Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Enhedslisten er tilhænger af, at der indgås aftaler om mindstesatser på forskellige skatteområder, ikke mindst hvis de kan gøres globale eller i hvert fald vidtrækkende, sådan at de lande, der i særlig grad benytter sig af skattekonkurrence, også bliver inddraget i nogle aftaler.
Derfor må jeg sige, at hr. Kim Behnkes og Frihed 2000's støtte til Enhedslistens forslag altså beror på nogle andre interesser, end Enhedslisten har.
For vores bekymring med hensyn til en kommende skatteharmonisering er den modsatte, nemlig at EU gennemfører en harmonisering, som underminerer det danske skattegrundlag og dermed vores velfærd her i landet.
Så spurgte hr. Kim Behnke, om ikke der var andre punkter inden for beskatningen, som i virkeligheden burde være omfattet af forslaget.
Der er jeg blevet opmærksom på, at vedrørende indirekte skatter, altså afgifterne, er der også et bilag, hvor man vil lave flertalsafgørelser, og hvor spørgsmålet om punktafgiftsstrukturen er kommet ind.
Om det kan lægge an til en harmonisering og måske også en suverænitetsafgivelse bør analyseres grundigt.
Men der er altså andre områder, hvor der sniger sig yderligere skatte- og afgiftsharmonisering ind.
Det må vi kigge på.
Forhandlingssituationen har udviklet sig meget dårligt for Danmark på det her område.
De to stærkeste lande i EU vil jo have, at denne her skatteharmonisering skal gå meget hurtigt, og derfor har de nu fremsat et forslag om flertalsafgørelser, som også rækker direkte ind på peronskatteområdet.
Nu siger ministeren så, at det jo ikke bliver til noget.
Det ved vi jo så ikke.
Storbritannien er indtil videre imod det.
Vi ved, at Storbritannien stiler imod en aftale med Frankrig og Tyskland om stemmevægtene, og der vil danske interesser naturligvis blive solgt, for Danmark har jo ikke fælles interesser med Storbritannien i spørgsmålet om stemmevægte, men Storbritannien ønsker noget at forhandle med på spørgsmålet om stemmevægte.
Det kunne være et forlig med Frankrig og Tyskland om f.eks. det her.
Så jeg vil advare meget imod, at man tror, den hellige grav er vel forvaret på det her område.
Det kan jo tænkes, at det kommer til at ligge et eller andet sted midt imellem det fransk/tyske meget vidtgående forslag, og det, vi kender i forvejen, som allerede er slemt nok.
En anden mulighed er, at man nøjes med at vedtage det hidtidige udkast, hvor personskatter så kan besluttes i EU ved enstemmighed, for så har man jo banet vejen for, at man i den næste traktat - hvor forhandlingerne jo kan forventes om nogle ganske få år, sandsynligvis omkring 2004 - går over til flertalsafgørelser på det her område, sådan som Frankrig og Tyskland kræver allerede på nuværende tidspunkt.
Så får vi at vide: Ja, men det er jo heller ikke suverænitetsafgivelse, så det skal befolkningen heller ikke spørges om, for i Nicetraktaten afgav vi jo suveræniteten på personskatteområdet, på de direkte skatter.
Sådan er salamimetoden jo på det her område.
Først skriver man det slet ikke i Traktaten.
Så begynder man at fifle med nogle vedtagelser på personskatteområdet alligevel, hvorefter man siger: Jamen det
er jo med i Traktaten, for vi har jo gjort det.
Det kan I jo bare se.
Man vedtager jo allerede lystigt ting og sager på det område i EU.
Det var ganske vist ikke meningen med Traktaten, og befolkningen er ganske vist aldrig blevet spurgt om det, men det har vi jo gjort, så ergo er det med i Traktaten, og ergo kan vi bare skrive ordet direkte skatter ind i Traktaten, for så er det jo heller ikke suverænitetsafgivelse.
Flertalsafgørelser er jo heller ikke suverænitetsafgivelse. Bare fordi vi opgiver vetoretten og dermed fuldstændig kontrollen med, hvad der sker, er det heller ikke suverænitetsafgivelse.
Der er ingenting, der kan opnå betegnelsen suverænitetsafgivelse.
Ved hjælp af denne salamiteknik kan man i løbet af en årrække tage et hvilket som helst område ind i Traktaten, som man ønsker, uden nogen sinde at spørge befolkningen.
Det er noget af det, som efter min opfattelse er det mest bedrøvelige ved den danske EU-debat.
Hvis det var sådan, at tilhængerne af det projekt stod frem og sagde: Jamen vi vil gerne have den skatteunion.
Og hvis de ville sige til befolkningen: Vi kæmper for en skatteunion, vi ønsker en skatteunion, det er en stor vision at lave en skatteunion - ja, så var det da en god demokratisk diskussion at få. Hr. Knud Erik Hansen har nogle bud: Kunne man have nogle fornuftige elementer i en skatteunion?
Jeg vil ikke engang udelukke det.
Men den demokratiske samtale i befolkningen om sådan et emne er jo fuldstændig umulig, fordi et flertal i denne her sal kun har én bemærkning, når sådan noget kommer til debat, nemlig at det hele ingenting har på sig.
Der er ingenting i det, og der kommer aldrig noget i det, selv om alle uden for denne her sal ved, at der selvfølgelig er noget i det.
Det er ikke for sjov skyld, at Frankrig og Tyskland står på hovedet for at få gennemført nye regler på det her område.
Så selvfølgelig er der noget i det.
Selvfølgelig er der nogle motiver til, at de store EU-lande og Europa-Kommissionen tromler løs omkring spørgsmålet om skatteunion og heller ikke overhovedet lægger skjul på det.
I de andre lande diskuterer man lystigt spørgsmålet om skatteunion.
I Frankrig og Tyskland er det et offentligt debattema, men i denne her sal eksisterer det ikke.
Hvis man nævner ordet skatteunion, så farer flertalsordførerne forskrækkede op på talerstolen og forsikrer befolkningen om, at sådan noget eksisterer slet ikke.
Det er noget, hr. Keld Albrechtsen har opfundet, får de at vide.
Jeg vil selvfølgelig arbejde lidt videre med, hvordan juraen i det her hænger sammen.
Jeg kan jo se foran mig, at der kommer en meddelelse fra regeringen på et eller andet tidspunkt om, at der ikke er nogen suverænitetsafgivelse i det her, men det er jeg altså ikke overbevist om er rigtigt, for er det medholdeligt efter grundloven, at man sådan skivevis tager et område, som begynder med slet ikke at være i Traktaten, og som ender med at være der, og så på et tidspunkt endda med flertalsafgørelser
Det synes jeg ikke.
Jeg tror egentlig også, det vil være svært for nogle af flertalsordførerne her i salen at forklare det - uden for denne sal.
Det tror jeg vil være ganske vanskeligt.
Men sådan ligger landet.
Jeg har stillet et såkaldt § 20-spørgsmål til udenrigsministeren om det med punktafgiftsstrukturen, så vi også får en besvarelse på det punkt.