runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-05-15:
Socialdemokratiets medlemmer af Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik havde gerne set, at gennemførelsen at EU's direktiv om etnisk ligebehandling havde medført etablering af et selvstændigt klagenævn for etnisk ligestilling, men det har desværre ikke været muligt.
Det har været magtpåliggende for Socialdemokraterne, at samfundets absolut svageste grupper, dvs. folk på kontanthjælp og nyankomne udlændinge på starthjælp, som ikke er kommet i kontakt med arbejdsmarkedet og de faglige organisationer, i det mindste får de samme klageadgange i sager, der vedrører diskrimination på arbejdsmarkedet, som de etniske minoriteter, der i dag er omfattet af det fagretlige system.
Det bliver imidlertid ikke tilfældet, da diskrimination på arbejdsmarkedet ikke er omfattet af nærværende lovforslag.
Adgang til klage over diskrimination på arbejdsmarkedet gennem det fagretlige system er omfattet af lovforslag nr. L 152, men adgang til klage over diskrimination på arbejdsmarkedet uden om det fagretlige system er hverken omfattet af L 152 eller L 155, som vi behandler her, og det er vi utilfredse med.
et ændringsforslag.
Men vi har i stedet valgt, at vi i dag vil stemme for ændringsforslag nr. 13 og 15, som er stillet af SF, og når de forhåbentlig går igennem, kan vi derefter alligevel indstille lovforslaget til vedtagelse.
Aase D. Madsen (DF), 2003-05-15:
På Dansk Folkepartis vegne vil jeg anmode om, at lovforslaget går tilbage til fornyet udvalgsbehandling efter anden behandling.
Lone Møller (S), 2003-05-15:
Nu har hr. Hans Andersen jo ikke siddet så længe her i Folketinget, og derfor kan det jo være svært at følge med i alt, hvad der sker.
Den forrige regering fremlagde faktisk - hvis hr. Hans Andersen har tid til at høre efter, for det kunne jo være, at hr. Hans Andersen havde lyst til at læse det - et meget flot handlingsprogram om forebyggelsesindsatsen på udvalgte områder, mens den handlingsplan, hr. Hans Andersen nu bryster sig af, jo ikke er kommet fra regeringen.
Den er kommet fra Sundhedsstyrelsen som opfølgning på den tidligere regerings handlingsplan på forebyggelsesområdet.
Så kan jeg overhovedet ikke finde ud af, hvad det er for 450 mio. kr., hr. Hans Andersen taler om. Hvis man ser på finansieringen af forslaget, er udgifterne i størrelsesordenen 16-17 mio. kr.
Det er det, man regner med, det vil koste, hvis et udvalgt antal af de overvægtige vil benytte sig af tilskuddet til diætister.
Jeg tror nemlig ikke på, at samtlige 450.000 vil gå til diætist, og det er heller ikke intentionerne med forslaget.
Det er ikke det, der er lagt op til, for det er klart, at hvis samtlige overvægtige skulle gå til diætist, ville der blive en frygtelig lang ventetid, fordi vi vel kun har 350 praktiserende diætister i dette land.
Hr. Hans Andersen siger, at der ikke er dokumentation for, at forslaget vil virke.
Jeg vil godt spørge hr. Hans
Andersen, om han har læst de evalueringsrapporter, der er lavet om forsøgene med personer, der har været under diætistbehandling.
De forsøg har i hvert fald haft en mere effektiv virkning end ordinering af slankemidler med sygesikringstilskud, som overhovedet ikke virker.
Hans Andersen (V), 2003-05-15:
Jeg vil bare påpege over for fru Lone Møller, at til forskel fra den tidligere regering er denne regering jo kommet med en handlingsplan for en indsats over for svært overvægtige.
Der er stillet et konkret forslag om, at vi på sigt skal bruge 450 mio. kr. på at give diætvejledning til overvægtige
uden at der er fremført nogen dokumentation for, at det virker.
Vi skal sætte ind på en lang række områder, men først og fremmest drejer det sig om forebyggelse.
Her i uge 20 kunne vi alle sammen bidrage ved at gå op ad trappen i stedet for at tage elevatoren, men først og fremmest drejer det sig om forebyggelse, og når vi skal prioritere, prioriterer vi altså forebyggelse frem for at bruge 450 mio. kr., der ikke er anvist finansiering for.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-05-15:
Jeg undskylder, for det var en fejl.
Sagen er, at alle andre grupper end arbejdsmarkedet trods alt er dækket af lovforslaget, og derfor støtter vi det, uanset hvad.
Lone Møller (S), 2003-05-15:
Vi har efterhånden nogle gange haft en debat om, hvilke epidemier der er vigtige og ikkevigtige.
WHO har slået alarm.
De har sat fedmeepidemien som nr. 1 på deres liste, og samtlige eksperter i dette land har givet meldinger om, at vi står over for et problem, som vi ikke bare kan løse ved at give nogle meldinger og nogle rapporter, som man kan fortolke hver især.
Det er dybt beskæmmende, når i hvert fald medlemmer af regeringspartiet Venstre melder ud, at når folk er overvægtige, er det så at sige deres eget problem.
Der er vel ingen i dette Ting, som er i tvivl om, at vi, der vejer lidt for meget, godt selv kunne gøre noget for at komme af med lidt af fedtet, men hvis man lytter til eksperterne, som jo i andre sammenhænge bliver brugt som sandhedsvidner - alt afhængig af hvem man nu kan lide - må man undre sig lidt over det, når regeringens egne rapporter fra henholdsvis Sundhedsstyrelsen og Ernæringsrådet klart anbefaler, at det er vigtigt at få mulighed for at benytte en diætist i forbindelse med behandling af overvægt. Forslaget her er et bitte, bitte lille forslag, som måske kunne sætte konkret handling i gang. Ord er der mange af, rapporter er der mange af, men penge er der ikke afsat mange af.
Inden der kommer andre herop og spørger, hvad Socialdemokratiet gjorde, mens de havde regeringsmagten, skal jeg skynde mig at sige, at dengang blev der heller ikke afsat penge nok, men nu er problemet så alarmerende, at vi er nødt til at tage det alvorligt.
Regeringen afviser forslaget med den begrundelse, at der er 480.000 ekstremt overvægtige i dette land, og hvis de alle skal gå til diætist, koster det 100 mio. kr. Selvfølgelig skal alle ikke gå til diætist, men forslaget er bare et lille bud på, hvordan man kunne foretage noget konkret handling i forbindelse med at få nedbragt det problem, som samtlige eksperter i dette land siger er det største sundhedsproblem.
Lad mig også citere fødevareministeren, som ved offentliggørelsen af rapporterne fra henholdsvis Sundhedsstyrelsen og Ernæringsrådet sagde, at vi står over for et problem, der vil slå flere ihjel end tobaksrygning.
Jeg har tonsvis af rapporter stående på mit kontor.
De er pæne, de er tykke, og der er mange flotte ord i dem, men handling er der ikke.
Her er et lille bitte forslag, som kunne hjælpe en stor gruppe, og som ikke koster ret mange penge, og alligevel vælger man at sige: Vi er ikke interesserede, for det, at folk er overvægtige, er deres eget problem.
Jeg synes, man burde skamme sig, når man kan komme med sådan nogle udtalelser.
Så vil jeg gerne spørge, om ministeren kan bekræfte, at i dag udbetaler kommunerne et beløb i størrelsesordenen 300 mio. kr. i tilskud til tandpleje til borgerne, uden at kommunerne har nogen som helst mulighed for at vurdere, hvad man får af tandsundhed for de penge.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-15:
Jeg vil bare gøre et enkelt lille forsøg på at hjælpe fru Lone Møller ud af depressionen, men om det lykkes, kan jeg jo ikke vide.
For det første vil jeg sige, at når det bliver sagt, at der for kort tid siden er vedtaget et lovforslag, der betyder, at kommunerne skal udlicitere, må det være en fortalelse, for et sådant lovforslag har vi jo ikke vedtaget.
Vi har vedtaget et forslag, der gør det muligt for kommunerne at tilrettelægge den kommunale forpligtelse til at udføre børnetandpleje i et andet regi, og dermed har regeringen også fuldt ud levet op til det, der var intentionen med at udsende et frihedsbrev, nemlig at invitere kommunerne til at komme med bud på, hvilke frihedsgrader de ønskede sig for at kunne løse de kommunale opgaver bedre og billigere og med større respekt for det enkelte individ.
Det er den præcise pointe.
Der er nogle ganske få kommuner, der har en ambition om, at kommunen skal fylde noget mere på tandplejeområdet, altså at de kommunale områder skal udvides.
Det ønsker regeringen imidlertid ikke at skabe mulighed for, bl.a. fordi vi ønsker at leve op til de aftaler, vi har indgået med Kommunernes Landsforening, og jeg kan forstå på de debatter, vi har haft her i salen om andre beslægtede emner, at det lægger andre end regeringen også vægt på.
Hvis man læser aftalen mellem regeringen og Kommunernes Landsforening, vil man se, at der er gjort meget ud af det, der kan kaldes forventningsstyring, altså at vi skal passe på, at vi ikke kommer til at sætte borgernes forventninger til den kommunale service op.
Det er præcis det, der vil ske, hvis vi åbner mulighed for, at nogle ganske få kommuner, som øjensynligt har et økonomisk råderum, der rækker ud over det gennemsnitlige, pludselig udvider det kommunale sortiment med et tilbud om også at give tandpleje til andre grupper end de børn og unge, de er forpligtet til at servicere.
Det vil sætte en ny standard, som vil rulle ud over hele landet, og jeg vil gerne tage et væddemål på, at efter en vis periode vil stærke kræfter, også her i Tinget, kæmpe for, at det skal finansieres over skatten.
Det er jo sådan, tingene udvikler sig: nogle starter med at sætte serviceniveauet op og udvide rammerne for den kommunale opgavevaretagelse.
Så kommer den lille misundelighed, og så kommer der spørgsmål til ministeren om, hvorvidt ministeren kan bekræfte, at der nu er 15 danske kommuner, der giver det tilbud, og om det ikke ville være ønskværdigt, hvis også landets øvrige kommuner gav det tilbud, og inden vi ser os om, har vi pludselig udvidet de kommunale opgaver.
Men det ønsker regeringen ikke.
Regeringen ønsker at give kommunerne større frihed til at løse de kommunale opgaver, men regeringen ønsker ikke at udvide omfanget af de kommunale opgaver.
Lone Møller (S), 2003-05-15:
Her i denne sal har vi for ikke så lang tid siden vedtaget, at børnetandplejen skal udliciteres.
Børnetandplejen, som vel nok er et af de flotteste eksempler på forebyggelse i dette land, skal udliciteres, og en af regeringspartiernes begrundelser var, at kommunerne skulle have nogle større frihedsgrader.
Men det blev konstateret under behandlingen af børnetandplejelovforslaget, at der i hvert fald ikke skete noget som helst, der kunne kategoriseres som sundhedsforbedringer. Her har vi et forslag, som vil give kommunerne mulighed for at tilbyde ældre og udsatte grupper den valgfrihed, man fokuserede så meget på under førstebehandlingen af børnetandplejelovforslaget.
I dette land er der omkring 700.000 personer, som ikke har regelmæssig tilknytning til tandpleje, og hvis vi sammenligner Danmark med de øvrige nordiske lande, er tandplejen for den voksende gruppe af ældre og øvrige udsatte grupper bestemt ikke noget at råbe hurra for.
Vi vil give kommunerne en mulighed for at lave opsøgende arbejde for de ældre og andre udsatte grupper og lave en overvågning, så kommunerne måske også får mulighed for at finde ud af, hvad de ca. 300 mio. kr., de i dag betaler til tandpleje, rent faktisk bliver brugt til.
Men det ønsker regeringen ikke.
Regeringen slår hele tiden om sig med ønsket
om frit valg, men der er kun frit valg, når regeringen ønsker noget for nogle specielle grupper.
Hvis man virkelig mener noget med det frie valg, er der ingen tvivl om, at man vil stemme for forslaget her, som ikke pålægger kommunerne eller nogen som helst andre noget, men kun giver mulighed for en fleksibel tilrettelæggelse af tandplejen.
Det er dybt deprimerende, at regeringen har fået så meget held med at fortælle befolkningen, at den bare kan vælge og vrage.
Man kan vælge og vrage mellem det, som regeringen synes er interessant, det, der måske er lidt profit i, og det, der måske er stemmer i for en borgerlig regering ved næste valg.
Her er et sundhedspolitisk forslag, som vil give en forbedring, men det ønsker man ikke at stemme for, og det er dybt deprimerende.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-15:
Det er Enhedslistens opfattelse, at dette beslutningsforslag sådan set er et beslutningsforslag, som aldrig burde have været fremsat, fordi det omhandler en organisation, som på alle måder er overflødig og burde være overflødiggjort af den kolde krigs ophør og Murens fald og erstattet af et sikkerhedspolitisk samarbejde hen over de gamle grænselinjer mellem alle de tidligere østbloklande og de vestlige lande.
Det burde have været udgangspunktet.
Men i stedet har man valgt at opretholde NATO; man har valgt at opretholde en organisation, som udgør en potentiel risiko for at skabe ustabilitet i Europa, og vi vil komme til at se det meget snart, når diskussionen kommer til at omhandle missilskjoldet.
Diskussionen om, hvem missilskjoldet skal omfatte, bliver meget vigtig, og her vil nogle af de gamle skillelinjer komme op igen, for udgangspunktet vil være, at man har en organisation, der hedder NATO, og at den organisations interesser vil være udgangspunktet for mange af de diskussioner, der skal foregå.
dette forslag.
Per Stig Møller (KF), 2003-05-15:
Ja, så fik hr. Keld Albrechtsen da fornøjelsen af at få mig herop en gang til.
Som det er bekendt for Folketingets udvalg, og som hr. Keld Albrechtsen derfor også udmærket ved, gælder Genèvekonventionerne og den humanitære folkeret, og efter regeringens opfattelse gælder FN's resolution nr. 1441 med de dertil knyttede resolutioner også.
Noget tomrum er der ikke tale om, i hvert fald ikke i resolutionerne.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-15:
Efter ministerens besvarelser kan vi altså konstatere, at den danske regering efterlader de danske soldater i et folkeretligt tomrum.
De er ikke udsendt på FN-mandat, de er ikke udsendt som besættelsesmagt, og det vil sige, at de ikke handler på grundlag af de regler, der gælder i konventioner og bestemmelser om besættelsesmagter.
De opererer ikke på noget folkeretligt grundlag.
Jeg vil godt spørge ministeren: Hvilken international konvention opererer de danske soldater på grundlag af, og hvilken konvention er de ansvarlige over for?
Ministeren kunne jo ikke bekræfte, at de handler på den britiske regerings ansvar som besættelsesmagt, og det gør de altså heller ikke, så de befinder sig i et folkeretligt tomrum uden noget som helst juridisk grundlag.
Det synes jeg sandelig ikke er nogen misundelsesværdig position at sætte
danske soldater i, det synes jeg er en skandale.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-05-15:
Desværre kan jeg se af betænkningen, at Dansk Folkeparti ikke støtter dette vigtige lovforslag om etnisk ligebehandling, og det kan jo godt undre, i og med at den 7. maj 2003 stemte Dansk Folkeparti her i Folketinget for en vedtagelse, som opfordrer regeringen til at styrke opbakningen til FN's menneskerettighedskonventioner.
Hvad er årsagen til, at man ikke benytter chancen til at vise, at man også her i Danmark er parat til at hjælpe med til at få implementeret FN's menneskerettighedskonventioner?
Søren Krarup (DF), 2003-05-15:
Jeg vil tilstå, at jeg godt kan forstå, at fru Elsebeth Gerner Nielsen ikke kan lade være med at drille os.
Der skete for så vidt en svipser forleden.
Vi stemte for noget, som vi ikke skulle have stemt for, og det var en misforståelse.
Vi er nemlig modstandere af ensretning, uanset hvilken ideologisk mærkat den dækker sig under, og derfor er vi også ubetingede modstandere af dette lovforslag, som jo netop er et ensretningsforslag under dække af alle de ideologiske mærkater, der er så populære i nutidens samfund.
Jeg vil som sagt ikke fortænke fru Elsebeth Gerner Nielsen i at drille, men jeg vil sige ligeud: Det var en svipser, og jeg tror, jeg kan garantere, at den ikke gentager sig.
Vi stemmer klart og tydeligt imod dette lovforslag, som er et ensretningsforslag, der hører hjemme i George Orwells totalitære »1984«, og som ikke burde findes i Danmark.
Mette Frederiksen (S), 2003-05-15:
Jeg skal selvfølgelig i forhold til ændringsforslaget sige, at vi har tænkt os at stemme for ændringsforslaget, fordi ændringsforslaget retter op på en ret alvorlig formulering i den lovgivning, vi nu behandler.
Jeg vil også gerne sige, at alene det, at der er behov for at stille et ændringsforslag af den her karakter, er det bedste eksempel på, hvilket hastværk disse lovforslag er vedtaget med og behandlet under.
Det skærer i øjnene, når vores kulturminister kalder det en svipser, at man kan komme til at skrive i en lov, at det er o.k. at reklamere for politiske anskuelser.
Det vil eksempelvis kunne betyde, at man vil kunne sende reklamer for racistiske holdninger; det vil eksempelvis være muligt at reklamere imod fri abort; det vil eksempelvis være muligt for private virksomheder at reklamere i forhold til en Irakkrig eller lignende.
Det er faktisk i denne lovgivning et problem af ret voldsom karakter.
Derfor er vi selvfølgelig glade for, at kulturministeren har stillet et ændringsforslag, så vi kan få rettet op på det.
Jeg vil gerne i det hele taget sige om de to lovforslag, at vi i Socialdemokratiet stadig væk finder det meget beklageligt, at der er en række uafklarede spørgsmål, der endnu ikke har fundet sine svar.
Der er mange ting, vi stadig væk ikke har kendskab til.
Det kan stadig væk synes besynderligt, at man overhovedet kan fremsætte lovforslag, når man ikke over for danskerne og Folketinget er i stand til at forklare, hvilken sendetilladelse der skal gælde.
Endelig sidst og ikke mindst fremkom det jo under førstebehandlingen, at i hvert fald det ene regeringsparti udtrykte en fuldstændig ligegyldighed over for, hvilken ejer der vil være af et privat TV 2.
Det var bl.a. fru Carina Christensen fra Det Konservative Folkeparti, der sagde, at for Det Konservative Folkeparti er det sådan set ligegyldigt, om der er en udenlandsk ejer eller ej.
Jeg vil gerne sige om det stillede ændringsforslag, at vi selvfølgelig og nødvendigvis stemmer ja til ændringsforslaget, idet det er udtryk for en ændring af en - kan man sige - meget uheldig formulering ...
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-15:
Ja, og det vil jeg gerne anerkende, det mener jeg også man skal, ikke kun her i Folketinget, men i øvrigt alle mulige andre steder.
Det er da rigtigt, at der er tale om, at der fra ministerens side ved forskellige lejligheder gives oplysninger om etniske minoriteter, der overhovedet ikke er nogen dokumentation for
Så hvis vi skal tale om, hvem det er, der videregiver fejlagtige oplysninger, så tror jeg ikke, at jeg, sagt i al ydmyghed, har mulighed for udbrede det i samme omfang, som ministeren har.
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-15:
Hr. Kamal Qureshi har lov til ligesom ethvert andet folketingsmedlem at sige, nøjagtig hvad han vil.
Men vi er mange, der sætter pris på, og uanset hvilket parti vi kommer fra, at man holder sig til sandheden, og man ikke beklikker andres troværdighed, når der ikke er grund til det.
Det er vi mange, der synes om, det er vi mange, der lærer vores børn, det er noget, man bliver opdraget til i dette samfund, og det er en god regel også i dette Folketing.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-15:
Nå, for søren da.
Jeg bruger min ytringsfrihed, jeg bruger min ret til at komme med min politiske tolkning af, hvorfor regeringen gennemfører en lovgivning.
Det har jeg vel lov til, vil jeg spørge hr. Helge Adam Møller om.
Jeg har vel lov til at mene, at regeringen gennemfører en lovgivning, fordi der er et EF-direktiv, der skal gennemføres i Danmark i 2003.
Er det et problem, eller er det noget, som jeg ikke må?
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-15:
Jeg må sige til hr. Kamal Qureshi, at jeg synes, det er sørgeligt, og jeg synes også, det er lidt ynkeligt.
Når man bliver taget i en klar og tydelig fejltagelse og sandsynligvis en bevidst fejltagelse, og den bliver påvist klart og tydeligt, at man så ikke er så meget mandfolk eller kvindfolk, at man tør sige: Her tog jeg fejl, og det beklager jeg.
Det er indimellem rimeligt med en undskyldning.
Og her bliver hr. Kamal Qureshi igen - for det er jo sket mange gange tidligere - taget i en direkte usandhed, og han prøver bare at fremture.
Det er ynkeligt!
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-15:
Nu tror jeg, at ministeren har meget bedre organer til at udsprede fejlagtige oplysninger til andre lande, end jeg har, og at jeg også vil benytte min ytringsfrihed, som det åbenbart irriterer ministeren meget, at jeg rent faktisk har i det her land, til at fortælle om min tolkning af regeringens politik.
Og min tolkning af regeringens politik er, at det her forslag bliver gennemført, fordi der er et EF-direktiv, der pålægger regeringen at gøre det.
Der er et EF-direktiv, der pålægger regeringen at gennemføre denne her lovgivning, og der er en tidsfrist, der hedder juni 2003, hvor det her skal gennemføres.
Sådan er det nu engang i demokratiet, må jeg sige til ministeren.
Bertel Haarder (V), 2003-05-15:
Det ville være fremmende for debatten, hvis hr. Kamal Qureshi ville nøjes med at sige, hvad han selv mener, og hvorfor han selv mener det, i stedet for gang på gang at udlægge, hvad andre mener.
Nu står han f.eks. her på Folketingets talerstol og siger, at regeringen kun stemmer for dette her, fordi vi er tvunget til det.
Nej, må jeg sige til hr. Kamal Qureshi, regeringspartiernes repræsentanter har mig bekendt stemt for direktivet i Folketingets Europaudvalg, ligesom jeg har stemt for det i Europa-Parlamentet.
Så det er altså simpelt hen forkert, og derfor vil jeg også bede hr. Kamal Qureshi om at lade være med at udsprede forkerte påstande til mennesker, der ringer til ham fra Norge, og som derefter ved offentlige møder i Oslo siger til mig, at hr. Kamal Qureshi har sagt, at regeringen ikke vil leve op til direktivet om etnisk ligestilling.
Nonsens, vi er selv gået ind for det! Så alting ville være meget enklere, og der ville blive langt færre indlæg fra hr. Kamal Qureshi, hvis han bare ville holde sig til, hvad han selv mener og hvorfor, i stedet for at udlægge, hvad vi andre mener.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-15:
Det, jeg meget enkelt siger, er, at her med L 155 havde man mulighed for at få et klageorgan, der også omfatter arbejdsmarkedsområdet, som regeringen har sagt, at der skal oprettes, på grund af alle de mangler, der er.
Hvis nu Socialdemokraterne havde sagt, at de ikke ville stemme for det her forslag, hvis ikke arbejdsmarkedet blev omfattet af den klageinstanskonstruktion, som foreligger her, kunne regeringen ikke have fået gennemført forslaget, idet Socialdemokratiet jo leverer stemmerne til det.
Her har regeringens eneste bud været, at regeringen har gjort det lettere for folk at kunne skifte navn.
Som justitsministeren sagde: Vi gør det lettere for folk at skifte navn, fordi vi godt ved, at folk ikke kan få arbejde, når de har et fremmedklingende navn.
Derfor kan de skifte navn til et danskklingende navn, og det vil fremme integrationen.
Det er altså regeringens bud på, hvordan man bekæmper diskrimination på arbejdsmarkedet, så selvfølgelig hænger de to ting sammen, og det ved Socialdemokratiets ordfører også godt.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-05-15:
Som jeg sagde tidligere, så Socialdemokratiet meget gerne, at der havde været en klageinstans på det her område og på arbejdsmarkedsområdet, men det kommer der ikke - hvis hr. Kamal Qureshi ville høre efter.
Vi kan ikke få en klageinstans igennem på arbejdsmarkedsområdet, selv om det er det, vi ønsker os, og derfor vil Socialdemokratiet, når det kommer til afstemning, stemme imod L 152.
Men hr. Kamal Qureshi kan jo ikke nu stå og udtale sig om, hvad vores stillingtagen er, eftersom spørgsmålet ikke er kommet i salen endnu. Men jeg kan meddele, at fordi der ikke bliver en klageinstans, så vil vi ikke stemme for forslaget, og dermed har vi jo foregrebet debatten om et helt andet lovforslag.