Birthe Skaarup (DF), 2004-04-21:
Loven om kunstig befrugtning blev sidst revideret i foråret 2000, og det affødte dengang en hel del debat og ændringsforslag udelukkende på baggrund af forlængelsen af opbevaringstiden for nedfrosne æg fra 2 til 4 år.
I forrige uge vedtog en stor del af Folketinget L 188
Det var et element, som blev taget ud af den eksisterende lovgivning og hastebehandlet, og nu skal vi behandle den resterende del af lovgivningen, som bestemt er en lige så vigtig del af den samlede lovgivning om kunstig befrugtning.
De ændringer, som foreslås i L 187, er, at der kun skal ydes behandling med henblik på at få ét barn, når der ikke er et fælles barn i hjemmet.
Det er i tråd med, hvad Dansk Folkeparti mener, for ingen kan betegnes som barnløse, når de har fået et barn.
Et andet element er en bemyndigelse til indenrigs- og sundhedsministeren til at vurdere forældreegnethed, når et par ønsker kunstig befrugtning.
Det er efter vores vurdering rimeligt at vurdere, om forældre skønnes egnede til at sætte børn i verden, for det er barnets tarv, der skal i fokus.
Det må ikke være således, at den lille ny kommer til verden i en familie, hvor faderen eller moderen eksempelvis er misbruger eller lider af en alvorlig psykisk sygdom.
Med hensyn til at opbevare nedfrosne æg i det offentlige sygehusvæsen foreslås det i lovforslaget, at når først et par har fået ét barn, kan æggene overføres til privat regi med henblik på yderligere behandling
, såfremt kvinden efterfølgende ønsker at blive behandlet i det øjemed, at parret kan få deres andet eller tredje barn, men det skal ske for egen regning.
Det mener vi i Dansk Folkeparti er en rigtig udvikling, for det bør naturligvis ikke være således, at nogle amter kun tilbyder én fertilitetsbehandling, mens andre amter kan tilbyde to behandlinger.
Det har vist sig, at det kan stille et amt økonomisk dårligt, når et par blot kan rejse til et andet amt og få foretaget behandling for at få barn nummer to, når det er hjemamtet, der må betale.
Et andet element er som sagt, at nedfrysningstiden skal forlænges fra 2 til 5 år.
Det er bevist, at nedfrysningstidens forlængelse ikke har nogen betydning for ægcellernes levedygtighed, og desuden kan en forlængelse af nedfrysningstiden hjælpe kvinderne, så de ikke skal have foretaget en yderligere og ofte belastende hormonbehandling og ægudtagning, så en sådan ændring kan vi ikke have noget imod. Vi har bemærket, at man fra regeringens side ikke har villet ændre donoranonymiteten, og i den forbindelse kan man spørge: Skal et donorbarn kunne opsøge sit fysiske ophav? Nogle lande har gjort det muligt, men vi mener, det er væsentligt at fastholde anonymiteten, for efter vores vurdering kan det skabe splittede familier, og man kan også levende forestille sig, at mange ikke længere havde lyst til at donere sæd og derfor ville falde fra som donorer.
Vi mener desuden ikke, at sagen kan sammenlignes med spørgsmålet om adoptivbørns ret, som enkelte har udtalt til medierne, for som donorbarn har man altid en af sine biologiske forældre.
Til sidst vil jeg gerne give udtryk for, at vi gerne havde set en liberalisering af reglerne for ægdonation.
Mange barnløse kvinder er på venteliste for at få doneret et æg, og også raske kvinder skal efter vores bedste overbevisning kunne donere æg. Det er muligt i andre lande, men i Danmark må kun kvinder, der selv er i behandling for barnløshed, donere æg, og ventetiden er ca. 5 år.
Vi har selvfølgelig set spørgsmålet i det perspektiv, at i dag kan der doneres organer og knoglemarv, og derfor mener vi, at også æg bør kunne doneres som en humanitær mulighed.
Alt i alt er vi i Dansk Folkeparti positive over for de væsentligste elementer i lovforslaget.
Vi ønsker blot en vurdering af, hvordan det skal administreres i sammenhæng med L 188, som vi tidligere har behandlet.