Klaus Hækkerup (S), 2004-10-27:
»Vil ministeren sikre, at Ægtefællepensionsudvalget afgiver betænkning inden udgangen af indeværende år, og at der fremsættes lovforslag i januar 2005 med henblik på gennemførelse inden udløbet af folketingssamlingen 2004-05?
« Skriftlig begrundelse
Ved skilsmisse skal ægtefællers kapital- og ratepensioner altid deles, medens tjenestemandspensionen samt ordninger i pensionskasser ikke skal deles.
Den daværende regering nedsatte i januar 1998 det såkaldte ægtefællepensionsudvalg til at belyse problemstillingen.
Ægtefællepensionsudvalget har nu siddet i over 6 år, og justitsminister Lene Espersen tilkendegav i april 2004, at arbejdet forventedes færdiggjort inden årets udgang.
I besvarelsen af spørgsmål nr. S 96 har familie- og forbrugerministeren nu oplyst, at Ægtefællepensionsudvalget først kan afgive betænkning inden sommerferien 2005.
Spørgsmålet om deling af ægtefællepensioner er fortsat aktuelt og berører dagligt ægtefæller, der er under skilsmisse.
Det er ikke rimeligt at trække en lovgivningsmæssig afgørelse på området yderligere.
Også denne sag drejer sig om en utrolig langsommelighed i centralforvaltningen.
Denne her slår dog Miljøministeriet med ganske mange længder, vil jeg sige.
Det drejer sig om, at der, når ægtefæller bliver skilt, foretages en deling af kapital- og ratepensioner, mens der ikke foretages en deling af tjenestemandspensioner og ordninger i pensionskasser.
Det er en problemstilling, som førte til, at den daværende regering i 1998 nedsatte et særligt udvalg, det såkaldte Ægtefællepensionsudvalg, der skulle belyse problemstillingen.
Udvalget har nu siddet i knap 6 år, og tidligere har justitsministeren, hvorunder det her tidligere hørte, tilkendegivet, at vi ville få en afklaring inden udgangen af indeværende år.
Da jeg så spørger familie- og forbrugerministeren, får jeg nu at vide, at Ægtefællepensionsudvalget først kan afgive betænkning inden sommerferien 2005.
Vi taler om 6½ år.
Det synes jeg knap nok er tilfredsstillende, og derfor vil jeg gerne bede ministeren redegøre for, om Ægtefællepensionsudvalget ikke efter pålæg fra ministeren kan afgive betænkning inden udgangen af indeværende år, sådan at vi kan få gennemført de lovgivningsmæssige konsekvenser inden sommerferien 2005.
Det synes jeg vi skylder de mange mennesker, der er berørt af det her.
Det er 40 personer pr. dag, 40 familier pr. dag – søgnedag og søndag – der er berørt af denne her problemstilling.
Vi skylder de borgere at finde en løsning.
Før som nu er det uheldigt, hvis retsstillingen på dette område kan opleves som urimelig eller give anledning til tvivl.
Det kan opleves som urimeligt, hvis den ene ægtefælle har en kapitalpensionsordning, der skal inddrages i delingen mellem ægtefællerne, og den anden ægtefælle har en pension, der ifølge praksis kan udtages forlods og altså ikke skal deles mellem ægtefællerne.
Udvalgets arbejde omfatter derfor vanskelige problemstillinger, der kræver meget grundige overvejelser.
Udvalgets meget brede sammensætning kvalificerer arbejdet, men den nødvendiggør altså også forhandling undervejs.
Det har her i eftersommeren været nødvendigt med forhandlinger internt i udvalget for at forsøge at nå til enighed på en række centrale punkter, som har betydning for udvalgets videre arbejde.
Samtidig har udvalgets arbejde været vanskeliggjort af et formandsskifte, og senest har ressortomlægningen medført ændring i udvalgets sekretariat.
Jeg er selvfølgelig helt enig med spørgeren i, at spørgsmålet om deling af pensioner dagligt berører mange borgere, der skal skilles, og at det derfor er vigtigt, at retstilstanden bliver afklaret.
Selv om udvalgets betænkning har ladet vente på sig, så er det dog fortsat yderst vigtigt, at der foretages en grundig og kvalificeret vurdering af området, og som tidligere oplyst forventes udvalgets arbejde altså først afsluttet inden sommeren 2005.
Tak for besvarelsen.
Jeg synes, jeg hører mange af de sædvanlige søforklaringer på, at tingene tager tid.
Der har været formandsskifte, der har været en ressortomlægning, som har medført et nyt sekretariat, og der har været forhandlinger undervejs internt i udvalget.
Forhandlinger undervejs internt i udvalget?
Der er vel drøftelser internt i alle udvalg.
Højesteret har fået forelagt en sag til principiel godkendelse.
Højesteret har nægtet at tage stilling under henvisning til, at det her udvalg sidder.
Vi kan altså ikke få en retslig afgørelse, vi kan ikke få et udvalg, der gør sig færdig i en ruf, hvis man ellers kan kalde 6 år for en ruf.
Det er helt utilfredsstillende.
Der er 40 skilsmisser i døgnet, hverdag som helligdag.
Der er 80 personer, der hver eneste dag er berørt af det her.
Jeg synes, at ministeren skylder de mange mennesker at stramme op på udvalgsarbejdet, sige til udvalgsformanden, at nu må de blive færdige, de må intensivere arbejdet, og de bør afgive deres redegørelse eller betænkning, eller hvad de skal konkludere i, inden udgangen af indeværende år.
Mit spørgsmål til ministeren er: Vil ministeren sikre det?
Jeg ved jo selvfølgelig ikke, hvad der har ligget til grund, inden jeg overtog udvalget som mit ressort, men jeg kan sige, at jeg har prioriteret det meget højt.
Som en af de første handlinger havde jeg et møde med formanden for udvalget, der så redegjorde for, at der var en række svære problemstillinger, men hvor min indstilling var, at jeg mente, at man godt kunne løse de ting.
Jeg gav så formanden det opdrag at prøve at forene parterne – det er det arbejde, der nu er i gang – for jeg synes altså også, at Folketinget er bedst tjent med, at der kommer en samlet indstilling fra udvalget, for ellers kunne det næsten være ligegyldigt, at der har siddet en masse dygtige mennesker og arbejdet med det her.
Det er vigtigt for mig, at der kommer en indstilling, vi kan bruge til noget.
Tak til ministeren, også tak, fordi ministeren har taget en drøftelse med formanden for udvalget og derved medvirket til at lægge pres på udvalget og udvalgsformanden, så vi dog kan få en rimelig hurtig afgørelse.
Men jeg forstår ikke helt ministerens argumentation om at forene parterne.
Jeg kan også godt fornemme, at det her kan være en problemstilling, der kan indeholde ganske alvorlige overvejelser, men det er vel udvalgets opgave at redegøre for de løsningsmuligheder, der er.
Det er vel udvalgets opgave at belyse de problemer, der kan opstå, hvis man vil vælge den ene løsning, den anden løsning eller den tredje løsning.
Det er så regeringen, der skal fremsætte et lovforslag, og Folketinget, der skal træffe beslutning på baggrund af udvalgets betænkning.
Jeg synes, at det, at man ønsker at forene parterne for på den måde at få dem til at fremlægge en eller anden samlet indstilling, lugter lidt af en søforklaring på, at det her tager tid.
I det her Folketing er vi jo vant til at tage stilling til masser af synspunkter, behandle alternative forslag og vælge imellem dem, så jeg vil godt høre, om ministeren vil sikre, at vi, uanset om parterne kan forenes eller ej, får rykket betænkningsafgivelsen frem.
Jeg ville selvfølgelig meget gerne.
Hvis det her var så nemt, så kunne den socialdemokratisk ledede regering jo allerede i 1998 have truffet en afgørelse og fremlagt et forslag, men der var jo også dengang en erkendelse af, at problemstillingen er utrolig teknisk og juridisk svær at have med at gøre.
Derfor har vi altså brug
for som Folketing at få nogle gode råd, som vi kan støtte os til, inden vi skal foretage lovgivningsarbejdet.
Jeg synes altså, at vi skal give dem en chance for at få det gjort færdigt.
Nu er fristen sat til, at det skal være inden sommeren i denne samling, og jeg kan altså ikke love, at der bliver her inden nytår.
Jeg vil stadig gerne tilbage til spørgsmålet om at fremme udvalgets arbejde mest muligt med henblik på, at vi kan få en afklaring.
Jeg er selvfølgelig enig med ministeren i, at det er en kompliceret og måske også noget indviklet problemstilling.
Det var vel også derfor, at den daværende socialdemokratisk ledede regering nedsatte et udvalg, der skulle belyse den.
Men jeg tror ikke, at nogen på det tidspunkt havde forestillet sig, at den belysning skulle tage over 6 år.
Jeg kan sige, at justitsministeren, hvorunder det her tidligere hørte, jo heller ikke havde forestillet sig, at det skulle vare over 6 år.
Hun svarede nemlig på et spørgsmål, at hun forventede, at der kunne gives en redegørelse fra udvalget inden udgangen af indeværende år.
Det var en besvarelse, som justitsministeren gav i foråret.
Hvad har egentlig forrykket situationen fra foråret til nu?
Hvad er det, der gør, at det er nødvendigt at skyde det et halvt år?
Det er det, jeg har svært ved at forstå.
Det er også det, jeg har arbejdet for, i og med jeg har taget et møde med udvalgets formand, hvor jeg bad hende om det, for nu vil vi altså godt se en afslutning af det her arbejde.
Men i og med at der er fremlagt en model for, hvordan det her kunne se ud, er der kommet en fornyet debat i udvalget, hvor der er rejst en række nye problemstillinger, som skal behandles, og det er så årsagen til, at det trækker ud.
Derudover er der, som jeg nævnte i min første besvarelse, altså i mellemtiden kommet en ny formand for udvalget, hvilket selvfølgelig også har ført til, at der har været en ny person, som skulle ind i det og fortsætte det oprindelige arbejde.
Men vi er helt enige i, at den her problemstilling skal løses, sådan at man ikke sidder ved retten og ikke ved, hvad man skal gøre i de situationer, hvor der skal deles en pension eller en forsikring.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Forslaget sattes til forhandling.
Endnu en gang tak til ministeren.
Skal jeg forstå svaret sådan, at der er en afklaring inden afslutningen af indeværende folketingssamling, altså folketingssamlingen 200405?