runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2004-10-07:
... det Danmark, der bringer os fremad?
Jeg har bevæbnet mig med en række cases, som det hedder.
Jeg har en mail her fra en amerikaner, der bor i Danmark, og som er gift med en dansk kvinde.
De har boet 12 år som ægtepar i USA og har en dreng, og nu har de boet 2 år i Danmark.
Han arbejder i en dansk virksomhed og sælger danske produkter over hele verden.
Han skal hvert år om sommeren aflevere sit pas i 1-2 måneder til politiet, han skal tjekkes og sandsynliggøre, at han fortsat kan have beskæftigelse.
Hvis han ikke kan det, må han nemlig ikke bo i Danmark, så skal han flytte ud.
Hans kone er træt af at undskylde sine landsmænds behandling af fremmede, skriver han.
Han spørger: Er det virkelig sådan, at danskerne tror, at der vil komme veluddannede, dygtige udlændinge til Danmark for at hjælpe med at skabe videnssamfundet, som statsministeren taler om, når man kender den velkendte dårlige måde at behandle udlændinge på?
Hvad siger en sådan historie et medlem af Danmarks liberale parti, Venstre?
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Det er jo meget klart, at når man skal lave en omstilling og lave tingene om ude i de enkelte kommuner, så vil man jo i det første år opleve, at der vil gå nogle kræfter til administration.
Sådan vil det jo altid være.
Det afgørende er, at de 500 mio. kr., som regeringen har afsat til de ældre, jo ikke kun er afsat i ét år.
De er jo afsat ekstra år for år for år for år, og når først kommunerne har været igennem den omstillingsproces, og det har de jo været nu, så er der netop mulighed for, at pengene kan gå til flere hænder.
Det er jo også den udvikling, vi ser ude i kommunerne, nemlig at nu har man været igennem den omstillingsproces, som i øvrigt har været meget sund, og det betyder, at pengene kan gå direkte til pleje – og det har selvfølgelig også været tiltænkt fra regeringens side helt fra starten.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-10-07:
Derfor har jeg lyst til at spørge hr. Jens Rohde, om det er tilfredsstillende, at det, når der nu er givet 0,5 mia. kr. til ældreområdet, til ældreplejen, så kun er de 135 mio. kr., der, som hr. Jens Rohde var inde på, er gået til hænder til de ældre, og resten er gået op i administration.
Er det tilfredsstillende?
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Nu har jeg lovet hr. Mogens Nørgård Pedersens datter at tale meget pænt til hr. Mogens Nørgård Pedersen i dag, så det vil jeg også gøre, men jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstod spørgsmålet, men så må vi jo tage det en gang til, hvis jeg ikke helt har forstået det.
Det er jo sådan, at vi netop ikke bare fokuserer på flere ansættelser, vi konstaterer blot, at vi inden for den offentlige sektor har ansat flere folk.
Inden for plejesektoren er der ansat 4.000 ekstra.
Der er inden for alle områder sket en stigning, og det siger vi jo som svar på de beskyldninger, der er om, at denne regering skærer ned.
Men penge gør det jo ikke alene.
Det kræver også villighed og vilje til at omstille sig og prøve at gøre tingene bedre.
Sygehusområdet er et fantastisk godt eksempel på, hvordan man ikke bare gennem penge, men også gennem omstillinger og ved at lave nogle incitamentsstyringer, rent faktisk kan få succes: Vi har fået 70.000 flere operationer, siden denne regering er kommet til.
Det er ikke kun sket ved, at vi har puttet mange penge i sundhedssektoren – den tidligere regering puttede også penge i den – vi har fået resultater ud af det, fordi vi har været villige til at prøve at se på, om man nu også gjorde det rigtigt, og så lave de ting om, som vi mente man ikke gjorde rigtigt.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-10-07:
Hr. Jens Rohde spurgte i sin ordførertale: Hvordan kan flere medarbejdere blive til nedskæringer?
Men nu kender jeg godt forretningsordenen, og det er jo ikke hr. Jens Rohde, der stiller spørgsmålene, men os her fra salen.
Hvis nu jeg på mit hotel eller i min restaurant har 20 gæster og én medarbejder til at servicere de 20 gæster, og jeg så får 80 gæster og ansætter én medarbejder mere, så er det jo rigtigt, vil jeg gerne sige til hr. Jens Rohde, at jeg har øget medarbejderstaben, men tror hr. Jens Rohde, at gæsterne – eller kunderne i det offentlige system – får en bedre service af den grund?
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Det må jeg jo næsten gøre.
Men det er jo en meget uansvarlig politik at føre, for så kan vi i hvert fald være hundrede procent sikre på, at der fremover ikke vil være hænder til at udføre det arbejde, der skal udføres, og at der fremover heller ikke vil være mulighed for, at vi får økonomien til at hænge sammen.
Men hr. Frank Jensen ved jo også godt, sådan som skatteministeren jo tidligere har sagt, at langt størstedelen af de rationaliseringer, som kommer til at ske også på skatte- og ligningsområdet, vil ske ved naturlig afgang.
Og det er det, som vi generelt vil se inden for den offentlige sektor – og det er også det, som jeg forsøgte at forklare fru Line Barfod – nemlig at udfordringen fremover ikke er afskedigelser i den offentlige sektor, udfordringen bliver at tiltrække kvalificeret arbejdskraft, fordi der er nogle store årgange, som er på vej til at gå på pension.
Frank Jensen (S), 2004-10-07:
Det var en lang bortforklaring.
Hvis nu jeg var ansat på restancekontoret i kommunen og fik at vide, at allerede næste år skulle mit job overføres fra min kommune til staten, og jeg så fik at vide, at her skulle der spares 125 mio. kr. i år et, hvordan får hr. Jens Rohde så det til at hænge sammen med en tryghedsog ansættelsesgaranti?
Det er blot det, jeg efterlyser.
125 mio. kr. svarer til, at der skal reduceres med 300-400 medarbejdere, der sidder på det område.
Hvor skal de medarbejdere gå hen?
Hvordan hænger det sammen med trygheds- og ansættelsesgarantien, at der skal spares 125 mio. kr. år et på et område, hvor man skal fusionere en arbejdsplads?
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Det er jo ikke sådan, at der ikke skal kunne foretages rationaliseringer i den offentlige sektor.
Det vil altså sige, at man prøver at lave en rationalisering på ét område for bedre at kunne få plads til økonomi og hænder på et andet område.
Vi har jo fra starten sagt, at vi ønsker at flytte pengene fra administration til hænder, til læger, til skolelærere, til plejepersonale.
Det har vi gjort.
4.000 ekstra i plejeomsorgen
Vi har ansat 1.100 flere folkeskolelærere, siden dengang hr. Frank Jensen sad i regering.
Der er ansat 1.600 mere på sygehusene, siden dengang hr. Frank Jensen sad i regering.
Og så fremdeles.
Det er jo ikke sådan, at man ikke skal kunne prioritere om.
Det er jo nødvendigt for enhver regering.
Ellers kunne vi jo alle sammen lige så godt gå hjem.
Ellers kunne kommunalpolitikerne jo lige så godt gå hjem.
Med hensyn til ledigheden vil jeg bare sige, at hr. Frank Jensen jo ganske udmærket ved, at pilen peger i den rigtige retning, hvis man ser samlet på året, nemlig at der er blevet 10.000 færre ledige, men der er jo nogle sæsonudsving.
Det er der hvert eneste år, når vi når om på den anden side af sommerferien, fordi der er nogle ledige, som, når de tager sommerferie, jo skal melde sig ud af ledighedskøen, og når de så kommer tilbage, melder de sig selvfølgelig i ledighedskøen igen.
Og på den måde ser vi altid omkring sommermånederne og det her kvartal de udsving.
Det afgørende er, at pilen peger i den rigtige retning.
Frank Jensen (S), 2004-10-07:
Hr. Jens Rohde var jo ligesom statsministeren meget optimistisk med hensyn til fremtiden, og den optimisme er der jo al mulig grund til at håbe holder stik.
Men man kan i hvert fald se, at de arbejdsløshedstal, vi har fået i dag fra Danmarks Statistik, viser, at arbejdsløsheden fortsat stiger – med 3.500 mennesker i august måned, altså fra juli til august måned.
Det ser i hvert fald ikke lovende ud.
Og det hænger jo selvfølgelig sammen med, at der stadig væk er en international lavkonjunktur med risiko for terror, med høje oliepriser osv.
Der er jo ikke noget at sige til, at de offentligt ansatte bliver nervøse nu.
Hvad er den der ansættelsesgaranti værd, som statsministeren og hr. Jens Rohde har refereret i dag?
Jeg forstår, at hr. Jens Rohde siger, at det hele ligger i virksomhedsoverdragelsesloven.
Kan hr. Jens Rohde så forklare mig, at i den første sag, Folketinget kommer til at tage stilling til, nemlig inddrivelsesområdet, inkassoområdet, som skal overgå fra kommunerne til staten, budgetterer regeringen med, at der allerede næste år skal spares 125 mio. kr. på finansloven?
Hvordan hænger det sammen med tryghed og ansættelsesgaranti for medarbejderne?
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Må jeg ikke lige allerførst sige med hensyn til specialundervisningen, at der er det jo netop sådan, at hvor man i dag kun kan klage over den udvidede specialundervisning, så sikrer denne regering, at forældrene nu rent faktisk har muligheden for at klage over al specialundervisning.
Det er da en ret stor styrkelse både af børnenes og forældrenes sikkerhed i forhold til specialundervisning
Men når vi nu taler om skolerne, folkeskolerne f.eks., så har jeg bare utrolig svært ved at forstå, hvordan man kan få en stigning i enhedsprisen pr. elev, altså prisen pr. elev, fra 2001 til i dag, til at blive en nedskæring.
Der er aldrig før brugt så mange penge pr. folkeskoleelev, som der bliver brugt i dag.
Der er aldrig før brugt så mange penge pr. gymnasieelev, som der bliver brugt i dag.
Den undersøgelse, som hr. Holger K. Nielsen henviser til, går jeg ud fra er Danmarks Lærerforenings rundspørge blandt deres lærere, hvor de har spurgt 43 pct. af deres lærere.
Den brugte hr. Holger K. Nielsen også for et år siden, og der sagde Danmarks Lærerforening, at de forventede, at på tre ud af fire skoler ville der blive sparet.
Men det skete jo ikke.
Enhedsprisen pr. elev er steget også under denne her regering.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-10-07:
Det glæder mig, at hr. Jens Rohde indrømmer, at der er et problem.
Det er jo sådan en ren tilståelsessag, kan man sige, for vi har jo igennem adskillige år, igennem adskillige åbningsdebatter, forsøgt at få regeringen til at erkende, at der er et problem her, men man har bare afvist det og sagt, at det var kommunerne, der skulle tage sig af det, og så har man lavet nogle kommuneaftaler, som har lagt så stramme rammer for kommunerne, at vi har oplevet nedskæringer.
Jeg håber, at hr. Jens Rohde er klar over, at Danmarks Lærerforening lige netop har gennemført en undersøgelse over de kommunale planer på hele folkeskoleområdet, hvor der i en lang, lang række kommuner planlægges nedskæringer allerede næste år, nedskæringer, som ikke mindst rammer specialundervisningen, rammer de svageste elever.
Jeg håber, at hr. Jens Rohde er klar over, at ud af de der 2,4 mia. kr., som statsministeren slyngede ud i tirsdags, er hovedparten – om jeg så må sige – automatiske udgifter i medfør af folkeskolereformen, og at der ikke er meget nyt i det, og at det derfor i virkeligheden var luftsteg og vindfrikadeller, som regeringen spillede ud med.
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Det er sådan en karaktergivning, og den skal jeg ikke gå ind i.
Men det er jo fuldstændig rigtigt, at der er nedslidte skoler rundtomkring i landet, nedslidte klasselokaler.
Det er fuldstændig rigtigt, at vi rundtomkring i landet ser undervisningsmaterialer, f.eks. atlas, der stammer tilbage fra før Murens fald, helt tilbage fra før 1989.
Men forskellen er, at denne her regering jo gør noget ved det.
Det er jo lidt tankevækkende, at der f.eks. undervises efter atlas fra før Murens fald.
Muren faldt i 1989.
Jeg ved ikke, om det mentalt endnu har fæstnet sig sådan for alvor i den socialistiske lejr, men det gjorde den altså.
Derfor har hr. Holger K. Nielsen og den tidligere regering jo også ligesom alle andre et medansvar for, at der rundtomkring er nedslidte skoler, men så skal vi samtidig også lige fastholde, at vores skoler, vores gymnasier jo er et kommunalt ansvar, et amtsligt ansvar.
Derfor er der jo et fælles ansvar der, hvor det er gået galt.
Men denne her regering afsætter jo netop penge på finansloven – 500 mio. kr. på finansloven alene for næste år – til at forbedre rammerne i folkeskolen.
Det er forskellen på denne her regering og den tidligere regering.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-10-07:
Undervisningsministeren stod herude på Slotspladsen i tirsdags på slap line, og det var jo et meget godt eksempel på, hvordan magtens arrogance kommer over en minister.
Hvordan hun som en reaktion på protester fra borgere begynder at råbe og skrige, bliver aggressiv, mister besindelsen i stedet for at gå i reel diskussion med de pågældende.
Jeg kan forstå også på hr. Jens Rohdes ordførertale, at det er opfattelsen i Venstre, at de mange elever var manipuleret af oppositionen.
Så vil jeg gerne spørge hr. Jens Rohde, som jeg ved har en selvstændig tankevirksomhed, om han virkelig tror på, at man kan samle 30.000 mennesker på Slotspladsen, uden at de har nogen personlige erfaringer at komme med.
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Nu er løn- og ansættelsesvilkår jo noget, som bliver forhandlet af arbejdsmarkedets parter, bliver forhandlet via overenskomster, så dem vil jeg sådan set ikke gå ind og blande mig i; det hverken kan eller skal jeg heroppe fra Folketingets talerstol.
Men der er ikke nogen grund til hos de offentligt ansatte at være bange for fremtiden.
Hvis det er sådan, at der bliver udliciteret opgaver, så gælder loven om virksomhedsoverdragelse.
Når det er sådan, at vi laver kommunalreformen, så gælder loven om virksomhedsoverdragelse.
Det skaber tryghed for de offentligt ansatte.
Og så vil jeg igen fastholde, at udfordringen fremover slet ikke bliver afskedigelser i den offentlige sektor.
Det bliver tværtimod at tiltrække kvalificeret arbejdskraft.
Som fru Line Barfod også nævnte, gælder loven om virksomhedsoverdragelse jo både i det omfang, der måtte blive udliciteret flere opgaver i de nye kommuner, og selvfølgelig også, når det er sådan, at opgaverne skal flyttes.
Så på den måde er de offentligt ansatte jo sikret.
Så vil jeg godt sige til fru Line Barfod i forhold til den fremtidsbekymring, fru Line Barfod anlagde i sin tale, at udfordringen i fremtiden ikke handler om, at der skal afskediges folk i den offentlige sektor, for vi får meget store årgange, hvor der vil være en naturlig afgang.
Nej, udfordringen bliver i fremtiden at tiltrække kvalificeret arbejdskraft – i det hele taget arbejdskraft til den offentlige sektor.
Så der er ikke noget at være bange for, vil jeg sige til fru Line Barfod.
Det vil stadig væk være sådan, at der vil være en vækst i den offentlige sektor, nøjagtig sådan som der er i dag.
Der er tryghed i ansættelsen i forhold til kommunalreformen, og så er udfordringen, som vi alle sammen skal samles om, hvordan vi tiltrækker kvalificeret arbejdskraft også til den offentlige sektor i fremtiden.
Frank Jensen (S), 2004-10-07:
Vi kan jo godt tage alle kommuner, men svaret bliver det samme til hr. Troels Lund Poulsen.
Det minder lidt om afslutningsdebatten, hvor Venstre var blevet udstyret med nogle notater fra deres sekretariat; man skulle bare blive ved med at spørge om det samme.
Jeg vil bare sige også til hr. Troels Lund Poulsen, at Socialdemokratiet går trygt og roligt til valg på forslaget om 1.000 kr. for at få passet sit barn.
Enhver kan regne ud, at det er en kæmpefordel.
Når man i dag betaler op til 3.000 kr. om måneden for at få passet sit barn, vil der være en kæmpegevinst for familierne ved at få indført en maksimal pris på 1.000 kr. Venstre må regne, lige så meget de vil.
Vi går trygt til valg på det.
Vi ved, at finansieringen bag det medfører, at vi flytter 1,5 mia. kr. over til at hjælpe børnefamilierne, og vi går trygt vælgerne i møde med det forslag.
Så tror jeg, at jeg har sagt, hvad jeg kan sige om det spørgsmål.
Jens Rohde (V), 2004-10-07:
Jamen jeg kan jo henvise til vores ligestillingsoplæg, som er et ganske fyldigt oplæg, hvor Venstre taler om ligestilling.
Vi ønsker sådan set ikke at presse alt muligt ned over hovedet på folk, ligesom f.eks. den socialistiske dagsorden er.
Hvis vi tager barselområdet, har vi ønsket, at det skal være frit for forældrene at vælge, hvem det er, der tager den barsel.
Det kalder man så et forfærdeligt brud på ligestillingen, og det er udtryk for, at man er fuldstændig ligeglad med ligestilling osv. osv.
Det er det jo ikke.
Vi ønsker selvfølgelig ligestilling mellem kønnene.
Det er der jo ikke nogen, der kan være imod.
Men det skal være sådan, at det enkelte menneske og den enkeltes familie selv vælger, hvordan man vil indrette sig.
Det skal ikke være sådan, at det er fru Anne Grete Holmsgaard eller andre, som f.eks. bestemmer, hvem der skal tage barselorloven, hvem der skal gøre det ene og det andet.
Sådan må det ikke være.
Ligestilling er jo også et spørgsmål om, at man personligt træffer nogle valg, og når man træffer de valg, er det rigtigt, at så er der selvfølgelig også nogle fravalg, men det er jo op til det enkelte menneske at træffe de valg.
Så ja, alle går vel ind for ligestilling, alt andet ville jo være mærkeligt, men man må også respektere de personlige valg hos de enkelte mennesker.
Frank Jensen (S), 2004-10-07:
Vi indfører én børnecheck på samme beløb: den børnecheck, som vi i dag har for de 7-17-årige.
Men en del af Socialdemokratiets forslag er altså, at lavindkomstgrupperne bliver kompenseret for den nedgang.
Hvis man har små børn under 7 år og i dag får en ekstra forhøjet børnecheck, ligger der i vores forslag en kompensation.
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Jeg forstår udmærket godt, at forældre, der har et barn, der på en eller anden måde er handicappet, er bekymrede og gerne vil have det allerallerbedste for de børn, som ikke har den allernemmeste hverdag.
Men jeg tror også, at de mennesker, som p.t. er i institutionerne, som p.t. varetager opgaverne, må forstå, at de stadig væk kan bruges, at vi forsøger via den nye strukturreform at få nøjagtig den samme målsætning til at fungere, nemlig at de børn, der i dag har en svær hverdag på grund af et eller andet handicap, selvfølgelig stadig væk skal have en hverdag, som er god, naturligvis.
Det er hensigten med det.
Jeg må afvise hver evig eneste tanke, der har været fremme om strukturreformforliget, hvor partierne uden for det nærmest gør en dyd ud af at fortælle, at man egentlig nok gør det for at gøre hverdagen værre for borgerne.
Ellers lader vi da være, selvfølgelig.
Vores hensigt og vores mål er, at det skal blive bedre for borgerne.
Sandy Brinck (S), 2004-10-07:
Men hvad fører det indtryk så til?
For det her er jo ikke nyt.
Faktisk var der utallige forældre til børn med svære handicap, som under hele forhandlingsforløbet gjorde opmærksom på problemet både over for Socialudvalget og over for Uddannelsesudvalget, hvor Dansk Folkeparti jo også har medlemmer siddende.
Hvad er det, vi skal sige til de forældre, der nu gør, at Dansk Folkeparti pludselig lytter, og hvad vil man bruge den lytteevne til?
Kan vi få løftet sløret lidt for det, når der her er tale om forældre, som er meget bekymrede på deres børns vegne?
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Nej, vi vil ikke fortryde det, men selvfølgelig gør det altid indtryk.
Det er klart, at henvendelser fra borgerne, dem, der har haft med det at gøre, selvfølgelig gør indtryk.
Det betyder selvfølgelig også, at i den debat, der skal være, må vi overbevise de gode folk, der har haft med det at gøre indtil nu, om, at de samme opgaver naturligvis kan varetages til gavn for de børn, som vi gerne vil være med til at give en hverdag, hvor de og familien kan få hverdagen til at hænge sammen, naturligvis.
Men jo, det gør indtryk.
Det gør indtryk på Dansk Folkeparti at få henvendelse fra borgerne, bestemt, naturligvis gør det det.
Og vi lytter gerne, og vi svarer også på alle de henvendelser, som vi får, eksempelvis i forbindelse med strukturreformen.
Sandy Brinck (S), 2004-10-07:
Jeg vil godt følge op der, hvor min kollega, fru Pernille Blach Hansen, slap.
For det er muligt, at fru Pia Kjærsgaard ikke kender forholdene for de børn, som går på specialskole, og deres problematik, og det er jo en ærlig sag.
Men gør det indtryk på fru Pia Kjærsgaard, når formanden for skolebestyrelsen for Dybkjær Specialskole i Silkeborg, Steffen Borch, siger til Ritzau: Jeg tror simpelt hen, vi er blevet glemt i forbindelse med den ændrede opgavefordeling ved strukturreformen og bare er blevet smidt ud over kommunerne uden den store omtanke.
Og hans kollega Marianne Banner, som er landsformand for specialskolerne, siger: Specialskolerne sikrer, at de svært handicappede børn får den bedst mulige skolegang ud fra deres særlige forudsætninger.
Men al den viden, der er opbygget, sættes nu over styr, når skolerne splittes op på enkeltkommuner.
Er det noget, Dansk Folkeparti efterfølgende her vil fortryde i forhold til strukturreformen?
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Jeg synes, det er farligt for en socialdemokrat at begynde at tale om EU-modstand.
Den diskussion tager jeg meget, meget gerne med Socialdemokraterne og hr. Jens Peter Vernersen.
Nej, vi er ikke til sinds at opgive vores EU-modstand.
Det vil hr. Jens Peter Vernersen komme til at se eksempelvis i forbindelse med optagelse af Tyrkiet, hvor hr. Jens Peter Vernersens parti, Socialdemokraterne, synes, at det da er den evige lykke at få Tyrkiet optaget.
Der siger Dansk Folkeparti nej.
Ved forfatningsafstemningen – hvis traktaten kommer til afstemning i Danmark, det ved vi endnu ikke – vil Dansk Folkeparti sige nej, og jeg kan godt garantere hr. Jens Peter Vernersen og andre socialdemokrater og i øvrigt også Venstre og De Konservative, at vi under en valgkamp vil tage det emne op og vise vores EUmodstand, sådan som den hele tiden har været, naturligvis.
Men lad os bare tage kampen.
Jeg glæder mig inderligt til at møde Socialdemokraterne omkring EU-modstand.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-10-07:
Er det faktisk et eksempel på, at man har opgivet EU-modstanden?
Eller er det bare, fordi man, som det her eksempel viser, er totalt følgagtig over for regeringen?
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Jamen jeg skal så prøve at give et lidt andet svar, for jeg vil da vældig gerne svare.
Nu er jeg ikke sådan umiddelbart, hvad jeg tror hr. Jens Peter Vernersen må være helt indstillet på, nøjagtig bekendt med, hvad der er sket i Europaudvalget.
Men jeg synes stadig væk, det er ganske udmærket, at jeg siger: Jamen det skal bare ikke foregå, det skal vi selvfølgelig ikke acceptere.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-10-07:
Fru Pia Kjærsgaard slutter med at sige, at så blev der sat fokus på det, at en række landmænd får næsten 0,5 mia. kr. om året i støtte.
Det er jo ikke sådan, at det her ikke var fuldstændig klart belyst, da man traf afgørelsen.
Det blev diskuteret i Europaudvalget.
Det var beskrevet, at konsekvensen var, at disse mennesker, der kunne få den støtte – det drejer sig faktisk om 33.000 landmænd – får den støtte indtil videre til evig tid.
Det var det, som fru Pia Kjærsgaards parti i Europaudvalget sagde god for og lagde stemmer til.
Det var sagen.
Pia Kjærsgaard (DF), 2004-10-07:
Jeg savner sådan set en bemærkning fra hr. Jacob Buksti om, at han så er glad for det, jeg sagde i min indledende bemærkning.
Nu er fødevareministeren ikke til stede, men jeg vil da faktisk bede statsministeren, når han kommer på talerstolen, om at redegøre for, at det selvfølgelig ikke er en ordning, som er reel, som hr. Jacob Buksti ganske udmærket siger.
Jeg synes da, det er fint.
Jamen hvad forlanger man egentlig mere, når man stiller sig op og spøger en ordfører: Er den måde, det foregår på, rimelig?
Og så siger jeg: Nej, det er det ikke.
Vi har haft en snak med fødevareministeren, som nu har fået besked på og er ved at gå videre med, at den slags ting selvfølgelig ikke skal foregå.
Jamen mit barn, hvad vil du mere?
Det er da bare at sige: Fint nok, så fik vi sat fokus på det, og det synes vi egentlig er ganske udmærket.
I stedet for nærmest at være halvfornærmet over, at det ikke bare fortsætter, så man har det at kunne gå og brokke sig over.