runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Jeg kan forstå på fru Gitte Seeberg, at man ikke synes, der er grund til den store bekymring.
Konjunkturerne er ved at vende, kan vi høre.
I stedet for medvind er der ved at være lidt mere international modvind.
Beskæftigelsen er vigende, arbejdsløsheden er begyndt at stige.
Men De Konservative slår koldt vand i blodet og tænker: Det går jo nok, fru kammerherreinde.
Og så lægger man ud med nogle kommuneaftaler, som begrænser væksten, som begrænser udviklingen; man lægger ud med statslige besparelser.
Er det den måde, man tror man får sat gang i beskæftigelsen på - med statslige besparelser og ved at begrænse væksten i kommunerne?
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Jeg vil sige til fru Gitte Seeberg, at det da er rigtigt, at der er et eller andet punkt, hvor man måske ikke kan få ledigheden længere ned, men det er bare ikke den situation, vi er i lige nu.
Situationen er, at ledigheden tordner opad, at flere og flere mennesker står uden arbejde.
Og det, der jo er den helt afgørende forskel på det, den nuværende regering
Det er utroligt, hvordan alle kurverne er vendt på den meget korte tid, Venstre og De Konservative har siddet, hvordan beskæftigelsen falder og arbejdsløsheden stiger, hvordan man er holdt op med at investere i uddannelse, hvordan sparekniven bliver svunget over danskernes hoveder.
Og så nytter det ikke noget, at finansministeren og fru Gitte Seeberg står og konfererer.
Det er virkeligheden.
Jeg mener, at De Konservative skylder os et svar: Hvornår er ledigheden stor nok til, at man vil gøre noget ved den?
Gitte Seeberg (KF), 2003-05-08:
Jeg tror, alle vil være enige i, at der er grænser for, hvor langt ledigheden kan komme ned, og at der altid vil være en eller anden form for ledighed, også fordi folk skifter arbejde.
Det tror jeg også man i Socialdemokratiet må anerkende.
Økonomien i Tyskland, som er Danmarks største handelspartner, har det ikke for godt i øjeblikket, og det er klart, at det også har en afsmittende effekt på økonomien og beskæftigelsen i Danmark.
Sådan er det.
Der har ikke været høj ledighed, da vi overtog regeringsmagten, nej, det er rigtigt.
Man bryster sig af, at man fik det hele rettet op under Nyrup, men sådan hænger det jo ikke sammen.
Der var man jo også begunstiget af, at der var positive vinde i Europa og resten af verden op gennem 1990'erne, herunder at renten faldt.
På samme måde må vi se i øjnene, at der har været krig i Irak, og der har været faldende konjunkturer alle steder, og det bliver altså også en del af dagligdagen i Danmark.
Jeg skal ikke sætte procenter på og sige, hvor mange procent ledigheden skal stige.
Jeg vil blot sige, at vi overvåger situationen nøje, og i det omfang der måtte blive behov for en finanspolitisk lempelse, jamen så vil vi da selvfølgelig være parate til det.
Men vurderingen er, at det tidspunkt på ingen måde er kommet, og jeg tror heller ikke, det vil komme.
Rent faktisk ligger der jo nu med den skattereform, som forhåbentlig bliver vedtaget, og som i hvert fald skal førstebehandles i morgen, en mindre lempelse
i 2004
Til fru Pernille Falcon: Jeg skal svare på spørgsmålet bagefter.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Fru Gitte Seeberg har jo ret i, at vi i Danmark har kunnet nyde en historisk lav ledighed som et resultat af den politik, som blev skabt under SR-regeringen.
Da man overtog efter den borgerlige regering, var der en arbejdsløshed på 350.000, og da vi overlod magten til fru Gitte Seeberg og Venstre, var arbejdsløsheden under 150.000, og det er rigtigt, at det er historisk lavt, det var et historisk flot resultat, men det er jo ikke fru Gitte Seebergs eller den borgerlige regerings fortjeneste.
Og det er jo det, der er sagen: at det stiger nu.
Hvor stor en stigning skal der være, før alarmklokkerne ringer?
Gitte Seeberg (KF), 2003-05-08:
Jeg har jo sagt, at vi bekymrer os om enhver stigning i ledigheden, og at vi vil overvåge enhver stigning i ledigheden, men jeg vil bare sige, at ledigheden er historisk lav.
Som jeg nævnte i mit indlæg, taler vi faktisk om en ledighed, der er mindre nu, end da man lavede pinsepakken i 1998.
Så uanset hvordan man vender og drejer det, tror jeg, hr. Nicolai Wammen kun kan give mig ret i, at sjældent har ledigheden været lavere.
Det er klart, at der må gøres noget, hvis ledigheden stiger meget; jeg vil ikke lægge mig fast på hvor meget, men ved tidligere lejligheder, hvor det er gået galt, er ledigheden steget med titusindvis ad gangen.
Det er der jo bestemt ikke tale om denne her gang.
Det er hovedsagelig inden for bygge- og anlægssektoren.
Ikke at det ikke er alvorligt nok i sig selv, men det er ikke så alvorligt, at det kan føre til indgreb.
Det ville jeg synes
var uforsvarlig økonomisk politik.
Det er det, alle eksperter siger, det er det, nationalbankdirektøren mener, det er det, Finansministeriet mener, og det er også det, vi mener i Det Konservative Folkeparti.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Man kunne umiddelbart på den konservative ordførers tale få en forståelse af, at man egentlig ikke opfatter en stigende ledighed som det store problem.
Man kunne få det indtryk, at det, man synes er det vigtigste, er at udvide arbejdskraftudbuddet, ikke at sikre antallet af arbejdspladser.
Jeg hæftede mig ved fru Gitte Seebergs bemærkninger om, at noget af det, man synes er vigtigt at sætte ind over for, er sygefraværet blandt dem, der er i beskæftigelse.
Der har jeg med nogen undren kunnet læse mig frem til, at noget af det, man overvejer, er at læsse yderligere udgifter over på kommunerne under trusler om, at hvis man i kommunerne ikke kan få nedbragt sygefraværet, så må man betale en større andel selv.
Så man kan komme til at betale to tredjedele af sygedagpengene, hvis det skal være på den måde og man ikke kan gøre folk raske noget hurtigere.
Jeg vil i den sammenhæng gerne høre, om man slet ikke fra konservativt hold er klar over, der også er en sammenhæng mellem det voldsomme arbejdspres og den voldsomme nedslidning og så et øget sygefravær bl.a. i den offentlige sektor.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Jamen i modsætning til Venstre giver vi gerne plads til Det Konservative Folkeparti.
Fru Gitte Seeberg havde en enkelt bemærkning, som jeg bed mærke i, og det var, at ledigheden har været svagt stigende.
Sådan hørte jeg fru Gitte Seeberg.
Er det virkelig De Konservatives opfattelse, at ledigheden er svagt stigende?
For så er jeg meget bekymret for den regering, der, som man siger, vil følge det nøje.
Hvis det er holdningen, så vil jeg gerne høre: Hvornår er den så stærkt stigende?
Hvor høje tal skal vi så op på?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-08:
Jeg må indrømme, at jeg synes, det ligner ren talmagi, når det heroppefra siges, at ledigheden falder uge for uge, måned for måned, fordi man bliver nødt til at sæsonkorrigere arbejdsløshedstallene for at se, hvordan arbejdsløsheden reelt udvikler sig.
Det er jo rigtigt, at i sommerperioden kommer der flere i arbejde, fordi man da kommer ind i højsæsonen for en lang række fag.
Hvis vi korrigerer for sæsonerne, så er det sådan, hvis vi sammenligner fra februar sidste år til februar i år, at der er kommet godt 20.000 flere ledige.
Det er de tal, Danmarks Statistik viser. Danmarks Statistik kan heller ikke helt forstå de tal, regeringen kommer med inden for det offentlige område, som ministeren fremlægger heroppefra.
Danmarks Statistik viser nemlig, at der er et fald, hvis vi kigger samlet på stat, kommuner og amter, på 3.800 arbejdspladser fra fjerde kvartal 2001 til fjerde kvartal 2002. Faktum er jo, at der skæres ned i kommuner og amter.
Faktum er, at uanset at der er en realvækst, så er de lovpligtige udgifter altså blevet større.
Så der skæres ned i kommuner og amter.
Og faktum er, at arbejdsløsheden stiger.
Og faktum er, at regeringen ikke har vist sig villig til at sætte nogen som helst nye initiativer i gang for at afskaffe arbejdsløsheden.
Anders Samuelsen (RV), 2003-05-08:
Jeg må sige, jeg synes, det er ærgerligt, og jeg synes også, det er urimeligt, at finansministeren bliver ved med at forsøge at tegne et billede af, at den tidligere regering mente, at da man kom ned på et ledighedstal, der hed 180.000, så kunne man ikke klare mere, og derfor blev man nødt til at gribe ind.
Sagen er den, at arbejdsløsheden faldt, og man kan så, hvis skal bruge et trafikalt billede på det, sige, at den faldt med 110 km/t., og at det var for hurtigt.
Man risikerede at miste styringen, så derfor var det nødvendigt at gribe ind, så man fik sat tempoet lidt ned, så den fortsatte med at falde, men nu med 80 km/t.
Den måtte gerne stadig væk falde.
Vi var ikke nået til det absolutte tal, man kunne holde til med hensyn til arbejdsløshed, på 180.000.
Men hver gang glemmer finansministeren at sige: Under forudsætning af, at der bringes 85.000 i beskæftigelse.
Det er jo en væsentlig forudsætning for, at 2010-målsætningen holdes, at man opnår det her.
Jeg står her med en bog, der hedder »Ingen kender Dagen«, en beskrivelse af en lidt famøs avis, som fik en ret hurtig ende, og i den er der et citat fra en revisor, som siger med henblik på, hvorfor det gik galt med avisen: Man starter hele maskinen, og det eneste, man er sikker på, er, at pengene ryger ud af kassen.
Man har ryggen mod muren, og man skal have tilført penge udefra.
Det er utrolig farligt og dumdristigt.
Man kunne sige, at det er en beskrivelse af den form for finanspolitik, man fører i øjeblikket.
Man ved, at man bruger penge, men man er ikke sikker på, at man kan skaffe folk i arbejde.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Der er ingen tvivl om, at også de rammer, som SR-regeringen lagde for kommuner og amter, var snævre, men de var fair, og derfor er det jo også, situationen er så vanskelig nu, hvor regeringen med støtte af Dansk Folkeparti skærer yderligere i mulighederne.
Man lader, som om de ikke eksisterer, selv om han klart og tydeligt siger, at der er problemer med at overholde lovens minimumskrav.
Vi snakker slet ikke om, at servicen skal blive bedre, men her sender Venstres førstemand i kommunerne et klart signal, og det må hr. Kristian Jensen da forholde sig til.
Han kan også læse en meddelelse af Ritzaus Bureau den 27. marts 2003, hvor Kristian Ebbensgaard, en anden fremtrædende Venstremand og formand for Amtsrådsforeningen, også retter en hård kritik mod regeringen for ikke at have sammenhæng mellem det, den lover, og de økonomiske muligheder, den giver.
Det vil jeg også gerne høre en kommentar til.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Vi har hørt både socialdemokratiske spørgere og den socialdemokratiske ordfører gøre klart, at forliget »Fire i arbejde« alene handlede om at udvide udbuddet af arbejdskraft, og at det ikke i sig selv skabte en merbeskæftigelse.
Jeg vil godt i den sammenhæng høre, hvad det er for tiltag i Enhedslistens forslag i dag, som Socialdemokratiet ikke kan støtte: Er det forslaget om mere boligbyggeri og flere midler til byfornyelse, er det forslaget om, at kommuner og amter skal sikres økonomisk mulighed for at forbedre kvaliteten af den offentlige service, eller er det offentlig støtte til udbygning af den vedvarende energi?
Er det styrkelse af Arbejdstilsynet og en forbedret indsats i forhold til arbejdsmiljøet, eller er det forslaget om, at kommuner og amter skal ansætte arbejdsløse i almindelige job, og at de kan få et tilskud svarende til de penge, de sparer i dagpenge, eller er det, fordi man ikke støtter en bedre kollektiv trafik?
Kristian Jensen (V), 2003-05-08:
Til hr. Ole Sohn: Hvis ikke hr. Ole Sohn vil gå hjem og præsentere sin mor for forslaget til vedtagelse, så har jeg en oversigt over, hvorledes udviklingen i kommunernes økonomi i forhold til de midler, der bliver brugt til ældreplejen, er, så hr. Ole Sohn og hans mor kan se, at der er afsat 100 mio. kr. ekstra til ældreplejen i år i forhold til sidste år, faktisk svarende meget nøje til det, som er blevet aftalt, og det, som var målsætningen, da vi indgik en kommuneaftale i sin tid. Der er ikke nedskæringer på det her område, når man samlet set kigger på kommunerne. Der er faktisk flere midler at gøre godt med.
Det er også det, man kan se, når man kigger
rundtomkring på de fleste kommuner, nemlig at der er en stigning i udgifterne i de fleste af kommunerne.
Der kan være enkelte kommuner, hvor der er udsving, men hvis der er nedgang nogle steder, så må det jo opvejes af endnu større vækst andre steder, for samlet set er der vækst. Til hr. Nicolai Wammen: Jeg synes, det er helt rigtigt, at man nu kan se virkningerne af regeringens politik.
Det kan man gøre på sygehusventelisterne, der rasler ned, og det kan man gøre på ældreområdet, hvor de ældre får øget frit valg, det kan man gøre på børnepasningsområdet, hvor det nu bliver muligt at vælge børnepasning på tværs af kommunegrænser, hvor der er større frihed til forældre til at indrette deres egen form for børnepasning med hensyn til, hvordan de ønsker, at deres barn skal passes osv. Når hr. Nicolai Wammen og Socialdemokratiet mener, at det er helt umuligt og uladsiggørligt for kommunerne, sådan forstod jeg hr. Nicolai Wammen, at komme ned på en vækst på 0,5 pct., så er det jo bare den samme vækstrate, som
SR-regeringen selv foreslog, blot fremrykket et enkelt år.
Mener hr. Nicolai Wammen dermed, at det, SR-regeringen foreslog, var helt urealistisk at opnå?
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Den røde lampe lyser ikke kun herinde, den lyser også ude i kommuner og amter, hvor man jo mærker resultaterne af den politik, som regeringen og Dansk Folkeparti har ført.
Man oplever, hvordan servicen bliver ringere på vores sygehuse, i vores folkeskoler, i vores daginstitutioner og i hjemmeplejen.
Man oplever, at den ramme, som regeringen er parat til at give, simpelt hen er for snæver, simpelt hen ikke giver plads til det nødvendige.
Og det er ikke kun noget, socialdemokrater siger.
Jeg vil gerne bede Venstres ordfører om at forholde sig til en meget fremtrædende Venstremand, nemlig Ejgil W. Rasmussen, formand for Kommunernes Landsforening, der til Ritzaus Bureau den 31. marts har udtalt: Regeringen må se at få øjnene op for den klare sammenhæng mellem økonomi og kravene til service.
Man kan ikke love bedre service og samtidig stille så skrappe krav til vores budgetter, at det i praksis bliver umuligt for os at overholde lovens minimumskrav til folkeskole og den sociale service.
Vi lader denne bemærkning fra Venstres førstemand i kommunerne stå et øjeblik.
Ole Sohn (SF), 2003-05-08:
Jeg skal love hr. Kristian Jensen, at jeg skal tage det forslag til vedtagelse, han har fremsat, med hjem til min mor, for jeg har ikke kunnet overbevise hende om, at det faktisk går godt i kommunerne.
I alt fald har hun løbende gennem de sidste par år fået skåret i sin hjemmehjælp, og det kan hun ikke forstå, når hun hele tiden får at vide, at det går bedre og bedre.
Det kan hendes naboer, som er ude i den samme situation, heller ikke.
Men jeg skal prøve at se, om det her forslag til vedtagelse kan gøre det.
Det er jo selvfølgelig altid en prioriteringsdiskussion, når regeringen og Dansk Folkeparti laver en skattereform, som det blev nævnt, og den skal finansieres på en eller anden måde.
Den måde, regeringen har valgt at finansiere den på, er ved at skære i kommunernes økonomi for næste år.
Det er jo en kendsgerning.
Thor Pedersen (V), 2003-05-08:
Hr. Anders Samuelsen skulle egentlig holde sig for god for at påstå, at jeg har sagt noget herfra, jeg ikke har sagt.
Jeg har ikke talt om, at den tidligere regering mente, at der skulle skabes øget arbejdsløshed.
Det er der måske andre, der har talt om.
Jeg har overhovedet ikke nævnt det.
Det var frygten.
Nu er vi 20.000 under det niveau, og derfor er det afgørende, hvordan man ser perspektivet fremover.
Forventer man, at konjunkturerne bliver forbedrede, altså at ledigheden falder, eller at de bliver værre? Hvis man over finanspolitikken forventer, at konjunkturerne vender, så skal man være varsom med at iværksætte foranstaltninger, der så indtræffer, efter at konjunkturerne er vendt, for så er det lige præcis, at man jo vælger nogle løsninger, som fremmer flaskehalse, som fremmer inflation og dermed også lavere realløn og i virkeligheden, at vi alle sammen bliver fattigere.
Så jeg vil godt lige holde fast i, at det egentlig er den forventning, der ligger efter det forløb, vi har oplevet
indtil nu
Problemet er så ikke, at der mangler arbejdspladser i den offentlige sektor.
Her har væksten egentlig været større end forventet.
Der, hvor skredet er sket, er
Det er dér, der er færre beskæftigede.
Det er dér, reduktionen over et år er på 25.000, hvor den i det offentlige under ét i virkeligheden nærmer sig de 10.000. Så taler fru Pernille Rosenkrantz-Theil igen om, at de lovpligtige udgifter tvinger andre udgifter ud.
Jeg vil lige starte med at sige, at når man gør den kommunale økonomi op, så finder man det, vi kalder balancetallet, altså hvad det egentlig er, kommunerne har af udgifter, og hvad de har af indtægter.
Og når man går ind og ser på udgifterne og tager det, der hedder overførsler, så er det lige præcis på overførselsområdet, at staten fylder op i bloktilskuddene.
Når der er skabt balance mellem overførselsudgifterne, så lægger vi væksten oveni og sikrer, at kommunerne kan finansiere den vækst under ét.
Så det er helt forkert, hvis man tror, at førtidspensioner under ét presser kommunerne. Det gør de ikke.
Det er jo præcis det, vi udligner over bloktilskuddet.
Så kan det være skævt fordelt i de enkelte kommuner med deres andel f.eks. af førtidspensionister.
Men det er en helt anden sag.
Ole Sohn (SF), 2003-05-08:
Forespørgslen tager udgangspunkt i, havde jeg nær sagt, den faktiske udvikling år 2000 og regeringens 2010-målsætning.
Vi har ønsket at høre, hvad regeringen agter at gøre for at sikre, at der kan ske en fortsat forbedring af ældreomsorgen, børnepasning, uddannelse og sundhedsvæsen og ikke mindst indsatsen for de svage grupper set i lyset af regeringens 2010-målsætning, beskæftigelsen og gældsafviklingen, samt hvilke initiativer regeringen vil fremlægge for at mindske tilbagetrækningen på arbejdsmarkedet som følge af et dårligt arbejdsmiljø og nedslidning og for at øge erhvervsdeltagelsen for de over 60-årige og mennesker af anden etnisk herkomst.
Det er en meget bred dagsorden, men det er en meget central dagsorden, fordi der er en fælles forståelse eller i hvert fald en bred forståelse i Folketinget om, at der skal ske en gældsafvikling som i 2010-planen.
Samtidig er vi i den
situation, at vi kan se, at udviklingen i den borgernære service, de velfærdsforanstaltninger, som ikke mindst amter og kommuner har ansvaret for, er under voldsomt pres som følge af regeringens og Dansk Folkepartis økonomiske politik, hvor vi er i en situation, hvor der foretages meget drastiske nedskæringer i amter og kommuner i den borgernære service.
Vi finder, det er væsentlig at få det vendt samt få regeringens bud på, hvordan vi kommer videre, og det er baggrunden for forespørgslen.
Jeg håber, at vi kan få regeringens lidt klarere bud på, hvordan vi kommer frem til 2010 med de målsætninger, der ligger.
Besvarelse
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Vi kan i tråd med det også Venstres ordfører sagde høre fra ministeren, at man ikke ønsker fra regeringens side at skabe en øget beskæftigelse.
Man har satset på via forliget »Fire i arbejde« at nedbringe de sociale ydelser, sådan at en øget arbejdsløshed ikke kommer til at koste så forfærdelig meget mere, fordi man har skåret på ydelserne.
Man har ikke ønsket at lave en øget beskæftigelsesindsats.
Så vil jeg bare oplyse ministeren om, at det f.eks. i Københavns Amt er sådan, at de har været tvunget til meget blodige nedskæringer.
Det er sådan, at et øget antal unge mennesker på gymnasierne skal finansieres inden for den bestående ramme.
Selv om antallet af unge er voldsomt stigende, har man ikke mulighed for at sætte et tilsvarende større beløb af.
Man har desuden måttet fejre handicapåret ved at lave dramatiske forringelser på handicapområdet.
Det samme gælder for en lang række kommuner landet over, hvor man har været tvunget til at skære i de unges uddannelse, i kvaliteten af den, og man har været tvunget til at skære ned over for de borgere, som er allermest sårbare.
Line Barfod (EL), 2003-05-08:
Da finansministeren jo ikke har villet svare, må jeg bare konstatere, at det åbenbart er regeringens politik med »Fire
Alt i alt, når man ser det sammen med alle de mange andre nedskæringer, regeringen har foretaget, er det ikke nogen overraskelse for nogen, at arbejdsløsheden stiger.
Og vi kan forvente, at den vil stige yderligere med den politik, som regeringen er i gang med.
Det ville være godt, hvis regeringen i det mindste åbent ville erkende over for vælgerne, at det, man er i gang med, er at skære ned, så der bliver flere arbejdsløse, der bliver dårligere velfærd, og den enkelte får mindre at leve for.
Thor Pedersen (V), 2003-05-08:
Så må jeg lige starte med hr. Nicolai Wammen og det første med kommuner og antal ansatte.
Altså sagen er den, at der er afsat flere penge til løn i kommuner og amter i 2002 end i 2001.
Der er afsat flere penge til løn i kommuner og amter i 2003 end i 2002.
Man kan altså numerisk ansætte flere på fuld tid i 2003, end man kunne i 2002.
Sådan er det.
Hvordan kommunerne vælger at bruge den lønsum er noget, kommunerne afgør løbende i løbet af et år.
Hvor mange personer, der deler en årsstilling, om det er deltid, eller hvad det er, bestemmer de selv.
Men der er flere penge til rådighed.
Derfor nedskærer man altså ikke på lønområdet, som er det, der skal finansiere antal ansatte i amter og kommuner.
Hvis vi korrigerer for den ændrede demografi, altså det, at der bliver flere ældre, at der er udgiftsområder, der nødvendigvis stiger, så fratages der ca. 6,5 mia. kr., og det vil sige, at der er 7,5 mia. kr. tilbage til realvækst frem mod 2010 efter korrektion.
Det er godt 1 mia. kr. mere om året til realvækst.
Der er altså ikke tale om, at man på noget tidspunkt egentlig skærer ned.
: Er det på et budget, der er lagt meget højt i et budgetforslag, eller er det målt i forhold til forbruget sidste år?
For vi kommer til at opleve et stadig større forbrug, altså det, der hedder realvækst, og så er man alt andet lige i stand til at give en bedre service år for år til danskerne.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Jeg stillede i sidste runde finansministeren et klart spørgsmål.
Jeg spurgte, om finansministeren ikke kunne bekræfte, at der i øjeblikket bliver tusindvis færre ansatte inden for amter, kommuner og staten, at det er en tendens, der har været i gang siden tredje og fjerde kvartal sidste år.
Finansministeren valgte i dag som ved tidligere lejligheder ikke at svare på det.
Så vil jeg også bare gerne bede finansministeren om af hensyn til dem, der måtte have siddet og set det her, og som kunne være i tvivl om, hvorvidt arbejdsløsheden stiger eller ikke stiger - der kunne jo være nogle, som ikke havde oplevet det på egen krop eller læser aviser eller på anden måde lever ude i virkelige samfund, hvor man ser det - at sige, at den faktiske ledighed er steget med 17 pct. det sidste år, og at det gennemsnitlige antal ledige er steget fra 147.900 til 173.300 marts i år.
Når vi korrigerer for de sæsonudsving, der selvfølgelig er, så er tendensen klar: Ledigheden stiger, og det kan finansministeren ikke tale sig ud af.
Jeg håber, at finansministeren vil være så fair at indrømme det nu.