Frank Dahlgaard (KF), 1998-11-03:
En professor ved Dansk Udenrigspolitisk Institut har for nylig hævdet, at Norden er gået af mode, at Norden ikke mere er noget særligt, at nordisk konkurrence i dag går forud for nordisk identitet.
Vi hører så ofte, at det nordiske samarbejde er gået i stå og er parat til at blive kørt på museum, men det er heldigvis forkert.
Det nordiske samarbejde er levedygtigt og under fortsat udvikling.
Realiteten er, at det nordiske samarbejde opfattes som særdeles interessant af vor omverden.
Kendsgerningen er, at samarbejdet i Norden på mange måder i dag betragtes som et forbillede.
Det Nordiske Råds budget er på totalt 717 mio. danske kr., og det danske bidrag er på 1/4 heraf, ca. 180 mio. kr.
Hvad får vi så for disse penge?
Ja, den overordnede hensigt er jo at gøre hele det nordiske rum, som strækker sig fra Skelbæk til Nordpolen, over seks tidszoner fra Karelen til Thule, til et fælles hjemsted for nordboerne.
Det har været hensigten fra starten af Nordisk Råd at fremme nordboernes livskvalitet, længe før dette begreb blev videre kendt, og midlerne til alt dette er at skabe det, vi kalder nordisk nytte, f.eks. skaffer film- og tv-folkene vitaminer til film- og tv-produktioner og har bl.a. sat dansk film- og tv-kunst på verdenskortet, Nordvision skaber tv-programmer for nordboerne fra Thule til Gedser, og Nordplus-programmerne skaber studiemuligheder i nabolandene for tusinder af studenter og gymnasiaster hvert år.
Nordisk Forskerakademi skaber netværk mellem de nordiske forskningsinstitutioner og seniorforskere til nordisk nytte for videnskabelig udvikling.
Nordisk Kulturfond skaber muligheder for, at folkelige organisationer, kunstnere, skoleelever, musikere, forfattere, lærere, gamle og unge kan mødes i Norden og bane vej for nordboernes meningsfulde og nyttige samvær med hinanden.
Så er der Nordens huse i Thorshavn, i Reykjavik, i Nuuk, der skaber bånd og knytter forbindelser mellem de nordatlantiske områder og de skandinaviske regioner.
Nordisk Ministerråds informationskontorer i Skt. Petersborg, Tallinn, Riga, Vilnius viser den nordiske profil og den nordiske model i vore nærområder ved Østersøen og hjælper beboerne her og nordboerne med at få kontakt med hinanden.
Man kunne også nævne den grønne svane, som garanterer varekvalitet med en sikkerhed og på et niveau, som ingen andre miljømærker. På mere specielle mindre iøjnefaldende områder slår vi pjalterne sammen i det nordiske og laver fælles standarder som f.eks. på tandlægeområdet.
Vi er jo i hvert fald befolkningsmæssigt små lande, og der kan være en stordriftsfordel ved at gå sammen.
På sådan noget som den fælles læreruddannelse på det specielle felt, der hedder uddannelse af elever, der både er døve og blinde - det er heldigvis så få - er der nordisk nytte i at lave en fælles læreruddannelse.
Nærområdeprogrammerne retter sig mod præcise indsatsområder i Baltikum og Skt. Petersborg, som f.eks. børne- og ungdomsforsorg, kriminalitetsbekæmpelse og miljøgenopretning bl.a. finansieret gennem Nordisk Miljøfinansieringsselskab.
Nævnes for det positive bør også Østersørådets samarbejde med Nordisk Råd. Alt dette er nordisk samarbejde i en nøddeskal, det er nært, det er nyttigt, og det er praktisk politik til umiddelbar gavn for nordboerne og vores naboer.
Men det kan også være mere forkromet.
Tag Nordisk Investeringsbank, den eneste bank i Norden, der scorer Triple A på den internationale skala, og som har et overskud, der overstiger Nordisk Råds samlede årsbudget.
Den skaber økonomisk genopretning og samtidig en nordisk afsætning af industri, teknologi og knowhow ved at være medinvestor i store udenlandske projekter i Fjernøsten og i Østeuropa.
Det sidste, synes vi fra konservativ side, er et problem.
Informationen om det nordiske samarbejde er slet ikke på højde med den information og de oplysninger, der kommer ud fra en lang række andre mellemstatslige samarbejder.
Det nordiske samarbejde kan selvfølgelig også gøres bedre.
Hvorfor er der ikke sket noget endnu med at iværksætte Nordplus-mini-programmet, som Rådet for nøjagtig et år siden besluttede skulle sættes i gang for at give skolebørn i folkeskolen mulighed for udvekslingsbesøg hos de nordiske naboer.
Målet var, at alle skoleklasser skulle have mulighed for en gang i løbet af deres skolegang at besøge en anden skoleklasse i et andet nordisk land.
Jeg leder forgæves efter, at der skulle være afsat så meget som én krone til dette formål på Ministerrådets budget for 1999.
Er der mon ved at snige sig et skadeligt bureaukrati ind i vores system, eller hvad er meningen?
Projektet oser jo langt væk af nordisk nytte.
Vi skal i det hele taget passe på, at vi ikke bliver så anonyme og tager det hele for så givet i vores nordiske samarbejde, at vi glemmer, at det har det ligesom stueplanterne eller kærligheden for den sags skyld, at det skal passes og plejes for ikke at visne bort.
I den sammenhæng skal vi huske, at noget af det bærende i det nordiske er brugen af de skandinaviske sprog, der gør, at vi kan tale ubesværet med hinanden i det nordiske rum.
Men jeg konstaterer, at det skandinaviske sprog som fælles kommunikationsredskab er på tilbagegang, og jeg konstaterer, at et af de instrumenter, vi har til at pleje sproget og dets udbredelse med, nemlig skolernes læseplaner, er ude af kontrol, når det gælder plejen af nabosprogundervisningen.
Hvad vil ministeren gøre ved det?
Så har vi jo haft en sproglig servicestation, Det
; det er nu forsvundet i vores kæde af institutioner.
Det var efter min mening noget af det nyttigste.
Jeg ved godt, der er kommet noget i stedet for, Nordiska Språkrådet i Stockholm, men jeg har bemærket, at den danske sprogprofessor Jørn Lund har kritiseret det kraftigt i forordet til årsbogen fra Fondet for Dansk-Norsk Samarbejde, og han må vide, hvad han taler om.
Det er vores evne til at forstå og tale med hinanden, som er en af de bærende bjælker i det nordiske samarbejde, og den er ikke medfødt.
Den skal læres, passes og praktiseres for at være til stede, og det gør man ikke ved at smøle med indsatsen på skoleområdet eller nedprioritere sprogområdet.
Så jeg vil spørge, hvad ministeren agter at gøre for at danske børn og unge kan forbedre deres forståelse for specielt det svenske sprog.
Det går jo meget godt, når norske og svenske taler sammen, det går også meget godt, når norske og danske taler sammen, men der er problemer, når svenske og danske taler sammen.
Og så til allersidst til ministerens i øvrigt udmærkede redegørelse.
På side 5 omtales en rapport, der skulle kortlægge barriererne for at bevæge sig rundt i Norden, og den skulle netop være kommet.
Er det en, man kan skaffe sig? Jeg har forsøgt her i dag, men har ikke fået den og håber, at den kan være tilgængelig også for Folketingets medlemmer.
Som nævnt i ministerens redegørelse side 8 havde man sammen med de andre samarbejdsministre et møde i Bruxelles med EU-ambassadørerne og drøftede forskellige ting, bl.a. spørgsmålet om Schengen, hvor jeg kan forstå, at Spanien eller andre af de sydeuropæiske lande blokerer for yderligere forhandlinger omkring Schengen, fordi Norge og Island ikke vil betale yderligere bidrag.
Risikerer vi at komme i en situation, hvor vi skal vælge mellem pasfrihed i det nordiske eller pasfrihed i EU?