runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2006-10-27:
Det, jeg ønskede fru Irene Simonsen skulle forholde sig til, er det liv, de fattige børn har.
Det er det liv, hvor man er marginaliseret i klassen; det er det liv, hvor man ikke har råd til at deltage i de andres fødselsdage og ved, at man ikke selv kan invitere til fødselsdag; det er det liv, hvor man ikke har mulighed for at gå til fodbold, selv om man er knaldhamrende dygtig til det, fordi forældrene ikke har råd til at betale, og det er det liv, hvor man skal samle flasker for overhovedet at kunne få penge til aftensmaden den sidste dag i måneden.
Det er det liv, fru Irene Simonsen synes er rigtig, rigtig godt at give danske børn.
Det er virkeligheden, og den virkelighed synes jeg fru Irene Simonsen skulle forholde sig til.
Irene Simonsen (V), 2006-10-27:
Ja, jeg er i hvert fald blevet noget ældre på det seneste, og der kommer snart et nyt årstal, så jeg erkender blankt, at jeg efterhånden har nogle år på bagen.
Det kan nok også ses efterhånden.
Med hensyn til den situation, fru Anne Baastrup skitserer, er jeg enig i, at sådanne tilfælde findes, og jeg vil tage udgangspunkt i nogle af dem, jeg har set på tv, og som fru Anne Baastrup måske også har set.
Når man kulegraver de familiers økonomi, er det største problem som regel, at der ligger store, gamle gældsposter, som er årsag til, at økonomien er dårligere end hos dem, der er på kontanthjælp og ikke har store gældsposter, og derfor var jeg utrolig glad, da reglen om gældssanering for udsatte familier blev indført.
Men det er selvfølgelig under forudsætning af, at man også selv yder noget, nemlig siger ja til at komme i job eller i uddannelse.
Sådan får vi hjulpet de folk videre og får dem derhen, hvor de har mulighed for selv at agere i deres eget liv, og det er jo det, der er vigtigt.
Anne Baastrup (SF), 2006-10-27:
Nu er jeg jo vant til, at hver gang vi behandler forskellige temaer, har fru Irene Simonsen altid beskæftiget sig ihærdigt med disse temaer i de sidste 20 år, og det må jo betyde, at fru Irene Simonsen efterhånden må være ganske gammel.
Men derfor så jeg også meget gerne, at fru Irene Simonsen begyndte at forholde sig lidt mere konkret til problemerne.
Fru Irene Simonsen burde gå ind på loftsramte kontanthjælpsmodtageres hjemmeside og se, hvad det er, de udsættes for.
De udsættes for ikke at have råd til at holde konfirmation for deres børn, og deres børn mister muligheden for at tage med på lejrskole og deltage i idrætsaktiviteter.
Der er historier om, at forældrene ikke har råd til at betale den almindelige madordning, og der er historier af en sådan art, at man til sidst kan undre sig over, at forældrene overhovedet kan klare at holde sammen på tingene med de ringe vilkår, de må byde deres børn.
Irene Simonsen (V), 2006-10-27:
Jeg ser frem til, at ministeren kommer frem med noget mere om rådighedsregler, og jeg er faktisk overbevist om, at det vil ske på et tidspunkt og måske endda inden så længe.
Nu står vi nemlig i en situation, hvor arbejdsmarkedet kan opsuge en stor part af de mennesker, der står uden for arbejdsmarkedet i dag.
Jeg er enig i, at der er kommet alt for få kontanthjælpsmodtagere i arbejde set i lyset af den positive situation, der er på arbejdsmarkedet nu.
Men det skal ske via det, jeg har været inde på flere gange i dag, nemlig den håndholdte hjælp, fordi der er tale om folk, der ikke har et netværk.
Mange af dem har ingen kontakt til arbejdsmarkedet, og nogle af dem er også i den situation, at det ikke engang er en del af kulturen i deres familie eller deres omgangskreds, at man har et job.
Her kan rådighedspligten ikke stå alene, her skal man også gulerod til, og det håber jeg da at Socialdemokratiet vil være med til.
Jytte Andersen (S), 2006-10-27:
Det er faktisk sådan, at i hvert fald i Socialdemokratiet føler vi, at vi har et ansvar for, at borgere i dette land har et forsørgelsesgrundlag, som de kan leve af på en nogenlunde fornuftig måde.
Vi har også den opfattelse, at hvis der er arbejde til dem, er det ikke bare en valgmulighed, mens både Venstres ordfører og Venstres minister prøver at tegne det billede, at det er en valgmulighed, om man vil være i kontanthjælpssystemet eller man vil tage et arbejde.
Men der er ikke nogen reel valgmulighed, for historien og rapporter viser jo, at den såkaldte gulerod, som fru Irene Simonsen taler om, kun har virket i 5 pct. af tilfældene.
De handler nemlig ikke om økonomi.
Irene Simonsen (V), 2006-10-27:
Jeg er meget, meget enig med fru Jytte Andersen i, at rådighedsreglerne skal frem i lyset, og at man skal kigge på dem og også se, om de bliver administreret rigtigt.
Jeg har i øvrigt hørt beskæftigelsesministeren sige adskillige gange, at det kigger man på, og at det vil man gøre noget ved.
Det skal selvfølgelig sikres, at den rådighedspligt, der er, også bliver overholdt, det er jeg ikke spor uenig i.
Men jeg hører fru Jytte Andersen blande æbler og pærer, for rådighedspligten er én ting, men en anden ting er jo at skabe et instrument, som gør, at folk også tjener penge ved at gå på arbejde.
Det er jo ikke det samme.
Jytte Andersen (S), 2006-10-27:
Jeg skal ikke forholde mig til, om fru Irene Simonsen har fattet det hele eller det halve, men jeg vil forholde mig til, at der tilsyneladende er en fuldstændig manglende bevidsthed hos Venstres ordfører om, at der godt nok eksisterer en ret til at få kontanthjælp, men at der sådan set også eksisterer en pligt til at stå til rådighed.
Hvis folk ikke lever op til den pligt, er der nogle bestemmelser i rådighedsreglerne, som skal sikre, at de kommer i arbejde, hvis der er arbejde til dem, og hvorfor fokuserer man fra regeringens side ikke mere på, om systemet – altså rådighedsreglerne, kontanthjælpssystemet og bistandskontorerne – virkelig bruger den regel i stedet for at klippe folk for 2.000 kr. om måneden, så de skal leve for godt 4.000 kr.
Det er da en speciel form for administration af lovgivningen og de principper, der ligger til grund for den.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-27:
... men det skal altid kunne betale sig at arbejde.
Astrid Krag Kristensen (SF), 2006-10-27:
Jeg er glad for at høre, at Dansk Folkeparti er villig til at kigge på tingene, når der sker nogle forandringer.
Jeg kan bare konstatere, at det her kontanthjælpsloft ikke alene rammer folk, som ikke vil arbejde – hvor mange det så end er, der ikke vil det; det er vi nok ikke helt enige om – men faktisk også rammer folk, som ikke kan arbejde, fordi de midlertidigt er syge og uarbejdsdygtige.
Og derfor er jeg da glad for at høre, at Dansk Folkeparti godt vil kigge på tingene, hvis noget er forandret, ligesom jeg er meget glad for, at De Radikale og Socialdemokraterne har ændret holdning i den her sag, for jeg synes simpelt hen, det må være så svært at have på samvittigheden, at 26.000 børn – om det så også er det, der er tallet; det er immer væk 26.000 for mange – lever i fattigdom i Danmark på grund af den her lovgivning.
Thomas Adelskov (S), 2006-10-27:
Der er jo tradition herinde for, at vi ikke nødvendigvis indleder meget voldsomme debatter med en ordfører, der normalt ikke er ordfører på området, men jeg vil alligevel tillade mig at spørge ordføreren for Dansk Folkeparti i en venlig tone: Hvad nu, hvis den rapport, vi får på mandag, dokumenterer, at kontanthjælpsloftet ikke medvirker til at få folk i arbejde?
Jeg kunne høre, at ordføreren er meget bekymret for de sociale komplikationer i kontanthjælpsmodtagernes dagligdag, og hvis rapporten siger, at det ikke kan dokumenteres, at kontanthjælpsloftet får folk i arbejde, kunne Dansk Folkeparti så ikke blive lidt fristet til at sige: Jamen så afskaffer vi det, for vi kan ikke bruge noget, der ikke virker?
Elisabeth Geday (RV), 2006-10-27:
Jeg bliver jo rigtig glædeligt overrasket, for vil det så ikke sige, at hr. Jakob Axel Nielsen her har givet mig et tilsagn om, at han vil arbejde positivt for i regeringssammenhænge at få ophævet kontanthjælpsloftet og erstattet det med et beskæftigelsesfradrag, som er det dobbelte af, hvad vi har i dag, så vi på den måde sikrer os, at det kan betale sig at arbejde, i stedet for at gøre som i dag, hvor vi gør de fattige fattigere?
Jeg fortsætter den linje, jeg har lagt tidligere i debatten.
Det vil sige, at vi giver folk penge, hvis de overgår fra kontanthjælp til beskæftigelse, i stedet for at tage penge fra de mennesker på kontanthjælp, som ikke af den ene eller den anden årsag har evnet at få et arbejde.
Jeg minder lige om, at to tredjedele af de mennesker, der får kontanthjælp i dag, er så langt væk fra arbejdsmarkedet på grund af f.eks. et alkoholmisbrug eller lignende, at de simpelt hen ikke engang skal stå til rådighed for arbejdsformidlingen.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-27:
Den diskussion vil jeg slet ikke gå ind i nu, overhovedet ikke.
Vi har det, der ligger på bordet her i dag, og det har vi diskuteret frem og tilbage.
Jeg vil ikke gå ind i, om der skal være dobbelt fradrag eller noget som helst, det har vi slet ikke diskuteret hos os.
Elisabeth Geday (RV), 2006-10-27:
Manden, der får 90 kr. i timen, ville så også få et dobbelt beskæftigelsesfradrag.
Det ville jo være et led i en skattereform, som vi jo slet ikke kan komme i gang med, fordi regeringen har låst sig fast på det her vidunderlige, afskyelige skattestop.
Så det er sådan set det, jeg forholder mig til.
Jeg kunne da stadig væk godt tænke mig, at fru Colette Brix bare ville forholde sig til princippet, altså om det ikke er bedre at gå ind og give folk en belønning for at komme i job i stedet for at tage penge fra dem, som ikke evner at finde et.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-10-27:
Jeg tror efterhånden, det er velkendt for alle i dette land, at Det Konservative Folkeparti anerkender skatteinstrumentet som værende et redskab også i beskæftigelsespolitikken.
Jeg tror også, de fleste ved, at Det Konservative Folkeparti har den holdning, at ingen skal betale mere end 50 pct. i skat.
Det arbejder regeringen for, og det mener vi Konservative er en diskussion, som man skal tage i løbet af 2007.
Så det er et beskæftigelsesmæssigt instrument, som man også skal være opmærksom på.
Elisabeth Geday (RV), 2006-10-27:
Jeg vil stille sådan et lidt mere generelt spørgsmål til fru Colette Brix, i lyset af at hun jo ikke er den sædvanlige ordfører på området.
Det drejer sig igen om det her med, at man kan give folk et økonomisk incitament ved at tage penge fra dem og på den måde gøre den økonomiske gevinst ved at få et arbejde større.
Men man kunne også gå den anden vej og via skattesystemet lave et system, så man belønnede de mennesker, der fik et arbejde, f.eks. ved at give dem et dobbelt så stort beskæftigelsesfradrag, sådan som vi Radikale har foreslået.
Hvad ville Dansk Folkepartis holdning være til, at vi simpelt hen erstattede kontanthjælpsloftet med et fordoblet beskæftigelsesfradrag, så vi altså gav folk en belønning i stedet for at give dem en med pisken, sådan som vi gør med kontanthjælpsloftet?
På den måde ville vi jo også sikre det, som næsten samtlige partier her i salen jo altså går ind for, nemlig at det skal kunne betale sig at arbejde.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-27:
Jeg kan slet ikke gå ind i det og stå her og sige, om vi ville lave dobbelt beskæftigelsesfradrag eller noget som helst andet.
Jeg kan holde mig til det her, sådan som jeg har gjort det i dag.
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Vi har lavet et forlig – det kommer vel ikke bag på hr. Arbo-Bæhr – og det forlig handler jo altså om loftet over kontanthjælpen.
Det er Dansk Folkeparti med i.
Det kommer selvfølgelig fra regeringen, og vi andre har været med, også Socialdemokraterne og De Radikale.
Det gjorde vi simpelt hen, fordi vi mente, at det her var nødvendigt, så man ikke havde den forskel.
Hr. Arbo-Bæhr skal jo regne med, at det er sådan i dag, at der er folk, der åbner småbitte virksomheder derude, som måske har 1 mio. kr. i omsætning; de små virksomheder er afhængige af noget arbejdskraft, måske er der to ansatte, og det giver så 350.000-400.000 kr. i omkostninger; så skal man betale husleje, moms og alt det andet; og det vil sige, at f.eks. sådan en lille selvstændig måske har 140.000 kr. til sig selv at leve for, og det er man lykkelig for, bare man fik projektet i gang.
Det er ikke bare én ting, det er rigtig, rigtig mange ting.
Så derfor tror jeg ikke, vi skal begynde at blande dagpenge og alt muligt andet ind i det.
Vi skal blive, hvor vi er, og så gøre det her godt og få mennesker ud af følelsen af at være fanget i en knibtang, som det at være på kontanthjælp giver.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-27:
Det er da rart at vide, at Dansk Folkeparti ikke vil tage konsekvensen af den her holdning og dermed også skære i dagpengene.
Men jeg kunne godt tænke mig at vide, i forbindelse med at man skærer i ydelserne for nogle bestemte mennesker, som jo for det store flertals vedkommende udmærker sig ved, at de faktisk ikke kan tage et arbejde på grund af andre problemer end ledighed – det er sygdom og misbrugsproblemer osv. – hvorfor man lige præcis har udvalgt sig den gruppe, som er den svageste gruppe, og som er den, der er længst væk fra arbejdsmarkedet, når det viser sig, at det jo faktisk ikke hjælper.
Og det gør det måske ikke, fordi mange af dem ikke er i stand til at arbejde.
Er det slet ikke noget, der kan få Dansk Folkeparti til at sige, at det måske ikke er den rigtige vej?
Colette L. Brix (DF), 2006-10-27:
Altså, kontanthjælpen blev i sin tid lavet for folk, der ikke var forsikret.
Dagpenge er for folk, der forsikrer sig selv.
Det er to vidt forskellige kasser, vi er inde i nu.
Jeg vil slet ikke udtale mig om dagpengene.
Nu er vi ved kontanthjælpsloftet; det er det, det handler om, og det er der, vi står nu.
Jeg vil som ordfører her i dag sige, at jeg sådan set har fremført den tale, jeg skulle holde for vores ordfører – sådan er det.
Og vi begynder ikke at røre ved dagpengeområdet nu, det er der slet ikke noget belæg for.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-27:
Man kunne jo selvfølgelig prøve at bruge ikketesten, altså om der er nogen, der skulle mene, at det ikke skal kunne betale sig at arbejde.
Men det var nu slet ikke det, jeg ville spørge til.
Jeg tænker bare på, at nu har man så valgt at sætte ydelsen ned for kontanthjælpsmodtagere, som har været på kontanthjælp i 6 måneder; betyder det her med, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, for Dansk Folkeparti, at også dagpengemodtagere burde få nedsat deres ydelse?
For dagpengene er jo højere end kontanthjælpen, så konsekvensen af Dansk Folkepartis holdning må vel være, at dagpengeniveauet også er for højt.
Colette L. Brix (DF), 2006-10-27:
Ja, men jeg vil gerne sige – som jeg har sagt det hele tiden – at vores politik er, at det altid skal kunne betale sig at arbejde.
De, der er i arbejde, skal have noget mere end folk, der går på passiv forsørgelse.
Det bliver ikke ændret i Dansk Folkepartis politik.
At vi kan se på de rammer, der allerede er lavet, og som vi i øvrigt også har lavet sammen herinde i Folketinget, er jo noget helt andet; det er da noget, vi kan sætte os og arbejde sammen om.
Der kommer jo en rapport, og så må vi se, om der er noget.
Og jeg er helt sikker på, at vores glimrende minister på det her område såmænd nok finder på et eller andet, som kan flytte noget, hvis der er et eller andet, der ikke fungerer.
Det er jeg fuldstændig overbevist om.
Det skal nok kunne lykkes.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2006-11-03:
Der er her tale om et oprindelig fint lovforslag, hvis revisionsbestemmelse nu ønskes ophævet, og vi har jo hørt, hvad forslaget går ud på: SUberettigede med funktionsnedsættelse har kunnet få ekstra SU-støtte uden at skulle igennem revalideringssystemet.
DSI har jo afgivet et høringssvar, som udtrykker bekymring over og modstand mod ophævelse af revisionsbestemmelsen.
Derfor synes vi i SF, at man med rette kan se nærmere på de her problemstillinger, der er anført i høringssvarene, under udvalgsbehandlingen, og vi vil da gerne grave lidt dybere i, om DSI har en reel grund til bekymring med hensyn til ophævelse af revisionsbestemmelsen.
Men det forventer vi at kunne finde ud af under udvalgsbehandlingen.
Martin Henriksen (DF), 2006-11-03:
De øvrige ordførere har sådan set redegjort for, hvad det går ud på, og i modsætning til det tidligere lovforslag synes jeg det her er let forståeligt, må jeg i høj grad sige.
Fru Christine Antorini var inde på, at det måske kunne være relevant at kigge på, om man havde formået at udbrede kendskabet til den her ordning godt nok, om der måske var nogle, som kunne bruge den, men som ikke brugte den.
Det synes jeg godt man kan kigge på i udvalgsbehandlingen.
Men vi støtter lovforslaget.
Bente Dahl (RV), 2006-11-03:
Lovforslaget hænger sammen med, at vi den 1. august 2004 vedtog en lov om tillægspension til studerende på videregående uddannelser.
Tillægget gives til studerende med varig fysisk eller psykisk funktionsnedsættelse, som har meget betydelige begrænsninger i evnen til at påtage sig erhvervsarbejde ved siden af deres uddannelse på tilsvarende måde som andre studerende.
Da der i forbindelse med lovbehandlingen var en vis usikkerhed om afgrænsning af personkredsen og om graden af begrænsning i arbejdsevnen, blev det skønnet hensigtsmæssigt at indsætte en bestemmelse i loven om revision af ordningen efter 2 år.
Revisionen skulle bl.a. fokusere på, om målene i forhold til personkreds og arbejdsevnekriterium blev nået.
I Det Radikale Venstre mener vi, at loven fra 2004 virker efter hensigten, og vi synes, det er dejligt, at revisionsbestemmelsen kan fjernes.
Så vi støtter L 12.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-11-03:
Det her lovforslag kommer jo desværre til at handle om at fastholde, at nogle mennesker, der har brug for kompensation, ikke kan få det, og det kan Enhedslisten selvfølgelig ikke støtte.
Man kan selvfølgelig sige, at det handler om en revisionsbestemmelse, men det får lidt den anden konsekvens, sådan som jeg ser det.
Tillægsstipendiet til studerende på videregående uddannelser blev indført i 2004, og det var en klar fordel.
Det er godt, at det nu er SU-styrelsen, der tilkender den studerende et tillægsstipendium, frem for at kommunerne skal tilkende revalidering, sådan at vi undgår det såkaldte dobbelte optag.
Men det viser sig jo, at der er flere grupper, som ikke bliver sikret med loven af 2004.
Det drejer sig eksempelvis om ordblinde, det drejer sig om mennesker med epilepsi.
Ordblinde bruger ofte utrolig lang tid på studierne, og derfor kan det for ordblinde selvfølgelig være problematisk at skulle passe et arbejde ved siden af studierne, ligesom det kan være det for mennesker, der har epilepsi, hvor netop stress eller overbelastning – f.eks. op til eksamen – typisk udløser anfald.
Det var meningen, at loven nu skulle revideres, og lovforslaget går så ud på at forhindre den revision.
Det vil sige, at manglerne i loven ifølge undervisningsministeren ikke skal udbedres.
Sådan læser jeg lovforslaget, og jeg går ud fra, at det også er sådan, ministeren læser lovforslaget.
Ellers må ministeren komme herop og rette mig om et kort øjeblik.
Enhedslisten mener, at revisionsbestemmelsen bør fastholdes.
Vi mener, at der er grund til at sikre ret til uddannelse til alle mennesker, der har en funktionsnedsættelse.
Enhedslisten går ind for ligestilling og lighed, og for at skabe større lighed må der altså kompenseres for de uligheder, der eksisterer på forhånd, eksempelvis hvis man har et handicap.
Det synes vi sådan set har været tilfældet, da man gik ind og lavede den nye tillægsstipendiumlov, og det problem synes vi det er lidt ærgerligt man ikke kommer videre med.
Selv om man ikke kan overkomme andet end sine studier, mens man læser, kan det jo godt være til gevinst for samfundet.
Derfor mener vi sådan set, at det burde være åbenlyst for enhver, at de grupper, der ikke er indeholdt i det her, bliver taget ind og bliver en del af tillægsstipendiumloven, sådan at vi i Danmark får så mange veluddannede unge mennesker som overhovedet muligt.
Så mener vi i øvrigt, at det er en personlig ret, at man kan tage sig en uddannelse, og at der skal være frihed til uddannelse for alle, også selv om man skulle have nogle af de problemer, som gør, at man har svært ved at have et arbejde ved siden af sit studium.
Så Enhedslisten går altså ind for, at man går videre i den tankegang, man havde, da man lavede tillægsstipendiumlovgivningen, og udvider den, sådan at de sidste grupper også kommer med, i stedet for blot at fjerne revisionsbestemmelsen.
Bertel Haarder (V), 2006-11-03:
Dette forslag er i modsætning til det foregående meget enkelt.
Det handler om at ophæve en revisionsbestemmelse, og begrundelsen for at ophæve den er, at den fungerer cirka som tilsigtet.
Der har ikke været nogen overraskelser.
Det har vist sig, at der var brug for den, og det har vist sig, at omfanget af personer, som søger den, stort set svarer til det, der var forventet.
Så vidt, så godt.
Det kan naturligvis ikke forhindre fru Pernille Rosenkrantz-Theil og andre, som måske hele tiden har været imod ordningen, i nu også at være imod at fjerne revisionsparagraffen.
Det er sådan set meget logisk.
Men jeg vil gerne takke det store flertal, som er enige i, at ordningen fungerer som påtænkt.
Fru Christine Antorini ville gerne have, at nogle ordførere blev indkaldt til drøftelse af, hvordan man kan anvende en besparelse.
Jeg vil ikke tage stilling til hverken besparelsen eller en eventuel indkaldelse nu og her.
Jeg plejer jo at imødekomme ønsker om at indkalde ordførere.
Men vi skal lige tænke på, at det i et moderne Undervisningsministerium jo er sådan, at når der er øget aktivitet, så får man flere penge, og når der er lidt mindre aktivitet end forventet, kan der opstå en besparelse.
Det plejer jo altså at gå nogenlunde lige op, og det er en meget hensigtsmæssig måde at arbejde på.
Men jeg vil da ikke afvise at indbyde ordførerne.
Det kunne eventuelt være i forbindelse med, at vi skal drøfte alle mulige andre ting.
Vi har jo heldigvis samarbejde om stort set hele uddannelsespolitikken, så det skal da ikke komme an på det.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2006-11-03:
Enhedslisten er ikke imod den her ordning.
Enhedslisten var heller ikke imod den her ordning.
Enhedslisten var imod, at man finansierede den ved at tage pengene fra andre SU-modtagere.
Det gjorde man i øvrigt i samme uge, som man gav 10 mia. kr. i skattelettelser til den danske befolkning.
Der mente vi måske, at man i stedet for at tage pengene fra nogle andre studerende og give dem til den her gruppe kunne have taget nogle af pengene ud af skattelettelserne.
På den måde har partierne jo med jævne mellemrum uoverensstemmelser, når det kommer til netop finansiering af tingene.
Så der er ikke den grundlæggende uenighed, vil jeg gerne sige blot for at erindre ministeren om, hvordan tingene foregik på pågældende tidspunkt.
Sådan som jeg også erindrer tonen i debatten på det tidspunkt, var der også en fælles holdning om, at der var ønske om at få så mange af de her grupper med som muligt, altså i virkeligheden et ønske om at få alle de grupper med, som ville have problemer med at have erhvervsarbejde ved siden af studierne.
Hvis ministeren vil give mig ret i, at det var det, der var meningen med det, er mit spørgsmål simpelt hen bare: Hvad så med at få de sidste grupper med på vognen?
Det er jo grundlæggende, fordi jeg mener, at loven bør revideres, så de sidste grupper kommer med, at jeg er imod afskaffelsen af revisionsbestemmelsen.
Kan ministeren lige komme med et par bemærkninger omkring f.eks. ordblinde og epileptikere?