runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Skal jeg forstå det sådan, at Dansk Folkeparti kan tilslutte sig hele beslutningsforslagsteksten, bortset fra de to sidste linjer, altså det, der forpligter staten til at yde kompensation, eller er det udenomssnak, jeg er vidne til her?
Tove Videbæk (KD), 2004-05-19:
Kristendemokraterne støtter også det her forslag.
Vi mener, at der er logik i, at Europa-Parlamentets medlemmer også i fremtiden skal have vederlag og betale skat efter de samme regler, som er gældende for de nationale parlamentsmedlemmer i de pågældende medlemslande.
Europa-Parlamentet har jo siden 1976 flere gange foreslået, at alle medlemmer i Parlamentet skulle have ens vederlag, senest ved et fælles beslutningsforslag fra den 16. december 2003.
Hvis det forslag fra Europa-Parlamentet var gået igennem, ville medlemmer fra f.eks. de lande, der blev optaget den 1. maj 2004, blive bedre lønnede end selv ministrene i deres hjemlande.
Heldigvis har foreløbig Sveriges, Tysklands, Frankrigs og Østrigs regeringer i Ministerrådet bremset det her forslag, som et flertal i Europa-Parlamentet ellers havde indstillet til vedtagelse.
Vi er også enige med forslagsstillerne til B 153 i, at parlamentsmedlemmer fremover ikke direkte skal kunne tjene på deres rejseaktivitet.
Det er meget lidt kønt, eller rettere det ser meget skidt ud, at EU-parlamentarikere kan tjene på at benytte den ene eller anden rejseform.
Vi synes egentlig, at det allerbedste ville være, om EU-parlamentarikere fik samme system, som vi har i Folketinget, nemlig at man får udstedt et buskort, et togkort og flybilletter efter behov og efter bestilling, således at der overhovedet ikke bliver udbetalt penge til parlamentarikerne i forbindelse med rejser, men at man blot fik billetten i hånden.
Så var det problem jo løst.
Det forslag, B 153, kan Kristendemokraterne godt støtte.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Spørgsmålet går på, hvornår udenrigsministeren forventer, at der kommer et oplæg til beslutning.
Hvornår skal man i EU træffe den endelige beslutning?
Mit andet spørgsmål går på, om det ikke gør indtryk på udenrigsministeren, at vi bredt hen over den europæiske offentlighed ser en stigende bekymring over, at Tyrkiet bliver optaget i EU med de konsekvenser, som det vil få.
Det er jo ikke bare borgerlige partier, borgerlige regeringsledere, det er også socialdemokratiske regeringsledere rundtomkring i EU, der i stigende grad er bekymrede.
Gør det slet ikke indtryk på regeringen i de drøftelser, man har med kollegaerne, at der er den bekymring, og at det også er en bekymring, der bliver delt af mange borgere?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg skal oplyse om, hvorfor vi ikke kan det.
Tyrkiet blev jo kandidatland i 1999.
Det indebærer, at EU-optagelsesforhandlinger kan indledes, når de politiske Københavnskriterier er opfyldt.
Den beslutning blev truffet under den daværende regering på EU-topmødet i Helsinki
, jeg tror, det var i december 1999.
Så besluttede Det Europæiske Råd i København i december
2002, at EU-topmødet i december 2004, altså december i år,
på grundlag af Kommissionens rapport skal tage stilling til optagelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Denne rapport fra Kommissionen ventes til oktober.
Når den foreligger, skal Det Europæiske Råd til december tage stilling til, om man på den baggrund kan starte optagelsesforhandlingerne.
På denne baggrund finder regeringen selvfølgelig, at der gælder de samme betingelser for Tyrkiet for indledning af forhandlinger, som for alle andre kandidatlande, hverken mere eller mindre.
Tyrkiet er accepteret som kandidatland og skal derfor også bedømmes på egne resultater med hensyn til, om de opfylder de politiske Københavnskriterier.
Så skal man for en god ordens skyld lige være opmærksom på, at det at indlede forhandlinger ikke er det samme som at optage dem.
Der vil som altid gå adskillige år med
forhandlinger
Derefter vil der som ved de foregående udvidelser være forskellige overgangsordninger.
Tyrkiet bliver altså ikke ligefrem medlem af EU i år, som man kan få indtryk af, når man hører på debatten.
Når og hvis Tyrkiet en dag optages i EU, vil det så også være et andet Tyrkiet.
Det vil være et europæisk Tyrkiet, for til den tid vil ikke alene de politiske Københavnskriterier være opfyldt, men også de økonomiske kriterier.
Der vil altså være en fri markedsøkonomi, som er i stand til økonomisk at samarbejde på lige fod med det øvrige Europa.
Det vil sige, at det er et andet Tyrkiet, et europæisk Tyrkiet, vi får.
Der vil i dette tilfælde altså gå 10-15-17 år, men foreløbig afventer regeringen Kommissionens rapport, og før den foreligger, kan man jo egentlig ikke rigtig tage stilling til det.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Som det også fremgår af betænkningen, så støtter Dansk Folkeparti selvfølgelig dansk tilslutning.
Vi er, som svar på det, hr. Lars Kramer Mikkelsen sagde, helt grundlæggende modstandere af tortur.
Det tror jeg i øvrigt også at Socialdemokraternes folketingsgruppe og andre partiers folketingsgruppe her på Christiansborg er.
Det er grundlæggende forkert.
Det er vi modstandere af.
For at fjerne enhver tvivl, som måske skulle være tilbage hos hr. Lars Kramer Mikkelsen, vil jeg bare sige det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-05-19:
Det skal bare være et kort indlæg.
Jeg vil godt sige, at for Socialdemokraterne er der ikke nogen tvivl om, at det her er en sag, vi skal støtte, og det gav vi også vores tilkendegivelse af ved førstebehandlingen og roste regeringen for arbejdet.
Men man kan sige, at den seneste tid har bragt lidt bekymring ind i den her sag.
Jeg går ud fra, at regeringen om jeg så må sige internt er enige om, at man skal støtte den her sag, og jeg går også ud fra, at det brede flertal, som ministeren konstaterede at han har for sagen, står ved magt.
Men jeg er nødsaget til at stille et spørgsmål, for ved førstebehandlingen kunne vi fra Dansk Folkeparti høre, at tortur i nogle sammenhænge kunne være tortur, mens det i andre sammenhænge kunne være berettiget nødværge.
Senest i går hørte vi, at der også havde været en diskussion internt i Dansk Folkeparti, om tortur var noget, som man kunne være nødsaget til, kunne være presset til.
Vi synes, at ministeren skal have det brede flertal i den her sag, for vi synes, det er en god sag, og at det er godt, at Danmark går forrest.
Vi vil godt sikre os det flertal, som blev tilkendegivet ved førstebehandlingen, hvor Dansk Folkeparti sagde, at de ville stemme for, selv om jeg synes, at meldingerne både i pressen og uden for dette hus har været forskellige.
Derfor vil jeg godt spørge Dansk Folkeparti, om de bakker op om denne her sag, om Dansk Folkeparti går imod anvendelse af tortur.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Det vil jeg ikke risikere at formanden gør.
Så jeg vil straks forlade talerstolen.
Desværre må jeg sige, at jeg ikke synes, at ministerens svar er godt nok i den nuværende situation, for hvad er signalet, hvis man siger, at man ikke vil underskrive Den Internationale Straffedomstol?
Hvorfor vil et land nægte at underskrive?
Det kan jo kun være, fordi man ikke har tiltro til sit eget retssystem, at man er bange for, at hvis man underskriver Den Internationale Straffedomstol, vil amerikanske soldater rent faktisk ende for Den Internationale Straffedomstol.
Det er den eneste grund, der kan være til det, for hvis det var sådan, at USA selv var i stand til at rydde op i det her, ville der jo ikke være noget som helst problem ved at underskrive Den Internationale Straffedomstol.
Så logikken er ikke til stede, hr. udenrigsminister. Så vil jeg bare sige, at det altså ikke er nok, at man allerede har sagt det.
Det er nu, det skal siges på allerhøjeste sted.
Men så må vi jo tage det op i Det Udenrigspolitiske Nævn og drøfte det igennem med både udenrigsministeren og statsministeren, for jeg synes ikke, det kan afsluttes med den her debat, som vi har haft i dag.
Det er ikke nok at henvise til tidligere udtalelser, og at det ved USA nok at vi mener.
Det ved jeg ikke om USA ved tilstrækkelig klart.
Jeg synes i hvert fald, at det skal siges og bøjes i neon, så præsident Bush kan høre og se det.
Jeg vil godt bede ministeren om at drøfte det meget nøje med statsministeren og så indkalde Det Udenrigspolitiske Nævn og få drøftet igennem der, hvad vi rent faktisk skal sige til præsident Bush.
Jeg synes ...
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Statsministerens dagsorden i Washington den 28. maj er faktisk ikke til debat i dag.
USA kender under alle omstændigheder vores holdning.
Så vil jeg godt sige, så det ikke kan misforstås, at Straffedomstolen faktisk først træder ind, når et land ikke selv kan eller vil træde ind.
Nu skal vi heller ikke give en forkert beskrivelse af Straffedomstolens måde at fungere på.
Hvis USA sagde, at det blæser de på, og hvis USA i øvrigt var med i Straffedomstolen, så kunne Straffedomstolen gribe ind, men når et land selv sætter en rettergangsproces i værk, er ICC ikke i spil.
ICC er i spil, når et lands retssystem er brudt sammen eller retssystemet nægter at virke, f.eks. af politiske grunde.
Der er jo ikke noget, der tyder på, at det amerikanske retssystem nægter at virke.
Jeg understreger igen: Vi har afsky for, hvad der er sket.
Vi forlanger, det føres til doms, at der kommer rettergang.
Men ICC ville i denne situation alligevel ikke træde i gang.
Det ville det ikke.
Sådan er statutterne for ICC.
Det ville kun træde i gang, hvis Amerika ikke selv tog affære.
Amerika tager jo selv affære, så det ville ikke være relevant i denne situation.
Det ændrer ikke ved, at vi tidligere har sagt til amerikanerne, at vi synes, de skulle skrive under på ICC og støtte den proces.
EU har altså også understreget
ICC's nødvendighed
på mødet i mandags
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Jeg er lidt ked af, at udenrigsministeren ikke svarer på mit spørgsmål, for det, jeg bare beder om, er, at vi kan få et tilsagn fra udenrigsministeren om, at når statsministeren mødes med præsident Bush, vil man fremlægge det synspunkt, at USA skal underskrive tillægsprotokollen og underskrive
Den Internationale Straffedomstol
Det synes jeg ærlig talt må være det mindste, der kan gøres i den nuværende situation.
Ministeren siger, at den vestlige verdens troværdighed stadig væk eksisterer.
Jeg håber da, at den kan genoprettes, men Rumsfeld er stadig væk forsvarsminister, og meget tyder desværre på, at han har et dybt medansvar.
Meget tyder endda på, at præsident Bush selv har været orienteret om, at man ville se bort fra de internationale konventioner i forbindelse med såkaldt terrorisme.
Jeg vil godt bede ministeren give et tilsagn om, at det vil blive taget op på mødet mellem Bush og statsministeren.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Først vil jeg godt takke Folketinget for den brede opbakning og ser det ud til enstemmige tilslutning til forslaget om Danmarks ratifikation af den valgfrie protokol til FN's torturkonvention.
Jeg kan oplyse, at Grønland på sit møde i går besluttede at støtte det.
Det betyder, at vi nu vil tage skridt til at få ratificeret protokollen på FN's dag for støtte til torturofre den 26. juni i år.
Det er så 1 år efter, at vi undertegnede protokollen.
For regeringen er det vigtigt, at så mange lande som overhovedet muligt ratificerer tillægsprotokollen, således at den internationale kontrolmekanisme kan påbegynde sin virksomhed.
Protokollen træder jo som bekendt først i kraft, når 20 lande har ratificeret den, og vi arbejder for, at dette mål nås.
Det fik vi så også støtte til i mandags, som hr. Keld Albrechtsen rigtigt erindrer, ved at der på dansk foranledning blev fremlagt en tekst for EU's udenrigsministre, som gav en fornyet opbakning til arbejdet for tekstprotokollen og for ICC, som altså blev stærkt støttet af samtlige EU-udenrigsministre, og det blev en erklæring fra EU, hvor vi også udtrykte afsky for de ting, der er foregået i det nu så sørgeligt berygtede fængsel.
Vi arbejder således for, at alle lande skriver under, herunder også USA.
Det er USA ikke et øjeblik i tvivl om.
Det er blevet meddelt USA, og det er blevet sagt til USA.
Jeg har også selv sagt, at jeg ville finde det klogt, hvis USA i den situation, USA nu har bragt sig i, ville tiltræde. Det er altså USA's egen afgørelse, men vi har sagt, hvad vi mener om det, og vi har gjort det meget tydeligt.
Alt det er jo i gang.
Samtidig er en politisk proces også i gang.
Der er jo ingen, der kan være i tvivl om, at Kongressen er gået i gang med den høringsprocess, hvor McCain jo forleden dag sagde, at den vil blive fulgt hele vejen op, hvis det er nødvendigt.
Det vil sige, at vi kan se, at det åbne samfund fungerer.
Kriminalitet kan finde sted, fejl kan finde sted, afskyelige handlinger kan finde sted, men det afgørende er jo, at så fungerer vores retssamfund, så fungerer det politiske, demokratiske samfund også og tager fat i sagerne.
Det ser vi trods alt.
Derved viser den vestlige verden jo sin troværdighed ved, at ja, der kan også handles forkert i den vestlige verden, men ja, den vestlige verden tager også fat i dem, der har begået fejlene, og ændrer systemerne, hvis det er det, der skal til.
Der er altså ikke nogen tvivl om, at Amerika kender den europæiske holdning, også kender den danske holdning, og at vi arbejder for - også med den stærke EU-opbakning i mandags - at alle lande skriver under på begge dele.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Jeg har jo bemærket, at der stod i Berlingske Tidende den 12. maj, at udenrigsministeren har udtalt, at det vil være en ganske udmærket anledning for amerikanerne til at vise, hvor meget de er imod disse ting, der er sket, altså torturen, at de underskriver tillægsprotokollen og stopper for USA's afvisning af Den Internationale Straffedomstol.
Jeg vil sige, at når vi nu har den her anden behandling
USA har i dag en negativ saldo på kontoen med hensyn til disse ting, og det er helt afgørende, at Danmark og også de øvrige EU-lande gør det meget klart for USA, at det altså ikke kan accepteres, at dette forsøg på at unddrage sig den internationale retsorden fortsætter.
Det var i virkeligheden også det, udenrigsministeren sagde den 12. maj i Berlingske Tidende. Derfor vil jeg godt spørge udenrigsministeren, om det vil være sådan, at dette spørgsmål vil blive taget op, når den danske statsminister skal mødes med præsident Bush. Jeg vil godt spørge, om vi kan få tilsagn om, at det første punkt, statsministeren rejser over for præsident Bush, bliver spørgsmålet om torturen og kravet om, at USA nu underskriver tillægsprotokollen og tilslutter sig Den Internationale Straffedomstol, således at også amerikanske soldater kan retsforfølges ved Den Internationale Straffedomstol, når de begår overtrædelser.
Det er jo desværre ikke en teoretisk diskussion; det er jo en overordentlig praktisk diskussion.
Udenrigsministrene i EU har jo vedtaget en udtalelse, en kritik af det, der er foregået i Irak fra amerikansk og britisk side, men det fremgår ikke rigtig, hvad Ministerrådet vil gøre ved sagen.
Der står i erklæringen fra Ministerrådet, at Ministerrådet vil fortsætte med at arbejde for, at der skal være den størst mulige deltagelse internationalt til tillægsprotokollen og Straffedomstolen.
Men der står ikke rigtig noget om, at man f.eks. vil sende Solana over til præsident Bush for at slå i bordet.
Her vil jeg spørge udenrigsministeren: Hvad vil den såkaldt høje repræsentant rent faktisk gøre?
Vil han rejse over til Washington og forelægge kravet for USA?
USA har mistet sit moralske lederskab hos mange mennesker i verden i dag.
USA er ikke i stand til at lede tingene og da især ikke på det militære område.
Jeg håber, at ministeren er enig med mig i, at der er brug for en meget kraftig dansk indsats på det her område.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
I modsætning til det, hr. Peter Skaarup siger, har vi faktisk fra Enhedslistens side på et tidspunkt konkret støttet sanktioner over for selvstyremyndighederne i forbindelse med misbrug af midler.
Men jeg har aldrig nogen sinde hørt hr. Peter Skaarup være kritisk - ud over i ord - og konsekvent over for Israel, aldrig nogen sinde.
Det er kun over for palæstinenserne, så ensidigheden er helt på hr. Peter Skaarups side.
Derudover vil jeg sige til hr. Peter Skaarup, at vi simpelt hen bare er uenige i spørgsmålet om, hvorvidt job og levestandard har en betydning, forstået på den måde at man kan se igennem fingre med menneskerettighederne, fordi folk skal have et job.
Det er ikke Enhedslistens opfattelse.
Enhedslistens opfattelse er ikke, at man f.eks. i 1930'erne også lige måtte se gennem fingre med, hvad Hitler gjorde, for hvis man nu lavede sanktioner mod Hitler, kunne det jo være, at der var nogle tyske arbejdere, der blev arbejdsløse.
Vi synes, det er en fuldstændig absurd logik.
Jeg ville have mere respekt for hr. Peter Skaarup, hvis hr. Peter Skaarup kom med et forslag om, at den der dumme paragraf om, at Israel skal overholde menneskerettighederne, gled ud.
Det ville være fair, for hvorfor skal den stå der, når den alligevel ikke bliver brugt til noget?
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg tror egentlig, at vi kan blive enige om det, hr. Søren Søndergaard sagde om Burma.
Jeg tror faktisk, at Enhedslisten og Dansk Folkeparti er enige i, at der er et problem, som man har lukket øjnene for igennem årene, og det skal vi have gjort noget ved.
Med hensyn til ræsonnementet om Israel og palæstinenserne synes jeg, der mangler noget.
Vi mener ikke nødvendigvis, at det har de helt vilde, store økonomiske konsekvenser nu og her, men det kan have nogle økonomiske konsekvenser.
Det er den ene side af det.
Det vigtigste og bedste argument mod det her forslag er, at det rammer ensidigt. Der er to parter i denne konflikt, som begge gør fejl, som begge laver ting, som ingen i det danske Folketing kan sympatisere med.
Derfor er det et problem, hvis man bare vælger den ene part og siger, at nu går man ensidigt efter dem.
Det er det, jeg synes er karakteristisk for Enhedslistens optræden og i øvrigt også for SF og andre partier i Folketinget, som gentagne gange ensidigt er gået efter israelerne, men det nytter ikke ret meget, og man når ikke ret meget videre på den måde.
Der er ikke balance, man går ikke på to ben i Enhedslisten, man er etbenet.
Så kan det godt være svært at holde balancen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Nogle gange har jeg det bare sådan, at jeg ikke har noget imod, at folk ikke kender Enhedslistens politik, og heller ikke har noget imod, at folk er uvidende, men jeg forstår ikke, hvorfor de skal brillere med det.
Fru Tove Videbæk burde vide, før hun sagde det, hun sagde, at Enhedslisten ved hver eneste toldunionsaftale, Danmark har indgået med nogle af de arabiske lande, har rejst spørgsmålet om lige præcis overholdelse af menneskerettighederne, og i langt de fleste tilfælde, bl.a. når det gælder Marokko og andre, har vi stemt imod på grund af torturen.
Derfor falder hele den argumentation, som fru Tove Videbæk fører frem, til jorden.
Nej, vi har ikke nogen dobbelt standard, vi har én standard, og vi har den standard, at hvis man har en aftale og har stående, at dem, man har aftalen med, skal overholde menneskerettighederne, så skal de altså også.
Og det er fuldstændig ligegyldigt, om det er Marokko, eller det er Algeriet, eller det er Israel, eller hvem pokker det er.
Så vil jeg også bare lige bede fru Tove Videbæk om at notere, at vi selvfølgelig ikke har foreslået, at Danmark skulle gå enegang.
Det er et forslag om, hvad der skal foreslås i EU, og derfor er det helt absurd at forestille sig.
Danmark kan ikke ophæve den toldunionsaftale.
Det er et forslag om, at vi skal foreslå det i EU.
Og hvis det bliver vedtaget dér, er det jo pr. definition ikke enegang.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-19:
Det glæder mig da, at hr. Søren Søndergaard siger det, at det er en holdning, man har haft også over for de andre lande i området.
Men den holdning, vi generelt møder, er faktisk, at man ensporet og enøjet kigger på det, som eventuelt bliver overtrådt i Israel, og så farer ud med bål og brand over for Israel uden at se på, hvad der sker rundtomkring, uden at tænke over, at Israel faktisk er det eneste demokrati, der findes i Mellemøsten og i Nordafrika.
Og vedrørende det, at Danmark skulle gå enegang: Jamen det er klart, at processen ville være sådan, som hr. Søren Søndergaard siger, men med enegang tænker vi jo på, at vi som de første alene skulle melde ud, at vi ikke er enige med EU i den konsensus, der er, og at vi vil træde ud af mæglerrollen osv. osv.
Det ville være et helt, helt forkert signal at sende i den situation, vi er i nu.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Jeg kan jo ikke påtage mig noget ansvar for, hvordan fru Tove Videbæk opfatter tingene, men jeg tror, udenrigsministeren vil kunne fortælle fru Tove Videbæk i en pause, at med hensyn til spørgsmålet om at bruge EU i forbindelse med forskellige lande, der overtræder menneskerettighederne, er Israel altså ikke det eneste eksempel. Jeg tror, udenrigsministeren f.eks. har opfattet, at vi har foreslået det nogle gange i forhold til Rusland, jeg tror, udenrigsministeren har opfattet, at vi har foreslået det i forhold til Irak, jeg tror, udenrigsministeren har opfattet nogle gange, vi har foreslået det i forhold til en række arabiske lande.
Men jeg kan jo ikke gøre for, at fru Tove Videbæk ikke følger med og alligevel insisterer på at lave et frontalt angreb på et område, hvor hun ikke følger med.
Og derfor har vi i langt de fleste tilfælde i modsætning til Kristeligt Folkeparti stemt imod, fordi vi f.eks. ikke blåstempler tortur, som det finder sted i en række af de arabiske lande.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-19:
Ja, jeg vil så lige starte med at orientere om, at vi hedder Kristendemokraterne, så hvis også Enhedslisten fulgte med i det, ville det jo være dejligt.
Jeg vil så sige, at Enhedslisten åbenbart er vældig konsekvent i sine udmeldinger osv., og det kan jeg jo bare ønske Enhedslisten tillykke med.
Men jeg er ikke enig med Enhedslisten i det forslag, som er fremsat her.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Det er da klart, at EU-udenrigsministerkredsen løbende diskuterer situationen, overvejer situationen.
Jeg havde det oppe på mit møde med den kommende hollandske formand for udenrigsministrene her tirsdag morgen.
Det, vi er enige om, er, at Tyrkiet er blevet accepteret som kandidatland i 1999 - man kan ikke løbe fra en sådan beslutning - og at man i december 2002 beslutter, at når de opfylder Københavnskriterierne, kan man indlede forhandlinger, og det at indlede forhandlinger er altså ikke det samme som at afslutte forhandlinger, som jo vil tage lang tid.
Det har taget 10 år med de østeuropæiske lande, fra man startede forhandlingerne, til de kom ind, som de heldigvis er kommet den l. maj i år.
Når hr. Peter Skaarup derfor spørger om, hvornår optagelsesforhandlinger starter, kan jeg sige, at det kan jeg ikke svare på.
Jeg kan altså ikke svare på, hvornår der skal tages endelig stilling, men jeg kan godt svare på, hvornår optagelsesforhandlingerne starter.
De starter i løbet af 2005, hvis Kommissionen og Rådet er enige om det.
Den endelige beslutning skal først træffes, når optagelsesforhandlingerne er afsluttet, og når der er indstilling til alle parlamenter om at optage Tyrkiet.
I det tilfælde vil man vende tilbage til alle 25 landes parlamenter, som man jo gør ved optagelserne, men det vil altså vare mange år.
Det vil ikke være inden
optagelsesforhandlingerne.
Til den tid kan man jo så tage stilling til det.
Ole Sohn (SF), 2004-05-19:
Det er til fru Tove Videbæks ønske om, at man skal se det her som mellem ligeværdige parter, og at begge parter har et ansvar:
Mener fru Tove Videbæk ikke, at der er om ikke andet så en lillebittebitte forskel på at være besat og at være besætter?
Skal det forstås sådan, at Kristendemokraterne er imod de utallige FN-resolutioner, som har krævet, at Israel trækker sig tilbage fra besatte områder?
For mig er det helt uforståeligt, at Kristendemokraterne kan have en sådan opfattelse.
Det er helt nyt for mig, at Kristendemokraterne skulle være imod FN og FN's resolutioner med hensyn til Israel.
Men det er jo konsekvensen af det, fru Tove Videbæk siger.