Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Hr. Niels Helveg Petersen citerede § 2, hvorefter han foldede sig ud i morsomheder over dette indskrænkede monarkiske, og naturligvis var det just ordet indskrænket, der måtte holde for.
Grundlovstaleren lod sin ironi og sit vid slynge sig i yndefulde guirlander om dette udtryk, der altså knytter sig til monarkiet, og hr. Niels Helveg Petersen lod på sin vittige måde forstå, at her er grundloven ved at være majestætsfornærmende – indskrænket er jo en yderst krænkende betegnelse, ikke sandt?
Og den radikale forsamling på græsplænen foran talerstolen morede sig behørigt over den vittige tale.
Jeg må tilstå, at jeg har hørt dette som et både tankevækkende og afslørende udtryk for det radikale niveau.
Hver forsamling og hvert parti har jo sin stil.
Og jeg har sagt til mig selv, når jeg hørte talerens morsomhed om udtrykket indskrænket-monarkisk, at i Det Radikale Venstre er man ikke karrige, her kan man more sig over lidt, her ler man taknemmeligt over de mest puerile, flade vittigheder.
Så meget mere forbavset er jeg blevet over at se vittigheden marchere ind i Folketinget og gøre krav på at blive taget alvorligt.
Dette lovforslag, L 3, vil på samme måde som grundlovstaleren på græsplænen påstå, at betegnelsen indskrænket-monarkisk er komisk og uforståelig.
Også her i Folketinget skal vi om ikke le, så dog finde grundlovens ordvalg i § 2 oldnordisk og uforståeligt, på trods af at enhver jo kan forstå, hvad det betyder.
At regeringsformen i Danmark er indskrænket-monarkisk betyder såmænd, at Danmark er et monarki, hvor monarkiets magt er begrænset af de i grundloven efterfølgende bestemmelser.
Enkelt og uimodsigeligt.
I det foreliggende lovforslag indvendes: Hvorfor ikke sige, hvordan det hænger sammen i Danmark?
Det siges i grundlovens § 2, hvori det hedder: »Regeringsformen er indskrænket-monarkisk.«
Her står det; her står, at Danmark er et selvstændigt monarki med folkestyre og lov og ret.
Det skal siges klarere, hævder de pædagogiske forslagsstillere.
Det hedder i forslagets bemærkninger: »Sætningen »Styreformen er indskrænket-monarkisk« i den nuværende grundlovs § 2 rummer på ingen måde en tilfredsstillende beskrivelse af det gældende danske forfatningssystem.«
Jeg svarer: Denne sætning er fuldt tilfredsstillende i Danmark anno 2006.
Vi ved, hvad den betyder.
Vi har lært det igennem 150 års danmarkshistorie og forfatningshistorie. §
2 i vores grundlov betyder, at Danmark er en selvstændig stat, hvis styreform bygger på folkestyre og lov og ret.
Hvis dette er, hvad § 2 betyder, hvorfor så ikke sige det med klare ord? indvender vore pædagogiske forslagsstillere.
Svaret er, at denne pædagogiske interesse i det, forslagsstillerne kalder en tilfredsstillende beskrivelse, indeholder en tvivlsom hensigt.
Via det pædagogiske eller sprogligt tilfredsstillende vil forslagsstillerne i virkeligheden ind føre en ny og anden grundlov, som vil hæve sig over den historiske virkelighed, der naturligvis anvender den sprogdragt, hvis mening og indhold 150 års historie har indprentet os.
Danmark fungerer fortræffeligt som en selvstændig stat med folkestyre og lov og ret efter vores nuværende grundlov.
Når forslagsstillerne vil forbedre grundloven, er det naturligvis, fordi de derigennem vil tage hul på den radikale forandring af grundloven, som bl.a. Socialdemokraternes efterfølgende forslag til nedsættelse af en forfatningskommission afslører ønsket om.
Nej, lad os være tro imod det historisk givne, her vor nuværende grundlov, når denne fungerer så godt og tilfredsstillende, som tilfældet er i vores danske virkelighed.
Grundloven af 1953 opfylder til fulde de krav om et folkestyre med lov og ret, som vi danskere i 2006 stiller.
Og forslagsstillernes krav om det sprogligt korrekte eller tilfredsstillende er alle kandestøberes kendte krav om det helt perfekte eller abstrakt korrekte, som i sig rummer foragten for den foreliggende virkelighed, som vi naturligvis altid kender i den historiske sammenhæng, der har givet virkeligheden sin særlige sprogdragt.
Som sagt, vi møder denne foragt i Socialdemokraternes forslag om nedsættelse af en forfatningskommission, der sigter mod at tage livet af den nuværende grundlov for at indføre en abstrakt politisk korrekthed, der bl.a. vil skille stat og kirke og indføre religionslighed i stedet for at hævde religionsfriheden.
Dette er den egentlige hensigt med dette lovforslag om ændring af Danmarks Riges Grundlov.
Man aner hensigten og bliver måske nok forstemt, men ikke forbavset.
Dette er naturligvis baggrunden for alle politisk korrekte kandestøberes ønske om at skabe den perfekte stat med den fuldt tilfredsstillende beskrivelse af det politiske system.
Jeg vil nævne, at der ikke har været en mere perfekt demokratisk grundlov end Stalins grundlov af 1936, men jeg vil i al korthed konstatere, at et sandt folkestyre med lov og ret altid fungerer i en historisk sammenhæng udtrykt i det sprog, der bærer præg af de mange års forfatningshistorie og tradition, hvilket f.eks. England bevidner; dette England, der ikke har en egentlig grundlov i modsætning til Stalins Sovjetunionen, der jo havde den perfekte grundlov.
Jo, det er sandt, og det står i vores nuværende grundlov, det ligger bl.a. i grundlovens § 2.
Det er meningen med hele vores grundlov, det er sagt.
Man skal ikke i en politisk korrektheds navn angribe den grundlov, der igennem mere end 150 års danmarkshistorie har sikret Danmark et folkestyre med lov og ret.
Vi siger et klart og utvetydigt nej til dette forslag.