runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2001-02-28:
I L 162 foreslås en ny finansieringsstruktur eller grundtakstmodellen.
Det hævdes, at dette forslag om grundtakstmodellen alene ændrer den måde, som udgifterne afholdes på, og at borgernes ret til ydelser efter serviceloven ikke ændres.
Så langt, så godt.
Men hvis man skulle gøre sig nogle socialpolitiske overvejelser, kan man dog godt have sine bekymringer for, om modellen kan gå hen og gøre det svært at løse problemerne på børneområdet, fordi en kommune måske vil opleve, at et nødvendigt tilbud til et barn bliver dobbelt så dyrt som tidligere, eller det kan opleves sådan. Vi har set eksempler, f.eks. i Jyllands-Posten i december 2000, på, hvorledes en kommune hjemtog børn af økonomiske grunde, og lignende sager har vi jo altså også set tidligere.
I dag har den lokale amtskommune opgaven med den generelle godkendelse af og det generelle tilsyn med et opholdssted, mens den anbringende kommune eller amtskommune skal vurdere, om opholdsstedet er egnet til et bestemt barn eller ung, samt desuden føre tilsyn med barnet eller den unge på opholdsstedet, altså en klar arbejdsdeling mellem amtskommune og den anbringende kommune.
Det vedtog vi jo her i
Folketinget så sent som i 1998
Landsforeningen af Opholdssteder og Skolebehandlingstilbud siger, at beliggenhedskommunen i mange tilfælde slet ikke benytter sig af et lokalt opholdssted, så det er svært at se, hvilke interesser denne kommune skulle varetage.
Og beliggenhedskommunen betaler heller ikke noget til opholdsstedet, så det er udelukkende den anbringende kommune eller amtskommune, der gør det.
Med den nye beføjelse kan beliggenhedskommunen komme til at foretage præcis de samme undersøgelser og vurderinger, som amtskommunen alligevel er forpligtet til at foretage.
I værste fald kan der opstå konflikter mellem en amtskommune og en kommune med den risiko, at nødvendige opholdssteder ikke bliver godkendt eller måske godkendes med store forsinkelser og besværligheder.
Denne del af L 162 vil kunne medføre store komplikationer og bidrage til, at opholdsstederne i realiteten ikke kan inddrages i forbindelse med den forøgelse af anbringelsessteder over for særlige grupper, som Folketinget jo har vedtaget.
En af begrundelserne for, at amtskommunerne ved behandlingen af sagen i Folketinget i 1998 skulle overtage godkendelsen af de pågældende opholdssteder fra kommunerne, var jo netop ønsket om et bedre helhedssyn i forbindelse med behovet for et konkret opholdssted.
Selve finansieringsomlægningen har vi i Kristeligt Folkeparti ikke særlig stærke følelser hverken for eller imod, men bl.a. på det her punkt med godkendelse af tilholdsstederne har vi en række spørgsmål.
Vi vil deltage aktivt i udvalgsarbejdet med det her forslag og komme med nogle spørgsmål og eventuelt ændringsforslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-02-28:
Jeg har lyttet med meget stor interesse til fru Aase D. Madsens engagerede indlæg, og så vidt jeg forstod det, var Dansk Folkeparti nærmest imod grundtakstmodellen.
Sådan opfattede jeg det i hvert fald.
Det giver mig anledning til et ganske enkelt spørgsmål til ordføreren for Dansk Folkeparti: Kan fru Aase D. Madsen bekræfte, at hr. Poul Nødgaard på vegne af Dansk Folkeparti gav tilslutning til grundtakstmodellen i Opgavekommissionen?
Anne Baastrup (SF), 2001-02-28:
Hr. Erik Larsen har fuldstændig ret i, at vi godt kan finde nogle børn og unge, der vil koste så meget, men her skal hr. Erik Larsen så også huske på, at de formentlig også vil være omfattet af vidtgående specialundervisning, hvor der også er indført en grundtakstmodel med 161.000 kr.
Hvis vi lægger dem oven i de 390.000 kr., så kommer vi op på det beløb alligevel.
Frygten er jo, at den specialviden, der er opbygget på de enkelte institutioner, forsvinder, fordi grundlaget forsvinder.
Der var det jo også karakteristisk, at hr. Jørn Pedersen nævnte de ting, der gik ud på at undgå den der, altså hele tiden at dæmme det hele ind, for der har jo ikke været nogen tvivl under hele forløbet om, at det er et meget, meget stort problem, at man tilbage i 1999 besluttede sig for at indføre grundtakstmodellen, og hele forløbet har jo også siden gået ud på: Hvordan kan vi forhindre den katastrofebeslutning, der blev truffet?
Jørn Pedersen (S), 2001-02-28:
Det var jo lidt svært at fastholde, hvad SF i grunden mener.
Jeg forstod godt, at SF ville stemme imod forslaget.
Det er al ære værd.
Det fremgik ikke klart og tydeligt, om det var en grund til, at man stemte imod, eller om det var et fremskridt i lovgivningen.
f.eks. et klubtilbud, i deres nærområde, frem for at skulle rives ud af det netværk, som jo også for den gruppe vil være et betydeligt aktiv at have med hensyn til at have et godt liv?
Jeg synes, at fru Anne Baastrup burde være lidt mere positiv over for de socialpolitiske fremskridt, der også ligger i det her.
Hvis vi nu ser helt bort fra pengene, så vil jeg alligevel spørge fru Anne Baastrup: Vil det ikke i nogle af de sager, vi ser engang imellem, være en fordel for de små kommuner, hvor kommunekassen kan vælte, hvis man tilfældigvis kommer ud for sociale begivenheder, der er store, med det her system frem for det, vi kender i dag?
Erik Larsen (V), 2001-02-28:
Det var bemærkningen fra fru Anne Baastrup om, at det var de svageste, der kom til at lide.
I den forbindelse vil jeg da gerne spørge, om ikke også SF anser det for et vigtigt fremskridt, at de unge, som koster allermest, som koster allerflest penge, som skal bruge allerflest ressourcer, som skal gives den allerstørste indsats til, rent faktisk nu i højere grad bliver finansieret af en større kasse end kommunekassen.
Nu kan man kun komme til at betale 390.000 kr. minus 75.000 kr.
Erik Larsen (V), 2001-02-28:
Jeg kan sige, at det, der står i lovforslaget, er det, der er indgået en aftale om, og i den forbindelse vil jeg da også gerne sige, at det fra regeringens side har været helt klart, at man ønskede en udligningsreform.
Og jeg kan sige, at jeg er sikker på, at en kommende borgerlig regering også vil prioritere en udligningsreform lige så højt som den nuværende regering.
Derfor mener jeg, at vi med de formuleringer, der ligger, har sikret den økonomiske balance i forhold til enkeltkommuner, der er nødvendig for, at man kan løfte opgaven, også i de økonomisk svagt stillede kommuner, og det er vores hensigt.
Anne Baastrup (SF), 2001-02-28:
Jeg kvitterer for ministerens svar, men hovedproblemet er jo, at langt de fleste af de her familieplejere, vi har, langt de fleste døgninstitutionspladser, vi har, koster ikke 390.000 kr. Det vil sige, at det kommer til at koste kommunen langt flere penge end ellers at anbringe dem.
Kommunen finder andre metoder, så går det galt, og så står de pludselig dér og har brug for en døgninstitutionsplads, og så er den væk, fordi amtet har nedlagt døgninstitutionen, fordi der ikke var efterspørgsel. Amtet har jo ikke nogen interesse i at have en døgninstitution med personale, og hvad ved jeg, som er tom
for børn, for
Og dér så jeg meget gerne, hvis det var sådan, at man på en eller anden måde i hvert fald kunne få det regionale råd til at have nogle principper om ingen ventelister eller et eller andet.
Jeg mener: Nu vi har kæmpet mod ventelister på daginstitutioner, kunne vi så ikke lave nogle regler om ingen ventelister hverken til familiepleje eller døgninstitutioner eller opholdssteder?
Altså at vi på en eller anden måde kunne få nogle håndtag i serviceloven, der sikrer, at den sociale massegrav ikke starter om 5-6 år?
Aase D. Madsen (DF), 2001-02-28:
For sidste gang med hensyn til høringssvarene: Der står jo, som jeg refererede før, at der er en aftale mellem Socialudvalget og ministeriet om, at vi skal have disse høringssvar.
Jeg spurgte: Hvorfor er de ikke sendt ud?
Ministeren kan jo teknisk obstruere den aftale, der ligger, ved hver gang at sige: Ja, men vi har altså en høringsfrist til hen i marts, og derfor kan Socialudvalget ikke få høringssvarene.
De er sendt for sent ud til høring.
Ellers vil jeg indtil videre sige, at det så er en obstruktion fra ministerens side, hvis ikke der er en rimelig forklaring på, hvorfor de er sendt så sent ud til høring.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-02-28:
Det var da utroligt, at en så erfaren parlamentariker, som hr. Keld Albrechtsen er,
ikke ligesom fru Anne Baastrup præcis kunne gennemskue, hvilket svar han ville få.
Det er altså rent faktisk sådan, at det stadig er rimelig god kutyme i det danske Folketing, at når man er med til at indgå et forlig, er man også med til at finde betalingen.
Jeg vil gerne gentage til fru Aase D. Madsen, at høringen ikke er færdig, og før en høring er færdig, kan man altså ikke sende høringssvarene over.
Men de kommer så hurtigt, som de overhovedet kan.
Der er ikke ændret noget med det her.
Der er ikke ændret noget ved serviceloven, og at vi eventuelt kan komme efter kommunerne, ændrer lovforslaget her overhovedet ingenting ved.
Der vil være de samme muligheder, som der er i dag, ja, man kan sige, at vi har faktisk forbedret forholdene.
Som vi har været inde på nogle gange, vil der faktisk ikke kun ske en landspolitisk overvågning, den sker ude i lokalt, regionalt regi, og det er faktisk en styrkelse. Til fru Anne Baastrup vil jeg sige, at kvaliteten af familiepleje og antallet af familieplejesteder har i realiteten ikke så meget med dette lovforslag at gøre.
Tilbage for næsten 1 år siden, da et meget bredt flertal i Folketinget, inklusive fru Anne Baastrups parti, vedtog loven, den, vi populært kalder loven om truede børn, var vi rent faktisk på det specifikke område dengang enige om at følge udviklingen nøje, fordi vi er nogle stykker, som er bekymrede for, om der er nok, og om kvaliteten af det, vi har, er nok.
Dér kan du jo faktisk næsten sige, at til at følge og sikre det har vi så fået et ekstra instrument, som i øvrigt et meget bredt flertal, inklusive fru Anne Baastrups parti, var enige om.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-28:
Jeg kan nu forstå, at ministerens forhåbninger bygger på en antagelse om, at serviceloven betyder, at kommunerne ikke selv har indflydelse på serviceniveauet.
Det er fastlagt i loven, og derfor kan man ændre på refusionsregler, uden at det får nogen konsekvens for serviceniveauet.
Det er den antagelse, forstår jeg, der ligger bag lovforslaget.
Så vil jeg godt spørge: Er den antagelse specielt realistisk?
Fru Videbæk var inde på, at nogle kommuner faktisk har hjemtaget af sparegrunde, og nu får kommunerne jo et stærkt incitament til f.eks. at handle sådan, fordi de nu selv skal betale hundrede procent, og gennem bloktilskuddet får de pengene, uanset om de løfter opgaven eller ej.
Det er da et stærkt incitament for kommunen til at sænke serviceniveauet.
Jeg forstår, at ministerens eneste forsikring for, at det ikke vil ske, er, at det forhindrer serviceloven.
Jeg vil godt bede ministeren forklare, hvordan serviceloven i de konkrete sagsbehandlingstilfælde sikrer, at kommunen ikke af sparehensyn træffer en beslutning, som gør, at den unge eller barnet bliver ladt i stikken.
Ministeren må forklare, hvis jeg beskriver det her forkert.
Jeg er ikke socialpolitisk ordfører, men jeg er da almindeligt folketingsmedlem, og der var der altså ...
Anne Baastrup (SF), 2001-02-28:
Kort til hr. Keld Albrechtsen: Nu skal han ikke drille.
De, der stemmer for, betaler naturligvis også, og det er jo ansvarlige partier, der stemmer for. Så til spørgsmålet om døgninstitutioner.
Mit problem er, at vi kunne jo se i 1980'erne, at der kom et mindre tryk på døgninstitutionerne, og så begyndte amterne at nedlægge dem.
Men nu er der en efterspørgsel på døgninstitutioner, og så begynder man at have problemer med overhovedet at have pladser nok.
Har ministeren i virkeligheden en forventning om, at det regionale råd kan holde styr på, at der ikke er ventelister til døgninstitutioner, og at vi ikke kommer til at mangle familieplejesteder?
Det bliver jo et af hovedområderne, når det drejer sig om børn og unge.
Den kommunale udgift bliver i langt, langt de fleste tilfælde næsten dobbelt så stor som i dag, og så kan vi pludselig stå i den situation, at kommunerne begynder at lave nogle andre foranstaltninger.
Så nedlægger amterne deres døgninstitutioner, familieplejerne forsvinder, og så står vi pludselig uden de rigtige tilbud.
Hvordan vil ministeren sikre, at det regionale råd rent faktisk får de beføjelser, der sikrer, at vi ikke pludselig står uden pladser?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-28:
Ja, realiteten er jo, at ministeren bestiller musikken, men han ved ikke, hvem der skal betale den.
Han var i hvert fald ikke i stand til at svare på, hvor pengene skulle komme fra.
Muligvis fra satspuljen, hvis partierne ellers kunne blive enige om det.
Men det er de åbenbart ikke, og over finansloven i almindelighed kan det jo heller ikke blive.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren er indstillet på, at denne lovgivning skal gennemføres i denne folketingssamling uden sikkerhed for, at den kan finansieres i et efterfølgende finansår.
Det er jo det signal, ministeren giver.
Man vedtager et forslag, hvis konsekvenser forudsætter en efterfølgende betaling, der skal bevilges af et flertal i Folketinget, som man ikke kender, men som man håber vil opstå til den tid.
Men hvad sker der så, hvis det flertal ikke er der og regningen ikke kan betales?
Ministeren har bestilt musikken, men regningen kan ikke betales.
Jeg må sige, at jo mere jeg hører om den sag, jo mere fornuftigt synes jeg, mit forslag om, at regeringen skal trække lovforslaget tilbage, bliver.
Tove Videbæk (KRF), 2001-02-28:
Med henblik på mine egne og flere andre medlemmers bekymringer vedrørende kommunernes eventuelle ideer om besparelser på dette område vil jeg egentlig gerne spørge socialministeren, om socialministeren har overvejet eller vil overveje eventuelle sanktioner over for kommuner, der ikke lever op til servicelovens bestemmelser på området.
Anne Baastrup (SF), 2001-02-28:
Der er et problem, som vi har oplevet gennem nogle år, og det er at fastholde amterne på deres ansvar for at sikre tilstedeværelsen af det tilstrækkelige antal pladser på døgninstitutioner.
Vil det fremover også være amternes opfattelse, at de skal fastholde døgninstitutioner?
Jeg havde i og for sig troet, at ministeren i forbindelse med den ordveksling, hr. Erik Larsen og jeg havde, ville komme ind på, hvilke mekanismer man i og for sig kan putte ind i de hensigtserklæringer.
Ministeren talte meget sødt om, hvor godt det nok skulle gå alt sammen, men hvordan kan vi have sikkerhed for, at amterne føler sig forpligtet til at etablere det tilstrækkelige antal døgninstitutioner, når det er kommunerne og kommunerne alene, der skal tage stilling til, hvordan de vil anbringe børn og unge, når det drejer sig om børn og unge under 390.000 kr.s-klassen?
Kan vi ikke se frem til, at kommunerne laver andre typer institutioner, og at amternes opfattelse af, at de har en forpligtelse til at etablere et tilstrækkeligt antal døgninstitutioner, forsvinder?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-02-28:
Jeg rejste i min ordførertale en problemstilling, som jeg egentlig havde forventet at ministeren havde kommenteret, nemlig spørgsmålet om finansieringen af merudgifterne i forbindelse med forslaget. Jeg gjorde opmærksom på, at det i fremsættelsestalen hedder, at merudgiften vil blive søgt afholdt af satspuljemidlerne, og jeg har sådan sonderet terrænet lidt for at tjekke, om satspuljepartierne har givet tilslutning til det.
Men det har jeg altså ikke kunnet få bekræftet, og nu vil jeg godt bede ministeren om en kommentar: Har ministeren sikkerhed for, at partierne står bag, at det her skal finansieres af satspuljemidlerne?
Og hvad vil ministeren gøre, hvis partierne ikke er enige i det?
Eller er sandheden, at når ministeren har skrevet det i fremsættelsestalen, er den enkle forklaring, at så bliver der ikke problemer med finansministeren?
Aase D. Madsen (DF), 2001-02-28:
Jeg vil gerne sådan set ind på lidt af det samme.
Ministeren sagde, at det jo er milliarder, vi flytter rundt med.
Ja, det er det sandelig, og derfor skal vi være sikre på, at milliarderne går i de rigtige lommer.
Der står netop, at behandlerne frygter, at pengene ikke vender tilbage til det sociale område - og så i gåseøjne - Vi har jo også huller i asfalten, som en jysk socialchef siger.
Det er en udtalelse, som er ret barsk, for man må jo gå ud fra, at pengene er øremærket til det sociale område.
Men jeg forstår, at når en socialchef kan udtale sig sådan, er de altså ikke øremærket.
Og så vil jeg gerne lige høre, hvorfor vi ikke har fået nogen høringssvar inden førstebehandlingen.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-28:
... Jeg overholder naturligvis tidsfristerne, hvis formanden insisterer.
Aase D. Madsen (DF), 2001-02-28:
Jeg bliver altså nødt til at spørge efter høringssvarene
igen, igen og igen, for jeg ser, at der foreligger en beslutning fra Socialudvalget.
Her har man en generel aftale
med Socialministeriet om, at udvalget forud for førstebehandlingen af lovforslag modtager høringssvar og eventuelt et høringsnotat, der sammenfatter svarene, og denne aftale er blevet bekræftet
Den er fra 1999, da var ministeren ganske vist ikke socialminister, men jeg må da forudsætte, at Fødevareministeriet også har haft en sådan aftale. Jeg kan heller ikke forstå, hvorfor forslaget er sendt så sent ud til høring, for Grundtakstudvalgets rapport forelå jo allerede i september 2000.
Har der været en masse forhandlinger bag lukkede døre, eller hvorfor er det ikke sendt ud?
Med hensyn til kommunerne skal de selvfølgelig overholde serviceloven.
Men hvad nu, hvis kommunerne ikke gør det?
Hvilke sanktioner er der mulighed for?
Og agter ministeren at bruge dem, hvis der er nogle?
Christian H. Hansen (DF), 2001-02-28:
Nu er det ikke sikkert, at jeg taler med de samme fiskere, som fru Lene Espersen taler med, men jeg må bekræfte over for fru Lene Espersen, at der faktisk er nogle, der deler de holdninger, jeg har, og derfor har jeg taget dem med ind i debatten i dag.
Jeg tror også, jeg sagde, at det ikke er sikkert, at det er den helt 100 pct. optimale løsning, men jeg mener også, vi skal kaste nogle ideer og nogle tanker ind i debatten, og det er så hermed gjort.
Men jeg tror på, at en fornyelse af fiskeriflåden jo ikke bare hænger sammen med, at man siger, at så vil man kun gøre den her ene lille ting.
Nej, det hænger sammen med, at man har en god og en langsigtet fiskeripolitik.
Jeg tror også, det hænger sammen med, at fiskeren får de 1-2-årige kvoter, får bedre muligheder for at kunne planlægge sit fiskeri, får bedre mulighed for at kunne gå ned og snakke med pengeinstitutterne om, hvordan det ser ud i nogle år frem; det tror jeg også skal tages med ind i det.
Det er sådan noget, jeg mener der skal tages ind i det.
Det mener jeg er reelt nok, og det er det, jeg svarer på i dag. Hr. Ole Vagn Christensen siger, at der jo ikke er noget nyt i det her, og at der ikke er nogen fremtid i det, som Dansk Folkeparti fremsætter.
Det er jeg ked af at høre, for de andre ordførere har været oppe at sige, at det faktisk er identisk med det, som hr. Ole Vagn Christensen har stående i sit eget forslag.
Så det tegner da ikke godt.
Jeg mener, der er mere fremtid i det, vi har fremsat, og noget mere konkret i det.
Ole Vagn Christensen (S), 2001-02-28:
Jamen det er da godt, at hr. Christian H. Hansen har lyttet til erhvervet.
Når jeg ser på de pinde i dette forslag til vedtagelse her, er der jo ikke ret meget, der er nyt i det.
Der er ikke ret meget af det, som ikke praktiseres i dag.
Derimod er der en pind til sidst, hvor der står: »... at sikre erhvervets overlevelse i den øjeblikkelige situation gennem kompensation for de tab, de politiske beslutninger har påført erhvervet.«
Det, jeg ser, er, at det handler om at betale her og nu og så bare lade det sejle videre.
Det er ikke den måde, vi andre lægger fiskeripolitikken an på.
Vi mener, at de foranstaltninger og de muligheder, der skal gøre, at der også skal være økonomi i det, skal være nogle, der er fremadrettede, og som også betyder, at der bliver en fremtid for fiskeriet.
Det er ikke det, der står her, og vi har jo været inde på flådeprogrammet.
Lene Espersen (KF), 2001-02-28:
Til hr. Christian H. Hansen: Der er overhovedet ikke nogen som helst politisk uenighed i det danske Folketing om, at FUP-programmerne skal overholdes, og vi skal da gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for, at det næste flådeprogram, der skal vedtages i EU-regi, bliver strikket sammen på en anden måde, så vi ikke oplever, at der er nogle lande, der forsøger at smutte uden om.
Men det har ikke noget som helst at gøre med den diskussion, der er om, hvordan vi fornyer den danske fiskerflåde.
Og forstår jeg det ret, er det sådan, at hr. Christian H. Hansen påstår, der er fiskere, der i ramme alvor siger, at vejen frem for dansk fiskeri og for yngre fiskere er, at de kan overtage de halvgamle både, der i den danske fiskerflåde i dag.
Jeg tror ikke, der er ret mange yngre fiskere eller fiskere overhovedet for den sags skyld, der vil sige, der er særlige mange perspektiver i den form for fornyelse af fiskerflåden, og jeg synes faktisk, det er meget ærgerligt, at Dansk Folkeparti ikke har et mere moderne og mere fremadrettet bud på, hvad vi kan gøre for at få den nødvendige fornyelse af vores fiskerflåde, så vi kan konkurrere med alle de andre lande, der har sikret en fornyelse.
Jens Kirk (V), 2001-02-28:
Det er bare lige for at få Dansk Folkepartis ordfører til at bekræfte, at vi faktisk har foreslået, at vi i forbindelse med redegørelsen dér midt i maj tager en forespørgselsdebat med et forslag til vedtagelse, hvor vi altså skal vedtage noget, som kan være fremadrettet.
Lene Espersen (KF), 2001-02-28:
Min bemærkning til hr. Christian H. Hansen og andre før omkring EOK var såmænd, at jeg syntes, det var meget perspektivløst og spild af Folketingets tid at diskutere en EOK-model for Island, som der overhovedet ikke er politisk opbakning til i Folketinget.
Der er langt mere perspektiv i at tale om den danske model, som fødevareministeren fremlagde i sin besvarelse - langt større perspektiver.
Og det havde måske været mere konstruktivt, hvis Dansk Folkeparti og andre partier havde koncentreret kræfterne på det område. Men vi kan altså forstå, at Dansk Folkepartis model for, hvordan flåden bliver fornyet, er, at man ligesom kan få lov at overtage de yngste skibe i flåden.
I dag har flåden en gennemsnitsalder på 30 år, og det vil altså betyde, hvis vi følger Dansk Folkepartis måde at tænke på, at så bliver flåden bare ældre og ældre.
Det synes jeg faktisk ikke der er særlig mange perspektiver i.
Så kan jeg forstå på hr. Christian H. Hansen, at det andet, man så vil gøre, er, at man vil sikre, at FUP-programmet er blevet overholdt.
Det har ingen som helst ting med sagen at gøre.
De andre lande har en fornyet flåde, og derfor skal vi have fundet nogle mekanismer til også at gøre det i Danmark.
Endelig vil jeg sige til hr. Christian H. Hansen, at det måske er meget uklogt, at Dansk Folkeparti ikke har været med i det gode og fremadrettede forslag til vedtagelse sammen med os andre.
Der er jo det at sige til det, at så får Dansk Folkeparti overhovedet ikke indflydelse på, hvordan de endelige regler bliver udformet.