særlig tilfredsstillende.
EØS-aftalen, Norge har med EU, omfatter ikke landbrug, men det betyder jo ikke, at Norge så ikke mærker følgerne af den fælles landbrugspolitik, som jo har ført til, at priserne på landbrugsvarer i Sverige nu ligger betydeligt under priserne i Norge.
Det fører til stor grænsehandel mellem Sverige og Norge, og det fører så i øvrigt også til, at der nu er pres på den norske landbrugspolitik, skatte- og afgiftspolitik som følge af naboskabet med et EU-land.
Marianne Jelved (RV), 2000-04-11:
Det vil jeg gerne slå fast.
Det skræmmebillede, som hr. Keld Albrechtsen mener et ja fører til, eksisterer ikke.
Jeg er fundamentalt uenig i den beskrivelse af, hvad det er for et Europa, hvad det er for et samarbejde, hvad det er for en udvikling, det drejer sig om.
Det er det stik modsatte, vil jeg gerne understrege, og så skal jeg ikke forlænge debatten.
Klaus Kjær (DF), 2000-04-11:
Lovforslaget indeholder fem elementer vedrørende afgifter på motorkøretøjer.
For det første foreslås det, at der gives kommunerne større fleksibilitet, når det gælder køretøjer, der anvendes af beredskabskommissioner, og busser, der anvendes af plejehjem.
Som reglen er i dag, er det en betingelse, at beredskabskommissionen eller plejehjemmet skal eje køretøjerne.
Det foreslås nu, at betingelsen om, at køretøjerne skal tilhøre beredskabskommissionen eller plejehjemmet udgår, og det vil således blive muligt, at kommunen eksempelvis kan lease disse køretøjer, hvis det er en fordel for kommunen.
For det andet foreslås det, at de tidsbegrænsede fritagelser for registreringsafgift og brændstofforbrugsafgift eller vægtafgift vedrørende elkøretøjer forlænges med 3 år, til udgangen af år 2003.
Disse regler har i stigende grad været misbrugt, eller skal vi hellere sige været udnyttet kreativt, således at store varevogne er indrettet som campingbiler, men i øvrigt anvendes til andre formål.
Det foreslås derfor nu, at reglerne præciseres med krav om, at der skal være tale om mindst fire sovepladser, samtidig med at bestemmelsen om størrelsen af bilen ændres fra 2 t totalvægt til 2 t egenvægt. For det fjerde foreslås der ændringer i registreringsafgiftsreglerne, således at udenlandske taxier fritages for afgifter, hvis de anvendes erhvervsmæssigt her i landet af en herboende.
Forslaget skal ses i sammenhæng med, at der er indgået overenskomst om international taxakørsel mellem Danmark og Sverige.
Endelig og som det femte gennemføres en mindre ændring
Her har vi så igen et forslag, hvor man har blandet æbler og pærer sammen, og hvor det må siges at være helt umuligt at forholde sig til det samlede lovforslag på nuværende tidspunkt.
Det, som Dansk Folkeparti er mest skeptisk over for, er forslaget om de præciserende krav til campingbiler, hvilket også er det eneste af de fem delelementer, som vil give et merprovenu i størrelsesordenen 50 mio. kr.
Folk bliver afskåret fra på en billig måde at erhverve sig en campingbil også i situationer, hvor der ikke er tale om en omgåelseshensigt. Såfremt der ikke alene er tale om et ønske om øget provenu fra det her salg, vil vi under udvalgsarbejdet prøve at se på, om reglerne ikke kan udformes så lempeligt, at det også bliver muligt at erhverve en bil, der er indrettet som campingbil på et mere spartansk grundlag, uden at der er mulighed for misbrug i form af spekulation imod den lavere registreringsafgift.
Men stort set er Dansk Folkeparti positivt stemt over for lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-11:
... debat fortsat anbefaler et nej.
Regeringen indledte for få uger siden, da man meddelte, at man ville fremrykke folkeafstemningen til den 28. september i år, en debat, som meget hurtigt blev kendetegnet ved voldsomme skræmmebilleder.
Danskerne fik rent ud at vide
hvis ikke de gjorde, som regeringen ville, og gik hen og stemte ja, så ville al landsens ulykker regne ned over den danske befolkning, og der ville komme rentestigninger og finanspolitiske stramninger osv. osv.
Og jeg har forstået, at statsministeren på sit pressemøde i dag har forsøgt at videreføre og uddybe også denne skræmmekampagne.
Og regeringen vil ikke love befolkningen, at vi får en folkeafstemning om den næste unionstraktat. Det synes jeg viser, at der simpelt hen er et grundlæggende behov for, at vi nu får startet diskussionen om, hvad det egentlige indhold i den eurostatsmagt er, som er under opbygning i Euroland.
Det er et valg mellem, om man vil centralisere magten hos direktørerne i Frankfurt og hos kommissærerne i Bruxelles, eller om man ved at stemme nej vil give et signal til Europa om et europæisk nej - et dansk nej, javel, men først og fremmest et europæisk nej, et nej, der signalerer, at vi vil have en anden form for europæisk og internationalt samarbejde end denne centralistiske euromodel.
Vi vil have et andet samarbejde, hvor også de fattigste lande i Europa har en chance for at være med.
Vi vil have en anden form for samarbejde, hvor det ikke er de fattige, der bliver endnu fattigere, og de rige, der bliver endnu rigere, men hvor der er social solidaritet.
Det er meningen med at stemme nej og årsagen til, at Enhedslisten også og ikke mindst på baggrund af den her ...
Holger K. Nielsen (SF), 2000-04-11:
Ja, jeg synes ikke, der er grund til, at vi komplimenterer hinanden med en god debat.
Jeg synes, at det på mange måder har været en debat, der reflekterer det oplæg, der er kommet fra ja-partierne om, at vi stort set kun kan sige ja, og om de økonomiske konsekvenser, de økonomiske katastrofer, hvis danskerne formaster sig til at sige nej.
Sådan må det jo så være, og så må vi kunne få en debat frem til den 28. september, der kører på de, synes jeg, ikke særlig hensigtsmæssige præmisser.
Jeg har dog til allersidst en enkelt lille bemærkning, jeg godt vil gøre, og det har at gøre med hele forholdet til det nationale kompromis, den danske ØMU-undtagelse, som regeringen jo nu vil have ophævet.
Jeg håber ikke, at befolkningen vil gøre det.
Jeg håber, at befolkningen vil sige nej, men jeg vil alligevel godt komme med en bemærkning til regeringen: Det nationale kompromis var jo et forsøg på at skabe et nyt grundlag for dansk europapolitik, et forsøg på at komme væk fra den gamle skyttegravskrig, hvor den danske befolkning var delt i to næsten lige store dele.
Der blev givet og taget, kan man sige.
Nejsigerne accepterede, at vi skal være med offensivt i EU.
for de områder, der fører frem til et Europas Forenede Stater.
For mig at se var der tale om et fornuftigt og rigtigt kompromis, som kunne føre den danske EU-politik videre.
Det ønsker regeringen nu ophævet.
Har regeringen tænkt på konsekvenserne folkeligt set?
Man får måske en afstemning
med næsten 50 pct for
50 pct.
Regeringen vil så senere hen trække befolkningen gennem en ny afstemning, om forsvarspolitikken, igen måske med de samme 50-51 pct. for det ene og 49 pct. for det andet.
Har regeringen tænkt på, om det danske folk kan holde til det, om det er særlig frugtbart og konstruktivt, at man på den måde trækker en modvillig befolkning længere og længere ind i en unionsudvikling, som vi godt kunne undgå, hvis vi ville, og at vi godt kan stå uden for den udvikling samtidig med, at vi er med i et praktisk orienteret internationalt europæisk samarbejde?
Derfor synes jeg, at det er vigtigt igen at få sagt: Denne her folkeafstemning er ikke en afstemning om vores medlemskab.
Det er en afstemning om, hvorvidt vi vil deltage i det tigerspring i retning af et mere integreret politisk samarbejde, som ØMU'en betyder, eller om vi ikke vil være med i det.
Det er ikke en afstemning om, hvorvidt vi vil kunne samhandle med andre europæiske lande.
Selvfølgelig vil vi kunne det, selv om vi siger nej.
Det er ikke en afstemning om, hvorvidt Danmark stadig væk skal spille en rolle i Europa.
Selvfølgelig skal vi det, selvfølgelig bør vi det.
Men ingen dansk regering kan komme til at spille en rolle på et folkeligt mandat, der kun omfatter cirka halvdelen af befolkningen, og derfor bliver det under alle omstændigheder nødvendigt at formulere en politik, der har et langt, langt mere solidt folkeligt grundlag end det, den nuværende regering bygger på.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Ingen forpligtelse.
Jeg har forstået hentydningen og er fuldstændig enig.
Man kunne jo sagtens fortsætte denne her debat i uendelig lang tid, men det vil jeg afstå fra og bare betragte denne debat som en, hvor det indimellem har været vanskeligt at komme ind til kernen af, hvad den egentlig går ud på med hensyn til det, danskerne skal stemme om den 28. september, og så sige: Lad dette være den første politiske debat i Folketinget, som vi forhåbentlig får lejlighed til at følge op senere og i øvrigt følge op over for befolkningen.
Og jeg synes, at vi skal sige tak til ministrene for redegørelserne og de svar, der er givet.