Jeppe Kofod (S), 2001-05-28:
Må jeg indledningsvis takke både statsministeren, miljøministeren og udviklingsministeren for de glimrende besvarelser.
Socialdemokratiet er meget tilfreds med den meget aktive danske profil og linje frem mod verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Sydafrika næste år og de mange gode initiativer, der er taget i den forbindelse.
Ikke mindst initiativet A Global Deal er flot og nødvendigt. Desværre er det på en ganske beskæmmende baggrund, at vi i dag debatterer initiativer i forbindelse med FN-topmødet om bæredygtig udvikling.
For på trods af det kæmpe fremskridt Riotopmødet i 1992 unægtelig var for forståelsen af behovet for bæredygtighed, er verden anno 2001 langt fra dette ideal.
Når f.eks. 10 pct. af verdens befolkning modtager 70 pct. af al indkomst og producerer 70 pct. af alle varer og tjenesteydelser og vi samtidig ser, at halvdelen af verdens befolkning lever for mindre end 2 dollar om dagen, og at disse 3 milliarder mennesker kun står for 6 pct. af verdens produktion, ja, så er den økonomiske skævhed desværre lysende klar og uholdbar.
Til den forståelse kunne man tilføje, at godt 1,2 milliarder mennesker i dag lever i absolut fattigdom, dvs. for under 1 dollar om dagen.
Og selv om andelen af mennesker i fattigdom falder, er antallet af absolut fattige desværre konstant. For at perspektivere udfordringen kan det vel tørt konstateres, at i den anden ende af den globale indkomstskala kan aktiviteterne for verdens tre rigeste mænd tilsammen udligne den samlede produktion fra verdens 48 fattigste nationer.
Med andre ord er bæredygtighed, hvad angår den økonomiske dimension, dvs. adgangen til økonomiske ressourcer, udvikling og vækst, stadig væk et mål, der ligger langt ude i fremtiden, hvis ikke vi får nogle langt bedre og mere fair globale spilleregler.
Hvad angår den sociale dimension af bæredygtighed
er udviklingen desværre nedslående.
Alt for få af de rige lande, hvad også statsministeren understregede, lever op til deres efterhånden gamle løfte om at give 0,7 pct. af BNP i udviklingsbistand.
Billedet bliver desværre endnu værre, når man ser på bistanden til de 49 mindst udviklede lande, hvor der bor 600 millioner mennesker.
Her giver OECD-landene i gennemsnit kun 0,05 pct. af BNP i bistand, og der er lang vej til de 0,15 pct., som man rent faktisk gentagne gange har forpligtet sig til.
Det er unægtelig svært at se, hvordan man når målet for FN-topmødet København + 5 om halvering af fattigdommen inden år 2015 med det udgangspunkt.
Der er ingen tvivl om, at den globale sociale ulighed, der desværre er voksende, ikke alene udgør en menneskelig tragedie for dem, der lever i håbløs fattigdom, men også er en af de største sikkerhedspolitiske udfordringer til den rige verden.
Vi ser allerede i dag flere og flere mennesker flygte fra dyb fattigdom til bl.a. Europa, og vi er vidne til ganske forfærdelige konflikter i bl.a. Afrika.
Der er heller ingen tvivl om, at der på miljøområdet siden Riotopmødet er skabt nogle konkrete fremskridt med vigtige kombinationer af protokoller, bl.a. på klima, ørken, biosikkerhed og kemikalieområdet.
Den globale miljøfacilitet er også et vigtigt fremskridt i støtten til miljøindsatser, udviklings- og Østlandene.
Desværre er det ikke blot tragisk, at udpiningen af naturressourcer og forureningsbelastningen rammer den fattige verden, der i forvejen er tynget af en skæv social og økonomisk udvikling, uligt hårdt.
Det er også efter vores opfattelse dybt bekymrende, at verdens største forurener på klimaområdet med drivgasser, USA med den dybt konservative Bush-administration, blæser på internationale miljøaftaler.
Socialdemokratiet giver derfor sin fulde opbakning til den danske regerings aktive indsats for at udvikle globale mekanismer, der reelt - ikke blot i ord, men også i handling - fører miljøforbedringer med sig.
Initiativet med A Global Deal og fokuseringen på at skabe en såkaldt afkobling mellem økonomisk vækst og udradering af miljø- og naturressourcerne bør gøres til et kernemål i det globale miljøarbejde. Der er selvfølgelig en nøje sammenhæng mellem de tre dimensioner af bæredygtighed: den økonomiske, den sociale og den miljømæssige.
Her er, som også udviklingsministerens redegørelse til Folketinget påpeger, tale om indbyrdes afhængige og gensidigt forstærkende dimensioner.
For Socialdemokratiet er en af det 21. århundredes allerstørste udfordringer at bryde lænken mellem globalisering og de negative udviklingstræk, således at alle mennesker og især de, der i dag lever i fattigdom, får gavn af den globale udvikling.
Det kræver en fundamentalt anderledes tænkning og handling, end vi i praksis er vidne til i dag.
Danmark skal gå i spidsen og vise globalt solidarisk lederskab også gennem EU.
Det har vi en enestående chance for at bidrage til under det danske EU-formandskab næste år og i den sammenhæng ved verdenstopmødet om bæredygtig udvikling.
Socialdemokratiet vil være på de fattige landes side, ikke blot i forhold til udviklingsbistand, men også i kampen for en fair og fri verdenshandel til gavn for disse lande.
Men kun hvis fri handel og handelsaftaler kombineres med overførsler mellem lande og imellem forskellige grupper inden for landene, kan det sikres, at alle bliver bedre stillet.
Derfor skal vi også holde fast i det høje danske udviklingsbistandsniveau.
Man kan jo i den sammenhæng sige, at den danske højrefløjs tilbud - og her tænker jeg på Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti - til den fattige verden med nedskæring i bistand er et meget ringe tilbud.
Socialdemokratiet har altid arbejdet og vil fortsat arbejde for en mere retfærdig verden.
Vi vil åbne vores markeder og undgå marginalisering af de mindst udviklede lande.
Vi vil være frontløbere i en retfærdig fordeling gennem udviklingsbistand og stille krav om, at OECD-landene lever op til deres forpligtelser, bl.a. ved at tredoble bistanden til de mindst udviklede lande fra 0,05 pct. til minimum 0,15 pct. af BNP.
Vi ønsker at styrke kapacitetsopbygningen i de fattige udviklingslande, investere i opbygningen af et stærkt civilsamfund med mange gode græsrodsorganisationers hjælp, indtænke miljø i al vores politik, fremme demokrati og menneskerettigheder, styrke kvinders rolle i udviklingen - alle forhold, der er afgørende for at nå målet om en bæredygtig udvikling.
Solidariteten har for os altid været grænseoverskridende, og derfor har vi brug for global regulering af aftaler, der beskytter de svageste lande og befolkninger, præcis på samme måde som vi med lovgivning og regulering i vores eget samfund beskytter de svageste. Må jeg afslutningsvis takke for den åbne proces frem til topmødet, som der er lagt op til.
Og jeg vil også gerne opfordre til, at så mange partier i Folketinget som muligt samarbejder om konkrete danske bidrag i processen i FN og EU frem til topmødet.
Jeg skal herefter på vegne af partierne SF, CD, Kristeligt Folkeparti, Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget noterer med tilfredshed redegørelsen for regeringens forhandlingslinje frem til topmødet om bæredygtig udvikling i 2002, der finder sted i Sydafrika under det danske EU-formandskab.
Det gælder særlig bestræbelserne på at nå til enighed om en global aftale for bæredygtig udvikling og et globalt partnerskab.
Folketinget opfordrer regeringen til aktivt at arbejde for - at en sådan aftale, baseret på fælles, men differentieret ansvar, indeholder konkrete indrømmelser fra den rige del af verden i form af afkobling af økonomisk vækst på den ene side og miljøbelastning og øget ressourceforbrug på den anden - ikke mindst, hvad angår områder som energi, affald, kemikalieanvendelse og biodiversitet, - at en sådan aftale imødekommer ulandenes behov for vækst og reduktion af fattigdom, fastholder målsætningerne om bistand, øget markedsadgang for navnlig de fattigste landes produkter, gældslettelse, flere investeringer og overførsel af bæredygtig teknologi, - en styrkelse af den globale organisering af en bæredygtig udvikling og af befolkningens adgang til miljøinformation og deltagelse, - at alle lande gennemfører internationale miljøaftaler, og at handelspolitikken under WTO i højere grad inddrager og respekterer hensyn til miljø, arbejdstagerrettigheder og bæredygtig udvikling, samt