runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 2004-04-21:
Jeg vil høre ministeren, om det slet ikke gør indtryk på ministeren, når eksempelvis Amtsrådsforeningen, som har været nævnt flere gange, men også andre i deres høringssvar netop påpeger, at det med hensyn til at betale gebyr for udeblivelse ville ske i så få tilfælde, at det ikke vil kunne betale sig.
De siger jo også helt klart, at der er administrativt bøvl med denne her ordning, og det er vel ikke administrativt bøvl, en liberal regering har lyst at lave mere af i det her samfund. Jeg vil godt høre ministerens kommentar.
Gør høringssvarene ikke indtryk, og gør det ikke indtryk, at man går imod den ordning?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-04-21:
Nu varierer problemstillingen jo fra amt til amt, og hvis det forholder sig sådan i det enkelte amt, indgiver amtet ikke nogen ansøgning.
Sådan er det jo.
Fru Pernille Falcon må kalde det ideologi eller sund fornuft, eller hvad det nu kan være; jeg er sådan set fuldstændig ligeglad. Men der ligger selvfølgelig et sæt holdninger bag synspunktet om, at når vi tager penge op af folks lommer og beskatter folk hårdt, skal vi også anstrenge os for at bruge ressourcerne optimalt.
Det er udtryk for en holdningsmæssig overvejelse, og det er også udtryk for en holdningsmæssig overvejelse, at når vi som fællesskab stiller tilbud om behandling til rådighed, må patienten altså ikke være superegoist.
Det er et udtryk for egoisme, hvis man udebliver uden lovlig grund og uden anden anledning, end at man siger: Nå, jeg ser stort på hele verden.
Det får jo den konsekvens, at andre patienter kommer til at vente unødigt længe.
Ideen bag forslaget er at skabe solidaritet og sørge for, at vi har et sundhedsvæsen, hvis kvalitet afspejler den høje skat, vi betaler.
Det er det, der driver forslaget, og om det er ideologi eller sund fornuft, må andre bedømme.
Birthe Skaarup (DF), 2004-04-21:
Selvfølgelig skal vi have respekt for de ressourcer, der er i det her samfund.
Det er slet ikke det, synes jeg, det handler om.
Men tænk på det, vi får ud af at indføre sådan et gebyr i forhold til det administrative bøvl, der vil blive.
Skal det så gå
rettens vej, eller hvordan skal man ordne sådan en sag?
Kan fru Karen Jespersen ikke se, at det er skruen uden ende at indføre administrativt bøvl, og at man, hvis der eksempelvis er flere amter, der byder ind på det her, indfører uens behandling af patienter i det her land?
Ester Larsen (V), 2004-04-21:
Loven om kunstig befrugtning adskiller sig på flere måder fra megen anden lovgivning vedrørende lægelig behandling.
Lovforslaget her medfører kun få ændringer af den gældende lov om kunstig befrugtning, som blev vedtaget i 1997.
Blandt disse ændringer er lovfæstelse af, at der i det offentlige sygehusvæsen gives behandling til par, så de kan få ét barn.
I mange år har det været gældende praksis, fordi det er lykkedes for amterne at opnå nogenlunde konsensus om medicinske og andre kriterier for fertilitetsbehandling
, men udviklingen har vist, at nogle amter har brudt med disse kriterier, så der er opstået for store forskelle mellem amternes tilbud.
Derfor er det nødvendigt at lovgive for at sikre ensartede vilkår for borgerne i hele landet.
Regeringen ønsker derimod ikke at lovgive om øvrige kriterier for kvindens alder og parforholdets længde.
Den gældende lov fastsætter allerede en overgrænse på 45 år for behandling af kvinder.
Der indføres nye regler for nedfrysning.
Da nedfrysningsmuligheden i sin tid blev tilladt, skete det for at undgå, at en kvinde i fertilitetsbehandling skulle hormonstimuleres mere end én gang, og da et behandlingsforløb normalt var afsluttet inden for 1 år, blev nedfrysning tilladt i 1 år.
Nogle graviditeter endte imidlertid med abort, og da det bliver anset for belastende for kvinden at skulle gennemføre et nyt forsøg inden for 1 år, blev nedfrysningsperioden senere forlænget til 2 år.
I lovforslaget knyttes nedfrysningstiden nu sammen med fødsel af et levende barn.
Det betyder, at et par, der har fået et barn som resultat af behandling i offentligt regi, efter barnets fødsel skal tage stilling til, om de ønsker æggene destrueret, doneret eller overført til en privat fertilitetsklinik.
Lovforslaget indeholder en ny maksimumsgrænse for nedfrysning på 5 år.
I ganske få tilfælde har tvangsfjernelse af børn, som er født ved kunstig befrugtning, været aktuel.
Som lovgivningen er i dag, er det tvivlsomt, om der er lovhjemmel til at lade hensynet til barnets opvækstvilkår indgå i vurderingen af, om der bør tilbydes kunstig befrugtning.
For at sikre en nødbremse i de umådelig sjældne tilfælde, hvor det er åbenbart, at forældreevnen ikke er til stede, indeholder lovforslaget en bemyndigelse til ministeren til at fastlægge regler for vurdering af et forældrepar, der ønsker kunstig befrugtning.
Jeg kan oplyse, at Venstres gruppe ikke tager samlet stilling til regeringens lovforslag.
Birthe Skaarup (DF), 2004-04-21:
Nu kan jeg forstå, at Socialdemokratiet vil indføre gebyr i sundhedsvæsenet, og det er jo lidt overraskende, synes jeg, også i betragtning af, at vi ved, at det er en meget, meget lille del af befolkningen, der ikke møder op til behandling i sundhedsvæsenet.
Jeg vil godt høre fru Karen Jespersen, om hun ikke synes, at det administrative bøvl, der vil følge sådan en ordning, er værre end det, at man kan tage og sende en besked til en patient eller gribe telefonen: Husk lige at møde op.
Ester Larsen (V), 2004-04-21:
Det Etiske Råd, som vi har kendt det her i landet fra 1987, er unikt; et uafhængigt råd sammensat af lægfolk og fagfolk med forpligtelse til både at rådgive og skabe debat om etiske problematikker inden for den biologisk-medicinske forskning er en speciel dansk konstruktion.
Rådet har til opgave at belyse og udrede
etiske dilemmaer og begrunde sine holdninger hertil og giver dermed Folketinget og borgere grundlag for at tage stilling.
Selve rådets sammensætning og dets måde at fungere på har skabt interesse og inspiration uden for landet.
Udviklingen på det gen- og bioteknologiske område sker med stor hast, ja, nærmest forrygende fart, og vedrører ikke kun mennesker i forhold til sundhedsvæsenet, men også natur, miljø og fødevarer.
Der er derfor god grund til at samle og udvide området for den etiske rådgivning til Folketing og offentlighed ved at nyttiggøre de positive erfaringer fra Det Etiske Råds organisation og funktion.
Det lægger lovforslaget her op til, idet der skal oprettes et nyt etisk råd, der som virksomhedsområde får de etiske spørgsmål, der knytter sig til forskning i og anvendelse af bio- og genteknologier, som berører mennesker, natur, miljø og fødevarer.
Det nye råd omfatter derudover fortsat øvrige etiske spørgsmål, der knytter sig til sundhedsvæsenet og den biomedicinske forskning.
Det Etiske Råd skal have pligt til at følge udviklingen på det bio- og genteknologiske område og skal afgive udtalelser og redegørelser vedrørende etiske spørgsmål.
Lovforslaget er udtryk for et ønske om at samordne og koordinere rådgivningsindsatsen på området.
Vi har set en udvikling, hvor der ved knopskydning har udviklet sig en betydelig mængde samarbejdskoordination og rådgivningsfora gennem de senere år.
Det har ikke været hensigtsmæssigt. Venstre hilser med tilfredshed, at den grundlæggende model for Det Etiske Råd videreføres, således at det fortsat er et folketingsudvalg, Udvalget vedrørende Det Etiske Råd, der dels udpeger flertallet af rådets medlemmer, nemlig 9 ud af 17, samt indstiller rådets formand, dels har til opgave løbende at følge arbejdet i Det Etiske Råd.
Jeg tror, at jeg kan tale på hele udvalgets vegne, når
jeg udtrykker stor tilfredshed med det samarbejde, vi har haft med Det Etiske Råd i udvalget vedrørende dette råd.
Jeg kan stærkt anbefale lovforslaget.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2004-04-21:
Begrundelse Retsvæsen, domstole og politi i Grønland sorterer i dag under den danske stat, og det påhviler derfor rigsmyndighederne, her Justitsministeriet, at sikre ensartede forhold for ens faggrupper, der arbejder i statens tjeneste, uanset om de udfører deres erhverv i Danmark eller i Grønland.
Dette er i dag ikke tilfældet, idet der ikke er reel ligeløn mellem grønlandske betjente hjemmehørende i Grønland og danske betjente udsendt af den danske stat til tjeneste i Grønland.
Der er således en ikke uvæsentlig forskel på grundlønnen for de hjemmehørende og for de udsendte polititjenestemænd, og skønt den førstnævnte gruppe modtager et såkaldt udligningstillæg for at udjævne denne forskel, er der alligevel en mærkbar forskel.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Nu må hr. Keld Albrechtsen undskylde mig, men jeg er sådan set meget godt tilfreds med, at jeg i det mindste ikke skal forklare og forsvare de tanker og ønsker, som hr. Keld Albrechtsen somme tider gør sig, for vi kommer jo langt omkring.
Jeg vil bare nok en gang minde hr. Keld Albrechtsen om, at jeg i mit første svar sagde, at regeringen agter inden sommerferien at indgå et forlig om hele den her strukturreform, og at jeg ikke finder, det er rimeligt, at jeg begynder at tage en debat nu nede i Folketingssalen.
Når så hr. Keld Albrechtsen efterfølgende siger, at hvis ikke ministeren svarer på de ting, så er han stærkt bekymret over, hvad der så ellers kan komme ud af det, så fortæller det jo meget mere om, hvilke fantasiforestillinger hr. Keld Albrechtsen har, måske også indre ønsker, måske skyldes det også bekymringer, han er stødt på i sit liv.
Der vil jeg bare sige til hr. Keld Albrechtsen, at med den interesse, den her regering udviser for miljø og natur igen og igen og igen, så kan hr. Keld Albrechtsen som altid være sikker på, at det vil være i det bedste hænder.
Det er det også nu.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldet spørgsmål
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
Jeg vil meget gerne bede ministeren om at sende det materiale over til udvalget, ikke mindst fordi det har relevans i forhold til den strukturreform, regeringen kommer med forslag til om ganske kort tid.
Jeg har et sidste spørgsmål, for jeg blev nærmest helt rystet over ministerens svar med hensyn til amternes miljø-, frednings- og planlægningsopgaver: Kan vi nu være sikre på, at der på regionalt niveau - kommuner kan jo ikke føre tilsyn med sig selv, det går jeg ud fra at ministeren er enig med mig i - stadig væk er en miljømyndighed, en fredningsmyndighed, en planmyndighed, eller er det rent faktisk ministerens tanke, at det skal slagtes? For hvis det virkelig er tilfældet, og det får jeg jo en mistanke om, når
jeg lytter til ministerens totalt tågede svar om, hvor miljøansvaret, f.eks. miljøforvaltningen, fremover skal ligge, så kan jeg ikke undgå at få den tanke, at ministeren nu simpelt hen går efter at slagte miljøkontrollen ude omkring i amterne.
Ja, ministeren må undskylde, men den her regering kommer jo somme tider med planer, hvor ministeren så bagefter forsøger at trække lidt i land, det skal også siges, men man gør klogt i at lytte til de signaler, der kommer, og det her signal synes jeg lød blodigt, for at sige det mildt.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Som jeg også sagde under det første spørgsmål, er det, der bliver spurgt om, primært de sagstyper, der vedrører lovændringerne.
Det er det valg, der er sket, og det er de spørgeskemaer, der sendes ud nu. Hvis det er sådan, at enkelte folketingsmedlemmer har et ønske om, at der skulle være nogle andre ting, så vil jeg bede om, at vi får det over som skriftlige spørgsmål.
Så kan vi lige checke det.
Men det her er det, jeg siger at man har fokuseret på.
Det er der, hvor vi har ændret lovgivningen, fordi vi ville prøve at se på, hvordan det virker, og det er altså de spørgeskemaer, der kommer ud lige nu.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-04-21:
Jeg er sådan lidt ked af, at ministeren ikke har prøvet at finde de tal frem, der rent faktisk foreligger på det her område.
Amtsrådsforeningen har nemlig lavet en spørgeskemaundersøgelse til samtlige amter og spurgt dem, hvordan det går, og det vil sige, at man kunne prøve at sætte sig ind i de resultater, der ligger der.
Og det er såmænd disse resultater, jeg refererer her i Folketingsalen. I forbindelse med den undersøgelse, som ministeren siger han har afstedkommet, vil der være mulighed for, at man går ind og får lavet en særskilt analyse af alle de klager, der har været i Naturklagenævnet vedrørende måden, landzonekompetencen forvaltes på i kommunerne.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Jeg vil ikke stå her og udlede noget af nogle tal, jeg ikke kender, og undersøgelsesresultater og fremgangsmåder, jeg heller ikke kender.
Derimod siger jeg: Jeg vil følge de spilleregler, der bliver aftalt, nemlig at vi laver den undersøgelse.
Det er vi i gang med, det gør AKF.
Jeg deltager gerne i en debat, også gerne med medlemmer
af Miljø- og Planlægningsudvalget, så vi kan drøfte de sager her.
Det er meget afgørende for os, at vi følger godt med i, hvad der sker både i amterne og i kommunerne, når
diskussionen handler om, hvordan man giver tilladelse, og, som også undersøgelsen vil vise, hvordan det også er i forhold til Naturklagenævnets afgørelser.
Men jeg synes, det rigtige er, at man, før man dømmer nogen på nogle gerninger, så altså også skal kende forudsætningerne, man skal kende resultatet, og man skal for alt i verden vide, hvad de faktiske forhold er, vi taler om.
Det gør jeg i hvert fald ikke i dag, og derfor har vi også den undersøgelse i gang, nøjagtig som det er beskrevet i selve loven.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-04-21:
I Sønderjyllands Amt er antallet af ansøgninger om landzonetilladelser og behandling af landzonetilladelser faldet dramatisk, siden amtet blev frataget opgaven, og opgaven gik ud til kommunerne.
Mener ministeren ikke, at en årsag til det kan være, at kommunerne har et noget mere liberalt udgangspunkt, altså en noget mere liberal tilgang til, hvordan hele landzonelovgivningen skal forvaltes, altså at man kan være nervøs for, at det her er et udtryk for, at kommunerne i en række sager overhovedet ikke behandler et byggeri i det åbne land som et landzonespørgsmål?
Hvis ministeren ikke er enig i den udlægning, hvad kan forklaringen så være på, at antallet af landzonetilladelser er så dramatisk faldende?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Jeg skal selvfølgelig kommentere, når hr. Keld Albrechtsen siger, at jeg ikke vil bestride nogle tal, der er opført i Amtsrådsforeningens blad.
Nej, jeg vil hverken bestride de tal eller bekræfte de tal.
Når jeg ikke kende forudsætningen for, at de er lavet, når jeg ikke har set beregningerne og undersøgelsesmaterialet, så vil jeg hverken bestride dem eller bekræfte dem. Det var derfor, jeg i mit svar sagde, at det overlader jeg trygt til hr. Keld Albrechtsen.
Der må hr. Keld Albrechtsen gøre, som han vil.
Så er der tilbage at sige omkring regeringens indsats og holdning til natur og miljø, om det er lokalt, regionalt eller nationalt, at der kan jeg til gengæld bekræfte hr. Keld Albrechtsens antydning af, at regeringen sætter miljøet meget højt og derfor vil sikre, at miljøet tages der fat om og hånd om, også på en god måde, i de diskussioner, vi har her.
Men jeg vil, som jeg sagde i det første svar, ikke indgå i en debat her i Folketingssalen om, hvordan man havde tænkt sig, at en ny struktur skulle se ud, når jeg i mit svar sagde, at regeringen forventer inden sommer at komme med det oplæg.
Det må hr. Keld Albrechtsen vente på.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
Jeg lægger mærke til, at ministeren jo altså ikke bestrider tallene, at der altså er sket det, at efter at det blev lagt ud til kommunerne, så er der flere klagere, der får ret, fordi kommunerne træffer ulovlige afgørelser i landzonesager.
Det kan være om store siloer, der står ude i landskabet, hvor de ikke må stå, eller om parcelhuse, der spredes rundt i landskabet osv. Jeg synes ærlig talt, det er meget bekymrende, at vi allerede nu kan se, at det altså ikke er godt at lægge den beføjelse ud på kommunalt niveau, samtidig med at vi jo ved, at ministeren pønser på simpelt hen at fjerne hele den amtskommunale miljø- og fredningsindsats.
Men det kan da være, og det vil jeg så spørge ministeren om, at han slet ikke pønser på det.
Det kan jo være, han mener, at der stadig væk skal være et regionalt miljø- og fredningsarbejde.
Det vil selvfølgelig ændre diskussionen, hvis ministeren kan give det tilsagn, at regeringen ikke kommer med en strukturreform, der nedlægger det regionale niveau, for så vidt angår miljø, planlægning og fredning.
Så er det jo en anden historie.
Der vil jeg så godt spørge ministeren: Er det det, der ligger bagved, at ministeren ikke mener, at det er nødvendigt at diskutere det nu?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Jeg har en stor forståelse for, at hr. Keld Albrechtsen jo altid med begejstring er inde at diskutere de emner.
Og det værdsætter jeg, for jeg synes, det er godt, at vi får dem drøftet.
Jeg gør det ikke.
Jeg følger de spilleregler, der er.
Det vil sige, at vi har bedt AKF om at lave sådan en undersøgelse, der er uafhængig af os, og så vurderer de bagefter ud fra de skemaundersøgelser, de laver til kommunerne, hvordan virkningen har været. Vi skal aflevere det om 8 måneder.
Nu synes jeg lige, at man skal give AKF muligheden for at lave den.
De er også inde og kigge på Naturklagenævnet, og så får vi en samlet fremstilling i januar 2005, og så kan vi jo tage debatten til den tid.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
... med at flytte det fra amter til kommuner?
Ministeren siger, at først kommer strukturreformen, det varer ikke ret lang tid, men først til januar får vi disse tal, hvoraf vi kan vurdere, hvordan det gik, da man flyttede landzoneadministrationen fra amterne til kommunerne. Når vi nu ved, og det ved ministeren jo også fra den artikel i amternes politiske magasin MANDAT fra den 3. marts, at Naturklagenævnet i år 2000 og 2001måtte omgøre ca. 7 pct. af de klager, de fik ind i landzonesager, fordi det var i strid med loven, hvad amterne havde lavet, og da kommunerne fik det i 2003, så måtte nævnet i 12 pct., altså næsten i det dobbelte antal af klagesagerne, give klagerne medhold, og altså konstatere, at det havde været ulovlige afgørelser, kommunen havde lavet. Burde det ikke indgå i det erfaringsmateriale i strukturdiskussionen, at man har så dårlige erfaringer ...
Hans Christian Schmidt (V), 2004-04-21:
Planlovsændringen i 2002, som bl.a. overførte landzonekompetencen til kommunerne, er omfattet af regeringens lovovervågningsinitiativ.
Og det betyder, at når loven har fungeret i en periode, skal det vurderes, om den lever op til formålet, og om de forudsætninger, der blev lagt til grund for loven, holder.
Det fremgår af bemærkninger til lovforslaget, at virkningerne skal vurderes på grundlag af oplysninger om arten og antallet af klagesager i Naturklagenævnet og indholdet af nævnets afgørelse.
Som supplement til vurderingen af Naturklagenævnets sager
har ministeriet bedt amternes og kommunernes forskningsinstitut AKF om at gennemføre en spørgeskemaundersøgelse af kommunernes landzonesager i året 2003.
AKF sender netop i disse dage skemaerne ud til kommunerne, og det, der bliver spurgt om, er primært de sagstyper, der vedrører lovændringerne.
En redegørelse for resultatet af spørgeskemaundersøgelsen og vurdering af Naturklagenævnets sager skal efter planen afgives til Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg i januar måned 2005. Med hensyn til spørgsmålet om placering af miljø- og plankompetencen i en kommende strukturreform kan jeg oplyse, at det er regeringens mål inden sommer at indgå en politisk aftale om en fremtidig kommunal og regional struktur, som kan holde i mange år.
Og derfor finder jeg ikke, at det vil være hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt at gå ind i en konkret diskussion af eventuelle opgaveflytninger i forbindelse med en reform af den kommunale og regionale struktur.
Karen Jespersen (S), 2004-04-21:
Nu er det kun et forsøg, og jeg synes, at det er udmærket at få det afprøvet.
Jeg mener, at det for en række andre ting, man helt privat går til - zoneterapi, massage, ja, hvad som helst andet, som jo er af langt mindre betydning, eller hvordan man nu skal vurdere det - stort set alle steder gælder, at hvis ikke man melder afbud inden for 24 timer, skal man betale for den behandling, man har bestilt.
Mit indtryk er, at det fungerer meget, meget fint, og det betyder, at 99 pct. melder afbud, fordi man ved, at man ellers kommer til at betale de her 400-500 kr., en behandling koster.
Jeg tror, det samme kommer til at gøre sig gældende.
Jeg mener, at det i virkeligheden er med til, at vi alle sammen viser respekt for de ressourcer, vi i fællesskab har stillet til rådighed, og den skattebetaling, der ligger bag, at man lige gør sig den ulejlighed, at man ringer og melder afbud.
Når det kan fungere hos zoneterapeuter og alle mulige andre, kan det altså også fungere i det offentlige system.
Jeg synes, det er yderst rimeligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-21:
Når jeg stiller det her spørgsmål, så er det jo, fordi jeg ved, at der i regeringen er overvejelse om at lukke amterne og dermed afskaffe miljøkontrollen, landzonemyndighed, planlægning og fredning og alt mulig andet.
Derfor synes jeg, det er interessant at få ministerens kommentarer til det forhold, som er fremdraget i amternes blad, MANDAT, nemlig at antallet af sager, hvor Naturklagenævnet har måttet omgøre landzoneafgørelser, fordi de stred mod lovgivningen, er steget meget kraftigt, efter at landzoneforvaltningen gik fra amterne og blev lagt over i kommunerne.
Det har altså givet nogle meget dårlige resultater at fratage amterne landzoneadministrationen, og min frygt er naturligvis, at det samme vil være tilfældet, hvis man også begynder at nedlægge amternes miljø- og fredningsindsats.
Anita Knakkergaard (DF), 2004-04-21:
Oprettelsen af det nye Etiske Råd skal ses på baggrund af regeringens ønske om at sanere råd og nævn.
Det Etiske Råd er et uafhængigt råd, der har selvstændig initiativret til at afgive udtalelser eller redegørelser, dvs. rådgive om almene og principielle etiske spørgsmål.
Grundlæggende svarer det nye Etiske Råd til det gamle.
Folketinget nedsætter ved begyndelsen af hvert folketingsår og efter afholdelse af folketingsvalg et udvalg, Udvalget
vedrørende Det Etiske Råd, på ni medlemmer samt stedfortrædere valgt af Folketinget blandt dets medlemmer. Det Etiske Råd består af 17 medlemmer, som beskikkes af indenrigs- og sundhedsministeren.
Udvalget vedrørende Det Etiske Råd udpeger ni medlemmer til Det Etiske Råd.
De resterende otte medlemmer udpeges af forskellige ministre.
Det Etiske Råd rådgiver Folketing, ministre og offentlige myndigheder om de etiske spørgsmål, der vedrører deres område.
Rådet har pligt til at følge udviklingen på det bio- og genteknologiske område.
Rådet afgiver udtalelser
eller redegørelser om de almene og principielle etiske spørgsmål, som er knyttet til forskning i og anvendelse af bio- og genteknologi inden for visse områder.
Rådets virke er etiske spørgsmål, der knytter sig til forskning i og anvendelse af bio- og genteknologier, der berører mennesker, natur, miljø og fødevarer, og endvidere etiske spørgsmål, der knytter sig til sundhedsvæsenet, samt den biologisk-medicinske forskning vedrørende mennesket.
Endvidere kan nævnes forplantningsteknologi, fosterdiagnostik samt brug af befrugtede menneskelige æg og natur- og miljøområdet, herunder bæredygtig udvikling.
Det Etiske Råd samarbejder med Den Centrale Videnskabsetiske Komité, Det Dyreetiske Råd, Teknologirådet samt relevante myndigheder.
Samarbejdet har bl.a. det formål
at sikre, at de pågældende organer på det bioetiske område løfter i flok, og at det gennem samarbejde og dialog sikres, at der ikke sker overlap af aktiviteter. Udgiften for staten er beregnet til 6,8 mio. kr., og loven træder i kraft den 1. januar 2005.
Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for forslaget, men mener dog, at Det Etiske Råd har ret i deres forslag om, at § 1 skal have følgende ordlyd: Det Etiske Råd er et uafhængigt råd.
Rådet skal i sit virke arbejde ud fra respekt for mennesket og kommende generationers integritet og værdighed samt respekt for naturen og miljøet.
Respekten for menneskets integritet og værdighed omfatter også det menneskelige livs første faser, herunder befrugtede menneskelige æg og fosteranlæg.
Respekt for naturen og miljøet hviler på den forudsætning, at naturen og miljøet i sig selv har værdi.