Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-17:
Lovforslaget er, som der står i den skriftlige fremsættelse, en opfølgning af aftale om finansloven mellem regeringen, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten, men det er nu ikke nok til at få os til at stemme imod.
Det er et decideret dårligt forslag.
Vi mener ikke, det hjælper på miljøet.
Hvis endelig sådan en skat på manglende indsats skulle betyde noget, så er 200 kr. jo alt for lidt.
For en lille virksomhed med fem medarbejdere koster det 1.000 kr., og det får man ikke lavet meget bedre arbejdsmiljø for, så det vil man undlade at gøre.
Dér betyder de 200 kr. pr. medarbejder ingenting, det er simpelt hen for lidt, hvis det skal have nogen incitamentsvirkning.
Noget andet er, at det koster noget at få udført den certificering, også for den lille virksomhed.
Der står faktisk i finanslovaftalen, at den lille virksomhed kan få støtte, men det står der egentlig ikke noget om i lovforslaget her.
Jeg ved ikke, hvor finansieringen til det er aftalt, men det er jo heller min opgave at have styr på den slags ting.
Mit hovedargument imod forslaget er, at det er en skat på arbejdspladser.
Det er det provenuoverskud, jeg er imod.
Vi er absolut tilhængere af at gøre noget for arbejdsmiljøet.
Det er fuldstændig tosset, at vi nedslider og ødelægger så mange mennesker, som vi gør.
Vi producerer alt for mange vrag på grund af en forkert indsats på arbejdspladserne, og det har med mange ting at gøre, nogle forkerte holdninger i vores samfund osv., som vi skal påvirke på mange måder, men der skal også gøres en indsats rundtomkring på arbejdspladserne.
Jeg tror, det var den socialdemokratiske ordfører, der kom til at nævne eksemplet med manglende udsugning, som det vil koste nogle hundredetusinde kroner at lave, og så resulterer det kun i en bøde på 1.000 kr.
Det eksempel er jo ikke reelt.
Så er der noget, man skal have lavet om - og det behøver man jo ikke den her lov for at lave om på - så skal man da have strammet op på reglerne om, hvornår der skal være udsugning, og der er jo regler for, hvor mange partikler der skal være i luften af forskellig art osv. Så må man stramme
op på dét.
Er bøderammen, sanktionsrammen, som vel sagtens fremgår af arbejdsmiljøloven, for lille, så må vi jo udvide den og sende nogle signaler til de mennesker, der administrerer den slags, om, at vi skal have noget gjort ved det.
Vil man have en certificering, så kunne man da sagtens have indført en certificering, hvor de mennesker, der ønsker certificering, kunne betale for de omkostninger, der var ved at få udført det, sådan at de kunne få en certificering, ligesom man reklamerer med andre certificeringer.
Ellers er det tilsynet og forfølgning på tilsynet og motivation osv., der skal til.
I øvrigt havde vi for et par uger siden et forslag af miljøministeren til behandling om grønne regnskaber, og der foreslog jeg, at når vi skal til at forny dem, skal vi bygge meget mere ind i de grønne regnskaber.
Så skal vi bygge noget
ind om arbejdsmiljø, etik, bæredygtighed og noget om, hvordan man udvikler sine produkter, så de har en længere levetid, noget om, hvilken kontrol man har med sin underleverandør i Kina osv. osv. Det er en stor sag, og der skal vi passe på ikke at lave noget, der er så stramt, at det ikke er til at arbejde med for virksomhederne.
Jeg mener, at man skulle begynde med at lave sådan noget, som jeg kunne kalde en etik- og bæredygtighedsrapport eller noget i den retning, hvor man kunne sammenfatte alle de her områder, som ville være med til at gøre verden bedre.
Det må godt være lidt kompliceret og koste lidt penge.
Det mener jeg vi skal bruge noget af vores overskud til, men det her forslag stemmer vi imod.