runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2002-02-20:
Nu har statsministeren gentagne gange fremhævet, at Farum var en mønsterkommune i forhold til at få folk i arbejde.
Men i langt de fleste tilfælde er der ikke tale om, at kontanthjælpsmodtagerne er kommet i arbejde.
De er blevet tvangsaktiveret i produktionshuse, som de fleste af dem opfatter som slavehuse, hvor de arbejder for 11 kr. i timen med at udføre arbejde for private firmaer, hvoraf flere har været gode venner med hr. Peter Brixtofte, hvor borgeren ikke har kunnet få aktindsigt i de aftaler, der har været imellem de private firmaer, der fik arbejdet udført, og så Farum Kommune, og ikke engang Ombudsmanden har kunnet få indsigt.
Er det den måde at tvangsaktivere kontanthjælpsmodtagere på, som statsministeren mener er et mønster, andre kommuner skal følge op på?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-20:
Ja, enhver sten, der kan ses, bliver vendt.
Men der er vi jo enige om, at der kan være noget, der ikke kan ses.
Der er noget, der ikke er skrevet ned.
Hvordan får man det gravet frem, medmindre man siger: Politiet kan gøre det, for de har mulighed for at anvende vidner i forbindelse med en sag, der rejses.
Vi må sige om det, der er sat i værk derude, at vi godt ved, at der er noget af det, der ikke kan undersøges, fordi man ikke har redskaberne dertil.
Og der er det jo somme tider, man må sige, at det er en fordel, at der i virkeligheden bliver rejst sigtelse mod en person, fordi så har vedkommende også nogle rettigheder, i stedet for at man siger: Vi lader være med at gøre det, og så lader vi mistanken være der.
Det er i virkeligheden også en beskyttelse af den pågældende person eller de pågældende firmaer.
Der kan være tale om flere, og her er der ikke nogen, jeg specielt tænker på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-20:
For hr. Aage Frandsen antyder jo selv, at der er man ude i et svært område. For så vidt angår den konkrete sag i Farum, vil jeg blot gentage, at der jo nu er iværksat en række undersøgelser, og der foreligger ikke oplysninger for mig på nuværende tidspunkt, som gør det nødvendigt at tage initiativ til, at der skulle foretages yderligere undersøgelser.
Jeg går ud fra, at hver en sten, der skal vendes, bliver vendt.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-20:
Jeg er glad for at få at vide, at det også er statsministerens opfattelse, at vilkåret kan være der stiltiende.
Problemet er så, hvis der er situationer, hvor der kommer mistanke om, at noget enten er som betingelse eller stiltiende; hvordan finder man så ud af, om det er det?
Hvordan kan man komme sådan noget til livs, når man ikke har noget skriftligt materiale?
Er den eneste metode så ikke, hvis man vil have undersøgt den slags, at politiet går ind og undersøger det, og at man i forbindelse med, at man rejser en sag, så fører vidner?
Eller den anden mulighed var, at man havde en dommerundersøgelse, hvor de personer, som kommer ind i den forbindelse, udtaler sig under vidneansvar.
En advokatundersøgelse har jo ikke noget tilsvarende, for hvis der aldrig har været skrevet noget ned, er der ikke noget at komme efter i en advokatundersøgelse.
Er det ikke korrekt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-20:
Jeg må sige til både fru Line Barfod og til hr. Klaus Hækkerup, at det ikke er sådan, at Venstres formand, som jeg var på det tidspunkt, lige så lidt som nogen anden partiformand råder over undersøgelsesredskaber og juridiske redskaber til at iværksætte undersøgelser rundtomkring i landets kommuner.
Det er jo en absurd tankegang.
Til hr. Thomas Adelskov skal jeg blot sige, at hr. Thomas Adelskov glemmer jo at citere, hvad jeg også skriver i brevet fra oktober til den pågældende borger, nemlig at jeg forudsætter som en selvfølge, at enhver kommune og også hr. Peter Brixtofte som borgmester i sine dispositioner holder sig fuldstændig inden for lovens rammer.
Det er netop, hvad jeg skriver i det brev.
Ulrik Kragh (V), 2002-02-21:
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg nævnte det før, og jeg vil gerne nævne det igen.
Venstre har fuld tillid til, at det, der er blevet foreslået udført af udvidelser, er det, der er behov for i forhold til den nye situation, der er opstået
efter den 11. september
Derudover vil jeg sige, at de rettigheder, som hr. Keld Albrechtsen er bekymret for om bliver overholdt, er der parlamentarisk kontrol med i Kontroludvalget, og det er vi tilfredse med.
Så er den historie sådan set ikke længere.
Og så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at det eneste, hr. Keld Albrechtsen får ud af de spørgsmål, han stiller, er, at hvis det var sådan, at der var den åbenhed, som hr. Keld Albrechtsen efterlyser, ville det kunne misbruges af de terrororganisationer, af de menneskesmuglere, af de narkohandlere, som det er vigtigt at man holder øje med. Så hvis formål tjener dette her?
Der er parlamentarisk kontrol.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-21:
Nu går jeg ud fra, at hr. Ulrik Kragh er enig med mig i, at dette enorme amerikanske aflytningssystem, som kaldes Echelon, ikke var i stand til at forhindre tragedien den 11. september.
Det skyldes, at man systematisk aflytter en hel masse mennesker uden dommerkendelse, men man når ikke frem til steder, hvor der virkelig for alvor planlægges kriminel aktivitet.
Det er velkendt fra USA.
Mange eksperter i USA siger: Dette system er spild af milliarder af dollars.
Nu skal vi så til at arbejde på samme måde i Danmark.
Det har vi dog fået klarlagt igennem denne forespørgselsdebat.
Men vi skal åbenbart gøre det med bind for øjnene, for nu får vi også oplyst, at det gælder aflytning af potentielle narkohandlere og alt muligt.
Det bliver altså et meget, meget omfattende aflytningssystem.
Er det så fuldstændig uberettiget, at Enhedslisten og SF rejser spørgsmålet: Hvordan sikrer vi så borgernes rettigheder i den forbindelse?
Det er da muligt, der er et behov, som hr. Ulrik Kragh siger.
Det kan vi jo ikke se, vi kan jo ikke få adgang til at vurdere materialet, men er der ikke et retssikkerhedsproblem?
Ulrik Kragh (V), 2002-02-21:
Når hr. Keld Albrechtsen siger, at Echelon ikke forhindrede 11. september, så har han jo indlysende ret, hvis det er sådan, at der er noget, der hedder Echelon, for det ved vi jo ikke noget om, det kan vi læse noget om i pressen.
Det, der netop er vigtigt med en efterretningstjeneste, er alt det, som man ikke opdager at den har fundet ud af - alle de ting, man ikke opdager.
Så det at sige, det er spild af penge, synes jeg nok, man skal vare sig med nogle gange.
Når hr. Keld Albrechtsen nu trækker ind, at jeg siger, at man bruger det til narkoefterforskning, vil jeg sige, at det, jeg prøvede at skitsere, var, hvilke problemstillinger der er, som det er relevant at have en efterretningstjeneste til.
Jeg har ikke behov for at udbasunere i den diskussion, vi har her, hvad det er, vi undersøger, eller hvordan det er, vi undersøger det.
Jeg prøver bare på at forklare hr. Keld Albrechtsen og andre interesserede, hvad det er, vi har en efterretningstjeneste til.
Helt til slut skal jeg sige, at vi er tilfredse med regeringens håndtering af denne sag, og vi har fuld tillid til, at det foregår i den rette ånd i forhold til vores demokratiske rettigheder.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-21:
Nu ved hr. Helge Adam Møller jo godt, at hvis formålet var at sikre de danske styrker i udlandet, ville det ikke være nødvendigt med bare en tiendedel af det, der opføres i Hjørring, og derfor har man efterfølgende sagt efter den 11. september, at man havde truffet den beslutning for at bekæmpe terrorisme.
O.k., men vi vil bare gerne have at vide
: I hvilket omfang vil dette system blive anvendt til aflytning
Det blev nævnt af Venstres ordfører, at det var dem, der var mistænkt for narkohandel osv., altså en meget bred kreds af borgere.
Alt, hvad der er kriminelt, kan åbenbart gøres til genstand for en sådan systematisk elektronisk overvågning af borgerne.
Det må også være muligt at beskrive formålet.
Hvad er den danske efterretningstjenestes opgave med hensyn til at overvåge mennesker gennem aflytning?
Vi beder ikke hr. Helge Adam Møller om en masse fortrolige detaljer om, hvem man har aflyttet og dit og dat, selvfølgelig gør vi ikke det.
Vi vil bare gerne have at vide: Hvad er formålet med den danske efterretningstjenestes aflytning, og hvem kontrollerer på betryggende måde, at den ikke sker i strid med grundloven?
Ulrik Kragh (V), 2002-02-21:
Jeg kan oplyse hr. Keld Albrechtsen om, at jeg er enig i den beslutning, der er taget om at øge mulighederne for at kunne finde ud af, hvad der foregår i forbindelse med terrorbekæmpelse.
Det er en del af terrorpakken, og det kan jeg klart tilslutte mig.
Det er også oplyst tidligere, at der er samarbejde mellem Danmark og andre lande, og det er et sensitivt forhold, som vi ikke kan oplyse om i salen, fordi det kun vil tjene til, at de organisationer og de terrororganisationer, menneskesmuglere og narkohandlere, som jeg nævnte før, vil vide, hvad der foregår, og dermed vil de kunne omgå det.
Så derfor har jeg ingen intentioner om, at vi skal diskutere det her, og jeg må henvise til, at den slags er der parlamentarisk kontrol med i Kontroludvalget.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-21:
Jeg vil godt stille hr. Ulrik Kragh dette spørgsmål: Er han enig i, som det beskrives bl.a. i Politiken den 26. december, at dette anlæg i Hjørring, som er under opførelse, og som altså ifølge Ekstra Bladets oplysninger i dag bliver et af de største og mest effektive aflytningsanlæg til civil kommunikationsaflytning overhovedet i Europa, har det formål, som det bliver sagt i Politiken af oberstløjtnant Carsten Nielsen, at man kan gå ind i samarbejde med amerikanerne om at foretage en aflytningsindsats med henblik på bekæmpelse af terrorisme?
Jeg vil gerne spørge, om han er enig i det, for hvis han er enig i det - det er jo de oplysninger, vi kan basere os på - så er der jo altså også et problem med sikring af borgernes rettigheder i forbindelse med denne massive aflytningsvirksomhed.
Jeg vil godt spørge, om hr. Ulrik Kragh er enig i det, eller er det ligegyldigt?
Ulrik Kragh (V), 2002-02-21:
Enhedslisten ønsker med denne forespørgsel oplysning om regeringens kendskab til USA's og Storbritanniens aflytningssystemer, samt om regeringen vil søge at opnå aftaler om forbud mod ulovlig aflytning og statslig industrispionage.
Med hensyn til kendskabet til dette system er Venstre tilfreds med regeringens redegørelse, hvor det oplyses, at man ikke har kendskab til USA's og Storbritanniens aflytningssystemer ud over, hvad man har kunnet læse i pressen og ud over Europa-Parlamentets diskussioner. Med hensyn til punktet om internationale aftaler vil Venstre ikke pålægge regeringen at skulle søge særlige aftaler med USA og Storbritannien om forbud mod aflytning.
USA og Storbritannien er Danmarks nære allierede.
Der er et respektfuldt forhold imellem vores lande, og Venstre ønsker ikke at pålægge regeringen opgaver, som vil virke anstødende eller mistænkeliggørende på vores venner, som vi arbejder med i hele verden for at sikre fred, demokrati og stabilitet.
Det emne, som nævnes i forespørgslen om industrispionage og manglende sikkerhed for brevhemmelighed,
er nok det mest relevante i forespørgslen. Vi skal være klar over, at såvel statslige efterretningstjenester og ikkestatslige organisationer har teknisk mulighed for at være med på en lytter overalt.
Det er teknisk muligt, og det bliver garanteret gjort, hvis det er sådan, at det er teknisk muligt.
Derfor skal vi anbefale alle, som har behov for sikker kommunikation, at bruge kryptering, og derfor går vi ind for fri kryptering.
Men vi må sige, at vi ikke har behov for at få oplysninger om vores allieredes efterretningstjenesters arbejde lagt frem til offentlig debat.
Derfor skal jeg også meddele, at vi ikke kan stemme for det fremsatte forslag til vedtagelse.
Jan Trøjborg (S), 2002-02-21:
Jeg gør det kort.
Jeg vil blot sige, at der jo ikke er noget som helst ulovligt i et internationalt efterretningssamarbejde.
Det, der er vigtigt, er naturligvis, at det, vi har ansvar for, og det, vi har mulighed for at påvirke, sikrer vi foregår i nøje overensstemmelse med dansk lovgivning. Så kan jeg for øvrigt ikke genkende det forløb, som hr. Keld Albrechtsen skitserer her.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-21:
Så vil jeg godt bede forsvarsministeren om at redegøre for den sag, for nu ligger de dokumenter jo i den nuværende regerings administration.
Jeg synes, det er et problem, hvis det er sådan, at man har haft rapporter liggende, som dokumenterer kendskabet til Echelonsystemet og måske også dokumenterer Danmarks forbindelse til dette system, at man så har en offentlig udgave, hvor disse oplysninger er slettet.
Det er et problem, også fordi den nye regering dermed har et kendskab til Echelon, som den ikke vil stå ved.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-02-21:
Jeg har blot et enkelt spørgsmål til hr. Langballe.
Jeg undrer mig lidt over den store begejstring for den skrevne kommunikation symboliseret ved konvolutten med et frimærke på.
Der findes jo regler for at bryde brevhemmeligheden f.eks. i dansk retsplejelov.
Hvis man vil undersøge, om en person skriver noget forkert til nogle forkerte, så kan politiet få tilladelse til at bryde brevhemmeligheden, så det er da ikke engang sikkert.
Jeg havde håbet på, at hr. Jesper Langballe ville sige, at det eneste, der var helt sikkert, var at mødes personligt og tale sammen og være så langt ude på en græsplæne, at man var sikker på, at der ikke var nogen i nærheden, der lyttede.
Det er jo den eneste form for kommunikation, som er helt beskyttet; brevhemmeligheden kan brydes.
Jesper Langballe (DF), 2002-02-21:
Og rent logisk er det da klart, at brevhemmeligheden da også bør omfatte den elektroniske post.
Den elektroniske kommunikation er det ikke, og den bliver det heller ikke, uanset hvor meget vi vedtager i Folketinget.
Jan Trøjborg (S), 2002-02-21:
Jeg tror, jeg i en anden egenskab har haft mulighed for at besvare lignende spørgsmål.
Det er jo således, som regeringen også har besvaret i dag, at vi ikke har noget præcist kendskab til efterretningssamarbejde af et bestemt navn, men skal da bestemt ikke afvise, at det eksisterer.
Jeg tror også, at jeg mange gange fra denne talerstol har sagt, at internationalt samarbejde mellem efterretningstjenester naturligvis eksisterer, og jeg synes også, det er meget fornuftigt.
Det, der er vigtigt for mig, er jo, at det foregår efter reglerne i dansk lovgivning, for så vidt angår
dansk deltagelse, og jeg vil meget gerne understrege, at det er helt uden for enhver tvivl regeringens pligt, ministrenes ansvar at føre kontrol med efterretningstjenesterne, således at de følger lovens formål og intentioner.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-02-21:
Jeg må indrømme, at det var en overraskende oplysning, hr. Helge Adam Møller fremkom med: at dette enorme aflytningsapparatur, som bygges i Hjørring, ikke vil blive anvendt til at aflytte danske borgere.
Det var udtalelsen, og jeg vil godt spørge, om ministeren kan bekræfte den udtalelse, for det vil være en sensationel bedømmelse af det anlæg.
Hvis det er rigtigt, må man stille dette spørgsmål
: Hvorfor har man opført det anlæg med henvisning til, at man vil bekæmpe alle disse forskellige former for kriminalitet? Det hænger jo ikke rigtig sammen, og det var derfor, vi bad om lidt mere oprigtighed i denne debat for at få tingene på bordet.
Nu får vi i stedet nogle selvmodsigende forklaringer, som ikke hænger sammen på nogen som helst måde, men det ville glæde mig, hvis forsvarsministeren kan bekræfte den oplysning, at anlægget i Hjørring ikke vil blive anvendt til at aflytte danske borgere, og at det heller ikke vil blive anvendt til at udveksle oplysninger med amerikanerne om aflytning af danske borgere.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-02-21:
Noget af det allerførste, man lærer som folketingsmedlem, er at tælle til 90.
Hvis man kan samle 90 mandater for et hvilket som helst forslag, kan man få det vedtaget i Folketinget uanset forslagets indhold, medmindre det strider imod grundloven.
Adoptionsrådet er et af de råd og nævn, der er blevet offer for sparekniven.
Selv om det er meget beskedent, hvad der spares, så har der været en symbolpolitisk markering i at nå et eller andet antal råd og nævn, som skal nedlægges.
Den berømte dødsliste skulle se fyldig ud, der skulle være råd og nævn og poster på hver eneste ministeriums liste, så man kunne vise, hvor potent og hvor fantastisk handlekraftig den nye regering er.
Vi beklager meget, at man nu har kunnet se, at tre partier: Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, som for 2 år siden støttede oprettelsen af Adoptionsrådet, nu støtter dets nedlæggelse uden nogen som helst begrundelse.
Det er så i orden.
Det er det, det handler om, og det gennemfører man nu.
Det Radikale Venstre afviser lovforslaget og beklager udviklingen.
Pernille Falcon (EL), 2002-02-21:
Adoptionsrådet blev nedsat for kun godt lidt over 1 år siden
og har således knap haft tid til at komme i gang med sit langsigtede arbejde.
Adoptionsrådet har bl.a. planlagt at komme med forslag til forskning på adoptionsområdet og forslag til tiltag vedrørende postadoptionsservice for at forebygge problemer senere i livet for de børn, der er blevet adopteret.
Men alligevel vil regeringen nu nedlægge Adoptionsrådet alene med den begrundelse, at man ønsker at nedlægge råd og nævn.
Det fremgår, at der kun er tale om mindre besparelser som følge af nedlæggelsen af Adoptionsrådet, hvilket også følger af, at Adoptionsrådet ikke har noget selvstændigt budget af nævneværdigt omfang.
Der er således alene tale om besparelser på kopiering, porto og kaffe i Civilretsdirektoratet.
Men hvis Civilretsdirektoratet også fremover skal inddrage de forskellige organisationer, der i dag sidder i Adoptionsrådet, og herunder sende dem kopier og papirer og holde møder med dem, hvor der bliver serveret kaffe, ja, så forsvinder besparelsen vel helt.
Det kan således ikke være økonomiske hensyn, der får regeringen til at foreslå Adoptionsrådet nedlagt. Ministeren henviser til, at Adoptionsrådets opgaver kan varetages af Civilretsdirektoratet, men Civilretsdirektoratet skal også tage sig af regler for tilsyn på området, og der fremgår af forslaget intet om, at Civilretsdirektoratet fremover skal tage sig af de opgaver, som Adoptionsrådet har.
Vi kan derfor ikke se ministerens forslag som andet end led i regeringens generelle strategi med at fjerne råd og nævn, der kan give modspil, fagligt input og skabe debat på et kvalificeret grundlag.
Og der er en tendens til, at det retter sig specielt mod områder, som handler om forebyggelse.
Alt, hvad der kan forebygge sociale problemer, sygdomme, psykiske problemer, kriminalitet osv., skæres væk.
Tilbage bliver symptombehandling i form af hårdere straffe og operationer.
Det virker meget kortsynet og dumt, og det ønsker vi altså ikke at medvirke til.
Altså jeg ser det personligt som en meningscentralisering, man fra regeringens side forsøger at komme igennem med, og der er da meget, der tyder på, at man vil slippe
godt af sted med det
Kunsten er jo altid for et flertal at lytte til fornuftige argumenter og ikke bare bruge magt.
Men vi har da set andre steder, at automatisk kan flertal og magt godt have en skadelig virkning, hvis man nægter at lytte.
Man kan bare tænke på Farum.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-21:
Nedlæggelse af Adoptionsrådet er et led i regeringens samlede politik for at reducere antallet af råd, nævn og puljer kraftigt.
Overordnet set synes vi fra Kristeligt Folkepartis side, det er fornuftigt af regeringen at sætte et arbejde i gang, hvor man ser generelt på antallet af råd, nævn og puljer, vurderer deres nytte i dag, om de lever op til de ting, der i sin tid gjorde, at man sætte de pågældende ting i værk.
Og et af de områder er i forhold til Adoptionsrådet, som regeringen nu foreslår nedlagt.
Vi mener, at Adoptionsrådet politisk set indgik i nogle meget fine forhandlinger, som der har været redegjort for flere gange under debatten her i dag, og som jeg ikke skal komme ind på nu, og at regeringen og flertallet i Folketinget i virkeligheden tramper på den fine tradition, der er her i Folketinget for at opnå forståelse også omkring svær lovgivning, sådan som det var tilfældet på adoptionsområdet i sin tid.
Det er den ene ting, men en ting, som er vigtig nok sådan set.
Den anden er, at Adoptionsrådet rent faktisk har igangsat en række aktiviteter, som er ganske vigtige set med Kristeligt Folkepartis øjne.
Det gælder ikke mindst på forskningsområdet, hvor Danmark halter langt bagefter også i forhold til vores nabolande.
Og uanset at de initiativer, som Adoptionsrådet har taget eller er på vej med, vil kunne tages af andre, også offentlige myndigheder, så har vi ufattelig svært ved at se, hvorfor man ikke skal lade disse initiativer og disse tanker gå videre lige netop i Adoptionsrådet, der har haft så kort en virketid.
Vi kan ikke konkludere andet, end at også Adoptionsrådet skal lade livet på trods af det, vi vil anse for almindelig sund fornuft, og at det må det, fordi det er blevet et mål i sig selv for regeringen at nedlægge så mange råd og nævn og puljer så hurtigt som overhovedet muligt.
Det er ikke et mål i sig selv for Kristeligt Folkeparti.
Men når det gælder Adoptionsrådet, melder vi helt klart fra.
Vi vil ikke medvirke til, at det råd bliver nedlagt.
Lissa Mathiasen (S), 2002-02-21:
Jeg synes, at det er lidt urimeligt, når vi hører ministeren sige, at i debatten her i dag er indholdet blevet væk, men at det har været en debat om, hvorfor man oprettede Adoptionsrådet, om tiden forud for, at man oprettede Adoptionsrådet, og hvorfor det skulle nedlægges.
Jeg mener faktisk, at den debat, der har været her i dag, i meget høj grad har drejet sig om, hvad det rent faktisk var, Adoptionsrådet var tænkt at skulle lave, og hvordan får vi sikret - det er i hvert fald det, jeg gentagne gange har sat spørgsmålstegn ved - at de opgaver, som vi har ønsket skulle ligge i Adoptionsrådet, og som alle partier i Folketinget var enige i skulle ligge i Adoptionsrådet, stadig væk bliver opretholdt.
Så siger ministeren, at Civilretsdirektoratet kan overtage det her arbejde.
Det var netop det, der var muligheden, og det var netop i erkendelse af, at vi ikke syntes, det gik godt nok, at man ikke syntes udefra, at det her gik godt nok, at vi alle sammen sad og følte, at der var et behov for at få et uvildigt organ, som sideordnet med nævnet var i stand til netop at sørge for, at der kom det her med.
Jeg vil stadig væk godt stille det spørgsmål: Hvordan får vi brugergrupper og fagfolk med?
Det er vel ikke irrelevant at få netop dem med i det her arbejde. Hvordan har ministeren tænkt sig, at de skal have muligheden for fremover også at komme til orde, og ikke kun ved at blive inviteret til en tår kaffe en gang imellem, men i et kontinuerligt arbejde?