Birte Weiss (S), 1999-12-01:
Beslutningsforslaget opfordrer regeringen til at sikre, at universiteterne har et incitament til at anvende og beherske og udnytte informationsteknologien i alle ender og hjørner af universitetssystemet.
Og så peger man på, at det kan ske igennem universiteternes udviklingskontrakter.
Jeg vil som indledning godt sige, at jeg mener, det er et både meget rigtigt og sympatisk tankesæt, der ligger bag, og det gælder jo i virkeligheden også ideen om at bruge udviklingskontrakterne som et redskab til at sikre, at universiteterne har de tilstrækkelige incitamenter.
Derfor er spørgsmålet om de videregående uddannelsesinstitutioners IT-anvendelse allerede nu et tema i forhandlingerne om udviklingskontrakterne.
Det er nogle forhandlinger, som jo foregår mellem Forskningsministeriet, Undervisningsministeriet og de enkelte universiteter, og vi regner med, at de vil være færdige her i løbet af december.
Forhandlingerne med institutionerne ligger som sagt lige før deres afslutning, og jeg har en helt klar forventning om, at det, der efterlyses her i beslutningsforslaget, vil ske fyldest, når forhandlingerne er afsluttet.
Det vil sige, at de endelige kontrakter kommer til at afspejle, at IT har været et endda særdeles vigtigt tema undervejs.
Regeringen vil så i starten af det ny år give en tilbagemelding om universiteternes ambitionsniveau, herunder også selvfølgelig ambitionerne på IT-området.
Når det gælder spørgsmålet om at give adgang til publiceret forskningsmateriale ved hjælp af Internettet - det er et andet delelement i det beslutningsforslag, vi behandler her - så må jeg sige, at også det er i fuld gang.
Der er allerede afsat 200 mio. kr. til etablering af Det Elektroniske Forskningsbibliotek.
Biblioteket skal gøre det muligt for forskere og andre at få elektronisk adgang til forskningsmateriale.
Det tredje forslag, der ligger inden for rammen af det, vi behandler nu, er forslaget om gratis e-mail-adresser til universitetsstuderende, og i den forbindelse vil jeg godt minde om, at det faktisk er muligt for studerende at få gratis e-mail-adresser, sådan som man ønsker sig det fra forslagsstillernes side.
En yderligere udbygning indgår i øvrigt i den IT-handlingsplan, som jeg vil fremlægge for Folketinget i næste uge.
Den handler bl.a. om at bruge IT til at gøre det nemmere at være studerende, f.eks. ved, at man etablerer personlige hjemmesider for studerende, sådan at de ad den vej kan få adgang til det studieadministrative systems oplysninger om dem selv og mulighed for bl.a. at melde sig til eksamen.
Jeg har besøgt flere universiteter, hvor jeg har fået demonstreret, hvordan man så på de steder har lavet sin egen variant, sådan at vi nøgternt må sige, at mange steder er man i fuld gang med det, men at der stadig væk er en rest tilbage.
Det er denne rest eller dette lidt for lave ambitionsniveau - hvis vi taler generelt om det - som vi i den handlingsplan, jeg fremlægger, gerne vil være med til at indhente.
Så er der forslaget om at give de studerende mulighed for at anvende en computer ved eksamen.
Jeg tror nemlig, at de studerende bør have mulighed for at bruge computere i alle de eksamenssituationer, hvor det er fagligt og niveaumæssigt relevant.
Det var også et af de temaer, som vi her til formiddag drøftede i et samråd i Folketingets Undervisningsudvalg, hvor både undervisningsministeren og jeg deltog.
Vi vil også udvikle en national strategi for livslang læring og arbejde for IT-integration i undervisningen på alle niveauer, og det siger jeg så som en lidt mere overordnet bemærkning.
Dertil kommer så, at regeringen hvert år vil præsentere en netværksredegørelse, som vil indeholde en status for målopfyldelsen på det IT-politiske område og en beskrivelse af, hvad det så er for nogle nye mål, vi sætter os for det kommende år.
Jeg lægger meget stor vægt på, at der her bliver tale om en rullende strategiplan, fordi udviklingen på IT-området simpelt hen går så rasende hurtigt, at der ikke er nogen, der med stor vederhæftighed kan forudse, hvad status vil være om 3 eller 4 år.
Og det vil sige, at Folketinget vil blive involveret i Forskningsministeriets overvejelser en gang om året, sådan at vi kan videreudbygge og justere og revidere.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi ser dette her som en proces.
Man kan også kalde det et udviklingsarbejde, og her drejer det sig naturligvis om at få nyttiggjort alle de potentialer, som informationsteknologien byder på.
Det vil sige, at selv om vi er enige i nogle af hovedbetragtningerne eller i hovedmålet med forslaget, så må jeg konstatere, at langt størsteparten såmænd allerede fungerer ude i det virkelige liv, og på enkelte områder vil det simpelt hen sætte nogle for uambitiøse og for snævre rammer om den udvikling, vi ønsker.
Men vi vil meget gerne i dialog med forslagsstillerne, sådan at vi kan sikre det bredest mulige fundament for de beslutninger, der skal føres videre ind i netværkssamfundet, og derfor vil jeg foreslå, at undervisningsministeren og jeg tager en snak med forslagsstillerne, sådan at vi også kan se på, hvordan vi i fællesskab kan få drevet denne udvikling videre.
Og jeg vil foreslå, at en sådan drøftelse finder sted, efter at jeg i næste uge har fremlagt den IT-politiske og telepolitiske redegørelse.
Så har vi en fælles referenceramme, og så har vi også et fælles kendskab til, hvad det er for nogle ret ambitiøse mål, vi sætter os i regeringens redegørelse, og vi kan dermed også konstatere, hvor stor en del af den vi kan finansiere allerede i år 2000.
Tak for en meget positiv modtagelse af forslaget!
Den positive modtagelse kommer ikke bag på mig, fordi der jo har været et meget stort forarbejde. Lovforslaget er resultatet af et fint diskussionsmiljø mellem forligspartierne: mange gode ideer, som fra alle sider har været lagt på bordet, og en stor optagethed af, at det, der er hovedhensigten med forslaget, rent faktisk også kommer til at ske fyldest.
Og hovedhensigten er jo at få en styrket konkurrence med henblik på, at priserne kan blive lavere, men også at åbne porten så meget som overhovedet muligt for nye tjenester, der kan være med til yderligere at gøre tilværelsen lettere, for det er jo brugerne, vi i sidste ende skal lave disse forbedringer for.
Så jeg vil godt kvittere over for mine forhandlingspartnere med at sige, at jeg betragter det, der ligger på bordet, som et fælles arbejde, og derfor har vi naturligvis også en fælles forståelsesramme.
Så er der et spørgsmål fra fru Susanne Clemensen, der går på, om det skal være nødvendigt, eller om det kunne være en god idé, at tydeliggøre, når det drejer sig om TETRA-nettet, at det er samfundsinteressen, der skal tilgodeses.
Umiddelbart mener jeg ikke, at der behov for det, for det siger sig selv, sådan som forslaget er formuleret, men lad os kigge på det under udvalgsarbejdet.
Der har også været en offentlig debat om, hvorvidt den måde, vi griber det an på med TETRA-nettet, nu også er den rigtige.
I samarbejde med Beredskabsstyrelsen har der været holdt et særskilt seminar for en række større nød og beredskabsbrugere.
grunden til, at man gerne ville holde et sådant seminar, var, at vi var interesserede i at få afklaret, om den gruppe, altså de, der står for nød- og beredskabstrafikken, var interesserede i at få lavet en alternativ model af TETRA, eventuelt sådan at det var baseret på, at de pågældende selv fik frekvensen overdraget, og sådan at de derfor også selv skulle opbygge og drive et ikkekommercielt net.
Og dér viste seminaret, at det var der ikke nogen interesse for.
Der var ingen, som syntes, at den konstruktion ville være den rigtige, og det er naturligvis så også indgået i overvejelserne forud for formuleringen af forslaget, sådan som det ligger her. Jeg ser frem til, at vi får en positiv udvalgsbehandling.
Vi håber også i Forskningsministeriet, at det kommer til at gå forholdsvis hurtigt, fordi vi jo har sat en ambitiøs frist for ikrafttrædelse, nemlig at det skal være ved årsskiftet.
Og det er simpelt hen med henblik på, at vi så hurtigt som muligt kan få igangsat det konkrete arbejde med at udbyde frekvenserne.
Når jeg tillader mig at komme med den lidt mere tekniske bemærkning, så er det, fordi der ikke alene blandt Folketingets partier, men i udpræget grad også i det miljø, som det her handler om, er stor utålmodighed efter, at tingene bliver implementeret, og derfor vil en hurtig behandling her i Folketinget selvfølgelig også trække i retning af, at vi kan overholde de skrappe frister eller ønskefrister, vi har sat for hinanden.