runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Else Theill Sørensen (KF), 2004-02-25:
For Det Konservative Folkeparti er indsatsen for psykisk syge børn et meget, meget vigtigt emne.
Et barn, som i forbindelse med en psykisk lidelse kommer ud for at skulle vente i mange måneder på diagnose og behandling,
får slået sin barndom i stykker på en måde, så det er helt uopretteligt.
Derfor ville vi med stor sandsynlighed også kunne stemme for et forslag som det, vi her behandler, hvis det kunne løse problemerne, at vi trykkede på de grønne knapper.
Men i dette tilfælde er det efter min bedste overbevisning ikke politisk vilje, der mangler.
Vi har hørt det nu her fra ministeren og de første ordførere, og vi har før oplevet det i bl.a. satspuljeforhandlingerne, at alle for så vidt er enige om de gode hensigter.
Men jeg er til gengæld desværre også overbevist om, at det ikke er muligt at opfylde de krav, der er i beslutningsforslaget, dem, der stilles til regeringen, nemlig at regeringen skulle give en behandlingsgaranti på 2 måneder for børn med behov for behandling i børnepsykiatrien eller med behov for psykologisk, pædagogisk rådgivning.
Det er kapacitetsproblemer, det er grunden, og det er i høj grad mangel på børnepsykiatere, der er afgørende for, at man ikke kan få ventetiderne bragt ned.
Lone Møller (S), 2004-02-25:
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er lidt foranlediget af sundheds- og indenrigsministerens bemærkning om de fine, lyriske sætninger, der var i forslaget.
Vil hr. Hans Andersen fortælle mig, om der er noget som helst konkret i det, vi fik oversendt i december måned om kvalitetsudviklingen?
Er det andet end lyrik, for så vil jeg meget gerne have præciseret det på siderne?
Jeg har nemlig nøje læst det op til flere gange, og det eneste, jeg kan se, man er optaget af, er at offentliggøre tal.
Og hvis man har fulgt lidt med i Ekstra Bladets artikelserie i løbet af januar måned, så har man nok ikke så meget brug for tal, så har man nok mere brug for handling.
Hans Andersen (V), 2004-02-25:
Socialdemokraterne har endnu en gang fremsat forslag om indførelse af ensartede regler for hygiejnestandarder på danske sygehuse.
Det er ellers langtfra første gang, vi har denne debat her i salen, men jeg tager den gerne igen.
Vi er alle enige om, at antallet af infektioner, patienterne pådrager sig i det danske sundhedsvæsen som følge af dårlig hygiejne, er for højt.
Selv om de 8 pct. infektioner, der henvises til i bemærkningerne, ikke er højere end for de lande, vi normalt sammenligner os med, er det klart utilfredsstillende, og det skal vi gøre noget ved.
Så målet om bedre hygiejne og færre infektioner kan vi godt blive enige om.
Så vidt jeg kan se, skiller vandene, når det kommer til, hvad vi kan gøre.
Der er som bekendt i øjeblikket et større arbejde i gang med udviklingen af den danske kvalitetsmodel for sundhedsvæsenet i et samarbejde mellem staten, amterne og H:S.
Sundhedsministeren redegjorde i december over for Folketingets Sundhedsudvalg om status for dette arbejde, og redegørelsen indeholdt et afsnit specifikt i relation til sygehushygiejnen.
Men hygiejnen er jo altså kun en del af en større kvalitetsmodel, der udstikker standarder og kvalitetskrav for alle væsentlige aspekter i sundhedsvæsenet.
I Venstre mener vi, det er vigtigt at få en samlet plan for åbenhed, gennemsigtighed og kontrol i sundhedsvæsenet og ikke bare på dette ene område, altså hygiejnen.
Den nedsatte arbejdsgruppe skal have afsluttet arbejdet her senest i april, og min forventning er da, at man allerede i 2004 kan sikre større åbenhed og gennemsigtighed, hvad angår sygehusvæsenets kvalitet.
Der kan ske offentliggørelse af sammenlignelige indikatorer, så alle borgere kan følge med i sygehusvæsenets standard og udvikling.
Venstre er imod at pille et enkelt element, hygiejnen, ud som særskilt område, som det her foreslås, og vi kan på den baggrund ikke støtte forslaget.
Anita Knakkergaard (DF), 2004-02-25:
Jeg synes da, at fru Anne Baastrup har ret, og jeg synes også, det var en god idé, hvis vi fik medicinstudiet til Nordjylland, hvor vi også har bioteknologi, men især også da for børnene, for det er svært, og mange læger ønsker ikke at komme til Aalborg.
Jeg kan da også til fru Anne Baastrup sige, at en del af pladserne også er sikret med en privat aftale med en privat psykiater.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-02-25:
Jeg kan godt bekræfte, at vi senere på året forhåbentlig og formentlig skal indgå nye aftaler med sygehusejerne om økonomien for 2004, hvor vi jo diskuterer allehånde problemstillinger på sundhedsområdet.
Jeg tror måske, at det, vi i virkeligheden er oppe at slås om her - i det omfang vi slås - er sådan en forskellighed i måden at drive politik på.
Jeg har jo godt noteret mig tidligere regeringers økonomiaftaler med amterne, hvor man lyrisk side for side har skrevet om alt det gode, der ville ske, når man nu havde aftalt det med hinanden.
Hvis vi skulle forfølge den tradition, kunne vi sagtens skrive nogle fine sætninger ind om sygehushygiejne.
Vi går ikke efter kortsigtede lyriske gevinster i nogle aftaler.
Vi går efter resultater, og jeg har altså en meget, meget stærk tro på, at resultaterne bedst kommer, ved at vi bliver på hovedsporet, nemlig gennem udviklingen af en sammenhængende dansk kvalitetsmodel.
Det er der så noget der tyder på at jeg ikke bliver enig med fru Lone Møller om, og det er så bare beklageligt.
Jeg glæder mig så over, at jeg er enig med mange andre gode socialdemokrater, f.eks. næstformanden i Socialdemokratiet i hans egenskab af formand for Amtsrådsforeningens Sundhedsudvalg.
Lone Møller (S), 2004-02-25:
Kan ministeren bekræfte, at der skal indgås aftaler igen her inden for få måneder, og at hvis man virkelig mente noget med at få det her implementeret hurtigere, end der er lagt op til, nemlig år 2006, kunne man vel også få forhandlet det med ind i en aftale?
Så vil jeg gerne spørge: Er det ikke korrekt, at de standarder, der ligger, rent faktisk også har beskrevet arbejdsrutiner?
Det er ikke et spørgsmål om, som jeg hørte ministeren sige det - det kan godt være, at jeg misforstod det - at Sundhedsstyrelsen og Statens Serum Institut igen er ved at sidde og udarbejde nogle rutiner, for ligger de der ikke allerede?
Eller er man i gang med at udarbejde nogle nye rutiner, nogle nye standarder?
Det er lidt interessant at høre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-02-25:
Nu er jeg ked af alle de sidste eftersætninger, for jeg havde stået her og forberedt mig på, at jeg bare kunne besvare fru Lone Møllers to spørgsmål ved at sige: Jo og jo.
Men nu bliver det nok alligevel lidt mere kompliceret end som så.
Jeg kan bekræfte, at der er nye tal på vej, og jeg glæder mig til at delagtiggøre alle i dem, når de kommer.
Jeg kan også bekræfte, at der synes at være en tendens til, at problemstillingen ikke er forbedret, for nu at udtrykke det i politikersprog.
Det betyder jo, at det her område fortsat må påkalde sig stor opmærksomhed.
Det er der sådan set overhovedet ikke nogen uenighed om.
Det er alene, hvilken metode vi skal tage i anvendelse.
Jeg kan også bekræfte, at der findes standarder, men man kan sige, at en standard i sig selv ikke er nogen mirakelkur,
det er først på det tidspunkt, hvor man opbygger en organisation og implementerer en arbejdsform, der matcher de standarder, at man opnår resultaterne.
Det vil jo stille sektoren over for nogle udfordringer, som jeg synes i virkeligheden matcher det, vi allerede er i gang med i regi af den danske kvalitetsmodel.
Der er jo sådan et strategivalg her, og jeg skal da ikke udelukke, at hvis jeg var oppositionspolitiker, ville jeg sige: Skal vi ikke skære en skive af elefanten frem for at tro på, at vi kan sluge den i ét stykke?
Jeg tror altså bare, også i respekt for de aftaler, som den tidligere regering har indgået med sygehusejerne, at det er rigtigst at holde sig på det hovedspor, der hedder, at vi udvikler en sammenhængende kvalitetsmodel for det danske sygehusvæsen, som tager hånd om alle de delkomponenter, som jo til sammen gør, at patienterne bliver udskrevet med et godt resultat.
Jeg tror altså, at vi vil gå galt i byen, hvis vi stikker af fra den kurs.
Birthe Skaarup (DF), 2004-02-25:
Fru Baastrup var også lidt inde på lægemangelen i det psykiatriske system, og det, jeg godt vil have ministeren til at bekræfte, er, at det faktisk ikke ser så dårligt ud mere, som det gjorde en overgang.
Er det rigtigt, at eksempelvis mange unge læger, der bliver færdige med deres turnusstillinger, på nuværende tidspunkt er meget mere interesserede end nogen sinde før i at gå ind og forske eksempelvis i børne- og ungdomspsykiatrien?
Og er det rigtigt, at når man opslår ledige lægestillinger, er der faktisk mange flere, der søger disse lægestillinger, end før?
Problemet er, som ministeren også har sagt, speciallægestillingerne, men jeg vil gerne have en bekræftelse af, at der er lys forude med hensyn til læger.
Tove Videbæk (KD), 2004-02-25:
Presset på de børnepsykiatriske afdelinger er historisk højt, og det er jo det, der er den dybt beklagelige virkelighed bag det her forslag.
Psykiske lidelser er af flere grunde et stort og svært område at tage fat på, og psykisk lidelse er desværre noget af et tabuiseret område.
Vi har ofte lidt svært ved at tale om psykiske lidelser, måske fordi vi ikke kan se en psykisk lidelse på samme måde som f.eks. et brækket ben.
Det kan ikke understreges nok, hvor vigtigt det er, at børn med psykiske lidelser tilbydes den bedste behandling, der overhovedet findes, og så snart som muligt.
Børne- og ungdomsårene er på mange måder helt afgørende for resten af livet.
Det er i barndommen, de spor, som et menneske vil følge resten af livet, lægges.
Angst, depression, anoreksi osv. er psykiske lidelser, der kan give svære ar resten af livet på børn og unge, og derfor gælder det om at gribe ind så tidligt som muligt med en god og kompetent behandling.
I børne- og ungdomsårene går den personlige udvikling så utrolig hurtigt, og derfor kan det være meget længe at bære rundt på en tung depression i måske mere end 1 år, mens kammeraterne er i fuld gang med at prøve vingerne af.
Men naturligvis er det ustyrlig vigtigt, at barnet og den unge får den rigtige behandling, og en forudsætning for at finde den rigtige behandling i hvert tilfælde er naturligvis, at der er speciallæger nok. Og det problem er ikke sådan at løse lige fra dag til dag, men det må vi jo arbejde med. Når det så er sagt, må jeg også sige, at der er et spørgsmål, der nager mig i denne forbindelse, og det er, hvorfor det egentlig er sådan, at vi har et stigende pres i børne- og ungdomspsykiatrien.
Det store spørgsmål er netop, hvorfor der nu sker den voldsomme stigning i antallet af børn og unge med psykiske lidelser, og hvorfor der er den udvikling.
Hvad gør vi som samfund, som skole, som familie forkert over for børnene, eller hvad kan og skal vi gøre anderledes over for dem?
Det er der sikkert mange mulige og mange forskellige svar på, men hos Kristendemokraterne mener vi, at vi naturligvis bør sætte ind så tidligt som muligt.
Vi må sætte ind, når børnene er helt små eller måske endda før, børnene bliver født.
Derfor skal vi absolut styrke det tværfaglige, det tværsektorielle samarbejde mellem alle de fagpersoner, alt det frontpersonale, som har med børnene at gøre, fra de bliver født, og som har med moderen at gøre, mens hun er gravid.
Samarbejdet skal naturligvis foregå i skøn harmoni
med forældrene.
Derudover skal vi også være opmærksomme på, hvad alkohol kan betyde for de unges psykiske velfærd, stofferne osv. osv. Vi ved jo, at det har påvirket dem.
Vi ved, at hash påvirker den psykiske sundhed, og alle disse ting skal vi også have samlet op og være klar over: Hvor kan vi sætte ind yderligere og mere, end vi gør i dag?
Og det, der må være målet, må jo være, at børnene skal have en så god, sund og tryg opvækst som muligt, som kan give dem et godt afsæt til resten af livet, så de bliver stærke og klarer sig og kan være med til at bære byrderne i vores velfærdssamfund.
Lone Møller (S), 2004-02-25:
Ministeren siger i sin indledning, at der er nye tal på vej fra Seruminstituttet om sygehusinfektioner, og at de formentlig ligger i størrelsesordenen 9-10 pct. Så vil jeg gerne spørge ministeren, om det ikke tangerer en stigning fra de tal, der blev offentliggjort i 1999, og det indebærer jo i sig selv, at det bestemt ikke går bedre.
Så vil jeg gerne spørge, om ministeren kan bekræfte, at der rent faktisk ligger fuldt udarbejdede standarder, som kunne iværksættes i morgen, hvis det var, at man var enig om det.
Det er standarder, der er udarbejdet af Statens Serum Institut med midler fra Sundhedsministeriet.
Kan ministeren ikke bekræfte, at det kunne vi gøre i morgen, hvis vi fulgte de standarder, som allerede ligger på området?
Kristen Touborg (SF), 2004-02-26:
Hr. Vesselbo gør meget ud af at sige, at det skal være seriøst, og at han holder sig til det her beslutningsforslag i sine vurderinger.
Jeg synes måske, at hr. Vesselbo i stedet for prøver at nedgøre forslaget, og det gør han bl.a. ved at manipulere eller i hvert fald komme tæt på at manipulere med forslaget.
Hr. Vesselbo siger nemlig, at der står i forslaget, at der bliver flere og flere svinebesætninger, og det siger hr. Vesselbo jo ikke er sandt.
Det er fuldstændig rigtigt.
Det er ikke sandt, at der bliver flere og flere svinebesætninger. Men jeg vil godt bede hr. Vesselbo om at vise mig, hvor det er, at der står i forslaget, at der bliver flere og flere svinebesætninger.
Jeg kan godt se, at der står i forslaget
, hvad der også er ganske rigtigt, at der bliver flere og flere ansøgninger om udvidelser, men der står faktisk ikke noget om det andet, så vidt jeg kan se.
Så vil den meget seriøse hr. Vesselbo lige påvise, hvor det er, der står, at der bliver
flere besætninger?
Eyvind Vesselbo (V), 2004-02-26:
Nu er det jo sådan, at man skal lytte til, hvad jeg siger, og det er også sådan, at jeg har skrevet ned, hvad jeg sagde. Jeg sagde ikke, at der stod i forslaget, at der blev flere og flere svinebesætninger, for hvis jeg havde sagt det, så var situationen en helt anden.
Det, jeg sagde, var: Der tales meget om, at der bliver flere husdyrbedrifter.
Det passer ikke.
Ifølge oplysninger fra kommunerne falder det samlede antal ejendomme med erhvervsmæssigt dyrehold med ca. 1.300-1.500 ejendomme årligt.
Se, det er jo noget helt andet.
Så hvem er det, der manipulerer,
må jeg spørge hr. Kristen Touborg.
Jeg ved jo, hvad jeg siger, det kan være, hr. Kristen Touborg ikke hørte helt efter, men jeg kan læse det op igen, for jeg ved jo, at hr. Kristen Touborg nok har et spørgsmål mere.
Så jeg vil bare læse det her op igen.
Som jeg sagde, er det jo ganske givet sådan, at oppositionen vil få det fald på 1.300-1.500 ejendomme årligt til at udvise en stigning, og det er jeg ikke enig i, for et fald er vel et fald.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-26:
Hvad hr. Vesselbo sagde og ikke sagde, kan vi jo så se i Folketingets forhandlinger i morgen.
Det vil stå der.
Jeg har et spørgsmål mere.
Ministeren vil gå ud og kontrollere de 600 største besætninger, men hvad vil Venstre gøre for at sikre, at der ikke er overproduktion i den øvrige del?
Hvad er det Venstres tanke, man vil gøre for at sikre, at vi ikke bibeholder den overproduktion, der tilsyneladende ser ud til være i en række besætninger?
Jørn Dohrmann (DF), 2004-02-26:
Efter denne her debat kan man jo roligt spørge, hvordan forslagsstillerne egentlig synes det går.
Jeg vil i hvert fald starte med at sige, at som vi alle sammen ved, er vi jo ved at diskutere og prøve at se, om vi kan blive enige om en vandmiljøplan III.
Derfor er det også lidt mærkeligt, at man nu ligesom vil begynde at drive klapjagt på en bestemt gruppe i dansk landbrug.
Som vi alle kan se i beslutningsforslaget, vil man sætte spørgsmålstegn ved, om Danmarks natur kan bære flere svin.
Her må jeg så spørge forslagsstillerne, hvad der egentlig er sket i de sidste år.
Er det samlede antal dyreenheder måske steget?
Nej, man skal jo egentlig regne med, at man skal tælle både køer, høns, mink og alle de her dyr med i den her oversigt, og når man gør det, jamen så er der egentlig ikke sket det helt store med antallet af dyreenhederne.
Som sagt ved vi alle, der har fulgt lidt med, at det totale antal svin måske er steget, men antallet af køer er så faldet. Derfor må vi regne med, at det samlede antal dyreenheder i det store hele egentlig er uændret, og når vi diskuterer vandmiljøplan III, er det vigtigt, at man ser på den reelle miljøbelastning. Vi skal frem til, at det kan betale sig at tage hensyn til miljøet.
Det skal kunne betale sig at tage hensyn til naturen og til drikkevandet og til de omgivelser, der er på landet.
frem, og hvad vi kan gøre i de her områder, og ikke mindst, hvilke regler der skal indføres specielt for de her områder, og om der skal være specielle regler.
Jorden er jo også meget forskellig fra landsdel til landsdel, f.eks. også i habitatområderne.
Dansk Folkeparti ønsker at se hele den danske natur så bredt som muligt, og derfor skal man jo også se på miljøbelastningen totalt set.
Derfor er det også rimeligt, at man ser på, om boligejere, der bliver generet af at få store værdinedslag på deres huse, kan få erstatning i fremtiden.
Som vi har hørt fra mange store svinefarme, der ligger tæt på
de huse,
er der store problemer på det område.
Jeg er glad for, at der er sket fremskridt med Nabogeneudvalget, og det er selvfølgelig en god ting, men det er nogle af de ting, vi bl.a. skal have rettet op på, sådan at borgerne ikke føler deres retssikkerhed krænket på det her område. Et stop for svineproduktionen i Danmark vil jo også betyde et tab af arbejdspladser i Danmark, og det er ikke det, vi har brug for lige nu.
Vi vil gerne have mere gang i hjulene, så Dansk Folkeparti kan ikke støtte det her forslag.
Det bekymrer mig også, at svinebrugene har nogle store problemer med deres overproduktion, som vi har hørt i de sidste par dage.
Det vil vi selvfølgelig også tage hånd om, og vi er glade for, at miljøministeren allerede på nuværende tidspunkt har meldt så klart ud, at her skal der ske noget.
Vi må ligesom forvente, at der bliver oprettet nogle, jeg vil kalde det lige linjer, så vi får den kontrol, der skal til, så det ikke er overladt til tilfældighederne, hvor stor produktionen egentlig er på de enkelte gårde.
Men vi kan ikke støtte beslutningsforslag nr. B 83.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-26:
Det er jo rigtigt, hvad ordføreren siger, at antallet af dyreenheder ikke er steget voldsomt i de senere år, men det er en opgørelse, der går på hele landet.
Jeg vil godt høre Dansk Folkepartis ordfører, om man er opmærksom på, hvordan stigningen i antal dyreenheder er i de enkelte områder, for det betyder jo en del, at der er nogle områder, f.eks. Viborg og Ringkøbing Amter, hvor dyretrykket er væsentlig større, og dermed får de jo altså en meget stor belastning af nærmiljøet, og de mennesker der har ikke meget gavn af, at trykket ikke er steget i hele landet, når de i nærmiljøet har et meget stort tryk.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-02-26:
Det er korrekt, og det er derfor, man i amterne skal se på den kumulative effekt, altså på den samlede effekt, i de enkelte amter, hvordan stigningen sker her, om der er for mange svin eller andre dyreenheder i de enkelte områder.
Det synes vi jo er godt at de skal tage hensyn til.
Derfor er det jo også vigtigt, at vi har hånd i hanke med de syndere, der viser sig ikke at overholde de miljøgodkendelser, de nu engang har fået, og derfor er jeg glad for, at miljøministeren i dag endnu en gang har meldt så klart ud, at her skal der skrides ind.
Jeg synes, at det er godt, at man skrider ind her.
Jeg er sikker på, at viser det sig, at mange andre ikke overholder de regler, der er på det her område, så vil ministeren også gribe ind over for dem.
Kristen Touborg (SF), 2004-02-26:
Der kan jeg så forstå på ordføreren, at det vil man også gå ind og kigge på, selv om ministeren jo i første omgang ikke kigger på mere end de 600.
Ordføreren siger jo, at han er sikker på, at ministeren vil kigge på det.
Hvis ministeren nu alligevel ikke rigtig får styr på det, vil Dansk Folkeparti så hjælpe os andre med at sikre, at vi får stoppet den overproduktion, der foregår, også på de mindre bedrifter?
Eyvind Vesselbo (V), 2004-02-26:
Der mener jeg jo, at ministeren var ganske klar i sit svar på de spørgsmål, der kom.
Det må være svar på det spørgsmål, som hr. Kristen Touborg stillede mig.
Der mener jeg så, at hvis man skal gå seriøst ind i en debat om et forslag, og det er faktisk det jeg har prøvet, så skal forslaget jo også være seriøst.
her, men jeg synes da, at det, hr. Keld Albrechtsen siger, er fint.
Men det er klart, at vi må tage tingene seriøst, og jeg kan forstå, at hr. Keld Albrechtsen allerede nu kommer med et ændringsforslag om faktisk at fjerne indholdet i det her forslag, for det, det går ud på, er, at der skal være et midlertidigt svinestop, indtil vi har en vandmiljøplan III-aftale.
Hvorfor vil hr. Keld Albrechtsen stille et ændringsforslag, når han vil lave hele forslaget om?
Så fremsæt dog et nyt forslag.
Det må jo egentlig være det, der er udgangspunktet.
Jeg tror, at alle, der hører denne her debat, nok kan forstå, hvor problematisk det er at fremsætte et forslag, som man allerede nu ved at hr. Keld Albrechtsen vil komme med et ændringsforslag til, som laver det om til noget helt andet.
Så er det jo, at jeg får ret i det, jeg siger: Vi står og diskuterer noget, som måske kun vil være tidsspilde.
Jo, men forureningen bekymrer mig.
Det bekymrer mig, hvis nogle ikke overholder lovgivningen og ikke har det antal svin, som de skal have.
Men jeg synes da ikke, man kan fortænke mig i, at jeg seriøst tager stilling til det her forslag.
Når nu vi har behandlet det her, så skal det tilbage til Miljøudvalget - det ved hr. Keld Albrechtsen, for han har siddet længere i Folketinget, end jeg har - og vi skal gennemgå det her.
Jamen når vi nu når til et eller andet tidspunkt i april måned, hvor der er indgået en vandmiljøaftale, hvad så med det her?
Skal vi så vedtage noget, som ikke kan lade sig gøre?
Jeg har ikke noget formål i at - jeg ved ikke, om jeg hørte rigtigt - hænge oppositionen ud.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-26:
Man får den klare fornemmelse
, at hr. Eyvind Vesselbo havde forberedt en 3 timers udskældning af oppositionen, og det blev han snydt for, og nu forsøger han så alligevel at komme ind med lidt af det her hen under aften.
Men det skal så være hr. Vesselbo vel undt, det kommer vi nok ikke længere med i dag.
Men når nu det forslag er blevet fremsat af Socialdemokratiet, De Radikale og SF, så forstår jeg det sådan, at det var, fordi man gentagne gange - også på et tidligere tidspunkt end december - havde opfordret regeringen, det havde Enhedslisten også, til at gå ind og udvise rettidig omhu og indføre et midlertidigt stop, således at vi efterfølgende ville få nemmere ved at løse problemerne, fordi vi så ikke havde givet en række tilladelser, som det måske så viste sig at vi skulle til at trække tilbage.
Så kan hr. Eyvind Vesselbo sige, at det ikke bekymrer ham, men det er da relevant nok at diskutere det.