Keld Albrechtsen (EL), 2001-12-13:
Enhedslisten har ved tidligere lejligheder støttet udsendelsen af danske FN-styrker på FN-mandat i fredsbevarende operationer, og vi så gerne, at der i forbindelse med den humanitære katastrofe, der er i Afghanistan, også blev mulighed for - på basis af et klart FN-mandat, på basis af fredsaftaler, som gør det muligt for en fredsbevarende styrke at fungere i landet - at der kunne ydes et dansk bidrag. Den måde, den danske regering griber det her an på, styrker desværre ikke muligheden for, at et sådant arbejde
kan lykkes.
Når det er så magtpåliggende for den amerikanske og den danske regering
at handle selvstændigt på tværs af de diskussioner, der foregår i FN og for dens sags skyld også i EU,
så undergraves mulighederne faktisk dermed for, at der opbygges en langvarig, vedvarende fred i Afghanistan.
Det vil sige, at det angivelige formål med den aktion, som den danske regering nu foreslår, at Danmark skal sende styrker til, nemlig at bekæmpe terrorismen, altså kan gå hen og vise sig på længere sigt kun at skabe yderligere grobund for terrorisme.
Risikoen for nye borgerkrige og etablering af nye rædselsfulde regimer i Afghanistan er desværre meget betydelig, for man har jo fra USA's side koncentreret sig helt ensidigt om militære midler, og man står nu med forskellige krigsherrer, som kontrollerer forskellige områder.
Man har ganske vist en papiraftale, men hvis den skal kunne få opbakning fra befolkningen og de kredse, der virkelig har indflydelse i de forskellige dele af den afghanske befolkning, så er det altså andre veje, man skal gå, end den vej, regeringen nu peger på. Så måtte man nødvendigvis arbejde for at få en sammenhængende løsning under FN's ledelse, og det får man altså ikke ved demonstrativt at træffe en beslutning om, at nu indsætter man styrker, umiddelbart før FN skal til at drøfte, hvordan man kan løse problemerne i sammenhæng.
Vi håber naturligvis i Enhedslisten, at tingene ikke går fuldstændig uhjælpeligt i opløsning i Afghanistan, men risikoen for, at det sker, er absolut til stede som følge af den måde, man griber det an på.
Derfor havde vi håbet, at der her i det danske Folketing i den nuværende situation ville have været et flertal, som ville have set det som sin opgave at gå ind for en løsning
i FN's regi
Det må vi så konstatere at der ikke er.
Jeg har været inde på, at det er der formentlig en række udenrigs- og indenrigspolitiske årsager til og desværre altså også indenrigspolitiske, taktiske årsager, som har at gøre med forsvarsforlig og forsøg på at få skruet de danske militærudgifter op. Jeg synes, det er en uskøn forestilling, den nye regering har præsenteret Folketinget og befolkningen for, og jeg håber bestemt ikke, at det skal blive den fremgangsmåde, som vi vil opleve i fremtiden fra den nye regering.
Desværre har man ikke i de ordførerindlæg, der har været fra regeringspartiernes side og da slet ikke fra hr. Peter Skaarup fra Dansk Folkeparti, fundet anledning til nogen som helst form for beklagelse eller indrømmelse af, at det her vist går lige lovlig hurtigt.
Man kunne måske også have lyttet til de andre partier i Folketinget, taget en lille smule hensyn, i det mindste bare åbnet ørerne for den kritik, der var.
Man har vedtaget og fremlagt en tidsplan, man tromler den igennem nu her i løbet af i nat.
Alt i alt siger det sig selv, at Enhedslisten ikke kan støtte det beslutningsforslag, der ligger, og det vil næppe komme som en stor overraskelse for nogen sagens indhold taget i betragtning, men derfor har jeg også i dette indlæg koncentreret mig om de mere fundamentale problemer i vores folkestyre, som den her sag er et eksempel på, at vi desværre har.