Frank Aaen (EL), 2005-03-17:
Der er i høj grad brug for at skabe arbejdspladser både på landsplan og lokalt i de områder, der er hårdest ramt af arbejdsløshed, og også for alle dem, der med rette føler sig truet af den måde, globaliseringen udfolder sig på.
For at få skabt nye arbejdspladser er der brug for nytænkning, hvor det er økologi, vedvarende energi, mere demokrati, nye fællesskabsejede virksomheder og i det hele taget nye måder at tænke på, der kan skabe beskæftigelsen.
Vi skal sige åbent, at der er brug for at skabe alternativer til de multinationale virksomheder, som ikke ønsker at sikre beskæftigelse i lokalområdet, men kun tænker på, hvordan de kan få den størst mulige profit.
Der er brug for at tænke på, hvordan vi kan skabe beskæftigelse baseret på, at vi har en enormt stor, dynamisk og vigtig offentlig sektor, som, hvis vi tør, er i stand til også at skabe produktionsvirksomheder baseret på offentlig viden og på velfærden.
Hvis det er sådan, at vi vil have en mere dynamisk lokal udvikling af erhvervsliv, beskæftigelse og nye initiativer, kræver det demokratiske regioner med kompetencer, økonomi og visioner om en bæredygtig økonomi.
Det kræver andre aktører end de traditionelle erhvervsinteresser.
Det kræver engagement af de folkelige bevægelser, af fagbevægelse, af miljøbevægelse og af energibevægelse.
Vi skal ikke bare have nogle kommuner og nogle regioner, der tænker på, hvordan de kan tiltrække en virksomhed ved at slække lidt på deres egne miljøkrav i deres område, så de kan tage virksomheden fra et andet område: den måde, der normalt tænkes på lokalt.
Der skal sættes gang i beskæftigelsen, og jeg synes, at man, når man snakker om sådan noget som det her, skal tænke på, hvad det så i virkeligheden er, der har skabt en af de succeser, alle nu praler af på beskæftigelsesområdet, nemlig den vedvarende energi og vindmøllerne.
Det var ikke den traditionelle industri.
Det var ikke den traditionelle økonomiske tænkning.
Det var ikke et Folketings almindelige lovgivningsarbejde.
Næh, det var et initiativ, der var fremtvunget af energibevægelserne, der sagde nej til atomkraft og sagde: Vi vil have vindkraft i stedet for.
På den basis blev der vedtaget nogle økonomiske incitamenter.
På den basis blev der engageret nogle ildsjæle.
På den basis blev der sat gang i en udvikling over hele landet, der har skabt verdens største vindmølleindustri.
Den form for tænkning kan vi ikke se i det her lovforslag.
En måde at tænke på – det er det, jeg lige har sagt – er at sige, at vi altså har en offentlig sektor, der ejer energiproduktionen i Danmark og distributionen, og at vi har en offentlig sektor, der er storaftager, altså forbruger af energi.
Det vil sige, at vi har to enorme aktører, som sammen med ildsjælene, sammen med forskerne, sammen med dem, der har de gode og de krøllede ideer, er i stand til at sige: Nu skaber vi f.eks. en offentlig sektor i Danmark, der i løbet af kort tid er baseret et hundrede procent på vedvarende energi, og så sætter vi en udvikling i gang på det grundlag.
Den måde kunne man tænke på, på samme måde som vi også har gjort det inden for fødevareområdet med hensyn til, hvordan der sættes gang i at lave økologiske og sunde fødevarer.
Men der skal man turde sige, at den offentlige sektor gør andet end at skabe rammevilkår.
Det offentlige går ind direkte og bruger den viden og de økonomiske muligheder aktivt, også det, at den er aftager, altså kunde, til sammen med nogle nye aktører – det var dem, vi kaldte fællesskabsejede virksomheder – at skabe noget nyt.
Ingen af de former for nytænkning, som jeg her har givet nogle eksempler på, er til stede i det lovforslag, vi behandler her, og derfor er der ikke nogen grund til at støtte det.
Som det fremgår, udmønter lovforslaget kommunalreformen på erhvervsområdet, og vi skaber helt nye rammer for statens, for regionernes og for kommunernes arbejde og for et samarbejde om erhvervsudviklingen, og arbejdsdelingen gøres klar og tydelig.
Vi skaber bedre sammenhæng i den samlede erhvervsudviklingsindsats, og vi anvender ressourcerne mere effektivt.
Den centrale nyskabelse, som også flere ordførere har været inde på i dag, er jo netop de nye regionale vækstfora, som bliver krumtappen i den regionale erhvervsudvikling.
Forslaget er af samme grund også blevet hilst velkommen og har fået mange rosende ord med på vejen af en lang, lang række af de hørte parter.
De positive tilbagemeldinger går især på en meget bedre sammenhæng i fremtiden i vækstindsatsen, som det her forslag vil give mulighed for.
Den største udfordring, som vi står over for i samfundet i dag, er globaliseringen, hvilket også flere ordførere har været inde på, og vi har med den her vækstpolitik nu skabt grundlag for, at Danmark kan være en af verdens mest konkurrencedygtige nationer.
Vi har gode nationale rammebetingelser, og vi får nu sat fokus på innovation, iværksætteri og forskning.
Det er selvfølgelig et både godt og helt nødvendigt udgangspunkt i mødet med fremtidens udfordringer.
Men det er ikke kun her, at svaret på udfordringerne skal findes.
Det skal i høj grad også findes i forbindelse med de regionale væksthåndtag, der skal skrues på for at omstille erhvervslivet til den globalisering, vi ser.
Det er på det regionale niveau, at vækstbetingelserne skal omsættes til virkelighed for vores virksomheder.
Med lovforslaget etablerer vi derfor de regionale vækstfora, som fremover bliver omdrejningspunktet for regionernes erhvervsudvikling.
Vækstforaerne er jo en helt ny konstruktion i den regionale erhvervsudvikling, og globaliseringens udfordringer kræver nye svar; svar, som den enkelte aktør ikke kan give alene.
Der skal løftes i folk.
På den måde skaber vi et regulært bredt partnerskab mellem dem, som kender regionens særlige forhold, og dem, som kender virksomhedernes udfordringer på ganske tæt hold, dvs. regionspolitikere og kommunalpolitikere og erhvervslivet, videns- og uddannelsesinstitutioner og arbejdsmarkedets parter.
På den måde sikrer vi, at alle relevante parter føler et reelt ejerskab med hensyn til erhvervsudviklingsindsatsen, og at omstillingsprocessen nu bliver bredt forankret i regionen.
Kommunerne får ansvaret for erhvervsservice til iværksættere og virksomheder, hvor nærheden og den daglige kontakt til brugerne er i højsædet.
Kommunerne deltager i de regionale vækstfora og har nøjagtig samme mulighed som før for at iværksætte erhvervsudviklingsaktiviteter, ikke alene på egen hånd, men også sammen med vækstfora.
Staten skal naturligvis fortsat have en rolle i den overordnede vækstpolitik og sikre gode nationale rammebetingelser for erhvervslivet.
Jeg vil gerne efter at have hørt ordførerne i dag sige, at jeg altid er åben over for en dialog om det her lovforslag.
Det er jo sådan, at det, da vi havde forhandlingerne i sin tid om netop kommunalreformen, var et af de punkter, som Folketingets partier egentlig var meget, meget enige i.
Det er jeg selvfølgelig glad for, og jeg håber, at vi kan få et bredt flertal bag ved den her meget, meget vigtige lov, der giver erhvervslivet og vores regioner muligheder for at kunne skabe mere beskæftigelse, flere arbejdspladser, i fremtiden.
Så vil jeg også gerne sige, at vi allerede har modtaget henvendelser fra kommuner, amter og erhvervsorganisationer landet over, som egentlig ønsker, at vi fremrykker denne indsats med de regionale vækstfora.
Der kan jeg sige, at alle parter har ønsket, at Økonomi- og Erhvervsministeriet sætter sig i spidsen for arbejdet.
Det gør vi gerne i tæt samarbejde med erhvervslivet, kommuner og amter, arbejdsgivere og lønmodtagere samt videns- og uddannelsesinstitutioner.
Derfor vil jeg nu tage initiativet til at etablere midlertidige vækstfora i de regioner, der ytrer et ønske om at fremrykke indsatsen, og de midlertidige vækstfora får ansvaret for at udarbejde en erhvervsudviklingsstrategi for hver region.
Jeg kan sige, at det ikke varer længe efter påske, før jeg tager det første møde med Nordjylland.
Som de første har de meldt ind, at de tidligt ønsker at gå om bord i de her vækstfora, og det mener jeg egentlig vi bør give dem mulighed for.