runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Jeg kan være enig i meget af det, som hr. Peter Duetoft sagde, blot er vi så altså uenige om, hvorvidt en værdikommission i virkeligheden kan være et godt redskab for, at vi får en bredere - og måske bliver den også bedre - værdidebat end den, vi har i dag.
En værdikommission skal jo altså ikke administrere debatten, og jeg synes, man skulle gå lidt ind i materien og ser på, hvad den norske værdikommission hidtil har opnået, uden at vi præcis skal gøre det samme her i Danmark, som de har gjort i Norge; dér er jeg selvfølgelig enig med statsministeren i, at der er forskel.
Men man kunne da godt lære lidt af deres erfaringer. Deres erfaringer er rent faktisk, at de har fået mobiliseret en masse frivillige organisationer i Norge, som igen kan nå spejdere - for nu at nævne dem - og andre, som har lyst til at deltage i en værdidebat, så den bliver spredt ud i virkeligheden også til det enkelte hjem i Norge, hvor værdidebatten jo først og fremmest skulle foregå, for det er den enkelte af os, der også må prioritere - som hr. Peter Duetoft var inde på - hvilke værdier vi synes skal præge vort liv.
Men den norske værdikommission har nået vidt ud også i forhold til ungdomsorganisationer, i forhold til, at man har nedsat teatergrupper, som har formidlet en værdidebat, og det er det, som jeg synes at vi godt kunne bruge noget mere af i dag, og hvor en værdikommission vil gøre en forskel.
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Jeg er meget glad for, at også De Radikale gerne vil være med til at bidrage til værdidiskussionen, og jeg synes også, at hr. Svane i sit indlæg pegede på væsentlige problemstillinger.
Det synes jeg altså ikke der er noget som helst belæg for.
Det er fair, at man ikke ønsker en værdikommission, fordi man ikke tror på, at det er det, der skal til - o.k., det er så, hvad det er - men jeg synes ikke, det er fair, at hr. Henrik Svane med flere gang på gang hævder, at hvis vi får nedsat den her kommission, så lukker vi hele debatten.
Det er der ikke belæg for i beslutningsforslaget; det mener jeg overhovedet heller ikke der er belæg for i det, som jeg har sagt her i debatten i dag, endsige i det, der er sagt
fra andre ordførere, som har støttet vort beslutningsforslag.
Så det vil jeg godt endnu en gang kommentere på.
O.k., hr. Svane synes ikke, at en værdikommission er en god idé.
Til sidst kunne jeg så stille det spørgsmål
til hr. Svane, om han rent faktisk også mener, at Det Etiske Råd er med til at begrave den etiske debat om de spørgsmål, som vedrører genteknologi og mennesker.
Det må jo være et tilsvarende synspunkt, som hr. Svane har.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-04:
Hr. Svane kom med en bemærkning, og jeg vil gerne spørge: Hvem var den egentlig adresseret til?
Hr. Svane sagde noget i retning af: Vi skal ikke have et samfund med selvtilstrækkelighed, sådan som der er nogle i Folketinget der ønsker.
Hvem er det, hr. Svane sigter til?
Henrik Svane (RV), 1999-02-04:
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige, at jeg frygter, at en værdikommission af nogle politikere kan føles, som om man nu får en slags støttepædagog eller førerhund med i bagagen, som skal styre i bestemte retninger.
Jeg går ind for, at vi har en fri, fordomsfri debat om holdninger og værdier, og den, mener jeg, at vi som parlamentarikere, som politikere bør være en garant for føres.
Jeg vil selvfølgelig sammen med Kristeligt Folkepartis medlemmer være med i den debat, hvor den end opstår, og vil naturligvis selv være med - det føler jeg også jeg gør i mit politiske virke - til at sætte dagsordenen for visse væsentlige debatter. Til hr. Frank Dalgaards bemærkning: Kig rundt i salen og se, hvem der er her.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-04:
Undskyld langsommeligheden.
Jeg er glad for, at hr. Svane ikke dristede sig til at pege på Det Konservative Folkeparti som et parti, der står for selvtilstrækkeligheden - det var ellers det, der vist nok lå i det - for så havde hr. Svane misforstået budskabet, som den konservative ordfører ellers beskrev meget præcist: at fællesskab og at komme hinanden ved godt kan foregå andre steder end i kommunalt regi, uden at det er noget, staten skal tage sig af, eller noget inden for den offentlige sektor.
Der er et ansvar, vi har for os selv og hinanden og vores familie, og det kan godt foregå privat, og det er ikke selvtilstrækkelighed.
I øvrigt er vi fra Konservativt Folkeparti imod ikke bare den almindelige egoisme, men også gruppeegoismen.
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Jeg synes, at hr. Søren Søndergaard meget præcist egentlig har forstået, hvad Kristeligt Folkepartis forslag går ud på.
Det ønsker jeg så meget desto mere at fremhæve, som der jo nok ikke er nogen, der kan mistænke hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten på den ene side og så Kristeligt Folkeparti på den anden side for at være fuldstændig enige i værdidiskussioner om, hvilke værdier der skal være bærende for vores samfund, selv om jeg heller ikke vil sige, at vi er uenige på alle punkter. Til hr. Søren Søndergaards spørgsmål, om man kan diskutere vort forslag: Det kan vi selvklart i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og jeg mener ikke, at det vil være fremmed for os at gå ind og diskutere en sådan formulering, som hr. Søren Søndergaard peger på, om de sociale værdier i forbindelse med en endelig udformning af, hvad en værdikommission skal se på, så det vil vi da positivt se på.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-02-04:
Hr. Kim Behnke gik hårdt på, at staten ikke skal nedsætte kommissioner, der skal pådutte folk værdier.
Det er jo ikke sådan, vi ser på forslaget, for så var vi også 280 pct. imod. Men her er der jo tale om et flertal eller et mindretal i Folketinget.
Hvis der ikke er noget flertal for det, er det måske meget godt.
Men der skal ligesom være nogen, der sætter noget i gang.
Det er måske i virkeligheden en fordel, at der er et flertal, som ikke er positivt stemt over for det.
En fri debat kan ikke forhindres, men der skal være nogen til at sætte den i gang.
I den forbindelse vil jeg mene, at det ville være en god idé i arbejdet at trække undersøgelsen omkring livskvalitet fra lægen med det lidt pudsige navn Søren Ventegodt, der kom for nogle år siden, ind i debatten som et grundlag for: Hvad vil det sige at have et godt liv, og hvordan kan vi så herinde som politikere lægge rammerne for sådan et godt liv?
Kim Behnke (FP), 1999-02-04:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jann Sjursen i en enkelt ting, nemlig at et samfund skal bygge på fælles værdier og fælles normer.
De fælles værdier og de fælles normer skal gro nedefra i samfundet.
Det skal være borgerne, der udstikker de fælles normer, frem for, som det er blevet i det danske samfund, at der bliver talt ned til borgerne fra denne talerstol om de beslutninger, der træffes.
Det gælder specielt, når vi tager området med kriminalitet og de problemer, der er dér.
Derfor er det, at staten begår fejl.
Det er jo netop ikke noget, der er groet i befolkningen.
Det er noget, som en række politikere inspireret fra Norge har fundet på, som nu skal være det nye, og de skal sidde og finde ud af, hvad der er livskvalitet for danskere.
Der er 5,2 millioner svar på, hvad der er livskvalitet for danskerne, og hvis man pludselig kommer med sådan en recept, sidder der borgere og tænker: Nå, men så har jeg nok ikke livskvalitet, for de 10 punkter, de har opridset dér, er jeg helt uenig i.
Staten har intet at gøre i den anledning.
Staten er en service for borgerne.
Det er ikke borgerne, der skal til at udøve service for staten.
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-04:
Det lyder jo meget interessant og logisk, hvad hr. Kim Behnke
siger, men det er jo noget forvrøvlet sludder.
Altså: Staten har stjålet retten til at bo i sommerhus.
Jamen staten har da stjålet så mange ting.
De har også stjålet retten til at køre i den forkerte side af gaden.
De har da også stjålet retten til at køre over for rødt lys.
De har også stjålet retten til at slå andre mennesker ihjel.
Staten har da stjålet eller i hvert fald forsøgt at stjæle en masse ting, og det er vel egentlig meget naturligt.
Så kan man politisk diskutere den enkelte ting, og dér kan hr. Kim Behnke selvfølgelig have sin holdning til det gode i, at vi lægger sommerhuse i natur- og rekreative områder, som så bliver ødelagt af, at folk bor der hele året.
Det kan hr. Behnke have en holdning til.
Nogle andre kan have en anden holdning, men det er jo en helt anden diskussion, og derfor synes jeg ikke, at det gør Fremskridtspartiet ære, at man trækker diskussionen ned på det niveau. Der kan være gode argumenter mod at lave
sådan en kommission.
Hr. Behnke er altså ikke kommet med nogen af dem.
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Jeg synes, debatten her om institutionerne, som hr. Brian Mikkelsen ganske udmærket, synes jeg, har foranlediget, sådan meget let bliver til en debat om, at enten skal vi på den ene side nedbryde systemerne, eller også skal vi på den anden side gøre alt for at fastholde dem. Jeg vil godt prøve at eksemplificere det ved at sige: Jeg synes da, det er ganske fortrinligt, at vi har børnehaver, pædagoger til at passe vores børn, og jeg synes også, det er fortrinligt, at vi har børnehaver og pædagoger til at passe vores børn. Jeg synes også, det er fortrinligt, vi har hjemmehjælp til at tage sig af omsorgen for vores ældre, så det er for mig ikke et spørgsmål om, at de systemer, der er, nedbrydes, fordi det hele nu er af lave.
Men jeg synes, det er vigtige spørgsmål at rejse, om vi ved at ansætte endnu flere pædagoger, ved at ansætte endnu flere hjemmehjælpere, kommer ud over det, som bliver stadig flere børns og er rigtig mange ældres problem, nemlig ensomhed.
Det tror jeg ikke.
Derfor vil jeg sige, at for os i Kristeligt Folkeparti er det ikke et spørgsmål om, at enten har vi systemerne, eller også har vi ikke systemerne.
Det er et spørgsmål om, at vi kollektivt har et ansvar over for vores børn og vores ældre, men at vi så sandelig også har brug for i civilsamfundet at styrke de menneskelige fællesskaber, som kan være med til at samle op der, hvor et system ikke samler op, for det samler ikke alle op.
Jes Lunde (SF), 1999-02-04:
Jo, men hr. Nødgaard, er det ikke sådan med den dér omskæring, at det er forbudt at foretage den?
Så synes jeg i øvrigt, at enhver god debat er kendetegnet ved, at den fjerner fordomme.
Nu er det ikke alle fordomme, der kan fjernes.
Nogle er så fastgroede, så mennesket har det bedst med at beholde sine fordomme, det er der ikke noget at gøre ved.
Men jeg kan alligevel ikke lade være med at bidrage til en nedbrydelse af hr. Frank Dahlgaards fordomme om, at venstrefløjen altid er imod spejdere, ved at sige, at så har jeg da en tilståelse: Jeg har selv været spejder i 11 år, og begge mine unger har også været spejdere med min fulde velsignelse.
Jeg håber, det er tilladt at nedbryde hr. Frank Dahlgaards fordomme.
Poul Nødgaard (DF), 1999-02-04:
Til spørgsmålet kan jeg svare ét ord: Nej, det er vi ikke.
Men må jeg så tilføje et spørgsmål - og det kunne jeg godt have forventet at hr. Svane så måske havde sagt noget om
, men jeg synes ikke, vi skal tage en lang debat om det i dag - nemlig om det, der foregår f.eks. omkring omskæringer af små børn: Kan det virkelig være rigtigt, at det foregår i et dansk samfund?
Det er noget, der er så udansk, og så synes jeg, at så må man vende sig imod det.
Det har vi gjort ved enhver given lejlighed.
Det vil jeg også gøre i dag, men jeg synes ikke, at det skal være toneangivende i debatten her i dag.
Jeg vil bare nævne det.
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Jeg skal ikke aflægge nogen trosbekendelse her, men jeg vil da godt på given foranledning afkræfte, at den trosbekendelse, som hr. Kim Behnke oplæste for lidt siden, skulle være min.
Jeg tvivler på, at der i og for sig er nogen
i dette Folketing, der vil aflægge en tilsvarende trosbekendelse.
Og så vil jeg sige, at jeg synes, at det er utroligt her
at høre en repræsentant fra Fremskridtspartiet give udtryk for, at der overhovedet ikke må være nogen fælles værdier og normer i et samfund
Det er utroligt alene af den grund, at hele vort retssamfund jo i virkeligheden hviler på en fælles forståelse af nogle grundlæggende værdier og normer, at det f.eks. ikke er o.k., at man bare render rundt og pander hinanden ned for et godt ord, hvilket jo faktisk bunder i netop respekt for det enkelte menneske.
Så jeg vil godt høre hr. Kim Behnke, om Fremskridtspartiet og han i virkeligheden mener, at det hele bare skal være et rent Klondike, og at man skal gøre, som man vil, uden tanke på, hvordan det i øvrigt berører medmennesket.
Vi vil fra Kristeligt Folkepartis side også gerne være med til at fremme de kristne værdier i vort samfund, selvklart.
Men jeg vil sige, at jeg synes sådan set ikke, at det først og fremmest er de fremmede, der i og for sig truer vore kristne værdier.
Det, som mange af de fremmede, der kommer til vores land, gør med deres ofte stærke kulturelle og religiøse traditioner,
er i virkeligheden, at de udfordrer os, og at de måske i virkeligheden viser os, at vi står mere eller mindre i det, jeg vil kalde et værdimæssigt tomrum, fordi vi ikke længere besinder os på, hvad det er for nogle kulturelle rødder, vi i virkeligheden har, og som jo har hjemsted i kristendommen.
Det andet, jeg godt vil sige til hr. Poul Nødgaard i forlængelse af debatten om, hvordan en værdikommission kan skrues sammen, hvordan man afgrænser i forhold til andre råd og nævn, er, at det er klart, at der selvfølgelig kan blive praktiske problemer; det peger vi også på i bemærkningerne til vores beslutningsforslag.
Men erfaringerne fra den norske kommission er rent faktisk, at man finder ud af at afklare de afgrænsningstilfælde, der kan være, i forhold til de temaer, som værdikommissionen ønsker at tage op i forhold til andre råd og nævn.
Man bliver simpelt hen enige om, hvilke nævn og råd der skal tage sagen op, og det siger de i hvert fald - jeg har selv drøftet det med sekretariatslederen for den norske værdikommission - i praksis faktisk ikke er et problem.
Henrik Svane (RV), 1999-02-04:
Jeg fik at vide, at jeg smilede - en venstreorienteret abekat.
Nu er der altså andre end De Konservative, der kan smile for øjeblikket.
Men jeg vil bare spørge hr. Poul Nødgaard, når han i sit indlæg taler om, at det kristne værdigrundlag skrider, og vi lige hørte kommentaren for lidt siden fra hr. Nødgaard om de fremmedes indtog i Danmark: Betyder det, at Dansk Folkeparti er på vej til at ville ophæve religionsfriheden i landet?
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-04:
Jeg synes altså, at hr. Brian Mikkelsen med forbilledlig klarhed opsummerede det konservative værdigrundlag.
»Det enkelte menneske har altid ansvar for sit eget liv«, sagde hr. Brian Mikkelsen.
Men det er jo netop det, vi anfægter.
Det er jo netop det vi mener er forkert.
I mange perioder i ens liv har man ikke ansvar for sit eget liv.
Det gælder f.eks., når man
bliver født.
Så ligger ens liv altid i andres hænder, i hænderne på den, der føder en, på ens forældre, på hospitalet osv.
Det samme gælder, når man bliver ældre og kommer til afslutningen.
Der vil være perioder i ethvert menneskes liv, hvor det er sygt, psykisk eller fysisk, eller bare nede, hvor det netop har brug for andre mennesker, og hvor det ikke evner at sige: O.k. vi kan bare tage ansvaret for vores eget liv.
Dér skal man hjælpe andre, det er den solidaritet, det er det sammenhold, der er det afgørende, og det er det, der adskiller vores værdigrundlag fra det, som hr. Brian Mikkelsen fremlægger.
Det får vi lejlighed til at diskutere, når nu et flertal i Venstres gruppe stemmer for Kristeligt Folkepartis forslag, så har vi jo et flertal her i Folketinget, og så får vi mulighed for at udvikle og fortsætte den diskussion.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-02-04:
Jeg må altså igen sige til hr. Søren Søndergaard: Det, hr. Søren Søndergaard her siger, er fuldstændig forkert, fuldstændig.
Sagen er den, at hvis man skal have et velfungerende velfærdssamfund, så må man tro på, at den enkelte som udgangspunkt er i stand til at klare sig selv og vil klare sig selv, altså at ikke andre skal klare det for én.
Det er klart, og det er jo derfor, vi har et velfærdssamfund, ikke et »hver er sin egen lykkes smed-samfund« og ikke et stenaldersamfund, at man selvfølgelig går ind og hjælper folk, når de er syge, når de skal have en uddannelse, når de er psykisk syge, når de er handicappede.
Sådan er det i velfærdssamfundet, og det vedkender jeg mig utrolig meget.
Men hvis man skal sørge for, at folk har det ordentligt i et velfærdssamfund, f.eks. at der er et ordentligt hospitalsniveau, en ordentlig hospitalsstandard, så kræver det altså, at velfærdssamfundet fungerer, og ikke, at to tredjedele, som tilfældet er i dag, er afhængige af ydelser fra det offentlige på den ene eller på anden måde.
Men lad os tage diskussionen om sundhedssystemet: Vores middellevetid har jo været diskuteret meget; den er nu lavere end i de omkringliggende lande.
Er det ikke en skam?
Er det ikke bedrøveligt?
Er det ikke en katastrofe, når vi har et velfærdssamfund, som er så udviklet, som det er?
Vi har nu også sagt, at vi vedkender os den aftale, der er lavet, og det vil vi så ikke røre ved nu og her.
Det betyder, at vi som politikere altså skal tage os at de konkrete problemer, der er, altså mindske de ulykker, der er.
Vi skal ikke sørge for at skabe lykke for folk, for
Kim Behnke (FP), 1999-02-04:
Det var simpelt hen for nemt sluppet, vil jeg sige til hr. Jes Lunde.
Den kritik, som jo er korrekt, af, at der er værdier i det danske samfund, som er gået fløjten, det forhold, at den mest udbredte sygdom i Danmark, hvis man kan kalde den det, er ensomhed,
har SF jo et kæmpeansvar for.
Det er kernen i SF, hele staben af pædagoger osv., som i 30 år har prædiket: Børn for sig, arbejde for sig, ældre for sig,
hvor man i andre kulturer lader børn være sammen med deres bedsteforældre osv., så man ikke har den ensomhedskultur.
For nogle år siden, en håndfuld år siden, havde SF et meget klogt slogan på deres landsmøde.
Det lød: »Mindre stat
- mere velfærd«.
Hvor er det budskab i forhold til den kendsgerning, at der i 1970 var 420.000 offentligt ansatte i Danmark og i dag er over 900.000?
Hvor mange flere skal der ansættes, før befolkningen begynder at få det godt?
Eller lad mig stille spørgsmålet på en anden måde: Er SF aldrig i tvivl om, at den rute, vi har valgt i de sidste 30 år, måske er forkert?
Jes Lunde (SF), 1999-02-04:
Jamen det er da forrygende, så galt man kan få SF's politik i halsen.
Det er da helt utroligt, at man kan tro, at vi står
Overhovedet ikke, overhovedet ikke.
Noget af det, som jeg har været allermest glad over at være med til her i Folketinget, var såmænd et forlig, jeg var med til at lave i 1990 med daværende finansminister Henning Dyremose, hvor vi fik et gennembrud for vort forslag om orlovsordninger, som gjorde det muligt for folk at sige, at nu prioriterer vi altså anderledes.
I stedet for kun at ræse af sted på arbejdsmarkedet og sende vores børn i børnehave hele dagen prioriterer vi nu anderledes og vælger at have noget mere tid sammen med vores børn.
SF har også været det parti, som har talt for at gøre orloven mere fleksibel, så folk også i hverdagen kan få noget mere tid sammen med deres børn.
Vi har talt for nedsat arbejdstid, lige præcis for at man kan få bedre muligheder for at være sammen med sine børn, og vi har talt længe for barselorlov sågar.
Jeg kan faktisk ikke finde den idé til at give forældrene bedre mulighed for at være sammen med deres børn, som vi ikke har støttet, så jeg er målløs over, at Fremskridtspartiet kan have det synspunkt, at vi skulle forsøge at holde mennesker væk fra hinanden ude i den civile verden og institutionalisere det hele.
Kim Behnke (FP), 1999-02-04:
Jamen det er simpelt hen ikke sandt, det, hr. Jes Lunde står her og siger.
Både i Folketinget, byråd, amtsråd og alle steder, hvor der sidder SF'ere, kæmper de for, at der skal være krav om, at børn skal passes på offentlige daginstitutioner.
Hvis ikke kommunen har mindst det antal daginstitutionspladser, som der er børn i kommunen, skal der bygges nogle flere
, osv.
Det må da være, fordi man har det mål, at det kun er staten, der skal have monopol på at passe børn ligesom i det gamle Østeuropa, hvor børn også skulle gå i blå skjorter alle sammen osv.
Det er det, der står i Børne- og Ungdomspædagogernes Landsorganisations program, som er skrevet af SF'ere.
Selve hjertet, kernen i SF, er jo alle de tusinder af offentligt ansatte, som hæver deres løn for så alligevel ikke at løfte opgaven, for hr. Jes Lunde har jo ret i sin kritik: systemet virker jo ikke.
På trods af forældreorlov, på trods af længere barselorlov er mennesker ulykkelige i dag, og derfor er spørgsmålet, som hr. Jes Lunde ikke har svaret på: Er man aldrig i tvivl om, at alt det, SF har sat i gang, måske har udviklet samfundet i den forkerte retning? Er man aldrig i tvivl?
Jann Sjursen (KRF), 1999-02-04:
Det kan godt være, at Fremskridtspartiet og hr. Kim Behnke ikke har så stort et ansvar for de sidste 30 års udvikling, men jeg synes - og det er en bemærkning til hr. Jes Lunde - at det er rigtigt set, når hr. Jes Lunde gør opmærksom på, at Danmark ikke er et socialdemokratisk projekt.
Det er et fællesprojekt, og der har faktisk været mange aktører, som også har et ansvar for, at vi står dér, hvor vi gør i dag, på godt og ondt.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege det på dette tidspunkt i debatten, fordi vi godt kan stå og slå hinanden i hovedet med, hvorfor det er gået, som det er gået, og det kan såmænd også være festligt og fornøjeligt ved visse lejligheder, og det er også vigtigt med efterkritik.
Men endnu vigtigere, synes jeg, er erkendelsen af, at vi i hvert fald alle sammen har et fælles ansvar for at komme videre, og at det er det, der er vores fællesprojekt.
Poul Nødgaard (DF), 1999-02-04:
Jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at det var et meget fint indlæg omkring spejderbevægelsen.
Det var nu ikke det, jeg havde lagt op til.
Men jeg vil da så samtidig sige til hr. Dahlgaard, at jeg altså også har gået i søndagsskole, hvis det kan interessere, og for at det ikke skal være helt løgn, så vil jeg også fortælle, at det var en baptistsøndagsskole.
Det var ikke, fordi jeg var baptist, men der var nogle gode venner, der gik der, og dem havde jeg det meget rart sammen med, og man har også godt af at lære noget af andre.
Så er det sat på plads, og det var i øvrigt i Østervrå, oppe i Nordjylland, og det kan efterprøves. Så vil jeg lige sige til hr. Søren Søndergaard med hensyn til det, jeg sagde omkring det kristne livssyn - jeg må korte talen lidt ned, men jeg vil da så godt afsløre, hvad jeg ikke fik læst op, hvad der står her i mit manuskript - at vi da i Dansk Folkeparti f.eks. er dybt betænkelige ved de folk med fremmede religioner, der kommer til Danmark, og som lever på et grundlag, som vi tager afstand fra, f.eks. i forhold til alt det, der foregår omkring omskæringer osv. Det synes jeg er udansk, og det hører ikke hjemme i et dansk samfund.
Jeg siger det lige ud ad landevejen, jeg lægger ikke op til nogen ophidset diskussion omkring det dér.
Så kan jeg ikke huske, om der var mere, hr. Søren Søndergaard spurgte om, han talte så meget, men det var lige det, jeg noterede ned i hvert fald, og det var det, jeg ikke fik med i første omgang.
Kim Behnke (FP), 1999-02-04:
Det er jo i kontrasterne, man opdager nuancerne.
Den fremstilling, som jeg gav, var den, SF'erne brugte i 1970'erne og op i 1980'erne, indtil man fandt ud af, at den taleform hoppede danskerne ikke på.
Nu har hr. Jes Lunde disciplineret sig til at sige: Vi skal ikke tvinge nogen til at få passet børn hos det offentlige, men det offentlige skal give tilbud til de forældre, der mangler at få passet deres børn.
Men det er bare en anden måde at sige det på, for konsekvensen er jo den samme, nemlig at SF modarbejder private pasningsordninger.
SF modarbejder, at børn kan få lov til at være sammen med deres bedsteforældre, for de er jo ikke kvalificerede pædagoger, der kan sidde i disse overfyldte børneinstitutioner, hvor støjniveauet er større end i en jetmotor.
Det er den slags, som er blevet konsekvensen, fordi SF har det som politisk mål.
Hr. Jes Lunde har bare sat nogle andre, mere moderne ord på, men konsekvensen og indholdet er nøjagtig den samme, som dengang parolerne var skarpe og kontante i 1970'erne og l980'erne.
Det har vi fået demonstreret i dag, og det takker jeg hr. Jes Lunde for.