Dorte Bennedsen (S), 1998-04-30:
Jeg vil gerne starte med at beklage over for formanden, at jeg ikke var til stede i salen ved denne debats start.
Jeg havde ikke fantasi til at forestille mig, at en forespørgsel kunne afgøres på en time.
Undskyld.
De to forslag, som vi har til behandlinger her i dag, er stort set uændrede genfremsættelser fra sidste samling.
Udskrivelsen af valget betød, at der blev bedre mulighed for en offentlig debat af forslagene, og det er der jo faktisk kun god grund til at glædes over.
I den debat, der så har været, har der været peget på en række problemer, som herboende flygtninge og indvandrere møder.
Det kan være unges problemer med at få job efter endt uddannelse.
Manglende ligebehandling på arbejdsmarkedet og problemer med navnelovgivning er nogle af de temaer, der er blevet nævnt.
Jeg tror, de fleste af os er meget klar over, at der eksisterer en række problemer for denne gruppe af medborgere.
De kan desværre ikke alle løses ved lovgivning, men kræver en mere generel holdningsændring, og det ved vi jo godt er en ret tidkrævende proces.
Derfor er det også godt, at problemerne endnu engang er kommet frem i forbindelse med debatten om forslagene, for derved kommer der på ny fokus på dem.
Ved en høring forleden dag i Rådet for Etnisk Ligestilling pegede en af indlederne på disse mere generelle problemer, som herboende udlændinge har, og kritiserede, at integrationsloven ikke tog højde for dem.
Der blev her sagt, at det virker, som om det kun er en lov for modtagelse af flygtninge.
Det er faktisk en meget præcis beskrivelse af forslaget.
Det skal der faktisk en hel lang række andre instrumenter
Hensigten med forslaget er netop, at vi for første gang nogen sinde i lovform får udformet en samlet politik for, hvorledes vi skal modtage flygtninge og familiesammenførte udlændinge.
Det vil sige, hvad det er for en indsats, der skal gøres både fra samfundets og den enkeltes side, således at vi kan imødekomme deres behov, og således at de hurtigst muligt kan blive selvhjulpne i vores samfund.
Det synes Socialdemokratiet er en god idé.
Vi synes ikke, at de rammer, vi hidtil har givet for integration af nytilkomne, har været gode nok. Erfaringen har vist, at 18 ugentlige timers sprogundervisning i halvandet år og derudover stort set ingenting ikke er aktiverende og inspirerende nok for mennesker, som skal forsøge at falde til her i landet.
Derfor er vi godt tilfreds med den udformning, forslaget har fået, som betyder en integrationsperiode på tre år med minimum 30 timer om ugen fordelt på sprogundervisning og arbejdsmarkedstilknytning baseret på en individuel handlingsplan udarbejdet i samarbejde med den pågældende.
Det er også i denne sammenhæng, at forslaget om, at flygtningen som hovedregel skal blive i en kommune i tre år, skal ses.
Skal integrationsprocessen lykkes, er det en forudsætning, at den lagte handlingsplan følges.
Som bekendt lægger forslaget op til, at den enkelte kan flytte, hvis det accepteres af tilflytterkommunen.
Og vi vil godt under udvalgsarbejdet være med til at se nærmere på, i hvilke situationer det vil være rimeligt, at tilflytterkommunerne skal sige ja. Forudsætningen for denne integrationsindsats er, at nytilkomne fordeles bedre ud over landets kommuner.
Der har fra visse sider været rejst kritik af denne fordeling som værende en tvang over for de pågældende.
Efter vores vurdering er der ikke hold i kritikken, idet fordelingen vil ske ud fra hensyn til bl.a. eventuelt herboende familie, hensynet til ønsker om job eller uddannelse, placering sammen med folk af samme nationalitet, sprog osv. Baggrunden for tanken om en fordeling til landets kommuner er dels, at integrationsopgaven er en landsopgave og ikke kun en opgave for visse kommuner, dels og vel især at erfaringerne med bosnierne viser, at placeringen i mindre grupper ude i lokalsamfundene øger mulighederne for integration.
Det er lettere at komme i arbejde, og en sådan placering medvirker til, at de pågældende flygtningegrupper bliver en del af det omliggende samfund og ikke en enklave placeret ved siden af samfundet.
Også spørgsmålet om kommunernes pligt til at tage imod flygtninge har været til debat.
Det er efter vores vurdering en meget overdimensioneret debat.
Når flygtningene netop placeres ud over landet, vil der selv for de større kommuner blive tale om, at de skal modtage et forholdsvis beskedent antal mennesker.
Det er vores helt, helt klare indtryk, at bortset fra et par enkelte - måske tre - kommuner i det storkøbenhavnske område er der generelt ude omkring i kommunerne forståelse for at tage del i opgaven, og der er også en erkendelse af, at der med forslaget gives gode økonomiske muligheder for at gennemføre opgaven.
Endelig har der været bekymring om udlændingelovens bemærkninger om arrangerede ægteskaber, og derfor vil jeg godt understrege, at forslaget ikke skal ses som et anslag mod en kulturel tradition, hvor forældre spiller en rolle i forbindelse med indgåelse af ægteskab.
Det er derimod en håndsrækning til de unge, som mod deres vilje føler sig tvunget ind i et ægteskab.
At sådanne tvangsægteskaber kan blive til en stor menneskelig tragedie, kan vores krisecentre desværre berette med om.
I anledning af den debat, der i den forgange tid har været om forslagenes forhold til menneskerettigheder, vil jeg godt slutte mit indlæg med at citere fra det høringssvar, som Centeret for Menneskerettigheder tidligere har fremsendt, og dér siges det bl.a.: »Mens der ikke kan være tvivl om, at forslaget til integrationslov generelt set vil have positive virkninger på flygtninge og indvandreres samfundsmæssige integration og livsbetingelser, og at det derfor vil bidrage til en øget ligebehandling for disse minoritetsgrupper, synes forslaget på den anden side at rejse visse principielle menneskeretlige problemer. Nogle af de midler, der foreslås taget i anvendelse for at opnå det overordnede mål, må umiddelbart forekomme vanskeligt forenelige med Danmarks internationale forpligtelser.
Jeg skal ikke prøve at skjule, at Menneskerettighedscenteret og for øvrigt også Flygtningehjælpen har peget på nogle punkter i forslagene, hvor de mener, der kan være problemer af forskellig art.
Men jeg finder det værd at hæfte sig ved udgangspunktet: at der ikke er tvivl om, at integrationsloven vil have positive virkninger for de pågældendes integration, livsbetingelser og ligebehandling, samt at det også siges, at de nævnte betænkeligheder kan tænkes opvejet af, at det overordnede positive formål, nemlig at forbedre retsstillingen, nås. I Socialdemokratiet er vi overbevist om, at gennemførelsen af disse forslag vil føre til, at vi opnår det mål, at flygtninge og familiesammenførte indvandrere vil have en langt bedre situation både retssikkerhedsmæssigt og integrationsmæssigt, og derfor kan vi helhjertet støtte begge forslag.