Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-26:
Jeg hørte ikke noget spørgsmål fra hr. Jens Peter Vernersen.
For mig står der stadig lidt usikkerhed tilbage om, på hvilke vilkår man ønsker, at folk skal have lov til at pendle rundt i samfundet, om det er med eller uden fradrag.
Det står mig
Det er fair nok.
Det er jo til at tage og forstå.
Dermed står regeringens udspil bakket op af Dansk Folkeparti jo i skarp kontrast til de mange ord fra Socialdemokratiet.
Når det kommer til stykket, har man ikke viljen til målrettet at sige: Her har de det særlig svært, her gør vi en særlig indsat.
Så vil jeg sige til hr. Kim Sejr, at jeg sådan set er meget enig i det, der bliver sagt om behovet for offensiv offentlig service, om mindre bureaukrati, om at være åben i sin erhvervsservice etc. Min pointe skal dog være, at det er initiativer, der fint lader sig gøre, samtidig med at man også introducerer dette initiativ. I øvrigt er det jo op til den enkelte kommune, det enkelte amt at få organiseret sig på en sådan måde, hvor man netop er offensiv og serviceminded.
Effekten af det er jo bl.a. noget af det, vi skal kigge nærmere på i det modelforsøg, jeg omtalte før, der relaterer sig til Lolland-Falsterområdet, for jeg håber og tror sådan set, at hr. Kim sejr har ret i, at vi her har at gøre med en faktor, man selv kan påvirke, og som har en positiv effekt.
Jo, det er der mange der taler om.
Det taler man om i Vejle Amt, i Ringkjøbing Amt, i Viborg Amt, i Sønderjyllands Amt, for nu bare at være helt konkret.
Det er baggrunden for, at Sundhedsstyrelsen bakket op af mig selv for ganske få uger siden måtte gå ind og sige: Nu klapper vi lige hesten.
Vi vil ikke have nogen decentralisering af den komplicerede hjertebehandling, båret af en amtskommunal ambition om, at de kan det hele selv.
Vi har også et hensyn at tage til patienten, og derfor vil vi ikke tillade, at der kommer satellitter på det her område, som bare skyder frem sådan ved autonomi.
Vi må have patienten ind i den her debat.
Det var sådan set bare det, jeg mente med min overordnede bemærkning om, at vi jo først og fremmest driver et sundhedsvæsen af hensyn til patienten.
Hvis vi så kan få det til at balancere med, at der også kommer en jævnhed i den måde, arbejdspladserne er spredt ud på, er det selvfølgelig positivt. Men vi starter altså med det andet.
Når det så er sagt, er jeg meget enig i, at der også på sundhedsområdet er en række udfordringer, som kombinerer nogle regionalpolitiske problemstillinger med nogle sundhedsfaglige.
Der er f.eks. den strukturudvikling, som er i gang eller ikke er i gang i almen praksis, hvor der jo sker det, at almen praksis er ved at udvikle sig til et - undskyld, jeg siger det - kvindefag, hvilket også gør, at det bliver mere og mere attraktivt at søge ind i flermandspraksiser, holde sig væk fra enkeltmandspraksis, som typisk er dem, der ligger ude i de små samfund.
De kan få det svært, så det er jo et eksempel på, hvordan vi ud fra nogle sundhedsfaglige grunde måske skal gå ind og understøtte en strukturudvikling, så vi får nogle lægehuse op at stå, som både er positive, fordi de kan løfte noget mere sundhedsfagligt og trykke opgaver ud fra sygehusene og ud i almen praksis, og som også er positive regionalpolitisk, fordi de tiltrækker arbejdskraft.
Dermed undgår vi, at vi står i en situation, hvor visse dele af Danmark har vanskeligt ved at få adgang til ordentlig lægehjælp.
Så vil jeg bare på falderebet sige til hr. Kristen
Touborg, at det ikke er rigtigt, at regeringen skærer ned på forskning og udvikling.
Tværtimod har regeringen
med den finanslov, der gælder for indeværende år, jo lavet en fantastisk indsats for at fylde det hul op, som den gamle regering efterlod, sådan at vi kan fastholde et højt forsknings- og udviklingsniveau.