runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Den beregning, hr. Ole Stavad kommer med, gælder jo overhovedet ikke for amterne.
Det, vi taler om her, er amterne.
Og det er helt klart, at amterne ikke har overholdt skattestoppet, og så må det selvfølgelig få en konsekvens.
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Stavad, at jeg har overhovedet ikke på nogen som helst måde misinformeret nogen.
Jeg har været meget omhyggelig med min måde at udtrykke mig på.
Jeg har jo ikke sagt, at der var indgået en aftale mellem amtskommunerne og regeringen om denne model for sanktion.
Men jeg sagde, at det var man bekendt med på forhånd.
Og det var alle bekendt med, for regeringen havde jo sagt: Hvis ikke I overholder aftalen, sker der det og det.
Jeg må sige, at det i øvrigt undrer mig, at hr. Ole Stavad er så forarget over det.
Hvis vi går tilbage til 1998, så havde den daværende regering planlagt et indgreb over for den kommunale sektor, såfremt skatten ikke blev holdt i ro, som meget ligner det her bortset fra én ting, nemlig at dengang gik pengene i statskassen i stedet for som nu, hvor vi giver nogle af pengene til dem, der sætter skatten ned.
Så den regering, som hr. Ole Stavad i sin tid var medlem af, havde planlagt sanktioner over for kommuner og amter, der var langt skrappere end dem, denne regering har lagt frem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Stavad (S), 2002-11-13:
Jeg mener, at statsministeren er tæt på noget, der kan være misinformation ved at signalere, at amterne har brudt en aftale i forhold til en straffeekspedition.
Kan statsministeren ikke bekræfte, at lige nøjagtig den del, som statsministeren henviser til, er en ensidig erklæring i aftalen fra regeringen, altså ikke tiltrådt af amterne?
Derudover er billedet for alle kommuner og alle amter, at bortset fra 0,02 pct. har man holdt det såkaldte skattestop.
0,02 pct. svarer til 3 kr. om måneden for en indkomst på 250.000 kr. Mener statsministeren ikke, at når vi kigger på de 275 kommuner og 14 amter, har man faktisk under ét levet op til at holde skatten?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg har i min besvarelse overhovedet ikke udtalt mig om Farum.
Jeg har udtalt mig om kommunerne under ét.
Jeg tror da, at hr. Thomas Adelskov må give mig ret i, at Farum er et sådant specielt tilfælde, at det ville være fuldstændig urimeligt, om andre skulle bøde for de fejl og forsømmelser, der er lavet i Farum Kommune. For så vidt angår Vestsjællands Amt, har alle på forhånd vidst, at der var indgået en kollektiv aftale mellem alle amtskommunerne i Danmark om, at man selvfølgelig i det enkelte amt kunne fastsætte sin skatteprocent, men under ét skulle den holdes i ro.
Hvis nogle satte den op, skulle andre sætte den ned, og var der nogen, der forbrød sig mod den aftale, ville der komme en sanktion.
Det vidste alle på forhånd.
Det har man også vidst i Vestsjællands Amt.
bliver straffet for at sætte skatten op, mens de, der har gjort deres til at holde skatten i ro, nemlig de, der har sat skatten ned, får en belønning, for de får en del af de penge.
Det er måden, hvorpå man overholder indgåede aftaler.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-13:
Jeg skal lige spørge én gang til: Kan statsministeren ikke bekræfte, at det er sådan, at Farum Kommune ikke er talt med, da man har opgjort, om kommunerne under ét har overholdt skattestoppet?
Jeg har et svar på et spørgsmål fra indenrigsministeren - jeg har svaret her - og der får jeg at vide: Nej, det er Farum ikke.
Statsministeren siger her, at grunden til, at man i Farum Kommune har fået lov til at sætte skatten op, er, at man under ét talte alle kommuner med.
Det er ikke sådan, det hænger sammen.
Borgerne oplever nu, at i Farum Kommune sættes skatten op, fordi de skal betale af på gamle festligheder og store sportsanlæg, og i Vestsjællands Amt kan de ikke få lov til at sætte skatten op for at bevare sygehuse og psykiatriske sengepladser.
Det er simpelt hen en urimelighed.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jamen hele den måde, som hr. Thomas Adelskov fremstiller det her på, er jo meget afslørende for, hvordan socialdemokrater i almindelighed tænker, nemlig at det er en belønning til borgerne, hvis man sætter skatten op, og det er en straf, hvis man sætter den ned.
Det er jo sådan, hr. Thomas Adelskov fremstiller det: som om det skulle være en belønning til borgerne i Farum, at de får lov at sætte skatten op i Farum.
Sådan tror jeg ikke, at det opleves i Farum, må jeg nok sige.
Regeringens opfattelse er, at når der er indgået en aftale, skal man overholde aftalen. Alle amter vidste på forhånd, hvad der ville ske, såfremt de ikke overholdt aftalen.
Alligevel var der et flertal uden om amtsborgmesteren i Vestsjælland Amt, som ville demonstrere mod skattestoppet ved at sætte skatten i vejret.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-13:
Nu kan jeg godt forstå, at borgerne har svært ved at finde ud af, hvordan det her skattestop hænger sammen,
når ikke engang statsministeren ved, hvordan skattestoppet hænger sammen, og hvordan det beregnes.
Jeg har før hørt statsministeren komme med den forklaring, som vi lige har fået.
Derfor har jeg i spørgsmål nr. S 342 spurgt indenrigsministeren, om Farum Kommune talte med i opgørelsen over, om kommunerne overholdt skattestoppet.
Til det har jeg fået svaret: Nej, det gør Farum Kommune ikke, for Farum Kommune er sat under administration.
Tværtimod må jeg altså som borger i dette land se, at i Vestsjællands Amt, hvor man forsøger at redde sygehuse og psykiatriske sengepladser, skal man straffes.
I Farum Kommune er man blevet sat under administration og får lov at beholde
sine sportsanlæg.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
For det første må jeg om kommunerne sige, at kommunerne har under ét overholdt skattestoppet.
Der er ganske vist kommuner, der har sat skatten op, men der er ganske mange kommuner, der har sat skatten ned.
Så under ét har kommunerne overholdt skattestoppet, og derfor bliver der selvfølgelig heller ikke tale om sanktioner over for kommunerne.
For så vidt angår amterne, vil jeg gerne understrege over for hr. Thomas Adelskov, at der er indgået en økonomisk aftale mellem regeringen og amterne, som gør det muligt for amterne at holde skatten i ro, hvis de i øvrigt vil.
Der er jo tale om en ret kraftig vækst i bevillingerne til amterne.
Det er jo kendsgerninger.
Derfor er det helt forkert at fremstille det, som om den økonomiaftale, der er indgået, tvinger amterne til at foretage drastiske nedskæringer.
Det er det modsatte, der er tilfældet, nemlig at der er afsat flere penge; der er vækst i udgifterne til amtskommunerne.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-13:
Det er jo uomtvisteligt, at Farum Kommune får lov til at sætte skatten op med 3,2 pct.; Farum Kommune, hvor Venstre i en årrække har haft flertal; Farum Kommune, hvor et Venstreflertal og en Venstreborgmester har ødslet pengene bort på selskabeligheder, på store sportsanlæg.
Her får man nu lov til at sætte skatteprocenten op med 3,2 pct. for at bevare disse sportsanlæg, mens Vestsjællands Amt, fordi der er det her skattestop, kan imødese en straf for at forsøge at bevare sygehuse, for at forsøge at bevare psykiatriske sengepladser.
Det er da en urimelighed.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Thomas Adelskov i, at der skulle være tale om et indgreb over for det kommunale selvstyre.
Tværtimod er skattestoppet jo netop, når det gælder kommuner og amter, lavet på den måde, at det ikke er det enkelte amt og den enkelte kommune, man ser på, men skatteniveauet under ét.
Og det vil altså sige, at man kan overholde skattestoppet, også selv om der måtte være lidt op- og nedadgående bevægelser i de enkelte amter og kommuner.
Men der er mellem regeringen og amterne indgået en klar aftale, som alle amterne har skrevet under på, som siger, at man under ét skal holde skatten i ro.
Det gør man ikke, når det gælder amterne.
Amterne har ikke overholdt aftalen, for der er altså et enkelt amt, som har sat skatten meget mere op, end de andre har sat den ned.
Derfor iværksættes der en sanktion, som har været kendt af alle på forhånd, også da aftalen blev indgået, og den betyder, at pengene tages fra dem, der har brudt aftalen ved at sætte skatten op, og så giver man i øvrigt penge til dem, der har sat skatten ned.
Så der er en belønning til dem, der sætter skatten ned, og en straf til dem, der sætter skatten op.
Det er i overensstemmelse med skattestoppet.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-13:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om statsministeren ikke synes, at der er tale om en overordentlig mangel på respekt for det lokale selvstyre, når regeringen og Dansk
Folkeparti nu har bebudet et indgreb over for Vestsjællands Amt som følge af den skattestigning, man har lavet i Vestsjællands Amt for at bevare sygehuse og psykiatriske sengepladser.
Kan statsministeren ikke være enig i, at det kan være fuldstændig umuligt for ganske almindelige mennesker at forstå det såkaldte skattestop, når de samtidig kan se, at priserne på bus og tog kan stige, at man i Farum Kommune kan få lov at hæve skatten med 3,2 pct. for at betale for gammel ødselhed og vinforbrug og betale for, at man bevarer store sportsanlæg, modsat i Vestsjællands Amt, som faktisk forsøger at bevare et velfungerende sundhedsvæsen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg tror, alle kan høre, at hr. Holger K. Nielsen bevæger sig længere og længere ud på et skråplan i øjeblikket.
Hr. Holger K. Nielsen kan overhovedet ikke dokumentere sin falske påstand om, at EU skulle have givet carte blanche til etniske udrensninger i Tjetjenien, og hr. Holger K. Nielsens kneb er så at tale fuldstændig udenom i stedet for at dokumentere sin horrible påstand.
Hr. Holger K. Nielsen siger så: Jamen det ligger i, at EU ikke gør noget.
Jo, det danske formandskab har meget markant ført frem, hvordan vi ser på spørgsmålet om Tjetjenien, at der ikke er en militær løsning på det, at det ikke kun er et spørgsmål om terrorisme, som russerne vil gøre det til, men at der skal findes en politisk løsning.
Så siger hr. Holger K. Nielsen: Jamen der blev ikke vedtaget noget.
Men til at vedtage noget skal der jo være to parter.
Hvorfor tror hr. Holger K. Nielsen ikke, der kom en fælles politisk erklæring fra det møde?
Det var bl.a. - kan jeg godt oplyse hr. Holger K. Nielsen om -
fordi russerne ikke ville acceptere, at der stod noget om Tjetjenien.
Da vi insisterede på det, kunne der ikke komme en politisk erklæring.
Sådan er det bare.
Så siger hr. Holger K. Nielsen: Vi gør ingenting.
Hvad gør hr. Holger K. Nielsen, når det kommer til stykket?
Lene Espersen (KF), 2002-11-13:
Jeg må henholde mig til, at denne sag køres af Københavns politi, og at det derfor er Københavns politi, der foretager de politimæssige vurderinger i sagen.
Det ligger simpelt hen uden for vores rækkevidde at begynde at styre, hvilke informationer andre debattører i den her sag kommer med i forhold til pressen.
Det, vi kan gøre, er at give pressen et så ordentligt og redeligt billede af situationen som muligt uden at gå på kompromis med fortroligheden, og jeg mener, at den balance har vi varetaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-13:
Jeg ved lige præcis, hvad jeg gør i denne her sag.
Statsministeren bekræftede jo fuldt ud, hvad det er, jeg siger: Man siger noget til russerne.
Men sandheden er, at det er Putin jo ligeglad med.
Det er russerne ligeglade med, og derfor er det hul snak, det her.
Man kommer ud og siger: Vi har taget det her spørgsmål op.
Jamen der sker jo intet.
Derfor er realiteten den, og det ved Putin og Rusland
udmærket godt, at Vesten af en lang række andre hensyn stiltiende accepterer, at Rusland kan fortsætte de etniske udrensninger i Tjetjenien.
Mener statsministeren ikke, at krigen i Tjetjenien vil være noget af det første, der skal op, når krigsforbryderdomstolen kommer på plads; at præsident Putin er en af dem, hvis ansvar skal undersøges i forhold til krigen i Tjetjenien?
Egentlig synes jeg også godt, at man skylder os et svar på, hvad holdningen er til de bemærkelsesværdige udtalelser, Putin kom med til en belgisk journalist på pressekonferencen efterfølgende.
Lene Espersen (KF), 2002-11-13:
Jeg mener, der er to spørgsmål at besvare i denne sag.
Det første vedrører domstolens håndtering af sagen.
Der mener jeg, at man må tage domstolens håndtering til efterretning. At man så som lægmand kan have sin egen holdning til, hvad der er rigtigt og forkert, det anerkender jeg fuldt ud.
Men jeg mener ikke, at det er min opgave at gå ind og begynde at bedømme domstolenes beslutninger eller arbejde.
Det andet spørgsmål vedrører, hvorledes man orienterer pressen, og der har jeg klart den opfattelse, at jeg mener, at man når længst med så meget åbenhed som overhovedet muligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Så ministeren er åbenbart ikke omfattet af den tavshedspligt, som ministerens embedsmænd selv har krævet i byretten at der skal være.
I den forbindelse vil jeg gerne citere fra Jyllands-Posten, det er en udtalelse af Ole Espersen, der jo har anmodet om at blive særlig observatør i sagen for at sikre retssikkerheden, men som af dommeren åbenbart er blevet afvist, ligesom dommeren også har haft frataget Sakajev en forsvarer.
Det går sandelig godt.
Men Ole Espersen siger: »Det er dybt betænkeligt, at myndighederne på begge sider udtaler sig så kraftigt om en sag og ikke lader den anklagede komme til orde.
Det er en uskik at procedere i pressen.«
Vil ministeren så holde op med at procedere i pressen?
Lene Espersen (KF), 2002-11-13:
Jeg har fra starten af denne Sakajevsag selv forsøgt at holde
en meget klar adskillelse mellem spørgsmål, som har en juridisk behandling, og spørgsmål, som har en politisk behandling.
Jeg har ligeledes lagt meget vægt på at få forklaret, at vi i Danmark med den måde, vi har indrettet vores demokrati på, har et system, hvor vi altså har beslutninger, der bliver truffet uafhængigt af hinanden; ikke mindst har vi uafhængige domstole. Det betyder naturligvis også i den sag, som hr. Keld Albrechtsen her beskriver, at det ikke er noget, som jeg finder er egnet til overhovedet at kommentere eller gå ind i.
Det er en beslutning, som Københavns Byret træffer, og det er en beslutning, som Københavns politi træffer i den givne sag.
Det kan hr. Keld Albrechtsen så meget vel ligesom så mange andre have en mening om, men jeg mener ikke, at jeg som justitsminister skal gå ind og begynde at irettesætte hverken domstol eller Københavns politi for deres håndtering af sagen.
Det må de selv klare, og de må træffe de afgørelser, de finder er rigtige; så vil jeg klare den del af sagen, der hører ind under Justitsministeriets område.
Men jeg mener altså, det er væsentligt, at man ikke begynder med for meget politisk indblanding i den her sag, og jeg ville finde det meget upassende, hvis jeg skulle begynde at drøfte med Københavns Byret eller med domstolene i det hele taget, hvorledes de varetager deres gerninger.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-13:
Jeg vil godt spørge ministeren, om hun ikke er temmelig rystet over den måde, som Københavns Dommervagt behandler spørgsmålet om fortsat fængsling af Sakajev på.
Ifølge pressens dækning af sagen har man fra statens side fortsat krævet - og åbenbart fået godkendt i retten - at der skal være lukkede døre, og det vil sige, at vi stadig væk har den situation, at staten, myndighederne udtaler sig vidt og bredt om indholdet af eventuelle mistanker, medens Sakajev ikke har nogen mulighed for at tage til genmæle.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke er en fuldstændig urimelig retstilstand, og om ministeren synes, at det er klogt og rigtigt af staten at blive ved med at kræve lukkede døre i en sag af den her karakter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Der er jo i tidens løb stribevis af eksempler på, at man tilslutter sig forlig.
F.eks. er Det Radikale Venstre, når de er uden for regering, jo hyppigt ikke med i store trafikaftaler.
Så snart Det Radikale Venstre træder ind i en regering, tiltræder Det Radikale Venstre med hud og hår alle indgåede aftaler.
Det Konservative Folkeparti var ikke med i folkeskoleaftalen, men i og med at Det Konservative Folkeparti indtrådte i en regering, så indtrådte Det Konservative Folkeparti også i folkeskoleaftalen.
Det er der masser af eksempler på.
Altså jeg forstår ikke rigtig denne her diskussion.
Det, vi gør med lovforslaget, er at tage højde for, at Rigsrevisionen har fremsat en kritik på forskellige punkter, og det jo bliver så ordnet med lovforslaget.
Så siger vi: Alle, der stemmer for det lovforslag, har lov at være med i ordningen.
Hvad i alverden er der i vejen
med det?
Altså ud fra et demokratisk synspunkt synes jeg, det er rimeligt, at alle får chancen for at være med, når man uddeler så mange milliarder over så mange år.
Og der tager jeg så heller ikke hensyn til, om det så er et parti, hvis synspunkter jeg bryder mig om eller ikke bryder mig om.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-13:
Jeg er glad for, at statsministeren lægger så meget vægt på det demokratiske.
Men kunne statsministeren så ikke svare på, at hvis nu Enhedslisten, som er arg modstander af hele konstruktionen, tilslutter sig forliget her og sætter sig ned til forhandlingerne efterfølgende og siger, at de ikke vil være med til en tøddel, så kan de jo lægge det hele ned.
Og så betyder det jo rent faktisk, at vi ikke kan lave aftaler,
som der tidligere er blevet lavet aftaler, og hvor vi har fået aftaler.
Det er jo præcis den samme konstruktion, som Dansk Folkeparti egentlig også kan lave. Og det er jo derfor, at vi har haft en aftale mellem nogle partier, fordi man har haft et nogenlunde enigt sigte om, hvad det er, det går ud på.
Så jeg mener: Synes statsministeren, det er meget rimeligt?
Og i tillæg til det: Kunne man så forestille sig andre steder, hvor man også kan få lov til at tilslutte sig forlig, som er blevet indgået for længst, og hvor man så kan sidde og hygge sig med at dele pengene ud?
Det må være meget rart, hvis jeg simpelt hen kan slippe for at forestå finansieringen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Mogens Lykketoft, og jeg synes faktisk, det er tankevækkende.
Vi sidder her med en ordning, hvor der gennem årene er uddelt milliarder af kroner til forskellige formål, og jeg tror, hr. Lykketoft og jeg er enige om, at uanset hvad man i øvrigt kan sige om ordningen, så har den også sine gode sider, sine fordele, og derfor har vi holdt fast ved den, selv om den har været meget diskuteret.
Bl.a. har på det seneste Rigsrevisionen haft et meget kritisk lys på denne uddeling af mange, mange milliarder kroner og forvaltningen af dem.
Og dér er det, jeg synes, at hr. Mogens Lykketoft taler udenom, når han ikke vil forholde sig til det demokratiske problem i, at normalt kan alle partier få lov at deltage i forhandlinger om fordeling af mange milliarder kroner her, det er et spørgsmål om, at man byder sig til.
Jeg synes ikke, det er rimeligt.
Her viderefører vi ordningen fuldstændig uændret.
Den eneste ændring er, at nu får alle mulighed for at byde ind på at være med.
Altså jeg synes, det er et demokratisk problem, at hr. Lykketoft vil forhindre, at alle får chancen for at være med.
Mogens Lykketoft (S), 2002-11-13:
Det handler i høj grad også om, hvorvidt substansen overhovedet bevarer sit indhold, hvis man ændrer den kreds, der har været aftalepartnere.
Men statsministeren taler jo udenom, for der er ikke nogen som helst skygge af tvivl om den forståelse af, hvad en aftale er, og at den kun kan ændres i enighed mellem de partier, der har indgået aftalen, og at vi har knæsat det princip allerede i statsminister Poul Schlüters tid, at ønskede man sådanne ændringer, så bebudede man dem forud for et folketingsvalg, så vedkendte man sig det i en folketingsvalgkamp.
Det har vi været enige om.
Det er lige præcis disse grundlæggende parlamentariske arbejdsprincipper, statsministeren gør vold på, bryder, og så vil han have alle mulige motiver til det og synes, at jeg har nogle forkerte motiver til at være uenig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Der er jo ingen substansændring.
Den mekanisme, vi i sin tid aftalte, videreføres fuldstændig uændret, så vi taler her overhovedet ikke om hverken penge eller indhold.
Vi taler alene om, at hr. Lykketoft vil holde nogle partier uden for en ordning, som har fungeret i mange år, og hvor jeg egentlig ud fra et demokratisk synspunkt synes, at det er meget rimeligt, at alle Folketingets partier får muligheden for at være med i den.
vi viderefører den aftale, vi længe har været enige om.
Jeg synes faktisk, det er ret interessant, at det så tydeligt siges fra hr. Lykketofts side her, at det ikke handler om substansen, det handler kun om, at der er nogle, man vil holde udenfor.
Mogens Lykketoft (S), 2002-11-13:
Det kan statsministeren da godt have som sin holdning, men i al forståelse af, hvad forlig er for noget, som har eksisteret, og som statsministeren har vedkendt sig både før, han dannede regering, og efter, han har dannet regering, er det sådan, at en ændring af den type kun kan gennemføres i enighed med de partier, der har aftalen.
Det her er ikke bare et spørgsmål om, at der er nogle partier, man måske ikke kan lide, det er et spørgsmål om principielle hensyn, altså at partier, som udtrykkelig har taget afstand fra hele konstruktionen, skal have vetoret i forhold til den fremtidige funktion af den mekanisme, vi gennem 12 år har været enige om.
Det kan statsministeren ikke lave uden at bryde de principper, han helt præcist personlig, før og efter han dannede regering, har vedkendt sig her i Folketinget.
Han kan ikke gøre det uden enighed mellem de nuværende forligspartier.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-13:
Jeg tror faktisk, at det, hr. Lykketoft diskuterer her, og det, hr. Lykketoft er ude efter, er noget helt andet end spørgsmålet om selve satsreguleringens indhold. For det lovforslag, regeringen fremsæter, viderefører satsreguleringen fuldstændig, som vi i sin tid aftalte.
Der er ingen ændringer, for vi har ikke opsagt aftalen og ønsker også at videreføre den.
Men jeg tror, at det, hr. Lykketoft er ude på her, er noget helt andet, nemlig at forhindre, at de to partier i Folketinget, der ikke er med i satsreguleringsaftalen, får en mulighed for at slutte sig til den.
Jeg tror, det er det, det handler om, for det kan ikke være selve sagens substans, for der er ingen ændringer.
Jeg synes straks, at det er lidt mere betænkeligt, hvis hr. Lykketoft er ude i dét ærinde, for jeg synes faktisk, det er en god idé, hvis alle partier, der er i Folketinget,
får et tilbud om at være med i en aftale, som vi i øvrigt synes er en udmærket aftale og derfor også viderefører.
Mogens Lykketoft (S), 2002-11-13:
Statsministeren taler jo ikke sandt.
Satsreguleringsaftalen er en aftale mellem en kreds af partier, som for 2 år siden bekræftede, at disse partier stod sammen om at videreføre
denne aftale, og ingen af dem ønskede at opsige det fællesskab efter et folketingsvalg.
Det har statsministerens partis repræsentanter udtrykkeligt på min forespørgsel tilkendegivet over for mig.
Statsministeren har sagt, at han ikke havde nogen planer om at lave nogle ændringer; det var lige forud for regeringsdannelsen; det var i åbningsdebatten.
Og statsministeren har bekræftet det, som jeg mener er den fælles anstændige forståelse af forlig, så sent som den 17. april i år over for hr. Aage Frandsen: Hvis man ønsker ændringer, så må man bebude dem forud for et folketingsvalg, altså opsige aftaler.
Det er det, man ikke har gjort, og derfor er der tale
om, at statsministerens troværdighed i denne sag har lidt et absolut knæk
Det er ikke et spørgsmål om Rigsrevisionen, for hvis man vil have de tekniske præciseringer ind, så kunne man bare have henvendt sig til forligskredsen, og så havde vi gennemført det.