Jacob Buksti (S), 2002-11-19:
Jeg vil sige, at Socialdemokratiet overhovedet ikke er kede af, at vi ikke har kunnet være med i aftaler om finansloven.
I denne fine publikation, som regeringen selv har udgivet om aftalerne om finansloven 2003,
har man lavet sådan et fint skema her foran, og så vidt jeg kan tælle, er Socialdemokratiet med i 13 aftaler om finansloven, og der er fire, vi ikke er med i, så man kan da ikke beskylde os for, at vi ikke vil være med i det.
At vi så ikke er med i den her, har jeg det helt fint med.
Det eneste, jeg bare har anført, er, at der står i regeringens egen fremlæggelse, at man vil indkalde partierne.
Socialdemokratiet er ikke blevet indkaldt til forhandlnger omkring det her.
Man har finansieret det her fra 1. oktober
ved engangsindtægter og så ved at tære på reserverne.
Det er bare et andet ord for at tage dem af kassen.
Hr. Peter Christensen har selv indrømmet heroppefra, at hr. Peter Christensen ikke kan sige noget som helst om, hvordan de 1,4 mia. kr. finansieres i 2004.
Det er derfor, regningen først betales, når tømmermændene melder sig.
Derfor arbejdede den tidligere regering også med forslag om at sænke afgiften af en række grænsehandelsfølsomme varer, primært cigaretter og spiritus.
Socialdemokratiet kan derfor støtte forslaget, idet der er tale om en bunden opgave.
Måden, regeringen gennemfører det på, er imidlertid forbundet med en række problemer, som regeringen burde have forholdt sig til, dels af hensyn til folkesundheden og dels af hensyn til regeringens egen politik og de samfundsøkonomiske mål, man bekender sig til. For Socialdemokratiet har det således været et afgørende element, at en afgiftsnedsættelse blev kædet sammen med en forøget forebyggende sundhedsindsats, men dette element savnes desværre helt i aftalen mellem VK-regeringen og Dansk Folkeparti, og det er jo derfor alene disse partiers ansvar.
Man kan også alvorligt tvivle på, om afgiftsnedsættelserne har så stor betydning for grænsehandelen som forventet, idet en meget stor del af grænsehandlen givet drives mest af prisforskellen på øl, som jo ikke påvirkes af afgiftslempelserne her.
Men det helt store spørgsmål knytter sig til økonomien eller snarere den manglende økonomi bag afgiftssænkningen og konsekvenserne heraf.
Det er således helt guddommeligt at læse i forslagets bemærkninger, at regeringens skattestop i sig selv reducerer incitamentet til grænsehandel, idet afgifterne herved reelt bliver reduceret, når det senere i bemærkningerne slås fast, at et sådant skattestop har eksisteret for spiritus og cigaretter i de sidste godt 15 år, ja, spiritusafgiften blev ligefrem nedsat i 1996.
Det har
Nej, det afgørende er, at afgiftsnedsættelserne overhovedet ikke er finansieret.
Der tæres alene på det økonomiske råderum på en måde, så De Konservative efterhånden må føle sig mere og mere til grin i spørgsmålet om de lovede skattelettelser for januar 2004.
Men hvorfor er nedsættelserne ikke finansieret?
Det står der.
Ét er, at Socialdemokratiet aldrig har været inviteret til forhandlinger herom, men noget andet er, at man åbenbart bare har udskudt betalingen af regningen til senere.
Hvor er forhøjelserne på disse andre områder henne? Der er ingen reel finansiering af regningen på de ca. 1,4 mia. kr. årlig.
De tages af reserverne og æder dermed det økonomiske råderum for mulige kommende skattelettelser helt op.
Vi glæder os derfor mere og mere til at se regeringens besynderlige krampetrækninger, når den med hiv og sving skal frembringe noget, der blot kan virke som et gran af troværdighed i forhold til de meget bastante løfter om skattelettelser.
Ja, for De Konservative bliver det vel nærmest gjort til en forudsætning for partiets forbliven i regeringen.
Vi vil derfor med spænding se frem til, hvordan regeringen vil redde sig ud af de selvskabte problemer, som den med forslaget har viklet sig ind i.