runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Jeg kan give et eksempel: Ordet okkupation, som man givetvis vil oversætte til besættelse, har stort set ikke været nævnt fra denne talerstol, heller ikke fra regeringens side.
Okkupationen ophørte, så vidt jeg husker, den 1. juli i år i forbindelse med den FN-resolution, der nu ligger til grund for indsatsen dernede, men tidligere har man ikke brugt ordet okkupation, altså besættelse, fordi man ikke ville sige, at Danmark var den besættelsesmagt, vi i realiteten var.
Det viser jo, hvordan man kan bruge udtryk og ikke bruge udtryk osv., og jeg er sikker på, at i dag vil udenrigsministeren kunne gå herop og sige, at Danmark har været en del af en besættelsesmagt, selv om udenrigsministeren meget nødig har villet bruge det udtryk tidligere.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-25:
Jeg tror, hr. Per Kaalund misforstod mig.
Jeg klandrede ikke hr. Per Kaalund, og jeg gik ikke på jagt efter hr. Per Kaalund.
Jeg sagde til hr. Per Kaalund, at uanset at FN og Forsvarets Efterretningstjeneste bruger ganske upassende udtryk, kunne det jo godt være, at hr. Per Kaalund eller jeg selv skulle begynde at anvende en sprogbrug, der er på niveau med sagens alvor.
Det var et spørgsmål.
Hvad mener hr. Per Kaalund selv?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Det var hr. Helge Adam Møller, der inddrog den, og jeg har kommenteret det.
Der er utrolig mange udtryk, men man kan ikke klandre os for at have brugt ord som modstandsfolk og lignende, når de fremgår af regeringens fremsendte papirer.
Det er regeringen selv, der bruger de udtryk.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-25:
Med den relative ansvarlighed, hr. Per Kaalund har udvist i modsætning til Socialdemokratiets toner i går, vil jeg gerne vende tilbage til hr. Helge Adam Møllers sprogrøgt og spørge hr. Per Kaalund helt personligt: Mener hr. Per Kaalund selv, at det er ansvarligt og passende sprogbrug at kalde terrorismen i Irak for modstandskamp?
Ganske uanset om det er efterretningstjenestens trusselsvurdering, eller det er hr. Jeppe Kofod, der første gang har brugt udtrykket her i Folketingssalen, er det så et passende udtryk?
Jeg vil minde om – især når man inddrager den danske modstandskamp, hvad man gør gang på gang i denne diskussion – at danske modstandsfolk stort set afholdt sig fra at slå tyskere ihjel af skræk for, at det skulle medføre repressalier mod civilbefolkningen, og at der i øvrigt i Irak ikke er tale om en national, men om en religiøs opstand.
Synes hr. Per Kaalund ikke, at vi hver især har et ansvar for, at vores sprog ikke korrumperer og bliver afstumpet, så vi dermed tager alvoren ud af de afskyelige handlinger, der udøves i Irak?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Det må jo siges at være ubestrideligt, som hr. Mogens Lykketoft også fremførte i spørgetiden i går, at den nuværende regering dernede er en overgangsregering og ikke en almindelig demokratisk valgt regering.
Men det er jo det, der bl.a. tilstræbes med afholdelsen af valg i januar måned, hvor der skal vælges en grundlovgivende forsamling med henblik på, at der senere i 2005, sandsynligvis i december måned, altså om et års tid, skal afholdes egentlige frie valg.
Det er da givet, og det fremgår jo også af kronikker og alt muligt andet, at der er utrolig mange kræfter i Irak – både politiske, religiøse og stammer, og jeg ved ikke hvad – som er rimelig uoverskuelige for at sige det ligeud.
Men det ændrer jo ikke noget ved, at før der bliver tale om en egentlig irakisering, som vi støtter meget kraftigt, og irakerne overtager flere og flere opgaver, både civile opgaver og myndighedsopgaver, kan der vel ikke forventes at blive rimelig rolige forhold dernede og dermed ende på usikkerheden.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Ja, selvfølgelig deler alle den bekymring, der er for situationen i Irak, og det er netop derfor, vi skal tage den alvorligt.
Socialdemokraterne siger, at de støtter, at der skal ryddes op i den modbydelige terror, der foregår i Irak, så man kan få genopbygningen i gang, og hr. Per Kaalund siger, at man skal bakke FN op.
Med resolution 1546 har FN igangsat et projekt for demokratisering og irakisering af Irak, og så må man spørge sig selv, hvordan hr. Per Kaalund vil forklare, at hr. Mogens Lykketoft i går kunne sige, da statsministeren gentagne gange henviste til den irakiske regering: Det er da rigtigt, at den har stået bag anmodningen om angrebet på Falluja, men statsministeren må vel give mig ret i, at den nuværende irakiske regering ikke er nogen almindelig folkevalgt regering.
Så lille er altså Socialdemokraternes respekt for den midlertidige premierminister, der på nuværende tidspunkt er ved at prøve at få Irak tilbage på fode
Mon ikke Socialdemokratiet skulle prøve at finde en linje?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Jeg kan bekræfte, at forholdene i Irak ikke fuldt ud tillader, at alle ngo'er og humanitære organisationer kan komme ind i Irak og arbejde frit.
Forholdene er ikke til det, og det fremgår også af Forsvarets Efterretningstjenestes trusselvurdering.
Det er klart, at vi har det ønske, at forholdene i Irak bliver stabile og sikre, og det er bl.a. derfor, vi gør en indsats dernede.
Men når vi diskuterer metoder og fremfærd og lignende, hvor bl.a. FN's generalsekretær har været meget nervøs og meget bekymret over den fremgangsmåde, der i nogle sammenhænge anvendes dernede, deler vi hans bekymring.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Det var da en befrielse, at vi nu fik slået fast, at hr. Mogens Lykketofts insinuationer i går, som gik på, at den danske indsats ikke har været god, er manet i jorden af Socialdemokratiets ordfører.
Det var en rar ting at få slået fast.
Jeg forstod det også således, at den socialdemokratiske ordfører ønsker, at Danmark skal påtage sig endnu flere opgaver i forbindelse med den humanitære indsats og genopbygning, og så er jeg nødt til at spørge hr. Per Kaalund: Er Socialdemokraterne enige i, at en forudsætning for, at det kan lade sig gøre, er, at vi får standset den organiserede terror, der er med til at forhindre, at genopbygningen kan komme i gang?
Er Socialdemokratiet enig i det?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Jeg er nødt til at gentage mig selv, men jeg må sige til hr. Søren Krarup, at jeg ikke har inddraget modstandskampen under anden verdenskrig i denne her debat.
Det er ikke mig, der har inddraget den.
Man har klandret vores udenrigspolitiske ordfører for at have brugt udtryk, der står i Forsvarets Efterretningstjenestes rapporter.
Jeg agter overhovedet ikke at inddrage den danske modstandskamp under besættelsestiden i Iraksammenhæng.
Jeg kan svare fru Gitte Lillelund Bech, at efter min opfattelse gør vi en solid indsats i de arbejder, vi gennemfører, men vi kunne godt gennemføre endnu flere og også på det humanitære område og det civile område.
Vi ønsker specielt en øget indsats på netop disse områder.
Med hensyn til den kronik, som en officer, der har gjort tjeneste i Irak, skrev forleden dag, går jeg ud fra, at forsvarsministeren vil kommentere den skriftligt over for Forsvarsudvalget, så det kan stå til troende, hvilke oplysninger systemet, forsvarsministeren og Forsvarskommandoen mener at kunne artiklen ud fra.
Jeg har læst den, den var kritisk, og når jeg ser en sådan kritisk kronik, siger jeg, at den må vi have nogle kommentarer til.
Men dem har jeg ikke set fra regeringens side.
Til fru Lillelund Bech vil jeg sige, at hr. Mogens Lykketofts bemærkninger i går er jeg enig i, for det er jo klart, at der kan sættes spørgsmålstegn ved indsatsen i Irak som helhed: Hvordan går det?
Specifikt er den danske indsats efter vores opfattelse rigtig og fornuftig på de præmisser, der foreligger, men hr. Mogens Lykketofts bemærkninger gik på hele situationen i hele Irak, og jeg må sige, at jeg deler hans opfattelse.
Med hensyn til de indsatser, vi har gjort, er det rigtigt, at vi har hjulpet med vandforsyning, med elforsyning og en række andre ting.
Men vi har jo ikke formået at bruge alle de midler, der er afsat på finansloven, dels i forsvarsbudgettet, dels i udenrigsministerens budget, og det er jo tegn på, at i dag er forholdene dernede endnu ikke så gode, at man kan få virkelig gang i alle de humanitære projekter.
Derfor ønsker vi gerne en øget indsats på disse områder.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-11-25:
Det, der bringer mig på talerstolen, er hr. Per Kaalunds ordførertale for Socialdemokraterne, hvoraf det jo klart fremgik, at Socialdemokraterne mener, at Danmark gør et godt og solidt arbejde i Irak med opbygning af vandforsyning og meget andet.
Derfor er jeg nødt til at spørge hr. Per Kaalund, hvordan hr. Per Kaalunds ordførertale for Socialdemokraterne – og jeg forstår, den var på vegne af et enigt Socialdemokrati – harmonerer med, at Socialdemokratiets formand, hr. Mogens Lykketoft, i går sagde i denne sal, at den indsats, vi har medvirket til indtil nu, er uden konsekvens, uden koordination og frem for alt ikke effektiv nok.
Hvilken side står Socialdemokraterne på?
Er vi effektive, eller er vi ikke effektive?
Det er i hvert fald ikke klart for mig, men måske kan hr. Kaalund uddybe det.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Hvorvidt danskerne løber en større risiko ved at blive identificeret med koalitionen og de amerikanske styrker fremgår jo af Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurderinger.
Spørgsmålet indgår selvfølgelig som en del af grundlaget for vurderingerne, og de risikovurderinger må vi selvfølgelig også læse grundigt igennem, når vi skal træffe beslutning om, hvad der videre skal ske i Irak.
Til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige, at vi ikke deler den opfattelse, som Enhedslisten har og åbenbart også vil give udtryk for i dag, nemlig at det eneste, vi skal gøre, er at trække os ud af Irak og efterlade alt dernede og så bare se, hvad der sker.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Jeg tror, hr. Kaalund har meget ret i, at medmindre de kan komme så tæt på, at de kan se de store bogstaver, er det meget svært for almindelige irakere at se forskel på amerikanerne og danskerne, også fordi de danske soldater løser nogle opgaver, som frigør ressourcer til amerikanerne.
Der er tale om en eller anden helhed, så jeg tror, det er rigtigt, at det er svært at se forskel.
Men er det ikke lige præcis det, der udsætter de danske soldater for en meget stor risiko?
Er det ikke lige præcis det, der betyder, at hver gang USA nægter at lade Røde Kors komme ind i Falluja, hver gang amerikanske styrker henretter en eller anden, og hver gang amerikanske styrker torterer en eller anden, rammer det direkte tilbage på de danske soldater?
Og er det derfor ikke livsfarligt for de danske soldater at være dernede i kraft af alliancen med USA?
Det er ikke et projekt, vi kan forsvare.
Det er ikke et projekt, vi har indflydelse på, derfor bliver de danske soldater udsat for en risiko, de ikke burde udsættes for, og derfor vil jeg godt spørge her til sidst, om ikke konklusionen af det, hr. Kaalund siger, i virkeligheden er, at almindelige irakere ikke kan se forskel, men at vi ønsker at gøre forskellen klar ved at trække de danske soldater ud.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
På det direkte spørgsmål om, hvordan almindelige irakere kan se forskel på, hvad den danske regering gør, og hvad den amerikanske regering gør, tror jeg nok, at forskellen kan ligge på et meget lille sted.
Jeg har besøgt Basraområdet, og på de militære køretøjer, vi har dernede, står der med arabiske skrifttegn – jeg kan ikke selv læse det, men har fået det oversat – at det er danske styrker.
Vi har flag på dem osv., og det markerer, at det er danske og ikke amerikanske styrker, der er i området.
Men hvordan man som almindelig iraker skal kunne se forskel, ved jeg ikke.
Men det afgørende for os er, at Danmark bør spille en større selvstændig rolle.
Regeringen bør foretage en større selvstændig vurdering af Iraksagen og af forholdet til USA og lægge sig over på et mere europæisk spor i disse sammenhænge, så vi får en selvstændig dansk vurdering af Iraksagen.
Det er det mål, vi går efter, og vi tror, det kan nås, i og med at NATO nu kommer på banen og skal løse visse opgaver i Irak, og EU støtter med over 200 mio. euro.
Om et års tid skal der jo tages ny stilling til den resolution, der ligger i øjeblikket, og så må vi se, hvilket resultat der kommer ud af det.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Jeg bliver nødt til at køre lidt videre i samme spor.
Hr. Per Kaalund sagde helt korrekt, at den danske regering er et ekko af Bush og Rumsfeld.
Det var meget præcist ramt, for selv Colin Powell er jo alt, alt, alt for venstreorienteret til at sidde i den konservative Bushregering, så den danske regering er virkelig et ekko af Bush og Rumsfeld.
Vi har kunnet se det af en række konkrete eksempler.
Kofi Annan anbefaler, at man ikke angriber Falluja, og vi spørger den danske regering: Vil man støtte Kofi Annan?
Det vil den danske regering ikke.
Der foretages henrettelser, og vi spørger den danske regering: Vil man protestere over for USA?
Den danske regering siger: Vi har fuld tillid til USA.
Røde Kors kan ikke komme ind, og vi spørger den danske regering: Hvad vil man gøre ved det?
Regeringen udtaler, at det vil man ikke gøre noget ved.
Gang på gang ser vi, at den danske regering reelt ikke gør noget, og derfor vil jeg spørge hr. Per Kaalund: Hvordan kan man tro, at almindelige irakere kan se forskel på den danske holdning og den amerikanske holdning, når den danske regering fuldt ud bakker George Bush op?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Jeg kan bekræfte, at enhver er salig i sin tro, og jeg vil da gerne medgive hr. Villy Søvndal, at statsministerens attituder til tider kan forekomme arrogante.
Men vi er sikre på, at de ydre omstændigheder og andre ting ikke skal ændre sig meget, før billedet kan vende.
Vi vil gå til forhandlinger i foråret med den klare hensigt at få indflydelse på tingene, og vi vil ikke ligge under for militaristiske udtryk, som at vi vil kapitulere.
Kampen skal føres, vi tror, at vores kamp er den rigtige, og vi tror, at vi trods alt kan påvirke regeringen og på trods af alle vanskeligheder nå frem til et fornuftigt resultat i foråret.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Enhver er jo som bekendt salig i sin tro, men jeg synes, det må have været lettere for Socialdemokraterne at tro, at man kan få indflydelse, inden vi havde debatten i går.
I går var det med den socialdemokratiske leders udtryk en arrogant statsminister, der afviste ethvert forsøg fra Socialdemokratiet på at få indflydelse på udviklingen, men jeg forstår, at efter debatten i dag tror den socialdemokratiske ordfører, at man kan påvirke den danske statsminister i dette spørgsmål.
Held og lykke med færden, men jeg er bange for, at næste gang, vi diskuterer spørgsmålet, kan vi konstatere, at det ikke lykkedes.
Det, hr. Per Kaalund lagde vægt på til sidst, var – og det er måske sagen i en nøddeskal – at opnå enighed.
Det kan man gøre på to måder: Enten ved at få noget eller ved at kapitulere og tilslutte sig.
Hvilken af de to måder synes hr. Per Kaalund var den mest fremtrædende efter debatten på korte bemærkninger i går?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Det direkte spørgsmål fra hr. Villy Søvndal går jo på, om vi tror på, at vi får indflydelse på, hvad der sker – jeg går ud fra, at der tænkes på, hvad der sker fremover.
Der ville jeg sige, at det tror vi bestemt på at vi gør, dels fordi vi føler, at vi har en god sag, dels fordi vores holdning i Socialdemokratiet er på linje med den holdning, der udtrykkes i stort set alle de vesteuropæiske lande – Storbritannien undtaget, de går jo også meget tæt sammen med amerikanerne.
Så det tror vi at vi har indflydelse på.
Vi tror, at både statsministeren, regeringen og partiet Venstre kan påvirkes i disse sammenhænge.
Statsministeren udtrykte i går indtil flere gange ønske om enighed i den fremtidige politik over for Irak.
Hvis man har et ønske i den retning, så må der også arbejdes på det – på at opnå enighed omkring den politik, der skal føres i forhold til Irak fra dansk side.
Hvis man vil have bred enighed, må den også omfatte Socialdemokratiet, og vi regner med, at vi får indflydelse på den linje, der lægges.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg ved ikke, hvordan den socialdemokratiske ordfører har det med at blive rost af en feltherre som hr. Helge Adam Møller, men det er jo så mere et personligt spørgsmål.
Det, jeg måske synes er det alvorlige spørgsmål,
er, at når man stemmer for det, Socialdemokraterne i dag stemmer for, så påtager man sig et direkte medansvar, samtidig med at man forsøger at skabe distance.
Jeg ville godt spørge hr. Per Kaalund, om han føler, at Socialdemokraterne får nogen indflydelse på det, der sker, når hr. Kaalund siger, at han ville ønske, at man lyttede til Annan.
Det ville jeg også.
Men det er jo ikke situationen.
Annan advarede imod bombardementet af Falluja.
Fik det nogen betydning?
Overhovedet ikke.
Derfor vil jeg godt spørge: Tror Socialdemokraterne, specielt efter debatten i går med de korte bemærkninger, at det er muligt at få nogen som helst indflydelse på den danske statsminister?
Og videre: Tror Socialdemokraterne, at den danske statsminister derefter vil filtrere den melding videre til sin allerbedste ven, nemlig den amerikanske præsident Bush?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Uden at ville drage den danske modstandskamp under tyskernes besættelse ind i debatten, så vil jeg sige, at jeg er helt overbevist om, at hr. Jeppe Kofod i går har refereret til Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurdering, hvor der i andet afsnit, 5. linje står: »Motiverne for deltagelse i modstandskampen skal bl.a. findes i frustration over ...«
og så en række ting
Yderligere står der i tredje afsnit: »De sunniekstremistiske grupper forventes at optrappe deres voldskampagne forud for valget og i forbindelse med forfatningsdrøftelserne i 2005.
Til forskel for de sunnitiske modstandsgrupper ...«
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg glæder mig til, at Socialdemokratiet bliver enige, tak for dét.
Men jeg ville godt hæfte mig ved modstandskampen.
Det kan jo være – og så kan hr. Jeppe Kofod jo bare sige, at det var en beklagelig fejl – at han ikke mener, at det, terroristerne laver, er modstandskamp, men det var det, der klart og tydeligt blev sagt.
Det, terroristerne laver, er at henrette uskyldige mennesker, der er ubevæbnede, det er at sprænge kvinder og børn i luften, og det er massemord på ubevæbnede mennesker.
Modstandskamp er det, der finder sted, hvis man er besat af et regime, og så er det legitimt at angribe soldater eller bevæbnede eller andre.
Modstandsfolkene i Danmark optrådte fra 1940 til 1945 på den rigtige måde.
Derfor vil jeg godt have et meget klart svar på, om det var en fejltagelse i går.
Det accepterer jeg et hundrede procent.
Eller er det det, Socialdemokratiet eller i hvert fald hr. Jeppe Kofod mener?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Til hr. Helge Adam Møller kan jeg sige, at den socialdemokratiske gruppe vil være enig ved den afstemning, der kommer senere på formiddagen her.
De forsøg, der gøres på at sætte splittelse ind mellem dele af den socialdemokratiske gruppe, hvad både statsministeren gjorde i går under spørgetiden, og der tilsvarende nu gøres et forsøg på her, tror jeg godt, man kan spare sig.
Vi vil givet nå frem til enighed, også når vi kommer til foråret og skal drøfte, hvad der videre skal ske, men vi synes, det er rigtigt, at der er en debat.
Må jeg så om termerne og de ord, man bruger om de folk, der i Irak begår forskellige handlinger, sige, at jeg kan henvise hr. Helge Adam Møller til at læse Forsvarets Efterretningstjenestes trusselsvurdering.
Der indgår ord som modstandsgrupper og guerillabevægelser og terrorister.
Men den indeholder også ord som modstandsfolk og modstandsbevægelse og dækning i befolkningen osv. – der er jo rigtig mange udtryk.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg vil da godt sige tak til hr. Per Kaalund for den tale, han holdt på Socialdemokratiets gruppes vegne.
Når man hørte udenrigsordføreren hr. Jeppe Kofods indlæg den sidste halve time, så lå det jo lidt til venstre for det, hr. Villy Søvndal og Enhedslistens ordførere udtaler.
Men tak for den klare melding.
I går kl. 14.25 kaldte hr. Jeppe Kofod i en debat med statsministeren terroristernes indsats i Irak for modstandskamp – kl. 14.25 i går, modstandskamp! Terroristernes indsats er jo altså den, der omfatter gidselmord, hvor man skærer halsen over på gidslerne og praler af det ved at vise det på tv, hvor man anbringer selvmordsbomber, som dræber fuldstændig uskyldige kvinder og børn, og hvor man begår massemord på ubevæbnede fanger, som man simpelt hen likviderer på række med nakkeskud.
Det var det, hr. Jeppe Kofod i går kaldte modstandskamp.
Jeg vil godt spørge: Er hr. Per Kaalund enig i, at det er modstandskamp?
For så er overfaldene på de danske soldater med vejbomber jo altså også modstandskamp, og så er det legitimt at skyde på danske soldater, hvis hr. Jeppe Kofod har ret.
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-11-25:
Jeg må forstå hr. Kaalund således efter de sidste bemærkninger, hr. Kaalund kom med, at vi alligevel ikke længere gør et godt, solidt arbejde i Irak.
Der blev rullet lidt tilbage.
Jeg vil bare gøre hr. Kaalund opmærksom på, at rent faktisk talte hr. Mogens Lykketoft i går her i salen om lige præcis den danske indsats.
Hr. Mogens Lykketoft var fuldstændig på linje med den danske forbindelses- og operationsofficer, som lige præcis har udtalt, at indsatsen er ikke god nok og ikke effektiv nok, og derfor synes jeg altså, at Socialdemokratiet svajer noget i denne sag.
Søren Krarup (DF), 2004-11-25:
Jeg kan konstatere, at titlerne sidder løst i denne debat.
Jeg har selv udnævnt hr. Søvndal til grædekone, det bygger på lang tids erfaring med ham, bl.a. i valgkampe, og nu er jeg blevet udnævnt til feltherre.
I betragtning af at jeg aldrig drev det til at blive andet end menig, synes jeg måske, at det er en lidt billig betegnelse; jeg synes, der er andre, det snarere kunne tilkomme at få den.
Men jeg må sige til hr. Søvndal, at det, sagen drejer sig om, er, at det har været nødvendigt at få et diktatur afvæbnet.
Det er sket igennem en militær indsats, og den hedder en krig, og krig er altid noget dybt ubehageligt.
Det kræver store ofre, og den, der især kommer til at bære krigens byrde, er derfor den, der er mest angribelig, og det har været USA.
Vi hørte hr. Per Kaalund sige, at der på de danske panservogne i Irak står: Vi er danskere.
Jeg mener, at der faktisk stod med arabiske skrifttegn: Vi er ikke amerikanere.
Det siger noget om, hvem det er, der har båret krigens byrde, den byrde, som var nødvendig at bære for at få disse afskyelige tilstande, diktaturtilstandene under Saddam Hussein, afskaffet.
Det siger jo altså noget om, at man ganske enkelt må se i øjnene, at krig er en undtagelsestilstand, og at det gælder om at bringe den til ophør.
Det er det, sagen drejer sig om nu.
Det er det, den danske styrke bidrager til, og det støtter vi fuldstændig.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg vil godt kvittere over for hr. Jann Sjursen for den meget positive holdning til forslaget.
I min ordførertale var der en ting, jeg glemte at kommentere, og det var netop ændringsforslaget stillet af Kristendemokraterne.
Når vi ikke stemmer for det, så er der tre grunde til det.
Det drejer sig jo om at sende en håndfuld ekstra soldater, typisk befalingsmænd eller officerer, ned til genoptræning af de nye irakiske sikkerhedsstyrker.
De tre grunde er for det første, at det har vi givet tilsagn om sammen med de 25 øvrige NATO-lande på topmødet i Istanbul for 3-4 måneder siden.
Vi har givet et klart tilsagn om det.
Det er det ene.
For det andet: Der er kolossalt stor brug for dem til at genopbygge de nye irakiske styrker.
De mangler erfarne officerer og instruktører.
Det kan vi være med til sammen med andre lande.
For det tredje og måske det allermest overbevisende argument: Jo bedre og jo hurtigere vi får trænet den irakiske sikkerhedsstyrke, jo hurtigere er der mulighed for, at Danmark og de øvrige 30 lande, der har styrker dernede, kan frigøre de styrker og trække dem hjem, for så kan irakerne overtage ansvaret for egen sikkerhed, og det tæller da ret stærkt, synes jeg.
Helle Sjelle (KF), 2004-11-25:
Jeg skal beklage, hvis jeg har udtrykt mig uklart, men vi prøver bare på at sige i Det Konservative Folkeparti, at vi ikke vil udelukke, at det da kan komme på tale at tage en folkeafstemning om det her, når vi engang når til et forhandlingsresultat.