runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-04-04:
Ja, selvfølgelig vil jeg sige til hr. Kim Behnke, at selvfølgelig vil vi da bruge udvalgsarbejdet positivt, men som det ser ud nu, synes vi ikke, at vi kan støtte det.
Hr. Kim Behnke sagde, at når man så ikke mere kunne leje de færger ud til unge mennesker, så sejlede man dem bare væk.
Ja, men hvad så?
Man har jo installeret en hel masse: elforsyning, vandforsyning, affaldscontainere til dagrenovation, kloakforbindelser og lign. Jamen det koster da nogle kroner.
Så vil jeg da meget hellere gå ind i en konstruktiv aftale om, at ministeren sætter sig ned med Københavns Kommune og finder ud af en eller anden løsning med nogle faste byggerier
, så når de lejligheder, der kan blive dér, ikke mere skal bruges af de unge, så er der masser af singledanskere, der gerne vil have 24 m2 at bo i.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-04-04:
Jeg vil sige, at jeg håber altså, at ministeren lytter til det, som bliver oplyst, og som også fremkom i Ekstra Bladet i dag, nemlig at der åbenbart er en decideret modvilje i Københavns Kommune mod selve ideen om at bygge ungdomsboliger.
Det synes jeg er alvorligt, især sammenholdt med det andet problem, som hr. Behnke også strejfede, og som Ekstra Bladet skrev om for nogle dage siden, nemlig at man i stedet for er dybt optaget af at bygge nogle boliger til udlandsdanskere på de bedste steder på havnen - mennesker, som ikke har tænkt sig at betale skat her i landet.
Så der er altså noget galt.
Jeg vil ikke sige »there is something rotten« - det vil jeg ikke - men jeg vil sige, at der er altså noget galt i den måde, som tingene i øjeblikket diskuteres på i Københavns Kommune.
Det håber jeg ministeren vil lytte til.
Kim Behnke (FRI), 2000-04-04:
Men skulle det ske, at Odense og Århus og Aalborg, ja for den sags skyld Esbjerg og andre glimrende steder, ikke har brug for at have disse glimrende ungdomsboliger, så har jeg hørt, at der er masser af hjemløse i dette land, som ville kunne få glæde af at bo i den færgeby.
Så jeg tror ikke, at vi nogen sinde kommer i den situation, hvor vi får problemer med at bruge den.
Kristian Jensen (V), 2000-04-04:
Det var da en interessant historisk beretning, men et meget lille svar på spørgsmålet, om det er almindelig praksis, at embedsmænd fører selvstændige forhandlinger.
Skal jeg forstå på ministerens svar, at vi fremover kan forvente, at aftaler, der er indgået med embedsmænd fra Finansministeriet, vil være politisk bindende?
Og føler finansministeren, at det er rigtigt i betragtning af den neutralitet, vi traditionelt har i Danmark over for embedsmænd, at man bruger private boliger til politiske forhandlinger?
Er det det, vi skal forvente fra Finansministeriet nu og fremover?
Mogens Lykketoft (S), 2000-04-04:
Nu er jeg jo bekendt med, at hr. Kristian Jensen vil stille det samme spørgsmål til statsministeren i morgen, men jeg skal gerne prøve at besvare det sådan, at hr. Kristian Jensen kan blive fuldstændig klar over, hvad virkeligheden er. Der har ikke været tale om, at der har været ført dybtgående politiske forhandlinger med Finansministeriets departementschef alene.
Der er forberedt nogle drøftelser, og deri er der absolut intet nyt, for det skete også under regeringer, som hr. Kristian Jensens parti har deltaget i.
Der er intet som helst nyt i dét.
Jeg kan f.eks. minde om - det er hr. Kristian Jensen sikkert for ung til at kunne erindre - at den samme departementschef af den konservative finansminister blev sat til i langt videre omfang at føre forhandlinger om et DSB-forlig med den daværende opposition.
Det er noget, den nuværende trafikminister, hr. Jacob Buksti, kan bekræfte, hvis det har hr. Kristian Jensens interesse.
Men man skal nu altså passe frygteligt på, hvis man helt har mistet sin fornemmelse for, hvordan administrationen fungerede, da ens eget parti var i regering, med at føre den slags ting frem.
Jeg skal også minde hr. Kristian Jensen om - og det vil han sikkert opleve som endnu mere nærværende - at den daværende Venstreforsvarsminister, hr. Knud Enggaard, helt og fuldt overlod til sin departementschef at færdigforhandle et forsvarsforlig.
Hvad synes hr. Kristian Jensen om dét?
Skulle vi ikke se at komme ned på jorden og holde os til det, der har været tradition og virkelighed?
Der er ikke mere at sige om det.
Kristian Jensen (V), 2000-04-04:
Det er med stor interesse og megen undren, at man i dagspressen og siden i fredags i en nys udgivet bog har kunnet læse, hvordan regeringen har benyttet sig af embedsmænd til at føre politiske forhandlinger.
Jeg tænker naturligvis på Mikkel Faurholdts skildring af, hvordan finanslovforhandlingerne i 1995 blev gennemført, og hvorledes ministeriet tilsyneladende har brugt sin departementschef til at føre selvstændige forhandlinger med oppositionspartierne.
Med den skoling, jeg har i, hvordan man har adskilt det politiske, nemlig ministeren, og det administrative og neutrale, altså embedsmændene, er det en gerning, der grænser til noget nær magtfordrejning, at man bruger departementschefen til at føre forhandlinger, så jeg vil gerne høre, om det er almindelig praksis i Finansministeriet, at embedsmænd fører selvstændige forhandlinger med oppositionspartier?
Mogens Lykketoft (S), 2000-04-04:
Jeg vil gerne sige, at det, hr. Frank Dahlgaard forsøgte med indledningen af sit spørgsmål, er en fuldstændig utilladelig manipulation og et uvederhæftigt forsøg på at konstruere en modstrid mellem det, jeg siger, og det, økonomiministeren siger.
Jeg vil bede hr. Frank Dahlgaard om en ganske bestemt ting, hvis han citerer mig, nemlig at det er efter protokollen, efter det, jeg har sagt her i Folketinget, og ikke efter sin egen udlægning af, hvad jeg siger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-04:
Jeg vil sige mange tak for finansministerens svar, og jeg opfatter det som en garanti for, at regeringen står fast på at holde kronen.
Der er jo opstået tvivl på grund af økonomiministerens letfærdige og uansvarlige udtalelser om, at et nej til euroen og en fastholden af den danske krone betyder, at vi ikke kan videreføre den faste kronekurspolitik, men det kan vi altså.
Så vil jeg til sidst spørge finansministeren, om han kan bekræfte, at for Danmarks vedkommende er det ikke sådan, at 85 pct. af vores udenrigshandel går til eurolandene, men at halvdelen, altså en lige så stor del, af vores eksport/import er med verden uden for Euroland, herunder Sverige, Norge, Storbritannien, USA og Japan.
Kristian Jensen (V), 2000-04-04:
Jamen min hørelse er fin, tak!
Jeg har også en ganske udmærket hukommelse.
Jeg har endda skrevet ned, hvad jeg har sagt, så når vi kan læse det i Folketingets forhandlinger, vil vi med det samme kunne læse, hvad der er blevet stillet af spørgsmål her. Men enten har finansministeren en dårlig hukommelse, eller også har han en selektiv hukommelse, for han ønskede i hvert tilfælde ikke at svare på de to spørgsmål, jeg stillede til sidst, nemlig om vi kan forvente, at aftaler indgået med embedsmænd fra Finansministeriet vil være politisk bindende, og om det er rigtigt af hensyn til embedsmændenes neutralitet, at private boliger bruges til politiske forhandlinger. Det kan selvfølgelig være selektivt udvalgt fra finansministerens side ikke at ønske at svare på det, men jeg vil meget gerne have mig frabedt, at min lægelige tilstand og min hørelse i særdeleshed bliver draget ind i forhandlingerne.
Mogens Lykketoft (S), 2000-04-04:
Jeg tror, baggrunden for den udtalelse fra et amerikansk kreditvurderingsinstitut, hr. Frank Dahlgaard rider med i debatten her i dag, er en stor og forståelig tiltro til den danske regerings vilje til at holde en solid kurs i den økonomiske politik.
Hvis det er det, hr. Frank Dahlgaard ønsker en bekræftelse af at vi vil fortsætte med, så er svaret: Ja, det vil vi!
Det kan jeg godt forstå at der efter de sidste 7 år er tillid til, også ude i verden.
Men det ændrer jo ikke noget ved, at hvis Danmark måtte beslutte at stå uden for euroen, eksisterer der en risiko for, at vi på et eller andet tidspunkt i fremtiden med rette eller urette bliver udsat for en spekulation mod den danske krone med samme katastrofale konsekvenser, som svenskerne måtte opleve først i 1990'erne.
Jeg siger udtrykkeligt »med rette eller med urette«, for hvis man bliver overfaldet af spekulanter, er det sådan set ret ligegyldigt, om det er retfærdigt eller ej.
Jeg kan ikke bekræfte hr. Frank Dahlgaards virkelighedsopfattelse på ret mange punkter.
Jeg mener, at den opfattelse, hr. Frank Dahlgaard har, ligger meget langt fra den virkelige virkelighed. Det med, at euroen siden sin introduktion er blevet så meget mindre værd, er jo i virkeligheden irrelevant og en lidt sludrende måde at beskrive tingene på.
Det, det handler om, når man stræber efter en fælles valuta i EU-området, er at skabe en valutastabilitet mellem lande, som afsætter 85 pct. af deres produktion til sig selv og hinanden.
At der så ved siden af vil være valutaudsving i forhold til de andre store valutaer i verden, er der intet nyt i.
Jeg kan inden for de sidste 20 år huske en dollarkurs på 5 kr. og en dollarkurs på tæt ved 13 kr., men jeg kan ikke huske, at man i den forbindelse talte om, at nu var den danske krone blevet en masse mindre værd, og derfor er det, hr. Frank Dahlgaard også præsterer i dag, at stille tingene op på en irrelevant måde.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-04:
Tak for svaret!
Det er jo klart, at der ikke kan spekuleres mod kronen, hvis man simpelt hen vælger at afskaffe den.
Så bliver det euroen, der eventuelt spekuleres mod.
Kan finansministeren bekræfte, at euroen, lige siden den startede for 15 måneder siden, er faldet i kurs og nu ligger væsentlig lavere i forhold til den amerikanske dollar, det britiske pund, den japanske yen, de skandinaviske kroner og stort set alle andre betydende valutaer i verden, og at det nu giver problemer, som også bekymrer i Euroland og i Den Europæiske Centralbank, i form af importeret inflation med al den økonomiske og sociale uro, det fører med sig? At der altså er problemer ved ikke at have styr på sin egen valuta, selv når man er med i en stor valuta, kan ministeren bekræfte dét?
Mogens Lykketoft (S), 2000-04-04:
Jeg vil kun sige til hr. Frank Dahlgaard, at jeg mener ikke, at de, der er tilhængere af dansk medlemskab af euroen, udfolder skrækscenarier.
Det kan godt være, der er enkelte, der har gjort det, men som helhed er den linje, vi har haft fra regeringens side, og den bedømmelse, vi har, at den eneste måde, hvorpå Danmark kan købe sig en hundrede procents forsikring mod at komme i den beklagelige situation at blive overfaldet af spekulanter - med lige så katastrofale resultater, som f.eks. den svenske økonomi var udsat for først i 1990'erne - er at tilslutte sig euroen.
Men det er jo ikke det samme som at sige, at hvis der skulle blive truffet en anden afgørelse end den, vi anbefaler, vil der automatisk ske noget meget alvorligt dagen efter.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-04-04:
I august måned sidste år besluttede det ansete amerikanske kreditvurderingsinstitut Moody's Investors Service at opjustere den danske stats kreditværdighed til absolut topkarakter, og man kom i meddelelsen om dette med følgende bemærkning fra Moody's Investors Service: »Selv hvis Danmark vælger at stå uden for euroen, tror vi på, at den fundamentale styrke i dansk økonomi vil garantere, at opgraderingen af den danske stats kreditværdighed kan bevares.«
På den baggrund er det nærliggende at spørge finansministeren, om han vil afvise alle de skrækscenarier, der kommer fra unionspolitikerne i retning af, at hele den danske økonomi vælter, og at kronen ikke kan holde, hvis der skulle blive et flertal for at bevare kronen og ikke skifte over til euroen.
Men det er vel ikke irrelevant at gøre opmærksom på, at et af de mest ansete amerikanske kreditvurderingsinstitutter for blot et halvt år siden opjusterede den danske stats kreditværdighed til absolut topkarakter og uden at blive spurgt om det selv føjede til, at man forventer, at karakteren kan blive deroppe, også hvis vi skulle beslutte os for at holde fast i kronen og altså sige nej til euroen.
Det er altså ikke spor problematisk, og vil finansministeren ikke på den baggrund - og det er jo virkelighedens verden - erkende, at det efter al sandsynlighed ikke vil give problemer, hvis danskerne siger ja til at fortsætte med kronen og altså nej til euroen?
Det kan give lidt midlertidigt pres på kronen, fremkaldt af enkelte ministres bagtalelse af deres egen valuta, men vi kan ellers sagtens forsvare vores egen krone og vores egen velfærd og vores egen lave arbejdsløshed.
Pernille Falcon (EL), 2000-04-04:
O.k., det var jeg ikke klar over.
Altså Dansk Folkeparti stiller forslag om, at man skal arbejde for en repatriering af de dele af den danske befolkning, der har en anden etnisk baggrund, det vil sige dem, hvis bedsteforældre eller forældre oprindelig kommer fra et andet land.
Dansk Folkeparti ønsker en yderligere opstramning i forhold til de meget stramme familiesammenføringsregler, som vi har i Danmark.
Og jeg kan da godt forstå, hvis Dansk
Folkeparti fik lidt blod på tanden; man så, at det var lykkedes at få presset en stemning igennem, hvor man tog afstand fra familiesammenføring, og man kunne se, at der var nogle borgmestre, der gik i vælten også på det felt, og det kan da godt være, det har været med til gøre, at Dansk Folkeparti har fået blod på tanden igen. Men jeg tror godt nok, at Dansk Folkeparti går for langt her.
Og jeg tror, at selv de mest bastante borgmestre på vestegnen vil tage voldsomt afstand også fra det menneskesyn, der ligger her i Dansk Folkepartis forslag.
Ja, jeg vil stoppe i denne her omgang.
Pernille Falcon (EL), 2000-04-04:
Jeg ved ikke, om Dansk Folkeparti har en generel holdning om, at mindretalsrettigheder skal ud til folkeafstemning.
Jeg ved ikke, hvem der bliver de næste, der kommer til at stå for skud.
Men jeg får en dårlig smag i munden, og det kan jeg høre at der da gudskelov også er mange fra de andre partier der får.
Altså jeg bor selv i en bydel, hvor vi, hvis jeres forslag kom igennem, skulle ud og stemme om, hvorvidt 25 pct. af dem, der bor der, overhovedet må findes som mennesker.
For vi er jo faktisk udviklet til et multikulturelt samfund eller et multietnisk samfund, som vi siger.
Og det, I sætter til debat her, er, hvorvidt at de mennesker overhovedet må findes.
Det fremgår af jeres forslag, at hvis det kommer igennem - hvad det jo ikke gør, fordi hovedparten af Folketinget her gudskelov har et grundlæggende andet menneskesyn end det menneskesyn, jeres forslag repræsenterer - men det fremgår jo faktisk, at hvis jeres forslag kommer igennem, så skal man bruge nogle aktive tilskyndelsesmekanismer for at få den del af befolkningen, som I ikke bryder jer om, og som man skal tage afstand fra i det her forslag, som I lægger op til, ud af landet.
Jeg ved ikke, hvad det er for tilskyndelsesmekanismer, I har tænkt jer at bruge i den sammenhæng, men jeg får en meget dårlig smag i munden, og jeg har da hæftet mig ved, at afstemningstidspunktet, I lægger op til, er altså 8 dage efter den traditionelle krystalnat.
Men altså der er i hvert fald nogle associationer, som nogle af os får, når man hører jeres forslag her.
Jeg synes personligt, det er dybt ulækkert. Så vil jeg sige, jeg er meget enig i de synspunkter, der har været fremme omkring det, at mindretalsrettigheder ikke skal lægges ud til en folkeafstemning, og jeg synes netop, at I i hele jeres forkvaklede forsøg på at fastholde en danskhed underminerer i den positive del af danskheden, som jeg synes vi i hvert fald har haft som kendetegn.
For os har demokrati været kendetegnet ved, hvordan man behandler sine mindretal, og her står vi over for et forslag, der lægger op til en folkeafstemning om, hvorvidt et mindretal må eksistere fremover som en del af den danske befolkning, et forslag, hvor I vil fratage det mindretal deres demokratiske rettigheder.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Jeg støtter sådan set hr. Peter Duetofts bemærkninger langt, langt ad vejen og er meget enig i, at kommunerne bør have meget større frihed til selv at tilrettelægge deres økonomi.
Det synes jeg er en flot melding, og jeg vil gerne bakke op om den.
Men så bliver jeg selvfølgelig nødt til at spørge hr. Peter Duetoft, om det ikke giver en vis risiko for, at Danmark kommer til at overtræde ØMU-konvergenskriterierne.
Vil hr. Peter Duetoft ikke give mig ret i, at hvis det er sådan, at man skal udleve det princip, som hr. Peter Duetoft her taler så varmt for, så bliver man faktisk nødt til at anbefale befolkningen at stemme nej til euroen?
Peter Duetoft (CD), 2000-04-04:
Så tager vi lige en times ØMU-debat.
Det er ikke min opfattelse, at det er noget som helst problem.
Jeg er helt overbevist om - og det er jo grundlaget for, jeg tør sige det - at der er så lidt prestige i, og der er så lidt lykke ved at sætte en kommune- eller en amtsskat op, at politikerne ikke bare vil rende rundt og gøre det for deres fornøjelses skyld.
Men i dag har man lagt så snævre rammer, at der er opgaver, de ikke kan løse, og hvor de så bruger os som en undskyldning.
Jeg vil påstå, at der ikke bliver en voldsom stigning i skatteudskrivningen, men at det bliver de steder, hvor det er nødvendigt.
Så i stedet for alle mulige fiksfakserier med salg og køb og leje, og hvad ved jeg, så vil man i en periode kunne sætte skatten op til det, der er nødvendigt.
Jeg tror ikke på, at det giver et generelt skred i og en ødelæggelse af dansk økonomi, problemer omkring ØMU'en osv. Så jeg må sige til hr. Frank Aaen, at den går ikke.
Det får mig ikke omvendt.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Det havde jeg nu heller ikke forestillet mig, men det er jo immervæk alligevel en realitet, at der i dag ligger et ansvar hos finansministeren for at sikre, at den nationaløkonomiske udvikling ikke - med finansministerens ord - løber løbsk.
Det kan vi jo godt fratage finansministeren, og det vil jeg da med glæde gøre.
Jeg tror heller ikke på, det vil føre til en stor ulykke for landet.
Men det ændrer jo ikke ved det faktum, at ved et ja til euroen flytter den finanspolitiske ansvarlighed ned til den nye nationalbank i Frankfurt.
Så bliver regningen godt nok ikke stilet til den enkelte kommune, men pålagt den danske statskasse som en bøde, for den måde, euroen fungerer på, er jo, at overtræder vi konvergenskravene ved at udvide den økonomiske aktivitet mere, end de dernede mener vi har lov til, så kommer der prompte en bøde, og den skal betales.
Derfor er der altså en modsætning mellem de fine hensigtserklæringer fra hr. Peter Duetoft om økonomisk frihed til kommunerne og så, at hr. Peter Duetoft støtter, vi skal underlægges nationalbanken nede i Frankfurt.
Peter Duetoft (CD), 2000-04-04:
Hr. Frank Aaen ved udmærket godt, at jeg aldrig nogen sinde har og heller ikke kommer til at købe den dagsorden, der siger, at et ja til ØMU'en vil ødelægge dansk socialpolitik, dansk bistandshjælp, danske overførselsindkomster og alt det andet.
Det er sniksnak, og det er en holdning, som EU-modstandere og andre godtfolk har kørt i årevis, men jeg køber ikke den dagsorden, for det er ikke rigtigt.
De blander sig ikke i, hvilket niveau vi vil have på de områder, bare vi selv skaffer pengene til det.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Det er jo ikke sniksnak.
Spørg befolkningen i Grækenland.
Spørg befolkningen i Italien.
Spørg befolkningen i andre af eurolandene.
De har været igennem skrappe nedskæringer for at skulle tilpasse sig konvergenskravene.
Det, der altså sker, og det kan hr. Peter Duetoft umuligt tale sig uden om, er, at tilslutter vi os euroen, så skal vi ikke alene formelt overholde nogle krav, vi får også en bøde, hvis ikke vi gør det. Det betyder, at hvis summen af de aktivitetsudvidelser, som kommunerne og staten i fællesskab vedtager, overskrider de krav, som den nye fællesbank stiller til os, så udløser det en bøde og dermed nedskæringer. Det kan man altså ikke bortforklare.
Det er mekanismen i euroen.
Det er sådan, det er,
og derfor kan de komme til ikke at blande sig i den enkelte lovgivning - ja, det kommer sikkert også efter Nice - men værst i øjeblikket blande sig i, hvilket niveau vi må have lov til at have via vores skatteudskrivning, via vores samlede indretning af vores velfærdssystem, hvilket niveau vi må lægge de offentlige udgifter på i Danmark.
Peter Duetoft (CD), 2000-04-04:
Undskyld, må jeg sige til hr. Frank Aaen, men det er noget sniksnak, for det, man beskæftiger sig med i euroen, er spørgsmål om gældsætning og spørgsmål om underskud.
Det er det, man beskæftiger sig med, og derfor er der ingen, der vil blande sig i, på hvilket niveau den offentlige sektors økonomi ligger i Danmark, hvis vi selv vil sørge for, at den er finansieret.
Det, vi ikke kan gøre, er at drage ud i verden og lave et meget, meget højt offentligt serviceniveau med en kæmpegæld, men hvem i alverden ville også det?
Så derfor vil jeg sige til hr. Frank Aaen: Det er ikke rigtigt, det er ikke fair, at blande niveauet for den offentlige service ind i det her.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-04-04:
Jeg vil forsøge at bevæge mig tilbage til hovedtemaet for diskussionen i dag, nemlig kommuneforhandlingerne.
Det danske velfærdssamfund er i høj grad baseret på, at det er kommunerne, der løfter opgaverne.
Det er ude i kommunerne, vores børn bliver passet, vores unge går i skole, og vores ældre bliver plejet.
For at kunne levere offentlige ydelser af en høj kvalitet ude i kommunerne er det imidlertid afgørende, at der føres en ansvarlig økonomisk politik på Christiansborg.
På den måde sikrer vi kommunerne et økonomisk råderum til at varetage de opgaver, vi gerne vil have skal løftes.
På en lang række områder har det været muligt at udvide og forbedre den offentlige service.
Det vil sige, at der er ansat ekstra arbejdskraft til at varetage opgaver inden for ældreomsorg, børnepasning og sundhedsvæsen.
Og hvad angår sundhedsvæsenet, har der været en stigning i udgifterne på 18 pct. siden 1993.
Men der er mange opgaver, der udestår, og også i de kommende år vil der være en række udfordringer til den kommmunale økonomi og den økonomiske politik generelt, og mon ikke disse udfordringer også vil være blandt emnerne for de kommende forhandlinger.
Vi ved, at det bliver sværere at rekruttere arbejdskraft til den offentlige sektor.
Mindre ungdomsårgange vil derfor sætte grænser for, hvor mange initiativer og aktiviteter, der kan iværksættes, også med hensyn til offentlige og kommunale velfærds- og plejeopgaver.
Og jeg er lige ved at sige, at det værste, der kunne ske, ville være at sætte ressourcer af til opgaver, der ikke kunne løftes på grund af personalemangel.
Derfor er vi nødt til at have den diskussion.
Vi ved, at der er en stigende efterspørgsel efter dagpasning.
Fra 1993 til 1999 er der oprettet omkring 173.000 nye pasningspladser, og alligevel er det ikke nok.
Der er stadig for mange på venteliste, hvorfor regeringen også i den seneste aftale om kommunernes økonomi har lagt særlig vægt på netop dette område.
Og vi ved, at antallet af elever i folkeskolen vil stige frem til år 2005.
Fra radikal side lægger vi umådelig stor vægt på virkeliggørelsen af det rummelige arbejdsmarked.
Det er en stor opgave, der har til formål at sikre de svagestes tilknytning til arbejdsmarkedet - en stor opgave, hvor Folketinget og kommunerne i fællesskab har et ansvar for at føre intentionerne ud i livet. Alle disse udfordringer understreger én ting, nemlig vigtigheden af, at der føres en ansvarlig økonomisk politik.
I de gældende kommuneaftaler forudses en realvækst på 1 pct. i de samlede serviceudgifter i de kommende år.
Det er værd at gentage: en realvækst på 1 pct. Nogle gange kunne man få indtryk af, at der bliver sparet kraftigt på de kommunale udgifter.
Det er altså ikke tilfældet.
For at kunne løfte alle disse opgaver, for at kunne tage disse udfordringer op,
kræves en fortsat ansvarlig økonomisk politik.
Det kræver styr på den økonomiske dagsorden, og det er netop, hvad regeringen har.
Jeg skal til sidst sige, at vi fra radikal side ikke kan støtte det forslag til vedtagelse, der ligger foran os.