runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-08:
Jamen jeg har jo bl.a. på baggrund af spørgsmål fra Socialdemokratiets hr. Svend Auken været inde at se på, hvad det her ville have betydet, hvis den nye aftale havde virket de sidste 3 år.
Det har vi fået regnet på, og det er ikke sådan et regnestykke, man laver fra den ene dag til den anden, og det viste sig faktisk, at vi havde fået mere ind med den nye aftale.
Men når man så spørger til fremtiden med hensyn til oliepriser, så er jeg nødt til at sige: Der er usikkerhed omkring olieprisen, der er usikkerhed omkring dollarkursen, der er usikkerhed om, hvor meget der bliver pumpet op.
Og det, vi må konstatere, når vi ser historisk tilbage, er, at man kan investere sig ud af kulbrintebeskatningen.
Det er sådan set det, jeg siger, og derfor er det ren fiktion om, hvor meget der skal betales i kulbrinteskat i fremtiden.
Man har jo vist, at den kulbrintebeskatning, man har skruet sammen, ikke virker, den har ikke virket tidligere, og det er derfor, vi er nødt til at finde en anden vej.
Så beder hr. Keld Albrechtsen alligevel ministeren om at sige: Når nu den overhovedet ikke har virket, den har overhovedet ikke givet nogen penge, så vil vi gerne lave et regnestykke, hvor man viser, at den giver penge; hvor jeg siger, at det kan lade sig gøre at investere sig ud af kulbrintebeskatningen.
Den er mere robust den model, vi har fået, bl.a. fordi vi har fået en overskudsdeling.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-08:
Jeg er helt enig med ministeren i, at den sidste løsning ville være langt den bedste - i hvert fald for staten og skatteyderne, og jeg er helt enig med ministeren i, at den nuværende beskatningsordning er meget ringe, men det spørgsmål, jeg stiller, er: Vil den nye aftale være bedre end den nuværende situation?
Det må da i udgangspunktet være et absolut minimum, at man kan dokumentere, at den aftale, man har lavet, vil være bedre end den situation, vi har i dag. Der havde jeg så ydmygt bedt om, at vi så kunne få at se: Hvad vil det give med de nuværende regler sammenlignet med den aftale, ministeren er kommet hjem med?
Jeg kan ikke forstå, hvis ikke jeg kan få den beregning. Det må da være ret grundlæggende, at vi sammenligner det regelsystem, der er i dag, og så den aftale, ministeren har hentet hjem med A.P. Møller.
Det kan jo være, at min bekymring viser sig at være forkert, men jeg kan bare se, at man sætter kulbrinteafgiftssatsen vældig meget ned, og vi ved jo, at hvis der bliver en højere oliepris, vil det være i den situation, at den virkelig for alvor begyndte at give penge.
Kunne vi ikke få de beregninger, hr. minister?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-08:
Jeg vil gerne sige, at vi nu har opnået et mere robust beskatningssystem, og det er faktisk sådan, at aftalen betyder, at der er opnået en sammensat marginalskat på 73 pct. Når nu hr. Keld Albrechtsen er inde på, hvad det egentlig vil betyde, hvis vi videreførte det nuværende system, vil jeg sige, at det jo vil betyde det, som vi har kunnet se tilbage i historien, at vi ikke kan leve med et kulbrintefradrag på 250 pct., fordi man kan investere sig ud af det.
Hvis vi går tilbage i historien, kan hr. Keld Albrechtsen jo se, at der praktisk talt ikke er betalt kulbrinteskat.
Det vil sige, at hvis man på den lange bane kan se, at der lige pludselig skal betales 1 mia. kr., det vil sige, at hvis man skal betale kulbrinteskatten af 1 mia. kr. efter det gamle system, så skal man betale 700 mio. kr. i kulbrinteskat, men hvis man på den lange bane kan se det, så investerer man 400 mio. kr., og vups, så har man sparet 300 mio. kr.
Det er jo derfor, vi er nødt til at gøre op med det her system, for det gamle system har jo vist sig ikke at være robust.
Ved at lave en fremskrivning ved store fund, og der så bliver betalt en kæmpe kulbrinteskat - det hænger jo ikke sammen.
Det er jo sådan noget, man kalder fiktion, hvis man laver en sådan beregning, fordi man kan investere sig ud af det med det store fradrag, der ligger.
Det, der er skabt nu, er solidt og robust, og så kommer marginalskatten jo derop, hvis det er sådan, at fradragene er opbrugt.
Vi har simpelt hen udvidet skattegrundlaget, vi har fået en overskudsdeling på 20 pct., og det er derfor, det her er et sundere system end at videreføre det gamle, for hvem kan sige, hvor mange investeringer der vil være i fremtiden
på det her.
Man kan altså investere sig ud af en skattebetaling; det er det, det nuværende gør op med. Det synes jeg faktisk burde være fornuftigt, men jeg ved ikke - hr. Keld Albrechtsen er nok kun tilfreds, hvis vi nationaliserede det hele.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-08:
Det spørgsmål, som jeg har stillet, og som jeg også stillede i udvalget, er, om vi kan få sammenlignet, hvad den her aftale vil give af penge til staten, med, hvis man opretholder den nuværende situation, og også sammenlignet med, hvis man havde fulgt det forslag, der lå fra udvalget for nogle år siden.
De sammenligninger mangler vi, og vi ved jo faktisk ikke - og det havde jeg regnet med der lå i redegørelsen, så vi kunne få det at vide - hvad det vil betyde, at man har nedsat kulbrintebeskatningssatsen i en situation, hvor olieprisen stiger.
Der burde vi have haft den sammenligning
med den nuværende situation.
Den har økonomi- og erhvervsministeren foretaget for perioden frem til i dag, men han har ikke ført den frem til 2042.
Der vil jeg altså godt bede om, at vi kan få lavet sådan en beregning, for hvad nu, hvis det viser sig, at man under bestemte forhold, hvis der bliver en prisudvikling og der bliver fundet mere olie osv., står i den situation, at det ligefrem ville være en fordel, hvis man bare havde det, vi har i dag.
Det synes jeg er vanskeligt at gennemskue, og jeg havde egentlig ventet, at det havde ligget i redegørelsen, men det gør det så ikke.
Så kan vi til gengæld se, at selskaberne får lov til at beholde 87 mia. kr. - og endnu flere milliarder, hvis olieprisen stiger - i perioden frem til 2042.
Det sker i en situation, hvor de har produktionsomkostninger på 295 mia. kr.
De henter altså 87 mia. kr. på en produktionsomkostning
på 295 mia. kr.
Det ser ud til at være en forrentning i nærheden af godt 25 pct.
Det er altså meget.
Synes ministeren, det er rimeligt?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-10-08:
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsens spørgsmål om, hvorvidt jeg kan bekræfte, at antagelsen om et merprovenu på ca. 2 mia. kr. om året som en konsekvens af Nordsøaftalen hviler på bestemte, og i mange situationer næppe realistiske, forudsætninger om bl.a. olieprisen, at de beregninger, der nu er lavet, som altid skal laves i en sådan situation, viser et merprovenu på ca. 2,4 mia. kr. om året frem til 2012.
Der er jeg nødt til at sige, at de bygger selvfølgelig på en række fornuftige og også realistiske forudsætninger, som det også fremgår af den fremsendte redegørelse. Der er også i redegørelsen indlagt nogle følsomhedsberegninger for ændringen af bl.a. olieprisen.
Der er vist, hvad det bliver, hvis olieprisen stiger med 20 pct., så vil vores andel stige fra et government take på 61 pct. til 63 pct. Bliver der derimod tale om et fald i olieprisen på 20 pct., vil statens andel reduceres til 56 pct. I begge tilfælde vil staten jo opnå en større andel af det samlede overskud end den andel, staten historisk har opnået.
Jeg er nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi jo er nødt til at have nogle tal at gå ud fra, når vi laver de beregninger.
Det er de tal, vi har anvendt.
Vi er også nødt til at regne ud fra en gennemsnitskurs på dollaren på 6,95.
Jeg kan jo hverken love, at dollarkursen eller olieprisen holder sig inden for OPEC-båndet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-08:
»Kan ministeren bekræfte, at antagelsen om et merprovenu på ca. 2 mia. kr. om året som konsekvens af Nordsøaftalen hviler på bestemte, og i mange situationer næppe realistiske, forudsætninger om bl.a. olieprisen, og at det meget vel kan vise sig, at merprovenuet bliver langt mindre eller i værste fald direkte negativt?«
Skriftlig begrundelse
I Jyllands-Posten den 1.oktober 2003 beskrives, hvordan en forudsætning om en lav oliepris giver staten et højere provenu med regeringens udspil til ny aftale, men benytter man den oliepris, som er dagens markedspris, vil provenuet fra den nye aftale blive betydelig mindre eller muligvis helt forsvinde sammenlignet med den nuværende beskatningsmodel.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Jeg synes alligevel, det er underligt, at statsministeren er så bleg og så fuldstændig uden kampvilje i det her og slet ikke overvejer, hvordan man sætter en sag igennem, som statsministeren jo ellers gør, når det er andre grupper, der er på kant med lovgivningen.
Jeg synes, statsministeren er underlig slatten i den her sag, slap, uden den kampgejst, vi nogle gange ser.
Det er jo ikke nogen ny sag.
Det er jo lang tid siden, Farumsagen startede.
Det er lang tid siden, vi havde ministersager om uregelmæssigheder.
Vi har to nye sager nu.
Folk forstår jo udeomkring, når statsministeren udtaler sig så slapt, at det nok ikke er noget, han mener så alvorligt, når man tænker på, hvor kraftigt statsministeren ellers nogle gange belægger sine ord.
Alle de sidste eksempler, vi har set, er hentet i partiet Venstre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-08:
Jeg synes, mit svar var krystalklart, og jeg gentager det gerne.
For selvfølgelig kan man ikke stærkt nok eller skarpt nok tage afstand fra sager, hvor der er tale om uregelmæssigheder for slet ikke at tale om ulovligheder, selvfølgelig, eller sager, hvor man ikke lever op til det, vi må kalde god forvaltningsskik.
Og det er ligegyldigt, hvor det finder sted.
Jeg afviser ikke, at der også i mit eget parti har været eksempler i nogle kommuner, og jeg tager på det skarpeste afstand fra dem.
Og jeg vil gerne understrege, at det ikke er foreneligt med at varetage folkevalgte hverv hos os at bryde regler, bryde lovgivningen, bryde god forvaltningsskik; det er ikke foreneligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-08:
Så vil jeg godt spørge statsministeren, om han virkelig vil fastholde det synspunkt, at det alene er et socialdemokratisk problem, om ikke der er noget, der tyder på, at det er et problem, som er fælles for alle de gamle partier - altså også for statsministerens eget parti.
Vi kan vel være enige om, at de eksempler, der har været på disse ting i den senere tid, jo har været i statsministerens eget parti.
Og derfor bekymrer det mig da, at statsministeren svarer på den måde, han gør.
Statsministeren siger godt nok, at han er meget modstander af alle sådan nogle ting, ligegyldigt hvor de dukker op, men statsministeren er samtidig fuldstændig ude af stand til at se, at der muligvis kan være et problem af samme dybtliggende art i partiet Venstres opbygning og tradition, som statsministeren har påstået at der var i Socialdemokratiet.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Jeg vil da bestemt gøre mig al den umage, jeg kan for ikke at skuffe statsministerens håb om fortsat at holde regeringen fast på svælget mellem ord og virkelighed.
Jeg synes, det er en indlysende og meget nem opgave at vise, hvor langt der er mellem ord og handling i regeringens politik.
Jeg vil bare tage et enkelt eksempel i statsministerens seneste svar.
Statsministeren spørger, om det ikke er bedst for folk at komme i arbejde.
Jo, siger statsministeren for en regering, hvor ledighedskurven er steget hver eneste dag, den har siddet.
Igen: Der er ikke skygge af sammenhæng mellem regeringens udmeldte mål og virkeligheden.
Det hænger jo ikke sammen!
Hvordan synes statsministeren selv, det går i forholdet mellem løfterne og virkeligheden?
Så siger regeringen i øvrigt selv, at der er nogle grupper, for hvem arbejde ikke er realistisk.
Det siger socialministeren til Politiken samme dag, som Rådet for Socialt Udsatte melder ud.
Er statsministeren enig i, at der er en gruppe, der ikke kan forventes at komme i arbejde, og for hvem resultatet af at sænke satserne alene er, at de bliver anbragt på en ny fattigdomssats?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-08:
Den allerbedste måde, hvorpå man kan hjælpe de mest udsatte grupper, er ved at sørge for, de kommer i arbejde.
Mon ikke vi kan være enige om det?
Hvis man overhovedet kan skaffe folk et job, så er det det allerbedste menneskeligt, og det er det også økonomisk. Derfor håber jeg, at både hr. Villy Søvndal og fru Sandy Brinck er enige med mig i, at det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Det bør være sådan i vores samfund, at det altid kan betale sig at gøre en indsats.
Det var lige præcis derfor, vi ændrede loven om kontanthjælp, sådan at vi sikrede, at det altid kunne betale sig at arbejde.
Loven er bl.a. blevet ændret sådan, at hvis man kommer i job, kan man få lov at beholde en større del af kontanthjælpen, end man kunne før.
Det er da et positivt initiativ for at hjælpe folk i beskæftigelse, i stedet for at de bliver fastholdt på passiv forsørgelse.
I hr. Villy Søvndals verden er det, som om succesen i socialpolitikken bare er at få tilskud og overførsler til at stige.
Jo mere det stiger, jo større succes.
Sådan ser vi ikke på det.
Vores socialpolitik er tværtimod at få folk i arbejde, fordi det synes vi både menneskeligt og økonomisk er det bedste.
Og til fru Sandy Brinck kan jeg så sige: Regeringen vil komme med forskellige udspil. Vi vil følge konkret op på rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte, bl.a. når det gælder alkoholmisbrugere.
Der kommer penge til formålet også, kan jeg trøste hr. Poul Qvist Jørgensen med; der kommer et udspil fra regeringen her i efteråret.
Vi vil også konkret følge op på andre dele af rådets rapport.
Der kommer udspil her i løbet af efteråret.
Til foråret vil vi fremlægge en samlet strategi for, hvordan vi kan gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt, så der også bliver plads til nogle af dem, der i dag er holdt udenfor.
Jeg kan kun sige, at jeg er utrolig lykkelig for hr. Villy Søvndals beretning om, at han har nydt pausen fra folketingsarbejdet, fordi det giver håb om at kunne få en masse produktive onsdage her i den nye sæson.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-10-08:
Fagministeren på området, indenrigs- og sundhedsministeren, har erklæret, at der skal gøres noget mere, specielt for de alkoholafhængige.
Behandlingsgarantien skal overvejes - det er også det, man peger på i rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte - men der er ikke afsat penge, og det var det, jeg spurgte om.
Er det rigtigt forstået, at der ikke er afsat penge, at man ikke kan finde midler i finanslovforslaget for 2004?
Sandy Brinck (S), 2003-10-08:
Statsministeren siger, at oppositionen ikke hæfter sig ved rosen.
Jo, det gør vi.
Det er bare ikke det, der er interessant at få ændret.
Vi kan godt se, at der er blevet givet små godbidder ud, men det bliver man ikke mæt af, når hele hovedretten bliver fjernet.
Det er jo det, der er den grundlæggende kritik i rapporten: at der bliver taget med den ene hånd og givet lidt med den anden.
Derfor overskriften »ZIG-ZAG kurs«.
Og jeg vil godt spørge, om statsministeren ikke kunne gøre sig så meget umage, at vi kan få at vide, hvad det er, regeringen så vil gøre netop ved den grundlæggende kritik, der ligger i, at det er en zigzagkurs, hvor der bliver taget med den ene hånd og givet med den anden, sådan at vi kunne få en diskussion af det, der skal ændres, i stedet for at stå og rose hinanden for det, vi i fællesskab har gjort bedre.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Jeg glemte før helt at få svaret statsministeren på spørgsmålet, om jeg har haft en god sommerferie, og er glad for statsministerens omhu og beklager, at jeg glemte det.
Jeg synes jo oven i købet, at min sommerferie er blevet beriget af, at andre har sagt det samme, som jeg har gået rundt og sagt i lang tid.
Jeg synes, det er lidt underligt, at statsministeren gør sig til smagsdommer, når de, der er allertættest på virkeligheden, langt tættere på end statsministeren i sin dagligdag, nemlig det råd, som regeringen selv har håndplukket, sender nogle advarselssignaler og siger: Vi får en ny og farlig fattigdom i nogle grupper, hvis livsvilkår bliver afgørende forringet i forhold til det almindelige samfundsliv.
Så stiller statsministeren sig op som en smagsdommer med den afstand, statsministeren har i forhold til de mennesker, der er tæt på, og fuldstændig afviser den kritik.
Hvad er det for et smagsdommeri, der giver en statsminister, der er så meget på afstand, ret til at korrekse dem, der er langt, langt tættere på de menneskers dagligdag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-08:
Ikke desto mindre er det altså sådan, at Rådet for Socialt Udsatte understreger, at regeringen har gennemført betydelige forbedringer, bl.a. behandlingsgaranti for stofmisbrugere, flere særlige botilbud til udsatte.
Men det er da korrekt, at der også er kritikpunkter i rådets rapport.
Det er også derfor, at rådet er nedsat.
Det er for, at det kan holde os alle sammen i ørene, så vi virkelig har fokus på de mest udsatte grupper.
Derfor er det godt med sådan en rapport. Det er bare ikke alle dele af rådets rapport, vi er enige i.
Lad mig nu f.eks. tage det, som hr. Villy Søvndal hæfter sig ved, kritikken af beskæftigelsespolitikken - kritikken af den politiske pakke, der hedder »Flere i arbejde«.
Jeg er dybt uenig i den kritik.
I øvrigt er det et bredt flertal her i Folketinget, der står bag den beskæftigelsespakke, idet bl.a. Socialdemokratiet jo er med i aftalen.
Jeg tror, at flere end jeg er uenige i rådets kritik på det punkt.
Et andet punkt er, at rådet kritiserer, at vi har ændret kontanthjælpen.
Jeg er helt uenig i den kritik, fordi det, vi har gjort, er at ændre kontanthjælpen, sådan at det altid kan betale sig at arbejde.
Efter de gamle regler var det sådan, at gifte kontanthjælpsmodtagere i nogle tilfælde skulle op på at tjene 29.000 kr. om måneden, hvis begge var på kontanthjælp, for at det var mere, end de fik i kontanthjælp.
Hvor mange kan tjene 29.000 kr. om måneden?
Vi har så ændret reglen, sådan at det altid kan betale sig at arbejde.
Det har vi ikke lavet for at spare penge.
Der er skruet lidt ned for den del af hjælpen, der kan føre til passivitet.
Men i stedet for er der skruet op for den del af hjælpen, der fører til beskæftigelse.
Derfor er vi uenige i rådets kritik på det punkt.
Men de dele af kritikken, vi er enige i, bliver der fulgt op på her i efteråret.
Sandy Brinck (S), 2003-10-08:
Man kan i hvert fald ikke klandre statsministeren for sortsyn, når han kan få gjort overskriften fra rådets pressemeddelelse, som hedder »ZIG-ZAG kurs over for de socialt udsatte«, og rådets konstatering af, at der bliver givet med den ene hånd og taget med den anden, til ros.
Det synes jeg lyder overordentlig optimistisk, set fra regeringens synsvinkel.
I statsministerens tale i går var bistandsklienten jo også behændigt pillet ud.
Derimod havde statsministeren nogle betragtninger, hvor den formanende pegefinger var fremme; nu skulle vi alle sammen oppe os.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om en kritik fra lige nøjagtig et råd, som regeringen selv har nedsat, ikke giver regeringen anledning til at oppe sig til rent faktisk at få lavet en sammenhængende politik, som kan hjælpe de her mennesker.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-10-08:
Nu skal man vel ikke være så optimistisk, at man forventer, at statsministeren vil svare konkret på, hvad der vil blive gjort.
Men når hr. Søvndal konkret peger på problemer angående de alkoholafhængige, som jo er nævnt i rapporten, er det vel i hvert fald rimeligt at spørge statsministeren, hvilken indsats man kan se økonomisk belæg for.
Konkret kunne man spørge: Hvilke nye midler er det, man kan finde i finansloven, og hvor skal man lede?
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Det er fint med en indsats over for alkoholmisbrug.
Det spørgsmål har vi jo selv rejst fra SF, og som statsministeren formentlig ved, har vi afleveret et beslutningsforslag. Så det er fint, at statsministeren overtager det, det skal han ikke bebrejdes.
Men mit konkrete spørgsmål drejer sig ikke om vores forslag om alkohol; det drejer sig om det løftebrud, at ifølge rådets optegnelser har 65.000 mennesker - 65.000 mennesker, nogle af de i forvejen allerdårligst stillede - fået forringet deres økonomi dramatisk under den nuværende regering.
Det er da i eklatant modsætning til alt det, statsministeren har sagt om, at man ikke vil røre overførselsindkomsterne.
Det er også i eklatant modstrid med løftet om, at nu skulle de udsatte gruppers levekår forbedres.
De har fået dem forringet.
Jeg kan se, at statsministeren sidder med rapporten.
Statsministeren skal slå op på side 14 og 15 og lægge de tal sammen, og så er jeg helt sikker på, fordi jeg tror, statsministeren kan regne, at statsministeren også når frem til et tal, der siger, at lige præcis 65.000 mennesker ifølge rapportens oplysninger har fået spoleret deres økonomi.
Hvordan hænger det sammen med løfterne om at gøre noget?
Jeg ved godt, at den, man elsker, tugter man, men er kærligheden virkelig så stor, at de mennesker, som i forvejen er i en ekstremt sårbar situation, skal have så meget pisk?
Må jeg så sige om hovedkonklusionen, som statsministeren opfatter som ros, og nu citerer jeg fra side 18 i rapporten
: »Derfor må Rådet konstatere, at beskæftigelsesaftalen og udmøntningen af denne på ingen måde er gearet til de socialt udsatte grupper, men tværtimod bidrager til at gøre ondt værre, fordi mange får forringet deres i forvejen skrøbelige økonomi.
De får afskåret deres mulighed for deltagelse i det almindelige samfundsliv, herunder fritidslivet og samvær med andre.
Det gælder i særlig grad de unge blandt de socialt udsatte.
De socialt udsatte bliver således gidsler i regeringens almindelige beskæftigelsespolitik.
« Er det virkelig ros?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-08:
Der er aldeles ikke tale om noget løftebrud.
Jeg kan konstatere, at sommerferien, eller hvad det nu har været, i hvert fald ikke har haft nogen særlig opmuntrende virkning på hr. Søvndal, som jo stadig ser spøgelser ved højlys dag og lider af sortsyn og pessimisme i stedet for at hæfte sig ved, at Rådet for Socialt Udsatte roser regeringen på en række punkter.
Det er en rapport, der indeholder både ros og ris, og der er også ris til regeringen og til Folketinget.
Men vi er utrolig glade for den rapport, der er kommet fra Rådet for Socialt Udsatte, for det er netop etableret, for at det skal vogte over, at der bliver gjort tilstrækkeligt for de mest udsatte grupper i vores samfund.
Det, jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, er, at vi tager både ros og ris til os.
Der, hvor vi er enige i, at der er behov for at gøre noget mere, vil regeringen rent faktisk følge op på rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte, bl.a. ved at styrke indsatsen over for alkoholmisbrugere og marginaliserede grupper.
Villy Søvndal (SF), 2003-10-08:
Det går skidt med regeringens sociale profil.
Man kan vel sige, at virkeligheden har overhalet - ikke alene indhentet, men overhalet - spindoktorerne.
Jeg tænker ikke alene på Det Centrale Handicapråd, hvor statsministerens tidligere ministerkollega, Palle Simonsen, i sidste uge sagde til Politiken, at der er kun tale om ord, der sker ingen handling.
Jeg tænker heller ikke på nedskæringer i amter og kommuner, dem vender vi tilbage til ved en anden lejlighed.
Det, jeg tænker på i dag, er rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte, som man må sige helt afgørende skyder regeringens tilsagn om, at den vil gøre noget for de udsatte grupper, fuldstændig i sænk.
Rapporten gør opmærksom på, hvis man lægger tallene på side 13 og 14 sammen, at 65.000 mennesker - 65.000 mennesker! - har fået forringet deres økonomi dramatisk under den nuværende regering.
Det sker i øvrigt, samtidig med at statsministeren går rundt og siger, at man rører ikke ved overførselsindkomsterne.
Men man har fjernet en stor del af forsørgelsesgrundlaget for hver tiende på overførselsindkomst, og derfor spørgsmålet til statsministeren: Hvad vil regeringen gøre ved det løftebrud, der jo er tale om her?
Hvilken betydning får konklusionerne i rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte for regeringens politik over for de udsatte grupper i Danmark, når det på side 18 i rapporten påpeges, at »De socialt udsatte bliver således gidsler i regeringens almindelige beskæftigelsespolitik«?«