runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
Jeg har også undret mig en del over, hvordan man sådan i praksis vil afgrænse, hvad der falder inden for forslaget, og ikke vil falde inden for.
Forslaget lægger jo op til, at det ikke kun er skoler og uddannelser, men i det hele taget offentligt ansatte, som møder befolkningen, der skal begrænses i forhold til, hvilken slags hatte de vil have på.
Nu ved jeg jo godt, at socialministeren er fungerende beskæftigelsesminister, men når vi snakker om socialområdet, så taler man jo indimellem om hattedamer.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-28:
Der er jo en række ganske alvorlige konsekvenser, hvis det her forslag blev vedtaget.
Hvad er det for en form for hovedbeklædning, man kan sige, der, som der står i forslaget, findes inden for den jødisk-kristne tro, og som har rod her i landet?
Jeg vil gerne komme med et eksempel, for der er jo ikke mere end 14 dage til, at der er EM i fodbold, og jeg vil gerne spørge ministeren: Hvis det nu er sådan en her, jeg havde på hovedet, altså en klaphat, mener ministeren så, at det falder inden for den her gruppe af jødisk-kristne hovedbeklædninger, som er tilladt, eller mener ministeren, at der her er tale om en ikkejødisk-kristen hovedbeklædning?
Altså hvordan mener ministeren, at det ville foregå i praksis?
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-05-28:
Kristendemokraterne har naturligvis også sympati for forslaget.
Det er jo et udtryk for, at vi slet ikke er færdige med debatten om, hvordan vi bedst tager vare om vores børn og den næste generation.
Tidligere på foråret fremsatte vi selv et beslutningsforslag om en tidskonto på et halvt år, som forældre kunne have mulighed for at trække på netop i forbindelse med børns sygdom og også på andre tidspunkter ved i en periode at gå ned i arbejdstid.
Det er imidlertid ikke ensbetydende med, at vi ikke glæder os over den 1-årige barselorlov, vi har i dag.
Vi synes i og for sig, at den er ganske udmærket, den er også langt hen ad vejen fleksibel, og det synes vi er en god ting.
Vi vil gerne være med til at give familierne og i særdeleshed børnene bedre vilkår, for det er jo ikke hensynet til forældrene, der skal fokuseres på i denne sammenhæng.
Det er i langt højere grad hensynet til børnene, og den fokus tror jeg det er vigtigt vi også bevarer i fremtiden.
Jeg ved godt, at det er forældrene, der har det praktiske bøvl, men det er trods alt børnene, der ofte er taberne, og derfor er vi heller ikke imod omsorgsdage - slet ikke - og gerne flere af dem. Vi er lidt tilbageholdende over for beslutningsforslaget, fordi vi synes - det kan man jo selvfølgelig have forskellige prioriteringer til, også ud fra en økonomisk betragtning, men det synes vi Kristendemokrater altså - at det er lidt i retning af at fodre hunden med dens egen hale.
Vi synes simpelt hen ikke, forslaget er godt nok, fordi det er for nøjsomt.
Vi bemærkede, at Socialdemokraterne, som har fremsat beslutningsforslaget, stemte gult til vores forslag om en tidskonto, og vi agter faktisk at gøre det samme til dette beslutningsforslag i håb om, at der sammen med SF, som også stemte gult til tidskontoforslaget, og Enhedslisten, som faktisk stemte for det, måske hen ad vejen kan blive et samarbejde, så vi kan få løst nogle af de åbenbare problemer, der er med omsorgsdage.
Det gælder om, at der skal være mulighed for at tage vare om barnet, ikke blot når barnet er sygt, men også når barnet i øvrigt har brug for det.
Lad mig kalde det en positiv afvisning af forslaget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-28:
Jeg vil godt starte med at sige, at der er mange fornuftige tanker i dette forslag.
Vi kender alle de problemer, som børnefamilierne har med at få arbejdslivet og livet som forældre til at hænge sammen.
Børn bliver syge, børn får med ujævne mellemrum brug for omsorg fra deres forældre, og det er sjældent, at omsorgsbehovet kan dækkes af en enkelt fraværsdag under overskriften »Barn sygt«.
I dag er det sådan, at nogle børnefamilier har mulighed
for at løse problemerne med manglende omsorgsdage gennem mere eller mindre børnevenlige løsninger.
Det kan være bedsteforældre eller andre familiemedlemmer, som giver en hjælpende hånd med, eller det kan være, at en eller begge forældre har mulighed for fleksibel frihed fra deres arbejdsplads. Men tilbage står, at der er tale om individuelle løsninger eller i værste fald ingen holdbare løsninger.
Det går ud over børnene, det går ud over forældrene, og i værste fald kan det jo betyde, at en forælder mister tilknytningen til arbejdsmarkedet.
Socialdemokraternes forslag vil give forældrene en vis frihed til at vælge.
Der foreslås et valg mellem lang barselorlov eller kortere barselorlov og et vist antal omsorgsdage til brug i barnets første 8 leveår.
Jeg vil godt anføre, at jeg ikke mener, at forslaget er helt uproblematisk.
For det første vil jeg hæfte mig ved den kendsgerning, som også forslagsstillerne bemærker, nemlig at en reel valgfrihed for børnefamilierne forudsætter, at der er børnepasningsgaranti i alle landets kommuner fra barnets 6. måned.
Det er uholdbart, at den kendsgerning er henvist til afslutningen af bemærkningerne i Socialdemokraternes forslag i stedet for at være en integreret del af selve forslaget.
For det andet kan jeg ikke lade være med at undre mig over, at de forældre, der har behov for og derfor vælger at omsætte en del af barselorloven til omsorgsdage, skal betale med alt i alt mindre frihed til at være sammen med deres børn.
40 barselorlovsdage bliver til 20 omsorgsdage, og 100 barselorlovsdage bliver til 60 omsorgsdage.
Det mener vi i Enhedslisten kunne gøres langt bedre.
Endelig vil jeg pege på, at forslaget skal ses i sammenhæng med hele diskussionen om forbedringer af barselorloven og etablering af en central barselfond.
Jeg kan f.eks. nævne, at forslaget opererer med dagpengesatsen som betaling for omsorgsdage, og det vil betyde, at nogle grupper reelt kommer til at betale med færre dage med fuld løn, hvis de vælger modellen med 6 måneders barselorlov og 60 omsorgsdage.
Det er Enhedslistens opfattelse, at der hurtigst muligt skal indføres fuld løn til alle under hele barselorloven og selvfølgelig også ved afholdelse af et eventuelt antal omsorgsdage.
Fuld løn vil være medvirkende til at give en mere ligelig fordeling af barselorloven kvinder og mænd imellem, og det forhold skal selvfølgelig også tages i betragtning i diskussionen i dag.
Vi har altså en række forskellige indvendinger, men vi synes, det er en god idé at få startet debatten, også om hvordan man kan sikre, at der er børnepasningsgaranti efter barnets 6. måned.
Enhedslisten er altså positiv over for forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2004-05-28:
Jeg vil gerne tilslutte mig den konstruktive tone, som den konservative ordfører, hr. Lars Barfoed, lagde for dagen, for jeg tror, det er den rigtige tilgang til hele spørgsmålet om børnefamiliers mulighed for at varetage omsorgen for børnene samtidig med, at de yder deres på arbejdsmarkedet.
Beslutningsforslaget, som vi drøfter i dag, er jo sådan set en udvidelse af de muligheder, som man i dag har ved at give muligheden for at tilvælge sig en rettighed.
I det socialdemokratiske forslag røres der ikke ved den eksisterende barselorlov.
Det kunne der være god grund til at gøre.
Det har vi drøftet mange gange før.
Men hvis vi nu tager den for givet, så får den jo også lov til at stå som givet. Det, som er tænkningen her, er, at hvis man vil opgive en mulighed, så kan man til gengæld få en rettighed, og det bygger jo på det faktum, som det desværre er, at det ikke er alle arbejdsgivere, der i lige høj grad prioriterer forældres mulighed for at være sammen med deres børn.
Det andet er jo også, at et forslag som det her givetvis vil gøre, at flere vil benytte orloven fuldt ud, fordi man vil få en rettighed, som man vil have mulighed for at indløse.
Og det vil sige, at der er et økonomisk spørgsmål at se på.
Derudover ønsker vi også fra radikal side at få uddybet det, som står i forslaget i forhold til arbejdsmarkedsudbudsforventningen.
I den radikale sammenhæng har vi ikke så stor berøringsangst for det at gå ind og lovgive i forhold til barsel/omsorgsdage.
Vi har desværre så set dem vekslet til feriedage, hvilket gør, at de tilsyneladende ikke længere kan bruges til at drage omsorg for børnene.
Men det er så en anden problemstilling, kan man vist roligt sige.
Det Radikale Venstre er meget sympatisk indstillet over for beslutningsforslaget.
Vi vil tage endelig stilling i forbindelse med udvalgsarbejdet, når de forskellige spørgsmål kan udredes.
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
I forhold til beklædning i det hele taget kan man altid diskutere, hvilke signaler det er, folk ønsker at udsende.
Ens påklædning udsender signaler, det er der slet ingen tvivl om.
Det er jeg fuldstændig enig med fru Else Theill Sørensen i.
Og så er der, som jeg var inde på, nogle, hvor det ikke er børnene selv, der får lov til at bestemme, hvor lidt eller hvor meget tøj, de har på, og det skal vi selvfølgelig tage alvorligt.
Men jeg har svært ved at tage en alvorlig diskussion om, hvordan vi hjælper de børn med udgangspunkt i det her forslag, for jeg har meget svært ved at tage det her forslag alvorligt.
Så det synes jeg vi skal tage en dag, hvor vi tager udgangspunkt i de børn, der har nogle problemer, og i, hvad vi gør for at hjælpe dem.
I forhold til voksne, der vælger at gå med tørklæde eller andre former for signaler af den ene eller den anden art til samfundet, rygmærker eller jakkesæt og slips eller andet, der mener jeg altså, at det er en helt anden måde, vi skal ind og diskutere på, hvad folk har af signaler, og om der er nogle problemer i forhold til de værdier, vi har i vores samfund.
Det mener jeg ikke at vi skal tage her.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-28:
Jeg tror sådan set også, jeg har ...
Mig bekendt står der i beslutningsforslaget, at vi diskuterer et forbud mod at bære kulturbestemt hovedbeklædning, og mig bekendt diskuterer vi hverken Hizb-ut-Tahrir eller tørklæder, men kulturbestemt hovedbeklædning.
Det er i hvert fald det, der står i forslaget, og derfor bliver jeg nødt til at spørge fru Louise Frevert, hvor grænsen går.
Jeg har f.eks. en Aladdinhat med.
Den har, så vidt jeg ved, østlig karakter ...
Louise Frevert (DF), 2004-05-28:
Lad mig sige det på den måde, at jeg synes, det vil være meget rimeligt - også for tilhørerne - at vi holder os til forslaget.
Vi diskuterer tørklædeforbud i dag, og det vil jeg altså holde mig til og ikke begynde at diskutere kvinders intime beklædningsgenstande her fra Folketingets talerstol, for det synes jeg ikke tilkommer mig.
Men jeg vil sige, at i dette tilfælde, hvor vi diskuterer tørklæder, har det noget at gøre med sharialovgivning, fordi det signalerer, at kønnene skal holdes adskilt.
Med hensyn til kvindefrigørelse, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil ønsker at få noget at vide om,
kan vi eksempelvis ikke tolerere, at mænd og kvinder holdes adskilt i forsamlinger.
Vi så det sidst ved Hizb-ut-Tahrirs møde i Nørrebrohallen, hvor mænd og kvinder ikke kunne få lov til at sidde sammen.
Der var spærret af med et rækværk ned gennem salen, kvinderne bar slør og kunne ikke få lov til at være sammen med mænd i det samme rum, og det symboliserer sharia.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-05-28:
Jeg kan forstå, at kvindesagen ligger fru Louise Frevert meget på sinde, og det kan jeg kun have sympati for.
Men jeg kan ikke helt forstå den forbudstanke, fru Louise Frevert har, så jeg bliver nødt til at prøve, hvor grænserne går.
Er det sådan, at fru Louise Frevert i kvindesagens hellige navn vil foreslå et forbud mod at gå med bh i Danmark?
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
Jeg er ikke i tvivl om, at et tørklæde er en beklædningsgenstand.
Nu sidder jeg ikke i Dansk Sprognævn eller har slået det op, men for mig er der ingen tvivl om, at et tørklæde er en beklædningsgenstand.
Så kan man med et tørklæde signalere alt muligt, ligesom man med andre beklædningsgenstande kan signalere mange forskellige ting.
At nogle udtaler sig om, hvor påklædt eller ikkepåklædt man skal være, ligger der selvfølgelig både noget politisk og alt muligt andet i, og vi skal så gå ind og diskutere, hvorvidt imamer eller præster eller nogen som helst andre skal bestemme.
Ligesom jeg synes, det var meget besynderligt, at der var en indremissionsk præst, der ville bestemme, hvorvidt kirkeministeren skulle have lov at have præstekjole på eller ej.
Det ligger der bestemt også nogle politiske holdninger i.
Det vil jeg meget gerne gå ind og diskutere, men ikke ved hjælp af et forbud.
Louise Frevert (DF), 2004-05-28:
Ud fra det, jeg kan høre fru Line Barfod siger, mener fru Line Barfod så ikke, at en hovedbeklædning eller en beklædningsgenstand som sådan - vi har heller ikke fået svar på, hvad Enhedslisten egentlig mener om tørklæder, om det er en beklædningsgenstand, eller om det er en anden såkaldt tekstilgenstand - kan bruges i enten politisk eller religiøs sammenhæng. Derfor vil jeg gerne stille et spørgsmål.
Med sådan nogle udtalelser her og med den argumentation, som fru Line Barfod kommer med, mener fru Line Barfod så ikke, at tørklædet i det her tilfælde, som det bliver omtalt af de to imamer, er politisk betonet frem for religiøst?
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
Jo, jeg mener bestemt, at de har noget at gøre med nogle patriarkalske synspunkter og nogle værdier, som jeg absolut ikke deler, ligesom jeg ville kunne finde citater fra kristne, der har sagt en række ting, f.eks. om at kvinder skal tie i forsamlinger, og den holdning deler jeg absolut heller ikke.
Så der er mange holdninger fra forskellige religioner og kulturer osv., som jeg ikke deler, og som jeg mener det er meget vigtigt vi tager afstand fra.
Jeg mener, det er meget vigtigt, at vi sikrer, at alle mennesker i dette samfund kan tage det tøj på, som de selv har lyst til at tage på, bære de smykker, de har lyst til at bære.
Jeg vil meget gerne være med til at diskutere, hvordan vi sikrer den frihed.
Men Dansk Folkeparti går ind og gør det stik modsatte, nemlig at nedlægge nogle forbud.
Jeg foretrækker altså at give mere frihed frem for at give mere forbud.
Om forbud kommer fra den ene side eller den anden side, mener jeg sådan set ikke er så væsentligt i den her sammenhæng.
Det, jeg ønsker, er at diskutere, hvordan vi får frihed.
Louise Frevert (DF), 2004-05-28:
En lignende opfattelse udtrykkes af en anden fremtrædende dansk imam, Ahmed Abu Laban, som vi alle sammen også kender.
Sådan nogle statements og erklæringer som disse mener fru Line Barfod måske heller ikke har noget at gøre med patriarkalske synspunkter eller politiske spørgsmål?
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
Jeg kan jo ikke svare på, hvordan fru Else Theill Sørensen opfatter det.
Jeg kan sige, at jeg bestemt ikke opfatter det at have et tørklæde på som afstandtagen til det danske samfund.
Nu bor jeg på Nørrebro, så jeg ser masser af tørklæder hver dag, også i forretningerne, når jeg køber ind, og andre steder, men jeg oplever absolut ikke, at de unge piger, jeg møder der, tager afstand fra det danske samfund.
De deltager i det på lige fod med alle andre.
Så et tørklæde i sig selv siger ikke noget som helst om, hvordan man opfatter samfundet, ligesom jakkesæt og slips ikke i sig selv behøver at sige noget som helst om, hvordan man opfatter samfundet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-05-28:
Fru Line Barfod kommer mig i og for sig i forkøbet, for jeg er meget enig i, at det kunne være hensigtsmæssigt, at vi havde en debat, som egentlig handlede om det, der er værd at debattere, nemlig om nogle bliver påduttet et tørklæde, som de ikke har nogen interesse i, og hvordan vi kan understøtte, at det ikke sker.
Det var mere, fordi fru Else Theill Sørensen sagde, at tørklædet signalerer afstand til det her samfund.
Line Barfod (EL), 2004-05-28:
Forslaget er formuleret som et forbud mod at bære kulturbestemt hovedbeklædning.
En hovedbeklædning er for mig noget påklædning.
Jeg kan så forstå af bemærkningerne
, at det også er smykker.
Jeg har godt set, at man kan gå med diademer og har også prøvet det til fester og sådan, men jeg har svært ved at se, at det er andet end påklædning, det her handler om.
Som sagt vil jeg meget gerne diskutere det problem, som nogle børn har, fordi de ikke kan få lov til i højere grad selv at bestemme, hvad de har på af tøj; børn, der bliver opdraget med nogle meget indskrænkede grænser.
Det vil jeg gerne diskutere, men det har jeg meget svært ved at gøre seriøst ud fra det her forslag.
Jeg kan i øvrigt sige, at det spørgsmål har vi diskuteret i Nordisk Råd på initiativ fra det norske Socialistisk Venstre, som rejste problemet i forhold til børn fra Jehovas Vidner og mange andre religiøse samfund, hvor man mente, at der var et problem og et behov for særlig støtte.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-05-28:
Jeg vil spørge helt specifikt: Opfatter fru Line Barfod det spørgsmål, vi diskuterer her, som et spørgsmål om påklædning og kun om påklædning?
Efter jeg havde bedt om den korte bemærkning, kom der et delvist svar.
Men jeg vil nu alligevel spørge, om fru Line Barfod opfatter det muslimske hovedtørklæde i enhver henseende som et spørgsmål om påklædning, altså et spørgsmål om, hvorvidt man har den ene farve jakke eller den anden farve jakke på, og om man har et smykke i håret eller ej, eller om der også ligger så mange andre signaler i det, så der er grund til ikke bare at kalde det en påklædning.
Det næste er, om fru Line Barfod mener, at det i meget høj grad er udtryk for de unge pigers egen frie vilje, altså at så mange unge kvinder, der måske oven i købet er født og opvokset i Danmark, bærer muslimsk hovedtørklæde, og dermed efter min mening signalerer afstandtagen til dette samfund.
Flemming Oppfeldt (V), 2004-05-28:
Jeg nævnte faktisk nogle grupper på overførselsindkomst, hvor der er en ATP-opsparing og en SP-opsparing.
Det nævnte jeg jo.
Det er også til understøttelse af det fleksible arbejdsmarked.
Men derudover er Venstres hovedsynspunkt, at man da, hvis og når man går ud og arbejder, også skal føle den tilskyndelse, der ligger i, at man også får noget ekstra ud af at lægge sin pension til side.
Jeg tror, det er ubehageligt for SF her at få dokumenteret, at de, der lægger 10 pct. af deres løn til side i arbejdsmarkedspensionerne, jo ikke skal mærke en fordel i forhold til dem, der ikke har lagt det beløb til side.
Den gruppe, der i virkeligheden falder i hullet, er dem, der overhovedet ikke er dækket af arbejdsmarkedspensionerne og heller ikke har været på overførselsindkomst.
De får jo virkelig et stort hul ud af SF's forslag.
Så konstaterede jeg i mit svar, at vi har forskellige kompenserende ordninger for de ældre, der, når de bliver ældre, som udgangspunkt ikke har andet end folkepension.
Der er mange af dem, der har været på overførselsindkomst, der som en følge af de seneste lovændringer har adgang til ATP, og som har adgang til SP.
Derudover er der en række forskellige tillæg, som man får, når man er ældre, og det synes vi er rigtig fint.
Karsten Nonbo (V), 2004-05-28:
Jeg takker for det ærlige svar.
Der er ingen tvivl i mit sind om, at det er dem, der selv vil passe deres børn i hjemmet, der skal finansiere pasningen for dem, der enten ikke kan - det er selvfølgelig tilfældet for nogle - eller ikke vil passe deres børn hjemme.
Det er lysende klart for mig, at de, der helst vil være sammen med deres børn, skal betale for dem, der ikke kan eller ikke vil være sammen med deres børn.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-05-28:
Jeg er faktisk rigtig, rigtig glad for, at hr. Karsten Nonbo stiller det spørgsmål, for det er, som om Venstrefolk ikke har sat sig ned og læst vores forslag, men hver gang stiller spørgsmål her i Folketingssalen.
Men lad mig forklare det en gang til.
Vi mener, det kun skal koste 1.000 kr. at få et barn passet.
De forældre, der ikke tjener særlig mange penge og har fripladser i dag, skal blive ved med at have
fuld friplads, og det skal kompenseres over den lavere børnecheck, så det ikke koster dem en krone.
Forslaget skal betales ved, at børnechecken bliver lidt mindre.
Halvdelen af forslaget bliver betalt over børnechecken, og den anden halvdel af forslaget har vi finansieret i vores finanslovudspil.
Det vil sige, at der sker en reel omfordeling blandt børnefamilierne, og det vil sige, at de, der bliver taberne - for nu at være helt ærlig - er dem, der har valgt at gå
hjemme hos deres børn, bl.a. de indvandrerkvinder, som har svært ved at blive integreret, fordi de ikke kommer ud på arbejdsmarkedet.
Det, vi gør med vores forslag, er at give børnefamilierne en langt bedre økonomi, fordi det bedre kan betale sig at arbejde.
Samtidig gør vi også noget for at sikre, at nogle indvandrerkvinder får en større motivation til at komme ud på arbejdsmarkedet og dermed blive integreret nogle bedre, altså det modsatte af den ordning, man har indført i Norge, hvor man lader pengene følge børnene.
Karsten Nonbo (V), 2004-05-28:
Jeg vil gerne spørge fru Lotte Bundsgaard: Hvordan står det til med finansieringen af det socialdemokratiske ophørsudsalgsforslag med børnepasning for en tusse?
Er det stadig sådan, at man vil tage midlerne fra de pædagogiske fripladser?
Er det sådan, at man vil tage børnefamilieydelserne?
Eller hvordan vil Socialdemokraterne dags dato finansiere det kæmpetilbud, man vil give med maksimalt 1.000 kr. for børnepasning?
Karsten Nonbo (V), 2004-05-28:
Nej, det vil jeg ikke.
Jeg er ikke klar til at lade hammeren falde endnu, for det kan ikke passe, at vi ikke kan få kommunerne med ad frivillighedens vej.
Det tror jeg på at vi kan netop med de incitamenter, der ligger.
Men vi ved jo, at nogle steder er skuden længere om at vende end andre steder.
Men jeg tror ikke på, at det er nødvendigt med en egentlig lovgivning på det her område.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-28:
Hr. Karsten Nonbo nævnte jo, at Vejle Kommune faktisk sparede penge på det her, og vi har hørt fra andre kommuner, at det er de også ved at beregne sig til.
Men er hr. Karsten Nonbo ikke også vidende om, at der faktisk allerede i 1998 i forbindelse med kommuneaftalen blev nedsat et udvalg, som skulle kigge på det her?
Og man har jo fundet frem til, at der er rigtig, rigtig mange gode resultater, der vil komme ud af det.
Der vil komme en hel masse gode ting ud af at lave fleksible dagtilbud.
Det er beskrevet i nogle rapporter.
Mener hr. Karsten Nonbo så ikke, at det er på tide, at kommunerne får taget fat i det her?
Og hvis ikke de gør det, vil hr. Karsten Nonbo så ikke være med til at sige: Jamen nu skal der altså tages fat på det?
Karsten Nonbo (V), 2004-05-28:
Jeg vil ikke gå så vidt, så jeg siger, at nu skal I lave noget frivilligt, fordi der ovenover er en hammer, som falder ned over jer, hvis ikke I klarer det frivilligt.
Det er ikke den rigtige vej at indlede frivillige forhandlinger på.
Det kan blive en konsekvens til sidst, men det er ikke noget, jeg vil foreslå at regeringen starter med at melde ud.
Regeringen må motivere og fortælle, at der både er tilfredshed at hente og penge at spare.
Og så gør kommunerne det, for jeg oplever ikke kommunerne som værende nogen, som ikke ved, hvad der foregår ude i kommunerne.
Jeg anser måske kommunerne for at være nogle, der bedre ved, hvad der foregår i kommunerne, end vi gør herinde.
Derfor vil jeg give dem tid til at lave lokale løsninger og give dem tid til at komme i den retning, hvor nogle er på vej.