Inge Dahl-Sørensen (V), 2000-10-12:
I foråret var børneloven til første behandling, og ved den lejlighed udtrykte Venstre, at vi var positive over for lovforslaget.
Men jeg vil ved denne første behandling komme ind på de punkter, som er de sværeste, og de punkter, som jeg tror giver størst røre. Må jeg først give udtryk for min begejstring for vores studietur til Norge i august måned, en tur, som havde ét formål, nemlig at høre, hvordan Norge forvaltede deres lovgivning.
Jeg vil gerne sige til arrangørerne, at det har været en af de bedste rejser, jeg har været på, netop fordi man virkelig følte, at man fik noget med hjem.
Derfor er jeg endnu mere overbevist om, at de ændringer, som ligger i det nye lovforslag, kan jeg stå inde for. Det, som kritikerne først og fremmest falder over i lovforslaget, er moderniseringen af den gamle pater est-regel.
Skal der være ret til at anlægge sag, om man er far?
Problemstillingen er ny.
I gamle dage gik faderskabssager ud på at blive fri for faderskabet for at slippe for regningen, men i dag handler faderskab om adgangsbilletten til samvær.
Problemstillingen er en helt anden. For nogle er pater est-reglen i sin nuværende form hellig, og man er bange for en modernisering: at den vil medføre chikane og brudte ægteskaber.
Jeg tror imidlertid ikke på, at der vil være mange mænd, som vil rejse faderskabssager og betale børnebidrag i op til 24 år, hvis de ikke mener noget med det.
I Norge har man regler om fædres adgang til at anlægge sag.
Det har man haft siden 1997.
Vi fik at vide
, at man kun havde haft en enkelt sag i den periode, og at vedkommende faktisk var far til det pågældende barn.
En anden vinkel, som får mig til at gå ind for reglens modernisering, er, at det er paradoksalt, at man går ind for beskyttelse af ægteskabet, når det drejer sig om en gift kvinde, som bliver gravid, men hvis det er manden i et ægteskab, som har en affære, ser man stort på beskyttelsen af ægteskabet.
Dette ægteskab er for mig lige så helligt og vil i lige så høj grad blive ødelagt.
Og i Venstre går vi faktisk ind for ligestilling.
En anden paragraf er moderens oplysningspligt om mulige fædre.
Oplysningspligten har altid været der, heri er der for så vidt ikke noget nyt.
Der er imidlertid foreslået ændringer på to punkter, som er blevet anset for forældede.
Det tidligere strafansvar for ikke at give oplysninger er anset for utidssvarende.
Det foreslås derfor erstattet af en vejledning fra statsamtet om, hvilken betydning moderens manglende oplysninger vil kunne have for hende og hendes barn.
Praksis fra 1960'erne om, at moderen kunne blive fritaget for at oplyse faderens navn, hvis hun var over 25 år og kunne forsørge barnet, er heller ikke tidssvarende.
I andre tilfælde er der oplysningspligt med det formål at give barnet en far.
Men hvis moderen reelt ikke ved, hvem der kan være far, kan statsamtet så henlægge sagen, og hun skal orienteres om, at en mand ikke kan blive barnets far, hvis afgørende hensyn taler imod det.
Efter mødet i statsamtet skal moderen have en tænkepause, før sagen eventuelt indbringes for retten, fordi statsamtet skønner, at hun tilbageholder oplysninger.
Når sagen behandles ved retten, er der, som der hele tiden har været, mulighed for at sanktionere kvindens afvisning og give oplysninger på samme måde, som der er over for vidner.
Men det er udtrykkeligt præciseret, at det ikke er tanken at ændre den nuværende praksis, hvor reglerne anvendes lempeligt af retterne.
Det er således ikke meningen, at mødrene nu som noget nyt skal fængsles i stimer, og de skal heller ikke, sådan som det er tilfældet i Sverige, miste retten til børnetilskud, hvis de nægter at oplyse faderens navn.
Jeg må så lige for god ordens skyld sige, at vi har en håndfuld af Venstres medlemmer, der har taget forbehold over for dette forslag, men ellers vil Venstre gå ind i et positivt udvalgsarbejde.