Henriette Kjær (KF), 2000-12-05:
Kommunerne gør en stor indsats i disse år for at finde de bedste løsninger til deres borgere.
Der er heldigvis blevet sat fokus på kvaliteten af de ydelser, det offentlige tilbyder skatteyderne, og mange kommuner tager debatten som en udfordring og forsøger at gå nye veje.
Sidste år var den socialdemokratiske borgmester Anker Boye i medierne, hvor han kraftigt kritiserede den daværende sundhedsminister for at gøre livet unødvendigt besværligt for kommunerne, når det gælder udlicitering af hjemmesygeplejen.
Dybest set tror jeg også, at den daværende sundhedsminister syntes, det var en unødvendig barriere for kommunerne, men som man kunne forstå det, var der ikke opbakning til dette synspunkt i den socialdemokratiske folketingsgruppe. Det er ærgerligt.
I Det Konservative Folkeparti vil vi gerne give kommunerne mulighed for at gøre det godt i forhold til de grupper, de skal servicere, og vi vil i hvert fald ikke være med til at blokere for en mere smidig og tidssvarende lovgivning.
Derfor fremsætter vi nu igen dette lovforslag sammen med Venstre, og vi har også fremsat beslutningsforslag før, der gik i samme retning, og argumentet er stadig det samme.
Vi gør det, fordi vi mener, at hvis man tillader en udlicitering af hjemmesygeplejerskeordningen, viser erfaringerne fra andre lande, at politikerne faktisk får meget bedre føling med, hvad de ældre har behov for.
Den kommunale service bliver mere synlig for kommunalbestyrelsesmedlemmerne, og de bliver mere bevidste om, hvilke tilbud det egentlig er, man giver de ældre.
Når en kommune beslutter sig for at udlicitere et område, gennemgår man jo netop hele området for at se, om opgaven bliver udført på bedst mulig måde.
På den måde kan man fange mange fejl og mangler i det tilbud, man giver de medborgere, der har behov for hjemmesygepleje.
Opstår der fejl i systemet, så er det lettere at rette op på dem igen, netop fordi der er kommet mere gennemsigtighed i systemet. Noget af det helt afgørende for de grupper, der har behov for hjemmesygepleje, er, at der ikke hele tiden kommer en ny person og ser til dem.
Det skaber tryghed, at det i videst muligt omfang er den samme person, der kommer i ens hjem.
Og erfaringerne fra andre lande viser, at der er mindre gennemtræk af personale i den private del af hjemmesygeplejen end i den offentlige.
Nogle kommuner har nu forsøgt sig med udlicitering og med gode resultater.
Men hvad er takken for at løse opgaven anderledes og bedre for borgerne?
Det er en næse fra tilsynsrådet.
Der er derfor behov for en lovliggørelse, så kommuner, der vil gøre noget for borgerne, ikke hindres i det.
Argumentet har tidligere været, at man ved en sådan ordning vil trække sygeplejerskernes løn op.
Dette argument er så usselt og dækker dybest set over en arrogant holdning
over for de sygeplejersker, der måske - måske - vil få mere i lønningsposen
Hvis de sygeplejersker, der udgår fra et privat bureau, bliver mere arbejdsglade, fordi de får mere indflydelse på tilrettelæggelsen af deres arbejde osv., hvilket så igen kan føre til, at de bliver mere effektive i deres arbejde og sygdomsfraværet bliver mindre, så er det da også helt rimeligt, at man belønner dem, uden at det nødvendigvis skal smitte af på lønningerne i det offentlige i øvrigt, og uden man i øvrigt behøver at tale om, vi i Det Konservative Folkeparti og Venstre vil øge udgiftsniveauet markant. Der er andre steder, man kan spare.
Jeg tror, det er en god idé en gang imellem at belønne dem, der gør det godt.
Det vigtigste for os er, at borgerne, i dette tilfælde de ældre og handicappede, får et godt og sammenhængende tilbud.
Kommunerne må så selv finde ud af, hvordan de vil løse den opgave, men det kræver også, at de får nogle ordentlige redskaber til rådighed, og det vil de få med denne lovændring.
I Det Konservative Folkeparti tror vi fuldt ud på, at kommunerne er i stand til at varetage opgaven og selv finde ud af, om det er en privat eller offentlig ordning, der sikrer borgerne den bedste pleje.