Peter Christensen (V), 2006-09-07:
Engang for længe, længe siden kaldte Buster Larsen Danmark for lorteland.
Nu er Danmark ifølge adskillige internationale undersøgelser verdens lykkeland, og danskerne er verdens lykkeligste mennesker.
Der var også engang, hvor pengene fossede ud af statskassen.
I dag fosser pengene ind i statskassen.
Pengene fosser ikke ind, fordi vi hæver skatten, heller ikke, fordi vi sparer på de offentlige udgifter, tværtimod.
Vi øger nemlig det offentlige forbrug uden at øge beskatningen.
Nej, pengene fosser ind, fordi vi holder en fornuftig, langsigtet kurs.
I de onde gamle dage var Danmark også et samfund præget af massearbejdsløshed.
Sådan er det ikke længere.
Beskæftigelsen er højere end nogen sinde.
Ledigheden er faldet med 62.000 personer siden 2003.
Ja, ledigheden er faktisk på det laveste niveau i 30 år.
Det kunne lyde som et eventyr, men det er virkelighed i dagens Danmark anno 2006.
Vi har et godt og velstående land med plads til at udfolde sig og med økonomi til at tage hånd om de svagest stillede.
Det går virkelig godt.
Det kunne lyde, som om at vi har fundet hønen, der lægger guldæg, og det har vi faktisk.
Den danske befolkning er hønen, der lægger guldæg.
Når befolkningen er rig, er samfundet rigt.
Mere mystisk er det jo ikke.
Det er befolkningens velstand, som gør det muligt at finansiere forbedret ældreservice, ældrepleje, bedre sygehuse, bedre miljø, i det hele taget mere og bedre offentlig service.
I Venstre vil vi gerne fortsætte de gode tider.
Det tror vi egentlig også at oppositionen gerne vil, også selv om vi fra den kant en gang imellem hører de gamle påstande om en social massegrav.
Det er, som om visse politikere ikke bryder sig om, at det går godt i Danmark.
De bryder sig ikke om, at eventyret er blevet til virkelighed.
Det er, som om de helst ser, vi slagter hønen, der lægger guldæg, fordi de ikke kan vente på, at æggene kommer ud.
Det er kortsigtet, det er dumt, og de burde jo vide bedre.
En løsagtig økonomisk politik vil hurtigt bringe grundlaget for vores velstand i fare.
Det er derfor, vi vogter over hønen, der lægger guldæg.
Det gør vi i kraft af et skattestop og en fornuftig udgiftspolitik.
Hønen skal ikke slagtes, den skal beskyttes mod skatteovergreb, så den støt og roligt kan frembringe den velstand, som vi har brug for ikke mindst for at forsøge fremtidens mange ældre.
Kan vi så ikke bare bruge af de guldæg, der allerede er lagt?
Kan vi ikke bare bruge af det milliardoverskud, som vi år efter år må konstatere på de offentlige budgetter?
Jo, det kunne vi da godt.
Det ville være så let som ingenting.
Vi kunne da sagtens formøble det hele på nul komma fem, men det vil vi ikke, for så kommer de mange fremtidige ældre til at lide nød.
Det er i gode tider, vi skal sikre os mod mindre gode tider.
Derfor må vi spare op, og så længe vi har gæld, må vi afdrage på den.
Det har en bred kreds af partier været enige om gennem de sidste mange år.
Den enighed bør videreføres.
Enighed så vi også i forbindelse med velfærdsreformen.
Jeg er glad for, at en bred kreds af partier i juni måned har været villige til at stå sammen om langsigtede velfærdsreformer.
Jeg vil gerne rose så vel Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti som De Radikale, der alle deltager i aftalen om en velfærdsreform sammen med regeringspartierne.
Vi kan være uenige om mange ting i dagligdagen, men jeg er glad for, at vi er enige om at ville fremtidssikre Danmark.
Jeg er særlig glad for, at vi sammen vil gøre op med noget af den perverse logik, som velfærdsstaten har været fanget i.
Her tænker jeg på det her særlige, underlige begreb, som nogle mærkeligt nok har brugt, nemlig ældrebyrden.
Tænk, at det skulle være skadeligt, at folk lever længere.
Det burde jo være en lykke, men på grund af vores underlige system med en fast pensionsalder, uanset hvor gamle folk bliver, har hvert eneste ekstra leveår betydet en økonomisk byrde for samfundet.
Det lægger vi heldigvis op til at ændre.
Nu må det være slut med at tale om ældrebyrde.
I stedet kunne vi fremover komme til at tale om ældrestyrke.
Takket være den historiske aftale om fremtidens velstand og velfærd, er dansk økonomi godt rustet til fremtiden.
Alle partier, der deltager aftalen, har ære af den, ligesom Danmark vil få glæde af den – ikke kun, fordi vi håndterer vores forsørgelsesproblem, men også fordi vi sikrer finansiering af og markante investeringer i uddannelse, forskning og innovation.
Vi lægger grunden for fremtidens velstand.
For Venstres vedkommende lægger vi vægt på at fortsætte den positive og stabile udvikling i retning af et dygtigere, mere arbejdsomt og rigere samfund – et samfund, hvor der både bliver plads til en udvidelse af det offentlige og det private forbrug.
Et rigt samfund skal have en ordentlig offentlig service, akkurat som det skal have en ordentlig privat service.
Heldigvis er der rigelig plads til begge dele, når velstanden i samfundet stiger.
Se bare, hvad regeringen allerede har gjort: Gennem de seneste år fra 2001 til i dag er de offentlige udgifter alene til service øget med i alt 22 mia. kr. i faste priser.
De 22 mia. kr. er det reelle løft, det vil sige, at det er ud over pris- og lønudviklingen.
Siden 2001 har vi brugt bl.a. 5 mia. kr. ekstra på socialområdet, 6,5 mia. kr. ekstra på undervisning, og 8 mia. kr. ekstra på sundhed.
Der er blevet flere hænder til at løfte serviceopgaverne.
Den samlede offentlige beskæftigelse er vokset med ca. 7.000 personer fra 2001 til 2005.
Det dækker over en faktisk stigning i amter og kommuner på ca. 12.000 fuldtidspersoner og et fald i staten på godt 5.000 personer.
Vi har flyttet dem fra bureaukrati og ud til borgernær service.
Resultatet af denne satsning på service er heldigvis ikke udeblevet.
Tag bare sundhedsområdet, hvor ventetiden er forkortet med 20 pct. fra 2002 til 2005.
Vi har fået 1.000 flere læger og 1.200 flere sygeplejersker.
Næsten 80.000 mennesker har brugt det udvidede frie valg efter 2 måneder.
Jeg ved godt, at nogle politikere hellere ser velstandsstigningen i samfundet gå til offentligt forbrug og til overførselsindkomster ved at øge skattetrykket.
Både private virksomheder og offentlige institutioner skriger på kvalificeret arbejdskraft, og vi har kun et sted, hvor vi både kan hente øget velstand og øget offentlig service, nemlig hos de hårdtarbejdende danskere.
I betragtning af at Danmark er et af verdens rigeste lande og et af verdens mest beskattede lande, har Venstre den ambition, at vi også skal have fuld valuta for pengene.
Vi skal have bedre børnehaver, bedre skoler, bedre sygehuse, ja, kort og godt verdens bedste og mest effektive offentlige sektor.
Derfor sætter vi flere penge af til det hele.
Men mulighederne for øget offentlig service afhænger jo ikke kun af, hvor mange penge vi afsætter.
De afhænger også af, om vi har arbejdskraft til rådighed.
I de kommende år må vi indse, at det kan blive svært at rekruttere kvalificeret arbejdskraft til så vel sygehuse som uddannelsesinstitutioner og andre offentlige institutioner.
Den trussel tager vi særdeles alvorligt.
Det er uomtvisteligt, at vi bruger mange flere penge, og alligevel må vi konstatere, at der fortsat er kritik af den offentlige service.
Et godt eksempel er hjemmeplejen: Danmark er det land i verden, der bruger flest penge på ældrepleje; Danmark er det land i Europa, hvor flest borgere modtager hjemmehjælp.
Alligevel er der steder, hvor servicen halter og de ældre er mindre tilfredse, f.eks. fordi der kommer for mange forskellige hjemmehjælpere igennem hjemmet.
Her er et sted, hvor tingene skal gøres bedre, men hvor det også er en stor udfordring, fordi det jo i høj grad handler om at tilrettelægge arbejdet bedre.
I Venstre er vi særdeles godt tilfredse med, at regeringen nu vil lave en decideret offentlig servicestrategi, så vi kan få noget mere ud af de mange penge, vi bruger.
Vi skal have mere kvalitet for pengene.
Det skal stå klart, hvilket serviceniveau den enkelte kan forvente.
Den offentlige sektor skal kort sagt være en moderne servicevirksomhed, som måles på borgernes tilfredshed.
Den offentlige service skal leve op til befolkningens berettigede forventninger.
Et rigt samfund skal have en offentlig service af høj kvalitet.
Derfor vil regeringen yderligere gøre en indsats for de udsatte grupper: hjemløse, alkoholmisbrugere og narkomaner.
Vi har allerede gjort meget.
De udsatte grupper i Danmark har faktisk fået bedre vilkår på en lang række områder.
Alkohol- og narkomisbrugerne har fået behandlingsgarantier, de hjemløse har fået flere botilbud.
Samtidig gør vi alt, hvad der er menneskeligt muligt, for at undgå fortidens katastrofale, passive linje.
Dengang blev tusindvis af mennesker parkeret på offentlige ydelser uden tilskyndelse til at tage et arbejde.
De blev vore dages tabere, mange af dem med misbrugsproblemer, psykiske sygdomme og kun håbløsheden som følgesvend.
Den katastrofe skal ikke gentages.
Det ville være så let blot at give op, stikke folk en check og lade dem sejle deres egen sø, men det nægter vi.
Er man ude af stand til at arbejde, skal man på førtidspension.
Kan man arbejde en smule, er der mulighed for et fleksjob.
Men arbejdsduelige mennesker skal i arbejde.
Vi vil støtte de udsatte grupper, så de vil få mulighed for at få et godt liv og arbejde i det omfang, det nu kan lade sig gøre.
På alle områder sætter regeringen ind med en øget indsats og med flere penge.
Det gælder også boligområdet.
Vi ønsker en almen sektor, som sikrer lejerne, gamle som nye, en god og billig bolig.
Vi ønsker også en almen sektor uden belastede ghettoområder, hvor mennesker lever afsondret fra omverdenen uden kontakt til arbejdsmarkedet eller til resten af det danske samfund.
Derfor vil regeringens politik fortsat være, at der sættes penge af til både renovering, ghettobekæmpelse og til nybyggeri; alt andet er uholdbart.
Samtidig vil vi se en medfinansiering fra Landsbyggefonden.
På den måde fremtidssikrer vi nemlig sektoren bedst muligt.
Staten har siden 1990 brugt 50 mia. kr. i støtte til den almene sektor.
Det er et betydeligt beløb.
I de kommende år vil en del af denne støtte blive tilbagebetalt, ikke til staten som sådan, men til Landsbyggefonden.
Formålet med fonden har været klart lige siden 1967, dens penge skal bruges både til renovering og til nybyggeri af almene boliger.
Faktisk ligger regeringens politik i tråd med den boligpolitik, der er blevet ført igennem mange år.
Det går eventyrlig godt i Danmark.
Regeringen kan selvfølgelig ikke tage æren alene, tidligere regeringer har været med til at lægge grunden, men først og fremmest er det de hårdtarbejdende danskere, vi skal takke.
Det er jo deres penge, vi fordeler med den her finanslov.
Folket er den høne, der lægger guldæg.
Danskerne fortjener, at vi sikrer, at deres penge vitterlig gør gavn, at de vitterlig får bedre offentlig service.
Og det vil Venstre arbejde for at sikre.