Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Det korte svar på denne forespørgsel, der er stillet, er, at regeringen har gennemgået samtlige kritikpunkter i udredningen fra Institut for Menneskerettigheder, og at regeringen ikke har fundet anledning til yderligere initiativer.
Regeringen, Integrationsministeriets jurister og juristerne i Justitsministeriet er ikke enige i den kritik, der rejses.
Vores vurdering er, at regeringens udlændingepolitik er den fornuftige, den rigtige, og at den ikke strider mod internationale konventioner.
Det har tværtimod været regeringens politik hele vejen igennem, at internationale konventioner selvfølgelig skal overholdes.
Lad mig tage fat i nogle af de kritikpunkter, der er rejst, samt redegøre for regeringens afvisning: Instituttet anfører, at udlændingelovens 24-års-regel sammenholdt med tilknytningskravet fører til krænkelser af retten til familieliv.
Instituttet anfører bl.a., at reglen rammer en stor gruppe personer, som ikke er i risiko for tvangsægteskaber og ikke har problemer med integrationen.
Svaret til det er, at vi mener, at 24-års-reglen står i et rimeligt forhold til det formål at bekæmpe tvangsægteskaber, skabe et bedre grundlag for integrationen samt begrænse indvandring.
Der henvises til tal for 2001, som viser, at herboende unge under 24 år med anden etnisk baggrund end dansk i et meget stort omfang fandt en ægtefælle i udlandet.
70 pct. af dem, der i 2001 blev gift med en person bosat i udlandet og selv var mellem 18 og 24 år, havde en anden etnisk baggrund end dansk.
Instituttet anfører, at kravet om en økonomisk sikkerhedsstillelse på 50.000 kr. fører til krænkelser af retten til familieliv.
Instituttet anfører bl.a., at reglen må antages at ramme en betydelig gruppe personer i lavtlønnede stillinger, som på trods af stærk arbejdsmarkedstilknytning ikke kan opfylde kravet om økonomisk sikkerhedsstillelse.
Regeringens svar er, at vi mener, at det er et rimeligt krav, og at midlet også står mål med det, vi ønsker at opnå.
Det drejer sig om en udgift om måneden på mindre end 150 kr.
Det mener vi ikke rammer, som Instituttet siger, en betydelig gruppe personer i lavtlønnede stillinger.
Vi synes, det er rimeligt at stille et krav om en garanti for selvforsørgelse, når en udlænding kommer til Danmark.
Instituttet anfører, at reglen om, at personer med 28 års dansk statsborgerskab eller 28 års ophold i Danmark generelt opfylder tilknytningskravet, medfører, at personer, som er født danske statsborgere, på et usagligt grundlag stilles bedre end personer, som først senere har erhvervet dansk statsborgerskab, eller udlændinge i Danmark.
Vores svar er, at det er sagligt at lægge vægt på, om en person er dansk statsborger, og hvornår statsborgerskabet er erhvervet.
Kan en udlænding ikke som 28-årig sidestilles med en dansk statsborger i relation til 28-års-reglen, er det, fordi den pågældende har været væk fra Danmark i så lange perioder, at vedkommende ikke ville have haft samme tilknytning til Danmark, som danske statsborgere normalt ville have.
Kl. 9.10
Jeg vil her gerne tilføje, at Højesteret den 13. april i år afsagde tre domme om det gamle tilknytningskrav fra 1999, der kun gjaldt udenlandske statsborgere.
Højesteret har i den forbindelse anført, at denne forskelsbehandling på grundlag af indfødsret ikke er i strid med diskriminationsforbuddet i menneskerettighedskonventionen sammenholdt med retten til et familieliv.
Det sidste eksempel her er rigtig godt til at illustrere, at man ikke skal deponere sine politiske holdninger hos såkaldt uvildige juridiske eksperter, for her er vores egen Højesteret uenig i Institut for Menneskerettigheders fortolkning af de internationale konventioner, og her har Højesteret det sidste ord at skulle have sagt.
Hvorfor er det så lige, at vi har den her forespørgsel i dag?
Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre vil således have et uafhængigt ekspertpanel til at vurdere, hvilke ændringer der skal foretages i den administrative praksis og i udlændingeloven.
Men hvad er det, der skal undersøges?
Den endelige vurdering er et politisk spørgsmål, hvilket også Birgitte Kofod Olsen fra Institut for Menneskerettigheder har udtalt.
Vurderingen af, hvornår en regel er udtryk for et rimeligt forhold mellem mål og midler, er i første omgang et anliggende for lovgivningsmagten, og regeringen mener, at der er et rimeligt forhold mellem mål og midler i udlændingepolitikken.
Jeg er selvfølgelig særlig nysgerrig efter at høre af Socialdemokraterne, hvor det er, de mener, udlændingepolitikken skal ændres og lempes, for det må jo være formålet med den enighed, der er med Det Radikale Venstre om denne forespørgsel.
Som sagt er regeringen ikke enig i kritikken fra Institut for Menneskerettigheder.
Vores vurdering og politiske mål er, at vi følger de internationale konventioner, men vi er enige med Institut for Menneskerettigheder i, at der er kommet forskellige synspunkter på regeringens udlændingepolitik.
Det kan man være uenig i eller ej, men Institut for Menneskerettigheder siger jo også, at det, der står tilbage, er en politisk afklaring.
Derfor vil jeg jo sådan set også bare opfordre til, at man politisk tager stilling og ikke endnu en gang forsøger at sylte en eventuel uenighed mellem oppositionens partier i et udvalg.
Det her handler om politik, og derfor må især Socialdemokraterne melde ud, hvad det er, de vil med det ekspertudvalg.