Frank Jensen (S), 1999-10-27:
Jeg vil starte med at sige tak til partiernes ordførere for den positive modtagelse af dette lovforslag, der jo - som også flere ordførere har bemærket - er en genfremsættelse af et næsten tilsvarende lovforslag fra sidste samling, som blev førstebehandlet den 29. april i år.
Der er den tilføjelse, at vi nu har gjort det muligt at henlægge sager til retslokaler uden for retskredsene, og jeg er også glad for, at mange ordførere har tilkendegivet, at det kan man støtte.
Vi har sikret, at domstolene i Danmark har fået nogle større retslokaler, bl.a. i Frederikssund og i Næstved og nu også Københavns Byret på Rådhuspladsen, og derfor skulle vi jo gerne udnytte de faciliteter, vi her har fået.
Jeg er glad for ordførerenes tilkendegivelser om, at det er et afbalanceret lovforslag, der på en og samme tid tager hensyn til, at alvorlige forbrydelser skal opklares, og at det dermed er nødvendigt at varetægtsfængsle i isolation, men at det på den anden side også er noget, man skal være meget varsom med at anvende, og at man - når man bliver nødt til at anvende det - skal gøre det så skånsomt som overhovedet muligt. Det har noget med længden af isolationen
Jeg er enig i det, som fru Dorte Bennedsen var inde på, at netop varsomhed med anvendelse af varetægtsfængsling i isolation skal man være ekstra opmærksom på, fordi der her er tale om mennesker, der endnu ikke er dømt for den forbrydelse, de er mistænkt eller sigtet for.
Derfor skal man ikke alene være varsom, når det drejer sig om udmåling af isolation, men man skal i det hele taget være varsom med anvendelsen af varetægtsfængsling i isolation, og det er netop også det, der er hovedformålet med lovforslaget.
Det er på en og samme tid at stramme op og skærpe bestemmelserne for anvendelsen af varetægtsfængsling i isolation og sætte tidsgrænser for isolationen.
Det er det, der er tilsigtet, og det er også det, der vil blive resultatet af en vedtagelse af lovforslaget.
Hr. Henrik Svane var inde på det spørgsmål, der jo i høj grad har fremmet lovforslaget, nemlig den internationale kritik af Danmark på dette felt.
Jeg kan her meddele, at netop den internationale kritik selvfølgelig også har påvirket regeringen.
Den har været baggrunden for de bestræbelser, regeringen har gjort for at få strammet lovforslaget, og vi mener i høj grad, at forslaget imødekommer den internationale kritik, som både hr. Svane og hr. Søndergaard drog frem i deres taler her i dag.
Fru Birthe Rønn Hornbech var inde på den skepsis, som
Jeg deler den opfattelse, og jeg tilkendegav ved den sidste første behandling, at når vi taler om denne meget alvorlige kriminalitet, skal vi passe på her i Folketinget ikke at lave det, som jo med rette efterfølgende kunne kaldes lovsjusk, hvis det er sådan, at man bliver nødt til at lukke én for meget ud af isolation - en, der er mistænkt for en meget alvorlig forbrydelse og muligvis også bliver dømt for den efterfølgende.
Det ville besværliggøre, måske endda umuliggøre noget af efterforskningen, at man tager den pågældende ud af isolation, og det er baggrunden for, at når det drejer sig om de meget alvorlige kriminaliteter, er der ikke nogen absolut frist i lovforslaget.
Men der er adgang til at gå ud over de 3 måneder, når anklagemyndigheden mener, det er nødvendigt og forelægger spørgsmålet for Rigsadvokaten, og Rigsadvokaten mener, at de betingelser, der skal til ifølge lovforslaget og de ledsagende bemærkninger, er opfyldt.
Så kan anklagemyndigheden gå til domstolen og påberåbe sig en forlængelse af isolationen under varetægten, og så må domstolene bedømme det ud fra den konkrete bevisførelse og argumentationen fra anklagemyndighedens side.
Fru Birthe Rønn Hornbech var inde på de generelle bestemmelser i retsplejeloven og ønskede nogle bestemmelser i de almindelige regler for varetægtsfængsling.
Det har jo ikke så meget at gøre med lovforslaget som sådan, men derfor har Venstre selvfølgelig ret til at have det synspunkt, at der skulle være andre bestemmelser i retsplejeloven om de almindelige bestemmelser for varetægtsfængsling.
Som det er Venstres ordfører bekendt, vurderede Folketinget også det spørgsmål tilbage i 1993-94, hvor man bl.a. så på varetægtsfængslingsbestemmelserne.
Der er jo ganske vide beføjelser for domstolene til at give varetægtsfængsling både før og efter dommen, også på grund af det, som jeg jo forstår optager i hvert fald en del af Venstres gruppe, nemlig hensynet til retsfølelsen.
Sådanne bestemmelser har vi allerede, og både jeg og regeringen er af den opfattelse, at vi overlader trygt til domstolene at vurdere behovet for at gennemføre varetægtsfængsling både før og efter dom.
Fru Birthe Rønn Hornbech var også inde på vidnebeskyttelsen.
I lovforslaget lægges der fra regeringens side op til at tilslutte sig de mange nye tiltag, der skal tages for at beskytte vidner, og jeg tror, det er en fælles bestræbelse for en række partier at gøre, hvad vi kan for at betrygge vidner.
Men jeg forstod det sådan, at Venstres ordfører gerne ville gå skridtet videre, og her er det netop svært at gå videre, end vi gør, uden at komme ud i det, som jeg mener vil være retssikkerhedsmæssigt betænkeligt, nemlig at man kan have anonym vidneførelse.
Selv om fru Birthe Rønn Hornbech nok deler det synspunkt, at vi ikke skal have anonym vidneførelse, synes jeg, det er svært at se mulighed for at gå videre, end vi gør nu, og gå ud over de bestemmelser, vi i øvrigt har i loven i dag for at kunne føre vidner og også beskytte vidner, bl.a. på deres adresse.
Men jeg er enig i, at hvis det ikke har betydning for vidneforklaringen, skal man selvfølgelig også kunne betrygge vidner på det grundlag, og det er der allerede åbnet mulighed for i loven i dag. Til hr. Helge Adam Møller fra Det Konservative Folkeparti skal jeg sige, at jeg var glad for talen og også glad for de indledende bemærkninger om, at det var ikke denne sag, vi kom til at krydse klinger voldsomt på, for der var stor enighed mellem Det Konservative Folkeparti og regeringen på dette felt.
Det vil jeg gerne kvittere for, og også når det drejer sig om vidnebeskyttelsen, som hr. Helge Adam Møller også var inde på, er jeg glad for tilslutningen. Fru Anne Baastrup ønskede, at vi skulle se på den henvendelse, der er kommet fra fængselsinspektørerne og vicefængselsinspektørerne, og det er jeg enig i.
Jeg bidrager gerne til, at vi kan se på den pligt, fru Anne Baastrup var inde på.
Vi har forsøgt at stille nogle materielle krav til fængselsvæsenet, når det drejer sig om tilsynsmuligheder for isolationsanbragte, og kan der gøres yderligere på det felt, vil jeg være åben over for også at drøfte de spørgsmål med fru Anne Baastrup i den videre proces.
Hr. Tom Behnke havde også en positiv tilkendegivelse
over for lovforslaget, men mente, at det var nødvendigt at se på politiets generelle efterforskningsredskaber over for alvorlige forbrydelser.
Som hr. Tom Behnke ved, er det jo noget, der har optaget regeringen, og med det lovforslag, vi fremsatte i folketingssamlingen 1996-97, fik vi gennemført en række forbedringer af politiets efterforskningsforhold, når det drejer sig om den alvorlige, organiserede kriminalitet, hvor vi har givet politiet bedre adgang til at lave det, der kaldes brud på meddelelseshemmeligheden, når man kan opnå retskendelse til det.
Vi har præciseret, at ved en række alvorlige forbrydelser er det ikke nødvendigt, at strafferammen er på 6 år og derover, men at forbrydelsens alvor har givet grundlag for at imødekomme ønsket om at kunne lave bl.a. telefonaflytninger, når man kunne opnå kendelse til det ved domstolene.
Der er også lavet bedre bestemmelser
for politiets beslaglæggelser m.m.
, så det er et tema, der optager regeringen, og jeg er glad for, at vi fik det vedtaget med et bredt flertal.
Så var hr. Tom Behnke inde på det hensyn, som også politiet må tage til, at vi her taler om varetægtsfængslede, der ikke er dømt, og derfor må man fra politiets og anklagemyndighedens side være meget varsom med sine udtalelser af hensyn til processen ved domstolene.
Det er et synspunkt, jeg ganske deler, og det er et synspunkt, vi har drøftet med bl.a. Politimesterforeningen i Danmark og anklagemyndigheden, og vi har nu netop besluttet det nye samarbejde.
Det er på en og samme tid nødvendigt for politiet, at man kan samarbejde med og er åben over for pressen, og at man er meget opmærksom på, når man udtaler sig om konkrete sager, at man ikke kommer til at fremstille en sigtet som værende dømt, inden retten har talt.
Vi har nu besluttet at nedsætte en fælles arbejdsgruppe mellem Justitsministeriet og politiet for at formulere nogle regler for, hvordan man i de her sager kan omgås pressen fra politiets side for netop at undgå det betænkelige, som hr. Tom Behnke og jeg er enige om at der er ved at være alt for skråsikker, inden retten har talt.
Med de tilkendegivelser, ordførerne er kommet med, ser
jeg frem til en konstruktiv og god udvalgsbehandling af lovforslaget.