Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-28:
Kristeligt Folkeparti har sagt, at vi sandsynligvis vil kunne stemme for de tekniske tiltag i Vandmiljøplan II, men at vi vil arbejde for, at landbruget skal have kompensation for de udgifter på ca. 500 mio. kr. - pr. år vel at mærke - som man i forligskredsen åbenbart var enige om, at planen vil koste landbruget.
Det sidste med kompensation står vi stadig inde for, men det første, at vi vil stemme for det tekniske indhold, tør jeg ikke garantere efter at have set, hvad planen indebærer af indgreb, mistillid, kontrol, administration og anden elendighed.
For det første tror vi ikke på, at man som forudsætning for Vandmiljøplan II har vurderet effekten af de tiltag, der er gjort på grundlag af Vandmiljøplan I, korrekt.
Vi tror stadig på, at effekten vil blive større, når den kan konstateres, men o.k., vi vil gerne lade tvivlen komme miljøet til gode. For det andet mener vi, at de tiltag, som Vandmiljøplan II indeholder, er unødigt skrappe, kulminerende i den generelle nedsættelse af N-normen med 10 pct., men igen o.k., tvivlen må komme miljøet til gode.
Venstres ordfører, hr. Christian Mejdahl, bekræftede også den usikkerhed, der er om, hvordan tiltagene vil virke, og hvilket resultat vi får ud af dem.
Når vi kommer til at se, hvad konsekvenserne af Vandmiljøplan II bliver og lødigheden af de enkelte tiltag, bliver vi alvorligt skræmt.
Hvis bare vi vidste, om problemet med nitrat er lige så stort som påstået af dem, der mener at have ret til at definere, hvad det er at være grøn, og hvis bare vi troede på, at sammenhængene er lige så enkle, som det påstås.
Baggrunden for tilblivelsen af Vandmiljøplan II glimrer ikke ved seriøsitet.
Planen er først og fremmest blevet til som en konsekvens af Mariager Fjords iltsvind sidste eftersommer, en såkaldt katastrofe, som havde meget lidt med landbrugets nitratudledning at gøre.
Den såkaldte Mariager Fjord-katastrofe faldt sammen med den sensationslystne presses fokusering på andre forhold i landbruget, hvilket naturligt skabte en stemning imod landbruget, som landbruget måske skulle have grebet an på andre måder. Så var man så heldig, at EU lige på rette tidspunkt spurgte til, hvordan det gik med opfølgningen af nitratdirektivet i Danmark, et nitratdirektiv, som hr. Steen Gade jo lige har bekræftet, at vi selv har bestilt.
Det skal ikke skjules, at der har været og er forhold at rette i landbruget, og der er naturligvis også brodne kar i landbruget, men på trods af den opfattelse, som medierne formår at give af landbruget, er der intet erhverv, der viser større forståelse for og vilje til at ændre på negative forhold.
Landmænd har det som de allerfleste mennesker.
De gør det, der er lettest og flest penge i, og i 98 pct. af tilfældene sker det inden for lovens rammer og i henhold til de vejledninger, som fagkundskaben og landmændenes rådgivere anviser.
Der er en udbredt forståelse for, at man skal beskytte naturen.
Landbruget eller specielt svineproducenterne har haft nogle gode år, og det er måske det allermest forargelige ved landbruget: at de tjener penge.
Men det vender igen, det ved
Sådan går det op og ned,
og det er et meget lille mindretal, der står i kø efter nye Mercedes'er.
De allerfleste landmandsfamilier er familier, der knokler ude i det hårde liv for at få hverdagen og pengene til at hænge sammen.
Jeg forstår de landmænd og -koner, der ikke kan bære at blive hængt ud for at være miljøsvin, EU-svindlere, skattesnydere, dyremishandlere, spekulanter, og jeg ved ikke hvad.
Udsagnene svarer ikke til virkeligheden for det meget store flertals vedkommende.
Beklager.
Jeg mener, at Vandmiljøplan II i sig bærer et præg af mistillid til landbruget og af, at nu må man markere noget over for de folk.
Det store flertal af vælgerne ved jo, at landmænd som ovenfor beskrevet er noget skidtfolk, og landmændene er jo, som det også er blevet konstateret af Venstres tidligere formand, så få, at man må satse på nogle andre.
Vi kan gå ind for store dele af de tekniske tiltag, f.eks. med hensyn til de våde enge.
Vi mener endda, at man kunne nå mere end planlagt på det område.
Vi kan også gå ind for en udpegning af SFL-områder, og vi kan gå ind for skovrejsning, selv om det ikke er meget, det bidrager med i denne sammenhæng.
Men de skærpede harmonikrav, de skærpede krav til udnyttelsen af kvælstof i husdyrgødningen, kravene til bedre foderudnyttelse og en nedsættelse af den generelle kvælstofnorm er alvorlige indgreb, som uden tvivl er effektfulde for miljøet på lang sigt, men også mere økonomisk belastende, end de er opgjort til i planen.
Vi tror på, at en sænkelse af N-tilførslen efter flere år vil påvirke udbytterne betydelig mere end her forudset.
Vi tror faktisk, det er et rigtig godt tiltag, hvor der kan hentes mere, men det er selvfølgelig også noget, der koster noget for landbruget.
Så har vi faktisk meget sympati for tiltagene i L 56, som målrettet går på at beskytte grundvandet, hvor det skønnes nødvendigt.
Lidt tilbage til L 55.
De øgede harmonikrav vil fremme den i forvejen meget uheldige strukturudvikling hen imod stadig større enheder for de få.
Vi må konstatere, at de få ofte er meget dygtige, og de bliver måske også hjulpet lidt for godt på vej af afskrivningsreglerne, men vi bevæger os stadig længere væk fra et landbrug med mange selvstændige.
generation har ikke kapital til at overtage mastodontbrugene, og de almindelige familier har ikke psykisk styrke til at modstå presset fra omverdenen.
Vi har megen sympati for Amtsrådsforeningens høringssvar
med forslag om at lægge administrationen af genoprettelsen af våde enge ud til amterne.
Vi tror faktisk, de er bedre til det end Skov- og Naturstyrelsen.
De er vant til at tackle landmændene i deres områder, og de kender de geografiske forhold.
L 58, kontrol med kvælstofforbrug, ligner noget, som hører hjemme under Arbejdsministeriets ressort.
Det er et fantastisk beskæftigelsesprojekt.
Det er utroligt, hvad der skal sættes i gang for at kontrollere det giftige stof nitrat.
Vi synes, det er helt hen i vejret.
Plantedække er o.k., det har jeg været inde på.
Der kan sikkert nås mere.
L 67, forslaget om afgift af kvælstof indeholdt i gødning, som ikke benyttes af gartneri- og landbrugserhvervet, har vi ikke noget imod, men det ville være lidt mere betryggende, hvis man, når man formulerede sig, kunne bestemme sig til, om man opererer med kilo handelsgødning, kilo N eller kilo gødning.
Det kommer sådan lidt hulter til bulter.
Vi vil fastholde vort forslag og krav om at yde landbruget kompensation for de 500 mio. kr.
Vi begrunder det med, at planens nødvendighed er usikker, men i forsigtighedens tegn og i hele folkets interesse må hele folket også være med til at betale.