Lene Espersen (KF), 2000-11-21:
Jeg vil gerne indlede med at sige tak til udenrigsministeren og justitsministeren for, synes jeg, nogle rigtig gode besvarelser, og fra De Konservatives side vil jeg også sige, at vi synes, det er et vældig godt dokument, som konventet har fået sat sammen.
Vi opfatter charteret i den form, som det ligger i, som en beskrivelse af, hvor langt vi er nået i EU-landene med at udvikle de grundlæggende menneskerettigheder, og jeg vil sige: Det er ikke så ringe endda.
Den europæiske civilisation er nået et godt stykke vej, siden den borgerlige franske revolution i 1789 satte frihed, lighed og broderskab på den europæiske dagsorden.
Især i perioden efter Anden Verdenskrig er det gået stærkt i Vesteuropa.
Den sovjetiske bjørn satte sig tungt på vores naboer i øst.
I sin menneskefjendske kommunisme forhånede den alle begreber om ligeværdighed, frihed og respekt for det enkelte menneske.
Imens, ja, så skabte vi i vest den europæiske menneskerettighedskonvention og EU - en konvention med en tilhørende domstol, som i årenes løb gennem en aktiv domstolspraksis har støttet og udvidet det europæiske menneskerettighedsbegreb. Det er i dag Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg, som står i centrum af forsvaret for de universelle rettigheder.
Det er den domstol, som beskytter borgerne mod tilfældige overgreb fra myndighedernes side.
Det er den domstol, der rækker ud i snart alle kroge af Europa langt uden for EU's grænser.
Derfor er det også utrolig positivt at læse i charteret, at EU anerkender Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg som den toneangivende fortolker af menneskerettighederne.
Det er også positivt, at charteret i sin ordlyd tager højde for en tænkt konflikt med den europæiske menneskerettighedskonvention.
I charterets artikel 52 står der direkte, at EU-charterets bestemmelser har samme betydning og omfang som i den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det kan i mine øjne kun forstås på én måde: EU's institutioner, inklusive EF-Domstolen, skal og må respektere de domme, som afgives af Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
EF-Domstolen i Luxemburg kan altså ikke placere sig selv højere end Strasbourg i et forsøg på at skabe et internationalt domstolshierarki.
Det er vigtigt for Det Konservative Folkeparti at få slået dette fast.
Charteret lægger ikke op til en ny retstilstand, hvor man kan shoppe rundt med sin klage mellem konkurrerende domstole.
Alene fordi charteret ikke er juridisk bindende, men et politisk dokument, står dette klart.
Det ville helt klart være ødelæggende for den respekt, som i dag står om Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg.
Hvad skal der så ske videre med det dokument?
Ja, i første omgang skal det forelægges for Det Europæiske Råd af stats- og regeringsledere på topmødet i Nice.
Jeg håber, at det bliver vedtaget som den politiske erklæring, det er.
Den samme procedure skal Europa-Parlamentet igennem.
Charteret er altså en erklæring, det er ikke en forfatning, og det er heller ikke en konvention.
Jeg opfatter nogle af de spørgsmål, der kom fra hr. Thulesen Dahl på den måde.
Nej, så langtfra.
Det er en politisk erklæring, der opsummerer og tydeliggør, hvilke universelle rettigheder man som borger i Europa kan gøre krav på, og er et kraftigt og godt signal at sende til omverdenen.
Værdighed, humanisme, frihed, solidaritet, ligestilling, retfærdighed - det er ikke ligegyldige begreber.
Og vi synes, det er flot, at man sender det signal til omverdenen.
Se her, venner, kan vi sige, alle jer i Slovakiet, Hviderusland, på Balkan og andre steder i Europa, dette er, hvad I skal leve
op til, det er minimumsforskrifterne for, hvordan I skal behandle jeres borgere.
Ikke mere, ikke mindre.
Men dette charter egner sig ikke i sin nuværende form til at blive indskrevet i EU-traktaterne, ikke i den form, som traktaterne har i dag i hvert fald.
I dag er traktaterne jo en blanding af detailregler og overordnede principper, og hvis vi blot læsser charteret ukritisk oveni, overlader vi al for megen fortolkning til EF-Domstolen.
Førend der kan blive tale om at skrive noget, der ligner en forfatning, ind i EU-traktaterne, skal de skrives helt om. Vi konservative kunne godt tænke os, at man i forbindelse med den fremtidige diskussion om, hvordan EU-samarbejdet skal udvikles, arbejdede for, at der skete en opdeling af principper og spilleregler i én del og detailregler i en anden del.
En mere revideret og logisk opbygget traktat kunne også være på sin plads, men det er en helt anden diskussion, der kommer til at foregå de næste mange år frem. Til slut vil jeg bemærke, at det lader til, at det har været et meget konstruktivt forløb, konventet har været igennem i de seneste 8 måneder.
Det burde kunne overbevise flere om, at et forum bestående af repræsentanter for de nationale parlamenter faktisk godt kan bruges til at skabe resultater.
Vi taler jo så meget om demokratisk underskud og uigennemsigtighed i det europæiske samarbejde, og medlemmer af de nationale parlamenter er alt andet lige langt tættere på befolkningen end mange embedsfolk i Kommissionen.
Derfor mener vi egentlig også, at det ville være en kæmpestor demokratisk dividende at tage hjem, hvis vi nationale parlamentarikere blev brugt mere aktivt i udviklingen af det europæiske samarbejde.
Det Konservative Folkeparti er overbevist om, at det er vejen frem, og jeg vil afslutte med at anbefale, at det flotte stykke arbejde, vi har set med konventet, også blev brugt fremadrettet i nye diskussioner, hvor de nationale parlamenter kunne spille en rolle.