Villy Søvndal (SF), 1999-11-18:
Tak til CD for at give mulighed for en principiel debat om det frivillige initiativ, det frivillige arbejde og de velgørende foreninger og virksomhedernes sociale ansvar.
I SF er vi som bekendt tilhængere af et samfund, hvor man påtager sig et fælles ansvar for mennesker, der har brug for hjælp og omsorg - gamle, syge, handicappede, arbejdsløse - i modsætning til mindre civiliserede samfund som f.eks. det engelske, der i langt højere grad overlader ansvaret til disse mennesker selv eller til privat velgørenhed.
Det er efter min mening ubestrideligt, at netop vores type af samfundsindretning giver mennesker, der ellers ville være placeret marginalt i samfundsudviklingen, større frihed, bedre livsbetingelser osv.
Jeg siger det, fordi der ofte i samfundsdebatten er en nostalgisk længsel tilbage i tiden.
Jeg tror, det til dels skyldes dårlig hukommelse, og jeg tror
ikke, de grupper, jeg lige nævnte, ville bytte livsvilkår med den foregående generation.
Det betyder modsat ikke, at alt er godt.
Det er godt, at vi har fået det bedre, men det var bedre, om vi har fået det godt, skriver digteren Villy Sørensen et sted i digtsamlingen »Hverdage«.
På en række områder er der efter vores opfattelse i dag skrammer i velfærden, dybe skrammer, som vi ikke kan være bekendt, og som sættes i relief af et samfund, hvor det store flertal oplever en stigende velstand og et liv i forhold til materielle goder som ingen tidligere generation.
Det er et udtryk for svig, netop fordi det er et politisk valg, og fordi det er velfærd.
Det bliver altid mest tydeligt hvert år op til jul, det, som socialministeren i sin nye bog kalder »den ny fattigdom«.
På trods af at statsministeren kritiserede ordvalget - det ser jo ikke så pænt ud - så er det en realitet, at vi har en type af ny fattigdom, også økonomisk fattigdom, som efterlader et problem.
De frivillige organisationer er i øvrigt de første på det her punkt.
De var de første i 1980'erne til at kritisere det, de dengang også betegnede som den ny fattigdom.
Det er i øvrigt de samme frivillige organisationer, der yder hjælp og omsorg til de mest udsatte grupper i samfundet, der udtrykker deres indignation, når det offentlige som f.eks. Københavns Kommune fraskriver sig ansvaret for de allerdårligst stillede ved at lukke en sygeafdeling eksempelvis på Sundholm.
Det er de samme frivillige, der nægter at påtage sig rollen at være det offentliges skraldespand, når det offentlige ikke fungerer godt nok.
Og også historisk har de frivillige organisationer oftest spillet den rolle at være bærere af det folkelige sociale engagement, at være spejdere med hensyn til nye sociale behov.
Derfor støtter vi varmt det frivillige sociale arbejde; vi gør det kærligt, vi gør det kritisk, fordi vi har brug for en socialpolitisk alliance mellem det offentlige sociale system og det frivillige.
Og jeg skal så runde af med at sige, at for SF er der til gengæld en verden til forskel på diskussionen om det frivillige sociale arbejde og de ideologiske diskussioner, højrefløjen i Folketinget er så optaget af, om privatisering og udlicitering.
Det har efter vores opfattelse ikke en dyt
med hinanden at gøre.
Den skelnen har CD også fat på i ordlyden af forespørgslen i dag, og det er næppe heller noget tilfælde, at netop SF og CD i synet på den nødvendige udbygning af den offentlige sektor i høj grad går hånd i hånd i de igangværende finanslovsforhandlinger.
Vi kan derfor støtte det fremsatte forslag til vedtagelse.