Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg tror, at de fleste mennesker vil undre sig over, at hr. Nicolai Wammen omtaler det som en omgang tidsler, når det danske folk giver 300 mio. kr. til Østeuropa.
Det må jeg nok sige.
Jeg kan undre mig over, at man overhovedet kan sige sådan.
Man kunne selvfølgelig sige, at man syntes, det var en mindre buket eller noget lignende, men at sige, at det i Østeuropa må blive oplevet som en omgang tidsler, synes jeg simpelt hen ikke, man kan være bekendt over for den danske befolkning.
Det synes jeg simpelt hen ikke er rimeligt.
400 mio. kr. i 2003, og der er projekter for 1 mia. kr. i gang.
Det er alt sammen, som det skal være.
Man kan godt have en anden holdning, men det interessante er, at man simpelt hen siger: Miljøminister, du må kunne sige et eller andet om, at det er anderledes end det, du står og siger, for det vil vi så gerne have. Jamen det kan jeg jo ikke levere.
Jeg mener, det er en flot Øststøttepolitik.
Jeg forstår, at der er nogle politikere i Folketingssalen, der ikke mener det, men så skal man jo gå ud og fortælle, at sådan oplever man det.
Jeg hører, at man synes, at 300 mio. kr. ikke er flot,
men det er da i hvert fald meget flot i forhold til, hvad andre lande byder
Jeg vil også være sikker på, at når vi laver Joint Implementation og Clean Development Mechanism, kommer vi til at lave nogle gode ting sammen med de lande, som de vil blive meget glade for.
Jeg tror faktisk, at mange vil kunne glæde sig over det, for jeg synes, at der med 300 mio. kr. er plads til at lave rigtig mange gode projekter, og det tror jeg også det bliver til.
Jeg vil gerne starte med at sige til hr. Keld Albrechtsen, der spurgte, om man kunne åbne lidt op.
Hr. Keld Albrechtsen ved jo, at med den her regering bliver partierne jo inviteret.
I hvert fald må jeg sige, at hr. Keld Albrechtsen har været ovre til en diskussion, hvor vi gik alle lovforslag, og hvad der ellers var, igennem, og jeg synes, at det ligger lige for, at det burde vi alle sammen have en diskussion om.
Jeg siger blot, at i min terminologi er det sådan, at nu taler jeg først med de forligspartier, der var bag.
Jeg kan jo huske forliget, jeg havde den store fornøjelse at være med ved hele forhandlingen.
Det var jo sådan set ikke det nemmeste forlig, der var mange interesser i det, og jeg tror ikke, jeg gør hr. Keld Albrechtsen uret ved at sige, at Enhedslisten også ved flere lejligheder forklarede, at kvælstofafgift var det, der skulle til og vejen frem.
Jeg husker det godt.
Jeg vil bare sige, at den retning, vi har lagt nu, fødevareministeren og jeg, er: Nu kalder vi forligspartierne over, så tager vi en diskussion.
Hvis det er sådan, at man der kan blive enig om, at man skal åbne, jamen så vil man jo gøre det, og ellers er det klart, at ministeren vil være af den opfattelse, at det vil være rart, hvis vi også kan føre nogle forhandlinger med partier, der ikke var med i det. Jeg går altid efter at få så bredt et flertal på miljøområdet som muligt, det synes jeg er vigtigt, så jeg vil fortsætte med at invitere, så længe forligspartierne selvfølgelig også synes det er inden for den aftale, vi har.
Så vil jeg kun sige, at der er ingen tvivl om, at kvælstofafgiften har betydning, og at den har en klar effekt.
Det kan enhver jo regne ud.
Man kan jo bare læse de opgørelser, der er lavet der.
Men i en tekst, hvor man skal finde et forlig, spiller der jo mange ting ind, og hvis man ser på forligsteksten, vil man se en stribe punkter, som blev bragt ind, og kvælstofafgiften var ikke derimellem, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen.
Jeg vil kun sige om Miljøinstituttet, at jeg ikke vil kommentere, hvad Miljøinstituttet skal arbejde med.
Jeg har fra starten sagt, og det har jeg levet efter: Der er en armslængde til Miljøinstituttet; Miljøinstituttet laver selv sin arbejdsplan; Miljøinstituttet tager selv de opgaver op, som Miljøinstituttet vil arbejde med.