Poul Nielson (S), 1999-04-20:
Inden jeg direkte skal kommentere det forslag til folketingsbeslutning, der ligger foran os, vil jeg gerne komme med nogle bemærkninger om den humanitære situation på Balkan. Det, vi nu er vidner til på Balkan, er den største humanitære katastrofe i Europa siden Anden Verdenskrig.
Det er et svimlende stort tal.
I såvel tv som aviser har vi set den elendige forfatning, der præger de flygtninge, der kommer over grænsen
til Albanien og Makedonien.
Flere kan endda komme til, for ingen kender skæbnen for de 600.000-700.000 mennesker, måske flere, som stadig befinder sig i Kosovo.
Der er grund til at nære den dybeste bekymring for disse menneskers skæbne.
Der er fra dansk side fra begyndelsen af krisen reageret hurtigt, effektivt og generøst.
Fra regeringens side tog vi straks sagen op, da vi kunne se, at omfanget af flygtningeproblemerne nødvendiggjorde et aktstykke, og jeg noterede mig med glæde, at et enigt Finansudvalg allerede 2 dage efter påske ved en hastebehandling godkendte regeringens forslag om at afsætte 180 mio. kr. Vi var dermed oppe på at have ydet 204 mio. kr., og udmøntningen af aktstykket er nu i fuld gang. Jeg vil også gerne fremhæve, at den danske befolkning har vist et enestående engagement og en offervilje, som vi fra regeringens side hilser med meget stor tilfredshed.
De flotte indsamlingsresultater, der er opnået de sidste uger, og som kulminerede under indsamlingen søndag aften, er et stærkt udtryk for befolkningens engagement og solidaritet.
Udfordringen er nu først og fremmest at sikre, at vi støtter det, der er mest behov for her og nu, og at vi sikrer, at bistandspengene når flest mulige og imødekommer deres væsentligste behov.
Vurderingen af de mest påtrængende behov foretages af de internationale og nationale nødhjælpsorganisationer.
Det er dem, der arbejder med at bringe hjælp frem, og dem, der dagligt færdes blandt flygtningene.
Ingen kan vurdere behovene bedre end disse organisationer
, og ingen af disse organisationer har indtil nu fremsat anmodning om et hospitalsskib eller et felthospital.
Tværtimod har de understreget, at de mest påtrængende behov er fødevarer, telte, tæpper og på det sundhedsmæssige område medicin, vaccine og hygiejneartikler.
Dette er, hvad både verdenssundhedsorganisationen WHO og Dansk Røde Kors har fremhævet - også på skrift - på de anmodninger, vi er fremkommet med i forbindelse med diskussionen om indsatser på de her områder.
, ligesom vi støttede organisationernes arbejde med at behandle de flygtninge, der har fået psykiske men af konflikten.
Vi har ydermere i fordelingen af de 40 mio. kr., der er ydet til FN-organisationerne,
lagt vægt på at støtte de organisationer, der er med til at forbedre sundhedstilstanden for flygtningene, dvs. UNICEF, WHO og familiebefolkningsorganisationen UNFPA.
Det er rigtigt, at UNHCR's assisterende højkommissær, Søren Jessen-Petersen, på TV 2 den 12. april i forbindelse med et indslag om Kosovokonflikten gav udtryk for, at der var behov for et felthospital.
På trods af flere opfordringer må vi konstatere, at vi ikke har modtaget en sådan vurdering, endsige en anmodning fra UNHCR om et felthospital eller et hospitalsskib.
UNHCR har i stedet henvist os til WHO; herfra har vi fået oplyst, at behovene primært retter sig mod støtte til WHO-personalet, der har erfaring fra arbejdet i konfliktsituationer, overvågning og kortlægning af sygdomsforekomsten blandt flygtninge, vaccinationsprogrammer, medicin og udstyr og styrkelse af behandlingsmulighederne inden for det mentale sundhedsområde.
WHO har altså heller ikke prioriteret et hospital.
Da Røde Kors er omtalt i beslutningsforslaget, har vi endvidere fundet det naturligt at indhente denne organisations vurdering af behovet for et hospitalsskib.
Røde Kors har i den forbindelse bemærket, at en placering af et hospital må være et resultat af en analyse af behov, indsatsmuligheder og omkostninger.
Røde Kors konkluderer i sin vurdering, at Dansk Røde Kors ikke hidtil fra Det Internationale Røde Kors har modtaget nogen anmodning om hverken et hospital eller et hospitalsskib.
Fra regeringens side lægger vi megen vægt på, at den danske bistandsindsats rettes mod flygtningenes mest påtrængende behov og dermed gør størst mulig gavn.
Vi må derfor fra regeringens side afvise beslutningsforslaget, men skulle situationen ændre sig, således at de internationale nødhjælpsorganisationer ændrer deres prioriteringer og rent faktisk fremkommer med anmodninger om et hospital og lignende, vil regeringen nøje overveje sådanne anmodninger. Det er derfor på ingen måde en afvisning eller underkendelse af forslagsstillernes intention med forslaget, men først og fremmest en understregning af nødvendigheden af, at det, vi gør, rent faktisk er i overensstemmelse med de reelle prioriteringer hos de internationale nødhjælpsorganisationer.