Kim Behnke (FRI), 1999-11-17:
Sidst vi havde behandling af spørgsmål om diæter og rejsegodtgørelser osv., var som nævnt tidligere den 26. maj 1999.
Ved den lejlighed havde jeg den fornøjelse at forære ministeren en bluse, hvorpå der klart og tydeligt stod
»Stop«.
Og det må man jo sige: I et eller andet omfang har det jo gjort indtryk på ministeren, men mere er der jo heller ikke at sige.
For hvor regeringen efterlader det indtryk, at nu bliver der tale om en særlig favorabel behandling af de folk, der rejser som montører, håndværkere, handelsrejsende osv., så er der jo tale om, at man mere eller mindre blot lader være med at gennemføre en del af den planlagte straffeaktion.
Sammenligner vi det med de vilkår, der gælder i vores nærmeste nabolande, vil det jo stadig væk være sådan, at man f.eks. i Tyskland er berettiget til helt op til 745 kr. om dagen, i Holland 565 kr., i Sverige 565 kr., i Norge 565 kr., osv. Der er altså ikke tale om, at der er nogen, der kan føle, at de går herfra rige eller har deltaget i nogen gaveuddeling.
Så blev det fremført af den socialdemokratiske ordfører, at flere af de høringsberettigede havde udtrykt - hvad skal man sige? - om ikke begejstring så i hvert fald et ønske om, at forslaget blev gennemført.
Og det er jo klart, for selv lidt har jo også ret, men mere er der heller ikke tale om i det her forslag.
Så blev det fremført, at min deltagelse nærmest var noget spontant opstået.
Jeg er nødt til at minde om, at første gang, vi havde et samlet lovforslag om de her ting, var det nr. L 224 tilbage fra 1995, og så i forbindelse med eksportchaufførernes blokade i november 1996 fremsatte vi lovforslag nr. L 100, som helt præcist opgjorde de satser, som jeg og vi mener der bør være. Så over til selve lovforslaget, som det er fremsat i dag:
Det med fratrædelsesgodtgørelserne er jo en lidt interessant sag, for første gang disse fratrædelsesgodtgørelser blev sat under lup, var, da trafikministeren, ganske vist mod skatteministerens anbefaling, gik ud og forærede tjenestemændene i Combus en hel årsløn for at slippe deres tjenemandsprivilegium.
Og der gav det anledning til ganske mange problemer, fordi man rent skattemæssigt behandlede det gunstigt, for nu at bruge et pænt udtryk.
Det var altså trafikministeren, som skulle ud af en kattepine, og det så ikke pænt ud, hvis det beløb, man skulle komme og få bevilling til i Folketinget, var alt for stort, og derfor lavede man en særlig fratrædelsesgodtgørelse.
Anden gang
var det minsandten i Skatteministeriet selv, hvor man med rund hånd udbetalte 25.000 kr. til nogle medarbejdere i Told og Skat, som man var nødt til at flytte lidt rundt på, og det var ikke så godt.
Så det er altså staten, det er ministerierne selv, der har udløst de problemer med fratrædelsesgodtgørelser, og hvad gør man så?
Så sætter man sig minsandten ned og skriver et lovforslag, som kommer til at straffe store dele af den danske befolkning.
Og hvis ellers skatteministeren har hørt efter i dag, så er det helt tydeligt, at der på tværs - Enhedslisten, SF, hele vejen rundt - er et ønske om, at de fratrædelsesgodtgørelser altså ikke skal gå ind og ramme så hårdt, som tilfældet er, for fratrædelsesgodtgørelse giver man altså til nogle medarbejdere, der mister deres arbejde.
At udnævne det til at være noget særlig gunstigt indkomstmæssigt er at vende tingene på hovedet, så det bør naturligvis ændres.
Så er der tingene omkring jubilæumsgratialer osv.
Det er ikke noget, vi lægger så voldsomt meget i.
I den sammenhæng, de nu er i her, kunne det såmænd nok gå.
Tilbage er der så den del, der vedrører tjenesterejser, udstationering, diæter osv., og det støtter vi af indlysende grunde, men vi mener, at regeringen sagtens kunne have været mere imødekommende, for sammenligner vi med de satser, der gjorde sig gældende, før lovændringerne trådte i kraft i sommeren 1997, så er det stadig væk sådan, at folk mister penge i forhold til de regler, der gjaldt dengang, så mere gunstigt er det heller ikke.
Det sidste, jeg vil sige, er, at når der er nogle, der hævder, at hvis man vil have det søde, skal man også tage det sure med, så er det jo lidt bemærkelsesværdigt, at det her lovforslag tilfældigvis ender med, at skatteministeren tjener 10 mio. kr. på det.
Det havde dog været mere sympatisk, om forslaget endte i et nul.