Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-18:
Jeg vil også godt tilslutte mig den almindelige gode stemning omkring det forslag, vi har til behandling her, som vi jo alle sammen støtter, i og med at det er et fremskridt i bestræbelserne på at få en større grad af ligestilling på arbejdsmarkedet.
Ligestilling mellem mænd og kvinder er et problem, et endog meget stort problem, i dag, når man ser på, hvordan barselorloven bliver fordelt; det er jo mere tydeligt end nogen sinde før, når man kan se, at op mod 95 pct. af alle de ugers barselorlov, der bliver taget, bliver taget af kvinder.
Det er et problem både for kvinderne og for mændene.
Det er først og fremmest et problem for kvinderne i forbindelse med adgangen til arbejdsmarkedet at fastholde deres position på arbejdsmarkedet og et problem med hensyn til løn.
For mændene er det et problem inden for mange fag, at det ikke er in at gå på barselorlov.
Det er det, der afspejler sig i tallene.
Det er et spørgsmål om rettigheder for mændene til at kunne gå på barselorlov, uden at en arbejdsgiver, en mester kan blokere for det, og uden at ens kolleger ser lidt skeptisk på én.
Det forslag, vi har liggende her,
er et fremskridt.
Javel, der er mange ting, som vi kunne have ønsket var bedre i det forslag; f.eks. og mest overordnet er det jo vores principielle indstilling, at der burde etableres én central barselfond på arbejdsmarkedet; én barselfond, som ville medføre en reel udligning mellem mandefag og kvindefag, f.eks. når vi snakker om udligning mellem det offentlige område, der er domineret af kvinder, og det private område, der er domineret af mænd.
Der er mange ting, der kan illustrere forholdet mellem mænd og kvinder, når man ser på forholdet mellem det offentlige og det private område.
F.eks. er det jo slående, når man ser på uddannede kvinder inden for det offentlige område – det kan være pædagoger, skolelærere og sygeplejersker – og sammenligner med folk med en tilsvarende uddannelse på det private arbejdsmarked, som er domineret af mænd inden for f.eks. håndværksfagene, at se, hvilke lønforskelle der er.
Det er et af de store ligelønsproblemer, vi har på arbejdsmarkedet, og derfor er der brug for al den udligning, vi kan få.
En barseludligning på det område ville medvirke til at forbedre det.
Så har vi også haft diskussionen om de højtlønnede.
For mig at se er det jo ikke en diskussion om, hvorvidt der skal være en udligning, der skal komme de højtlønnede til gode på bekostning af de lavtlønnede, men et spørgsmål om, at vi, ligesom vi bestræber os på en ligestilling blandt ufaglærte arbejdere mellem mænd og kvinder og blandt faglærte arbejdere mellem mænd og kvinder, også skal bestræbe os på en ligestilling mellem forskellige akademikergrupper mellem mænd og kvinder.
Det er her, spørgsmålet om kompensation og barselfond, der giver en bedre dækning for arbejdsgivernes lønudgifter til de højtlønnede, kommer på tale.
Det er derfor, at vi også gerne havde set en udligning, som var baseret på lønsum, og hvor det var en udbetaling, der var baseret på folks lønninger uden det loft på de 142 kr. i timen, der er gældende i dag.
Jeg vil sige, at i Danmark har vi med hensyn til barselorlov og barselfond faktisk længe haltet bagud i forhold til de andre nordiske lande og primært i forhold til Island.
Vi halter mindre bagud nu, men vi halter stadig væk lidt bagud.
En del af løsningen er også – og det har ikke noget at gøre med det her forslag, men ligger i forlængelse af det – at vi får en bedre fordeling, ved at vi simpelt hen øremærker en del af barselorloven til mænd, sådan at mænd også får en reel rettighed, som ikke kan tages fra dem, til en
større del af barselorloven
Det er også en måde, hvorpå vi kommer videre i udligningen mellem mænd og kvinder med hensyn til retten til barselorlov og ligeløn.
Vi er glade for, at der i det her forslag ligger en evaluering, som gør, at vi kan se på, om det har de effekter på ligestillingen, der er intentionen med forslaget, og vi glæder os meget til at arbejde videre både med hensyn til de selvstændige og den kommende evaluering.
Vi støtter selvfølgelig ligesom alle andre forslaget.
Jeg lagde mærke til, at enkelte ordførere måske havde lidt travlt med at fremhæve pointer, hvor de i hvert fald gerne ville signalere til nogle i omverdenen, at havde det stået til dem, så ville et eller andet have set anderledes ud.
Det kan vi jo alle sammen stå og gøre, men det grundlæggende er, at det her er en aftale, som alle bakker op.
Jeg synes, at det i en så vigtig sag er godt, at der er den brede enighed bag en barseludligningsordning.
Det gør vi så ved at udligne de udgifter, som arbejdsgiverne har til løn under barsel.
I dag er det muligt for en arbejdsgiver at få et beløb refunderet fra kommunen, der svarer til barseldagpengene, hvis arbejdsgiveren udbetaler en løn under barsel, men det er kun dagpengene, man får refunderet i dag.
Den refusion, som vi nu indfører, er altså en udligning, hvor alle arbejdsgivere bidrager.
Og så får man et beløb tilbage, hvis det er sådan, at man har lønudbetalinger, der ligger ud over de dagpenge, som man i forvejen får refunderet.
Forslaget er, at refusionen fra den lovbaserede udligningsordning udgør forskellen lig den, der er mellem barseldagpengene og løn under barsel inden for et fast kroneloft på 142 kr. i timen.
Arbejdsgiverne bliver altså på den måde med udligningsordningen kompenseret for de væsentligste af de udgifter, de har, når medarbejderne går på orlov, og for manges vedkommende for alle udgifterne.
Det er en refusion, der ydes i op til 26 uger, i overensstemmelse med den periode, der ydes løn under barsel.
Det er også foreslået i lovforslaget, at alle arbejdsgivere betaler et fast bidrag pr. fuldtidsansat.
Det har også været lidt fremme her i debatten i dag, om det nu skulle have været den ene eller den anden model, vi skulle vælge, men der er faktisk nogle gode grunde til at vælge en ordning med et fast kronebeløb.
Det er sådan, at en procentmodel – selvfølgelig afhængigt af procentens størrelse – der skulle give en bedre dækning end i dag, også ville have betydet et betydelig større bidrag.
Den ville i højere grad have øget omfordelingen mellem brancherne og have ført til, at brancher med mange lavtlønnede var kommet til at betale nogle ganske betydelige beløb til brancher med mange højtlønnede, altså at arbejdsgivere, som har mange lavtlønnede, skulle betale for, at andre arbejdsgivere betaler nogle meget høje lønninger til deres medarbejdere.
Endelig ville en ordning med et procentbaseret bidrag også have skilt sig ud fra niveauet i de største af de decentrale ordninger, som vi kender, ikke mindst fra niveauet i ordningen, der er indgået mellem LO og DA.
Vi har i øvrigt i etableringen af denne ordning bestræbt os på at få en ordning, der administrativt set ikke er mere byrdefuld end højst nødvendigt for virksomhederne, og også det taler i øvrigt for en ordning med et fast kronebeløb.
Lovforslaget opstiller så nogle krav til de decentrale barseludligningsordninger, og det er nogle krav, der skal være opfyldt, for at en decentral ordning kan blive godkendt.
For det er jo sådan, at hvis man på et område på arbejdsmarkedet, som man også har gjort det, laver en fornuftig udligningsordning, ja, så kan man blive undtaget fra den her lovgivning; lovgivningen samler sådan set bare op de steder, hvor der ikke er en fornuftig aftale om en udligning.
Det betyder så, at lønmodtagere, som er omfattet af en godkendt decentral aftale eller ordning, ikke udløser bidragspligt, men selvfølgelig heller ikke refusion til arbejdsgiveren fra den lovbaserede ordning.
Jeg synes som sagt, at det er meget glædeligt, at der er opnået enighed mellem alle partier i Folketinget om denne model for en barseludligningsordning.
Undervejs i processen har der jo været udtrykt nogle bekymringer for, om modellen, som vi har valgt, nu også i tilstrækkelig grad sikrer ligestillingen mellem mænd og kvinder, og der har været organisationer, som har givet udtryk for, at refusionen i ordningen er sat for lavt.
Det er ikke min opfattelse.
Ordningen her er en betydelig forandring og et betydeligt fremskridt for alle på arbejdsmarkedet, også for de højtlønnede, for de er jo altså også omfattet af ordningen.
Det er bare sådan, at den sidste del af lønnen ikke er genstand for refusion til arbejdsgiveren.
Men nogle har jo i den debat, der har været i pressen i hvert fald, nærmest fremstillet det, som om det her har betydning for, hvad den enkelte lønmodtager får i kompensation eller i løn under barsel, men det berører forslaget jo slet ikke.
Jeg synes, at det er en god ordning.
Og så er det jo også sådan, at vi i forligspartierne har aftalt, at vi, når ordningen har fået lov at virke et stykke tid, får gennemført en uvildig undersøgelse af, hvordan ordningen har virket.
Det er naturligvis med henblik på at vurdere, om der er behov for at rette ordningen til, men det får vi at se til den tid.
Foreløbig synes jeg, at vi har et godt grundlag for at skabe en bedre ligestilling i Danmark på det her område.