runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Vi har også i Det Radikale Venstre den forhåndsindstilling, at vi er åbne og positive over for lovforslaget.
Jeg synes, det er i orden, at Venstre ikke vil tage hensyn til Rigsrevisionens høringssvar.
Men sådan kan regeringen jo ikke agere, og derfor mener jeg, at vi under udvalgsbehandlingen også må kigge på den anke, som Rigsrevisionen er kommet med.
Da jeg læste den pågældende paragraf, syntes jeg, jeg forstod, hvad ministeren og ministeriet mener, og derfor syntes jeg ikke umiddelbart, der var problemer i den.
Men jeg synes da, vi skal have det belyst.
Så vil jeg sige, at det er udmærket, at der sker en forenkling af tilskuddene.
Det har der været arbejdet på gennem længere tid, det har også været drøftet med de berørte skoler, og jeg synes også, det er en god idé at prøve at lave
et fordelingssekretariat i stedet for den vikarkasse m.v., der er på nuværende tidspunkt, for det er forenklinger.
- når der gives en hjemmel på området.
Når man læser bemærkningerne til lovforslaget om den hjemmel, som drejer sig om at fastsætte nærmere regler om vedtægterne og kompetencefordelingerne via vedtægterne, synes jeg, de virker gode nok, men vi vil bare annoncere, at det vil vi også kigge lidt nærmere på.
Vi er sådan set meget åbne og positive, men skal have afklaret et par ting undervejs.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
I Kristeligt Folkeparti er vi også positive, når det drejer sig om forenklinger af det temmelig komplicerede regelgrundlag, der er på området i øjeblikket.
Forenklingerne gælder skoletilskud og elevstøtte, og også når talen er om lærerlønsfaktoren for efterskoler, er vi meget positive for at gå med og sørge for, at der også bliver taget hånd om de ting.
I bemærkningerne til dette nævnes, at ministeren vil fremsætte en bekendtgørelse, hvoraf det fremgår, hvilke beføjelser der er tillagt eller kan tillægges hvilke organer på skolen.
Hvis der ligger det i det, vil vi være meget kritiske over for den udvikling, som kan fremkomme.
Vi vil arbejde for, at de frie skoler får størst mulig frihed.
Der er selvfølgelig nogle krav og nogle rammer,
naturligvis også på det økonomiske område,
men vi skal i hvert fald ikke forhindre, at de kan fastholde en frihed ud fra deres grundlag og de værdier, skolen nu engang er baseret på.
Det er et af de områder, vi gerne vil arbejde videre med under udvalgsarbejdet og sørge for, at det ikke hindrer de frie skolers ret til at arbejde ud fra deres værdibaserede grundlag.
Det er meget vigtigt for os, at disse muligheder for de frie skoler fastholdes, så det er noget af det, vi vil se på.
Men ellers er vi positive over for forslaget.
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-05:
Jeg vil gerne takke Folketinget for den positive indstilling
til lovforslaget, og jeg skal blot nøjes med at sige her, at jeg selvfølgelig ser frem til udvalgsbehandlingen og vil svare på de spørgsmål, der vil blive stillet undervejs.
Karina Sørensen (DF), 2003-02-05:
Jamen jeg kan blot gentage over for hr. Carsten Hansen, at jeg mener, Dansk Folkeparti mener, at der er rig mulighed for sponsorater eller frivillige bidrag fra praktikvirksomheder og forældre.
Og hvis de ikke kan finansiere det, kan der også findes finansiering til en eller flere elever via fonde.
Og jeg er stadig tilhænger af udsagnet, at hvis ikke alle kan få et gode, må man ikke berøve andre dette.
De skal have muligheden for det.
Carsten Hansen (S), 2003-02-05:
Det er jo faktisk den gamle it-diskussion om igen.
Vi har set tidligere, at man nogle steder faktisk stillede krav om, at man skulle stille med en computer til 15.000 kr. for at kunne deltage i it-linjen, og det var også på den baggrund, den tidligere regering indførte en række forskellige restriktioner i forhold til det med betalingen.
Nu skal man altså, hvis man vil have del i det sjove, kunne præstere et sted mellem 20.0000 og 30.000 kr., og det vil sige, at der er nogle, der ikke kan deltage.
Synes Dansk Folkeparti ikke, at det er problematisk?
Og i øvrigt: Mener Dansk Folkeparti ikke, at der er masser af betalingsgymnasier, der har en international linje, og hvor man rejser ud?
Men mener Dansk Folkeparti, at det er en offentlig opgave at sikre at gøre forskel på borgerne i det her land?
Jo, det er jo de regler, der har været gældende hele tiden
, også tidligere.
Men vi ved, at det er utrolig svært at få finansieret op til 30.000 kr. i forhold til det her.
Det bliver altså elevernes arbejde eller forældrenes økonomiske muligheder, der bestemmer, hvem der kan komme af sted.
Og det skaber på den måde en ulighed.
Vi er meget optaget af, at man også kan få den dimension med i gymnasiet, men vi er ikke sikre på, at det her er den rigtige måde, det foregår på.
Det vil skabe ulighed i forhold til, hvem der har lejlighed til at deltage.
Har man lyst til den her form for gymnasium, er der jo masser af betalingsgymnasier, private gymnasier, man kan vælge.
Og vi mener - og det kan vi slet ikke forstå at Dansk Folkeparti ikke er enig med os i, da Dansk Folkeparti betragter sig som almindelige menneskers parti og i øvrigt fremfører det ved gentagne lejligheder - at her burde der være et fællesskab om at sikre også de svageste det at have lige muligheder, i hvert fald de økonomisk svagest stillede.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Det er vel nok nok sundt, at vi er kommet ud af regering, vores to partier.
Det er vel nok sundt at komme ud på egen boldgade, kan jeg høre, for nu skal vi til at lære noget hver
for sig.
Det har aldrig nogen sinde være meningen.
De delmål har haft én funktion, nemlig
at anskueliggøre en progression i faget.
Det er noget helt andet, der sker nu.
Så vil jeg sige til hr. Thomas Adelskov, som henviser til Danmarks Lærerforening, som jo er min egen forening, som jeg stadig er medlem af, at jeg noterer mig bare, at Danmarks Lærerforenings indflydelse på Socialdemokratiets skolepolitik
er større end Det Radikale Venstres samarbejde med Socialdemokratiet.
Det er jo også interessant, meget interessant.
Jeg foreslog under forhandlingerne på Det Radikale Venstres vegne, at vi præciserede § 18, der taler om planlægning, og § 13, der taler om løbende evaluering.
Jeg foreslog, at vi gennem den præcisering skabte bedre muligheder for, at skolerne og lærerne faktisk satte sig sammen og gjorde sig den ulejlighed med den fagdidaktisk-pædagogiske vurdering for på den måde at skabe et miljø på skolen, som samtidig ville løfte det faglige.
Hvad gør man nu?
Overlader det til ministeriets medarbejdere.
Det er jeg helt uinteresseret i.
Det er det, der interesserer mig, det er det, jeg tror på skaber en god undervisning.
Så til fru Gitte Lillelund Bech.
jeg har, til de samme møder.
Derfor synes jeg, det er noget forbistret noget at komme og sige. Jeg har selv formuleret det, der står i forligsteksten omkring det her spørgsmål med de korte kurser, og jeg er imod en delt skole, hvor børnene deles efter evner, men jeg er for den præcisering, der er i skoleforliget.
Vi er jo med stort set på det hele indtil det, der skete den grufulde nat, den sorte nat for den danske folkeskole.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Undervisningsministeren sagde, at begrundelsen for de bindende trinmål var at undgå A- og B-skoler.
Hvis der skal være en sammenhæng her, må det jo være sådan, at da vi havde - og stadig væk har - de vejledende delmål, som nu gøres til statslige bindende trinmål, så var de kommuner, der valgte selv at gøre noget, skyld i, at de blev B-skoler.
For ellers er der jo ingen sammenhæng i det, for det er jo det samme, der nu ophøjes til det.
Den eneste sammenhæng der er med, at man nu absolut skal have de bindende trinmål, er vel, fordi der var nogle mennesker, der skrev noget sludder, da man skulle lave regeringsprogrammet.
Man skrev, at der skulle være mere bindende læseplaner.
Det er noget sludder, og det var den, man skulle ud af.
Derfor finder man en forklaring på det, og derfor har vi været omkring forskellige veje, inden vi nåede til det resultat, som vi så også sagde nej til.
Man finder en forklaring på noget, fordi man ikke kan bruge den rigtige, nemlig at der var nogle, der havde klokket i det og havde skrevet mere bindende læseplaner, der så skulle være bindende mål, og så endte det med til allersidst, at det skulle være bindende trinmål.
Det er jo en forklaring i stedet for det med, at det er for at undgå A- og B-skoler
, for der er ingen sammenhæng mellem det eksisterende system og det at sige, at det giver A- og B-skoler, og det, man nu vil have i stedet for.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Jeg husker fra forhandlingerne i ministeriet med ministeren, at betegnelse A- og B-skoler var knyttet til, at nogle skoler havde flere undervisningstimer, end andre skoler havde.
Derfor var alle partier for så vidt enige om at prøve at mindske gabet mellem dem, altså løfte det for de skoler, der ikke havde så mange timer.
Ministeren gør en del ud af at referere til internationale undersøgelser, der viser, at ca. 18 pct. af børnene ikke læser godt nok, og dermed er der behov for vægt på faglighed, og det bliver så til flere timer.
Når nu ministeren henviser til den slags internationale undersøgelser, hvorfor bruger ministeren så ikke andre internationale undersøgelser, der viser, hvordan man løser den problemstilling i andre lande?
Andre lande går væk fra nationale mål som styringsredskab, fordi man erkender, at med den viden, man i dag har om læring, og hvordan børn lærer, er nationale mål noget, der er meget dårligt.
Det, der er vigtigt, er at give en langt større frihed til lærerne netop til undervisningsdifferentiering og tværfagligt samarbejde for de børn, altså lære i helheder, som fru Bodil Kornbek sagde tidligere.
Men alle de undersøgelser, som kunne give et helt andet og meget mere kvalificeret grundlag for at træffe nogle beslutninger på, er bare afvist, fordi det spektakulære issue, at man skulle have flere timer, skulle gøre det ud for at styrke fagligheden.
Men den faglighed bliver ikke nødvendigvis styrket, som ministeren selv erkender det.
Derfor spørger jeg igen, også ministeren: Der er 60.000 lærere, og spørgsmålet er, hvordan vi bærer os ad med at løfte deres faglighed, for det er det, det handler om, hvis man vil styrke fagligheden.
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-05:
Men det er jo også det, der er årsagen til, at vi alle er meget optaget af selve læreruddannelsen og den evaluering, som læreruddannelsen vil undergå her i indeværende år, for målet er naturligvis at sikre, at i det mindste de nyuddannede lærere har de kvalifikationer og kompetencer, som der er behov for for at kunne gennemføre den undervisning, som vi ønsker skal være i folkeskolen.
Så er jeg ikke enig med fru Marianne Jelved i, at lærerne ikke har frihed til at tilrettelægge undervisningen.
Lærerne har nøjagtig den samme frihed, som de havde før folkeskoleforliget den 14. november.
De har oven i købet endnu flere frihedsgrader.
De har nemlig fået muligheden for at lave holddannelser, hvor de tager udgangspunkt i den enkelte elevs behov, og det synes jeg faktisk er en kæmpe styrkelse af mulighederne for at tilrettelægge undervisningen, så man kan bruge begrebet undervisningsdifferentiering langt mere offensivt end det, som i hvert fald lovgivningen hidtil har givet mulighed for.
At nogle lærere så har gjort det, det er jo en helt anden sag.
Der er ingen grund til at betvivle, at vi i Danmark har behov for, at vi i folkeskolen får styrket de faglige færdigheder.
At man så i andre lande har tilrettelagt undervisningen og grundskolen på en anden måde end det, vi gør i Danmark, synes jeg jo ikke skal være det, der er afgørende for, hvordan vi styrker dér, hvor vi har nogle mangler, eller dér, hvor vi har behov for, at der sættes ind.
Et andet af målene - det har været nævnt af andre ordførere op til flere gange - har været at give skolen et redskab, give lærerne et redskab i forbindelse med tilrettelæggelsen af undervisningen og også at give forældrene et redskab i forbindelse med dialogen med skolen.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Denne ændring, der kommer på om holddannelse, hvor man efter den løbende evaluering kan fordele eleverne på korte kurser, træning i særlige færdigheder, er jo en præcisering af det, der sker i skolen i dag.
Dermed er der jo i og for sig ikke noget nyt i det, og jeg er enig med ministeren i, at man ikke skal betvivle de internationale resultater.
Det gør Det Radikale Venstre heller ikke, og jeg gør det ikke.
Det er jo derfor, at vi så ivrigt har været med på at finde ud af, hvordan vi kan løse den opgave.
Vi betvivler ikke resultatet af PISA-undersøgelsen, men vi betvivler heller ikke resultatet
af andre internationale undersøgelser
Der refererer jeg til professoren på Danmarks Pædagogiske Universitet, som siger, at det er en skam, at de klare delmål bliver bindende, fordi de store internationale undersøgelser viser, at jo større frihed, lærerne har, jo bedre bliver resultaterne, og det er da også den vej, man går i resten af verden.
Det hænger sammen med det, man i dag ved om, hvordan børn lærer, men det har regeringen og forligspartierne ikke villet høre en snus på.
Det er dybt ærgerligt, at man betvivler den type internationale resultater, og det er dybt ærgerligt, at man stiller forældrene i en kontrolfunktion i dag ...
Det var da ærgerligt, men jeg kommer igen.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Så tager vi den en ekstra gang: Denne gang for undervisningsministeren, tidligere for andre.
De fleste kommuner følger dem.
Så er der nogle kommuner, hvor de bliver enige med deres skoler om, at de gerne vil lave nogle andre, det er så en anden måde at lave delmål på, men det er mål.
Alle skoler har delmål, uanset om man bruger Undervisningsministeriets eller ej.
Nu gør man dem til bindende trinmål.
Hvad er det, man opnår med det i forhold til at sikre, at eleverne når et resultat?
Hvad er det, man opnår ved det?
For begge dele er jo delmål.
Det, som er den negative side af det, er, at kommunerne sammen med skolerne ikke får lejlighed til selv at diskutere det.
Det er jo det, der er pointen i det, medmindre der i bindende trinmål skal ligge noget helt tredje.
Det er jo det, vi frygter, nemlig at det bliver til noget andet, måske ikke i første omgang, men i anden omgang - fordi der er nogle, der vil noget andet.
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-05:
Jeg er absolut ikke enig med fru Marianne Jelved i, at forældrene med lovforslaget her får en kontrolfunktion, sådan som jeg hører fru Marianne Jelved sige det.
Det, der er lagt op til, er, at man som forældre helt klart og tydeligt i en dialog med skolen kan få kendskab til, hvad børnene almindeligvis skal kunne på de forskellige klassetrin i de forskellige fag.
Det er ikke det samme som at sige, at forældrene har fået en kontrolfunktion ud over den funktion, som forældrene selvfølgelig har, i og med at de,
langt de fleste, er engagerede i deres børns skolegang.
Så er jeg igen, må jeg sige, ikke enig med hverken fru Marianne Jelved eller for den sags skyld professor Egelund i, at lærerne fratages frihedsgrader i forbindelse med lovforslaget her.
Så vil jeg sige til hr. Aage Frandsen, at jeg jo sådan set synes, det er positivt, at man som forældre helt klart og nøje kan få kendskab til, hvad det forventes børnene skal kunne på de forskellige klassetrin, og at det så også er det samme, uanset om man bor i Gedser eller i Skagen.
Det er sådan set det, der var min pointe med, at vi lige præcis ønsker at undgå, at folkeskolen udvikler sig til A- og B-skoler.
Det er der ingen af os, der har en interesse i.
Så har jeg lyttet mig til, at hr. Aage Frandsen er meget optaget af, at kommunerne skal være involveret i beskrivelsen af målene, og derfor er jeg også meget glad for, at vi i forligspartierne er blevet enige om, at det lige præcis skal være en kommunal opgave at varetage beskrivelsen af, hvordan man så sikrer, at børnene kommer fra det ene mål til det andet.
Det er ikke noget, der har været diskuteret så meget her i eftermiddag, men det ligger jo også i aftalen.
Det er jo så med udgangspunkt i lige præcis den lokale forankring.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Det kan godt være, at ministeren ikke ved det, men så skal jeg oplyse om, at man i mange år har kunnet slå op på ministeriets hjemmeside og læse, hvad der forventes, at børn skal lære i de forskellige fag på de forskellige klassetrin.
Jeg kender faktisk mange forældre, der har gjort det.
Så det er der ikke noget nyt i.
Det er jo rigtigt, at noget af det nye er, at nu skal ministeriet også lave beskrivelser for, hvordan læreren kommer fra ét trinmål til et andet.
Jamen det er da et kolossalt ansvar, man tillægger lærerne; det er da en kolossal tillid.
Tænk at lærerne nu kan få et papir, hvor der står, hvordan de bærer sig ad med at flytte et barn fra ét trinmål til et andet.
Hvor er det flot.
Det er et gennembrud.
Så står der i forligsteksten: Endelig vil målene og de nævnte beskrivelser give eleverne og forældrene et bedre overblik over, hvad undervisningen på det enkelte klassetrin skal lede frem imod.
Det giver forældrene en bedre mulighed
for at følge med i børnenes skolegang og et bedre grundlag for den løbende dialog mellem skole og hjem om børnenes indlæring.
Men det kan de allerede i dag.
Hvori består det bedre?
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-05:
Nu gør jeg mig ikke forhåbninger om, at fru Marianne Jelved og jeg her ved indledningen til 4. time af drøftelsen af lovforslaget bliver enige, slet ikke set i lyset af at vi faktisk brugte adskillige måneder på også at drøfte lige præcis nogle af de her elementer.
Det får mig til i stedet for at spørge fru Marianne Jelved: Hvad er så fru Marianne Jelveds bud på at styrke de faglige færdigheder og kundskaber i folkeskolen?
For svaret er jo ikke flere timer, har vi hørt; svaret er ikke en styrkelse af målene, sådan som vi har valgt at gøre det; svaret er heller ikke, hører jeg fru Marianne Jelved sige, udvidede muligheder for holddannelse.
Hvad er det så lige, fru Marianne Jelved vil gøre for de 20 pct., der forlader folkeskolen i dag uden brugbare læsefærdigheder?
Hvad er det så lige, fru Marianne Jelved vil gøre for at sikre, at de børn og unge, som forlader den danske folkeskole, får de samme forudsætninger for at kunne begå sig i en stadig mere global verden som de børn og unge, der vokser op i vores nabolande?
Nu spørger jeg fru Marianne Jelved med risiko for, at vi skal være her 4 timer mere, men jeg synes trods alt, det kunne være interessant på falderebet her at få et kort bud på fru Marianne Jelveds forslag.
Aage Frandsen (SF), 2003-02-05:
Og det behøver ikke være afsenderen, der er noget i vejen med.
Men det er vigtigt, hvis en skole har nogle lidt andre mål, at kommunen så siger: Vi kunne godt gøre det på en lidt anden måde, og det ligger inden for den ramme, der er.
Det er også derfor, vi er så fantastisk stærke
tilhængere af, at vi har vejledende læseplaner.
Og det der sludder om det bindende, det mere bindende endda, der kom ind i regeringsprogrammet, som ministeren af gode grunde heller ikke skal kommentere, fordi ministeren er uskyldig, er jo rædselsfuldt.
Tanken om, at man fra statens side og fra ministeriets side kan bestemme, er jo rædselsfuld.
Så nævner ministeren det, der står i bemærkningerne, og så må man håbe, at man bliver glad.
Nej, for det kan læreren da finde ud af.
Det er den manglende tiltro til, at lærere og forældre og skole kan finde ud af noget, eller at kommunen kan finde ud af noget, som gennemsyrer det her.
Det er virkelig Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti, der har fået deres.
I burde være glade, og jeg ved, at I er glade.
Og I andre burde være kede af det, og jeg ved, at I er det.
Marianne Jelved (RV), 2003-02-05:
Under forhandlingerne foreslog jeg noget for at løse den opgave, det er, at ikke 18 pct. af børnene, men højst et par procent ikke får lært at læse, for der vil være nogle, der er ordblinde og af andre grunde har svært ved at lære det.
Der skulle vi præcisere § 18 i folkeskoleloven om lærernes forpligtelser til planlægning osv. og § 13, som handler om den løbende evaluering.
Vi er fuldstændig enige i, at der ikke er en målfrihed i skolen.
Vi er tilhængere af et slutmål for fagene.
Vi er tilhængere af, at lærerne også er bevidste om den progression, der er i et fag.
Vi er gerne med til flere timer, men vi tror ikke på, at det er svaret alene.
Derfor skal der fokus på tværfaglig undervisning, hvilket kræver efteruddannelse, efteruddannelse og efteruddannelse af lærerne.
Det er hylesvært at gøre det.
Det er svært på lærerseminarierne, hvor de skal leve op til det samme, og det er svært i gymnasierne, der kommer til at skulle det.
I virkeligheden er den største investering, vi kan gøre for vores fremtid, at uddanne dem, der skal undervise både de nuværende børn og de kommende børn og dem i de videregående uddannelser, herunder ungdomsuddannelserne.
For det er hele lærerens kompetence, der er totalt afgørende.
Den er helt afgørende, og den har forligspartierne nu tænkt sig at se på.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-05:
Det er utrolig vigtigt, at man, når der er nogle problemstillinger i forhold til folkeskolen, og det er der jo ifølge de internationale undersøgelser, så også tager hånd om dem.
Det var også derfor, man satte den proces i gang for snart lang, lang tid siden, at vi må se på fagligheden.
Det går ikke, at så mange ikke kan læse, når de går ud af skolen.
Så langt så godt
Det er vi helt enige i i Kristeligt Folkeparti, og vi tog heller ikke helt afstand fra det med flere timer.
Men det er altså tankevækkende, at når man taler faglighed ud over de flere timer, så er det bindende mål; det er en centralt styret skole.
Det er også en vejledning af, at man altså nu skal til at udarbejde lærernes planlægning og undervisning, og det skal de nu også have en beskrivelse om.
Det er et udtryk for mistillid, altså at der faktisk ikke er særlig meget, der har fungeret hidtil.
Så kommer man ind på hele forældredelen
: De har åbenbart ikke kunnet følge med, de har altså ikke kunnet finde ud af at være i kommunikation med skolen hidtil.
Nej, for nu bliver den styrket, nu kan de slå op i en manual.
Det er jo trods alt også i den daglige dialog, at forældrene har kunnet følge med i, hvad der foregår i skolen, så det er altså et udtryk for mistillid og en alt for ensidig fokusering på, hvordan vi skal få faglighed i folkeskolen.
Det er det, der ligger i det her forslag, og jeg beklager bare dybt, at det er således.
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-05:
Jeg må sige, at jeg er lidt forundret over at høre både hr. Aage Frandsen, fru Marianne Jelved og nu også fru Bodil Kornbek give udtryk for, at lovforslaget og aftalen er udtryk for manglende tiltro og manglende tillid til lærerne.
Altså sådan set er lærerne jo meget godt tilfredse med aftalen, de er meget godt tilfredse med lovforslaget, så jeg forstår slet ikke, hvorfra Det Radikale Venstre, SF og nu også Kristeligt Folkeparti har den opfattelse.
Det er faktisk præcis det modsatte, der er tilfældet.
Lærerne er ganske godt tilfredse; forældrene er faktisk også meget godt tilfredse.
Man kan gøre sig den anstrengelse bare at kaste et blik ned i de høringssvar, som er kommet til lovforslaget, og
deraf vil det klart fremgå, at lige præcis de bindende trinmål sådan set bliver positivt modtaget. Så jeg tror på, at det her er noget, som folkeskolen vil få gavn og glæde af.
Jeg tror på, at det netop vil være det bidrag, som fru Marianne Jelved, hr. Aage Frandsen og fru Bodil Kornbek ikke har turdet komme med.
Men det vil lige præcis være det, der kan være med til at give folkeskolen det løft, som der er behov for for at sikre, at vi ikke fortsat skal leve med, at 20 pct. forlader folkeskolen uden brugbare læsefærdigheder.
Og lad mig i øvrigt referere til de internationale undersøgelser.
Jens Christian Larsen (V), 2003-02-05:
L 148, som kan skabe grundlag for etablering af internationale hold, de såkaldte rejsehold, der giver mulighed for undervisning i udlandet, er i en tid, hvor udviklingen inden for handel, produktion, teknologi, videnskab, kultur osv. bliver mere og mere internationalt orienteret, et helt oplagt middel til at implementere denne dimension i vores uddannelsessystem.
De erfaringer, som kan indhentes, siger bl.a., at det har været meget givende for eleverne at lære at stå på egne ben i et fremmed land.
Det har bl.a. øget elevernes fremmedsprogkundskaber betydeligt.
Det har også givet en indsigt i et fremmed lands
Vi synes, at de positive muligheder bør udnyttes, og vi vil derfor udtrykke en positiv indstilling til lovforslaget.