runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Jeg var tidligere oppe og stillede ministeren et spørgsmål, som jeg ikke fik svar på, i forhold til noget, han er blevet citeret for.
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører, om han er enig med ministeren i, at »Idrætspolitisk Idéprogram har støttet en række luftige projekter uden nogen langsigtet forankring«.
Er Venstres ordfører enig i det synspunkt?
Og det andet: Ideen bag Idrætspolitisk Idéprogram var bl.a. at gøre noget for de ca. 50 pct. af befolkningen, som ikke motionerer og ikke dyrker idræt, bl.a. mange ældre og flygtninge og indvandrere, men også for de 20 pct., der motionerer uden for organisationerne.
Hvor skal de nu gå hen?
Idrætsorganisationerne har i hvert fald ikke gjort meget i forhold til dem.
Danmarks Idræts-Forbund var lige ved at fyre
to konsulenter for flygtninge og indvandrere.
Tror Venstres ordfører kun, at de vil tage sig af den opgave, eller er der noget konkret?
Leif Mikkelsen (V), 2002-04-11:
Dette forslag er jo et genoplivningsforsøg fra oppositionens side, kan man sige.
Vi skulle måske nok lige hæfte os en smule ved historien.
Ønsket fra den tidligere regerings side var jo at flytte midler fra det frivillige foreningsarbejde til en statslig idrætspulje.
Den plante har aldrig groet i Venstres have, skal jeg hilse og sige.
Derfor var Venstre selvfølgelig med på at signalere, at med en ny regering ville der også blive stop for den tænkning, der lå bag.
Vi vil i stedet for gerne udtrykke tillid til, at en udvikling altså kan finde sted i den skov af frivillige foreninger, vi har i Danmark, som har fat i så stor en del af den danske befolkning, og som har så stor betydning for, at vore børn og unge passerer et område, hvor de lærer demokrati, fællesskab, kultur, socialt arbejde osv.
Det er dér, udviklingen skal være.
Denne regering ønsker at gå i dialog med de frivillige foreninger om, at man altså dér også skal være opmærksom på, at det giver en særlig forpligtelse, når vi baserer udviklingen på de frivillige organisationer og på frivilligt arbejde, nemlig at de også skal afsøge grænseområder, at breddeidræt, folkelig idræt, skal arbejde med grænseområder, nå nye målgrupper, arbejde bredere end et spørgsmål om et resultatfikseret idrætsarbejde.
Derfor ønsker vi ikke den situation, som idéprogrammet sådan set satte os i, at foreningslivet kunne sidde med korslagte arme og lade et statsligt idéprogram udfolde sig på området og stå for udviklingen.
Så jeg vil gerne sige, at Venstre har tillid til, at den udvikling kan finde sted i de frivillige organisationer.
Derfor har det heller ikke undret os, at de samme organisationer heller ikke har støttet tanken om et sådant statsligt idéprogram, uanset at der på de enkelte projekter
bestemt kan være godt at sige om det, og at der er sket fornuftige ting
Men der er ikke sket noget som helst i kølvandet på det idéprogram, som ikke kan ske i det etablerede foreningsliv - intet overhovedet.
Så der ligger altså her et signal om en særlig udfordring til det frivillige foreningsarbejde, til idrættens organisationer om, at vi markerer et politisk synspunkt, at vi har tillid til jer, og vi ønsker ikke at konkurrere med jer med statslig idrætspolitik, som så skal styres fra centralt hold og dermed ende som fordelingspolitik i sidste ende.
Så Venstre står helt fast på, at det var en god idé, at den gik med i nedlæggelsen af puljer og råd og dermed blev en del af finansloven, som er vedtaget.
Dermed må vi vende os imod det her forslag.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Det er en meget sjov leg det her, men vi har fra regeringens side sagt, at vi fastholder, at IPIP skal have de 60 mio. kr.
Det har aldrig været vores kop te.
Venstre og Det Konservative Folkeparti, for øvrigt sammen med Folketingets øvrige borgerlige partier, var indædt imod IPIP sammen med idrætsorganisationerne, fordi vi ikke ville lave en ny knopskydning inden for idrættens område
Vi har aldrig nogen sinde lovet dem 15 mio. kr. mere.
Vi lever nemlig op til det, vi sagde under valgkampen.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Så vil jeg til sidst bede kulturministeren bekræfte, at man har 15 mio. kr. mindre, end man havde regnet med, i 2002.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Ja, og idrætsministeren, som formanden siger.
Det harmonerer på den måde, sagt til hr. Frode Sørensen, at vi lever op til, at vi vil bruge 60 mio. kr. på IPIP.
Vil de sidste 5 mio. kr. blive bevilget, lever vi op til det, der blev aftalt i 1999.
Den daværende regering besluttede sig til at bruge 15 mio. kr. mere.
Det er sådan set det, der er teknikaliteten i denne sag.
Vi har ikke tænkt os at bruge
flere penge på IPIP.
Uanset hvad der står på deres hjemmeside, og hvad der ellers er sagt i den sag, er det sådan set det, vi har besluttet i regeringen. Så har vi mulighed for med det tipsaktstykke, vi har givet til Finansudvalget, at bruge 7 mio. kr. ekstra fra en idrætspulje til tværgående aktiviteter til den indsats, som vi prioriterer meget højt i regeringen, og som handler om at få aktiveret børn lige efter skoletid, hvor de oplever et overgangsproblem, fra de har været i skole, og til de skal starte på en idrætsaktivitet, ofte ved 4-5-6-tiden.
Der er det netop om at få dem aktiveret og få dem ind i en rutine, hvor de skal røre sig, enten ved et samarbejde med en idrætsforening, eller ved at skolen stiller nogle ressourcer og faciliteter til rådighed.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Jeg må jo medgive kulturministeren, at jeg heller ikke lige kan huske, om jeg var i regering, eller jeg var i Folketingssalen, dengang det her kom på plads, men det er jo egentlig også temmelig ligegyldigt.
Det, jeg godt vil have svar på, er:
skrivelsen til Finansudvalget fra Kulturministeriet den 13. marts 2002, spørgsmål 58, bilag 202, står der klart og tydeligt: Der afsættes 20 mio. kr. til Idrætspolitisk Idéprogram i år.
Hvordan harmonerer det?
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Det, som vi lever op til, og som regeringen har sagt, er, at de får de 60 mio. kr., og det får de med de 5 mio. kr., som vi har givet dem fra tipsaktstykket.
Andet vil vi sådan set ikke stå til ansvar for.
Ud over det kan jeg sige, at vi i regeringen har besluttet, at vi vil afsætte 7 mio. kr. til ekstraordinære idrætsaktiviteter netop for at udfylde det hul, som bl.a. IPIP er med til at efterlade.
Det vil dreje sig om idrætssvage grupper, det vil dreje sig om forsøg med idræt
efter skoletid, det vil dreje sig om hele røringsområdet
Der er et væld af aktiviteter, som vi kan tage fat på, og der har vi altså lavet en idrætspulje under tipsaktstykket.
Men vi lever op til den aftale, der blev lavet med IPIP.
Årsagen til, at der er den forskel - blot til opklaring for hr. Frode Sørensen, som måske ikke kan huske det - er, at den daværende regering, som hr. Frode Sørensen var folketingsmedlem for, men ikke minister for på det tidspunkt, så vidt jeg husker, men først lidt senere, besluttede at starte IPIP tidligere end oprindelig aftalt, og det vil sige, at man proppede de ekstra 15 mio. kr. ind i det fra den daværende regerings side.
Men der er altså bevilget 60 mio. kr.
Med de sidste 5 mio. kr. har man levet op til det.
Vi har også sagt, at vi fortsætter med evalueringen, som Bjarne Ibsen er i gang med.
Det glæder vi os til.
Vi vil bruge resultater derfra til det videre idrætsarbejde fra regeringens side, så vi kan indhøste nogle erfaringer, som vi kan bruge.
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Kulturministeren er citeret for, at det Idrætspolitiske Idéprogram har støttet »en række luftige projekter uden nogen langsigtet forankring«.
Både idrætsorganisationer og lokalforeninger har netop påpeget det modsatte.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Jeg forstår på det, kulturministeren siger her, at der ikke er afsat de 20 mio. kr. i 2002, som det er besluttet, men
altså kun 5 mio. kr. til det idrætspolitiske program.
Hvordan, vil jeg spørge kulturministeren, harmonerer det med, at det i forbindelse med behandlingen af tips- og lottoloven i samlingen 1997-98 blev besluttet, at der skulle iværksættes et idrætspolitisk idéprogram, og at det i svar på spørgsmål 15, alm. del, bilag 60, i forbindelse med samråd den 23. januar i år, fremgår, at der er afsat 20 mio. kr. i 2002? På det, der populært kaldes IPIP's hjemmeside, kan man læse om det Idrætspolitiske Idéprogram, og her står klart og tydeligt, at det blev sat i gang i 1999, det løber til år 2002, og det fremgår også, at der i alt er afsat 75 mio. kr. og ikke 60 mio. kr. Senest i en skrivelse til Finansudvalget fra kulturministeren, spørgsmål 58, bilag 202, dateret den 13. marts, står der klart og tydeligt, at der afsættes 20 mio. kr. til Idrætspolitisk Idéprogram i en forsøgsperiode til og med år 2002.
Hvordan harmonerer det?
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-04-11:
Jeg vil godt starte med at sige tak for modtagelsen til alle ordførerne.
Debatten har vist, at der er en, om end forskelligrettet, interesse for og engagement i sagen.
Jeg vil også tillade mig at takke for den rimelig urbane form, og det kan jeg gøre på baggrund af erindringen om, hvordan vi sloges med hinanden med store ord i 1980'erne og 1990'erne.
Tak for det.
Der er et par områder, hvor vi ikke har fået noget svar, men det må jo så komme som svar på udvalgsspørgsmål eller på anden vis.
Der er ingen, der har givet svar på, hvad en bagatel er i forhold til hvad.
Hvis det er i forhold til en beskeden husleje eller til en beskeden introduktionsrejse, er det en stor bagatel, og så er det hårdt.
Men hvis det er i forhold til en professorløn, for slet ikke at tale om et folketingsmedlems vederlag - her har vi fat i et område, hvor ministeren har lov til at modtage penge, selv om han ikke må lave så forfærdelig meget ved siden af - er jeg helt sikker på, at det nok er en bagatel.
Men der er jo nok noget, vi vil få nogle bedre svar om, i hvert fald vil vi blive ved med at spørge om det.
Det undrer mig, at det ikke er blevet nævnt i debatten, men det kunne jo være, det kom frem i arbejdet i det af ministeren nedsatte udvalg: Hvad vil reaktionen på og effekten af at beregne biblioteksafgiften på en helt anden måde være?
Der er altså, som jeg nævnte, et par spørgsmål, som fortsat svirrer i luften, og det, der er det mest ømme, og som vi ikke har fået svar på, er, hvordan en kompensation på sølle 2 mio. kr. vil virke på de 11.994 forfattere og rettighedshavere, der falder for den famøse bagatelgrænse og i øvrigt må se et samlet set nedskåret beløb.
Jamen svaret er jo, som jeg også sagde til fru Carina Christensen: Stem på vores forslag til vedtagelse, så får man indflydelse her i Folketinget, man kommer i hvert fald ganske meget nærmere på at få det.
Afslutningsvis skal jeg sige, at fru Ester Larsens og fru Carina Christensens formulering, som jeg forstår at Dansk Folkeparti måske er med på, synes vi egentlig er utrolig flot - utrolig flot!
Vi er imponerede over, at man på godt og vel to en halv linje kan sige så mange smukke ting, det er godt gået; ingen tvivl om det.
Men til gengæld vil vi afstå fra at stemme for den, for efter debatten i dag og efter det, vi har kunnet læse i aviserne, har vi ikke spor tiltro til, at man mener det, og det er et problem.
Hvis Folketingets medlemmer, de enkelte partier i Folketinget, vil have nogen indflydelse, er det altså den anden vedtagelse, man skal finde frem til.
Det er den, som er fremsat af Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti.
Man får indflydelse, man vil også få hug, og man vil få meget arbejde, men det er altså det, vi tilbyder, og som vi gerne vil bidrage til.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Det er ikke tillid til Foreningsdanmark, der mangler her i Folketinget.
Det har det nu aldrig været.
Men alligevel er det sådan, at Foreningsdanmark en gang imellem også skal have et vink med en vognstang, og det var vel i virkeligheden det, som det idrætspolitiske idéprogram var et udtryk for.
Og sådan som jeg umiddelbart husker tidsterminen for det, så var det på et tidspunkt, hvor Dansk Idrætsforbund havde fjernet bevillingerne til nogle flygtningeprojekter.
Det var baggrunden.
Jeg ville gerne spørge hr. Leif Mikkelsen, om hr. Leif Mikkelsen kan give os et billede af, at en sådan handling ikke vil ske igen, for det er faktisk vigtigt, at Foreningsdanmark også tager hånd om nye danskere, tager hånd om ældre, tager hånd om unge og børn, der ikke umiddelbart melder sig ind i en forening.
Peder Sass (S), 2002-04-11:
Nej, her går forskellen.
Forskellen går altså på, at det trecifrede millionbeløb, som staten giver i tilskud til de idrætslige organisationer som ramme for, at de kan udvikle og give tilbud til borgerne, ikke er godt nok.
Vi giver det i tillid til, at man laver et stykke fornuftigt arbejde.
Men der er brug for en dialog, fordi foreninger er jo også stive i visse af deres systemer.
Derfor har man jo også selv i idrætsorganisationerne besluttet sig for og har gjort det igennem mange år at lave netop puljer, fordi man også erkender, at det er nødvendigt, at man sætter risikopenge af, så der kan udvikles projekter, kan afprøves forsøg for at udvikle sig.
Her har staten også et ansvar for at være med til at stimulere de store idrætslige organisationer til at være med til at udvikle på nogle områder, hvor man måske ikke helt har denne progressive holdning til at ville investere på samme måde, som staten vil.
Så jeg mener, for at svare kort, at der er brug for en dialog, hvor statslige myndigheder og de ansvarlige idrætslige organisationer i fællesskab tager fat på at udvikle.
Leif Mikkelsen (V), 2002-04-11:
Den socialdemokratiske ordfører konstaterer, at idrættens organisationer også var involveret i de her programmer.
Men jeg går ud fra, at hr. Peder Sass har noteret sig den grundlæggende holdning i de her organisationer, hvad det her har kunnet nytte.
Jeg går ud fra, at vi dog burde kunne enes om, at statens opgave alene er at støtte og stimulere og ikke at styre, og derfor er mit spørgsmål til hr. Peder Sass: Mener hr. Peder Sass ikke, at den skov af foreningsarbejde, vi har i Danmark, fyldt med frivillige ledere, kan løfte den opgave, sådan at et statsligt idéprogram er inderligt overflødigt?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-11:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, fru Bodil Kornbek, ikke kan være til stede, og da jeg ikke er blevet udstyret med en ordførertale, må jeg jo forsøge mig.
Jeg må sige, at uanset hvor god den idé her har været, så stemte Kristeligt Folkeparti ikke for vedtagelsen i sin tid, men vi er egentlig positive over for de aktiviteter, der er udført her.
Vi er i hvert fald meget positive over for, at der er mægtigt behov for at få flere i gang med idræt, for idræt er vigtig i et samfund, hvor vi har afskaffet den naturlige form for motion, nemlig legemligt fysisk arbejde.
Men jeg må nok sige, at det måske er min opfattelse, at hvis den her indsats var vigtig og de 20 mio. kr. her er vigtige for at få lavet en indsats, få lavet propaganda, få noget sat i gang osv., kunne man godt have fundet de 20 mio.
kr. blandt nogle af de mange millioner af kroner, der gives til eliteidræt.
Det er nemlig ikke min opfattelse, at eliteidrætten fremmer bredden, hvilket jo ellers langt hen ad vejen igennem tiderne har været argumentationen for eliteidrætten.
Jeg har den opfattelse, at eliteidrætten mest fremmer den dér motion, der sådan sker med højre hånd, når man betjener knappen til fjernsynet, og det er jo ikke en særlig sund form for idræt.
Så jeg tror faktisk, at der er behov for initiativer som dem, der ligger her, men også, at der er behov for en bred propaganda for, hvor usundt det er ikke at dyrke idræt.
Da vi ikke har stemt for forslaget oprindeligt, og da vi ikke i vores ændringsforslag til finanslovforslaget 2002 har taget højde for den udgift her, så tror jeg nok, at vores holdning bliver, at vi ikke kan støtte det, og at vi heller ikke kan stemme imod det.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Den korte bemærkning skal alene være, at jeg gerne vil oplyse hr. Naser Khader om, at Enhedslistens hr. Søren Søndergaard deler den argumentation for at støtte forslaget, som hr. Naser Khader har givet udtryk for.
Så Enhedslistens hr. Søren Søndergaard støtter altså det socialdemokratiske forslag.
Nu skal det jo munde ud i et spørgsmål, og det har hr. Naser Khader vel ikke noget imod ...
Leif Mikkelsen (V), 2002-04-11:
Der er en række konkrete eksempler på, at det etablerede foreningsliv har anstrengt sig for at nå nye grupper.
De store organisationer har haft særlige indsatsområder på flygtninge-/indvandrerområdet som eksempel, men også forskellige projekter for at nå svage grupper.
Det er der, indsatsen virkelig skal ydes.
Alt andet bliver lapperier og projekter.
Der er et godt billede af, at projekter lever så længe, der er penge, mens derimod foreningslivet består, fordi det består af mennesker og demokrati, af kød og blod, og dermed overlever det fra generation til generation.
Det er også derfor, den her regering har sagt, at det skal være lettere at være frivillig leder.
Vi fjerner bureaukrati og besværligheder, sådan at der bliver kræfter og overskud til at opsøge nye grupper i stedet for at udfylde skemaer.
Så der er god sammenhæng i den politik.
Derfor er jeg heller ikke et øjeblik i tvivl om, at foreningerne kan løse opgaven.
Til fru Jytte Andersen: Jeg skal ikke gøre mig klog på, om DIF havde foretaget sig handlinger på det tidspunkt eller ej.
Men der er ingen tvivl om, at de her organisationer har forsøgt sig med projekter af særlig karakter.
Store idrætsorganisationer, som vi kan sætte navn på, har gjort det.
Og det er klart, at da idéprogrammet blev indført, har det også ændret politikken i organisationerne i retning af, at så var det ikke i den grad deres forpligtelse.
Dermed har Folketinget på det tidspunkt sendt et forkert signal.
Derfor mener jeg, at der er meget substans i at sige, at Folketinget opretholder et pres på, at vi har forventninger og ikke vil løse opgaven via statslige idrætspuljer.
Det er det, den her pulje vil være udtryk for.
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Jamen det optimale ville også være, at foreningerne tager sig af de opgaver, men det har de bare ikke gjort.
Hvis nu foreningerne selv tager initiativer til at løse eller i hvert fald være med til at starte eller igangsætte sådanne projekter, havde der ikke været grund til at oprette Idrætspolitisk Idéprogram, men det gør foreningerne ikke, for de føler ikke, at det er deres opgave.
Sidste år var der en diskussion om, hvorvidt man skulle lade de to konsulenter, der er på indvandrerområdet i Dansk Idrætsforbund, fortsætte eller ej.
Så det er ikke noget, de selv tager initiativ til.
De initiativer og projekter, der blev støttet, som har skabt samarbejde mellem boligforeninger, spejderorganisationer, idrætsklubber, forældreforeninger, og også projekter i forhold til flygtninge, indvandrere, ældre og handicappede, mener jeg
ikke ville være blevet støttet, hvis ikke Idrætpolitisk Idéprogram havde været til stede.
Leif Mikkelsen (V), 2002-04-11:
Den radikale ordførers indlæg kan ikke undre, idet det vel er en radikal mærkesag, og det er jo bestemt en radikal minister, der har stået bag den her statslige idrætspulje.
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Der sker i øjeblikket en ændring i det danske idrætsbillede.
Det er bl.a. dokumenteret af Socialforskningsinstituttet i 1998.
Tendensen er, at en større del af den danske befolkning dyrker motion, men samtidig gør de det i stigende grad uden for de organiserede sportsforeninger.
I 1998 dyrkede 51 pct. af den danske befolkning sport, men kun ca. 30 pct. gjorde det i en idrætsforening.
Det tyder dels på, at halvdelen af den danske befolkning stadig ikke motionerer, og dem skulle vi gerne motivere, dels på, at der er en række mennesker, som foreningerne ikke får i tale, bl.a. de ældre og indvandrerne, men også familien som helhed.
Hvor går familien hen for at dyrke sport sammen?
Efter Det Radikale Venstres mening skal en statslig idrætspolitik rette sig mod hele befolkningen, og det kræver, at vi fortsat skaber nye initiativer, der kan gå på tværs af og videreudvikle de gængse organisationer.
Det var netop intentionen bag Idrætspolitisk Idéprogram, og det er i høj grad det, programmets midler er blevet brugt til. Idrætspolitisk Idéprogram har bl.a. støttet projekter, der skaber samarbejde mellem boligforeninger, spejderorganisationer, idrætsklubber, forældreforeninger osv.; projekter, der har været i stand til at tiltrække grupper som flygtninge og indvandrere, ældre og handicappede.
Ud fra et kultur- og sundhedspolitisk synspunkt finder jeg det ganske relevant. Samtidig kan idrætten være med til at løse en række sociale problemer, men det er foreningerne ikke nødvendigvis gearet til. Vi må give dem nogle redskaber.
Staten svigter foreningerne ved at forvente, at de skal tage sig af de problemer.
Meningen har været at finde nye veje og rejse nogle fyrtårne, der senere kan overtages af kommunerne og de organiserede foreninger.
Jeg har meget svært ved at se, hvordan kulturministeren kan argumentere for, at den slags projekter ikke kan have en langsigtet forankring.
At nedlægge Idrætspolitisk Idéprogram falder
selvfølgelig glimrende i tråd med kulturministerens øvrige initiativer på kulturområdet, nemlig at beskære de projekter, der søger at støtte nye eksperimenterende projekter. Det Radikale Venstre støtter ganske afgjort dette forslag, men det undrer os, at Socialdemokratiet kun har til hensigt at bevare Idrætspolitisk Idéprogram til og med år 2002, dvs. tilføre dem de manglende 15 mio. kr. i år.
Jeg ser hellere, at puljen på de årlige 20 mio. kr. videreføres i endnu en 3-årig periode.
Hvad evalueringen angår, er der allerede taget initiativ
til en både ekstern og intern evaluering, og den må vi afvente og se, når den kommer til efteråret.
Det vidner om et ideologisk korstog, der ikke tager udgangspunkt i virkelighedens verden, nemlig at idrætsbilledet ændrer sig, og at vi med Idrætspolitisk Idéprogram faktisk har været i stand til at imødekomme denne forandring.
På den baggrund vil Det Radikale Venstre støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Da jeg hørte Venstres ordførers begrundelse for at afvise forslaget, blev jeg større tilhænger af forslaget.
Det hænger lidt sammen med, at jeg simpelt hen ikke forstår, hvorfor der skulle være en modvilje mod at have ekstra penge til at sikre, at man får lavet nogle nye idrætspolitiske initiativer også blandt grupper, som ikke er med i det organiserede idrætsliv.
Jeg synes, at det er et fornuftigt og godt forslag, der er fremsat, for det er med til også at sætte fokus på, at de frivillige idrætsorganisationer kan meget, gør meget og til enhver tid skal understøttes - det er jeg i øvrigt enig med Venstres ordfører i - men der er altså områder, hvor de ikke rækker, og hvor der også er behov for at animere både de frivillige organisationer og kommunerne til at tage ekstraordinære initiativer over for grupper, som ikke er med i det organiserede idrætsliv, som er nogle af de grupper, der har ekstra behov.
Ud fra disse bevæggrunde kan vi støtte det af Socialdemokratiet fremsatte beslutningsforslag.