Holger K. Nielsen (SF), 2000-01-20:
Jeg vil godt starte med at kvittere for den tale, fru Pia Christmas-Møller holdt.
Jeg synes, der var mange rigtige betragtninger i den, en klar kritik af den russiske fremfærd og også en klar påpegning af nødvendigheden af handling fra Vestens side og en påpegning af, at det vil være dobbeltmoralsk, hvis vi ikke gør det.
Kredse i Vesten, herunder den danske regering, lagde sidste år megen vægt på, at der med krigen i Kosovo blev skabt nogle nye etiske standarder i den internationale politik.
Det var ikke en krig, det var en humanitær intervention, det var nogle nye humanitære principper i de internationale relationer, der blev fastlagt
Det sagde
Der har tidligere i dag været en debat om forskellen mellem Rusland og Serbien og Irak, men det synes jeg ikke er så interessant her.
Og hvis man i forbindelse med den serbiske fremfærd kan tale om krigsforbrydelser, kan man også gøre det om den russiske fremfærd i Tjetjenien.
Den russiske krigsmaskine har ramt den tjetjenske civilbefolkning.
Over 200.000 er på flugt og må leve under helt umenneskelige vilkår i den barske kaukasiske vinter.
Ingusjetien bliver oversvømmet af en flygtningestrøm, som det fattige land ikke har en chance for at håndtere, og de internationale hjælpeorganisationer har ekstremt vanskelige vilkår, hvis de overhovedet kommer frem. Den her situation må vi selv klare, siger russerne, samtidig med at de er begyndt at jagte børnene ned til 10 år og bombningerne af Grosnij optrappes. Er der ikke en historisk gentagelse i de her begivenheder i forhold til, hvad vi så sidste år i Kosovo, en brutal fremfærd, i hundredtusindvis af flygtninge, et fattigt naboland, som er ved at bukke under under flygtningestrømmen? Undskyld sammenligningen, for i forhold til Vestens reaktioner er der jo ingen gentagelse.
Hvor Vesten i Kosovo indledte en folkeretsstridig krig, er reaktionen i forhold til Tjetjenien en passivitet, som står i skærende modsætning til det, vi så sidste år.
Det er pinligt, det er dobbeltmoralsk, det er skamfuldt.
Det er besluttet, at Milosevic skal stilles til regnskab
for sine krigsforbrydelser.
Godt nok.
Jeltsin er en krigsforbryder; Putin er en krigsforbryder.
Lad os få det sagt tydeligt, og lad os også håndtere russerne ud fra den forudsætning.
Der er ingen, der vil påstå, at de fundamentalistiske tjetjenske krigere er engle, men det retfærdiggør ikke den brutale russiske fremfærd.
Præsident Maskhadov har en demokratisk legitimitet.
Tjetjenerne vil have autonomi i forhold til Rusland, og før eller siden bliver russerne nødt til at indstille sig på nødvendigheden af politiske forhandlinger. Den tjetjenske krig er også en intern russisk magtkamp.
Jeltsinklanen vil beholde magten, Putin er deres marionet, krigen er midlet.
Det er lykkedes Jeltsinklanen at piske en nationalistisk og antitjetjensk stemning op, som udelukkende har haft det formål at fremme Putins popularitet.
Tilsyneladende er det lykkedes så godt, at Jeltsin nytårsaften kunne trække sig tilbage og tilsyneladende undgå den korruptionsretssag, han så rigelig fortjener
Ofrene for denne politiske kynisme er de civile tjetjenere, som er på flugt fra russernes overgreb.
Da Jeltsin gik af, var der ikke grænser for de vestlige lederes lovord.
Vi så Clinton i fjernsynet, vi så den danske statsminister i fjernsynet stå og rose Jeltsin.
Jeg håber, at de alle, også den danske statsminister, har haft de tjetjenske flygtninge i baghovedet, da de udtrykte deres lovord og skamroste krigsforbryderen Jeltsin.
Det er nødvendigt med en hårdere politik fra Vestens side.
Vi håber, at det kan danne udgangspunkt for en mere skarp linje også fra den danske regerings side.
Det her kan gøres bedre, også fra Vestens side.