Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-04-30:
Bekæmpelse af ledigheden for mennesker med en høj uddannelse er højt prioriteret af regeringen.
Det er afgørende, at mennesker, der har brugt tid og kræfter på at gennemføre en uddannelse, har mulighed for at anvende deres kvalifikationer, og der er ingen tvivl om, at samfundet og virksomhederne har brug for de højtuddannedes viden og kompetencer.
Det kan bl.a. ses på stigningen i antallet af akademikerjob i de sidste mange år.
Akademikere står generelt stærkt i forhold til en udvikling, hvor der stilles krav til medarbejderes viden, teknologiske specialisering, omstillingsevne til nye arbejdsprocesser og fleksibilitet i forhold til nye organisationsformer.
Flere indikatorer tyder endvidere på, at opsvinget er på vej, så der er grund til optimisme med hensyn til, at de mange ledige akademikere kan komme i job.
F.eks. er den seneste forbrugertillidsindikator på det højeste niveau i 6 år, og forventningerne i serviceerhvervene og byggeriet er stigende.
Regeringens prioritering af bekæmpelse af ledigheden for akademikere har udmøntet sig i en lang række initiativer.
I juni 2003 en handlingsplan mod akademikerledighed sammen med videnskabsministeren og AC med 10 initiativer, hvor der især blev sat fokus på at skabe flere job med løntilskud i private virksomheder og inddragelse af andre aktører i beskæftigelsesindsatsen over for akademikere samtidig med en oprustning af den tværregionale indsats i AF-regionerne.
I februar 2004 er der lanceret
en forstærket indsats under overskriften »Viden er vejen til jobvækst« med seks nye initiativer mod akademikerledighed.
Der er bl.a. afsat 70 ekstra ph.d.-stillinger, der skal give vækst og beskæftigelse.
Statslige arbejdspladser skal tilbyde ledige akademikere ansættelse med løntilskud, der skal fungere som springbræt til job i det private.
Der er en styrket indsats hos andre aktører.
Akademikere med mod på ansættelse i det private erhvervsliv skal kunne få et introkursus til det nye jobområde.
Der er en landsdækkende kampagne, som skal medvirke til at få akademikere ansat i små og mellemstore virksomheder.
Der er kampagne for, at iværksættere ansætter ledige akademikere med løntilskud.
Et af de helt centrale elementer i bekæmpelse af akademikerledigheden er inddragelse af andre aktører.
På landsplan er der for nylig indgået rammeaftaler med 19 nye leverandører, som har mulighed for at gennemføre en tværregional beskæftigelsesindsats, som særlig tackler de problemer, som de forskellige grupper af ledige akademikere har.
Leverandørerne har metodefrihed, da det er resultaterne, der tæller.
Derfor aflønnes leverandørerne i forhold til, hvor mange af de ledige de kan få i job.
Ud over de særlige initiativer er det vigtigt at huske
den basale løbende beskæftigelsesindsats i AF-regionerne
Det betyder, at en nyuddannet akademiker meget hurtigt kan komme i gang med at få en individuel støtte til jobsøgning hos AF eller en anden aktør eller, hvis det er nødvendigt, få et job med løntilskud i en privat virksomhed.
Endvidere forventes det, at også ledige akademikere vil få gavn af regeringens nye kampagne, der skal skaffe 4.000 ekstra løntilskudspladser i hele landet i løbet af 10 uger.
Kampagnen er et led i regeringens forårspakke, der skal bidrage til, at flere ledige kommer i arbejde.
Regeringen er enig med forslagsstillerne i, at akademikerledigheden udgør et problem, som kræver handling. Vi er også enige i, at vejen ud af ledigheden går via en øget efterspørgsel især i de små og mellemstore virksomheder.
Bl.a. derfor tager regeringens særlige initiativer mod akademikerledighed udgangspunkt i virksomhedernes behov for udvikling og viden.
Regeringen er ikke enig i, at der er behov for en særlig ordning eller et nyt redskab.
Allerede sidste år ved behandlingen af beslutningsforslag nr. B 144 den 13. maj tog vi afstand fra forslaget med henvisning til, at der med »Flere i arbejde«-reformen er gennemført en forenkling af beskæftigelsesindsatsen.
Akademikere bliver ansat med løntilskud i private virksomheder, som på den måde får mulighed for at prøve en akademiker af, inden man træffer beslutning om fastansættelse.
F.eks. har en mindre virksomhed på Skiveegnen, der designer ure og telefoner m.v., ansat en ingeniør med løntilskud i en stilling som designer.
Og en mindre, relativt nystartet virksomhed i Århus ansatte en kvindelig humanist, som var uddannet i kommunikation og spansk, med løntilskud.
Hun er nu fastansat som personaleansvarlig.
Begge eksempler viser, at akademikere kommer ind på utraditionelle ansættelsesområder via løntilskud.
Ansættelsen med løntilskud kan kobles sammen med et introkursus, som klæder den ledige på til at kunne komme ud i virksomheden, og der er også mulighed for at starte med et kortvarigt praktikforløb, inden der skrives ansættelsesbrev.
Der er desværre nok mange virksomheder, der ikke er klar over de muligheder, der eksisterer.
Bl.a. derfor har regeringen iværksat de initiativer, jeg har været inde på.
Ikke særinitiativer, ikke særordninger, men særlige initiativer, der betyder, at vi sætter ekstra kræfter ind på at bekæmpe akademikerledigheden inden for de eksisterende fleksible rammer.
Det er i øvrigt lidt svært at forstå, at forslagsstillerne ønsker en særordning, hvor ledige akademikere får mulighed for at få et større økonomisk tilskud end andre ledige med ud til virksomheden.
Endelig har jeg forstået på evalueringen af den gamle isbryderordning, at løntilskuddets størrelse ikke var afgørende for virksomhederne - langt vigtigere var de lediges kvalifikationer.
Hvis vi spørger de små og mellemstore virksomheder i Danmark, om der er behov for nye støtteordninger, tør jeg godt forudsige svaret. Vi skal holde fast i den forenkling af redskaberne, som et flertal i Folketinget stod bag ved gennemførelsen af »Flere i arbejde«, inklusive Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, men vi skal også helt klart ud at have fat i virksomhederne og fortælle dem om de muligheder, der rent faktisk findes. Regeringen indstiller derfor det fremsatte beslutningsforslag til forkastelse.