runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Dansk Folkepartis ordfører er jo inde på mange interessante betragtninger, såsom at dansk bistand går til våben osv.
Jeg synes, at det er en fordrejning af sandheden, som ikke er dette Ting værdig.
Så vil jeg gerne sige og spørge
: En af de bedste måder at forebygge flygtningestrømme på i verden i dag, er det netop ikke at give bistand?
Er det netop ikke at skabe betingelser for, at folk kan leve dér, hvor de nu bor?
Det er sådan, at regeringen jo skriver i sin egen nye politik på det område her, at i løbet af de næste 25 år vil verden opleve en befolkningstilvækst på 2 milliarder mennesker hovedsagelig i udviklingslandene.
2 milliarder mennesker!
Hvis de ikke har mad, hvis de ikke har vand, hvis de ikke har skolegang, hvad er det så for en verden, vi får?
Er det så ikke bedre, at vi investerer, forebygger og sikrer, at de mennesker kan få sig en anstændig tilværelse dér, hvor de bor, også i de fattige lande i dag? Det er det, der er baggrunden også for vores syn på det her, og den anden udlægning, som blandt andre hr. Søren Krarup kommer med her, er fuldstændig vanvittig.
Den må stå for hans egen regning.
Men det er i direkte modstrid med fakta, når man bilder befolkningen ind, at man kan forebygge flygtningestrømme osv. ved at skære ned i bistanden.
De to ting er hinandens modsætninger. Det vil jeg bare høre om Dansk Folkepartis ordfører vil bekræfte.
Peter Skaarup (DF), 2002-02-19:
Jeg synes jo nok, at indlæggene efterhånden begynder at køre lidt i ring.
Det er de samme ting, man kommer op og siger, men hr. Jann Sjursen skal jeg i hvert fald svare ved at sige, at vi altså synes, det er fornuftigt at lave denne her kritiske gennemgang.
Jeg kan også forstå, at Kristeligt Folkeparti nu er enigt i det her efter folketingsvalget.
Vi har ikke sagt andet i hele valgkampen, end at det ville være rimeligt og fornuftigt at gennemgå det her kritisk.
Vi synes egentlig, at den dans om den varme grød fra den tidligere regerings side f.eks. i forhold til Zimbabwe er et enestående bevis på, at den politik, som vi har ført frem, har været rigtig.
Vi skal selvfølgelig ikke tillade lande på den måde at spille fandango med den bistand, vi nu gerne vil give.
Mugabe har ikke lyttet til ét af de ord, vi har sagt fra dansk side, eller som EU har sagt gennem de seneste år.
Alligevel har den danske regering hovedløst fortsat med at pøse penge af sted til landet.
Vi skal selvfølgelig ikke give bistand til sådanne lande, der knægter almindelig lov og ret, knægter almindelige principper for, hvordan man behandler sin egen befolkning og støtter en krig tæt på med krudt og kugler.
Det kan ikke være rimeligt.
Skal vores bistand gå til krudt og kugler?
Og det er sådan set bare det, vi siger.
Så vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen, at det her med de anstændige borgere tror jeg ikke hr. Jørn Jespersen har ret i, altså at Dansk Folkepartis vælgere eller en borgerlig regerings vælgere skulle være skeptiske over for det, der foregår her.
Jeg tror, at der er utrolig mange mennesker, der har forståelse for, at vi først og fremmest giver de midler, som skatteyderne betaler - vi skal huske, at det er skatteydermidler - til lande og til styrer, som er fornuftige, og som vil indrette sig efter det, vi gerne vil, f.eks. i forhold til bekæmpelse af terrorisme, bekæmpelse af fattigdom, bekæmpelse af flygtningeproblemer.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-19:
Jeg er så træt af, at man ikke kan få klar tale.
Hvorfor ikke bare sige lige ud, at man ikke er så glad for det her ulandsbistand.
Hvorfor stå og sige, at vi skal jo prioritere vores indsats og bla bla bla, samtidig med at man siger, at der ikke er nogen grund til, at Danmark skal ligge i front.
Hvis det nu gik én så meget på, at der var fattige i verden, ville man så ikke synes, at det var en ganske udmærket ting at ligge i front?
Det synes Dansk Folkeparti åbenbart ikke, og det synes vores regering åbenbart heller ikke, og det synes jeg er et udtryk for et forfærdeligt menneskesyn.
Det kan Dansk Folkeparti så ikke genkende, men man kan håbe på, at de vil tænke lidt over det.
Så synes jeg, at det er helt uhyggeligt at se hr. Krarup læne sig tilbage på denne her talerstol og glæde sig over at have fået magten - hold da helt fast! - og at vi skulle være frustrerede over ikke at have den.
Jeg må altså blankt erkende, at jeg godt nok er glad for, at det ikke er mig, der sidder i samme båd som hr. Søren Krarup, og jeg er godt nok glad for, at det ikke er mig, der skal have magten sammen med ham. Jeg gad godt vide, hvordan regeringen har det med at have magten sammen med Dansk Folkeparti.
Men når nu Venstre ikke vil indrømme, at de har gjort et knæfald for den yderste højrefløj, så synes jeg da, det er godt, at hr. Krarup kan fortælle os, hvad der foregår i kulissen, for det viser hans indlæg da med al tydelighed.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-19:
I forlængelse af hr. Søren Krarups indlæg vil jeg gerne sige, at jeg i virkeligheden tror, at den frustration, som han taler om, i høj grad findes hos mange anstændige borgerlige vælgere, som forud for valget var imod - det viste meningsmålinger - at der kom store besparelser i udviklingsbistanden, men som af andre grunde valgte at stemme på Venstre og De Konservative, og de tænkte, at så sker der nok ikke så meget ved at lave en mindre besparelse.
Jeg tror, at der er mange anstændige borgerlige vælgere, der er dybt frustrerede over det.
Jeg synes også, at jeg må sige, at når man taler om danskerne kontra verden, som om det er to adskilte ting, så er det jo i virkeligheden her, den allerstørste forskel på os ligger.
Jeg tror ikke, at Danmark opnår sikkerhed; jeg tror ikke, at vi får løst miljøproblemer; jeg tror ikke, at vi får en ordentlig og anstændig verden at leve i, heller ikke i Danmark, hvis ikke vi får udjævnet fattigdom og skabt et ordentligt samarbejde globalt. Hr. Søren Krarup tror, at vi kan isolere Danmark.
Jeg tror, at Danmark er en del af verden.
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-19:
Jeg er for så vidt enig med fru Gitte Seeberg i, at det er relevant at videregive spørgsmålet om, hvornår man kan begynde at udmønte de midler, som nu er sat på en spærret konto i Finansministeriet, og det må jo være et spørgsmål, der skal rettes til udenrigsministeren.
Det håber jeg da vi kan få svar på her i dag.
Så vil jeg godt følge op på det spørgsmål, som jeg stillede til fru Gitte Seeberg tidligere i debatten omkring »Partnerskab 2000«-strategien og i virkeligheden om selve partnerskabsbegrebet, for det, jeg synes er bekymrende ved den hurtige gennemførelse af nedskæringer, som regeringen har lagt op til, er, at forudsætningerne for at indgåelse af partnerskaberne simpelt hen brister ikke bare her i Danmark i forhold til erhvervslivet og ngo'er og andre interessenter, men så sandelig også i Syd.
Jeg synes ikke, jeg fik noget svar på, hvordan fru Gitte Seeberg og Det Konservative Folkeparti ser på lige præcis det spørgsmål.
Det andet, når vi taler om partnerskab og det at skære hurtigt ned, som regeringen lægger op til, er jo faktisk, at der sker et enormt stort spild af både menneskelige ressourcer og økonomiske ressourcer, så man har investeret i forberedelse af projekter - og måske også i nogen grad i gennemførelse af projekter - som man må lukke ned nu.
Bekymrer det ikke fru Gitte Seeberg og Det Konservative Folkeparti, at man nu spilder både menneskelige og økonomiske ressourcer ved at lukke ned på den måde, som man gør over én kam?
Jesper Langballe (DF), 2002-02-19:
Jeg vil gerne spørge fru Gitte Seeberg, om Det Konservative Folkeparti har gjort sig nogen tanker om den myte vedrørende begrundelsen for at give bistandshjælp, som jeg vil trække frem her i anledning af hr. Jeppe Kofods bemærkning. Der er en række gode grunde til at give ulandsbistand, men der er én grund, som ikke duer, selv om den bliver anført tidligt og silde, sidst af hr. Jeppe Kofod, og det er, at det skulle virke terrorbekæmpende.
Det er der ingen som helst grund til at tro.
Tværtimod tyder alt på, hvis vi tager en trosretning som de saudiarabiske wahabitter, og det er dem, der er den åndelige platform under Al-Qaida-netværket, at de betragter ulandsbistand som et led i den vestlige kolonisering af de arabiske områder.
Jeg synes, der er grund til at mane den myte i jorden, at terrorisme skyldes fattigdom.
De folk, der fløj ind i World Trade Center, var ikke fattige.
De var tilsyneladende velhavende, naturaliserede amerikanere.
De var troende muslimer, og derfor gjorde de det.
Der er ingen grund til at tro, at ulandsbistanden fremmer terrorbekæmpelse - snarere tværtimod.
Derfor kan det stadig væk godt være, man skal give ulandsbistand, men ikke af den grund.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-19:
Også Enhedslisten kan anbefale dette lovforslag til vedtagelse.
Enhedslisten mener nemlig, ligesom SF gav udtryk for, at det er det færøske folk selv, der skal bestemme, i hvilken grad det ønsker tilknytning til Danmark, og det betyder selvfølgelig, at når det færøske hjemmestyre har vedtaget at gå ind for denne her aftale, vælger Enhedslisten at lægge stemmer til.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-19:
SF kan støtte lovforslaget ud fra den betragtning, at vi respekterer ønskerne fra Færøerne, det færøske folk og dets repræsentanter i Lagtingets, når de ønsker en større selvstændighed, og når de ønsker, at ting skal overgå fra at være fællesskabsforhold til at være færøske særforhold.
Vi er også tilhængere af, at man fra det danske Folketings side respekterer det fuldt ud.
Det siger sig selv, at i det omfang, der sker ændringer
på dette område, må der også ske ændringer i den form og den størrelse, bloktilskuddet har.
Ud fra den betragtning, at vi har forstået, at det er noget, som Færøerne selv ønsker, er vi tilhængere af det, og hvis det viser sig, at Færøerne via Lagtinget ønsker yderligere ting overført til færøske særregler, er vi også tilhængere af, at man gør det.
Det afgørende for os er, at man respekterer det færøske folks selvbestemmelsesret, også med hensyn til forholdet til Danmark og med hensyn til at øge sin selvstændighed.
Poul Fischer (DF), 2002-02-19:
Dette er en nedsættelse på 366,4 mio. kr. i forhold til bevillingen for 2001, da sagsområderne offentlig forsorg og skolevæsenet overgår til Færøernes hjemmestyre som særanliggender.
Dansk Folkeparti støtter opretholdelsen af rigsfællesskabet, men i takt med øget politisk selvstændighed aftrappes det danske bloktilskud.
Lovforslaget er helt i tråd med vedtagelsen af den 9. maj 2001 i forbindelse med den seneste færødebat, hvori det bl.a. hedder: »... regeringen er rede til enten at drøfte en egentlig selvstyrereform inden for rigsfællesskabets rammer eller drøfte justeringer af den gældende hjemmestyrelov, der muliggør en gradvis overtagelse af yderligere sagsområder med samtidig overtagelse af det økonomiske ansvar.«
Dette er Dansk Folkeparti enig i.
I samme forbindelse blev det også vedtaget, at råstofaftalen fra 1992 ikke skulle genforhandles.
Så længe vi er i et rigsfællesskab, burde vi have et fælles ansvar for undergrunden med hensyn til både udgifter og indtægter.
Det burde være ret og rimeligt over for den danske befolkning - den samme befolkning, der i dagspressen kan læse, at der er værdier i størrelsesordenen 300 mia. kr. Et stort flertal i det tidligere Folketing har dog ikke ønsket råstofaftalen genforhandlet, og Dansk Folkeparti må konstatere, at det samme flertal findes i det nuværende Folketing.
Det færøske landsstyre har vedtaget forslaget om, at alle sagsområder skal være overdraget senest i 2012 med undtagelse af de områder, der varetages af Danmark i rigsfællesskabet.
Den færøske økonomi har det godt nu efter en forfærdelig periode i 1980'erne og starten af 1990'erne, hvor færingerne havde en gæld på 8 mia. kr., og hvor 10 pct. af befolkningen fraflyttede.
Derfor er det glædeligt, at landskassen i dag har et nettooverskud på 2 mia. kr., at der er fuld beskæftigelse, og at befolkningen er vendt tilbage.
Dansk Folkeparti støtter som sagt rigsfællesskabet
, men respekterer også ønsket om en øget grad af selvstændighed, ligesom Dansk Folkeparti ikke vil modsætte sig en eventuel løsrivelse, selv om det ikke er vort ønske.
Poul Andersen (S), 2002-02-19:
Da vores ordfører, hr. Henrik Sass Larsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Regeringen og det færøske hjemmestyre har indgået aftale om, at hjemmestyret i henhold til hjemmestyrelovens § 2 overtager en række sagsområder.
Aftalen omfatter dele af den offentlige forsorg samt folkeskole- og erhvervsområdet, som nu inddrages som særanliggender for det færøske hjemmestyre.
Dette medfører som konsekvens, at bloktilskuddet på disse områder reduceres tilsvarende, en reduktion på i alt 366,4 mio. kr. Socialdemokratiet kan tilslutte sig den af regeringen og hjemmestyret indgåede aftale, og jeg skal på hr. Morten Helveg Petersens og Det Radikale Venstres vegne give til kende, at de ligeledes kan tilslutte sig lovforslaget og aftalen.
Pia Larsen (V), 2002-02-19:
Venstre kan støtte dette forslag om for 2002 at fastsætte bloktilskuddet til Færøerne til 615,5 mio. kr.
Det er 366,4 mio. kr. mindre end tidligere, og det skyldes, at Færøernes hjemmestyre har ønsket at overtage sagsområderne skolevæsen og offentlig forsorg som særanliggender, og da vi jo har den aftale, at det økonomiske ansvar følger med de områder, der overtages, bliver bloktilskuddet altså reduceret tilsvarende. Jeg skal sige på vegne af Det Konservative Folkeparti og Kristeligt Folkeparti, at de også støtter dette forslag.
Per Stig Møller (KF), 2002-02-19:
Det er en dejlig grundlov, vi har, ikke sandt?
Jeg orker altså ikke at blive ved med hr. Jeppe Kofod.
Jeg vil bare sige, at det jo er logik for dværghøns, at når man er kommet op på 1,1 pct., og man bringer sig på 1 pct., så er det da klart, at der er skåret noget - det er da ikke blevet skjult for nogen - og det tal er altså 1,5 mia. kr.
Det har jeg da aldrig skjult på noget som helst tidspunkt, og det svarer så til, at man går fra 1,1 pct. til 1 pct.
Så skal jeg sige, at vi bruger mindre til flygtningeudgifterne inden for DAC-området i 2002, end den daværende regering gjorde i 2001 og regnede med.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Det er jo helt utroligt, hvad man kan høre her fra talerstolen.
Altså: En sammenligning mellem finanslovforslaget fra august 2001 fra den forrige regering og finanslovforslaget fra januar 2002 fra den nye regering viser, at man sparer i hvert fald 1,5 mia. kr. på udviklingsbistanden.
Hvordan man så kan få sig selv til at sige, at man har fuldstændig den samme bistand som tidligere osv., og at vi også havde den samme opgørelsesmetode osv., det er simpelt hen forkert - ikke i forhold til OECD's DAC-kriterier, det er jo ikke det, vi har sagt, men i forhold til den måde, vi i Danmark i 2000 og 2001 og også i 1999, tror jeg, opgjorde bistanden. Den nye regering har regnet en større del af udgifterne til modtagelse af asylansøgere med, de har regnet en del af miljøbistanden med, som den forrige regering ikke havde regnet med.
Hvis man ser tilbage på Riokonferencen fra 1992, skulle miljøbistanden være midler ud over den ene procent i udviklingsbistand.
Det forpligtigede vi os til dengang.
Så der er altså et eklatant brud på den hidtidige praksis, det er jeg ked af at sige, men sådan er det.
Per Stig Møller (KF), 2002-02-19:
Jeg tror, hr. Jeppe Kofod må have læst svarene til udvalgene meget dårligt.
Der er givet svar til Udenrigsudvalget og svar til Finansudvalget omkring måden, tallene er beregnet på, og de er beregnet præcis efter de principper, som også den gamle regerings tal blev beregnet efter, det er de samme ting, der er indregnet, og de er blevet DAC'et fuldstændig i overensstemmelse med OECD's regler, ligesom den gamle regerings.
Tallene viste, at den gamle regering i år ville være kommet op på 1,1 pct. af bruttonationalproduktet, vi er på 1 pct.
Hvis Socialdemokratiet har en målsætning om 1 pct., skulle Socialdemokratiet altså have bragt sig ned fra 1,1 pct. til 1 pct. og så have lavet de her gigantiske nedskæringer, som hr. Jeppe Kofod talte om.
Men vi bruger altså de samme beregningsmetoder, som er anerkendt i OECD, og som havde bragt tallet op på 1,1 pct. Og så spørger jeg: Når man har den automatiske opdrift, så er det altså 1,06 pct. i fjor, så var det 1,1 pct. i år, så ville det blive 1,18 pct. næste år og 1,25 pct. næste år igen.
Hvornår skulle det egentlig standse?
Derfor har vi altså sat det beløb, som vi har sat.
Der er ikke fiflet med tallene, det er de beregningsmetoder, der er, og det er ved hjælp af dem, man er kommet frem til 1 pct. Det er det, der er tilfældet, og det skulle Socialdemokratiet være lykkelig for, for det svarer til det, den socialdemokratiske statsminister selv gik ind for for 1 år siden.
Lisbeth L. Petersen (V), 2002-02-19:
Jeg vil gentage endnu en gang, at diskussionen og debatten om vores fremtid skal vi hellere tage i Lagtinget end her i Folketinget.
Efter det kommende valg, hvor vi selvfølgelig regner med at få et flertal, vil vi til den tid komme med en udmelding
om, hvad vi vil foretage os.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Hvorfor er man så bange for at skrive det her
Vi kunne måske forhandle om det, men det, der er det afgørende for os, er, at der står 1 pct. af BNI som målsætning.
At regeringen så har fiflet med tallene i indeværende år osv., kan vi tage en diskussion om.
Ifølge OECD's DAC-kriterier er det rigtigt nok, at man kan opgøre det på den måde, 1 pct. osv., men hvad med næste år, 2003, og hvad med årene fremover?
Det er jo afgørende.
Ved at man ikke vil have det her med, siger regeringen jo indirekte, at næste år eller i hvert fald året efter er det helt sikkert, at man kommer under 1 pct., også efter deres nye fifleri med reglerne for, hvordan man opgør udviklingsbistand, som vi har haft tradition for det i Danmark.
Så her er der altså en markant forskel på den nye og
den gamle regering, og man må bare konstatere, at sådan er
Lisbeth L. Petersen (V), 2002-02-19:
Selvfølgelig er det et forslag, der er fremsat her i Folketinget, så det er ikke nødvendigt, at det bliver gentaget.
Og det er måske noget, som hr. Tórbjørn Jacobsen og hans parti burde tænke lidt nærmere over.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Enten vil hr. Peter Skaarup ikke forstå det, eller også hører hr. Peter Skaarup ikke efter mine svar. Vi vil meget gerne deltage løbende i en kritisk gennemgang af dansk udviklings- og miljøbistand, for vi vil have mest muligt ud af hver eneste bistandskrone, vi giver, i forhold til de målsætninger, som vi har opsat i »Partnerskab
Det er meget simpelt, og derfor er det noget sludder, når hr. Peter Skaarup siger, at vi ikke vil være med til det.
Vi undrer os også over, at man ikke lytter til de eksperter, der trods alt er på området.
Vi undrer os over, at man ikke lytter til ngo'erne og de folkelige organisationer som Dansk Røde Kors, Ibis og Red Barnet osv., som også har opstillet klare krav og kritiserer regeringen for dens politik.
Det er dét, der er så paradoksalt, og det viser jo, at alle de flotte målsætninger og fine ord dækker over besparelser.
Men så ville det være mere ærligt at sige, at det er dét, man vil, i stedet for at pakke det ind i al mulig retorik.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-19:
Jeg vil gerne sige tak for den modtagelse, lovforslaget har fået.
Jeg er fuldstændig enig i, at det her er meget kompliceret stof, og jeg vil også gerne her fra talerstolen i dag tilkendegive, at vi i ministeriet er klar til at lave en teknisk gennemgang, så vi kan få belyst lovforslaget rigtigt, og vi kan få stillet de spørgsmål, der er nødvendige at stille, før vi kan afslutte den sag.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-19:
Ja, det er godt nok kompliceret stof det her.
Jeg har ikke brugt tilstrækkelig tid til at sætte mig ind i det, men jeg må konstatere, at det er mange sider at bruge på at lave fælles regler og så ende op i, at det kunne man ikke alligevel, for det er jo egentlig det, det handler om. Jeg skal ikke afvise, at det her er bedre end uden.
Det er det sandsynligvis.
Det tror jeg det er.
Men jeg synes, det går lidt for meget på udbydernes fordele og ikke på forbrugernes.
Det er det, jeg er noget skeptisk over for.
Men vi må konstatere, at vi jo ikke kan forhindre, at vi får det udbud over nettet.
Altså elektronisk handel er der, uanset om vi vil det eller ikke, og så må vi selvfølgelig prøve at få det bedst mulige ud af det og prøve at sætte nogle regler for det. Der er jo altså det, at EF-direktiver normalt har til formål at lave fælles regler, og her efter 70 sider konstaterer man bare, at det går altså efter udbyderlandenes regler og ikke andet.
Det er jo i virkeligheden ikke særlig ambitiøst. Men vi vil også prøve, om vi kan blive klogere under udvalgsbehandlingen og vil sandsynligvis ende med at stemme for det her, fordi det nok er bedre end ingenting.
Det er nok det bedste, jeg kan sige til det.
Marianne Jelved (RV), 2002-02-19:
Der er jo en gang imellem visse fordele ved at være et mindre parti.
Vi har fået gennemgået lovforslaget på glimrende vis af de foregående ordførere, og derfor skal jeg nøjes med at gøre et par bemærkninger.
For det første er det jo kompliceret stof, det er endda meget kompliceret.
Men jeg synes også, man kan se, at ministeriet har gjort sig stor umage med at prøve at stille lovforslaget op på en sådan måde, at man skulle kunne danne sig et overblik over det.
Men det er svært.
Jeg har hæftet mig ved, at EU-Kommissionen gjorde nogle bemærkninger efter fremsættelsen i efteråret under den tidligere regering, og at der er gjort forsøg på at imødekomme - sådan må man læse bemærkningerne til lovforslaget - Kommissionens anfægtelser ved, og jeg citerer: »Sproglige justeringer af lovforslaget«.
Det er et spørgsmål om, hvorvidt privatretlige forhold skal være omfattet og er omfattet af direktivet, eller de ikke er det. Det kan jeg heller ikke selv svare på nu, men jeg peger bare på det som et eksempel på, hvor kompliceret området er.
Derfor tror jeg, at det er vigtigt, at vi giver os god tid til behandlingen i udvalget.
Jeg har selv engang haft som ambition, at jeg ikke vil lovgive om noget, som jeg ikke selv kunne gennemskue.
Dermed et løfte om, at vi grundigt går det igennem, og der er, som det også er blevet påpeget, meget stof at hente også i høringssvarene.
Jeg mener også, at vi skylder ikke alene EU-sagen, som
fru Anne Grete Holmsgaard strejfede, men også borgerne, at man kan se, hvad der er op og ned på de vilkår, som man skal leve under i et mere og mere grænseløst samfund.