runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Jensby (V), 2001-10-10:
Ministeren nævnte før, at man skulle passe på med at have nerverne uden på tøjet eller noget i den retning.
Det, befolkningen i hvert fald i dag bliver vidne til,
er, at man har en justitsminister, der end ikke vil oplyse dem om, hvorvidt ministeriet har kendt eksistensen af sådan nogle terrorister, der her er tale om.
Det er det eneste, spørgsmålet går på, og så vil justitsministeren klare sig igennem ved at sige, at det kan Kontroludvalget få at vide.
Det har befolkningen da krav på at vide.
Når landets statsminister bryster sig to gange i fjernsynet over, at »mit« PET kan forsikre, at der ikke er terrorister, så har befolkningen da krav på at få det at vide, hvis justitsministeren ved noget om det her.
For ellers er den forsikring, statsministeren giver om sit PET, som det jo i øvrigt ikke er, men landets, jo ingen forsikring, og så har befolkningen da krav på at høre det.
Derfor spørger jeg igen: Hvad er forskellen mellem irakeren og de øvrige nævnte otte personer i artiklen?
Jens Hald Madsen (V), 2001-10-10:
Altså en ganske almindelig asylansøger, som kommer og fortæller: Jeg har været med til at slå en masse mennesker ihjel.
Jeg har tortureret en masse mennesker.
Og det har åbenbart ikke interesse for Politiets Efterretningstjeneste.
Ikke så meget som piccoloen i Justitsministeriet får noget at vide. Der er ingen, der ved noget, for det er en ganske almindelig asylansøger.
For så længe ansøgeren ikke slår ihjel her i Danmark, er der jo ikke noget sikkerhedsproblem. Er det virkelig den måde, Justitsministeriet og justitsministeren, som har ansvaret, administrerer asylansøgere på?
Man ved overhovedet ikke noget.
Man ved slet, slet ikke noget om det, selv om en person kommer her til Danmark og erkender de her ting.
Det får Justitsministeriet overhovedet ingen orientering om.
Peter Skaarup (DF), 2001-10-10:
Efter at have hørt det sidste indlæg fra justitsministeren må jeg indrømme, at så står det mig lidt uklart, om ministeren mener, at der er begået nogle fejl i denne her sag, altså om det var en fejl, at ministeren og omverdenen ikke fik besked dengang, eller om ministeren mener, at det sådan set var i orden.
Det indtryk står faktisk tilbage, synes jeg ud fra det, jeg hørte ministeren sige, at det blev forsvaret hundrede procent.
Der var ikke nogen trusselsvurdering og dermed basta.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-10-10:
Ministeren siger, at vi forsøger at tegne et billede af, at ministeren har administreret området dårligt.
Det er ikke korrekt.
Det har vi slet ikke belæg for.
Vi prøver at finde ud af, hvordan ministeren har administreret det.
Så må vi jo bagefter tage stilling til, om det er en god eller en dårlig administration.
Men vi står altså med det problem, at ministeren end ikke vil oplyse os om, hvordan ministeren administrerer det.
Jeg ved ikke præcis, hvem det er, der har nerverne uden på tøjet.
Det er i hvert fald ikke herovre, det gør sig gældende.
Der er intet sensitivt forbundet med at give os en oplysning om, hvorvidt ministeriet har haft kendskab til de her sager.
Det er despekt for Folketinget at sige, at man kan udtale sig om den ene sag, fordi det har offentlighedens interesse, men de otte andre sager, som har Folketingets interesse, kan man ikke udtale sig om.
Kristian Jensen (V), 2001-10-10:
Det er glædeligt, at ministeren nu begynder at ane formålet
med spørgsmålene.
Jeg synes, det var rimelig klart.
Formålet har været at få klarlagt: Hvorledes er det, at arbejdsgangen har været?
Hvorledes har sagens gang været?
Og hvornår er ministeriet blevet gjort bekendt med de øvrige personer fra Politikens artikel?
Jeg synes, det er utroligt, at vi ikke kan få at vide, hvad forskellen er på den irakiske hærchef og de andre otte, som ministeren overhovedet ikke vil svare på, eller - når der nu reelt ikke er nogen forskel - at få ministeren til bare at svare på de enkle spørgsmål: Er ministeriet blevet orienteret?
Hvornår er det blevet bekendt med det?
Og i hvilken form?
Det bør være tre enkle spørgsmål, som ministeren sagtens kan svare på, også selv om de ikke står direkte afskrevet i Folketingets dagsorden for i dag.
Det er et spørgsmål om, hvorvidt de her otte personer har været af væsentlig betydning.
For ministeren har selv sagt, at hvis de skulle have vist sig at være af væsentlig betydning, skulle ministeriet have været orienteret.
Og otte terrorister i Danmark mener jeg bør være af væsentlig betydning.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-10-10:
Der har jo på det seneste og også under Folketingets åbningsdebat været fokus på tilstedeværelsen af udlændinge i Danmark, som er under mistanke for at have begået ganske alvorlige forbrydelser.
Debatten under åbningsdebatten koncentrerede sig i høj grad om den irakiske hærchef, men hvis man læser Politiken den 2. oktober 2001, kan man jo se, at den irakiske hærchef får følge af en række andre personer, som, uden at jeg i sagens natur kan bedømme substansen af de oplysninger, der gives i avisen, er under mistanke for eller ligefrem selv har tilkendegivet, at de har et voldsomt synderegister, uden at det har været undersøgt, hvorvidt der er grundlag for retsforfølgelse.
Jeg tror, det er en oplysning, som chokerer mange danskere, det chokerer i hvert fald mig, at vi igennem en årrække har haft mennesker gående på dansk jord, som øjensynlig har så voldsomt et synderegister, uden at man har taget skridt til at undersøge, om der er basis for retsforfølgelse.
Det er selvfølgelig på den baggrund, jeg ønsker svar fra ministeren på, om ministeren eller ministeriet er blevet gjort bekendt med tilstedeværelsen af disse personer.
Søren Søndergaard (EL), 2001-10-10:
Jeg vil godt takke ministeren for svaret på spørgsmålet om, hvornår ministeren blev informeret om, at PET havde ligget inde med oplysninger om den irakiske general.
Men nu nævnte ministeren selv i forbindelse med den irakiske general offentligheden og offentlighedens behov for at blive informeret, og derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvornår gav justitsministeren offentligheden oplysninger om, at PET havde været vidende om, at den irakiske general havde opholdt sig i Danmark i mere end 2 år?
Hvornår gav ministeren offentligheden den oplysning om, at PET havde ligget inde med den viden?
Svend Aage Jensby (V), 2001-10-10:
»Vil ministeren oplyse, om Justitsministeriet i tiden fra den 6. august 1999 til den 30. september 2001 blev informeret om den »irakiske hærchefs« tilstedeværelse i Danmark?«
Frank Jensen (S), 2001-10-10:
Jo, hr. Løkke Rasmussen.
For det første siger det sig selv, at det at gå igennem 9 personers sagsbehandling her i Folketinget i forhold til Efterretningstjenesten og i forhold til ministeriet ikke en holdbar måde at gøre det på.
Der er ingen grund til, at Folketinget skulle nedsætte et særligt udvalg, der også kan håndtere sensitive oplysninger, hvis det er sådan, at det parti, der endda har formandsposten i Kontroludvalget, afkræver ministerredegørelser her i Folketingssalen.
Jeg vil altså som sagt gerne forelægge alle disse oplysninger: Hvornår vidste PET noget om disse personers tilstedeværelse, og hvornår blev ministeriet i givet fald orienteret?
Dem vil jeg naturligvis forelægge for
Kontroludvalget
Hermed sluttede spørgsmålet.
Man aner jo, hvad formålet er med denne spørgetid.
Det er jo ikke et ønske om at få sager belyst, det er jo et spørgsmål om at skabe en kaotisk stemning.
Jeg vil sige det sådan som besvarelse, at reglerne i forhold til de konkrete spørgsmål, der er rejst, er overholdt.
Men - som svar til hr. Skaarup - man kan jo godt se sager i et andet lys i dag, end man gjorde for ganske få år siden.
Ja, som mange har sagt, så blev verden forandret den 11. september, og jeg er helt enig i, at proceduren skal laves om, sådan at når man har en person, der gives oplysninger om enten til politiet eller til udlændingemyndighederne, er det rigtigst, at den ansvarlige minister bliver orienteret om det.
Er det oplysninger, der kommer til PET, så er det rigtigt, at PET ud fra et væsentlighedskriterium orienterer justitsministeren om det.
På samme vis vil jeg tro, at det vil gøre sig gældende hos Forsvarets Efterretningstjeneste i forhold til information af deres minister.
Jeg har i hvert fald tilkendegivet for mit eget vedkommende, at nu er reglerne lavet om.
Vi har handlet resolut.
Det er jo også det, som den her sag viser, at det er vigtigt at kunne være beredvillig; at man, når pressen har fået fremskaffet oplysninger, så er i stand til at kunne besvare, være behjælpelig over for offentligheden og for pressen.
Det er det, den her sag er et lærestykke i.
Det har vi forandret, og det har vi taget konsekvensen af.
Så er vi i gang med en hel række andre mere lovgivningsmæssige overvejelser i forhold til lovgivningen på udlændingeområdet i administrationen mellem Udlændingestyrelse og udlændingemyndigheder og over til Politiets Efterretningstjeneste.
Det vil vi vende tilbage til Folketinget med, når vi fremlægger vores samlede pakke til bekæmpelse af terrorisme og terrorbekæmpelse i det hele taget fra regeringens side - forventelig i slutningen af november måned.
Det rejser en række spørgsmål, og det vil jeg gerne kunne være meget afklaret på, også når vi lægger vores lovgivning frem for Folketinget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-10-10:
Jamen jeg bliver altså nødt til lige at holde fast her.
Jeg kan ikke forstå, jeg kan ikke acceptere,
at det skulle være en sensitiv oplysning at fortælle detaljeret omkring papirgangene, for så vidt angår den irakiske general - det var jo en metier, ministeren selv indlod sig på under åbningsdebatten den anden dag.
Når det ikke er sensitivt, skulle det så være sensitivt at svare på et spørgsmål om, hvorvidt ministeriet er blevet orienteret om de andre sager?
Jeg spørger, på hvilken måde man er orienteret.
Og jeg spørger, hvornår man er orienteret.
Det kan ikke være sådan, at alle disse tre spørgsmål - om, hvornår og på hvilken måde - skulle være sensitive.
Skulle det være sensitivt at svare på det helt jordnære spørgsmål, om ministeren har haft en viden, om ministeriet har haft en viden omkring de her konkrete sager, før artiklen blev optrykt i Politiken.
Svend Aage Jensby (V), 2001-10-10:
Justitsminister, nu må vi altså have nogle facts på bordet og ikke denne her udenomssnak.
I denne artikelserie, som Politiken har lavet, beskriver man, hvordan en iransk mand har fortalt, hvordan han har torteret fanger med spark og slag.
En anden, en kurder, har skudt to af seks politifolk, en statsløs palæstinenser har skudt en far og en søn med pistolskud i forbindelse med et attak mod 18 mennesker.
Hvis disse mennesker er i landet, er de så ikke en trussel for den indre sikkerhed?
Det er da i hvert fald til at svare på.
Frank Jensen (S), 2001-10-10:
Som alle jo kan se af dagens dagsorden for Folketinget, er der rejst en række spørgsmål til mig, og mange af de svar, som medlemmerne nu vil have, kommer i besvarelsen af de næste spørgsmål.
Nu vil hovedspørgeren til spørgsmålet, der er rejst her som spørgsmål 5,
gerne have svar på, hvornår jeg fik kendskab til tilstedeværelsen af den tidligere irakiske stabschef her i Danmark, og jeg har jo sagt allerede under åbningsdebatten i Folketinget her i torsdags, at det fik jeg først kendskab til søndag, da jeg modtog en udgave af dagbladet Politiken udgivet i søndags, på den pågældende søndag.
Det er så også et svar til hr. Søren Søndergaard.
Jeg har som sagt først selv personligt fået kendskab til den irakiske hærchefs tilstedeværelse i Danmark, da jeg læste den udgave af dagbladet Politiken, hvoraf det fremgik, og som sagt var PET bekendt med det allerede fra den 5. juli 1999. Men spørgsmål, der knytter sig til den irakiske hærchefs tilstedeværelse i Danmark, vender jeg tilbage til i besvarelsen af det næste spørgsmål på dagsordenen, der jo er stillet af hr. Svend Aage Jensby.
For så vidt angår hr. Svend Aage Jensbys spørgsmål, som spørger mere bredt til ikke blot syv, men så vidt jeg kan tælle, er der ni personer gengivet i artiklen fra Politiken
den 2. oktober
Som sagt: en nærmere gennemgang af de enkelte personers forhold, knyttende sig til aktiviteter, de har begået, inden de kom til Danmark, PET's involvering i de konkrete forhold og Justitsministeriets viden herom vil være af en sådan karakter, at det bedste ville være, at de spørgsmål besvares i kontroludvalget.
Sådan må det være.
Vi taler altså om vitale spørgsmål, der også knytter sig til statens sikkerhed.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-10-10:
Jeg må sige, at svaret overrasker mig såre.
Nu er der jo i den omtalte artikel i Politiken nævnt syv personsager.
Jeg skal ikke gå ind i dem alle, men en af de sager, der er nævnt, er jo netop sagen om den irakiske general, hvor jeg måtte forstå, at ministeren i Folketingets åbningsdebat udtalte sig rimelig detaljeret omkring den sag og i øvrigt også til dagspressen har udtalt sig om, hvorvidt ministeren er orienteret eller ikke orienteret.
Derfor overrasker det mig meget, at det nu skal pakkes ind i disse formuleringer med »såfremt« og »af sensitiv karakter«.
Det må være muligt for ministeren, hvis vi nu snører spørgsmålet ind til den ene af de syv her, nemlig den irakiske general, at oplyse her i Folketingssalen, hvorvidt ministeriet eller ministeren er blevet orienteret om den pågældende sag.
Jamen jeg har fulgt instruksen.
Det kunne jo være et udmærket springbræt til så også at spørge om den instruks, der gælder i forhold til Politiets Efterretningstjeneste.
Ministeren oplyste jo under svaret på det foregående spørgsmål, at der gælder en orienteringsforpligtelse for chefen for Politiets Efterretningstjeneste.
Den hviler på en instruks fra ministeren, og på den baggrund må det altså være relevant at spørge, om ministeren ikke har udstedt en instruks, der betyder, at ministeren og ministeriet underrettes, hvis man i Politiets Efterretningstjeneste får viden om, at der opholder sig personer på dansk territorium, som er under mistanke for at have begået terrorhandlinger og krigsforbrydelser.
Det spørgsmål må ministeren kunne forholde sig til.
Søren Søndergaard (EL), 2001-10-10:
Jeg spurgte sådan set ikke om, hvornår justitsministeren blev bekendt med sagen om den irakiske general, for det var selvfølgelig, da Politiken udkom den pågældende søndag.
Jeg spurgte sådan set heller ikke om, hvornår PET blev bekendt med sagen om den irakiske general, for det er rigtigt blevet oplyst: engang i juli 1999.
Det, jeg prøvede at spørge om og godt vil gentage, er: Præcis hvornår blev justitsministeren informeret om, at PET havde ligget inde med oplysninger om den irakiske general siden 1999?
Kristian Jensen (V), 2001-10-10:
Ministeren svarer jo godt, bare ikke på det, der bliver spurgt om.
Derfor skal jeg prøve at gentage nogle af de ting, der er blevet taget fat i.
Ministeren sagde for et øjeblik siden, at PET jævnlig holder kontaktmøder, hvor alle forhold af væsentlig betydning bliver orienteret videre til ministeriet.
Er det ministerens opfattelse, at det, at der her i landet opholder sig en irakisk hærchef med tusindvis af menneskeliv på samvittigheden, er uvæsentligt?
Når ministeriet ikke har fået noget at vide om det, og når PET skal oplyse om alt af væsentlig betydning, er det så virkelig ministerens opfattelse, at den her oplysning er uvæsentlig?
Peter Skaarup (DF), 2001-10-10:
Jeg vil godt sige til justitsministeren, at det her ikke er noget uvigtigt spørgsmål.
Det er jo meget vigtigt for rigets sikkerhed og også for folketingsmedlemmernes tiltro til systemet, at vi kan være helt sikre på, at det her ikke gentager sig.
Derfor er det vigtigt at finde ud af, hvad der egentlig er sket i sagen, og det er derfor, at jeg også vil stille spørgsmål nu her.
Jeg vil godt spørge: Ministeren siger, at PET fik oplysninger om, at den pågældende person var her i landet, i 1999.
Hvem er det hos PET, der får den viden i 1999, at pågældende er her?
Hvilket niveau taler vi om?
Jeg vil også godt spørge ministeren: Mener ministeren ikke, det er et svigt, at der går så lang tid, fra 1999 og frem til nu, før ministeren selv får kendskab til det, og også at der eventuelt nu skal rejses en sag?
Og er det ikke et tegn på, at der er et sikkerhedsproblem, når vi nu kan se, at politiet er hos den pågældende person...?
Søren Søndergaard (EL), 2001-10-10:
Ja, og i forlængelse af det kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, og det er heller ikke noget, der er noget som helst hemmeligt i, præcis hvornår ministeren blev informeret om, at PET havde ligget inde med oplysninger om den irakiske general siden 5. juli 1999.
Hvornår præcis blev ministeren informeret om det?
Svend Aage Jensby (V), 2001-10-10:
Det, vi spørger om, er, hvornår Justitsministeriet er underrettet, hvordan og på hvilken måde, om de personer, Politiken beskriver.
Det er tre dygtige journalister, som utvivlsomt er i besiddelse af bilag, der viser det her, men som ikke navngiver de her personer.
Har den danske befolkning ikke krav på at få at vide, om Justitsministeriet, ministeriet som sådan, yngste embedsmand eller minister, er blevet orienteret om sådan en flok forbrydere og terrorister i landet?
Det er kun det, vi spørger om.
Vi spørger ikke om navne.
Når landets statsminister kan tale om, at »mit PET har har orienteret mig om, at der ikke er terrorister«, så må befolkningen da have at vide, om ministeriet har fået besked om denne her flok grove, grove forbrydere, der har krænket de mest elementære menneskerettigheder, af PET.
Det er kun det, vi spørger om.
De har jo fået asyl.
En har fået asyl i 1993, en i 1996, en i 1999.
Det har befolkningen krav på at få at vide.
Frank Jensen (S), 2001-10-10:
Ja, jeg tror, at formanden måske vil have forståelse for, at det kan være svært at nå inden for forretningensordenens rammer at besvare de spørgsmål, der blev stillet, når der er fem-seks spørgere.
Men først til hr. Løkke Rasmussen:
Den er nu til rådighed for alle.
Man kan se den instruks, der er givet 1996 til efterretningstjenesten.
Den er sendt til Folketinget, og offentligheden kan også få adgang til den via Internettet gennem de spørgsmål, der besvares af ministre til Folketinget.
Altså en besvarelse, der er oversendt i 1998, dateret den 6. maj og underskrevet af mig selv.
Så til spørgsmålet om instruksen.
Det er rigtigt, at det fremgår af instruksen, at Efterretningstjenestens chef skal orientere og også orientere om vigtige enkeltsager, og her er det meget vigtigt at holde fast i vigtige enkeltsager, der har betydning for landets sikkerhed.
For landets sikkerhed.
Og når Efterretningstjenesten foretager en vurdering af en persons tilstedeværelse her i landet, så er det altså, om personen udgør en trussel for landets sikkerhed.
Hvis personen ikke gør det følger også, at så er der ikke i instruksen en forpligtelse til at orientere ministeren.
Når det drejer sig om den sag, som jo mange spørgere har stillet spørgsmål om - og vi vender tilbage til den, jeg lover, vi vender tilbage til den og også de mere detaljerede oplysninger, der knytter sig til den irakiske hærchef - så kan jeg allerede nu afsløre i de besvarelser, der kommer
herefter, at Efterretningstjenestens vurdering var, at den pågældende tidligere irakiske stabschef ikke udgjorde nogen sikkerhedsrisiko ved sin tilstedeværelse i Danmark.
Han udgør heller ikke nogen sikkerhedsrisiko i forhold til andre lande ved sin tilstedeværelse her i landet, og der var heller ikke et sikkerhedsmæssigt problem for ham selv i forhold til personer her i landet, der måske ville kunne efterstræbe hans liv.
Han var asylant, han var en asylansøger, der ligesom mange andre irakere også søgte asyl i den pågældende periode.
Ja, hr. Søren Søndergaard, hvis jeg må, formand?
Jens Hald Madsen (V), 2001-10-10:
Justitsministeren siger, at det drejer sig om spørgsmålet om at definere, hvad der er landets sikkerhedsinteresse.
Man kan jo sige, at sådan som sikkerheden nu er blevet indskærpet i Danmark netop på grund af terrorister, og at man netop har arbejdet for at få ratificeret den internationale straffedomstol, hvor Danmark forpligter sig til at holde øje med terrorister, forbrydere, krigsforbrydere, så er det da besynderligt, at justitsministeren ikke ved noget som helst om, at der går krigsforbrydere, potentielle terrorister, rundt i vores land ud fra devisen, at hvis ikke de sprænger en bombe herhjemme, hvis ikke de gør noget herhjemme, så har vi ikke noget problem.
Så kan de operere frit ved at bo i Danmark og så operere udenlands.
Er det virkelig den måde, proceduren har været på i Justitsministeriet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2001-10-10:
Ja, nu tilkommer det jo ikke mig at blande mig i, hvordan spørgetiden afvikles, men jeg ser mig selv som en hovedspørger, der har stillet nogle spørgsmål, så jeg håber i hvert fald, den vil blive tilrettelagt på en sådan måde, at jeg kan få svar på mine spørgsmål.
Jeg har stillet et meget præcist spørgsmål om, hvorvidt ministeren vil oplyse, om og på hvilken måde og hvornår ministeriet er blevet gjort bekendt med tilstedeværelsen af de i artiklen omtalte personer.
Det har jeg ikke fået svar på endnu.
Jeg har fået nogle afvigende svar om, at såfremt man havde været orienteret, så ville det være af en sådan sensitiv karakter.
Det kan jeg ikke anerkende.
Jeg spørger ikke ind til detaljen af de her sager, jeg spørger alene for at få bekræftet, om der er sket en orientering, ja eller nej.
Og det forekommer tankevækkende, at så snart vi snakker om den irakiske general, hvor alle detaljer har været fremme i pressen, så kan man godt besvare de spørgsmål meget præcist med datoangivelser. Så må man altså tilsvarende på det her generelle niveau også kunne svare på spørgsmålene, for så vidt angår de øvrige personer, der er nævnt i denne artikel, og som er under mistanke for - nogle har selv indrømmet det - at have begået bestialske forbrydelser.
Peter Skaarup (DF), 2001-10-10:
Jamen jeg vil også gentage mit spørgsmål for at give justitsministeren lejlighed til at svare på det.
Det kan måske være svært inden for de tidsgrænser, men altså spørgsmålet går på: Hvem var det hos PET, der fik besked i sin tid?
Og er det holdbart, at der går en så lang periode, uden at der tages tilløb til, at omverdenen får besked på det? Så vil jeg også godt spørge: Justitsministeren siger, det ikke var vurderingen, at der var en sikkerhedsrisiko, men det, jeg så ikke forstår, er, hvorfor den pågældende irakiske hærchef så i øjeblikket er i en situation, hvor politiet er hos ham, hvor han skal afhøres, hvor der efter det billede, vi i hvert fald har fra medierne, er et sikkerhedsproblem.
Der er politi hos ham, der er mange politifolk hos ham.
Hvorfor ser justitsministeren ikke på, at der er demonstrationer mod den pågældende person fra kurdere her i landet, der med god grund stiller sig fuldstændig undrende over for, hvorfor Danmark kan huse en mand, som har begået den slags krigsforbrydelser?