runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 2001-05-30:
Vi er i SF på alle måder optaget af at sørge for, at ventelisterne bliver afkortet, og at folk kommer i behandling, også til MR-scanning osv., men vi mener altså, at de offentlige kroner skal bruges til at gøre en ekstra indsats i det offentlige system.
Det har man faktisk også bedre muligheder for, i og med at man har mere apparatur til rådighed.
Det er vi meget optaget af.
Der er i det her forslag, åbenbart også fra De Konservative, et ønske om at trække penge og personale fra det offentlige sygehusvæsen over i det private.
Det er konsekvensen, fordi der i det offentlige sygehusvæsen er den situation, at der på områder mangler personale.
Vi skal gøre det bedre dér gennem omlægning af arbejdsgange og sørge for, at de ventetider bliver nedbragt.
Frank Jensen (S), 2001-05-30:
Hr. Sjursen refererede til den skriftlige besvarelse, jeg har afgivet i forhold til det ændringsforslag, som hr. Sjursen har stillet på Kristeligt Folkepartis vegne.
Jeg skal ikke trætte Folketinget med at gennemgå den samlede skriftlige besvarelse, men blot sige, at når regeringen ikke kan støtte Kristeligt Folkepartis ændringsforslag, skyldes det, at vi med ændringsforslaget ganske kraftigt udvider anvendelsesområdet af det middel, vi her giver politiet, nemlig et middel til at sikre, at beboere, der er i en ejendom, hvor en hashklub f.eks. har taget ophold, eller beboere i en ejendom, hvorfra der foregår rufferivirksomhed eller alfonsvirksomhed, kan få stoppet den aktivitet.
Det er for at sikre et boligpolitisk mål, nemlig at de beboere får fred og ro genetableret i ejendommen.
Det er naturligvis fortsat politiets klare opgave at strafforfølge almindelige lovovertrædelser, både når vi taler om lov om euforiserende stoffer, og når vi taler om straffelovens bestemmelser om alfonseri og rufferivirksomhed.
Det er politiets opgave at anvende de straffebestemmelser, vi har vendt mod den type af kriminalitet.
Med de to lovforslag, vi her har til anden behandling, fremsætter regeringen forslag om at indfri et boligpolitisk mål om, at man hurtigt kan bringe den type af kriminalitet til ophør, ved at politiet også kan nedlægge forbud mod at have besøgende i de lokaler, hvorfra kriminaliteten udgår.
Det er sådan set ikke et politimæssigt initiativ, det er et boligpolitisk initiativ, for det politimæssige ligger
naturligvis i, at politiet skal anvende de almindelige bestemmelser, vi har i straffeloven, og de almindelige bestemmelser, vi har i retsplejeloven, til at forfølge kriminalitet.
Det er baggrunden for regeringens afvisning af Kristeligt Folkepartis forslag.
Jeg tror, vi har samme mål, vi har samme sigte.
Derfor håber vi også, at Kristeligt Folkeparti vil ende op med at støtte forslaget, på trods af at ændringsforslaget falder, fordi vi netop mener, at det initiativ, som regeringen har taget, er tilstrækkeligt til at opnå det mål, nemlig at give politiet mulighed for at forbyde folk at modtage besøgende i lokaler, hvor der f.eks. er en hashklub, eller hvorfra der foregår systematisk kriminalitet ved overtrædelse af bestemmelserne om rufferi.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-30:
Vedtagelsen af det her lovforslag vil efter Enhedslistens opfattelse betyde et brud med et afgørende element i den danske forebyggelsespolitik mod spredning af hiv og aids, nemlig at enhver person selv er ansvarlig for at beskytte sig, og derfor handler det om gennem oplysning at sikre, at alle er vidende om, hvordan de gør det på den bedst mulige måde. Det brud skæres ud i pap af regeringens ændringsforslag, som medfører en voldsom stramning af loven, og det kan de indledende besværgelser i betænkningen ikke ændre ved.
Vedtagelsen af det her lovforslag vil efter vores opfattelse ikke begrænse spredningen af hiv, måske endda snarere tværtimod.
Det vil sprede den opfattelse, at de, som ikke er smittede, er mindre ansvarlige end andre for at stoppe smittespredningen.
Det er en utrolig farlig opfattelse, fordi det netop risikerer at føre til en øget spredning af hiv og aids.
Der er også en risiko for, at loven vil føre til, at færre lader sig teste.
Enten ud fra en opfattelse af, at så kan man ikke straffes, eller ud fra et ønske om, at man ikke ønsker at føle sig kriminaliseret, hvis man dyrker sex.
Ministerens efterfølgende præcisering af, at man under alle omstændigheder vil kunne dømmes, hvis man burde have vidst, at man er smittet, mener vi mildest talt ikke gør sagen bedre.
Enhedslisten er naturligvis enig i, at det er helt uacceptabelt, hvis en hiv-smittet bevidst udsætter en anden eller andre for smitte.
Men at der er tale om en handling, der retfærdiggør denne her drastiske og skadelige reaktion
Ministeren har under udvalgsbehandlingen bekræftet, at risikoen ifølge videnskabelige undersøgelser for spredning af hiv ved ubeskyttet samleje er under 1 pct. for kvinden og under ½ pct. for manden.
Sammenholdt med, at der - efter ophævelse af kønssygdomsloven i 1988, hvor kønssygdommene blev afkriminaliseret - skete et dramatisk fald i antallet af personer, der blev smittet med kønssygdomme, så mener vi, at der er tale om både et urimeligt og et skadeligt lovforslag.
I den forbindelse finder vi det egentlig ganske tankevækkende, at partierne bag lovforslaget i betænkningsbidraget har måttet opfordre domstolene til tilbageholdenhed, når det gælder om at rejse tiltale og fængsle hiv-smittede kvinder, som ved amning udsætter deres barn for smitterisiko.
Det viser, hvor fuldstændig forkert fokus der er i denne her lov.
Der er efter vores opfattelse tale om en paniklovgivning, baseret på en oppisket stemning uden nogen som helst sandsynliggjort positiv effekt.
Det ønsker vi ikke at medvirke til, og derfor stemmer vi
både imod loven og imod justitsministerens ændringsforslag.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-30:
Det forekommer mig, at det her lovforslag på en eller anden måde bygger på en slags misforståelse.
Når man nu laver en ændring, der går ud på at lave en aldersbegrænsning, at lægge et låg over, hvor gammel man må være for at komme ind i den uddannelse, ja, så afskærer man lige præcis en meget væsentlig del af de personer, som var målgruppen i selve lovgivningen.
Derfor opfatter jeg den ændring, som man nu er i gang med at forsøge at få indført, som en ren misforståelse i forhold til den hensigt, som lå i selve lovgivningen.
Thomas Adelskov (S), 2001-05-30:
Jeg skal sige, at jeg er meget glad for ministerens tilkendegivelser i betænkningen.
Det betyder jo, at vi har haft mulighed for at kunne efterkomme en række ønsker fra skoler og institutioner under den fri ungdomsuddannelse.
Det drejer sig bl.a. om forhøjelse af de kursuspriser, der er for køb af uddannelse.
Jeg skal sige, at jeg til gengæld er ked af, at det ikke er lykkedes i denne her sag at skabe et forlig mellem de partier, som senere enten stemmer for eller imod den endelige vedtagelse af lovforslaget.
Jeg synes, at de skoler og uddannelsesinstitutioner og vejledere, som er under den fri ungdomsuddannelse, havde fortjent ro om uddannelsen og havde fortjent, at vi her fra Folketinget også anerkendte den store indsats, de yder, ved at skabe et forlig, der sikrede roen på hele området i de kommende år.
Jeg skal til gengæld sige, at jeg synes, at vejlederne på skolerne rundtomkring nu kan se frem til en beslutning her i Folketinget, som betyder og har som konsekvens, at vi anerkender det arbejde i form af både forhøjelse af vejledertakst og en præcisering af loven, således at vi forhåbentlig i de kommende år vil undgå megen debat om den fri ungdomsuddannelse, både formål og indhold.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-30:
Dertil er vel bare at sige, at hvis man havde ønsket ro om uddannelsen, så var der i hvert fald dele af ændringerne, man ikke skulle have indført, f.eks. aldersbegrænsningen.
Jann Sjursen (KRF), 2001-05-30:
Kristeligt Folkeparti anerkender selvfølgelig, at der kan være boligpolitiske formål, som søges opnået med de af regeringen fremsatte forslag, bl.a. det, at medborgere skal kunne leve i fred og tryghed.
Men det er jo kun den ene side af sagen.
Den anden og nok så væsentlige side af sagen er, hvordan vi sikrer, at politiet får nogle muligheder for effektivt at retshåndhæve det, at vi ikke ønsker hashklubber, at vi ikke ønsker rufferivirksomhed, fordi den er kriminel.
Der er det jo lidt paradoksalt, at man skal høre justitsministeren på talerstolen i dag stå og argumentere for de boligpolitiske mål, som det absolut primære bag regeringens forslag, hvilket jo for mig at se kun bekræfter den antagelse, vi har i Kristeligt Folkeparti om forslagene, at hvis de vedtages i uændret form, så vil de reelt betyde, at hashklubber kan fortsætte deres virksomhed som hidtil, medmindre der er skæg og ballade i gaden, så man kan skride ind over for dem og få lukket dem ved brug af det nye lovgrundlag, som Tinget her vedtager. Derfor må jeg sige til justitsministeren, at hvis vores ændringsforslag ikke kan vedtages, kan vi fra Kristeligt Folkepartis side faktisk ikke stemme for lovforslagene.
Det kan vi altså ikke, fordi vi mener, at de reelt vil føre til, at de hashklubber, den rufferivirksomhed, man vil gå efter fra politiets side, lige præcis vil være dem, hvor der, som jeg siger, er skæg og ballade i gaden, og ikke dem, hvor det foregår i, om jeg så må sige, god ro og orden.
Vi ønsker, at kriminel virksomhed og specielt systematisk kriminel virksomhed, som lovforslagene omhandler, skal bekæmpes, uanset om det foregår i ro og orden eller ej.
Derfor har vi fremsat disse ændringsforslag.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-30:
Jeg respekterer egentlig Socialdemokratiets argumenter for at stemme imod det her forslag.
Jeg synes, det er acceptabelt, at man vil respektere det lokale selvstyre.
Jeg må så bare sige, at lige præcis i den her sag synes
jeg, at spørgsmålet er så livsvigtigt.
Det drejer sig jo om kvinder med brystkræft, kvinder, der har mærket en knude, som er bange for, hvad den udvikler sig til, og så får de at vide, at de kan vente 6 uger, på trods af at vi har en garanti.
Det er uacceptabelt, men o.k., det er så argumentet fra Socialdemokratiet.
Det, der er værre og beskæmmende, er SF's argument om, at det her er et forslag om, at offentlige midler skal rulle over i private kasser.
Hvor er det dog en menneskefjendsk argumentation, fru Anni Svanholt giver udtryk for.
Vi skriver i beslutningsforslaget, at amterne har 14 dage til at leve op til deres forpligtelse, nemlig at sikre, at patienterne kan blive scannet, kan blive røntgenfotograferet.
Derefter gælder det frie valg, Det offentlige har altså mulighed for at løse sine egne opgaver, har mulighed for at tilrettelægge dem, kan beholde pengene i det offentlige system.
Først derefter må vi sige, at nu er der ikke anstændighed i det her længere, nu må det frie valg gælde.
Der er private steder, hvor man kan blive scannet og røntgenfotograferet, lad dog de mennesker komme til dér.
Jørgen Winther (V), 2001-05-30:
Jeg vil gerne besvare hr. Lars Løkke Rasmussens udmærkede spørgsmål.
For det første kan jeg bekræfte, at vi meget ofte taler sammen, når vi begge to er til gruppemøder, og det er vi meget ofte.
Dernæst kan jeg bekræfte, at man i Frederiksborg Amt arbejder med borgergarantier, hvor målet er, at patienterne kan få det frie valg.
Sagen er, at Socialdemokraterne hele tiden siger: Mennesket først, mennesket først.
Her i salen trykker Venstre på de grønne knapper, når det drejer sig om mennesket først, og fru Lone Møller trykker på den røde knap.
I øvrigt er det da bekymrende for mig at vide, at fru Lone Møller ikke aner, at der eksisterer lange ventetider på MR- og CT-scanning.
Prøv da at få lidt kontakt med sygehusvæsenet i de forskellige amter i Danmark, ring til nogle patienter og hør, hvor lang tid de venter!
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Efter det udspil, som Europa-Kommissionen er kommet med på skatteområdet, en plan, som går ud på at tvinge skatterne nedad og dermed i virkeligheden underminere grundlaget for velfærdssamfundet i hvert fald her i Danmark, så står det jo klart, at regeringen skød sig selv i foden i Nice, da den gik med til de nye regler om forstærket samarbejde i Nicetraktaten.
Man kan ganske vist nå at fortryde inden på fredag, hvor Folketinget jo skal tredjebehandle lovforslaget om Nice.
Men jeg synes, at vi er kommet i en meget alvorlig situation.
De nyliberalistiske hensigter, Kommissionen har, vil jo ramme Danmark hårdt på forskellige punkter, hvor vi bliver truet med retssager. Derfor mener jeg, tiden er inde til, at vi nu drøfter her i Folketinget, hvordan Danmark kan indlede en modoffensiv imod den højreorienterede skattepolitik, som EU er slået ind på, sandsynligvis stærkt inspireret af præsident Bush.
Ester Larsen (V), 2001-05-30:
Regeringen er meget optaget af forebyggelse.
Det er forslagsstillerne af dette her beslutningsforslag også.
Vi vil meget gerne forebygge, at der opstår uønsket flerfoldsgraviditet, og jeg vil gerne for at forebygge misforståelser sige, at det er uønsket flerfoldsgraviditet.
Vi har intet imod ønsket flerfoldsgraviditet.
Den anden del af beslutningsforslaget beskæftiger sig med de retlige forhold omkring fosterreduktion.
Det er jo sådan, at vi her i landet har en abortlovgivning, en lovgivning, som er blevet til efter meget grundige overvejelser, meget dybtgående diskussioner her i Folketinget og i befolkningen.
Resultatet er en lovgivning, som fastsætter nogle bestemte tidsgrænser for, hvornår abort lovligt kan foretages, og nogle kriterier for, hvornår disse tidsgrænser overskrides.
Folketinget har for nylig behandlet problemet om de sene aborter og strammet reglerne op.
Men sådan forholder det sig ikke, når det drejer sig om fosterreduktioner.
Her har vi ingen regler overhovedet.
Det Etiske Råds redegørelse om fosterreduktioner har kastet lys over, at vi her i landet foretager aflivning af fostre i forbindelse med flerfoldsgraviditet totalt uden nogen form for lovhjemmel, uden nogen form for regulering.
Nu skulle man tro, at en sådan åbenbaring af kendsgerningerne ville sætte gevaldigt skub i regeringen, at man virkelig ville lægge sig i selen for at få rettet op på denne mangelsituation.
Men sådan forholdt det sig ikke.
Regeringen har udvist en ligegyldighed, en passivitet, som nærmest er rystende.
Det var da udmærket, at regeringen fik indhentet det forsømte sådan lige på målstregen, så vi som formentlig det eneste land var på plads og i orden fra dag ét med hensyn til pillepas.
Men her, hvor det nu er bragt frem, at der i dagens Danmark ombringes liv - og det er jo den mest ultimative form for vold, der findes, fuldstændig ureguleret, uden noget som helst lovgrundlag - så er regeringen passiv og bevilger sig selv et års tid til at undersøge at få tingene bragt på plads.
Det er totalt uacceptabelt i et retssamfund, så jeg håber meget, at vi igennem dagens debat og behandling af det her forslag kan nå frem til at pålægge regeringen, at man hurtigst muligt får levet op til intentionerne i beslutningsforslaget, nemlig både at forebygge den uønskede flerfoldsgraviditet og så få afklaret de retlige forhold.
Den nuværende stilling er fuldstændig uacceptabel.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-30:
Som andre har været inde på, er der jo ligesom to dele i det her beslutningsforslag.
Den ene del er diskussionen om opsætning af et befrugtet æg, hvor vi ønsker, at der ikke skal sættes flere op, end parret er parat til at få i antal af børn.
Men jeg kunne forstå, at teknikken heldigvis er kommet så langt, at man faktisk kun sætter det antal æg
op, som parret også er parate til at kunne tage sig af som forældre senere hen
Men det, der så er et problem, er selvfølgelig de oplysninger, vi nu har fået fra Flerlingeforeningen Freja i Danmark, hvor de ikke er helt enige i de oplysninger, vi har fået fra Sundhedsstyrelsen.
Og jeg synes selvfølgelig, at det er meget bekymrende, at de har nogle andre tal end de tal, vi officielt har fået i Sundhedsudvalget.
Sundhedsstyrelsen siger, at der ikke bliver foretaget ret mange fosterreduktioner på social indikation, men vi får så at vide, at langt de fleste fosterreduktioner foregår efter social indikation, fordi, som overlæge Jakob Ingerslev har udtalt til en avis, at nogle kan godt klare at få 3 børn, mens det for andre er indlysende, at 3 børn er fuldstændig uforeneligt med at overleve socialt og menneskeligt, fordi de ikke har ressourcerne, eller fordi manden i forholdet klart signalerer, at så er han gået.
Der mener vi altså ikke, at det er grund nok til, at man går ind og foretager en fosterreduktion.
Der kan man altså sætte ind på en lang række punkter, så det her par bliver i stand til at kunne tage sig af de 3 børn, hvis biologien i øvrigt gør det muligt.
Og der ønsker jeg, at vi får en klar udmelding fra sundhedsministeren om, hvad der kan betinge en fosterreduktion.
Det er selvfølgelig klart, at hvis det betyder skade for den gravide kvinde eller for børnene, kan der være en årsag til, at man kan gå ind og gøre det.
Men det, at en far i et øjebliks tilstand af chok meddeler, at han så vil gå, mener jeg altså ikke kan betinge en fosterreduktion. Det får så også mig til at ønske, at vi får et lidt klarere retsgrundlag for det her, så lægen også ved, hvad han skal gøre, når han står i sådan en situation: Hvad kan man anbefale, og hvad kan man ikke anbefale?
Og jeg ønsker altså, at det spørgsmål bliver taget seriøst, og at vi får nogle svar på det.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-30:
Jamen det er »fagre nye verden«
Og jeg er fuldstændig enig med dem, der har sagt, at det er en underlig glidebane, vi er ude på.
Hvor ligger det retslige grundlag for denne lovgivning?
Vi er også i Dansk Folkeparti af den opfattelse, at fostre ikke skal bringes til eksistens, når parrene på forhånd ved, at de ikke ønsker et barn.
Og ligeledes er der også nogle blandt personalet, der har efterlyst noget rådgivning på det her område.
Vi mener, der bør være helt klare regler for, hvornår man må sprøjte væske ind i et fosterhjerte, så fosteret dør; derfor synes jeg vi nok må gå ind igen og kigge på det her område.
Og jeg er lidt uforstående over for, at regeringen heller ikke kan se, at der er nogle problemer her.
Nu har vi så fået, som andre også har været inde på, et brev fra næstformanden i Flerlingeforeningen Freja i Danmark, der bl.a. redegør for nogle ting, som han synes er ganske uacceptable.
Og jeg synes nok, fru Margrete Auken var inde på, at vi ikke skulle snakke os fra hinanden, men vi skulle snakke os hen imod hinanden.
Derfor mener jeg, at vi ikke kan gå ind i dag og stemme om det her, hvis der er nogle uklarheder; det mener jeg helt klart der er.
Der er nogle spørgsmål, der skal opklares noget bedre, og jeg vil i hvert tilfælde lytte mig til, hvad de øvrige ordførere mener om det her.
Men jeg synes måske ikke, at vi er ordentligt klar til at stemme for det her forslag.
Arne Rolighed (S), 2001-05-30:
Det er et godt princip i det danske sundhedsvæsen, at når en patient møder lægen, så foregår der en god dialog imellem patienten og lægen om den undersøgelse, der skal lægges til rette.
Og der er det her område ingen undtagelse.
Når et par eller en kvinde kommer og vil have foretaget in vitro-fertilisation, som det hedder, så foregår der en dialog mellem kvinden, parret og lægen. Hvis kvinden kun ønsker at få ét æg op, bliver det selvfølgelig respekteret.
Hvis en kvinde eller et par ønsker at få to æg sat op, må man selvfølgelig snakke om, at det kan give tvillinger, og tilsvarende med tre æg.
Vi bør ikke lave behandlinger med det sigte senere at skulle ud og lave fosterreduktion.
Det er det, der indgår i de drøftelser, der er i det udvalg i øjeblikket.
Så får vi det forelagt senere, og vi må så gøre det færdigt her.
Margrete Auken (SF), 2001-05-30:
Nu har vi lovet hinanden, at vi ikke går ind i en længere debat.
Der var nogle af de formuleringer, sundhedsministeren brugte, som jeg godt ville have haft opklaret, men jeg går ud fra, at mit referat af sundhedsministerens holdning før, hvor han siger, at vi ikke sætter flere æg op, end man ønsker børn til, stadig væk står ved magt.
Det er ikke et spørgsmål om, at man tvinger flere æg op i folk, end de ønsker.
Det tror jeg såmænd ikke man på noget tidspunkt har prøvet at gøre.
Det vigtigste er, at vi nu står med en række spørgsmål, som vi godt vil have god tid til at få drøftet og belyst i udvalget, og at vi i denne her situation beder om at få forslaget fredeligt og roligt tilbage i udvalget, så det ikke bringes til afstemning nu.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-30:
Da vi behandlede forslaget om udbygning af registret for knoglemarvsdonorer, udtalte sundhedsministeren sig meget positivt over for forslaget.
Det er klart, at vi forslagsstillere mener, at vi har en moralsk forpligtelse til at have lige så mange donorer, som man har i andre lande.
Og ikke nok med det står der jo mange danskere på venteliste for at komme til at blive knoglemarvsdonorer.
Men det, jeg går på talerstolen for, er blot for at erindre sundhedsministeren om hans positive indstilling og måske også finansministeren, så man kan tage de her ting med til de kommende forhandlinger med Amtsrådsforeningen.
Jørgen Winther (V), 2001-05-30:
Der er mange forslag i dag.
Derfor vil jeg gøre det kort.
Jeg vil bare sige endnu en gang, at det her drejer sig om mennesket først.
Vi har lige haft debatten.
Her drejer det sig om, at mennesker, der venter på behandling, kan komme hurtigt til undersøgelse og få den nødvendige undersøgelse og behandling.
Her er det igen Socialdemokratiet, der stemmer nej, fordi ideologien kommer før mennesket, og økonomien kommer før mennesket.
Vi siger menneske først, og det gør vi mange gange inden for sundhedsvæsenet.
Lone Møller (S), 2001-05-30:
Jeg vil gerne bede hr. Jørgen Winther om at bekræfte, at samtlige amter i dette land kan, hvis de ønsker det, indføre en regel om at give fri mulighed for at vælge privathospitaler. Jeg sagde det også under førstebehandlingen, hvor hr. Jørgen Winther gjorde meget ud af at fortælle, at det var på grund af Socialdemokraterne i Århus Amt, at det ikke var gennemført.
Nu ligger der et svar i forbindelse med udvalgsbehandlingen, som siger, at ingen amter i dette land har indført denne bestemmelse, heller ikke nogen af de amter, hvor der er et klart borgerligt flertal.
Så jeg vil gerne bede hr. Jørgen Winther bekræfte, at man kan gøre det i morgen, hvis man ønsker det.
Anni Svanholt (SF), 2001-05-30:
Det forslag, der her ligger til behandling, er jo et af de mange forslag, som Venstre har stillet her i Folketinget for at skaffe penge fra de offentlige kasser over til de private sygehuse.
Derudover er det åbenbart det menneskesyn, Venstre har her: at de stærke, dem, der er i arbejde, er dem, der kommer
først i enhver henseende, men det er lige meget med de gamle, børnene og de unge, som er syge.
Næh, det er forskelsbehandling og opbakning til dem, der er stærke og er i arbejde.
Det er det, Venstre går ind for her.
Vi ønsker i SF at forbedre det offentlige sygehusvæsen og fastholde det solidariske princip og så selvfølgelig bruge flere offentlige kroner til at forbedre sygehusvæsenet for.
Jørgen Winther (V), 2001-05-30:
, når amterne ikke benytter sig af muligheden.
Sagen er jo, at amterne har et problem med økonomien.
Venstre har foreslået, at amterne skal have 1,5 mia. kr. mere, og hvis amterne får disse penge, har de jo mulighed for virkelig at tilbyde disse her undersøgelser i større grad.
Det er nødvendigt at lovgive om det her område, således at patienterne får mulighed for at få det enkelte valg.
Det, fru Lone Møller lægger op til, er jo, at det er amterne, der kan vælge.
For Venstre er det vigtigere, at det er det enkelte menneske, der har mulighed for at vælge i denne her situation. Så til fru Anni Svanholt: Det har ikke noget med stærke patienter at gøre.
Hvad har det med stærke mennesker at gøre?
Det er ikke noget med, at der er nogle, der skal betale.
Det er alle, der får det der frie valg efter de 14 dages ventetid.
Karen J. Klint (S), 2001-05-30:
Det er ikke for at trække tiden særlig langt ud, hr. formand.
Men det lød næsten som om, at det, Venstre efterlyste, ikke var en lovgivning til gavn for patienterne, men en lovgivning til adfærdsregulering af amtsborgmestrene.
Hanne Andersen (S), 2001-05-30:
Jeg vil gerne spørge hr. Jørgen Winther, og jeg har gjort det tidligere, om vi skal detailregulere alt her i Folketinget, også dér, hvor man har et lokalt selvstyre, og om den skjulte dagsorden reelt er, at vi skal nedlægge amterne.