Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-05-25:
Tak for det.
Der kan sådan set også være grund til at smile ved udsigten til nu at kunne få lov til på én gang at besvare to forespørgsler.
Det kan jo gøre enhver, der sådan set prøver at gøre tingene effektivt, glad.
Der er netop to forespørgsler her, som jo har den samme vinkel, nemlig den regionale vinkel, og det er også derfor, de behandles samlet.
Jeg vil gerne starte med at takke initiativtagerne for at få lejlighed til at drøfte nogle regionale emner her i salen.
Lige præcis i øjeblikket diskuterer vi jo også regionale emner andre steder i huset i relation til forhandlingerne om struktur.
Og det er sådan set fint nok, for denne regionale dagsorden ligger regeringen meget på sinde.
Den første forespørgsel handler om regeringens indsats for at skabe regional balance generelt og specielt i de dårligst stillede egne af landet.
Forespørgslen stilles i forlængelse af, at regeringen netop har fremlagt Regionalpolitisk Redegørelse 2004 for Folketinget, og redegørelsen giver da også i høj grad svaret på det spørgsmål, der stilles, for i redegørelsen har regeringen nemlig beskrevet hvordan. Vi har beskrevet, hvordan vi har en indsats i fuld gang over for konkret udsatte udkantsregioner,
hvordan regeringen også ser et løft af svage regioner som vejen til bedre regional balance, og hvordan regionale hensyn og regionale udviklingsmuligheder jo i langt højere grad end tidligere er blevet en del af den almindelige beslutningsproces, takket være en bedre koordinering af statslige tiltag.
Den anden forespørgsel i dag er et andet element af den regionale dagsorden, som ikke har mindre opmærksomhed.
I denne forespørgsel spørges om regeringens planer med hensyn til placeringen af statslige arbejdspladser i de egne af landet, hvor den økonomiske udvikling er svagest, ved udflytning, nyetablering, nedlæggelse og omstrukturering af statslige arbejdspladser.
På dette område som på mange andre er regeringen straks efter dens tiltræden kommet med en meget entydig og klar udmelding og har også handlet derefter.
Det er regeringens klare opfattelse, at der skal skabes regional balance i lokaliseringen af statslige arbejdspladser.
Det gælder i forbindelse med etableringen af nye statslige arbejdspladser, det gælder også ved, at der tages regionale hensyn ved effektiviseringer af eksisterende statslige arbejdspladser.
Det vil jeg vende tilbage til.
For at starte med den generelle regionalpolitiske indsats så ser regeringen det som en vigtig opgave
både at sikre gode levevilkår og vækstvilkår for landet som helhed og samtidig at sikre en regional balance.
I den forbindelse er regeringen ikke mindst optaget af, hvordan alle regioner kan være med til at skabe fremtidens vækst.
Det bør ikke være sådan, at den ene regions vækst sker på bekostning af andre regioners udvikling, for så kommer vi jo bare over i en mindre perspektivrig fordelingspolitik. Danmark er generelt godt rustet for fremtiden, ingen tvivl om det.
Men i den senere tid har vi mærket de udfordringer, som den globale konkurrence giver.
Den har betydet tabte arbejdspladser i nogle lokalområder, hvilket i øjeblikket spiller en ikke ubetydelig rolle i Nordjylland og på Lolland-Falster, og det er jo også en udfordring, der udfordrer landet som helhed.
Fremtidens arbejdspladser og vækstmuligheder ligger i en situation med en stigende global konkurrence i viden og udvikling.
Det er nøgleordene, og det er jo nøgleord, alle er enige om.
Regeringen gør en aktiv indsats for at understøtte den udvikling i Danmark, så landet står så stærkt som muligt, og her er der jo tale om en tosidet strategi. For det første gør vi en indsats for at skabe gode vækstvilkår generelt.
Det handler om en økonomisk politik, som er tilpasset de udfordringer, som konjunkturen giver.
Jeg kan f.eks. nævne forårspakken, som er et stærkt bidrag til økonomisk vækst til gavn for alle regioner, så stærkt et bidrag, at nye prognoser jo også peger meget klart og entydigt på et pænt fald i ledigheden.
Det handler om strukturpolitikken, hvor jeg selvfølgelig først og fremmest tænker på de forhandlinger, som vi p.t. har i gang vedrørende den offentlige sektors struktur.
Strukturreforminitiativet »Det nye Danmark« er et udtryk for, at regeringen ikke bare vil lade en offentlig sektor, som trænger til modernisering, ligge i dvale, selv om det måske, sådan som de seneste dages begivenheder jo også antyder det, var det letteste rent politisk.
Men vi er jo ikke sat i verden for at ty til det letteste.
en offentlig sektor, der er ajourført i forhold til tidens behov.
Og den offentlige sektors struktur ikke mindst kommunernes opgaver er af ganske stor betydning som et rammevilkår i regionerne.
Den offentlige service spiller jo en stor rolle i hverdagen for befolkning og for erhverv.
Kommuner har derigennem værktøjer til at påvirke regionernes aktivitet, værktøjer, de for tiden deler med amterne.
En gennemførelse af en strukturreform vil derfor påvirke alle egne i landet, men jo ikke mindst de mere tyndt befolkede områder.
Her vil stærkere kommuner både i størrelse og i opgaver kunne gøre en større forskel i udviklingen.
Som bekendt har regeringen lagt op til, at kommunerne får flere kompetenceområder.
Det gælder bl.a. med hensyn til beskæftigelsesindsatsen, og det gælder i forhold til hele erhvervsudviklingen.
Der bliver altså mulighed for en stærkere lokal forankring af den regionalpolitiske indsats, der, hvor man kan se behovene og se, hvilke redskaber der bedst kan anvendes.
Man kan også udtrykke det på den måde, at vi med en ny struktur i den offentlige sektor vil være med til at sikre, at alle områder bliver konkurrencedygtige, får bedre vilkår for at blive konkurrencedygtige, også når det kommer til at kunne løfte offentlige opgaver på en økonomisk og fagligt bæredygtig måde.
Men at gøre alle områder af landet konkurrencedygtige handler selvfølgelig også om andet end økonomisk politik og om andet end den offentlige struktur, og det er så den anden side af regeringens indsats, som jeg nu vil komme ind på.
Det er den indsats, som mere direkte retter sig mod visse regioner eller mod vækstvilkårene i den private sektor.
Lad mig som et eksempel på det sidste minde om, at vi under Videnskabsministeriet har iværksat en samspilshandlingsplan med 20 initiativer, som skal styrke rammerne for samspil mellem danske virksomheder og vidensinstitutioner om forskning og udvikling. Jeg kunne også nævne, at vi under Økonomi- og Erhvervsministeriet har nedsat en tænketank om fremtidens vækst, en tænketank, som skal give regeringen bud på fremtidsbilleder for erhvervsudviklingen i Danmark.
Den skal også se på, hvilke krav der stilles til de danske vækstvilkår for at skabe nye arbejdspladser i fremtiden.
Det er i det hele taget afgørende for regionernes udvikling og den regionale balance, at der sker en omstilling til fremtidens vækstfaktorer, ikke bare nogle steder i landet, men i hele landet.
Analyser viser nemlig, at vi skal se på nye vækstfaktorer for at forklare de seneste års vækstforskelle både mellem lande og også mellem danske regioner.
Ifølge en ny analyse af regionernes konkurrenceevne, som Indenrigs- og Sundhedsministeriet har fået foretaget, er det især de tre faktorer: menneskelige ressourcer, iværksætteri og innovation, der har betydning for, hvordan regionerne klarer sig i forhold til hinanden.
Analysen viser også, at der gennem et øget fokus på regionernes konkurrenceevne inden for disse områder kan realiseres udviklingspotentialer i flere regioner, også i udkantsregioner.
Allerede i dag er der faktisk nogle udkantsområder, der klarer sig godt, og der er endda nogle udkantsregioner, som klarer sig bedre end visse ikkeudkantsregioner set ud fra produktivitetsudvikling.
Så man er altså ikke dømt til at være et evigt udkantsområde, man har selv en indflydelse på, hvordan man fremmer de faktorer, der driver udvikling: menneskelige ressourcer, iværksætteri, innovation.
Det understreger jo også, at udkantsområder ikke bare er sådant et gråt begreb.
Udkantsområderne er ikke ens, og vi kommer ikke uden om, at nogle regioner har mere brug for en hjælpende hånd end andre.
Derfor har regeringen også sat ind med en konkret indsats i konkrete geografiske udkantsområder med en særlig svag udvikling.
Her sættes der fokus på erhvervsudvikling og på bosætning i udkantsområderne.
Grundlaget for indsatsen er den regionale vækststrategi, som regeringen lagde frem i maj sidste år.
Den er også beskrevet i både dette års redegørelse og i sidste års redegørelse.
Som led i den regionale vækststrategi har regeringen etableret i alt ni regionale vækstsamarbejder, bl.a. i Nordjylland, på Lolland-Falster, på Bornholm og i det sydfynske område.
Vækstsamarbejderne er i øjeblikket i gang med at udarbejde individuelle erhvervsudviklingsstrategier, som danner baggrund for helt konkrete projekter inden for erhvervsudvikling og bosætning, projekter, som støttes med EU-midler og med statslige midler.
Og det er, sagt i en parentes, jo den strategi, vi gerne vil bygge videre på i kølvandet på en aftale om strukturreform.
Det er vigtigt at få sat fokus på, hvordan befolkningen bosætter sig.
Flere af landets udkantsområder har nemlig igennem en række år oplevet et fald i befolkningstallet.
Det er en udfordring, som jeg også oplever bliver taget op i udkantsområderne rundtomkring.
Der er fokus på at skabe attraktive rammer.
Flere sætter også ind med markedsføring af regionen over for befolkning og erhvervsliv.
Lolland-Falster er f.eks. en af de regioner, hvor kommunerne har stået sammen om en fælles markedsføringsindsats, som jo også viser at have effekt.
Man kan bl.a. se det på øerne omkring Lolland-Falster, at det rent faktisk er muligt at fremme en bosætning ved en offensiv markedsføring.
Regeringen har også med virkning fra i år hævet befordringsfradraget for langdistancependlere.
Formålet er at gøre det mere attraktivt at bo i et udkantsområde for personer med et arbejde i f.eks. en større by langt væk fra bopælen og herved også give udkantsområderne bedre mulighed for at få del i den højere indkomst, der kan hentes hjem fra de større byer.
Jeg vil nu vende tilbage til et andet område, som nogle gerne vil se som et selektivt instrument i den regionale udvikling.
Det er noget, som har stort fokus i den regionalpolitiske diskussion.
Men jeg må helt ærligt sige, at regeringen ikke hører til dem, som tror, at en generel udflytning af statslige arbejdspladser er sådan en hokuspokusformel, som kan sikre regionalpolitisk udvikling.
Statslige arbejdspladser skaber ikke vækst i sig selv, de sikrer ikke i sig selv, at regionerne ikke kan opleve befolkningstilbagegang og nedlæggelse af arbejdspladser, der ikke er konkurrencedygtige.
For f.eks. Nordjylland og Lolland-Falster kan statslige arbejdspladser jo slet, slet ikke være den eneste medicin, der kan ordineres.
Den bedste medicin, den, der har den længste virkning, og som ikke har nogen bivirkning, er en fortsættelse at det lange seje træk, som regeringen - som jeg tidligere talte om - har igangsat for at sætte gang i erhvervsudviklingen og bosætningen i udkantsområderne. Vi skal også her huske, at de statslige arbejdspladser kun udgør i alt 7 pct. af samtlige arbejdspladser i Danmark - og heldigvis for det, havde jeg nær sagt. Det er altså en meget lille del af beskæftigelsen, 7 ud af 100 arbejdspladser, vi her snakker om.
Det er også en af grundene til, at det ikke i sig selv er et afgørende aktivt regionalpolitisk instrument.
Naturligvis også, fordi det jo skal tages i betragtning, at udflytning af eksisterende statsinstitutioner fra f.eks. hovedstadsområdet til et tyndt befolket område kan være en meget bekostelig affære og måske endog urealistisk, når man betænker, hvilke samarbejdspartnere institutionen har, hvilke særlige kompetencer der kræves osv.
Også selv om huslejen skulle vise sig at være billigere.
Men når det er sagt som sådan et generelt forbehold for at hælde sit hoved til udflytningen af statslige arbejdspladser som det, der skal redde hele udviklingen, så vil jeg da også gerne sige, at regeringen er meget opmærksom på, at en statslig arbejdsplads kan bidrage til en regions beskæftigelse, bl.a. ved at tilføre relativt vellønnede arbejdspladser.
En statslig arbejdsplads kan også bidrage til en regions erhvervsudvikling
, hvis der kan etableres gode samspilseffekter - kunne man kalde det - med det øvrige erhvervsliv.
Derfor skal der også efter regeringens opfattelse være balance i placeringen af statslige arbejdspladser, som jeg også nævnte det i indledningen til min besvarelse.
Det er ikke noget, vi bare siger.
Det er noget, vi mener.
Det er ikke noget, vi bare udtrykker i ord.
Det er også noget, vi gør i praksis.
Derfor er målet for regeringen også helt klart, at nye statslige institutioner som udgangspunkt placeres uden for hovedstadsområdet, og regeringen har også vist, at det kan lade sig gøre.
Der er etableret en sikkerhedsstyrelse i Esbjerg.
Det er en konkret omstrukturering af myndighedsopgaver fra hovedstadsområdet vedrørende el-, gas-, brand- og produktionssikkerhed.
Styrelsen får i alt 75 medarbejdere, og etableringen sker løbende i dette år.
Der er etableret en styrelse for social service under Socialministeriet.
Den er placeret i Odense.
Dertil kommer et udviklings- og formidlingscenter med hovedkontor i Aabenraa.
Også regeringens udspil til forsvarsforlig lægger i den grad op til klare regionale prioriteringer i placeringen af arbejdspladserne.
Der er her lagt op til at udflytte en række faste årsværk fra hovedstaden til udkantsområder i bl.a. Jylland, faktisk i ret betydelig målestok.
Efter regeringens opfattelse er det alt i alt vigtigt, at den regionale dimension indtænkes på flest mulige områder, hvor vi i Folketinget og regeringen har mulighed for at påvirke udviklingen.
Det er også baggrunden for, at regeringen allerede for 2 år siden valgte at nedsætte et embedsmandsudvalg, som har den opgave løbende at overvåge den regionale balance ved effektiviseringer af den statslige forvaltning.
Udvalget har behandlet konkrete sager vedrørende forsvarsoplægget, som jeg netop nævnte som et eksempel, omlægningen af ToldSkat og omlægningen af Arbejdstilsynet for nu blot at nævne nogle eksempler.
Så vi taler altså her om en regering, der har givet det her område en systematisk bevågenhed med det målbare resultat
I de senere uger er der så tilføjet et nyt perspektiv
til diskussionen om statslige arbejdspladser.
Det er kommet i kølvandet på, at regeringen offentliggjorde sit udspil til ny struktur.
Deri ligger, at en del af amternes nuværende opgaver skifter karakter.
Det betyder måske statistisk set, at antallet af statsligt ansatte vil stige, men at opgaverne bliver statslige betyder jo ikke, at de placeres i hovedstadsområdet.
Fordi vi f.eks. flytter gymnasierne fra at være underlagt umiddelbar amtskommunal drift til selveje i statsligt regi, ja, så betyder det jo ikke, at gymnasieeleverne fra Nordjylland skal cykle til København for at modtage deres undervisning, og langt mindre, at deres lærere skal gøre det.
Der opretholdes naturligvis en regional statslig forvaltning, ligesom de medarbejdere, der måtte skifte ansættelsesforhold, jo flytter med opgaven ud i kommunerne, således at opgaverne løses i det område, hvor det er mest hensigtsmæssigt.
Man skal netop være opmærksom på, at hovedtendensen i regeringens udspil jo er at flytte statslige og amtslige opgaver til kommunerne, til de enheder, der er tættest, også geografisk, på borgerne, og det betyder logisk set, at de ansatte flytter med.
Det kan betegnes i den grad som en yderligere decentralisering i forhold til den struktur, som kendes i dag.
Samlet står det altså klart, at denne regering har været overordentlig aktiv i indsatsen for at skabe en bedre regional balance og derfor også med glæde kan notere sig, at man skal lede meget langt for at finde, om muligt, lande, hvor forskellene internt i landet mellem de forskellige dele er så små som i Danmark, og det vil vi også fortsat arbejde ihærdigt for at sikre.
Det er ikke vores attitude bare at gå og trøste med lidt puljepenge her og der, men derimod konkret at gå ind i indsatsen i de enkelte udkantsområder.
Vi har sørget for, at indsatsen forankres lokalt for at sikre levedygtighed og resultater hos projekterne.
Vi har også brudt grænsen ned mellem ministerierne.
Jeg håber, at vi får en god debat i dag om den indsats, som regeringen er i gang med og har klare planer om at fortsætte.
Selv om vi gør det godt, er godt jo ikke godt nok, hvis det kan gøres bedre, og derfor modtages input og ideer hjertens gerne.