Elisabeth Arnold (RV), 2006-04-21:
Jeg ved i hvert fald, at for dansk lovgivning er det sådan, at det, der tæller, er teksten i loven og bemærkningerne til loven og ikke eventuelle rådserklæringer eller eventuelle regeringserklæringer, som kan være udsagt over for pressen, eller som har en helt anderledes karakter end det, som man støtte ret på, når man skal afgøre sagerne ved en juridisk domstol.
Det foreliggende lovforslag vil også jeg i lighed med tidligere ordførere sige skulle læses et par gange, før man egentlig fik brikkerne på plads med hensyn til, hvad det egentlig var, der var blevet sagt af Domstolen, og hvad det egentlig er for et mellemhandleransvar, vi taler om her.
Det lykkedes mig ved tredje og fjerde gennemlæsning at finde ud af, hvad det var, der var sket i virkeligheden, og derfor vil jeg gerne rose ministeren for at gøre et behjertet forsøg på at genoprette den svækkelse af forbrugernes rettigheder, som faktisk skete med den dom, der blev afsagt tidligere på sæsonen, i januar 2006.
Det, der fremgik af den høring, vi havde i Europaudvalget tidligere på året, var jo netop, at jo mere blød og jo mere tåget, vi laver direktivteksterne, jo mere løs vi laver EU-lovgivningen, når vi sidder og giver grønt lys til direktivforslag i Europaudvalget, og i den behandling, vi giver det her i vores medlemskab af EU, jo mere overlader vi til Domstolen at fortolke.
Sådan er det i øvrigt også i dansk lovgivning: Jo mindre præcis man laver lovteksten, jo større spillerum bliver der til domstolene.
Således også her.
Vi har formentlig ikke forudset disse situationer, da direktivteksten blev lavet, og derfor kommer vi nu i den situation, hvor det viser sig, at mellemhandlernes ansvar altså ikke kan rummes inden for den samme direktivtekst, som vi havde troet det havde kunnet, og dermed er det fastslået, at forbrugernes rettigheder faktisk er ringere, end vi havde troet, de var.
Det må der så rettes op på, enten ved at man tilsidesætter EF-Domstolens afgørelse, eller ved at man laver en kompenserende dansk lovgivning, som tilsigter at oprette det, som faktisk er sket ved EF-Domstolens afgørelse.
Det er så det, der er hensigten med forslaget, der er fremsat her, og det synes jeg at Justitsministeriet skal have ros for, og vi vil også overordnet støtte det.
Vi vil naturligvis i udvalget søge at få belyst nogle af tingene, nogle af detaljerne, der står i lovforslaget.
Bl.a. er der problemet med den omvendte bevisbyrde, som jo altid er en meget, meget vanskelig ting at få greb om: Hvad er det, man skal bevise, at man ikke har gjort, eller at man har gjort, for at man ikke kan ifalde et erstatningsansvar over for en forbruger?
Omvendt bevisbyrde er noget, man skal omgås med stor varsomhed, men jeg er godt klar over, at det er den bedst tænkelige måde, man kan nærme sig begrebet objektivt ansvar på, og det er jo så det, vi skal prøve at få indkredset i den her forbindelse, og det vil vi kigge på i udvalgsarbejdet.
Men overordnet set er vi selvfølgelig indstillet på at støtte ministeren i hendes lovforslag, fordi det betyder, at forbrugerne får den sikring tilbage, som vi faktisk troede de havde haft, men som de havde fået frataget ved EF-dommen, og det skal vi selvfølgelig bestræbe os på at gøre.
For at imødegå eventuelle spørgsmål om, hvorvidt det ikke var godt at have den gamle danske lovgivning, vil jeg blot sige, at det for os er meget, meget vigtigt, at vi har nogle fælles regler i dette meget store marked, som EU udgør, hvor der er mange hundrede millioner mennesker, der bliver omfattet af en fornuftig forbrugerbeskyttelseslovgivning.
Det skal vi sørge for at holde fast i.
Så Det Radikale Venstre støtter forslaget.