Frank Jensen (S), 1999-01-15:
Efter beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti pålægges regeringen inden udgangen af dette folketingsår at fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage de nødvendige ændringer og administrative forskrifter med det formål at øge brugen af samfundstjeneste for unge kriminelle samt at nedsætte den kriminelle lavalder til 12 år.
Forslaget må være ment som en politisk markering.
Vi har jo drøftet disse spørgsmål flere gange i denne Folketingssamling.
Den 19. november sidste år førstebehandlede vi Venstres og De Konservatives beslutningsforslag om forebyggelse og bekæmpelse af ungdomskriminalitet, B 25.
I den forbindelse drøftede vi jo netop spørgsmålet om særlige initiativer over for unge kriminelle, herunder en særlig ungdomssamfundstjeneste.
Og i december havde vi en længere forespørgselsdebat om voldskriminalitet, også ved den lejlighed var de unge kriminelle i fokus.
Forslaget om at sænke den kriminelle lavalder til 12 år har også været fremme tidligere.
Jeg vil derfor afstå fra en udførlig redegørelse for regeringens massive indsats mod ungdomskriminalitet, men i stedet benytte lejligheden til kort at opridse hovedpunkterne i regeringens holdning til beslutningsforslaget.
Med hensyn til samfundstjeneste er jeg meget positiv over for en udvidet anvendelse af samfundstjeneste som en generel sanktionsmulighed.
Det er i den forbindelse meget glædeligt, at vi på det seneste har set en stigende anvendelse af samfundstjeneste ved de danske domstole. Jeg mener endda, at der er god grund til at gå videre endnu, vel at mærke over for personer over den kriminelle lavalder.
Derimod mener jeg ikke, at der bør gælde særlige regler om anvendelse af samfundstjeneste i forhold til unge kriminelle, dvs. unge mellem 15 og 17 år.
Men dermed ikke være sagt, at vi ikke skal have mulighed for at anvende særlige foranstaltninger over for denne aldersgruppe.
Det illustrerer jo f.eks. den ordning, nemlig ungdomskontraktordningen, som blev gjort permanent her fra sidste sommer, der gør, at vi her har en god sanktion over for unge førstegangskriminelle, som forhåbentlig kan virke endnu mere præventivt og have endnu større indflydelse på at få unge væk fra en kriminel løbebane.
Jeg og socialministeren har store forventninger til, at vi nu vil se at både politi, kommuner og også domstolene lægge større vægt på den nye sanktionsanvendelse over for unge førstegangskriminelle under 18 år.
Med hensyn til den kriminelle lavalder er det grundlæggende synspunkt bag de nuværende regler, at strafbare handlinger, der er begået af unge under 15 år, ikke er af samme strafværdighed som tilsvarende handlinger begået af personer over 15 år.
Den kriminelle lavalder bør således være baseret på, hvornår børn i almindelighed kan antages at have en sådan modenhed, at man kan forsvare at anvende egentlige strafretlige sanktioner mod dem.
Jeg vil i den forbindelse fremhæve, at den kriminelle lavalder også er 15 år i alle andre nordiske lande. Den kriminelle lavalder indebærer ikke, at vi skal forholde os passive over for kriminalitet, der begås af børn under 15 år, tværtimod.
Rigspolitichefens
rapport om gadebander fra september 1998, som der henvises til i bemærkninger til beslutningsforslaget, viser jo også, at der er et reelt problem her.
Det skal være en reaktion, som signalerer samfundets misbilligelse over for de kriminelle handlinger, og det skal være en reaktion, der kan forhindre, at de unge bliver forankret i en kriminel løbebane, at de begynder at opleve sig selv som værende kriminelle, og vi dermed stigmatiserer et forløb, som betyder, at de kommer ud i hårdere og hårdere kriminalitet.
Men myndighedernes indsats på dette område skal bygge på forebyggende og sociale initiativer og ikke på straffende foranstaltninger, heller ikke samfundstjeneste. Til slut vil jeg gerne fremhæve, at regeringen naturligvis følger udviklingen i kriminaliteten blandt de unge meget nøje og også fremover er parat til at iværksætte de nødvendige initiativer.
Jeg nævnte før Rigspolitichefens rapport om gadebander.
Rapporten indeholder en kortlægning af bandekriminalitetens omfang og udbredelse i Danmark, og den giver os mulighed for at sætte målrettet ind, hvor problemerne er størst.
Det har vi bl.a. gjort på Nørrebro, hvor en intensiv indsats fra politiets side i samspil med de sociale myndigheder har betydet et meget stort fald i antallet af sigtelser - ja, et fald på hele 50 pct. fra sommeren 1997 og frem til nu.
Det beviser, at det betaler sig at lave den målrettede indsats, og at det betaler sig, at myndighederne samarbejder.
Det er ikke noget, politiet kan gøre alene; det kræver et godt samspil med de kommunale myndigheder, både inden for socialområdet og inden for uddannelsesområdet, og jeg er glad for, at det er lykkedes i så stort omfang på Nørrebro, hvor det var stærkt tiltrængt - også når vi taler om de problemer, der kan være i forholdet til andre etniske miljøer her i landet.
Det er de forebyggende, de sociale tiltag, der er vejen frem over for kriminalitet begået af børn under 15 år og ikke straf og opdragelsesanstalter, som forslagsstillerne nævner.
Jeg håber, at det kun er Dansk Folkeparti og formentlig også Fremskridtspartiet, der går ind for at nedsætte den kriminelle lavalder.
Det er ikke det, der er brug for.
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.