runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Hr. Bjarne Laustsen afviser meget hurtigt beslutningsforslaget.
Jeg vil gerne spørge hr. Bjarne Laustsen, om han ikke er klar over, at der er andre typer hjemmearbejde; der er kontorhjemmearbejde. Jeg vil også gerne spørge hr. Bjarne Laustsen, om det ikke er rigtigt, at en meget stor del af danske hjem i dag har en computer.
Hr. Bjarne Laustsen bedes venligst fortælle mig: Hvad er forskellen på, at man sidder privat derhjemme og arbejder ved sin computer, og at man gør det for en arbejdsgiver? Hvordan vil hr. Bjarne Laustsen i øvrigt kontrollere, at arbejdstidsreglerne faktisk bliver overholdt, hvis det foregår i hjemmet?
Jens Vibjerg (V), 2000-05-09:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge den socialdemokratiske ordfører hr. Bjarne Laustsen, om han finder, at det er i tråd
med moderne familiepolitik, at man ikke kan få lov at tage et par timer fri om eftermiddagen og være sammen med sine børn og så sætte sig til computeren et par timer om aftenen, når børnene er lagt i seng, og så møde på arbejde næste dag til almindelig arbejdstids begyndelse.
Er den holdning stadig væk helt fjern for den socialdemokratiske ordfører? Jeg tror vel, at intentionerne både hos arbejdsministeren og hos Socialdemokratiet er gode nok, men det er jo udtryk for en holdning, hvor man må have den opfattelse, at de pågældende er født 50 år for sent.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-05-09:
Nu er det jo sådan, at vi jo, så vidt jeg har forstået det, har et fælles projekt på et betydelig mere overordnet plan, nemlig vores samarbejde i EU.
De regler, vi har her,
vil jeg sige til hr. Flemming Hansen, tager udgangspunkt i EU's rammedirektiv, og vi er jo nødt til i fællesskab at konstatere, at det altså så alene ikke er de der socialdemokrater, men hele EU-projektet det er galt med, for så vidt angår det her.
For os er det her ikke et spørgsmål om kontrol.
Det er det, det handler om for os.
Kan Det Konservative Folkeparti slet ikke få øje på den vinkel?
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-05-09:
Hr. Bjarne Laustsen nævner, at det er noget, der skal aftales imellem arbejdsmarkedets parter.
Det er jeg fuldstændig enig med hr. Bjarne Laustsen i.
Hvis der skal laves noget om på lovgivningen, så skal det også være sådan, at det aftales mellem arbejdstager og arbejdsgiver.
Men mit spørgsmål til hr. Bjarne Laustsen er: Kan hr. Bjarne Laustsen bekræfte, at de muligheder har man jo ikke i dag med den lovgivning, der er.
Det er derfor, vi gerne vil have den ændret, eller i al fald går vi ind for, at den skal ændres.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Hr. Bjarne Laustsen ved udmærket godt, at der overhovedet ikke i beslutningsforslaget er tale om, at en arbejdsgiver skulle kunne tvinge en lønmodtager til noget som helst.
Det er naturligvis helt op til den enkelte lønmodtager at tilrettelægge sit arbejde, ligesom man tilrettelægger sin fritid.
Det er helt op til den enkelte lønmodtager at vurdere, om han vil have lov til at sove 11 timer om natten eller kan klare sig med 8 timer.
Jeg vil gerne spørge hr. Bjarne Laustsen en gang til: Hvorledes agter man at kontrollere det her?
Har man tænkt sig, at Arbejdstilsynet skal have ansat en hoben mennesker, som kan rende rundt og kontrollere de 300.000 hjem, hvor den slags foregår?
Og mener hr. Bjarne Laustsen ikke, at lønmodtagere selv er i stand til at tilrettelægge det par arbejdsdage, de måtte have i deres eget hjem?
Jens Vibjerg (V), 2000-05-09:
Jeg kan forstå på hr. Bjarne Laustsen, at den socialdemokratiske holdning til en moderne familiepolitik er, at man absolut skal blive på sin arbejdsplads fra arbejdstids begyndelse om morgenen, til det bliver fyraften.
Uanset om børnene har brug for forældrene, eller forældrene har brug for at være sammen med børnene et par timer om eftermiddagen, så kan det under ingen omstændigheder tillades i en socialdemokratisk familiepolitik.
Men så kunne jeg jo spørge: Hvad så med hensyn til den øvrige familie?
Hvis nu man havde lyst til en dag som i dag med dejligt solskin at gå en time på Strøget her i eftermiddag og så sætte sig til computeren en times tid i aften, skal man heller ikke have lov til det?
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Hr. Thorkild B. Fransgaard spørger til rettighederne og til aftalen.
Fru Charlotte Antonsen har været lidt inde på det samme: Hvordan agter vi, at reglerne skal overholdes?
Det er jo netop sådan, at vi har lagt op til - det står klart og tydeligt i loven også med hensyn til undtagelsesbestemmelserne - hvordan man kan agere på de områder her og på en lang række af de her ting, og noget af det kan man aftale sig ud af.
Vi lægger op til, at parterne kan aftale yderligere, for det er min opfattelse, at de, der er bedst til at varetage sikkerhedsarbejdet, er de folk, der er på virksomheden, dvs. sikkerhedsorganisationen, og det går jo derigennem.
Hvis der er én, der bliver pålagt noget arbejde, som han ikke er tilfreds med, jamen så er han jo i sin gode ret til at bruge arbejdsmiljøloven og få sikkerhedsrepræsentanten inddraget og dermed også Arbejdstilsynet i den rolle.
Der er netop, som ministeren var inde på, tre områder, hvor man kan fritages eller delvis fritages.
Det er meget generelt og godt beskrevet, så det skulle der ikke være nogen problemer i, og det er, vil jeg sige også til fru Charlotte Antonsen, typisk det sikkerhedsarbejde, som jeg har beskrevet
en gang tidligere.
Når der netop tales om den enkeltes rettigheder, så er det en ret, den enkelte har til ikke at blive pålagt noget.
Jeg synes, det er en utrolig stor naivitet, fru Charlotte Antonsen udviser, når hun siger, at man ikke kan tvinge arbejdstageren til noget som helst.
Det er ikke det, vi oplever i det daglige.
Det er, at arbejdsgiverne i stigende grad pålægger en lang række lønmodtagere store byrder.
Så spørger hr. Jens Vibjerg med hensyn til familiepolitikken, om ikke man kan gå 1 time på Strøget, når der er godt solskinsvejr - og måske endda i Nyhavn, hvad ved jeg?
Men det er jo netop de muligheder, som man har i henhold til loven, at man kan aftale, hvordan og hvorledes spillereglerne skal være.
I en lang række tilfælde vil man kunne få en godkendelse hos Arbejdstilsynet, og så er der ingen problemer i det.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Har hr. Bjarne Laustsen i virkeligheden tænkt sig, at man som lønmodtager, der en gang imellem arbejder hjemme, skal ringe ned til Arbejdstilsynet og meddele, at ens barn har fået røde hunde, og barnet derfor hyler lidt mere, og så er arbejdet blevet udsat nogle timer.
Er det det, der er modellen for
Socialdemokratiet
Har det noget med virkeligheden at gøre?
Så vil jeg godt sige, at hr. Bjarne Laustsen taler nu om, at man da måske godt kan overveje at aftale en større fleksibilitet med sikkerhedsrepræsentanter og LO og DA, og hvem ved jeg. Jamen hvis man godt kan tænke sig det, hvordan kan man så opretholde, at det er af hensyn til beskyttelsen for den enkelte lønmodtager.
For hvis man laver nogle generelle forkromede aftaler, så er det da ikke sikkert, at det passer på det enkelte individ, og så går hele regeringens hovedargumentationen jo fra hinanden.
For så er der jo ikke længere tale om beskyttelse, så er der igen bare tale om hensynet til kollektivet, og det er jo det, man tilsyneladende har valgt at værne om i denne sag.
Jens Vibjerg (V), 2000-05-09:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Bjarne Laustsen, hvordan man som lønmodtager skal bruge de her undtagelselsesbestemmelser.
Hvis nu det er lille Sofie, der har brug for far et par timer i eftermiddag, hvordan skal lille Sofie få fornøjelse af det, når det først kan behandles i tillidsmandskollegiet i næste uge?
Eller hvis det er i eftermiddag, man lige får lyst til, fordi inspirationen er væk, at gå en tur på Strøget og så sætte sig til computeren i aften. Når det så også skal ind og behandles på møder i næste uge, så er det måske regnvejr.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Kreativiteten i den borgerlige lejr kan ikke siges at være særlig stor i dag.
Men det er måske varmen, der gør det.
Som jeg ser det, er der en lang række muligheder for at blive fritaget for de regler, som vi taler om her.
De muligheder ser hr. Jens Vibjerg ikke, dem ser fru Charlotte Antonsen ikke.
Men ikke desto mindre er de der, og de står klart og tydeligt i både bekendtgørelsen og i lovgivningen.
Spørgsmålet er om det at lave aftaler og om, hvordan man så sikrer den enkelte.
Men det er jo netop sådan, at der i hele spørgsmålet om arbejdsmarkedspolitikken klart og tydeligt står, at der skal laves en arbejdspladsvurdering, APV, og i det øjeblik er det jo ikke noget med, at man først skal have fat i tillidsmandskolleger og sikkerhedsrepræsentanten.
Man har jo aftalt allerede på forhånd, hvordan og hvorledes de her arbejdspladser skal indrettes, og hvordan arbejdet skal foregå, så det er der ikke nogen som helst problemer i.
Til hr. Jens Vibjerg vil jeg sige, at det altså er sådan, at en normal arbejdsdag er på knap 8 timer, og der er 13 timer, som man kan lægge arbejdstiden inden for, så der er stadig væk 11 timers frihed tilbage.
Så hvis ikke man har mere kreativitet, er der måske behov for et lille kursus.
Flemming Hansen (KF), 2000-05-09:
Jeg er helt opmuntret af at lytte til debatten her, og jeg troede kun, det var på skatteområdet, vi oplevede socialdemokratisk betontænkning, men det er det jo så åbenbart ikke.
Job forsvinder og erstattes af nye.
Produktionsvilkårene er under stadig forandring, og alle disse forandringer stiller store krav til fleksibilitet, når forholdene på arbejdsmarkedet skal reguleres.
Ikke mindst udbredelsen af moderne informationsteknologi har medført ændringer i arbejdsvilkårene og givet nye muligheder, f.eks. at arbejdet helt eller delvis kan udføres i den ansattes eget hjem.
Det kan derfor ikke nytte med nogen krampagtig fastholden af bestående regler, herunder arbejdsmiljøregler, der tager udgangspunkt i produktionsvilkår, som var gældende for årtier siden f.eks. i form af fabriksarbejde ved et samlebånd, der startede kl. 8.00 om morgenen og sluttede kl. 16.00 om eftermiddagen.
Et eksempel på forældet regulering er Arbejdsministeriets bekendtgørelse om anvendelse af lov om arbejdsmiljø på arbejde, der udføres i den ansattes eget hjem.
Ikke fordi bekendtgørelsen er gammel, den er dateret så sent som den 6. januar 2000, men fordi tankegangen bag især bekendtgørelsens bestemmelser om hviletid er forældet.
Med dette beslutningsforslag foreslår vi, at hviletids- og fridøgnsregler ikke skal være gældende, når arbejdet foregår som hjemmearbejde, og den ansatte har hermed mulighed for selv at tilrettelægge arbejdstidens fordeling på døgnets 24 timer.
En sådan fleksibel tilrettelæggelse af arbejdstiden er især betydningsfuld, når hjemmearbejdende forældre har mindre børn.
Og så henviser hr. Knud Erik Kirkegaard til bemærkningerne i beslutningsforslaget.
Og for mit eget vedkommende må jeg sige, at jeg synes, det er en usædvanlig dårlig sag, Socialdemokratiet har her.
Hvordan skal man kontrollere det her?
Hvorfor skal man have en lovgivning, som ikke kan kontrolleres, som kan omgås alt det, det skal være, fordi arbejdstager ønsker at omgå den?
Da jeg hørte ministerens tale lød det for mig, som om ministeren sagde: Jeg ved jo godt, at de borgerlige har ret, men jeg vil hellere fremsætte lovforslaget selv.
Det ser pænere ud.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Jeg vil gerne spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, undskyld, hr. Flemmning Hansen, om ikke han respekterer de aftaler, som parterne indgår på arbejdsmarkedsområdet, hvori der også kan ligge spørgsmålet om sikkerhedsarbejdet.
Man sætter spørgsmålstegn ved kontrollen - om det er muligt at foretage en kontrol på det her område - men netop det, at arbejdsmarkedets parter går ind og laver aftaler om det her, er også med til at sikre, at kontrollen er der.
Flemming Hansen (KF), 2000-05-09:
Naturligvis skal aftaler respekteres.
Det, vi forsøger med det her beslutningsforslag, er jo netop at give muligheder for at lave nye aftaler, nye aftalemuligheder, og med hensyn til kontrollen må man sige, at det jo er det, der er problemet.
Hvordan skal man kontrollere det her?
Skal man have fjernsyn i hjemmet, så sikkerhedsrepræsentanten kan sidde og se, at man bestiller noget der, og at man ikke går hen og passer sit barn i 2 minutter, tager en privat telefon i 2 minutter?
Hvad er det for noget forældet vås, vi sidder
Jeg synes, Socialdemokratiet skulle være flove over det her.
Så er der noget med fælles projekter på overordnet plan.
Jamen jeg synes jo, at ministeren sagde, at EU's direktiv ikke forhindrer større fleksibilitet.
Hvorfor vil Socialdemokratiet i Danmark så gøre det?
Er det, fordi det er en vane?
Eller er det, fordi det netop er hr. Knud Erik Dyrlund, der sidder dér, for han er jo noget af det mest betontænkende, vi har i Folketinget.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-05-09:
Jeg mener, Enhedslisten har gjort en rigtig iagttagelse, når man siger, at vi samlet mangler nogle flere boliger, og det var ministeren også inde på.
Så den iagttagelse er rigtig. Så kan man vurdere, hvordan sammensætningen skal være.
Hvis vi ser på, hvordan der er blevet bygget inden for den private udlejningssektor, og hvordan der er blevet bygget inden for den almennyttige sektor, så er der jo bygget flest inden for den almennyttige sektor.
Så skal jeg jo det sidste, hvis jeg vil have det billigt.
Vi må erkende, at den almennyttige sektor ikke har været speciel sparsommelig.
Den har ikke tænkt på, hvordan den kan bygge så godt og billigt som muligt for lejerne. Den har i flere tilfælde været ekstravagant. Over for den ekstravagance, den manglede vilje til at tænke på billige lejligheder til lejerne må kommunen jo være noget af en bagstopper, når vi nu har foretaget en decentralisering.
Flere talere har jo redegjort for, at kommunerne har fået øget ansvar, og når man får øget ansvar, må man også have et øget økonomisk ansvar. Det her med at have bestemmelsesretten uden at have ansvaret for økonomien er på sigt usundt.
Det er der set mange eksempler på.
Hvis der er nogle, der skal skaffe pengene, og der er andre, der skal bruge dem, så kommer der ofte til at være et skævt forhold.
Så vi afviser, fordi vi mener, at det er forkert.
Kommunerne har fået øget indflydelse.
Det er kommunerne, som nu suverænt bestemmer.
hr. Albrechtsen, at antallet af private udlejningsboliger jo faktisk er gået tilbage.
Man kunne da godt forestille sig, at man med særlig billige lån eller på anden måde sikrede sig, at der blev en konkurrence mellem de to sektorer.
Det kunne jo ske, at øget konkurrence ville være i lejernes interesse.
Jeg har da ellers indtryk af, at hr. Albrechtsen er optaget af at varetage lejernes interesse.
Men ved at kommunen nu ikke bliver bagstopper og man ikke satser på, at der bliver et reelt frit valg mellem den ene og den anden type udlejningsejendomme, så er det, som om vi let risikerer ved denne meget ensrettede model, at det bliver for dyrt.
Det vil vi ikke være med til.
Derfor støtter vi ikke forslaget.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-05-09:
Vi har haft den her 11-timers-regel i mange herrens år.
Min egen kone har været dagplejemor i 17 år og arbejdet i hjemmet.
Der har da aldrig været nogen problemer med kontrol.
Og det er overhovedet ikke det, der er spørgsmålet.
Det er det, man gerne fra Det Konservative Folkeparti vil gøre det til, for
man ønsker ikke at erkende, at lønmodtagere har behov for en beskyttelse.
Det er præcis det, det her handler om.
Lønmodtagerne har behov for en beskyttelse.
Den lønmodtager, der siger: Jeg vil ikke acceptere at sættes i arbejde mere end 13 timer i døgnet, den lønmodtager skal have muligheder for at sige fra, og det kan vedkommende med 11-timers-reglen. Det er det, vi taler om, når vi diskuterer 11-timers-reglen i det her.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Der var mange spørgsmål.
Fru Charlotte Antonsen spørger om, hvilke typer det er, der kan være tale om, og hvor mange arbejdspladser der er.
Jeg er godt klar over, at jeg har set tal på 200.000-300.000, som nu helt eller delvis har hjemmearbejde.
Men jeg mener ikke, at antallet af folk, der arbejder inden for branchen, alene retfærdiggør, at man skulle fritage dem for arbejdsmiljølovens regler.
Så spørger fru Charlotte Antonsen, om ikke det er ligegyldigt, hvor man udfører sit arbejde henne - om det er hos en privat eller hos en arbejdsgiver, på en fabrik eller på et kontor eller derhjemme.
Jo, det er det i princippet, og derfor er det også lige så vigtigt, at arbejdsmiljølovens regler gælder, og det er netop, som jeg har været inde på tidligere, en beskyttelseslov, der sikrer den enkelte nogle rettigheder.
Vi kan jo ikke have en situation, hvor man fuldt ud har udnyttet spillerummet på arbejdspladsen, på kontoret, hvorefter arbejdsgiveren så siger: Jamen så må du gå hjem og fortsætte arbejdet, for dér er du ikke omfattet af reglerne.
Den slags ting kan vi ikke acceptere.
Dernæst spørger hr. Jens Vibjerg, hvordan det hænger sammen med familiepolitikken.
Dorit Myltoft (RV), 2000-05-09:
I 1997 ændredes finansieringsreglerne, og et af elementerne var en opskrivning af den kommunale del af grundkapitalen i det støttede byggeri fra 7 pct. til 14 pct. Set over en årrække ville det ikke betyde større udgifter for kommunerne.
Opskrivningen fra 7 pct. til 14 pct. af anlægssummen er altså kun et af flere elementer, der spiller sammen.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke støtte
dette lovforslag, der alene vil ændre på den procentvise fordeling af anskaffelsessummen.
Forslagsstillerne er bekymrede for, om der bygges tilstrækkeligt med almene boliger.
I Det Radikale Venstre er vi interesseret i, at boligmarkedet er så alsidigt som muligt med både ejerboliger, andelsboliger, støttede og ustøttede lejeboliger.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-09:
Jeg vil gerne spørge hr. Flemming Hansen, hvorfor der nu lige skal laves et angreb på 11-timers-reglen og på arbejdsmiljøloven, når den netop har været gældende i mange år og også har været anerkendt af forskellige konservative arbejdsministre. Så er det da underligt nu, at der, bare fordi der kommer nogle nye typer arbejdspladser, så skal laves et attentat på arbejdsmiljøloven. Jeg havde hele tiden troet, at De Konservative bakkede op bag den del af arbejdsmarkedspolitikken.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-09:
Et af de problemer, som både hr. Carsten Hansen og ministeren pegede på, var den samfundsøkonomiske helhed, og jeg vil godt spørge, også i forlængelse af det, hr. Knud Erik Hansen var inde på:
Jeg er godt klar over, at Enhedslistens forslag eller modeller giver staten en ekstraudgift, og det lægger vi heller ikke skjul på.
Men kunne man ikke godt forestille sig, at de kommuner, der konsekvent unddrager sig at medvirke til at løse de sociale opgaver og stille boliger til rådighed inden for det almene område, på en eller anden måde kunne bidrage økonomisk til en løsning, så det ikke alene blev staten, men også de kommuner, der i dag unddrager sig, der var med til at få regnestykket til at gå op?
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-09:
Jeg bemærkede, at hr. Carsten Hansen sagde, at i første omgang må vi basere det på frivillighed, hvis kommunerne ikke vil være med til at bygge almene boliger, og jeg vil godt spørge: Hvornår kommer anden omgang?
Det er jo noget, vi ikke kun har oplevet i 10 år, men faktisk i 20-30 år, at kommunerne ikke har villet være med, og man har kørt det spil, så jeg håber, anden omgang snart nærmer sig.
Carsten Hansen (S), 2000-05-09:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at man kan forestille sig mange forskellige værktøjer til at løse de problemstillinger, og at hr. Keld Albrechtsen har ret i, at vi ikke har diskuteret konkrete løsningsforslag.
Men man kan forestille sig mange forskellige løsninger. Til hr. Knud Erik Hansens spørgsmål kan man sige, at anden omgang kommer jo nok på et tidspunkt.
Men det er svært at forhåndsdiskutere det nu, og det må også være et led i en samlet, afbalanceret løsning, hvor der selvfølgelig også skal forhandles med de kommuner, som er medansvarlige på området.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-09:
Jeg vil godt høre, om Socialdemokratiet er ved at være modent
til at sige et alvorsord til kommunerne, som gør, at de går i gang, altså etablere nogle mekanismer, som sikrer, at de kommuner, der ikke bygger almene boliger i dag, går i gang med at bygge almene boliger.
Har Socialdemokratiet en plan klar, som vi kan sætte i værk i næste folketingssamling?
Carsten Hansen (S), 2000-05-09:
Lad mig starte med at benytte anledningen til at understrege, at der er en lang, lang, række kommuner, også små landkommuner, som løser de boligsociale problemer på forbilledlig vis og går ind i opgaven.
Hr. Knud Erik Hansen har ret i, der kan være nogle enkelte, som unddrager sig ansvaret, og at man her kan forestille sig flere forskellige løsningsmuligheder, men vi har ikke nogen færdige tvangsindgreb over for kommunerne.
Men hr. Knud Erik Hansen har ret i, at det er et problem, vi må se på i et lidt længere perspektiv.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-05-09:
Det er nok ikke nogen overraskelse, at Venstre ikke har det som et selvstændigt mål, at den almene boligsektor skal vokse sig større.
Vi har ca. 500.000 almene boliger i Danmark.
Det er 20 pct. af den samlede boligmasse, og i Venstres øjne er det en stor procentdel.
I perioden fra 1970 til i dag er andelen af almene boliger steget fra 15 til de nævnte 20 pct., og omvendt er andelen af private udlejningsboliger i samme periode faldet fra 36 til 21 pct.
Vi burde derfor i stedet bekymre os om, at det private udlejningsbyggeri er gået totalt i stå, bortset fra nogle prestigeprojekter i Københavns Havn.
Jeg har fået oplyst, at man er helt nede på 500 boliger om året på landsplan.
Målet må være at sikre et tilstrækkeligt udbud af boliger, og i Venstre foretrækker vi, at det primært sker på det private marked.
By- og boligministeren samt Boligudvalget burde derfor bruge kræfter på at undersøge, hvad der skal til, for at det igen bliver rentabelt at bygge privat udlejningsbyggeri.
Nedsætter man den kommunale grundkapital til alment boligbyggeri, vil det lægge et øget pres på de offentlige udgifter, hvilket vi i Venstre ikke kan være med til, og vi kan derfor heller ikke støtte lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-09:
Jeg vil godt spørge fru Rikke Hvilshøj, hvad det egentlig er, Venstre forestiller sig, når man gerne vil have mere privat udlejningsbyggeri.
Skal det nye private udlejningsbyggeri have statsstøtte?
Der er jo fri huslejefastsættelse i det nybyggede private udlejningsbyggeri, og så kan tingene altså ikke hænge sammen.
Den private sektor er ikke egnet til at løse problemet, naturligvis medmindre Venstre forestiller sig, at der skal pumpes statsstøtte ud til private bygherrer.
Det må jo være det, der ligger i det, ellers er det ubegribeligt. Jeg vil også spørge fru Rikke Hvilshøj, om hun er enig i de prognoser, Byggeriets Arbejdsgiverforening har lavet, hvor man forudser, at der i de kommende år skal opføres 21.500 boliger om året, for at vi kan klare problemerne.
Vi opfører i øjeblikket kun ca. 15.000, og deraf er de 6.000 almene, som ministeren oplyste.
Men der er altså en manko på 6.000-6.500 boliger om året, og hvordan vil Venstre sikre, at det hul bliver lukket?
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-09:
Jeg vil meget forsigtigt spørge Venstres ordfører, om man har regnet ud, hvad det vil koste i boligsikring til folk, der ikke kan klare huslejerne i det private byggeri, som ikke får nogen form for støtte.
Jeg vil gerne høre, om man har nogen beregninger af, hvor mange penge der skal gå til boligsikring, for det vil jo koste staten utrolig mange penge, når man har privat byggeri, som ikke er støttet på nogen måde.