Ole Stavad (S), 2006-05-24:
Jeg synes, det lyder, som om vi måske ikke kan få det helt afklaret her, så derfor vil jeg godt allerførst anmode formanden om, at vi får L 195 tilbage til udvalget mellem anden- og tredjebehandlingen.
Jeg har altså stadig væk meget svært ved at forstå det, ministeren siger, for der er et antal konkrete kommuner, der efter konkret beslutning har fået tilført en økonomi, der tæller ganske meget i de enkelte kommuner i form af et særtilskud.
Det, jeg er ude efter, er: Forudsætter man, at de samme kommuner i den fordeling, vi har her, fortsat vil få det særtilskud?
Det kan jeg ikke forstå jeg ikke kan få svar på, men det må vi jo så forfølge i udvalget.
Det andet, jeg godt vil sige til ministeren, angår det der med, at man kan sætte skatten op og ned osv., og at det har man gjort.
Hvis det er sådan, at man risikerer at blive mødt med en straf, som skal betales af borgerne og af kommunekassen, hvis man sænker indkomstskatten, men forhøjer grundskyldpromillen eller omvendt, så lægger man jo bånd på, så det ikke sker i det virkelige liv.
Derfor er realiteterne, at man gør alt, hvad man overhovedet kan for at fjerne de beskedne frihedsgrader, der er i kommunerne.
Jeg har i alt, hvad jeg har sagt her fra talerstolen, forudsat, at det var inden for rammen af uændret skat, men ikke engang det tillader ministeren.
Man kan godt rammes af en anelse forundring, når man ved, at vi i øjeblikket er i gang med at behandle en – kan man vel godt tillade sig at sige – meget, meget stor reform af hele den kommunale økonomi, og man oplever, hvor forholdsvis lidt engagement der er til at gå ind i debatten.
Det er muligt, det kommer ved tredjebehandlingen, men jeg vil i hvert fald gerne benytte lejligheden til at prøve at få afklaret noget, jeg ikke synes det er lykkedes at få en ordentlig afklaring af under udvalgsbehandlingen, selv om vi har forsøgt at spørge til det.
Eksempelvis vil jeg godt spørge indenrigs- og sundhedsministeren, hvordan han forstår sit eget svar på spørgsmål 2 til L 195.
Det er spørgsmålet om, hvordan de forskellige særtilskud, som der jo ikke er så meget tilbage af – men der er i hvert fald, når vi ser på 2007, 180 mio. kr. – er indregnet i fordelingen mellem kommunerne.
Der gives et svar, som jeg ikke er i stand til at fortolke.
Derfor har jeg behov for at vide, hvordan indenrigsministeren fortolker sit eget svar, hvordan det her indregnes og indgår i indenrigsministerens tabeller over, hvordan det ser ud for de enkelte kommuner.
Selv om vi kan sige, at 180 mio. kr. ikke er et ekstremt stort beløb set i den her sammenhæng, er det jo noget, der betyder meget for de forholdsvis få små kommuner, som får del i det her, og det er typisk fattige kommuner.
Det håber jeg indenrigsministeren vil være i stand til at svare på.
Det betyder eksempelvis, at kommuner, der har mange sommerhuse, og som har haft tradition for at have forholdsvis høje grundskyldpromiller, nu tvinges til at give de største lettelser til de mennesker, der ejer sommerhus, og til gengæld skal udskrive de skatter, de derved mister, på de borgere, de har i deres egen kommune, som ikke ejer sommerhus.
Der synes vi, det er helt utroligt, at selv om vi, lang tiden inden den her reform overhovedet fandt sin afslutning i en aftale, har forsøgt at overbevise indenrigs- og sundhedsministeren om, at den frihed måtte han da som et minimum kunne overlade til kommunerne, har man valgt ikke at gøre det, og man har tvangsbesluttet med fastsættelse for hver enkelt kommune, hvad grundskyldpromillen er med to decimaler, hvad udskrivningsprocenten er med to decimaler, sådan at kommunerne ikke har nogen som helst bevægelsesfrihed.
Vi har så også som svar på spørgsmål 11 fået oplyst, at det får man heller ikke, når man er ude af 2007, reelt mulighed for at ændre på i kommunerne, da man vil tolke skattestoppet ikke som en samlet indtægt til kommunen og samlet skatteudskrivning, men skattekilde for skattekilde.
Det vil sige, at kommuner, som efterfølgende godt vil lave lidt justeringer i lyset af det, man nu er blevet påtvunget i 2007, imellem grundskyldspromille, dækningsafgift og indkomst skat, er forhindret i det inden for de regler, der gælder for skattestoppet, også efter 2007.
Det er igen fuldstændig uforståeligt for os, at man finder det nødvendigt at fjernstyre, centralstyre, centralisere beslutningerne over for vore folkevalgte ude i kommunerne i den stil og den grad.
Jeg kan ikke forstå, at de partier, som indenrigsministeren har indgået en aftale med, mener, at det er en ordentlig måde at behandle vore folkevalgte ude i kommunerne på.
Tilsvarende har vi fået oplyst, at de, der tvinges til at nedsætte skatten i 2007, ikke har den almindelige mulighed, som finansministeren i hvert fald tidligere har givet tilsagn om, og som var, at de, der satte skatten ned et år, havde mulighed for at vende tilbage.
Vi har endda fået noget, der er mere end en antydning af et løftebrud fra indenrigsministerens side, hvad angår det løfte, som finansministeren tidligere har givet kommunerne, om, at hvis de nedsatte skatten et år, så ville de ikke blive fanget i ikke at kunne vende tilbage til den skatteudskrivning senere.
Der siger indenrigsministeren nu i sin besvarelse, at det er han ikke sikker på at han vil leve op til, og det er, må man vel sige, et direkte løftebrud fra regeringens side, der her lægges op til, hvis ikke man kommer på bedre tanker.
Hvis indenrigsministeren ikke helt kan huske, hvor han har svaret på den måde, så er det svaret på spørgsmål 14, hvis han vil læse efter, inden han om et øjeblik, går jeg ud fra, vil svare på de ting, jeg rejser her.
Så er det jo også sådan, at slutresultatet af de fastsatte procenter og promiller, som partierne bag den her reform nu dikterer kommunerne for 2007, bliver, at man samlet set fjerner mindst 100 mio. kr. i skatteprovenu og indtægter fra kommunerne.
Når jeg siger mindst, er det jo, fordi det er under forudsætning af, at alle udskriver maksimalt det, de overhovedet må.
Hvis der er nogen, der ikke forhøjer skatten så meget, som man får adgang til fra 2007, ja, så bliver det provenu, man mister i kommunerne, endnu større.
Der har vi spurgt ministeren, om de kommuner, som er forholdsvis få, men som rammes hårdest af den her reform og mister over 1 skatteprocent i provenu ved omfordelingen, dog ikke kunne få lov til så at anvende det overskud, om jeg så må sige, på skatten, der er på de 100 mio. kr., til i det mindste at kunne få lov til at nøjes med at forhøje skatten med de 0,8 pct. og så kun spare de 0,2.
Det har indenrigs- og sundhedsministeren slet ikke svaret på, men jeg forstår det indirekte svar sådan, at det vil han ikke tillade.
Derfor synes jeg, at der er en række spørgsmål, vi har stillet, hvor vi har fået meget mangelfulde besvarelser, og der, hvor vi har fået præcise besvarelser, sidder vi på en række områder tilbage med en dyb undren over, hvorfor det tilsyneladende er et selvstændigt formål at skabe den størst mulige centraldirigering af vore folkevalgte ude i kommunerne.
Selv når man tager regeringens egne forudsætninger vedrørende økonomi og skattestop, efterlades der ikke det råderum, som der trods alt kunne gives mulighed for i det lokale demokrati.
Derfor må jeg sige, at jeg er dybt skuffet over, at indenrigsministeren har valgt den mest centralistiske metode overhovedet, og jeg skal heller ikke skjule min skuffelse over, at de partier, som indenrigsministeren har indgået aftaler med, tilsyneladende heller ikke har ment, at det lokale demokrati har en værdi, som det er værd at hæge om.
Vi synes fra Socialdemokratiets side, at det selvfølgelig er vigtigt, at vi har sammenhæng i den samlede økonomi, og derfor er der også nødt til at være nogle rammer for den kommunale økonomi, men vi mener også, at det er meget, meget afgørende, at man overlader nogle frihedsgrader til vore folkevalgte ude i kommunerne.
Vores udgangspunkt er, at de folkevalgte i kommunerne ikke er meget dummere end os, der vælges til Folketinget, måske indimellem tværtimod.
Tværtimod er det et selvstændigt formål hurtigst muligt at få indfaset kommunalreformen og så at sige skabe en sikker grund under en tilbagevenden til normale tilstande, hvor den enkelte kommune jo i forbindelse med sin budgetlægning selv må afstemme sine indtægter og udgifter, så længe den enkelte kommune yder sit solidariske bidrag til en efterlevelse af de aftaler, som kommunerne under et har indgået med regeringen, aftaler, der selvklart, så længe denne regering sidder, hviler på forudsætningen om, at der skal være et skattestop, som jo fra starten har været defineret i relation til kommunerne på den måde, at skatten under et, skatteart for skatteart, skal holdes i ro.
Under det skattestop har vi jo faktisk også kunnet se – og det kan jeg sagtens svare mere indgående på skriftligt, hvis nogen er interesseret i det – mange eksempler på, at kommunerne har tilpasset deres profil.
Nogle kommuner har sat skatten op, og andre kommuner har sat skatten ned.
Kommuner har justeret på indtægtskilderne fra ejendomsskat og grundskyld til personskat og vice versa.
Det kan sagtens lade sig gøre.
Hele filosofien her er jo sådan set at få født de nye kommuner på en sådan måde, at vi med sikkerhed værner om skattestoppet, hvorefter hverdagen på ny kan indfinde sig.
Det er, hvad hr. Ole Stavad jo også godt ved, men så ikke er enig i, og det er jo fair nok, også baggrunden for, at de partier, der står bag lovgivningen her, altså regeringspartierne, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre, har sagt, at det her er en fornuftig praktisk måde at løbe kommunestyret i gang på.
Så fremgår det også meget klart af aftalen, at partierne er vel vidende om, at der i relation til de skattelofter, som hviler på en matematisk beregning, kan være kommuner, der konkret i 2007 kommer i knibe.
Det hænger også sammen med det svar, der efterspørges supplerende i forhold til spørgsmål 2, nemlig at skattelofterne er beregnet på en økonomi i 2007, som jo altså hviler på en økonomi i 2005, der er regnet frem, hvori også indgår den historiske fordeling af særtilskuddene.
Derfor er skattelofterne jo, kan man sige, alt andet lige et spejlbillede af, hvad der skal til indtægtsmæssigt for at kunne honorere de udgifter, der følger af, at man påtager sig nye opgaver oven på kommunalreformen.
Så det er præcis derfor, partierne har afsat denne særlige 2007-pulje.
Jeg mener sådan set også, at jeg med det her har besvaret spørgsmålet vedrørende de efterlyste frihedsgrader på grundskyld.
Man må sige, at kommunerne nu harmoniseres med en skatteprofil, som er, kan man sige, det sammenvejede gennemsnit af den profil, de kommuner, der nu indgår i de nye kommuner, har haft.
Jeg er helt på det rene med, at den profil, den enkelte gamle kommune har haft, kan være et udslag af forskellige overvejelser.
Det kan jo være nogle partipolitiske overvejelser, fair nok, der er forskel på kommunerne.
Over tid kan det være politiske partier, der selvstændigt ideologisk har lagt vægt på, at man fremmede beskatning på ejendomme hårdere end på indkomst eller vice versa.
Der kan være mange overvejelser bag, at man har haft den profil, man har.
Det siger jeg, fordi jeg ved fra den offentlige debat og også fra henvendelser, jeg har fået, at man nogle steder i landet har leget med, at man burde have mulighed for at differentiere skatten inden for kommunens egne grænser, sådan at man i det hjørne i den nye storkommune, hvor alle sommerhusene ligger, kunne operere med en højere grundskyld end i resten af kommunen.
Der går jeg ud fra som en hel selvfølge, at vi selvfølgelig er enige om, at der er samme skat, der er samme service inden for kommunens grænser.
Der bliver det jo en ny virkelighed i den kommune, som nu måske ikke længere er en ren sommerhuskommune, men som pludselig er både en sommerhuskommune og en erhvervskommune og en købstadskommune, at finde ud af, hvor det er, balancen skal lægges.
Det er jeg helt indstillet på at man selvfølgelig skal kunne finde kommune for kommune i 2008, og det er jo derfor, hele regimet her altså går ud på på en pragmatisk måde at sørge for, at der er et sikkert grundlag i 2007.
Derfor er det det rene sammenvejede gennemsnit, der er ikke så meget at rafle om, og så må den politiske debat starte derfra.
Er der så kommuner, der i 2008 ønsker at justere ned på personbeskatning og op på grundskylden, kan de jo gøre det, når blot de 98 kommunerne kollektivt, solidarisk sikrer sig, at det hele går op i en højere enhed.
I den forstand er der intet nyt under solen.
Så har vi valgt at lave en undtagelse omkring dækningsafgift af den jo helt indlysende grund, at det ikke giver stor mening, at en kommune, der heller ikke har, kan man sige, de tekniske forudsætninger for at opkræve dækningsbidrag, og som måske har en politisk ambition om slet ikke at gøre det på sigt, pludselig skal sørge for at gennemføre vurderinger m.v. for at opkræve en dækningsafgift alene et år.
Så der har vi altså valgt at lave en særlig bestemmelse.
Jeg kan jo ikke med sikkerhed vide, om hr. Ole Stavad vurderer svarene som værende tilfredsstillende, men jeg har i hvert fald her givet mit bedste bud på at folde det ud.
Det kan så være, at vi ikke er enige, og det er jo fair nok, men jeg har i hvert fald her forsøgt at bidrage til en afklaring af de spørgsmål, der blev stillet.