runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-09:
Det er jo ikke, fordi vi er specielt overraskede over det her forslag fra Frihed 2000, og tilsvarende kan det vel heller ikke overraske Frihed 2000, at vi er imod forslaget.
Hvis vi et øjeblik vender os bort fra fordommene om, hvordan det danske a-kasse-system fungerer, og i stedet for ser på virkeligheden, ja, så kan vi se, at vi har at gøre med et forslag, som ikke har noget som helst med afbureaukratisering at gøre, men er et ideologisk betinget forslag. A-kasserne er et uundværligt redskab for medlemmerne, ikke mindst fordi de er knyttet til medlemmernes fag.
Det er her, man har kendskab til personerne og ikke mindst forholdene på de enkelte arbejdspladser. Det er jo ikke bare et spørgsmål om, at a-kasserne udbetaler penge til de arbejdsløse, det er også her, man kan få råd og vejledning om uddannelsesmuligheder, efterløn og sådan noget. På en anden led er a-kassernes tilknytning til fagforeningerne også af afgørende betydning for medlemmerne.
Masser af de sager, som helt eller delvis arbejdsløse kommer ud for,
indeholder jo også en stor række af overenskomstforhold eller andre faglige aspekter, som det kræver et godt samarbejde mellem a-kassen og fagforeningen at løse.
A-kassernes tilknytning til fagforeningerne er altså et gode for medlemmerne, ikke mindst i de situationer, hvor de på grund af arbejdsløshed bliver sat i en svær økonomisk og social situation.
Forslaget om at lægge a-kasserne ind under arbejdsformidlingen passer måske meget godt ind i en bureaukratisk tankegang, hvor folk reduceres til et nummer i det statslige bureaukrati og behandles derefter.
Vi mener tværtimod, at man også i arbejdsløshedssituationer skal behandles som et individ, hvor vejledning og tilbud skal tilpasses den enkeltes situation og kvalifikationer.
Set i det lys vil Frihed 2000's forslag helt åbenlyst føre til en situation, hvor man som arbejdsløs bliver endnu mere fremmedgjort i forhold til bl.a. dagpengesystemet, end tilfældet er i dag. Det er jo ikke, fordi vi mener, at dagpengesystemet er noget at råbe hurra for.
Jeg vil ikke trætte de tilstedeværende få med alle de negative sider, som vi har påpeget i årenes løb.
Men jeg vil ikke undlade at pege på, at vi kunne tage ét skridt i den rigtige retning ved at give a-kasserne bedre arbejdsbetingelser, end de har i dag.
Her tænker jeg især på at overføre opgaver fra arbejdsformidlingen til a-kasserne, f.eks. at give a-kasserne anvisningsretten, som de jo har haft før.
Til en start ville det være hensigtsmæssigt, om a-kasserne overtog grundregistreringen af de ledige, som det bl.a. er foreslået af SiD. Men det vil vi vende tilbage til. Jeg vil blot slutte med at gentage, at vi stemmer mod forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-09:
Jeg skal først meddele, at CD ikke kan støtte beslutningsforslaget her.
Og for Kristeligt Folkepartis vedkommende må jeg sige, at vi undrer os en lille smule over, at Frihed 2000 fremsætter det her beslutningsforslag på det her tidspunkt; man kan jo ikke sige, at det rider med på en popularitetsbølge omkring arbejdsformidlingen i hvert fald.
I Kristeligt Folkeparti kunne vi godt forestille os andre indretninger af hele arbejdsformidlingssystemet og arbejdsløshedskassesystemet.
Vi synes ikke, at det fungerer fuldkomment og giver den frihed, som vi egentlig kunne ønske os.
Og man må jo også sige, at hvis vi skulle have startet med at oprette et system i dagens Danmark til at formidle arbejde og administrere dagpengene, ville vi nok ikke have opfundet det system, som vi har.
Hvis vi fra Kristeligt Folkepartis side skulle ændre på systemet, er det en kendt sag, at vi gerne ville have tværfaglige arbejdsløshedskasser, men vi mener stadig væk, at vi skal have en konkurrence mellem arbejdsløshedskasser, og at de skal være styret af de forsikrede.
Men måske ligger der en eller anden skjult dagsorden i forslaget her.
Det må vi høre, når ordføreren for forslagsstillerne får ordet.
Jeg vil meddele, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Jeg skal gerne beklage over for den socialdemokratiske arbejdsmarkedspolitiske ordfører, at jeg kom til at kalde ham et forkert navn.
Men mange af ordførerne valgte at tale meget pænt om den fleksibilitet, der jo i realiteten er indeholdt i forslaget,
og valgte altså på den måde at forsøge at tage lidt afstand fra det mere betonagtige indlæg, der kom fra den socialdemokratiske ordfører.
Og det synes jeg er fornuftigt.
Så vil jeg så også sige, at jeg altså også hørte arbejdsministeren tale positivt, ikke eksplicit om vores forslag, men om en mulighed for at lave større fleksibilitet på området.
Og nu kan jeg se, at arbejdsministeren sætter sig heroppe, så jeg håber, at det er, fordi arbejdsministeren nu også har tænkt sig at forklare, hvordan man agter at kontrollere reglerne i hjemmene.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-05-09:
Jeg er glad for de bemærkninger, som kom fra Frihed 2000, om, at det her var lagt frem nu, og så havde man hele sommeren til at tænke over, om man så ville fortsætte med forslaget ved den nye samlings begyndelse.
Jeg vil godt opfordre til, at man så samtidig hermed finder ud af, hvilket bureaukrati man vil se foran sig, hvis man laver én stor samlet a-kasse, og hvordan dette bureaukrati vil skulle komme medlemmerne til gode; hvad det er for nogle egenskaber, det skulle være i besiddelse af. Så vil jeg også godt bede om, at man undersøger det spørgsmål, man har været fremme med her, om, at man mener, der er tale om misbrug.
Jeg mener, når man slynger om sig med sådan nogle udtalelser, så er det nødvendigt, at man også har nogle begrundelser.
Så vil jeg også godt bede om at få et svar på: Hvad er det, der ikke fungerer i det danske a-kassesystem?
Hvem er det, der er utilfreds med det danske a-kassesystem, bortset fra politikerne?
Tom Behnke (FRI), 2000-05-09:
Hr. Ole Vagn Christensen stiller jo et meget voldsomt skræmmebillede op i forhold til det kæmpebureaukrati, der vil blive ud af det her.
Altså i første omgang kunne man jo, hvis man vil vælge den enkle og nemme løsning, sådan set
bare flytte a-kasserne rent fysisk derfra, hvor de bor nu nede på Solskrænten, og så ned på Hindbærvænget, hvor arbejdsformidlingen bor.
De skal lave det samme, som de gør i dag, men man flytter dem bare rent fysisk.
Det vil jo ikke give mere bureaukrati.
Vores forslag går et skridt videre, hvor vi siger: Så lad os koordinere tingene dér, hvor det foregår.
Altså således, så man ikke skal sidde og udfylde de samme blanketter flere gange, således så oplysningerne bliver brugt, når de én gang er kommet ind i systemet.
Det vil da være en forenkling.
Jeg kan ikke se noget sted, hvor der vil komme mere bureaukrati ud af det her.
Og hvis det vil være så voldsomt meget mere bureaukratisk at gøre det her, hvorfor er det så ikke det i Norge?
Hvorfor er det nemmere i Norge?
Hvorfor er det billigere i Norge?
De gør det, som jeg foreslår her.
Det må hr. Ole Vagn Christensen jo kunne svare på.
Hvorfor er der ikke et enormt bureaukrati deroppe, når nu de gør det, som jeg her foreslår? Næ, det, der er sagen, er jo, at med forslaget her vil der ske en koordinering af tingene.
Man ville også kunne lave nogle besparelser i nogle af de funktioner, der ligger i de decentrale a-kasser i dag, hvor der vil være nogle af de funktioner, der i dag bliver varetaget af mange forskellige medarbejdere i hver sin afdeling, der vil kunne varetages af én medarbejder, hvis man slår det sammen.
Og så til det med misbrug, hvor fagforeningen misbruger a-kasserne til at tvinge medlemmerne til også at blive medlem af fagforeningen: Det er der adskillige eksempler på, og vi har jævnlig sendt eksempler over til ministeren og sagt: Nu må ministeren gribe ind.
Og jeg har selv på min egen krop, da jeg i sin tid var medlem af SiD, oplevet, at da jeg ønskede at melde mig ud af SiD, men kun stod i deres a-kasse, fik jeg at vide, at det kunne ikke lade sig gøre, så ville jeg miste retten til at få dagpenge.
Og den slags bruger man altså ude i fagforeningerne.
Det gør man stadig væk den dag i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-05-09:
Jeg er glad ved, at der bliver rettet op på det, hvis det er sådan, at der er nogle, der misbruger det, og at man, når man får at vide, at her er der tale om, at man overtræder nogle spilleregler, så også retter det.
Så derfor mener jeg ikke, at man sådan set kan køre generelt frem og så sige, at der er et misbrug hos de faglige organisationer.
Det kan man ikke sådan generelt slynge om sig med, fordi man har nogle få eksempler, som man mener man sådan set kan tillade sig at bruge til at give et billede af det her store system.
Og når vi har sagt, at fagligt afgrænsede a-kasser er dem, der giver den næreste kontrol til medlemmerne, og vi faktisk mener, at ved at flytte det op i en tværfaglig a-kasse kommer vi længere væk fra den rådgivning, den vejledning, som er den optimale for den ledige, hvordan vil det så ikke være, i det øjeblik man skulle samle et helt områdes a-kasser under én hat?
Det er dér, jeg mener, bureaukratiet kommer til at vokse.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-09:
Jamen det må hr. Ole Vagn Christensen gerne mene.
Jeg har taget udgangspunkt ikke i, hvad hr. Ole Vagn Christensen mener, men hvordan virkeligheden ser ud.
Og virkeligheden ser altså anderledes ud.
Virkeligheden fortæller os, at det kan lade sig gøre, det kan blive nemmere, det kan blive enklere, og det kan blive billigere.
Se mod Norge!
Vi har stillet spørgsmål.
Jeg skal blankt erkende, at jeg ikke har set de sidste bilag, der er kommet, så jeg ved ikke, om der er kommet svar på spørgsmålene endnu, men ellers kommer der selvfølgelig svar - også på de spørgsmål.
Så i forhold til misbruget: Det er rigtigt, at når det spørgsmål bliver rejst, når jeg som folketingsmedlem rejser det over for ministeren og siger, at det her vil vi gerne have set på, så ser ministeren på det, og ministeren sender det videre, og så sørger direktoratet for, at der bliver grebet ind. Men sagen er jo, at i tusindvis af medlemmer landet over ikke ved, at det er forkert.
De ved ikke, hvad deres retsstilling er.
Når jeg snakker med folk rundtomkring, så siger de jo: Jamen jeg er medlem af fagforeningen, for så kan jeg få dagpenge, når jeg bliver ledig.
Fagforeningen udbetaler ikke en eneste krone, når man bliver ledig.
Det er a-kassen, der gør det.
Det er de ikke, de er i a-kassen.
Og hele den symbolik, der er i det, og hele den retorik, der er, er den, der bliver misbrugt.
Men det er klart, at for dem, der kender deres retsstilling, bliver der rettet op på det.
Det gjorde der også i mit tilfælde, men det tog mange, mange hårde slag, inden der blev det.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-05-09:
Det er helt korrekt, det er den sidste korte bemærkning, og den har jeg gemt, netop med henblik på den dér situation, som hr. Tom Behnke var inde på med Norge.
Jeg stillede hr. Tom Behnke et meget klart spørgsmål: Hvad er det, der ikke fungerer ved det danske a-kassesystem?
Hvem er det, der er utilfreds med det danske a-kassesystem?
Jeg hører ingen arbejdsgivere, jeg hører ingen arbejdstagere, der er utilfredse.
Men jeg hører somme tider noget politisk snak
herinde, hvor der er nogle politikere, der mener, at der er noget, der burde være anderledes, men ud fra nogle politiske grunde, men ikke ud fra den lediges grund.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Tom Behnke
: Hvor er det, han mener at det her system ikke fungerer, hvor vi er i den situation, at man kan sige, at her er der nogle mangler?
Tom Behnke (FRI), 2000-05-09:
Det, der er utilfredsstillende for den ledige, er, at man skal gå på forskellige kontorer, når man bliver ledig; at man ikke kan nøjes med at henvende sig ét sted, udfylde én blanket og så gå ud og bruge sine kræfter på at søge job, i stedet for at man skal rende fra det ene kontor til det andet og udfylde et hav af forskellige blanketter, som i nogle tilfælde oven i købet er de samme oplysninger.
Man skal altså give de samme oplysninger to gange.
Det er der ingen grund til.
De ledige burde skulle nøjes med at henvende sig ét sted, udfylde én blanket og derefter bruge kræfterne på at finde sig et job i stedet for at rende fra kontor til kontor.
Det er spild af tid, og den tid kan bedre bruges til at finde sig et nyt job.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-09:
Man må jo sige, at hvis et flertal i Folketinget forkaster det ændringsforslag, som er stillet her, og som indtil nu kun ét parti ud over Enhedslisten, nemlig Dansk Folkeparti, har støttet, må vi konstatere, at det er en meget sort dag for miljø og økologi i dansk landbrug.
Det, der er tale om, er, at vi her tager stilling til, om Danmark skal acceptere EU-direktivet om udsætning af gensplejsede organismer, sådan som det ser ud efter behandlingen i Europa-Parlamentet, hvor man forsøgte at få vedtaget en række forbedringer, bl.a. om erstatningsansvar.
Det mislykkedes imidlertid, og nu står vi altså med et forslag, som sandsynligvis vil blive vedtaget i EU til efteråret og træder i kraft her i Danmark i år 2002 med det resultat, at der vil blive åbnet for kommerciel masseproduktion af gensplejsede planter og afgrøder i stor skala her i Danmark.
Det er blevet konstateret, at f.eks. den gensplejsede majs blev godkendt under falske forudsætninger, og i det forslag, som EU vil vedtage til efteråret, indgår jo, at man fremover vil kunne godkende tilsvarende planter efter en samlebåndsprocedure, der betyder, at de fejl, der allerede er blevet begået, vil blive gentaget ved kommende godkendelser.
Alt dette vil den danske regering altså bøje sig for og acceptere med det resultat, at det økologiske landbrug i Danmark vil blive påført overordentlig store problemer.
Der vil ske voldsomme fordyrelser af produktionen, fordi det i realiteten vil blive meget, meget vanskeligt, måske endda umuligt, at beskytte sig mod forurening fra gensplejsede pollen, der flyver fra den ene mark til den anden.
Derfor står vi altså nu i den situation, at økologisk landbrug i Danmark simpelt hen er truet på grund af den politik, som et massivt flertal i Folketinget støtter, bl.a. regeringspartierne og SF.
Vi har forsøgt her i sidste øjeblik at råbe regeringen og SF og Folketingets partier i det hele taget op, men vi må altså desværre konstatere, at det ser ud
til at mislykkes
Desværre er situationen den, at partierne og regeringen godt ved, hvad man gør, og det er det, der gør dagen så bedrøvelig.
De ved faktisk godt, hvad det er, de nu sætter i værk, sådan ligger situationen.
Jeg vil altså anbefale ændringsforslaget til vedtagelse, men skulle ændringsforslaget ikke blive vedtaget, vil vi selvfølgelig alligevel stemme for forslaget i dets oprindelige formulering.
Selvfølgelig vil jeg i samme ombæring også kraftigt anbefale, at man stemmer for det efterfølgende beslutningsforslag, der jo skal ses i nøje sammenhæng med dette her.
Carsten Hansen (S), 2000-05-09:
Hr. Keld Albrechtsen har ret i, at vi synes, der er nogle problemer, der er værd at diskutere.
I hvert fald de sidste beregninger, vi har set, viser, at det støttede byggeri igen er lidt på vej opad, så niveauet er ved at være dér, hvor det var, før vi ændrede reglerne.
Men det ændrer ikke ved den grundliggende problemstilling, at der mangler flere almene boliger, og vi vil gerne være med til at følge udviklingen tæt og se på tingene.
Vi mener ikke, at vi lige nu kan støtte lovforslaget, men vi giver tilsagn om at følge udviklingen og er positivt indstillede over for at se på ændringer. Med hensyn til ældreboligproblematikken må vi sige, at det er bekymrende, at byggeriet ikke opfylder de behov, der er til stede.
Men vi ser også en stigning i tilgangen af beboere til ældreboligmassen, og vi mangler mobiliteten på boligmarkedet, fordi de ikke kan flytte ud.
Men vi giver tilsagn om at følge udviklingen nøje og kigge på tingene.
Det er også derfor, vi i L 211 har sat nogle midler af, og det kan da også være, vi fremover skal kigge på det, men i første omgang er det frivilligheden, der præger det almene boligbyggeri.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Det er et spørgsmål til hr. Flemming Hansen.
: Hvorfor skal der, når det drejer sig om IT-arbejdspladser på et kontor, i det hele taget være nogle regler, når der nu ikke skal være det derhjemme?
Det er nøjagtig det samme arbejde, der bliver udført, og der er også et arbejdsgiver- og et lønmodtagerforhold.
Det er dog en interessant betragtning.
Ja, ved en sådan debat kan man blive kaldt mange ting, men at blive forvekslet med en person, der ikke engang er medlem af Folketinget mere, er da selvfølgelig noget nyt.
Men det er jo klart, når ordførerne skifter, så kan man også blive udsat for det.
Men det falder måske meget godt i tråd med det næste.
Når fru Charlotte Antonsen står heroppe og siger, at der er flertal for forslaget, så er der vist behov for et tællekursus.
Vi har haft adskillige prøver her i dag i salen på, hvordan afstemningsresultaterne er, når at partierne melder ud.
Det har de jo nøjagtig gjort i dag, og det viser i hvert tilfælde, at der ikke er flertal for det forslag her.
Venstres holdning er åbenbart den, at når der er mange nok, der har hjemmearbejde, så er der ingen grund til at have nogen regler.
Man har været med til at håndhæve reglerne på dagplejeområdet i mange, mange år, et system, man har været med til at bakke op i årtier
, men når der lige pludselig bliver masser af arbejdspladser, så skal der overhovedet ingen regler være for nogen som helst. Når det så gælder spørgsmålet om kontrollen, så er det jo, at det ligger heri, at det er en beskyttelseslov.
Det har vi det helt fint med.
Og vi har reglerne.
Derfor går jeg selvfølgelig ud fra, at reglerne bliver overholdt, og derfor kan jeg heller ikke nævne nogen eksempler på, at der har været brud på 11-timers-reglen i hjemmet.
Flemming Hansen (KF), 2000-05-09:
Det er jeg glad for.
Det er første gang, jeg har hørt formanden for Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg udtale sig ordentligt om både arbejdsgiver og arbejdstager.
Det plejer at være en ret ensidig forestilling.
Så spørger hr. Bjarne Laustsen: Hvorfor forskel på ude- og hjemmearbejde?
Jamen det er da klart, det er da to forskellige ting.
Når man er ude på en arbejdsplads, så er man sammen med kolleger, og så er der nogle spilleregler, det forstår alle, men hjemme kan det jo godt være, at lillemor siger til hr. Laustsen: Kan du ikke lige passe babyen her i 2 timer, så kan du arbejde i aften?
Og det må man altså ikke, hvis man overskrider 11-timers-reglen.
Det er da vanvid, og det ved hr. Bjarne Laustsen også godt.
Han er jo et meget fornuftigt menneske, så mon ikke vi får det her på plads, når vi begynder at tænke os om?
Det tror jeg.
Ole Sohn (SF), 2000-05-09:
Da arbejderbevægelsen var ung, og man stod for at skulle forsøge at organisere arbejdsmarkedet, da var det nødvendigt, at arbejderklassen stod sammen, at man organiserede sig i faglige organisationer.
Og det var nødvendigt, at man fik anerkendt den ret hos arbejdsgiverne, for at man kunne lave nogle kollektive aftaler for at sikre beskyttelsen af de svage, og der var al mulig grund til at sikre, at man havde
en beskyttelseslov.
Det synes jeg vi skal vide som vores historiske ballast. Når det er sagt, så er vi vel også nødt til at erkende, at arbejdsmarkedet i dag ikke ser ud, som det gjorde omkring århundredskiftet.
I dag kan vi ikke sikre en beskyttelseslov
med samme argumentation om kæft, trit og retning, som man kunne gøre omkring århundredskiftet, hvor det var nødvendigt, og hvor det viste sin berettigelse.
I dag kan vi kun sikre kollektive aftaler, kollektive beskyttelsesregler for lønmodtagerne via en grundig information, ordentlige argumenter, og det er det, der skal bære fremtidens arbejdsmarkedspolitik og fremtidens arbejdsmiljøpolitik.
Derfor er vi også nødt til, når vi diskuterer 11-timers-regler og hviledøgn, at have for øje, at når man indførte en beskyttelseslov med 11-timers-reglen, som pinedød var og er nødvendig, når man er på arbejdsmarkedet, og hvis den skal kunne holde for at beskytte lønmodtagerne, og det mener jeg den skal - også når man skal tale om hjemmearbejdspladser - så er vi nødt til at indrette reglerne på en sådan måde, at vi vinder lønmodtagerne og for den sags skyld også arbejdsgiverne via argumenter.
Ellers bliver det som med den diskussion, der var i forbindelse med den forrige taler, så bliver det nemlig en tåbelig snak om, hvordan vi kontrollerer arbejdsmiljøreglerne hjemme.
Hvis man fortolker 11-timers-reglen sådan, at hvis man bruger lidt tid på at give sine unger noget mad, se fjernsyn sammen med dem og putte dem mellem kl. 19 og 21 og så kan sætte sig til computere, eller hvad man nu gør, fra 21 til 23, og står op kl. 7 næste dags morgen for at bringe ungen i institution eller skole, så skal man sætte sig hen og trille tommelfingre indtil klokken er 10, hvor man må påbegynde arbejdet igen.
Sådan en regel er selvfølgelig fuldstændig tåbelig og har aldrig været tanken. Og jeg har svært ved at gå ud og argumentere for den. Derfor vil jeg sige det på den måde, at arbejdsmiljøreglerne, hviletidsbestemmelserne, er en beskyttelseslov, der skal opretholdes, også for hjemmearbejdspladser, men vi er nødt til, og det vil jeg så godt sige til ministeren, at indrette reglerne på en sådan måde, at de bliver administrerbare og forståelige for de folk, som skal gøre brug af dem.
Og det skal være min opfordring til, at vi sikrer, at arbejdsmiljøreglerne har værdi her ved indgangen til det nye årtusind.
Det skal være mit budskab, at når ministeren udformer bekendtgørelsen så ser på, om den er udformet til fremtidens arbejdsmarked.
Jeg har tillid til, at ministeren gør det, og med den motivering vil jeg stemme imod det foreliggende beslutningsforslag.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Det var et langt tilløb fra hr. Ole Sohns side, og det forstår jeg godt, for også for SF er der ikke nogen tvivl om, at det er en dårlig sag at være imod større fleksibilitet og være imod hjemmearbejde, når det i den grad er noget, familierne ønsker i dag.
Det, jeg gerne vil spørge hr. Ole Sohn om, når nu hr. Ole Sohn valgte at slutte sin tale, som han gjorde, er: Mener hr. Ole Sohn, at de nuværende regler kan forklares fornuftigt?
Mener hr. Ole Sohn, at de nuværende regler, som de har været gældende siden 15. januar, da denne bekendtgørelse trådte i kraft, kan kontrolleres?
Ole Sohn (SF), 2000-05-09:
Man kan faktisk godt gøre det, når man taler om edb-arbejdspladser i den udstrækning, at edb-arbejdspladser er koblet op på Internettet, fordi så kan man se, hvornår de er koblet til, og hvornår de bliver slukket, men i virkelighedens verden så bliver den form for kontrol ikke foretaget.
Men det fritager os ikke fra at diskutere, hvordan vi sikrer et ordentligt arbejdsmiljø, også når man er på en hjemmearbejdsplads.
Jeg er helt med på, at i de her tider, hvor der inden for en række områder er om ikke mangel på arbejdskraft, så i hvert fald ikke arbejdskraftoverskud, der har lønmodtagerne
en rimelig stærk rolle, og man kan i øvrigt også i visse situationer, hvis man er nervøs, sige, at man ikke vil have en hjemmearbejdsplads, men vil møde på arbejde, så det kan kontrolleres.
Men i situationer, hvor arbejdsløsheden vokser, så er lønmodtagerne, jeg havde nær sagt af princip, men i kraft af deres position den svage part, og det kan man ikke se bort fra.
en form
Jeg er også ret overbevist om, og sådan forstod jeg også ministeren, at ministeren vil se på, hvordan man enten ved lovændring eller i bekendtgørelsesform kan sikre det.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Jamen jeg vil gerne have det helt afklaret, om SF's holdning er ligesom regeringens, hvor man nu vil spørge en gang til i Arbejdstilsynet, i arbejdsgiverorganisationerne, i arbejdstagerorganisationerne, om man ikke nok kan lave lidt mere fleksibilitet, og det, disse organisationer så finder frem til - kunne jeg forstå på ministeren - er så det, man måske ville overveje at fremlægge. Er SF med på den, eller mener SF, når man taler om, at det skal være forståeligt og kontrollerbart, at det også skal være noget, som kan have den almindelige lønmodtagers
forståelse
Er man fra SF's side indstillet på at være fuldstændig i lommen på de store organisationer?