runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Krog (SF), 2006-03-15:
Nu har jeg faktisk læst fleksjobsaftalen før, så det var ikke nødvendigt, at ministeren læste den op for mig.
Nu vil jeg godt spørge til en persons, lad os bare kalde hende Karen, retssikkerhed.
Karen fik i efteråret 2004 en afgørelse fra sin kommune, hvor man stoppede hendes sygedagpenge og nægtede hende et fleksjob.
Kommunen fastholder efterfølgende afgørelsen.
Karen klager igen.
Det Sociale Nævn hjemviser igen sagen.
Nu ligger sagen så i kommunen, efter at Karen i 1½ år måske uberettiget har været på kontanthjælp.
Har kommunen så tildelt fleksjob uden tilstrækkelig begrundelse, har det, som ministeren har refereret, den konsekvens, at kommunen af staten kan blive trukket i ydelsen.
Men da man lader det gå ud over Karen, kan kommunen allerallerhøjest komme til at give det, som de oprindeligt skulle have givet Karen.
Der er ingen muligheder for sanktion.
Den, der taber i det her spil, er Karen, som så går uberettiget på kontanthjælp.
Mener ministeren ikke, at det er rimeligt over for Karen og alle andre at ændre den situation?
For at holde mig til det spørgsmål, som hr. Krog har stillet, vil jeg godt med det samme slå fast, at det vigtigste i den her sag ikke er, om staten er offer for kommunernes kassetænkning.
Nej, det vigtigste er, at det er de rigtige personer, der får fleksjob.
Jeg synes, det er dybt foruroligende, at der formentlig er rigtig mange i fleksjob, som godt kunne varetage et ordinært arbejde.
Og for mig at se er hovedformålet med aftalen at sikre, at fleksjobordningen bruges i overensstemmelse med sit formål.
Det er baggrunden for, at man i undersøgelser har konstateret, at kommunerne ikke har dokumentationsgrundlaget i orden, når de træffer en afgørelse om fleksjob, og det er det, som vi med aftalen råder bod på.
Det ville være rart, hvis ministeren holdt op med at læse op af papirerne og i stedet forholdt sig til de ting, der bliver spurgt om.
Vi ved stadig ikke, om der er visiteret forkert, men muligheden er i hvert fald til stede, og nu skal kommunen igen behandle hendes sag.
Er det ikke på tide, at vi gør noget retssikkerhedsmæssigt, så en sådan kvinde ikke skal stå i en sådan situation?
Det kan jo fuldstændig ødelægge hendes liv, hun ryger fuldstændig ud, det kan koste hus og hjem og alting, og vi sidder bare her og siger, at reglerne er gode nok, som de er.
Men det er de ikke, for alt for mange mennesker kommer i en sådan situation.
Så vil jeg sige, som jeg også sagde i besvarelsen på det første spørgsmål, at Ankestyrelsens praksisundersøgelse fra januar måned, hvor man jo gennemgik konkrete sager, viste, at i ingen tilfælde burde der være visiteret til førtidspension.
Jeg vil næsten råde hr. Thomas Krog til at tale med sin ordfører på området.
For mindre end en måned siden var han med til at indgå et forlig med regeringen.
Thor Pedersen (V), 2006-03-15:
Jeg oplyser præcis om det, jeg har.
Sådan vil det være.
Jeg har ikke noget ønske om at give forkerte tal, og dermed sagt, at når jeg har tallene, vil jeg give dem.
Vi har hele tiden sagt, at vi vil bruge den tid, der skal til for at udrede det.
Det har vi gjort også med primærkommunerne.
Det er meget mere enkelt, fordi for primærkommunerne er det en aftale om et enkelt system.
Men jeg vil gerne sige, at der ikke er nogen tvist om, hvordan man fortolker det.
Engangsudgifterne er indeholdt i den aftale, vi har med KL.
Det er for så vidt ikke noget nyt.
Det har de ikke gjort, og det har vi accepteret.
Det er entydigt i 2006.
Så har vi også accepteret, at der er en ekstraudgift på 100 mio. kr. til den sekretariatsfunktion, som vi siger er en entydig engangsudgift i 2006.
Den vedrører overhovedet ikke den finanspolitiske holdbarhed, og derfor er det ganske inden for de rammer, vi arbejder, når det gælder om at styre den offentlige økonomi.
Pia Gjellerup (S), 2006-03-15:
Jeg kan altså konstatere, at der ikke er enighed om, hvad opgørelsen af engangsudgifterne er i forhold til kommunernes udgifter til kommunalreformen.
Regeringen har anerkendt den forskel, der måtte være på de ca. 500 mio. kr., ved at man har fundet nogle forskellige dele, man godt kan lide, ud af de samlede engangsomkostninger.
Den resterende del anerkender man tilsyneladende ikke, fordi der ikke er nogen aftale om, hvad engangsomkostningerne eller for den sags skyld øvrige omkostninger med kommunalreformen er.
Det fik vi så bragt på det rene.
Når man spørger, om regeringen planlægger nogen form for indgreb i den kommunale økonomi eller kommunernes budgetter for 2006, er amterne jo også under den kommunale økonomi.
Der er 16 enheder, hvor man skulle lægge tal sammen, der er meldt ind for en måned siden.
Man har kunnet lægge tallene sammen for de 271 kommuner, men det har været umuligt for finansministeren og Finansministeriet på trods af i hvert fald forberedelse siden i fredags at lægge 16 tal sammen og trække et fra.
Det forekommer ikke at være relevant oplysning til Folketinget.
Først vil jeg spørge til aftalen med Kommunernes Landsforening.
For det er mig bekendt en anden udgave, når KL skriver i sin pressemeddelelse, at det er et beløb i underkanten af 1 mia. kr.
Så jeg vil gerne have bekræftet, at det ikke er selve udmøntningen, der er den her overskridelse af aftalen, at det ikke er noget, der er aftalt konkret, altså at man mellem staten og KL er blevet enige om, at man lader det blive derved og lader, som om aftalen er overholdt.
Når det gælder amterne, er de jo amter i 2006.
De er hverken regioner eller kommuner eller stat eller noget som helst andet, så det må da være til at lægge tallene sammen og se, hvad amternes budgetter og budgetterne for Københavns og Frederiksberg Kommuner, der hører til amtsdelen, er reduceret med pr. 15. februar i forhold til den overskridelse, der var beregnet forud for årsskiftet.
Thor Pedersen (V), 2006-03-15:
Hvis jeg lige må gøre det svar færdig, som tiden ikke tillod før, vil jeg sige, at de 100 mio. kr., der vedrører sammenlægningsudvalgene, er udgifter, der direkte er koncentrerede om den funktion.
Det andet er det overhead, som er fulgt med de skattemæssige medarbejdere over til staten, hvor kommunerne i deres beslutningsproces har ment, at i og med at de overtager endnu flere medarbejdere om et år, altså den 1. januar 2007, som også har overhead med – overhead er hele den samlede servicefunktion, antallet af ansatte i en rådhusfunktion f.eks. – er man ikke ude på at reducere medarbejderstaben for efterfølgende at bygge den op igen, altså at fyre den ene dag og genantage den næste dag.
Det har vi sagt o.k. for.
Regeringen har sagt, at vi skal have den størst mulige ro om personaleforhold.
Det hensyn vil vi gerne tilgodese, for også her er der tale om engangsudgifter.
Det er altså en ekstraudgift, der automatisk forsvinder ved udløbet af 2006.
Det er ikke sådan, at det er mindre end aftaleniveauet; det er en udgift, der er accepteret ud over det aftalte niveau, og som så er finansieret.
Det andet med amterne er ikke noget nyt.
Jeg kender ikke nu tallene for, hvordan det er fordelt.
Ole Stavad (S), 2006-03-15:
Jeg vil meget gerne give finansministeren lejlighed til at komme tilbage med en mere præcis forklaring end den, jeg i hvert fald kunne opfange.
Men måtte jeg alligevel vende tilbage til spørgsmålet om amterne.
Jeg mener, at den frist, der var for kommunerne til at melde tilbage, den 15. februar, har været den samme frist for amterne.
Derfor går jeg ud fra, at finansministeren i dag er i stand til at give os en status for, hvad der er sket i forhold til de amtslige budgetter og dermed, i og med at det er lige nøjagtig 1 måned siden, at der også må være et grundlag for, at finansministeren giver udtryk for, hvad det er, der er sket i den måned, og hvad den videre proces bliver med hensyn til amterne.
Thomas Krog (SF), 2006-03-15:
Men gør kommunen noget ekstra og visiterer til et fleksjob i stedet for at bevilge kontanthjælp, risikerer man faktisk at blive trukket i modydelsen, og hvad animerer det kommunen til?
Resultatet er, at personer som Karen måske går uberettiget på kontanthjælp i halvandet år, selv om hun måske skulle have haft ledighedsydelse.
Jeg vil bare spørge ministeren: Mener ministeren, at det er rimeligt, at personer måske skal gå i halvandet år fuldstændig uden nogen retssikkerhed og uden at kunne få nogen økonomisk hjælp til at rette tingene op over for kommunen?
Personer, der mener, at de har ret til førtidspension og ikke kan klare et fleksjob, kan klage over afgørelsen til det sociale nævn, og generelt set håber jeg, at den aftale, vi har truffet for nylig, kan være med til at sikre, at afgørelserne om fleksjob i højere grad træffes på et rigtigt og dokumenterbart grundlag.
Thor Pedersen (V), 2006-03-15:
Det har været tilkendegivet hele tiden, og det er også meddelt Finansudvalget, at det er to forskellige processer, der er tale om.
Vi er midt i processen med amterne, og jeg har ikke noget klokkeslet for, hvornår vi er færdige, ligesom der ikke var noget klokkeslet i sin tid om kommunerne.
Vi vil have lov at behandle det.
Det, der analyseres, er i virkeligheden de organisationstyper, der skal føre opgaverne for amterne videre i forbindelse med, at amterne er opløst, altså stat, region og kommune, hvordan det håndteres, og hvordan størrelserne så egentlig er.
Må jeg lige sige om kommuneaftalen: Den er meget enkel, for konklusionen er, at aftalen er overholdt.
Af en overskridelse på 2 mia. kr. er der en reduktion på 1,5 mia. kr., og der resterer 500 mio. kr.
Der ligger 100 mio. kr. i udgifter til sammenlægningsudvalgene, altså til vederlag og sekretariater.
Det er rene engangsudgifter.
De falder automatisk bort, når 2006 er gået.
Det har altså ikke noget at gøre med holdbarheden.
Den anden del er det problem, der opstår, ved at flytningen af skatteadministrationen, altså ligningsopgaven, fra kommuner til stat ikke er sammenfaldende med selve kommunalreformen.
Man fastholdt den proces, der var, og det skisma vil jeg gerne forklare om, hvis spørgeren spørger en gang til.
Det er rigtigt, som det er sagt, at vi har en aftale med Kommunernes Landsforening for 2006, som er meget tilfredsstillende for regeringen.
Den aftale blev bekræftet og også fortolket i mandags i en endelig aftale, som giver ro om økonomien i 2006, og som også giver en solid platform for de nye kommuner, der etableres den 1. januar 2007.
Når det gælder amterne, er vi midt i en proces – det har vi beskrevet tidligere, også over for Folketingets Finansudvalg – der ikke er afklaret, i og med at det er meget mere komplekst, fordi amterne fordeler deres budgetter over perioden på tre forskellige instanser, altså både stat, region og kommune.
Så der er flere grupper involveret i vurderingen af, hvordan det spread egentlig ser ud.
Den proces er ikke færdig, og hvor det havner, kan jeg ikke oplyse noget om endnu.
Ole Stavad (S), 2006-03-15:
Efter finansministerens møde med Kommunernes Landsforening i mandags overvejede jeg selvfølgelig, om der var grundlag for at opretholde det her spørgsmål.
Men jeg ville godt give finansministeren lejlighed til at give en status over de forhandlinger og det, der er sket med budgetterne, ikke kun for så vidt angår kommunerne, men også amtskommunerne.
Vi har slet ikke hørt noget som helst fra regeringen eller på anden måde i offentligheden kunnet stifte bekendtskab med, hvad der er sket med den amtslige del.
Derfor vil jeg godt bede finansministeren om – ud over at give det svar, vi kender for 2006 – også at give en status over: Når vi kigger på de to områder, hvad er det så egentlig i økonomien for 2006, som er vigtigt for servicen over for befolkningen?
»Planlægger regeringen nogen form for indgreb i den kommunale økonomi eller kommunernes budgetter for 2006?«
Bjarne Laustsen (S), 2006-03-15:
Jeg må erkende, at det lykkedes ministeren at svare på noget fuldstændig andet end det, jeg spurgte om, så jeg er nødt til at prøve en gang til, og jeg vil godt tilføje: Tror ministeren ikke, der er en stor gruppe – 10.000, 15.000, 20.000 har været nævnt – som faktisk ikke kan indpasses i nogen af systemerne, hverken kontanthjælp eller fleksjob, fordi der ikke er nogen, der efterspørger deres kvaliteter, og var det ikke langt bedre at erkende det og give dem førtidspension?
Det er det ene.
Det andet er, at fordi staten har den klemme på kommunerne med hensyn til at standse refusionen ved fleksjobbet, lader kommunerne helt være.
Sådan som jeg ser det, er der risiko for det, og jeg vil godt spørge: Er der nogen andre steder i lovgivningen, hvor der er en sådan sanktion, at selv om kommunen har gjort alt det, den skal, men det bare er umuligt at finde et job til den pågældende, har staten ret til at trække det hele?
Findes der et lignende system andre steder i den statslige administration?
Det har vi haft mange diskussioner om her i salen.
Jeg mener principielt ikke, at man skal opgive nogen, og derfor synes jeg også, at fleksjobordningen er en fantastisk ordning, som har reddet mange menneskers tilknytning til arbejdsmarkedet.
Vi har en fælles interesse i, at det er de rigtige, der bliver visiteret, og at vi undgår, at de, som er for svage, havner på ledighedsydelse.
De, som er for stærke, kan lige så godt gå til en ordinær løn.
Jeg vil gerne følge det spor, hr. Thomas Krog har lagt.
Jeg har to spørgsmål, og det er i fuld respekt for den aftale, der er indgået, så der er ikke noget her.
Men jeg vil godt spørge til det forhold, at man nu får en mulighed for at drage pengene ind igen.
I dag sætter ministerens eget system nye rekorder i antallet af folk, der bare er placeret på kontanthjælp.
I mere end 20 år har vi set adskillige eksempler, og når man nu kan modregne pengene, hvis det ikke går, som ministeren gerne vil, har ministeren den klemme på kommunerne, at de helt kan lade være med at oprette fleksjob, fordi de får refunderet 50 pct. af kontanthjælpen.
Vi har strammet op på visitationen til fleksjob, fordi det på den ene side er forkert at visitere folk, som ikke engang kan klare et minimum af timer, til fleksjob, når der reelt ikke er nogen job, men set med mine øjne er det på den anden side lige så forkert at visitere for stærke personer til fleksjob.
Undersøgelsen viste, at mange arbejdsgivere sagde, at de ville have betalt den pågældende fuld løn, hvis den pågældende ikke var kommet i fleksjob.
Det viser selvfølgelig, at vi skal være på vagt og være opmærksomme på, at det er de rigtige, der visiteres til fleksjob, specielt når det er sådan, at det er kommunen, der visiterer.
Hvis det er sådan, at arbejdsgiveren har et incitament til at ansætte en person i fleksjob, må vi jo fra statens side være meget opmærksomme på, at når der er dette sammenfald af interesser, skal der være en klar dokumentation for, hvorfor den pågældende er visiteret til et fleksjob.
Ole Stavad (S), 2006-03-15:
Først vil jeg godt bede finansministeren om at være lidt mere konkret med hensyn til kommunerne.
Vi kan se af de pressemeddelelser, som er det, vi har at holde os til, og som er udsendt både af finansministeren og Kommunernes Landsforening, at hr. Eigil Rasmussen fra Kommunernes Landsforening oplyser, at de engangsomkostninger på driftssiden, der er affødt af kommunesammenlægningerne, i de kommunale budgetter opgøres til lige i underkanten af 1 mia. kr.
Finansministeren oplyser, at der samlet set i forhold til aftalegrundlaget, der er eksklusive disse udgifter, er en overskridelse på 0,5 mia. kr.
Det andet, jeg godt vil spørge om,
er: Hvornår forventer finansministeren, at der sker noget med hensyn til amterne?
For det er, tror jeg, en nyhed for de fleste, at der stadig væk er en problemstilling her.
Hvornår kan vi forvente en afklaring af amternes budget for 2006?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nej, men det er en helt anden problemstilling, jeg har taget op i det omtalte interview.
Det er netop at få sat fokus på det her med, at én ting er det samfundsmæssige princip, der gælder, nemlig at vi har nogle grænser for ytringsfriheden, der er bestemt i lovgivningen og pådømmes ved domstolene,
det er én ting.
Den anden ting er så, at vi hver især har et ansvar og en grænse.
Den forvalter vi selv, og til syvende og sidst selvfølgelig under ansvar over for domstolene, og det er den debat, jeg har ønsket at få rejst, for der har jeg sådan følt, at der har der kunnet være en tendens til i den offentlige debat, at der ikke blev sondret klart nok, at nogen ligesom har villet gøre deres personlige men, deres personlige grænse, deres personlige holdning til så også at være det samfundsmæssige princip, der gælder.
Det er bare det, jeg har advaret imod og sagt: I en retsstat er der selvfølgelig kun et men, der kan gælde, nemlig det, der er vedtaget af Folketinget i lovene, og som bagefter pådømmes af domstolene.
Thor Pedersen (V), 2006-03-15:
Det må man stille som et separat spørgsmål.
Jeg har ikke tallene og kan ikke svare på det ud fra det spread, der ligger.
Det er ikke færdigbehandlet.
Jeg ønsker ikke at komme med et halvt svar eller et kvart svar.
Jeg ønsker at komme med et fyldestgørende svar.
Jeg kan sige om primærkommunerne: Der er en reduktion på 1,5 mia. kr. på driftsiden, og det var driftsiden, der var overskredet med 2 mia. kr.
Der er altså 500 mio. kr. tilbage.
Vi har hele tiden sagt, at vi ønskede at drøfte tallene med KL, og vi accepterede de to helt entydige ekstraudgifter i året 2006, hvor skatteomlægningen ikke har noget at gøre med kommunalreformen, men med en beslutning, der har levet sit eget liv, altså at flytte ligningsfunktionen fra primærkommunerne til staten.
Det har vi accepteret, og derfor siger vi, at når vi er enige om det, er vi også enige om en samlet aftale.
Den er definitiv, og der er overhovedet ingen uoverensstemmelser mellem fortolkningen fra KL og den, jeg giver her.
Det er meget klart præciseret, både i det brev, der sendes ud til kommunerne, og i den redegørelse, som vi også har givet
Folketingets Finansudvalg.
Når det gælder amterne, må jeg igen sige, at man må vente på tallene, ellers må man spørge til dem.
Jeg har dem ikke her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Ja, det er jo lige præcis, hvad vi hele tiden arbejder på, men jeg vil advare mod at tale om det ene flertal, det andet flertal og det alternative flertal.
Jeg synes, som hr. Hüseyin Arac netop selv er inde på, at vi skal bestræbe os på at finde brede og fælles løsninger, som er noget, vi kan stå sammen om.
Her er regeringen modtagelig for og absolut taknemlig for alle gode input, jeg værdsætter meget de bidrag, som hr. Hüseyin Arac selv er kommet med, og de vil også indgå i de videre overvejelser.
Jeg deler hr. Hüseyin Aracs opfattelse.
Vi skal gøre vores yderste for at finde en holdbar og fremadrettet løsning på alt dette her, og det er faktisk også noget, der løbende drøftes med Folketingets partier, bl.a. i Det Udenrigspolitiske Nævn, men også i andre sammenhænge.
Jeg tror ikke, det tilkommer mig at referere her, hvad de enkelte partier kommer frem med af forslag; det synes jeg må være op til dem selv.
Som hr. Hüseyin Arac i øvrigt er bekendt med – bl.a. fra en samtale, vi har haft, og som jeg godt tror jeg kan tillade mig at referere – har jeg indkaldt til et møde med en række folkevalgte med indvandrerbaggrund.
Det er ikke for at drøfte krisen specifikt, men for at drøfte generelle indvandrings- og integrationsspørgsmål i Danmark.
Jeg vil gerne takke statsministeren for det uformelle møde, vi to har haft.
Det var meget konstruktivt og meget lærerigt for mig, og jeg er meget taknemlig over den måde, jeg blev modtaget på.
Vi vil gerne være med til at løse konflikten, så derfor vil jeg gerne spørge statsministeren en gang til: Vil regeringen hage sig fast på Dansk Folkeparti, eller kan vi andre, som har sagt, at der ikke er et eneste parti i dette Folketing, der vil bøje ytringsfriheden, være med?
Vi vil gerne stå sammen og være med til at løse problemet, men bliver regeringen ved med at hænge fast ved Dansk Folkeparti, eller kan vi regne med et alternativt og måske bedre flertal for at løse konflikten?
Det vigtigste for os Socialdemokrater er, at vi finder en løsning sammen, og kan vi regne med, at der kommer et initiativ fra regeringens side?
Det er igen, at hr. Holger K. Nielsen er dybt uenig i den udlændingepolitik, som regeringen fører.
Hr. Holger K. Nielsen kalder det en fremmedfjendsk dagsorden, men må jeg minde om, at det altså er en udlændingepolitik, der er bakket op af et meget bredt flertal her i Folketinget, for slet ikke at tale om at det er en udlændingepolitik, der er bakket op af et massivt flertal i den danske befolkning.
Det kalder hr. Holger K. Nielsen en fremmedfjendsk dagsorden, og hr. Holger K. Nielsen påkalder sig udenlandske kræfter som støtte til den holdning, hr. Holger K. Nielsen har, og som hr. Holger K. Nielsen ikke kan finde flertal for i Danmark.
Men jeg er nødt til at gentage: Her i landet besluttes udlændingepolitikken i det danske Folketing.
Det er ikke udlandet, der skal diktere dansk udlændingepolitik.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Jeg er fuldstændig klar over, at Danmark er blevet kastebold i nogle konflikter uden for landets grænser.
Men det, jeg kan se, er, at den danske statsminister har et meget stort medansvar for, at vi er blevet kastebold, fordi han ikke på et tidligt tidspunkt etablerede en ansvarlig krisestyring.
Tilsyneladende ville statsministeren hellere have en indenrigspolitisk konflikt mellem en statsminister, der – påstår han selv – står vagt om ytringsfriheden, over for nogle muslimske – i gåseøjne – barbarer, der ikke gør det.
Statsministeren gjorde det for at kunne fortsætte en fremmedfjendsk dagsorden, for at tilfredsstille fru Pia Kjærsgaard og for at tilfredsstille et bagland, han troede skulle tilfredsstilles, men prisen er, at Danmark i dag står i den største internationale krise siden anden verdenskrig.
Jeg ved godt, at der er nogle kræfter, vi ikke selv har styr på, men det er statsministeren, som på grund af sin håndtering af krisen er hovedansvarlig for, at det er kommet så langt, som det er kommet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg synes, det er ganske utroligt at høre hr. Holger K. Nielsen tage sådan på vej og tilsyneladende i ramme alvor påstå her i det danske Folketing, at det er min skyld, at – rent ud sagt – en pøbel brænder ambassader af i Mellemøsten, brænder flag af og udsteder trusler mod danske statsborgere.
Jeg synes egentlig, det er ganske fantastisk, at hr. Holger K. Nielsen virkelig mener, at det skulle være min skyld, når det er åbenbart for enhver, at det, der er tale om, er, at nogle ekstremistiske religiøse kredse forsøger at bruge situationen til at forfølge deres egne absolut ikke demokratiske formål.
Jeg synes, det ville være noget mere på sin plads, hvis hr. Holger K. Nielsen forholdt sig kritisk til det.
Holger K. Nielsen (SF), 2006-03-15:
Jeg ved ikke, om det kunne have forhindret det, som er sket, men jeg ved, at statsministeren bare bliver ved at messe, messe og messe, at han står vagt om ytringsfriheden og derfor ikke kan gøre noget, fordi det er domstolene, der skal gøre noget.
Statsministeren gør det, samtidig med at andre landes statsministre faktisk har været i stand til at håndtere en fornuftig blanding af personlig holdning og politisk handlekraft, men det er det, den danske statsminister ikke har villet, og derfor er han ansvarlig for, at vi står i den største krise i efterkrigstiden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det, der er uklart her, er, hvad det egentlig er, hr. Holger K. Nielsen spørger om, og lad mig derfor bare gentage, hvad jeg nu har sagt flere gange: I en retsstat er den grænse, der kan sættes for ytringsfriheden, fastsat i lovgivningen, som her i landet jo slår fast, at det ikke er tilladt at komme med racistiske og/eller blasfemiske ytringer, og at det ikke er tilladt at opfordre til terror – for nu at nævne de væsentlige begrænsninger – og er der nogle, der føler, at grænserne er overtrådt, er det domstolene, der dømmer.
Det kan synes at være selvfølgeligt at sige det nu for jeg ved ikke hvilken gang, men ikke desto mindre er det vigtigt at slå fast, at det er sådan, det er.
At vi så hver især føler et ansvar for forvaltningen af ytringsfriheden, er så en anden ting.
Vore grænser ligger forskelligt, og jeg synes altså, det er lysende klart, at den personlige grænse kan man ikke begynde at ophøje til at være samfundets lov.
Nu har jeg sagt det flere gange, men jeg har fået det samme spørgsmål, og derfor er jeg også nødt til at gentage svaret.