runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Tak for det her mere udførlige svar, men jeg synes stadig væk ikke, statsministeren forholder sig til det reelle spørgsmål.
Det, som optager mange danskere i øjeblikket, er: Kan vi ikke gøre noget ved det antal indvandrere og flygtninge, der kommer her til landet?
Og der har jeg bemærket, at Socialdemokratiet - i hvert fald hos dem selv - har sagt: Vi vil ikke diskutere det her spørgsmål mere.
Vi skal diskutere andre ting.
Men det reelle problem er, at Danmark er ved at blive et delt samfund, fordi der kommer den her meget store tilvandring, og den fødselshyppighed, vi ser blandt de her grupper, er også klart højere end blandt danskere.
Det betyder én eneste udvikling, nemlig at der bare bliver flere og flere af de kulturelle problemer.
De problemer med integration, som statsministeren hele tiden taler om skal løses, bliver bare større og større.
Men er vi ikke derhenne nu, at det faktisk er et delt samfund, at det faktisk er et samfund, hvor det danske sprog ikke tales af alle, når jeg som eksempel kan nævne generalforsamlingen ude på Nørrebro, hvor det hele foregår på arabisk?
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-12-06:
Jeg bemærkede, at statsministeren kom ind på integrationsloven.
Jeg vil godt høre statsministeren, hvornår man regner med - for det gør regeringen jo - at den integrationslov vil have den virkning, som regeringen har sagt den vil have.
Er statsministeren bekendt med, at f.eks. indgrebet i forhold til tvangsægteskaber overhovedet ikke har været til nogen som helst nytte indtil nu
Er statsministeren bekendt med, at den del, der blev vedtaget her for nogle måneder siden vedrørende det at have en passende bolig i forhold til familiesammenføring, stort set ikke har haft nogen virkning. Og sådan kunne jeg blive ved at nævne adskillige tilfælde.
Så vil jeg, i lighed med hr. Peter Skaarup, også sige til statsministeren, at vi har jo ghettodannelser.
Vi har jo et Danmark, hvor dansk ikke tales overalt, sådan som statsministeren godt kunne tænke sig, og det kræver altså et klart svar fra statsministeren og den øvrige regering: Hvad agter man at gøre ved antallet af de mange, der i disse år kommer til Danmark?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Nu er det ca. et år siden, at statsministeren sagde de ting
her i Folketinget, som er citeret i spørgsmål nr. S 677, som vi diskuterer her, og derfor får jeg lyst til at spørge statsministeren, om han mener og regeringen mener, at vi har fået færre eller flere problemer siden da.
Hvis man kigger på de ting, som statsministeren dengang gav som en definition på, om vi havde et multietnisk samfund, som ikke var ønskeligt ifølge statsministeren, så kan man kun komme til den konklusion, mener jeg, mener Dansk Folkeparti, at de ting, der er inkluderet i spørgsmålet om, hvorvidt vi er et multietnisk samfund, som vi altså ikke skulle være, et delt samfund bliver der nævnt, det danske sprog tales ikke af alle, et samfund, der er opdelt i ghettoer, så kan man kun konkludere, at det er gået værre igennem det år, der er gået, siden statsministeren nævnte de her ting.
Er statsministeren ikke enig i det?
Og er det ikke også i virkeligheden det, der kommer til udtryk, når der er socialdemokrater, der forsøger at komme igennem betonen og skrige op om, at der problemer på det her område?
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
Jeg vil høre, om nogle af de problemer, som jeg er enig i at der er nogle steder, ikke i lige så høj grad er udtryk for sociale og økonomiske problemer, som de er udtryk for kulturelle eller etniske problemer.
Det andet er, om statsministeren ikke godt kunne bekræfte, at det faktisk er en del af de danske værdier, at vi har en tolerance, at vi har en åbenhed over for andre kulturer, at vi derfor også skal sætte pris på en mangfoldighed i kultur, og at det også skal omfatte de kulturer, som nogle af de etniske minoriteter kommer med.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-12-06:
Jeg vil gerne vide, om ministeren ikke er enig med mig i, at vi altid igennem tiderne, også før indvandrernes og flygtningenes ankomst her i landet, har været præget af kulturelle påvirkninger udefra såsom franske og amerikanske. Derudover vil jeg også gerne have bekræftet, om det ikke er borgernes ret at tale det sprog, de nu har lyst til at tale, i private sammenhænge, men at vi naturligvis har et sprog, der hedder dansk, og det skal man bruge både på arbejdspladsen og i skolesammenhæng.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Jeg er meget glad for fru Lone Yalcinkayas spørgsmål.
Det er jo rigtigt, at længe før flygtninge/indvandrere i tiden efter Anden Verdenskrig begyndte at komme til Danmark, har vi igennem århundreder haft meget positive strømninger også fra andre verdensdele, både fra USA og fra Europa.
Tager vi en by som Fredericia, som jeg ved fru Lone Yalcinkaya kender, kan vi jo dér se franske huguenotter, som har sat sit præg på en positiv måde.
Det er lige før, Deloitte ikke længere er et udenlandsk navn, men i virkeligheden forbindes med et dansk navn.
Det illustrerer selvfølgelig to ting, som jeg er sikker på fru Lone Yalcinkaya også tænker på, og det er for det første, at integration tager tid.
For det andet, hvis vi sikrer os, at kulturforskelligheders møde ikke bliver til en konflikt, så er der en stor rigdom for os at hente i det danske møde med udlændinge og udlændinges møde med Danmark på en meget positiv måde.
Det er jeg ganske enig i.
Jeg er også enig i det andet spørgsmål om sproget og balancen mellem det at tale sit oprindelige sprog og det at tale dansk på arbejdspladser og i det offentlige liv.
Det er jeg meget enig i. Jeg mener i det hele taget, at der vel er tre ting, som jeg tror vi kan samles om i integrationsarbejdet: ud over ens eget modersmål, så at vi hjælper hinanden til at lære dansk, når vi kommer til Danmark, også fordi det er en grundlæggende forudsætning for at få arbejde i det danske samfund, og at vi derudover sørger for, at der bliver arbejde, og at der er muligheder for at få arbejde også for de mennesker, der kommer her, og en uddannelse som noget fuldstændig grundlæggende.
Jeg er sikker på, vil jeg sige til fru Lone Yalcinkaya, at hvis vi når dertil - og det skal vi nå - en dag, hvor arbejdsløsheden blandt flygtninge/indvandrere bliver lige så lav som for det øvrige Danmark, så vil vi ikke have problemer.
Så vil Dansk Folkeparti slet ikke have anledning
til at diskutere det her spørgsmål, som de jo holder meget af at gøre.
Derfor ser jeg noget lysere på tilværelsen - det er også til de tre spørgere fra Dansk Folkeparti.
Jeg tror på, at hvis vi kan hjælpes ad med at gøre en god integrationsindsats i de kommende år og vel at mærke deles om at løfte opgaven lokalt og nationalt, så er der en række positive resultater foran os, som hele det danske samfund vil have stor glæde af.
Og så har jeg ikke mere at sige til det spørgsmål.
Jeg føler, vi har været rundt om det.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jamen statsministeren sagde her under besvarelsen, at statsministeren mener, der er tale om en stor berigelse af det danske samfund, når vi får den store tilvandring, som vi har fået.
Og der vil jeg da godt spørge statsministeren, hvori statsministeren mener, at denne berigelse er.
Og i tilknytning til det nævner statsministeren også huguenotterne, som kom til Danmark for efterhånden mange år siden.
Men er statsministeren ikke enig i, at det er svært at sammenligne den situation, hvor der over nogle år kom en del mennesker her til landet; vi fik også flygtninge fra Ungarn og Tjekkoslovakiet tidligere?
Det var ét år eller to, hvor der kom nogle flygtninge.
Men det her er jo blevet en industri.
Det er jo ikke en tilfældig krig, der gør, at Danmark modtager mange flygtninge.
Og endelig vil jeg spørge statsministeren ...
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-12-06:
Jeg vil godt spørge statsministeren, om der slet ikke er nogen grænse for, hvor mange der mere eller mindre skal tvangsintegreres i det danske samfund.
Der er jo en del mennesker, som aldeles ikke ønsker integration. Og så bliver jeg nødt til at have et svar fra statsministeren: Er statsministeren bekendt med, at de såkaldte indgreb eller stramninger, som var mest omtalt, netop indgrebet imod tvangsægteskaber og det, at man skulle have en passende bolig for at få familiesammenføring - Dansk Folkeparti var ikke med, fordi vi syntes, det var fuldstændig tåbeligt at komme med sådan nogle detaljer - kan vi i dag se overhovedet ikke har virket.
Er statsministeren bekendt med det?
Og hvornår forestiller statsministeren sig, at der skal være en virkning af dem?
Og hvor mange har statsministeren forestillet sig mere eller mindre skal tvangsintegreres i det danske samfund?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
Jeg synes, det er utrolig sløvt, at vi i onsdags forsøgte at få en diskussion om de her emner med statsministeren.
Statsministeren nægtede at svare på vores spørgsmål, og vi skal så også i dag opleve, at statsministeren i øvrigt afrunder og siger, at han ikke har mere at tilføje, uden at have svaret på de spørgsmål, der er stillet. En del af det at have en spørgetid må vel være, at der ikke bare stilles spørgsmål, men at man også prøver at svare på nogle af de spørgsmål, der stilles.
Jeg stillede et meget konkret spørgsmål, nemlig i forhold til statsministerens egen definition af, hvad et multietnisk samfund er.
Som det fremgik her i Folketinget for ca. 1 år siden - i slutningen af 1999 - spurgte jeg: Går det bedre eller værre i forhold til den definition af, om vi har et bedre multietnisk samfund? Går det bedre, eller går det værre?
Jeg har noteret, at en række socialdemokrater har brugt sensommeren til at komme med nogle udtalelser om udlændingedebatten, som kunne tyde på, at man også inden for Socialdemokratiets rækker kan se, at den er gal.
Og derfor synes jeg, det er for sløvt, at vi ikke her i Folketinget kan få en diskussion af det, men at det alene er noget, der skal foregå, ved at nogle enkelte en gang imellem giver et pip i medierne.
Arne Melchior (CD), 2000-12-06:
Biblen, som er en væsentlig del af dansk kultur, er som bekendt ikke skrevet af nogen dansker eller på dansk.
Det danske sprog har mindst 50 pct. udenlandske gloser i sig.
Korset i det danske flag er bestemt ikke Danish design, og vi danskere har hverken opfundet demokratiet eller trykkekunsten eller højhusene eller campingferien osv. osv., som vi omgiver os med i det daglige liv.
Hvis vi nu i stedet for at tale udenlandsk taler rent dansk, og i stedet for multi taler om mangfoldig, så er mit spørgsmål til statsministeren: Forstår jeg ham ret i hans forskellige forklaringer, nemlig at han er glad for og tilfreds med, at vi har et mangfoldigt kulturelt samfund, hvor vi så bestræber os på at være tolerante og hjælpsomme og fair over for alle, der fuldt lovligt opholder sig her i landet, altså at det er en fordel at være mangfoldig frem for at være uniformeret?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Nu kom der et tillægsspørgsmål, som har noget at gøre med det spørgsmål, vi oprindeligt diskuterer, det var fra hr. Arne Melchior.
Jeg vil gerne sige, at jeg egentlig synes, at det er en god sammenfatning af situationen, også den, vi gerne ser i vores land, nemlig med en mangfoldighed, som giver rum og plads også til mennesker, der har en anden etnisk baggrund end de fleste af os her i landet.
Jeg synes, at hr. Arne Melchiors appel om, at vi prøver at hjælpe hinanden, arbejder på et tolerant og menneskeligt grundlag, er en ordentlig appel, som jeg kan tilslutte mig. Jeg vil godt lægge en dimension til hr. Arne Melchiors indlæg, og det er, at vi - ligesom vi gør og har gjort i hvert fald i en del år nu - også tager rettigheder og pligter ind.
Altså det at stille krav til hinanden har jeg altid ment er en god ting, hvis man kan honorere dem naturligvis, og hvis der ikke stilles overdrevne krav, men krav, som er udtryk for, at vi interesserer os for hinanden, ønsker, at vi kommer ind i det danske samfund.
Så rettigheder og pligter ville jeg lægge til hr. Arne Melchiors udmærkede beskrivelse af perspektivet.
For så vidt angår de øvrige spørgsmål, har de jo ikke noget med debatten her i dag at gøre, og derfor har jeg ikke noget at tilføje til de spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Ja, man skulle jo mene, at spørgeren, som er mig selv, skulle have en idé om, at de spørgsmål netop har noget med debatten at gøre!
Det er jo underligt og mærkeligt, synes jeg, at statsministeren lige akkurat kan svare på det spørgsmål, hr. Arne Melchior har stillet, mens fru Pia Kjærsgaard og hr. Kristian Thulesen Dahl og undertegnede selv har stillet en række spørgsmål, som lige præcis har med det oprindelige spørgsmål, som er stillet her i spørgetiden, at gøre, og dem kan vi ikke få svar på. Det er dog en mærkværdig måde at opføre sig på, og det virker da mærkeligt, og det gør jo bare, at vi måske er nødt til at stille de spørgsmål igen, og så skal statsministeren komme herned i Folketingssalen og svare på dem igen.
Men det kan så være dét, vi er nødt til at gøre, hvis vi reelt skal have nogle svar på de spørgsmål, vi stiller. Jeg vil bare stille et enkelt spørgsmål i forbindelse med det her, og det knytter sig direkte til det, som statsministeren siger om sproget:
Statsministeren opfatter, at man i Danmark har det danske sprog at skulle tale, og det skal man holde sig til.
Og så er det, jeg hævder og siger, dokumenteret er det, at man på Nørrebro har en generalforsamling i Lejerbos bebyggelse, hvor man kun taler arabisk, hvor der næsten udelukkende er arabiske personer til stede, hvor man kun vælger arabiske personer til bestyrelsen.
Er det ikke et delt samfund, som statsministeren netop ikke vil have?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-12-06:
»Vil statsministeren begrunde sin udtalelse om, at han ikke finder det acceptabelt, at muslimer bruger tid på deres arbejdsplads til bøn?«
Skriftlig begrundelse
Statsministeren er i Morgenavisen Jyllands-Posten tirsdag den 28. november 2000 citeret for at have udtalt, at »vi i Danmark arbejder på arbejdspladsen, og det kan ikke hænge sammen, hvis arbejdet kan afbrydes fire gange om dagen af bøn«.
Spørgeren er af den opfattelse, at en muslims bøn ikke er til hinder for udførelsen af vedkommendes arbejde.
De tre gange i en normal arbejdstid, som en praktiserende muslim skal bede, kan udmærket tilpasses de frokost- og kaffepauser, der i forvejen er på arbejdspladsen.
Dette synspunkt understøttes af FDB og Dansk Supermarked i artiklen.
Derfor mener spørgeren, at statsministerens udtalelser handler om et ikkeeksisterende problem.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Jeg vil gerne indlede min besvarelse med for det første at slå fast, at enhver har ret til at have sin egen religiøse overbevisning, for det andet, at enhver har ret til at praktisere sin religion.
Det skal der ikke herske tvivl om.
I begrundelsen for spørgsmålet henvises til en artikel i Morgenavisen Jyllands-Posten fra sidste uge om en udtalelse, jeg ifølge avisen skulle have fremkommet med ved en konference i Fredericia om integration, frihed og identitet.
En udmærket konference, som netop handlede om: Hvordan bliver vi bedre til at mødes, hvordan bliver vi bedre til at samarbejde, hvordan bliver vi bedre til at fungere i samfundet?
Jeg vil gerne understrege, også over for fru Lone Yalcinkaya, at jeg er meget ked af det løsrevne citat.
Det er stærkt fordrejet, det er sammenklippet på en ganske bestemt måde, som giver et helt forkert indtryk, og det fjerner i virkeligheden opmærksomheden fra det centrale i min tale på konferencen.
Det centrale var og er nemlig vigtigheden af, at vi får en nuanceret dialog i gang mellem alle i det danske samfund, danskere såvel som andre nydanske etniske minoriteter, og at vi sørger for, at der er arbejde og uddannelse til alle.
Det er nemlig min opfattelse, at det er nøglen til det bedste integrationsprogram.
Det, jeg med udtalelsen i virkeligheden gik ind på, var et svar på et spørgsmål, hvor jeg ønskede at betone, at der er brug for, at vi simpelt hen taler bedre sammen, taler lidt mere åbent til hinanden om, at vi er forskellige, men at vi også er parate til at diskutere hinandens kulturelle baggrund, religiøse tilhørsforhold, f.eks. den kristne og den muslimske tro, og ikke mindst i virkeligheden også på arbejdspladsen.
Det, jeg derudover stilfærdigt sagde, var, at på arbejdspladsen arbejder man.
Det kræver dialog og fleksibilitet, og den er der
Jeg kan derfor også bekræfte, at det fungerer på langt, langt de fleste arbejdspladser, og det bliver jo klaret i et fornuftigt samarbejde mellem parterne på den enkelte arbejdsplads.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-12-06:
Jeg var næsten sikker på, at jeg ville få det svar, jeg fik.
For nu kender vi vores minister og regeringens holdning til integration: hvor vigtigt det er, at der er plads til os alle sammen, og at man med respekt for hinanden som individer er fleksible i alle sammenhænge.
Derfor var det meget bekymrende at lade sådan en overskrift stå uanfægtet, for ofte er sådanne overskrifter med til, at man igen får forvrænget billedet af den gruppe, som vi her taler om: en minimal gruppe af registrerede muslimer, som praktiserer deres religion, hvor DA og sågar også LO siger, der i praksis ingen problemer er, man kender kun til en enkelt sag for 3 år tilbage, hvor man har måttet gå til domstolene.
Det er mig en glæde at notere, at det ikke er det, man har sagt, men at man selvfølgelig står ved, når man siger, at det er grundlæggende, at nøglen til vellykket integration står og falder med muligheden for at få arbejde, og derfor er det meget, meget vigtigt, at vi ikke holder fast i et billede af, at en muslim ikke er en velfungerende arbejdskraft på arbejdsmarkedet her i landet.
Derfor vil jeg takke for det fine svar, jeg har fået.
Jeg må konstatere, at jeg havde ret i, at den overskrift nok ikke var tiltænkt, som det var dér.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Jeg kan sige ganske kort til hr. Thulesen Dahl: Jeg kan jo ikke kommentere et forløb om drøftelser, der har været mellem fremtrædende økonomer, her vismænd, som jeg ikke kender, og derfor kan jeg ikke forholde mig til Berlingske Tidendes annonce.
Men jeg har i øvrigt bestræbt mig på at give en fyldestgørende beskrivelse af forløbet her i dag.
Det er jeg forpligtet til, synes jeg selv, og det er gjort nu, og så er der i og for sig ikke mere at sige om den side af sagen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-06:
»Har Statsministeriets embedsmænd på nogen måde været involveret i diskussionerne om og/eller arbejdet med ja-annoncer i forbindelse med folkeafstemningen den 28. september 2000?« Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 717.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-06:
Jeg hæftede mig ved, at statsministeren lægger megen vægt på de danske værdier.
Jeg oplever egentlig, at de danske værdier er, at vi faktisk har mangfoldighed i kulturer, og vi har en pluralisme, hvor vi i høj grad kan være her med vores forskellighed.
Så når jeg hører ordet danske værdier brugt i denne her sammenhæng, i en etnisk sammenhæng, så kan jeg lidt frygte, at ministeren faktisk mener, at en masse af den kultur, som etniske grupper kommer med, faktisk ikke skal være en del af den mangfoldighed, som vi har tradition for at have i det danske samfund.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-12-06:
Med hensyn til grænsen er den jo glimrende beskrevet i den meget udmærkede betænkning, som hr. Frank Dalgaard refererede til, nemlig betænkning 1354 fra maj 1998, hvor der jo rigtigt står på siderne 20 og 21: »Som politisk chef for ministeriet har ministeren krav på både faglig og politisk taktisk rådgivning. En sådan rådgivning er nødvendig, for at ministeren kan leve op til sin rolle som politisk chef for ministeriet og dermed for, at ministerstyret kan fungere.« Der står mange andre kloge ting, som vi kan komme tilbage til under den store debat, jeg forstår vi skal have i januar måned, og det er for mig helt o.k.
Hr. Kristian Thulesen Dahl stillede spørgsmål nr. S 718, der lyder: Har mit ministeriums medarbejdere på nogen måde været involveret i diskussioner om og/eller arbejdet med ja-annoncer i forbindelse med folkeafstemningen?
Det var det præcise spørgsmål.
Ud over det svar, jeg har givet på spørgsmål nr. S 727, som var et andet spørgsmål, kan jeg svare: Ja, en medarbejder i Statsministeriet har deltaget i et par møder om ja-annoncer
i partiregi med henblik på at videregive mine synspunkter
Jeg kan i øvrigt nævne, at den pågældende er ansat på de særlige vilkår, der er angivet i betænkning 1354 fra maj 1998 for personer, der betegnes som særlige rådgivere.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Jeg har stillet spørgsmålet til justitsministeren, fordi vi for efterhånden 5 uger siden så en meget rystende udsendelse i tv, der hed »TV 2.dok - de pædofile danskere« om pædofile i Danmark, og der fremkom oplysninger dér, som efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti kaldte på et initiativ specielt over for den forening, Pædofilgruppen, som koordinerede arbejdet med decideret at misbruge børn seksuelt, og det mener vi ikke man kan tolerere fra lovgivningsmagtens side.
Derfor har vi stillet spørgsmålet i dag for at få svar fra ministeren på, hvordan det går med det arbejde med at forbyde den her forening, for det er modbydeligt, at man har foreninger i Danmark, der koordinerer den slags arbejde.
Frank Jensen (S), 2000-12-06:
Man kan næppe forestille sig noget vigtigere samfundsmæssigt at foretage sig end at beskytte børn og unge mod seksuelle overgreb, og der er vel næppe nogen, der er i tvivl om, at det er en opgave, som ligger regeringen og mig selv som justitsminister meget på sinde, noget, vi vægter meget højt.
Politidirektøren har oplyst, at hun har iværksat en intensiv efterforskning af Pædofilgruppen og af det pædofile miljø.
Denne efterforskning skal bl.a. klarlægge om og i givet fald, i hvilket omfang der begås strafbare handlinger inden for foreningens rammer, og om der i den forbindelse er grundlag for at skride ind over for foreningen som sådan.
Skal en forening søges opløst ved dom efter grundlovens § 78, kræver det, at anklagemyndigheden kan bevise, at der i grundlovens forstand er tale om en forening med et ulovligt formål.
for at kunne vurdere, når resultatet af politiets efterforskning foreligger. Politidirektøren har oplyst, at politiet som led i efterforskningen har anmodet om at få udleveret råbåndene fra udsendelsen »De pædofile danskere«.
Det har man afslået.
Spørgsmålet er nu indbragt for retten, og jeg kan oplyse, at der er berammet retsmøde i denne sag i starten af februar måned år 2001.
Jeg kan i øvrigt oplyse på nuværende tidspunkt, at politiet altså går videre i sin efterforskning, der endnu ikke er afsluttet.
Peter Skaarup (DF), 2000-12-06:
Problemet ved den måde, som Justitsministeriet har valgt at gribe det her an på, mener vi i Dansk Folkeparti er, at der går for lang tid.
Altså nu så vi den udsendelse, der beskriver forhold, der ligger tilbage i tiden.
Stod det til os, brugte man grundlovens forudsætninger omkring det her og sagde: I forhold til grundlovens § 78 er det ulovligt at have foreninger af den her slags i Danmark, og derfor burde man skride ind med et forbud med det samme.
Og så skal man efterfølgende føre en sag, der kan bevise, at den pågældende forening skulle forbydes.
Det undrer os, at man ikke har gjort det for lang tid siden, for nu er det altså 5 uger siden, at udsendelsen har været bragt, hvor alle kunne se, at den var gal.
Derfor skal mit spørgsmål til justitsministeren være: Hvornår regner man med, at efterforskningen er afsluttet, for der er noget, der tyder på, at man fra regeringens side vil afvente, at efterforskningen afsluttes?
Derfor må det være relevant at spørge, hvornår efterforskningen forventes afsluttet.
Jeg vil også spørge: Er det i orden, at vi i Danmark har den slags foreninger? Mener justitsministeren, at det er rigtigt, at vi i Danmark opererer med den slags foreninger?
Skulle sådanne foreninger også have lov til at eksistere uhindret?
Det kan vel ikke være meningen?
Så derfor skal mit spørgsmål være: Er der ikke brug for, at regeringen lægger en kontant linje i denne her sag?