Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-08:
Jeg vil gerne sige tak for en god debat her i eftermiddag, og jeg vil da også gerne starte med at takke for de anerkendende bemærkninger om formandskabet, som er kommet fra alle sider.
Jeg har selvfølgelig bemærket, at der er ordførere, som på forskellige punkter har fremsat det synspunkt, at det kunne være ønskeligt, om det under formandskabet var lykkedes at komme længere frem på det ene eller det andet område, men
Det takker jeg på regeringens vegne for og vil så endnu en gang gerne kvittere ved at takke for den samarbejdsvilje, der har været fra alle partiers side, således at det har været muligt på en effektiv måde at gennemføre formandskabet i det halve år, det varede.
Forespørgslen i dag drejede sig jo netop om formandskabet og konsekvenserne af det.
Det var grunden til, at jeg i min besvarelse kun stikordsmæssigt antydede de temaer, der hed de danske forbehold og EU-konventet, ikke fordi, det er uvæsentlige emner, men fordi nu handlede forespørgslen altså om formandskabet.
Den iagttagelse, jeg har gjort, er, at ganske typisk for den måde, som EU-debatten foregår på i Danmark, er en meget stor del så kommet til at dreje sig om forbeholdene, og igen: Alle ved, at jeg også finder, at den sag da er ganske betydningsfuld, og jeg mener, det skader danske interesser at have forbeholdene.
Men jeg vil altså godt opfordre til, at vi kunne komme ind i en bane, hvor vi diskuterer europapolitik i Danmark langt mere offensivt og fremadrettet, i stedet for altid at grave os ned i den skyttegrav om forbeholdene.
Jeg er i den sjældne situation, at jeg i dagens debat må erklære mig meget enig med hr. Holger K. Nielsen, som sagde, at der måske vil være meget mere perspektiv i at diskutere indholdet, altså hvad det egentlig er, vi vil på en række politiske områder, hvordan Danmark ønsker, at EU skal udvikle sig, frem for at vi straks graver os ned i denne diskussion om undtagelserne, som tit spærrer for den - om jeg så må sige - åndelige og mentale fleksibilitet, der skal til, for at vi nu kan forstærke Danmarks placering i EU, Danmarks indflydelse på, hvordan EU skal udvikle sig.
Jeg vender lige tilbage til spørgsmålet om konventet og EU's fremtid.
Jeg synes altså, at det ville være godt, hvis vi i Danmark kunne begynde at føre EU-debat på en ny måde, og det er også det, jeg har lagt op til ved at sige: Nu må vi altså kende det samlede billede, den nye traktat, før vi tager stilling til de danske undtagelser.
Jeg vil godt tage fire punkter frem.
For det første: Tyrkiet.
Regeringen har taget sit udgangspunkt i, at i 1999 blev det besluttet i EU, at Tyrkiet er kandidatland, og som kandidatland skal Tyrkiet behandles som alle andre kandidatlande.
Det vil sige, at Tyrkiet kan få en dato for start på optagelsesforhandlinger, når og hvis Tyrkiet opfylder de bestemte politiske krav, man stiller.
Det, vi så besluttede på topmødet, var, at det skal vi konstatere om Tyrkiet gør på EU-topmødet i december 2004 på grundlag af en rapport og en anbefaling fra Europa-Kommissionen.
Så der er altså angivet en procedure, men der er ikke på noget punkt givet køb på det grundprincip, at selvfølgelig skal Tyrkiet som alle andre lande opfylde de politiske krav for at kunne få en start på optagelsesforhandlingerne.
Så kan man have mange vurderinger af, hvad der vil komme ud af det.
Det skal jeg ikke gøre mig klog på i dag, men kun minde om, at hvis Tyrkiet engang for enden af denne vej, der nu lægges ud, kommer i nærheden af et medlemskab af EU, så skal man jo tænke på, at så er det jo et meget anderledes Tyrkiet end det, vi kender i dag, for så er det et Tyrkiet, der opfylder de politiske betingelser, og så er det et Tyrkiet, der opfylder alle de mange krav, der er indeholdt i de 30 kapitler, som de 10 ansøgerlande, vi gjorde færdige i København, har skullet igennem.
Det er krav af erhvervsmæssig art, det er krav om konkurrenceforhold, det er krav om økonomiske og sociale forhold i bred almindelighed.
Det er virkelig nogle omfattende krav til samfundets indretning, man så skal opfylde, så det vil altså være et anderledes tyrkisk samfund end det, vi kender i dag.
Hvor lang tid den proces varer, er der ikke nogen, der kan sige noget om, jeg synes bare, det er vigtigt at slå fast, at kommer vi nogen sinde dertil, er det altså et anderledes Tyrkiet end det, vi kender i dag.
For det andet vil jeg godt tage fat på hele spørgsmålet om arbejdskraftens frie bevægelighed, som jo ikke mindst hr. Kristian Thulesen Dahl beskæftigede sig med.
Regeringen holder altså fast ved, at der er fri bevægelighed for arbejdskraften fra dag 1.
Det vil jeg godt understrege, og jeg vil også godt sige, at det ubetinget er en god ting at have fri bevægelighed for arbejdskraft.
Jeg vil godt understrege, at det jo ikke er sådan, at man bare kan komme til Danmark for at få sociale ydelser eller overførselsindkomst.
Hvis nogen gør brug af denne mulighed, så er det for at få et arbejde i Danmark.
Jeg har så utrolig svært ved at se, hvad man kan have imod det.
Hvis der kommer en polak og gerne vil arbejde i Danmark og kan få et arbejde i Danmark, så må man da sige, at så er det til gavn for det danske samfund.
Jeg ved jo, at hr. Thulesen Dahl ligesom alle os andre interesserer sig meget for, hvordan vi skaffer penge til velfærd i fremtiden, f.eks. til de ældre, som der bliver flere af i forhold til antallet af erhvervsaktive.
For at kunne finansiere fremtidens velfærd skal vi altså have skabt nogle flere arbejdspladser.
Det kræver også, at der er arbejdskraft, kvalificeret arbejdskraft til rådighed.
Derfor skal vi da være glade, hvis der kommer mennesker til Danmark fra Polen eller andre østeuropæiske lande, som kan få et arbejde, og som vil yde et bidrag til det danske samfund.
Det er da en fordel - ubetinget.
Jeg vil godt understrege: Det holder regeringen fast i.
For det tredje er der landbrugspolitikken, som hr. Henrik Dam Kristensen nævnte.
Hr. Henrik Dam Kristensen mente, at der havde vi fundet nogle løsninger, der ikke var særlig hensigtsmæssige.
Nu vil jeg altså først sige, at jeg går ud fra, at hr. Henrik Dam Kristensen er enig med os i, at førsteprioriteten var at få udvidelsen på plads, og derfor måtte vi jo så prøve at finde nogle løsninger på landbrugsspørgsmålene, som var tålelige, og som også sikrer, at vi i fremtiden kan snakke reform af landbrugspolitikken, for derom er vi jo enige.
Der er brug for reform af landbrugspolitikken.
Jeg synes, vi har fundet sådanne ordninger.
Det er da rigtigt, at der er nogle principper i det her, som måske ikke sådan lige er traditionelle danske principper,
om at overflytte midler fra strukturstøtte til direkte støtte, om at indføre et vist element af national medfinansiering af landbrugspolitikken.
Hr. Henrik Dam Kristensen har fuldstændig ret i, at det ikke er klassiske danske synspunkter, men det var det, der kunne skabe et kompromis.
Så er der lagt et loft over landbrugsudgifterne
fra 2007, og det vil fremtvinge reformer af landbrugspolitikken.
For det fjerde vil jeg sige, at det altså ikke er rigtigt, at der ikke er noget fremskridt på skattepakken.
Det siger jeg også til fru Elisabeth Arnold.
Alle, der er orienteret om den sag, ved, at der er opnået store fremskridt, så store, at der er god udsigt til en løsning i begyndelsen af det nye år.
Så det er i høj grad også noget, som er nået under det danske formandskab. Nu tillader tiden så kun, at jeg stikordsmæssigt siger: Nu er der så behov for, at vi gør en aktiv indsats for at markere danske synspunkter i konventet.
Vi har allerede gjort det gennem min personlige repræsentant Henning Christophersens indsats i konventet på kompetence.
Men det, vi nu skal, er altså at fremlægge synspunkter vedrørende bedre beskrivelse af kompetencefordelingen mellem EU og de nationale medlemsstater, styrket inddragelse af de nationale parlamenter i EU's arbejde, forstærket demokratisk kontrol, herunder åbenhed i EU's beslutningsprocesser, øget anvendelse af flertalsafgørelser.
Regeringen vil fremlægge tanker og udspil inden for de kommende uger, drøfte dem med partierne, og min opfordring vil være, at Folketingets partier - det kunne jo passende være alle Folketingets partier, men det er jo ikke op til mig at bestemme, jeg opfordrer blot til det - stiller en forespørgsel her i Folketinget.
Jeg synes, det kunne være en god ramme for at diskutere disse meget vigtige spørgsmål.
Samlet drejer det sig om, at vi med det stærke udgangspunkt, der er skabt under det danske formandskab, nu udnytter den stærke danske position i EU til at få størst mulig indflydelse på den nye traktat, der nu skal udarbejdes.