runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
For ikke så mange år siden var nyreligiøsiteten, New Age, den store trend, i hvert fald i medierne.
Men folkekirken blev ved det anliggende og den bekendelse, den er bundet til.
I dag oplever vi så den modsatte bevægelse.
Hvad der efterspørges nu, er gedigen luthersk kristendom.
Virkelighedens møde med fremmede religioners fanatisme – et møde, der i den senere tid har været nok så skræmmende – har fået danskerne til at spørge sig tilbage til fædrenes tro.
Folkekirken er blevet centralt placeret på det åndelige danmarkskort.
Samtidig oplever vi imidlertid en anden bevægelse i de kirkepolitiske miljøer eller det kirkelige landskab, som det nu hedder.
Her har kravet om en kirkeforfatning trængt sig frem, en hel eller delvis løsrivelse af folkekirken fra staten, det vil i realiteten sige en nedlæggelse af folkekirken, så kirken kan komme til at udgøre en humanistisk og selvstændigt politiserende størrelse, der kan sætte den moralske og politiske dagsorden i stedet for bare at forkynde et evangelium.
Alt for ofte har den aktuelle debat om folkekirken fortabt sig i intrigant og perspektivløst personfnidder og kævl om ligegyldige økonomiske småting, og det er muligt, at vi heller ikke undgår det i dag.
Men vi har ønsket en principiel debat om det overordnede perspektiv.
Hvorfor skal vi have en folkekirke, der er knyttet til staten?
Hvorfor skal den sikres som fri og upolitisk netop ved, at dens rammer lægges af Folketinget, der ligesom menighedsrådene er direkte valgt og derfor demokratisk repræsentativt?
Og hvor er i grunden folkekirken?
Er den at finde på Christiansborg, ved Frederiksholms Kanal eller på Nyborg Strand, eller er den måske snarere at finde ude i det enkelte kirkesogn hos den enkelte menighed?
Og skal den afgørende myndighed så være placeret lokalt i sognemenigheden, og skal den bølge af decentralisering af beslutningskompetencen, som den nuværende kirkeminister har sat i gang, fortsætte i respekt for den enkelte sognemenighed?
De spørgsmål ønsker vi at stille.
Skal folkekirken styres nedefra eller ovenfra?
Da forespørgslen blev indleveret, var et folketingsvalg noget, der lå langt ude i fremtiden, så det er ikke noget valgoplæg, men kommer der et snarligt valg, så er det sandsynligt, at folkekirken for første gang vil blive et varmt valgtema.
Så det er vel rimeligt nok, at partierne i dag får mulighed for at tilkendegive klart og utvetydigt over for befolkningen, hvor de står, og hvilken folkekirke de ønsker.
Så vil jeg i forlængelse af dette fremsætte et forslag til vedtagelse ...
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Hr. Jesper Langballe begyndte debatten med at udtrykke håb om, at vi ikke fik så meget personfnidder og økonomiævl i den her debat.
Det kan jeg sådan set kun være enig med hr. Jesper Langballe i, men jeg synes alligevel, det hører med til historien at spørge, om det ikke i høj grad er Dansk Folkeparti og mere specifikt hr. Kristian Thulesen Dahl, der har medvirket til det som formand for Finansudvalget, og om ikke den anklage, som hr. Jesper Langballe rettede mod Folketingets partier i dag, sådan set lige så godt også kunne være rettet mod hr. Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti, altså hr. Jesper Langballes eget parti?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om hr. Jesper Langballe ikke er enig i, at folkekirken sådan set har udviklet sig over tid, at den ikke har været statisk, og at den faktisk under den nuværende regering, som ministeren jo har redegjort for det, har fået nogle nye rammer at arbejde under som følge af, at man har decentraliseret en hel del kompetencer?
Min pointe er altså, at folkekirken under alle omstændigheder vil udvikle sig over tid, uanset om hr. Jesper Langballe vil det eller ej.
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Til det første spørgsmål vil jeg sige, at det er mig fuldstændig ubekendt, at hr. Kristian Thulesen Dahl skulle have bidraget til det der personfnid der, jeg omtalte.
Men jeg vil så i øvrigt sige, at når jeg har rejst den debat, hvor det erklærede formål netop er at forsøge at hæve os op over fnidder og økonomiævl og småting osv., så vil jeg selvfølgelig ikke her på talerstolen stå og bore mig ned i det.
Det var så svar på det.
Jo, folkekirken udvikler sig, fordi verden udvikler sig.
Omstændighederne ændres hele tiden for os, der sidder her, og for folkekirken, det er klart.
Men det er ikke ensbetydende med, at opgaven bliver ny.
Hvis man siger, at opgaven hele tiden skal ændre sig med tiden, så gør man jo opgaven til pjat, så er der ikke nogen opgave.
Folkekirkens opgave er nu som før at forkynde evangeliet om syndernes forladelse til trøst og frimodighed og gøre det ind i lige præcis den moderne verden, vi har omkring os nu.
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Jeg er helt enig i, at opgaven sådan set er den samme, og jeg foreslår heller ikke, at stat og folkekirke skal adskilles på nogen måde.
Jeg synes bare, det er rimeligt, at nogle af de aktører, der er ud over de enkelte sogne og menighedsråd osv., som hr. Jesper Langballe nævner, organisationerne, også bliver inddraget – de små både, om hr. Jesper Langballe vil.
Derfor synes jeg, det er utroligt, at hr. Jesper Langballe egentlig helt ser bort fra, at de måske også havde noget at bidrage med i den videre debat om folkekirkens fremtid, ikke med hensyn til dens specifikke opgave, men hvordan man løser opgaven.
Derfor vil jeg på vegne af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Kristendemokraterne fremsætte følgende forslag til vedtagelse til den videre debat: Forslag til vedtagelse: »Folketinget opfordrer regeringen til at nedsætte et folkekirkeligt udredningsudvalg, som foreslået af en række folkekirkelige organisationer den 23. oktober i Nyborg.
Udvalget skal foretage en grundig analyse og udredning af den nuværende opgave og kompetencefordeling mellem de forskellige niveauer og instanser i folkekirken med henblik på at komme med forslag til en fremtidig ordning, der – gør folkekirken mere egnet til at varetage sit grundlæggende formål, – sikrer og udvikler åbenheden, friheden og mangfoldigheden i folkekirken og dens menigheder, – gør folkekirken bedre til at udvikle sine arbejds- og udtryksformer i forhold til forandringer i kulturen og i samfundet, – giver folkekirken en så demokratisk og så lokalt forankret ledelse som muligt, – skaber et bedre arbejdsmiljø for både ansatte og frivillige gennem en klar og gennemskuelig ledelse, og – sikrer at folkekirkens opgaver løses på det niveau og med de ressourcer, der skaber de bedste vilkår for menighedens liv og vækst.«
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Vedtagelsesforslagets ophav kender jeg jo godt, og jeg må sige, at jeg synes egentlig, når nu jeg hører ordene igen, at jeg tror aldrig, at jeg har hørt et så intetsigende vedtagelsesforslag.
Og det vil ikke sige så lidt.
Der er jo ikke noget bud på, hvad man ønsker.
Der skal bare nedsættes et udvalg, som skal opklare, hvad det egentlig er, forslagsstillerne selv mener om folkekirken.
Jeg er meget spændt på at se, hvilke partier der ikke kan stemme for vores vedtagelsesforslag, og jeg er især spændt på at høre deres eventuelle begrundelser for ikke at gøre det.
Man kunne vel godt, siger han, inddrage organisationerne.
Ja, men hr. Jann Sjursen ved, at der er et gammelt ord, der hedder, at når man rækker Fanden en lillefinger, så tager han hele hånden.
Dermed ikke være sagt, at jeg vil identificere organisationerne med Fanden, men begynder man at lægge magten over til nogle, har den det jo med at udvide sig.
Og så lige til sidst: Ja, der er en forskel på en opgave og på, hvordan den løses, men hvis opgaven står fast, så skal løsningsredskabet bestandigt være i overensstemmelse med opgaven, og når opgaven er at forkynde evangeliet, så skal man ikke føje alle mulige sociale løsningsmodeller til, for så forråder man opgaven
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-12-03:
Jeg kommer i mit eget indlæg selvfølgelig ind på Det Radikale Venstres principielle synspunkter, men der var en enkelt bemærkning i slutningen af hr. Langballes indlæg, som undrede mig en smule, eller som jeg i hvert fald synes trænger til en klargøren.
Finder hr. Langballe ikke, at den indirekte støtte, som alle øvrige trossamfund får i kraft af muligheden for at fradrage bidrag i skatten, også er en form for støtte?
Er det dog ikke rimeligt, at beskrive det på den måde?
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Jeg kan kun erklære mig fuldstændig enig med hr. Niels Helveg Petersen.
Jeg mener faktisk heller ikke, at jeg har formuleret mig på den måde, at folkekirken er den eneste, der støttes af staten.
Men jeg citerede grundloven, hvor ordet støtte bliver brugt, og jeg mener ikke, at der i grundloven bare tænkes på økonomisk støtte.
Jeg mener faktisk, at den moralske støtte er nok så væsentlig.
Jeg er glad for, at hr. Niels Helveg Petersen med sit spørgsmål får slået fast, at der jo ikke er nogen økonomisk diskrimination, der finder sted over for mennesker, som står uden for folkekirken, for der er, som det ganske rigtigt blev sagt, en fradragsret, som nok i virkeligheden stiller ikkefolkekirkemedlemmer økonomisk lidt gunstigere end folkekirkemedlemmer.
Karen J. Klint (S), 2004-12-03:
Det er vi glade for i mit parti, fordi det giver os mulighed for at få dementeret nogle af de rygter, som nogle går rundt og fortæller om mit partis holdning.
Derfor vil jeg også lige spørge hr. Jesper Langballe, når hr. Jesper Langballe selv siger, at vi ikke skal have noget fnidder, at vi skal have en anstændig debat: Hvorfor blive ved med at omtale mit partis politik i uoverensstemmelse med sandheden?
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Det er jo meget vanskeligt at svare på det spørgsmål, så længe fru Karen Klint ikke fortæller, hvad sagen går ud på.
Jeg hørte noget om nogle rygter, og at jeg skulle have sagt noget usandt, men jeg er nødt til at have lidt mere kød fyldt på det skelet, før jeg kan svare.
Karen J. Klint (S), 2004-12-03:
Jamen jeg vil gerne give nogle flere svar, når jeg får ordet igen som ordfører, men det kan da ikke være hr. Jesper Langballe ubekendt, hvilke beslutningsforslag vi har fremsat her i Folketingssalen i den tid, hr. Jesper Langballe har været herinde.
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Jeg ved simpelt hen ikke, hvordan jeg som ordfører skal forholde mig til fru Karen Klints indlæg, som der ikke er noget som helst indhold i.
Socialdemokraternes udmeldinger med hensyn til folkekirken har været så flimrende og så upræcise og så selvmodsigende, at det har været fuldkommen umuligt at finde ud af, hvad Socialdemokraterne overhovedet vil.
Derfor synes jeg, at den her debat er en enestående chance for fru Karen Klint til at forklare os andre det, og når fru Karen Klint har gjort det, kan vi jo eventuelt drøfte sagen.
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Det er en del af vores lutherske arv, og det skal man gøre.
Men der er vel ret beset andre evangelisklutherske kirker, som har indrettet sig anderledes, end vi har her i Danmark, uden at man af den grund kan sige, at de bliver mindre evangelisk-lutherske.
Eller hvad?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-03:
Jeg nævnte jo f.eks. USA, som har flere kirker, der nærmer sig den lutherske kirke.
Vi kan jo se, og jeg skal gerne gentage det, hvordan det er gået i USA, hvor vi har set det senest i valgkampen.
Både hr. Jann Sjursen og jeg har set, hvordan det går, når en amerikansk ambassadør vil blande sig i religion og bestemme, hvad danske politikere skal tro og gøre og komme til bønnemøde hos ham.
Det kender vi jo godt.
Vi ved også fra svenske teologer, at der sker en snigende politisering af den svenske kirke, efter at der er sket en adskillelse mellem stat og kirke i Sverige.
Det kan man ikke komme udenom.
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Det kan man godt diskutere.
Min pointe er sådan set bare, at fru Birthe Rønn Hornbech bruger, ligesom jeg synes at andre også gør det i debatten her, at vi har fundet de vises sten her i Danmark i forhold til, hvordan folkekirken kan se ud.
Man kan jo rent faktisk også godt forestille sig en strukturudvikling, der ikke betinger, at folkekirken f.eks. bliver politiseret.
Fru Birthe Rønn Hornbech er jo selv i det ordførerindlæg, hun holdt, åben over for at diskutere kompetencefordelingen mellem stat og folkekirke.
Derfor vil jeg da spørge: Hvorfor i alverden kan det være farligt i den sammenhæng at inddrage de kirkelige organisationer i et udredningsarbejde, sådan som det blev foreslået i Nyborg den 23. oktober, for netop at se på kompetencefordelingen mellem stat og folkekirke?
Det er jo en del af det ønske, der er givet fra en række folkekirkelige organisationer.
Det er ikke nødvendigvis et kirkeråd, det vil de formentlig være uenige om, men de ønsker, at man får lejlighed til at se på det i fællesskab.
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Jeg vil gerne i forlængelse af ordvekslingen med hr. Jann Sjursen spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om hun ikke er enig i, at et evangeliskluthersk kirkesamfund sagtens kan indrette sig anderledes, at der kan tænkes bunker af muligheder, at man andre steder har indrettet sig anderledes end den danske folkekirke, og at de stadig kan være evangelisk-lutherske, men at den ordning, som vi har – der er jo ikke nogen af os, der har valgt den, den er der bare, den er opstået, skabt af traditionen – rent faktisk ser ud til at være den bedst tænkelige sikring af friheden.
Så vil jeg lige til sidst spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om hun ikke er enig med mig i, at når man inddrager organisationer, kan der være en inertitendens i det, som betyder, at de organisationer, som nu tillægges en magt, som andre ikke har, vokser, og at især magten vokser.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-03:
Jamen samlende kan jeg sige, at der naturligvis kan være alle mulige andre muligheder inden for de lutherske kirker.
Jeg forstår egentlig ikke helt, at strukturen efterhånden i den grad overgår de teologiske diskussioner.
Det er lige så farligt at synes, at en bestemt kirkeordning er evangeliet selv.
Det må jeg selvfølgelig vende mig imod, og dermed er jeg jo fuldstændig enig med hr. Jesper Langballe, men jeg synes, at der er større ting, som er langt vigtigere.
Der er naturligvis ikke nogen kristelig begrundelse for vores folkekirkelige ordning, men der er egentlig en frihedsbegrundelse og en demokratisk begrundelse.
Det er jo nok ikke tilfældigt, at det er de protestantiske lande, der er de frieste nationer i verden.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-03:
Jeg forstod den socialdemokratiske ordfører på den måde, at man altså var tilhænger af formuleringen i grundlovens § 4.
Nu har vi jo haft forskellige forhandlinger her i Folketingssalen i de senere år om grundlovsændringer.
Søren Krarup (DF), 2004-12-03:
Jeg mener i og for sig, at den kan fortolkes ganske modsat.
Folkekirkens forfatning ordnes ved lov – hvad siger det?
Så bruges et ord som udvikling, men har man lidt kritisk-logisk sans, er man forsigtig med at bruge sådan et ord, for det er jo bare en frase.
Nej, spørgsmålet er, hvad det er, der udvikler sig, og forholdet er jo altså, at der udvikler sig en kirkeforståelse, der er i modsætning til grundlovens, for så vidt som den er evangelisk-luthersk.
Det vil sige en kirkeforståelse, som faktisk betyder et brud med det, der var også Det Radikale Venstres udgangspunkt tidligere.
Blot et begreb som udtrykket indre anliggender er jeg ved at sige Jørgen Jørgensen ikke kunne have brugt, for han vidste, at der var forskel netop på de indre anliggender, der henhører under Vorherre, og det, som lovgivningsmagten har ansvaret for.
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-12-03:
Jeg vil ikke give mig til at gætte på, hvad hr. Jørgen Jørgensen ville have sagt, hvis han havde stået her i dag.
Han satte sin hat, som han selv ville, og det er ikke mig, der skal fortolke, hvad han måske ville have ment i en diskussion her i 2004.
Det tilkommer ikke mig, og det tilkommer efter min mening heller ikke hr. Søren Krarup.
Selvfølgelig er det Folketinget, der skal bestemme, hvis vi skal have en kirkeforfatning.
Det fremgår jo fuldstændig klart af grundlovens bestemmelse.
Det er der jo ingen grund til at strides om.
Jeg mener ikke, at det er særlig svært, og jeg tror, at det er muligt at definere, hvad der er indre anliggender.
Vi kan jo f.eks. se på, hvorledes vi har ladet de andre trossamfund ordne deres egne indre anliggender.
Den praksis har vi jo i forhold til en række trossamfund.
Så at finde ud af, hvad der er kirkens indre anliggender, er absolut gørligt og muligt.
Jamen det har forslagsstillerne jo selv nøje gjort rede for på Nyborg Strand, nemlig at de ønsker at klargøre grænsefladerne mellem, hvad der er statens rolle, og hvad der er kirkens egen rolle.
Hvordan er det gået til, at denne enhed er blevet brudt?
Jeg synes faktisk, at hr. Jesper Langballe burde spørge sig selv: Hvordan kan det egentlig gå til, at der pludselig er dette ønske fra menighedsrådene, fra bisper, provster og præster om at få en sådan udredning af grænsefladerne mellem, hvad der er statens og kirkens anliggender?
Det skyldes jo den administration, der har været af de kirkelige forhold og den kirkelige debat i de sidste par år.
Meget enkelt.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-03:
Kirkeministeren sagde i sin opsamling, at SF ikke støttede den nuværende folkekirkeordning.
Nu sagde jeg i min ordførertale rent faktisk, at vi støttede op om de der formuleringer, der er i § 4, men at SF's ærinde er en så stor adskillelse som muligt inden for de rammer, som grundloven sætter.
Derfor vil jeg gerne høre, når nu ministeren samtidig konkluderede, at fru Karen J. Klint støtter folkekirkeordningen, i og med at hun anerkender § 4, hvorfor det ikke skulle gælde for SF.
Tove Fergo (V), 2004-12-03:
Jeg synes da, det er rigtig godt, at SF også støtter grundlovens § 4, altså at den danske folkekirke har en særlig stilling, for det er jo det, der står i § 4.
Det ville kun glæde mig, for jo flere partier, som kan støtte den utrolig gode kirkeordning, vi har i Danmark, jo bedre er det da, så hvis jeg har misforstået SF's ordfører, kan jeg kun beklage det og glæde mig, hvis det hermed bliver præciseret, at SF også støtter grundlovens § 4.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-03:
Nu har jeg jo lyttet til den lange diskussion og også til den diskussion, der er rejst i forbindelse med hr. Jann Sjursens og andres oplæg, og der hører jeg ikke, at ministeren kommer med nogen klar tilbagemelding om, hvorvidt hun ønsker at indkalde de politiske partier.
Er det rigtigt forstået, at ministeren stadig væk siger, at ministeren lytter, men at den samtale, som er blevet efterspurgt både af fru Karen Klint og af flere andre, ønsker ministeren ikke?
Tove Fergo (V), 2004-12-03:
Jeg kan kun sige, at jeg om nogen ønsker en dialog og en samtale.
Jeg synes bare ikke, at jeg i respekt for dem, der nu har svaret på debatoplægget »Én folkekirke – men tæt på«, kan drage nogen konklusioner i dag, og at det er nødvendigt, at jeg lige må have tid til at analysere det til bunds.
Jeg skal sørge for, at Kirkeudvalget får høringssvarene og også sammendraget.
Jeg vil, så snart jeg ligesom har gjort regeringens stilling op, tage kontakt både til Folketingets partier og til de folkekirkelige organisationer med henblik på det videre forløb.
Det kan jeg love fuldt ud.
Det er den fremgangsmåde, vi hidtil har benyttet os af, og den vil jeg selvfølgelig også benytte mig af.
Det er da et glædeligt budskab at sende ud her i adventstiden og op til jul.
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Først en kommentar, for jeg synes sådan set, at hr. Søren Krarup gør den politiske samtale unødig svær ved at pådutte en række partier, en række folkekirkelige organisationer lige præcis den holdning, at de går ind for, at stat og folkekirke skal adskilles.
Det er jo det, hr. Søren Krarup gør i sit indlæg.
Alle, der går ind for et folkekirkeligt udredningsarbejde som foreslået på Nyborgmødet den 23. oktober, går ind for at adskille stat og folkekirke.
Det gør den politiske samtale, samtalen i det hele taget omkring folkekirkelige forhold unødig besværlig.
Det var bemærkningen.
Så kommer mit spørgsmål: Når hr. Søren Krarup meget rigtigt siger – og hr. Langballe har også sagt det tidligere i debatten – at den centrale opgave er, at evangeliet bliver forkyndt, hvilket jeg er helt enig i, er det så ikke også legitimt at diskutere midlerne, hvormed det sker?
Eller er evangeliets forkyndelse ene og alene det, der sker på prædikestolen hver søndag kl. 10 eller deromkring?
Søren Krarup (DF), 2004-12-03:
Med hensyn til bestemmelsen af det kirkelige som noget magtbevidst, så må jeg jo altså tilstå, at jeg har mere end en menneskealders erfaring i de dele, og jeg vil sige, at blot denne formulering, som jeg anvendte, det kirkelige landskab, der altså er et ganske bestemt og netop ikke, som jeg siger, er alle barnedøbte kristne i dette land, antyder, at kirkeligheden har sine ganske bestemte grænser og derfor også sit ganske specielle formål.
Jeg skal ikke nægte, at jeg på baggrund af 40 års deltagelse i den folkekirkelige debat aner en meget, meget bevidst magtsyge i denne formulering.
Det beklager jeg, men jeg mener ikke, at den opfattelse af kirkelig kan forstås på anden måde.
Det var det, jeg forsøgte at sige i mit indlæg, at med evangelisk-luthersk er der ikke nogen særlig kirkelighed; der er alle døbt i kirken, og der er ikke tale om, at organisationer kan føre sig frem som de særlig kirkelige.
Og gør de det, så aner man hensigten og bliver forstemt.
Jann Sjursen (KD), 2004-12-03:
Men det kommer vi vel ikke videre med.
Men det spørgsmål, som jeg så stillede til hr. Søren Krarup, og som jeg gerne vil have svar på, var jo netop, om evangeliet, som skal forkyndes – den centrale opgave for folkekirken – kun skal forkyndes søndag kl. 10.00, eller om det ikke sker på mange andre tidspunkter og i mange andre sammenhænge i øvrigt, og om ikke det for så vidt er værd at drøfte, hvis man i øvrigt finder det helt centralt for vort folk og for vort land, netop at evangeliet forkyndes.
Søren Krarup (DF), 2004-12-03:
Der kommer vi nok til den helt afgørende forskel på hr. Sjursen og mig, for hvad er evangeliet?
Det er et ord, der tilsiges: Du har dine synders forladelse.
Det er det, der siges.
Det er ikke kun søndag kl. 10.00.
Evangeliet er et ord, der siges, og der hersker den fuldstændige frihed i folkekirken, at der ikke er nogen, der er mere kristelig eller kirkelig end andre og derfor har en større basis eller en større garant for, at man kan sige det rigtigt og skal have lov til at sidde på de rette strukturer.
Der er nok en ganske afgørende forskel på hr. Sjursen og mig i forståelsen af, hvad evangeliet er, og hvad det er, der skal siges.
Jeg tror, det er det, der er baggrunden.
Jesper Langballe (DF), 2004-12-03:
Jeg har faktisk ikke sagt noget om, at Landsforeningen af Menighedsrådsmedlemmers motiv til at bede om dette udredningsarbejdet var frygten for muslimer.
Det, jeg talte om i forbindelse med muslimerne, var de politiske partier, hvor jeg stillede det spørgsmål, som enhver jo er i stand til at besvare selv: Hvad er grunden til, at den gamle partipolitiske konsensus om folkekirken er blevet brudt nu?
Jeg tror godt, at hr. Niels Helveg Petersen kender svaret.
Men så vil jeg spørge: Synes hr. Niels Helveg Petersen ikke, at det er lidt besynderligt, at man fremsætter et ønske om en udredning, som hr. Niels Helveg så fuldstændig kritikløst overtager som sit, uden at have et eneste bud på, hvad det egentlig er, der skal ske?
Man vil have en analysegruppe til at finde ud af, hvad det er, man selv mener.
Hvad enten man vil ændre grundloven, eller man vil arbejde inden for den eksisterende grundlovs rammer, så må man dog vide, hvad det er, man vil.
Søren Krarup (DF), 2004-12-03:
Jeg kan kun sige, at interessen for tonen aldrig har været en, jeg har dyrket meget.
Jeg er fuldstændig klar over, at der fra en vis side her i salen, også i offentligheden, er en interesse i at mistænkeliggøre folkekirken, fordi vi er nogle stykker, der altså skal være de særlig gruelige, som støtter den, og derfor kan man ikke støtte folkekirken.
Jeg må indrømme, at jeg ikke kan tage det alvorligt, og jeg synes, en sådan argumentation er et vidnesbyrd om, hvilket letfærdigt forhold man har til den folkekirke, man i øvrigt siger man støtter.
Hvis det, at hr. Jesper Langballe og jeg støtter folkekirken, skulle føre til, at folk begyndte at tage afstand fra den, så har de jo dokumenteret, hvor lidt vægt der overhovedet er i det, de siger og står for.