runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
»Hvad har den danske regering foretaget sig i forbindelse med den britiske indenrigsministers beslutning om at lade eksdiktator Pinochet rejse til Chile, og hvordan vil regeringen bidrage til at få Pinochet for retten, såfremt han rejser?«
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Det er, som om regeringen er helt enig, og man ønsker en hel masse åbenhed og sådan noget.
Men man vil bare ikke rigtig foretage sig noget konkret for det.
Og vi stiller så at sige en åben dør foran ministeren, som han bare behøver at gå igennem, men han vil ikke gå igennem.
Det er altså lidt frustrerende, det kan man altså ikke komme udenom.
Men jeg vil godt spørge: Hvordan arbejder den danske regering konkret for at få Kommissionen til at offentliggøre det her?
Og vil den danske regering eventuelt drøfte det med den tyske regering, som jeg kunne forstå har vanskeligheder.
Jeg kunne altså godt tænke mig, at der skete noget.
Og jeg har indtryk af, at ministeren nu sådan har lænet sig tilbage og ser, hvad der sker.
Og det er altså ikke så godt, når det går baglæns.
Vil den danske regering ikke godt tage de kontakter?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-01-19:
Jeg er, som jeg sagde i første omgang, aldeles enig med miljøministeren.
Det er en enig regering, der ønsker, at der skal være mulighed for at offentliggøre disse resultater, og det behøver hr. Keld Albrechtsen ikke at stille spørgsmål om her i spørgetimen for at få at vide.
Det ligger fuldstændig klart i øvrigt.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Nu går jeg ud fra, at ministeren kan bekræfte, at det er udenrigsministeren, der er minister for spørgsmål om åbenhed i EU.
Ministeren ligesom antydede, at jeg var gået til den forkerte minister.
Jeg spørger i øjeblikket den minister, der har ansvaret for spørgsmålet om åbenhed.
Så vidt så godt.
Ministeren er altså enig i, at der ikke er den åbenhed i den her sag, som der burde være.
Men så vil jeg godt spørge ministeren, når han nu ikke selv vil tage skridt til at offentliggøre rapporten - sådan har jeg forstået svaret, det beklager jeg: Hvorfor vil ministeren så ikke gå til Kommissionen og klage over, at man ikke kan få offentliggjort den her rapport?
Vil det ikke være meget passende som eksempel på, hvordan den praksis, som Kommissionen har indført, går baglæns, at den danske regering så rettede en officiel protest til Europa-Kommissionen i anledning af den her sag og sagde: Jamen det kan ikke være rigtigt, at kendsgerningerne af hensyn til et stort multinationalt selskab så skal holdes tilbage for befolkningen og for parlamenterne i medlemslandene?
Jeg synes, det ville være et godt initiativ for ministeren at tage.
Og det tyder jo på, som Ritzau har fremstillet det, at ministeren vil kunne få hele regeringen og også miljøministeren bag sig i et sådant initiativ.
Så sker der dog en lille bitte smule i sagen.
Jeg skal så komme med min afsluttende bemærkning.
Jeg tror, vi kommer til at drøfte det her lidt nærmere i den kommende tid, for dette her lovforslag vil jo komme, og det må vi så også behandle her i Folketinget.
Jeg vil godt spørge ministeren en sidste gang: Når man nu vil drøfte det med tyskerne, og hvis man kunne blive enig med tyskerne, kunne man så ikke gå til Kommissionen og sige, at det altså er forkert; det duer altså ikke, at en sådan rapport skal holdes hemmelig?
Jeg har ikke kendskab til, at der kan være nogen som helst saglig begrundelse for, at den rapport skulle være fortrolig.
Det går jeg også ud fra at ministeren er enig med mig i.
Ole Sohn (SF), 2000-01-20:
Ja, det er jeg meget opmærksom på, jeg deltog faktisk selv i høringen.
Men når jeg nævner her, at jeg synes, vi skulle tage spørgsmålet op i Arbejdsmarkedsudvalget, er det, fordi jeg synes, der er for lidt genhør med de konklusioner og de bemærkninger, som ikke mindst den tidligere ombudsmand Lars Nordskov Nielsen og den juridiske professor Gorm Toftegaard Nielsen kom med.
Nogle af deres holdninger til sanktionssystemet som sådan kan jeg ikke genkende i lovforslaget, men det er selvfølgelig også, fordi regeringen har valgt at sige, at den justerer det gældende system.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt, i og med at det var meget få medlemmer af Arbejdsmarkedsudvalget - jeg tror faktisk kun, det var hr. Poul Erik Dyrlund og mig - der var med til høringen.
Det kunne være meget givtigt, ikke mindst for Venstre og Det Konservative Folkepartis medlemmer af Arbejdsmarkedsudvalget, at høre, hvordan strafferetseksperter ser på sanktionssystemet, også fordi de gjorde nogle sammenligninger med det øvrige civile straffesystem, hvor Venstre og De Konservative har en helt anden opfattelse.
Derfor tror jeg, det ville være pædagogisk gavnligt, at vi fik en sådan lille minihøring i Arbejdsmarkedsudvalget.
Anders Samuelsen (RV), 2000-01-20:
Dette forslag lægger op til en række ændringer af arbejdsløshedsforsikringsloven og er bl.a. blevet til på baggrund af de anbefalinger, som et udvalg under Landsarbejdsrådet har foreslået.
For det første foreslås det, at sanktionsreglerne over for medlemmer, der uberettiget har modtaget dagpenge, lempes.
Fra radikal side mener vi, at det er væsentligt, at der fortsat findes sanktioner i forsikringssystemet, men samtidig anerkender vi, at de nuværende regler i nogle tilfælde rammer uforholdsmæssigt hårdt.
Derfor er vi positive over for de lempelser, der lægges op til med dette forslag.
For det andet foreslås det, at der indføres regler om forrentning af efterbetalings- og tilbagebetalingsbeløb.
Det anser vi også for et yderst rimeligt og fornuftigt forslag, som vi gerne støtter.
For det tredje lægges der op til justeringer af reglerne for tilbagebetaling og inddrivelse.
Bl.a. foreslås det, at forudbetalte feriedagpenge, der er modtaget berettiget, skal tilbagebetales, hvis betingelserne for udbetaling senere bortfalder.
er positiv over for.
For det fjerde foreslås det, at reglerne om standsning af udbetaling af dagpenge under konflikt harmoniseres, så de bliver ens for alle a-kasser.
Også dette forslag kan vi støtte.
Endelig foreslås det, at der indføres en dispensationsmulighed for medlemmer, der kan miste retten til efterløn, hvis de er sygemeldte, når de fylder 60 år.
Det er et ganske rimeligt forslag, som vi naturligvis også støtter fra Det Radikale Venstres side.
Så alt i alt kan jeg meddele, at Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Susanne Clemensen (CD), 2000-01-20:
Men når det er sagt, kan vi også godt huske sagen om Fisker-Kaj og alle de forskellige ulemper, den sag gav anledning til, og vi synes sådan set, at det er ganske fornuftigt, at der bliver en mere rimelig, fornuftig sammenhæng mellem forseelsen og sanktionen. Vi hæfter os naturligvis ved, at som hovedregel bortfalder muligheden for svigsslettelse som sanktion og erstattes af effektiv karantæne, men at der altså ikke vil blive tale om svigsslettelse for medlemmer, som begår et nyt svigagtigt forhold mindre end 5 år efter en tidligere sanktion for svig.
Vi hæfter os også ved, at forslaget er fremsat på baggrund af arbejdet i et udvalg under Landsarbejdsrådets arbejdsudvalg om modernisering af sanktionsreglerne.
Derfor kan vi som udgangspunkt støtte det her lovforslag.
har modtaget med urette
Der fremgår det af lovforslaget, at de renteindtægter, som Arbejdsministeriet regner med at få ind, vil stige fra 1 mio. kr. i år 2000 til 5 mio. i 2001 og 9 mio. i 2002 for at stige til 12 mio. kr. i år 2003.
Så kan man jo filosofere lidt over, om det er, fordi man regner med, at a-kasserne i fremtiden vil udbetale flere penge med urette, eller om man regner med, at a-kasserne vil gøre en større indsats for at indkræve de penge, som de er kommet til at udbetale, og som medlemmer altså har modtaget med urette.
Eller der kunne måske være en helt anden eller tredje begrundelse, som jeg ikke har fantasi til at forestille mig.
Men arbejdsministeren kunne måske redegøre for, hvori den merindtægt, den stigning består.
Men vi støtter som sagt lovforslaget.
Mogens Andreasen (DF), 2000-01-20:
Der er efter min opfattelse ikke noget kontroversielt i det foreliggende forslag om ændring af sanktionsmulighederne over for de ledige medlemmer af en a-kasse, der uagtsomt eller overlagt forsøger eller forsætligt begår bedrageri over for a-kassen.
Jeg har bemærket, at de ændringer, der er i forslaget, er nogle lempelser.
Man kan sige, at det måske ikke er rigtigt at gøre det, men jeg tror nok, det vil være rigtigt at gøre det under den forudsætning, at man har sikkerhed for, at der ikke sker en stigning i antallet af bedragerier.
Jeg bemærkede mig, at den socialdemokratiske ordfører var lidt usikker over for forhøjelsen fra 530 timer i karantæne til 962 timer, men den usikkerhed får vi vel afklaret under udvalgsbehandlingen.
Som jeg sagde før, er der i dette forslag tale om reguleringer og lempelser i forhold til den gældende lov på området, og jeg har en usikkerhed om nødvendigheden af de foreslåede ændringer.
Dansk Folkeparti vil ikke her ved førstebehandlingen være afvisende over for forslaget, men jeg synes, der mangler dokumentation for baggrunden for at ændre den gældende lov i det omfang, der her er tale om.
Jeg har derfor stillet arbejdsministeren spørgsmål til skriftlig besvarelse om nogle konkrete forhold vedrørende antallet af sager om bedrageri over for a-kasser, der har medført sanktioner.
Måske kan arbejdsministeren allerede her fra talerstolen løfte sløret og besvare mine spørgsmål om antallet af uagtsomme bedragerier, antallet af overlagte bedragerier og antallet af bedragerier, der er politianmeldt, samt hvilke sanktioner det har medført. Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at arbejdsmarkedets parter har deltaget i forhandlingerne i Landsarbejdsrådets arbejdsudvalg sammen med Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen, og forhandlingerne har dannet grundlag for dette forslag.
Men der foreligger ingen statistik over antallet af sager om svig over for a-kasser.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-01-20:
Jeg er meget enig med hr. Knud Erik Kirkegaard i betragtningerne med hensyn til overenskomstforhandlingerne, nemlig at man skal træde meget varsomt med hensyn til at lave aktiviteter her i huset umiddelbart forud for og under overenskomstforhandlingerne og i særdeleshed, når der er tale om aktiviteter, der kunne have en direkte indflydelse eller afsmitning på forhandlingernes resultat.
Jeg har imidlertid meget, meget svært ved at forestille mig, at den tekniske ændring, der er tale om her, skulle have nogen som helst indflydelse på det, der foregår ved overenskomstbordet, og derfor vil jeg godt spørge hr. Knud Erik Kirkegaard: Hvori består den udtidige indblanding?
Jeg er lige så overrasket over hr. Knud Erik Kirkegaards svar, hvis der da i det hele taget var tale om et svar, eller om der bare var tale om en gang snakken uden om.
Jeg er meget rystet over, at hr. Knud Erik Kirkegaard ikke har mere tiltro til forhandlernes seriøsitet ved forhandlingsbordet, end at de skulle sidde og spekulere i, hvilke afdelinger der nu kan blive ramt af en eventuel kommende konflikt, som jo, så længe man sidder ved forhandlingsbordet, dog ligger et stykke ude i fremtiden.
Jeg er dybt rystet over, at tilliden til forhandlerne ikke er større hos hr. Knud Erik Kirkegaard.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-01-20:
Det er meget, meget klogt af hr. Knud Erik Kirkegaard, for jeg er sikker på, at svaret vil komme til at blæse i vinden.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-01-20:
Jeg kunne konstatere, at hr. Poul Erik Dyrlund var så rystet, at han var lige ved at falde ned af talerstolen, og jeg vil ikke udsætte hr. Poul Erik Dyrlund for en tilsvarende risiko ved at fortsætte debatten.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-20:
Da jeg gik ned i salen til behandlingen af det her forslag, havde jeg egentlig ikke forestillet mig, at der var politik i det; jeg troede, at det var harmløst.
Men det begyndte jo allerede at blive spændende, dengang Socialdemokratiets ordfører stod og satte spørgsmålstegn ved regeringens forslag. Så begynder man jo sådan lidt at spidse ører.
Jeg er da i øvrigt ikke utilbøjelig til at tro, at der er et problem i det, den socialdemokratiske ordfører nævner, og det må jo være noget, man i partiet har fundet ud af, efter at man har udformet forslaget, eller hvordan det nu hænger sammen; det ved jeg ikke.
Men bortset fra det så blev jeg faktisk overrasket over, at der var politik og sprængstof i det her.
Jeg må indrømme, at jeg har den tillid til Socialdemokratiet og regeringen, at det, man laver her, er rimeligt.
Jeg mener ikke, at regeringen går ind for plat og svindel.
Jeg mener også, den går ind for, at folk skal behandles ordentligt, og så har jeg egentlig ment, at den balance, som man havde fundet her, var rimelig, så jeg havde egentlig ikke forestillet mig, at jeg skulle gå yderligere ind i det.
Jeg synes i hvert fald, at svigsslettelse er en ganske alvorlig sag.
Næsten uanset hvad baggrunden for den er, så havner folk jo i hvert fald som et socialt problem, hvis de bliver udsat for svigsslettelse.
Og det er da ikke blevet mindre alvorligt af, at der nu er noget, der hedder efterløn, som man så også mister retten til.
Så jeg synes, det er rimeligt nok, at man finder en anden måde at ordne det på, eller at man først bruger svigsslettelse som en yderligere eller som en senere sanktionsmulighed.
De fire andre punkter i lovforslaget har jeg heller ikke nogen særlige problemer med.
Jeg undrer mig faktisk over, at man skal have så højt et minimumsbeløb for renter ved efterbetaling som 552 kr.
Det er ikke så svært at regne renter, synes jeg, at man behøver at komme så højt op i takst, før man skal beregne renter, både når der er tale om efterbetaling og tilbagebetaling.
Punkt 3 og 4 har jeg ikke problemer med, og den dér med sygdom hen over 60-års-dagen, som skulle kunne give anledning til, at man mister muligheden for at gå over til efterløn, er selvfølgelig urimelig.
Man skal ikke straffe syge mennesker, og jeg mener jo i øvrigt, at efterløn er en social ydelse, så den skal man ikke frakende på den måde dér.
Så vi har ikke særlige problemer med dette lovforslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-01-20:
Selvfølgelig er der da en sammenhæng, når man ændrer reglerne for, hvornår man stopper udbetalingen fra a-kassen til de medlemmer, som ellers modtager ydelse under en konflikt.
Man ændrer disse vilkår ganske radikalt, bl.a. ved at opgørelsen ikke foregår på afdelingsniveau, og at det ikke skulle være et indgreb i de vilkår, der er gældende for overenskomstforhandlinger, har jeg overhovedet ingen forståelse for, at nogen ikke kan have forståelse for.
Men det er der nok ikke noget at gøre ved.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-01-20:
Spørgsmålet om en eventuel høring osv., som hr. Ole Sohn har rejst, kan vi jo under alle omstændigheder tage op til en drøftelse i Arbejdsmarkedsudvalget.
Men jeg vil da godt benytte lejligheden til at gøre hr. Ole Sohn opmærksom på, at i forbindelse med den rapport, der blev afgivet af det partsudvalg, der har arbejdet med tingene, var der jo en stor høring ovre i Ingeniørforeningen, hvor de juridiske eksperter netop kom med deres betragtninger om systemet, og der foreligger rent faktisk et referat af den høring.
Nu vil jeg godt opfordre hr. Ole M. Nielsen til at spidse ører og så sige, at hr. Ole M. Nielsen behøver ikke at spidse ører i anledning af min lille annoncering af et emne, som jeg vil interessere mig en lille smule for under udvalgsarbejdet.
I øvrigt, hvis det så var sådan, at hr. Ole M. Nielsen måske i sin fortid havde spidset ører, så ville hr. Ole M. Nielsen også have oplevet, at det ikke er usædvanligt, at en ordfører fra regeringspartiet står på talerstolen og siger, at der er et eller andet specielt emneområde i lovforslaget, som han vil interessere sig for.
Det er slet ikke usædvanligt.
Så hr. Ole M. Nielsen behøver ikke ryste på hånden af den grund.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-01-20:
Det er lidt svært at finde ud af hr. Fransgaard, for i det ene øjeblik er der tale om nogle småtterier, og i det andet øjeblik så er det nu nok måske meget godt alt sammen alligevel.
Det må dog være en lempelse, som er værd at hæfte sig ved, og som jeg håber ud fra en positiv synsvinkel vil give genlyd uden for Christiansborgs tykke mure.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-01-20:
Jeg ved ikke, om jeg brugte udtrykket småtterier, men det er også lige meget.
Jeg sagde: Selvfølgelig er der tale om nogle lempelser, det er helt klart.
Det sagde jeg også.
Men jeg er ked af, hvis signalet kommer ud sådan, at der generelt er tale om lempelser på hele det her område.
Lige bestemt så har vi nemlig også tænkt på de mennesker, som er på arbejde hver dag, og de mennesker, som betaler enhver sit, og de mennesker, som overholder reglerne.
Og jeg er overbevist om, at det er langt den største del.
Men selvfølgelig er der tale om lempelser.
Kim Andersen (V), 2000-01-20:
På Venstres vegne skal jeg kvittere for fremsættelsen af lovforslag nr. 153, lov om ændring af lov om offentlige arkiver m.v.
Vi er enige i, at der er behov for en revision af området, og vi skal gerne medvirke til en implementering af EU-direktivet.
Vi har været med i udarbejdelsen af arkivloven i 1992, og Venstre var også med ved revisionen af samme lov i 1997.
Men når alt det positive, der kan lægges og skal lægges i det, er sagt, så vil jeg også gerne sige, at vi undrer os.
L 153 er en genfremsættelse.
Nu er personoplysningsloven så genfremsat med nogle ændringer, og den var til første behandling her i Tinget i går.
Det er ændringer, som meget vel kan betyde, at det lovforslag får en lettere gang på jorden end de tidligere gange, det har været fremsat.
Ikke desto mindre undrer det os altså, at vi skal til at førstebehandle spørgsmålet om arkivlovens registerbestemmelser, før vi ved, om tredje gang er lykkens gang.
principielle problemstillinger
Der er ikke skyggen af besvarelser herpå til Folketingets Kulturudvalg, endskønt det er væsentlige, statslige institutioner, myndigheder og styrelser, der har rejst helt konkrete og principielle indvendinger mod det fremsendte lovforslag, som de har haft til høring.
Det undrer os, og vi kan bebude, at når der åbnes for spørgsmål, vil vi tage dette notat fra ministeriet fra en ende af og bede om, at man besvarer de spørgsmål, man selv har gengivet fra de berørte høringsparter.
Herunder vil jeg gerne bebude spørgsmål om betalingen.
Det er kommet med i lovforslaget, at man vil kunne opkræve betaling fra statslige myndigheder, der arkiverer på papirbasis, for at give et incitament til at anvende elektronisk arkivering.
Nu skal vi jo passe på, at vi ikke bruger arkivloven til at føre IT-politik med, som et ministerium tidligere har indvendt. Vi skal også passe på, at vi ikke pålægger andre myndigheder unødige omkostninger og skaber unødigt bureaukrati for os selv.
Endelig skal vi passe på, at vi ikke gør os selv historieløse i den periode, der måtte gå fra betalingssystemets indførelse og til IT-implementeringen er fuldt gennemført.
Det ville være en beklagelig følge af at få en måske såre beskeden egenbetaling ind på at arkivere på papir, hvilket i øvrigt er lovpligtigt.
Vi erkender et behov for denne revision, og vi tilsiger
en velvillig behandling.
Men det må få en langsom gang, for personoplysningsloven skal først på plads, og vi undrer os altså såre over den valgte procedure.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-01-20:
Som vi nævnte allerede første gang, lovforslaget blev fremsat, finder vi det fra konservativ side naturligt, at loven på trods af den seneste revision i 1997 skal revideres igen.
Vi lever jo i et dynamisk samfund, hvor specielt den teknologiske udvikling gør, at der løbende er behov for at drøfte offentlighedens adgang til statens arkiver.
Vi har et fromt håb om, at det nu lykkes at få lavet en ajourført arkivlov, som selvfølgelig parallelt skal følge de drøftelser, der foregår i registerlovdrøftelserne og personregisterlovdrøftelserne.
Men der er to væsentlige ting, vi skal tage hensyn til under revision af loven.
For det første hensynet til åbenhed i forvaltningen, som jo er væsentlig i et demokratisk samfund som vores, og for det andet hensynet til beskyttelse af personhenførbare oplysninger.
Det kan være to modsatrettede oplysninger og hensyn.
Balancegangen kan da også være svær, men man skal hele tiden have for øje, at det skal lykkes at finde en fornuftig balance mellem de to hensyn, og det synes vi, når vi læser det igennem, at man har fundet i arkivloven. Det fremgår af lovforslaget, at der overvejende er tale om en tilpasning til personoplysningsloven.
Det følger vi også tæt gennem vores ordfører på området, men fra konservativ side mener vi også, at det er vigtigt at holde sig for øje, at vi her har at gøre med borgernes retssikkerhed.
Der skal etableret nogle helt klare retningslinjer, og generelt mener vi, at den enkelte borger selv skal bestemme, om personlige data skal opbevares på længere sigt.
Konkret vil vi foreslå følgende: For det første: Såfremt en person ønsker, at personlige data i et elektronisk register skal slettes, skal disse data ikke kunne overføres til Rigsarkivet.
For det andet: Medmindre en person skriftligt giver tilladelse til, at egne lægelige data skal overføres til Rigsarkivet, skal sådanne data tilintetgøres.
Sidst, men ikke mindst, mener vi, at ægtefæller og livsarvinger skal have råderet over afdødes data og således skal kunne kræve afdødes data enten udleveret, destrueret, henlagt i Rigsarkivet eller ikke henlagt i Rigsarkivet.
Det er vigtigt at holde sig for øje, at personlige data tilhører det enkelte individ og ikke staten.
Derfor er det af stor betydning, at enhver borger har mulighed for at tilkendegive, om personlige data skal opbevares eller ej.
Afslutningsvis er vi altså som udgangspunkt positive over for lovforslaget, men vi mener, der er behov for et grundigt og konstruktivt udvalgsarbejde, hvor borgernes retssikkerhed er tungen på vægtskålen.
Ole Sohn (SF), 2000-01-20:
Med lovforslaget her sker der en sidestilling mellem papirarkivalier og elektroniske arkivalier.
Tidligere har det været sådan, at bevaring af arkivalier, der er omfattet af lov om offentlige myndigheders register, som hovedregel krævede et samtykke fra Registertilsynet.
Efter de nye regler vil de blive omfattet af de almindelige regler for aflevering, bevaring og kassation af offentlige arkivalier.
Til gengæld skal et nyt Datatilsyn inddrages ved fastsættelsen af generelle regler om offentlige arkivers behandling af personoplysninger, herunder også vedrørende tilgængelighed til og vilkår for brugen af personoplysninger.
Derfor er det utrolig vigtigt at vide, hvordan det kommende Datatilsyn sammensættes og organiseres.
Det er et spørgsmål, om ministeren er i stand til at sige noget om det i dag.
Det forlanger jeg ikke, men det ville være rart at få løftet sløret for det snarest, for dette Datatilsyn kan nemlig, som det fremgår af bemærkningerne, afgøre konkrete spørgsmål, som hidtil har været afgjort af ministerier eller af rigsarkivaren.
Selv ministeren skal nu til at spørge Datatilsynet, hvis ministeren skal udarbejde regler om private arkiver, og man kan stille sig selv spørgsmålet, hvad rigsarkivarens opgave bliver fremover, når hans indflydelse nu tilsvarende nedprioriteres.
Et andet element, som også giver anledning til bekymring, mener jeg er væsentligt at nævne her under førstebehandlingen af loven.
Disse bemærkninger kan tolkes som en indskrænkning af arkivlovens bestemmelser, hvori der står, at arkivenheder, der er afleveret til statens arkiver, som hovedregel er tilgængelige for enhver, når de er 30 år gamle.
Hvad er årsagen til, at man har foretaget den indskrænkning?
Det er det ene.
Sidst foreslog jeg, at man brugte den mellemliggende periode til at tage fat på det spørgsmål, som jeg også finder ret væsentligt, nemlig at få nogle kortere tilgængelighedsfrister.
Så kunne ventetiden have været udnyttet konstruktivt.
Det er ikke sket, men det kommer så forhåbentlig til at ske i forbindelse med den kommende revision.
Derfor vil jeg i lighed med Venstres ordfører sige, at som det ligger nu, vil vi gerne give det en velvillig behandling, men vi har en lang række kritiske spørgsmål til de enkelte elementer i lovforslaget, ligesom vi også vil afvente den endelige behandling af loven om personoplysninger, før vi tilkendegiver vores støtte hertil.