Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-11-23:
Det er efterhånden blevet en tradition, at vi drøfter denne sag her i Tinget.
Sådan har det været de seneste 2 år, fordi regeringen sammen med Dansk Folkeparti har finansieret nogle ellers udmærkede tiltag ved – ja, man kunne næsten kalde det røveri ved højlys dag – at tage fra Feriefondens midler, i år altså 100 mio. kr., og det vil fortsætte i årene fremover.
Det virker lidt tragikomisk, som det også er blevet sagt af tidligere ordførere, at vi har et skattestop, samtidig med at regeringen tager 100 mio. kr. af lønmodtagernes penge.
Så har der været diskuteret lidt, hvad pengene er gået til.
Jeg har selv tidligere plæderet for, at hvis pengene skulle gå til noget konkret, var det en irriterende måde at stille finansloven op på, og sådan er det jo heller ikke.
Men jeg har siddet og kigget lidt i aftalen med regeringen og Dansk Folkeparti, og her er der faktisk et sted, hvor pengene er brugt således, at de kan komme lønmodtagerne til gode.
Det er der ingen andre der indtil nu har fundet ud af, men det er faktisk en sænkelse af øl- og vinafgifterne, så man må gå ud fra, at det kommer lønmodtagerne til gode.
Men det er stort set også det eneste sted, hvor pengene går retur.
Vi synes, det er et problem, at vi skal blive ved med at diskutere det her, og vi synes i det hele taget, det er et problem, at man har denne Feriefond.
Det er jo penge, som rettelig tilhører lønmodtagerne, og derfor skal de selvfølgelig ikke ophobes i en fond, hverken på den ene eller den anden måde.
Der har tidligere været fremsat beslutningsforslag om Feriefonden, og de penge tilhører altså lønmodtagerne, så vi må finde ud af en ordning, så de kan komme tilbage til lønmodtagerne.
Kristendemokraterne ønsker, som vi også tidligere har fremsat forslag om, at ændre systemet, så lønmodtagerne i højere grad bliver herre over deres egne penge, og så vi ikke fremover risikerer at blive udsat for det, jeg kalder ekstra beskatning, når regeringen skal have finansloven til at gå op.
Med Venstre ved du, at feriepengene bliver til noget, nemlig til en ekstra skat, og Kristendemokraterne kan naturligvis ikke støtte forslaget.
Det er jo ikke første gang, denne eller tidligere regeringer rent midlertidigt har valgt at prioritere anderledes med hensyn til anvendelsen af renterne fra Feriekonto.
Når regeringen også i år foreslår, at renteafkastet skal tilfalde statskassen, er det ud fra en vurdering af, hvordan vi synes, pengene kan anvendes bedst muligt.
Forslaget skal derfor ses i forlængelse af aftalen om finansloven for 2005 og de heri aftalte initiativer.
Regeringen bliver klandret for ikke at komme med en begrundelse for, hvad pengene skal bruges til denne gang.
Jeg kan konstatere, at heller ikke den tidligere regering altid kom med konkrete forklaringer på, hvad pengene skulle bruges til, så jeg forestiller mig, at der må være en generel forståelse for, at der ikke altid vil være en egentlig øremærkning af pengene til konkrete formål, men at der er tale om en samlet prioritering.
Dette er specielt rettet til hr. Ole Vagn Christensen, som sagde, at den tidligere socialdemokratiske regering, hver gang sagde, hvad pengene skulle bruges til.
Jeg vil bede hr. Ole Vagn Christensen studere finansloven for 2000, Her var der ingen begrundelse, beslutningen skulle alene ses på baggrund af de samlede økonomiske overvejelser i forbindelse med finanslov 2000, og overførslen indeholdt ikke støtte til lønmodtagerformål, men kom alene statskassen til gode.
Inden hr. Ole Vagn Christensen får svunget sig alt for højt op, vil jeg derfor lige advare mod de meget håndfaste udtalelser, hr. Ole Vagn Christensen kommer med.
Når det er sagt, vil jeg også gerne påpege, at der i finansloven 2005 er initiativer, der er rettet mod lønmodtagerne, f.eks. opkvalificering og efteruddannelse af kortuddannede, som vi tidligere har talt om, for slet ikke at tale om den væsentlige styrkelse af arbejdsmiljøindsatsen, som træder i kraft med den nye arbejdsmiljøreform.
Til hr. Mogens Nørgård Pedersen vil jeg godt sige – for lige at bringe juraen i orden – at lovforslaget her ligner i vidt omfang de tidligere vedtagne lovforslag.
Der er hverken med de tidligere eller med det foreliggende lovforslag tale om ekspropriation, som hr. Mogens Nørgård antydede, idet renterne overføres til statskassen, inden midlerne tilfalder Arbejdsmarkedets Feriefond som renteindtægt.
Den enkelte lønmodtager kan ikke siges at miste en forventet indtægt på grund af forslaget, idet renteafkastet af feriepengene som bekendt efter gældende regler ikke tilfalder den enkelte lønmodtager.
Selv om regeringen denne gang har valgt, at forslaget skal række nogle år ud i fremtiden,
vil jeg gerne understrege, at der fortsat ikke er tale om en definitiv ændring af ferieloven på dette punkt.
Når regeringen vælger et 4-årigt perspektiv, sker det bl.a. ud fra en forventning om, at der også i de kommende år vil være initiativer til gavn for lønmodtagerne, som vil kræve finansiering.
Vi har jo kunnet konstatere, at behovet har været der de sidste 3 år, og derfor er det også mest fair over for Arbejdsmarkedets Feriefond at skabe sikkerhed for og klarhed over, hvilket indtægtsgrundlag fonden kan planlægge efter.
For Feriefonden betyder forslaget selvsagt en reduktion af indtægtsgrundlaget de næste 4 år, men på nuværende tidspunkt har fonden dog ca. 200 mio. kr. til rådighed til fremtidig støtte.
Hvis lovforslaget giver anledning til uafklarede spørgsmål, er jeg sikker på, at disse vil kunne klares under udvalgsbehandlingen.