Mariann Fischer Boel (V), 2000-10-24:
Jeg vidste egentlig ikke rigtig, om jeg skulle le eller græde, da jeg læste skatteministerens forslag til beskatning ved aflønning af medarbejdere på de dér områder: aktier, tegningsretter og aktiekøberetter.
Nu er det jo sådan, at skatteministeren fremsatte et forslag inden sommerferien, og allerede på det tidspunkt havde vi fra Venstres side nogle indvendinger mod dele af forslaget, bl.a. den meget tunge og meget uhensigtsmæssige model, hvor VækstFonden jo spiller en meget fremtrædende rolle.
På en eller anden måde minder det forslag mig om tidligere tiders fondssocialisme, og det er i hvert fald en retning, som Venstre tager fuldstændig afstand fra.
Jeg synes også, at der er et problem i forslaget med den model, hvor virksomheder, der har unoterede aktier, kan komme i en situation, hvor de har meget vanskeligt ved at tilbagekøbe deres aktier indenfor 8-års-perioden.
Det vil for mig at se være en voldsom hindring, at man skal ud at handle
en lignende aktieportefølje af samme størrelse for at få prissat aktien, så man har svært ved at komme ud af den bindingsperiode.
Hvis virksomhederne ikke er likvide, så kan de blive nødt til at anvende VækstFond-modellen, men det er min opfattelse, at der vil være en generel utilbøjelighed til at vælge den model, og jeg tror, at for de fleste virksomheder vil det være i yderste nød, at de bruger den mulighed. Det er så også klart, at det ikke fremmer incitamentet, at virksomhederne ikke kan trække beløbet fra i deres regnskab, altså det beløb eller den aktie, som de må deponere i VækstFonden. Men grunden til mit mismod er jo overvejende rettet mod to nye elementer i forslaget, og det er egentlig dem, jeg vil bruge min tid på, og jeg undrer mig sådan set lidt over, at den socialdemokratiske ordfører ikke trækker de to områder frem. Det nye element i forslaget i forhold til det, vi havde på tapetet inden sommerferien, er jo, at de såkaldte warrants, der tildeles medarbejdere, fremover skal beskattes på samme måde, som man beskatter optioner.
Og det synes jeg er en væsentlig stramning i forhold til det forslag, som vi havde
på bordet i forsommeren.
Så er der fraflytterskatten, som hr. Jens Peter Vernersen også var inde på.
Jeg synes, at tanken om, at man ikke skal kunne smutte med nogle optioner eller nogle aktier, som man ikke har betalt skatten af, umiddelbart kan synes sympatisk, men jeg ser faktisk nogle problemer for nogle danskere, som måtte rejse til udlandet, selv om der er lavet sådan en henstandsordning, hvilket jeg selvfølgelig er opmærksom på.
Men hvad nu med udlændinge, der kommer til Danmark?
Hvordan vil de i givet fald blive behandlet, hvis de nu er blevet skattepligtige - altså efter 6 måneder i Danmark - og hvis de så har nogle optioner i lommen, når de rejser ind i landet, og så efter et par år vælger at rejse hjem igen?
Jeg er faktisk meget i tvivl om, hvordan den skattemæssige situation vil være for dem, men der har skatteministeren jo nok en forklaring.
Jeg håber da også, at skatteministeren vil være lydhør over for nogle rationelle argumenter i denne her sag.
Det er jo ikke altid tilfældet, men vi kan jo håbe, at det kan lade sig gøre her, for der er ikke nogen tvivl om, at der kan kommet et voldsomt pres for en international harmonisering på dette her område.
Der er heller ikke nogen tvivl om, at nøglepersonerne i den nye økonomi i større og større omfang vil ønske denne her særlige aflønningsform, også fordi de får et andet tilhørsforhold til den virksomhed, de arbejder i.
Nu er det sådan, at alle taler om den nye økonomi.
Jamen altså helt inde i regeringens rækker taler man også om den nye økonomi, men jeg synes, at skatteministeren med dette her forslag står med begge ben solidt plantet midt i den gamle økonomi.