Børge Klit Johansen (KRF), 2000-04-04:
I Kristeligt Folkeparti har vi et ønske om, at der skal være et bredt udbud af gode boliger til forskellige grupper boligsøgende og til en rimelig husleje.
Vi ønsker også, at der skal være en mangfoldighed af boligformer og en valgmulighed.
Når det drejer sig om den private boligmasse, er det en kendsgerning, at standarden generelt er lavere end i den almennyttige boligmasse, og det skyldes måske, at det er lettere i den almennyttige boligmasse at lægge forbedringsudgifter over på huslejen, end det har været i den private.
Det er da nogle af de ting, som jeg synes man bliver nødt til at tage alvorligt, så man ikke står i en situation, hvor den private boligmasse forfalder, så man om X antal år skal til at give byfornyelsesmidler og genopretningsmidler og iværksætte forskellige tiltag for at rette op på en manglende investering her og nu. Vi lever jo i en tid, hvor der er masser af kapital på markedet også til boligforbedring, hvis ellers det kan hænge sammen økonomisk også for investor.
Vi støtter en præcisering
af formuleringerne i håb om en større gennemskuelighed i grundlaget for afgørelser i huslejenævn til gavn for lejer såvel som udlejer.
Når det drejer sig om renovering og modernisering, er det også vigtigt, at vi beskytter de nuværende lejere mod at blive tvangsmoderniseret med deraf følgende økonomisk byrde, for det vil vi naturligvis være imod.
Men samtidig mener vi også, at der bør være en mulighed for, hvis lejerne i en ejendom bliver enige om, at de altså her ønsker en genopretning af ejendommen og en modernisering, ønsker nye badeværelser eller nye køkkener, at de så også har mulighed for at gøre deres stemme gældende over for udlejer, og at han ikke bare kan lade tingene forfalde. Jeg synes stadig væk, at der er noget problematisk omkring beregningen: Altså, bygger man et nyt badeværelse, så skal man til at fratrække værdien af det gamle.
Man er nødt til at have det sådan, men alligevel må vi sige, at i det øjeblik det gamle er revet ud, er det i hvert fald ikke noget værd.
Hvis man går hen og spørger kreditforeningen eller en ejendomsmægler: Hvad stiger et hus fra 1950'erne eller 1940'erne med, hvis man bygger et nyt badeværelse i det?
Jamen det stiger med investeringen, altså hvad markedsværdien af det pågældende stiger.
Og dér synes jeg, at man skal passe på ikke at låse tingene så fast, at det hindrer en modernisering, for vi ønsker en god og en høj boligstandard, og det mener vi godt kan lade sig gøre, uden at man presser noget ned over lejerne.
Med hensyn til huslejenævn i hele landet er vi principielt imod en tvangsordning i alle kommuner.
Men alligevel ser vi en åbning i den fremlagte model, hvor flere kommuner kan arbejde sammen om oprettelse og drift af bolignævnene, fordi der er kommuner, hvor man kan sige, at det ville være absurd at skulle have et bolignævn, som forholdene er i dag, og det er da ting, der gør, at det her forslag måske også kan være med til at ændre vores principielle holdning til det.
Med hensyn til fællesantenner synes vi, at det er meget positivt, at der kommer en forenkling, og at der samtidig er mulighed for lejerne til at gøre noget.
Med hensyn til investeringsfonden er det da godt, at der bliver åbnet op for, at egenkapitalen i investeringsfonden kan blive aktiveret til gavn for ejere og lejere.
Det skal bare ses i sammenhæng med, at den ikke skal bruges til at lappe på hindringer, der bliver lagt i vejen på investeringssiden ved, at man gør det vanskeligt.
Vi har eksempler på, at udlejer har fraveget sin idé om at bygge et nyt køkken, fordi ideen efter at have været i huslejenævn så altså slet ikke kunne hænge sammen.
Det mener vi også kan være til skade for lejerne.
Men ellers er vi meget positive over for lovforslaget, og vil naturligvis med glæde gå ind i udvalgsarbejdet omkring det her.