Else Marie Mortensen (S), 1999-11-24:
... et par ad gangen.
Ja, hr. formand.
De tre lovforslag, vi behandler samlet i dag, er stort set enslydende, men der er - jeg havde nær sagt heldigvis - nuancer i bemærkningerne til lovforslagene.
Sådan har SF dog anstændighed nok til at citere Det Dyreetiske Råds udtalelse fra april 1997, selv om samme partis konklusion er, at Det Dyreetiske Råds udtalelse ikke er dyreetisk forsvarlig, fordi der i udtalelsen foretages en afvejning af hensynet til respekten for muslimer og jøders religiøse overbevisning.
Det er da en holdning, der vil noget, og så er det for øvrigt også en holdning, der meget let og elegant hopper over de faktiske forhold, der er i 1999, og kendsgerninger om, hvordan tingene foregår i dag.
Da vi behandlede lovforslag nr. L 93 i 1997 gjorde jeg og mange andre med mig faktisk meget ud af at sætte os ind i de historiske forhold omkring rituelle slagtninger i Danmark, og jeg læste, hvad der lå fra tidligere forhandlinger, litteratur og korrespondance om det her emne.
Min konklusion i 1997
var, at der er mange indfaldsvinkler til spørgsmålet om rituel slagtning.
Jeg kan nævne nogle af dem, f.eks. den grundlovssikrede trosfrihed, økonomiske hensyn til producenter af kød, omdømme og arbejdsmiljø for slagteriarbejdere, de dyrevelfærdsmæssige aspekter, og lur mig, om ikke der er flere infaldsvinkler og/eller motiver til at beskæftige sig med det her emne igen i dag.
Det er vigtigt, at vi med mellemrum drøfter de svære følelsesmæssige spørgsmål, men jeg er også enig i, at det er væsentligt og vigtigt, at vi drøfter tingene på grundlag af tingenes faktuelle tilstand i dag og ikke på grundlag af myter og forældet viden.
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at vi er dér, hvor det, de tre lovforslag handler om, er de slagtninger, der foregår på NV-OX i Slagelse.
I al litteratur og under de to foregående behandlinger af samme spørgsmål her i Folketinget har der været enighed
om, at det område, der eventuelt kunne være behov for at opdatere i takt med tidens udvikling på slagteriområdet, er, hvor det drejer sig om de store dyr, dvs. okser, køer og store kalve.
For de mindre dyrs vedkommende er al ekspertise enig om, at det kraftige blodtryksfald, der indtræffer, når de store halspulsårer skæres over, medfører øjeblikkeligt tab af bevidsthed og derfor tab af evne til at føle smerte. Den usikkerhed, der har været og fortsat er, drejer sig om, at de store kvægdyr har en ekstra blodtilførsel til hjernen, der forløber nær rygsøjlen.
Den tvivl var der ved behandlingen i 1997, og den tvivl kom dyrene til gode.
Specielt efter den underlødige tv-udsendelse om rituelle slagtninger, som danske seere igen blev konfronteret med i går, tirsdag, aftes, finder jeg anledning til at fremhæve, at man ophørte med at anvende de store kastemaskiner, der tidligere blev anvendt, for mere end 10 år siden efter anbefaling fra Det Veterinære Sundhedsråd.
De er nu erstattet af en boks, dyrene selv går ind i, og hvor overskæringen af halspulsårerne og afblødningen foregår, mens dyrene står op.
I 1997 ændrede justitsministeren yderligere slagteribekendtgørelsen i forbindelse med vores behandling af samme sag, så der nu sker en omgående aflivning af dyrene efter halssnittet, efter schæchtningen.
Inden schæchtningen sker der en skånsom fiksering af dyrene.
Der er ikke tale om, at dyrene bindes fast, sådan som der står i bemærkningerne til lovforslag nr. L 82 fra Dansk Folkeparti.
I slagteboksen findes en halvrund metalbøjle, som løfter dyrets hoved ganske let, så halsen er strakt.
Sådan som jeg så det, tjener
denne metalbøjle flere formål
, dels giver den mulighed for at anlægge et ganske sikkert snit og sikrer en meget hurtig afblødning, dels får bøjlen dyrets hoved til at ligge stille, så slagtermesteren kan ramme præcis det rigtige sted, når han efterfølgende omgående skyder dyret i panden.
Det var præcis den samme bøjle, der blev anvendt ved de traditionelle slagtninger, jeg i går morges så efter de rituelle slagtninger på slagteriet i Slagelse. Det forekommer i denne her sammenhæng vigtigt at fremhæve, at såvel slagteriet i Slagelse som Det Mosaiske Troessamfund i alle tilfælde har gjort alt, hvad der overhovedet er menneskeligt muligt, for positivt at efterleve ændringerne i slagteribekendtgørelsen. Der er mange myter om rituel slagtning.
Fra visse medier er der en udtalt interesse i at fastholde disse myter, for alt, hvad der berører vores følelser, sælger som bekendt godt.
Det er fint, hvis der sker en ordentlig og reel information om faktiske forhold,
Da jeg så de tre forslag på dagsordenen for i dag, tror jeg nok, jeg udstødte et lydeligt suk, men så trak jeg vejret helt ned i maven og begyndte at søge ny information.
Jeg vil bl.a. citere veterinærinspektør Søren Burchardt for følgende: »Rituel slagtning, som den foregår i Danmark i dag, er et acceptabelt kompromis mellem hensynet til dyrenes velfærd og hensynet til de religiøse mindretal.« Så vil jeg i øvrigt henvise til hans udmærkede artikel om slagtningens etik i et veterinært tidsskrift.
Mine personlige oplevelser med besøg på slagterier skrev sig i sidste uge helt tilbage til for 15 år siden, hvor jeg i en helt anden tillidsmandsfunktion besøgte et traditionelt slagteri på Fyn.
Det kunne jeg ikke bruge til noget nu.
Derfor var jeg dybt og inderlig taknemmelig for, at såvel overrabbineren som NV-OX' ledelse og overdyrlægen samme sted gav mig mulighed for at besøge slagteriet og overvære en schæchtning tirsdag morgen i denne uge.
Det vil sige, jeg er nu et helt frisk øjenvidne til, hvordan tingene foregår i dag.
Det undrer mig i øvrigt, at andre folketingsmedlemmer udtaler til pressen, Pressens Radioavis og andre steder, at de har set rituelle slagtninger for nylig.
Det er ifølge NV-OX ikke korrekt, når det drejer sig om stort kvæg. Der er ikke andre, der har været på besøg på slagteriet, efter at den nye slagteribekendtgørelse er trådt i kraft.
Det er en voldsom oplevelse at se alle former for slagtning.
Der er meget blod, lugten er stærk, og det handler om aflivning af dyr til vores middagsborde.
Sådan er det med traditionel slagtning, og sådan er det også med rituel slagtning.
Mit besøg på slagteriet og de ting, jeg så, får mig ikke til at ryste på hånden, når jeg på den socialdemokratiske gruppes vegne afviser de tre forslag.
.... at det måske var en god idé, at vi gjorde det ...
.... har nogen beroligende virkning på dyrene.
Jeg kunne forestille mig ...
Jeg bliver nødt til at sige, at på baggrund af det, jeg har oplevet, er det min bedste overbevisning, at der ikke er tale om dyremishandling.
Der er tale om en særdeles hurtig aflivning.
Hvis der opleves smerte, er det en smerte, der er så kortvarig, at den vil svare til en injektionssprøjte i en arm.
Jeg kunne ikke nå at tælle til tre fra schæchtningssnittet blev lagt, til dyret fuldstændig sikkert blev skudt i panden.
Som jeg nævnte, var det den samme pistol, der blev anvendt i forbindelse med traditionel slagtning, og de reflekser, som alle levende organismer er i besiddelse af, længe efter dyret er aflivet, undgås i den traditionelle slagtning bl.a. ved, at man indfører en 4 meter lang sonde gennem skudhullet i panden hele vejen ned igennem spinalmarven på dyret, netop for at undgå de reflekser, som hr. Kristen Touborg mener er tegn på bevidsthed.
Jeg er dybt og inderligt uenig i hr. Kristen Touborgs opfattelse af det. Til hr. Henning Grove: Jo, jeg er enig i, at religionsfrihed ikke er det samme som ret til at handle med hensyn til alt muligt i religionens navn.
Naturligvis er jeg det.
Det er også derfor, jeg synes, det er så vigtigt, at eksempelvis Dyreetisk Råd har fundet anledning til at udtale, at det her er acceptabelt.
Jeg fik også at vide, at hr. Kristen Touborg havde været på slagteriet i Slagelse, men jeg fik samtidig at vide, at hr. Kristen Touborg aldrig nogen sinde har set en rituel slagtning på slagteriet dernede.
Så enten er der nogle på slagteriet, der taler usandt, eller også taler hr. Kristen Touborg usandt.
Der foregår ingen slagtninger på det slagteri, uden at overrabbineren er der, eller uden at overdyrlægen er der, eller uden at slagteridirektøren ved det.
Det er ingen af de tre, der kan bekræfte, at hr. Kristen Touborg har set en rituel slagtning på slagteriet.
Jeg gentager kun, hvad jeg har hørt andre steder fra. Jeg sagde faktisk selv i mit indlæg, at der er mange indfaldsvinkler til denne her debat.
Jeg har selv valgt at koncentrere mig om den dyreetiske, så jeg er helt enig med fru Pia Kjærsgaard i, at det er det, vi skal snakke om.
Med hensyn til om Retsudvalget kan komme på besøg alle sammen på én gang må være op til slagteriets ledelse.
Det har jeg ikke nogen som helst adkomst til at udtale mig om.
Jeg synes, det er en god idé, hvis vi får det at se, men om vi alle skal stå og myldre sammen dernede, det tror jeg ikke ....