runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2003-05-20:
Venstres ordfører er meget velkommen til at drille løs.
Men det kommer vi jo ikke så meget længere af.
For eksempel er jeg også bekendt med, at den borgerlige opinion og opposition i sin tid var betydelig mere kritisk med, hvordan statistikken blev forvaltet.
Jeg går ud fra, at vi med den melding fra Venstre og den melding, der var fra ministeren - og det kan vi jo vende tilbage til - kan samles i en bred kreds for at diskutere, hvordan vi sikrer det her grundlag, og at det ikke bliver en snæver kreds, der skal diskutere det her.
Hvis det kan ske i forbindelse med, at vi skriver en betænkning i fællesskab om, at vi afventer undersøgelsen osv., vil jeg gerne medvirke i det.
Jeg synes, det vigtigste er et bredt politisk grundlag på det her, og tager derfor Venstres udsagn som et tilsagn om, at vi kan komme videre.
Line Barfod (EL), 2003-05-20:
Når man hører hr. Bjarne Laustsen, må man formode, at Socialdemokraterne altså har indgået et forlig med de borgerlige partier om at benytte en ordning om aktiverede, uden at man reelt kommer til at vide, hvilke kontrolmuligheder der er, uden at man reelt er klar over, hvad erfaringerne er med de projekter, man har haft indtil nu, de mange års bevidstløs aktiveringsindsats, hvordan man egentlig holder styr på det.
Det skal man først nu til at finde ud af hvordan man får snor i.
Hvad er det for nogle gode eksempler, Socialdemokraterne har på, at vi får flere i reelle job ved at sende dem ud i tvangsaktivering?
Ud fra alt det, der hidtil har været fremme i pressen, har det tværtimod vist sig, at de tvangsaktiverede fortrænger folk med et rigtigt arbejde og ordentlige arbejdsforhold.
De eksempler, der er på, at folk kommer i arbejde,
er dér, hvor de får ordentlige løn- og arbejdsforhold, og ikke, når de bliver sendt ud i tvangsaktivering.
Senest har vi haft Bodumsagen, som tydeligt viser, hvordan det er, virksomheder kan misbruge tvangsaktiveret arbejdskraft.
Morten Homann (SF), 2003-05-20:
Jeg vil endnu en gang opfordre Venstres ordfører til at lytte til de faktisk ganske mange kloge elementer, der var i ministerens indlæg.
Her var nemlig også en anerkendelse af, at der ganske mange steder allerede i dag er ventelister til andelsboligforeningerne, så det, det her forslag indebærer, er udelukkende, at man får nogle fælles regler og en åbenhed omkring det her, som jo netop beskytter den svage part.
Når man, som Venstre plejer at gøre - det kommer ikke som nogen overraskelse - stiller sig på den nuværende ejers side og forsvarer hans eller hendes ret til at få de penge ud af den situation, som han eller hun nu kan, så glemmer man jo den svage part, dem, som er presset af boligmarkedet, hvor der er ekstrem boligmangel, specielt i den billige ende af skalaen.
Vi må konstatere, at det, der kommer ud af det, er, at Venstre ikke har noget som helst svar til den svage part på boligmarkedet.
De må altså bare sætte sig ned og vente på, at der måske engang ad åre bliver bygget en bolig til dem, men indtil da har de så værsgo at betale 100.000, 200.000, 300.000 kr. under bordet for at få en andelsbolig.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-05-20:
Det, jeg bare sagde i min ordførertale, var, at vi jo ikke har noget billede af, hvor stort problemet reelt er, og der håber jeg da, at hr. Morten Homann kan give mig ret i, at når der ikke er afsagt domme på området, er det umådelig svært at vurdere, i hvor stort et omfang dette florerer.
Jeg vil dertil sige - ligesom tidligere ordførere for Venstre også har sagt, når det her forslag har været behandlet - at vi rent faktisk mener, at ventelistemodellen ikke er en model, som reelt ville kunne løse det her problem, idet vi mener, at den kan omgås, og at det dels vil give administrativt bøvl, dels vil betyde en indskrænkning af den enkelte andelshavers ret til selv at bestemme, hvem vedkommende vil sælge til.
Så vi mener faktisk, at den her model, som der lægges op til fra SF's side, ikke vil løse problemet, men tværtimod bare vil give et større administrativt problem.
Morten Homann (SF), 2003-05-20:
Nu er det jo en problemstilling, som har været behandlet her i Folketinget før, og blandt alle de ting, man kunne ærgre sig over, var der en ting, jeg glædede mig over i ministerens tale, nemlig en anerkendelse af, at her faktisk er et problem; det var en anerkendelse, som manglede ganske gennemgribende, da vi sidst diskuterede det, og jeg manglede den også i fru Inge-Lene Ebdrups indlæg.
Så jeg vil spørge: Er det overhovedet ikke noget, der optager Venstre, at få løst det her problem, at der er mennesker, som bliver tvunget til at betale 100.000, 200.000, 300.000 kr. under bordet for at få en andelsbolig?
Er det eneste svar, Venstre har til dem, at de kan vente, til der engang bliver balance på boligmarkedet?
Er det Venstres holdning til de mennesker, som er den svage part, og som bliver presset på boligmarkedet, at de bare må vente og se?
Kan vi ikke gå sammen om at finde nogle løsninger her og nu, som faktisk sikrer den svage parts retssikkerhed ved at lave ordninger som den her, der forhindrer penge under bordet?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-05-20:
SF har her genfremsat stort set det samme forslag, som tidligere ved flere lejligheder er blevet behandlet i
Folketinget
Sigtet er at modvirke, at der er penge under bordet i handler med andelsboliger, og det er som sådan et godt sigte.
Vi tager nemlig også stor afstand fra sådanne ulovlige transaktioner.
Vi er dog skeptiske over for at indskrænke den enkelte andelshavers frihed til selv at vælge, hvem han eller hun vil sælge sin andel til, når vi ikke har et fuldstændigt billede af, hvor stort problemet med disse penge under bordet er.
Det har ikke været muligt for mig at finde en eneste domsafsigelse på området inden for de sidste 5 år. Vi mener som udgangspunkt ikke, at vi skal lovgive os ud af problemer, som i bund og grund henhører til strukturelle problemer.
En sådan lov, som der er lagt op til her, ville jo komme til at gælde for hele landet, også selv om problemer med penge under bordet ifølge lovforslagets bemærkninger er knyttet til områder med boligmangel. Derfor mener Venstre, at vi langt hellere skal se på, hvordan vi løser strukturproblemerne.
Det er også derfor, vi er meget glade for den nylig vedtagne boligpakke, som sigter mod at bygge lige så mange boliger på 4 år, som der normalt bygges på 5.
Endelig glæder vi os til at behandle regeringens forslag til regelforenkling, da også hele andelsboligområdet vil komme under lup, således at vi sikrer de mest hensigtsmæssige og gennemskuelige regler.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-05-20:
Det foreslås i lovforslaget, at det gøres obligatorisk for andelsboligforeninger at indføre et ventelistesystem.
Forslaget skal hindre, at der betales penge under bordet ved overdragelse af andelsboliger.
Forslaget er næsten identisk med lovforslag nr. L 21, som blev fremsat af Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre den 11. december 2001.
Dengang sagde jeg, at jeg umiddelbart har sympati for et forslag, som skal hindre penge under bordet, da det ikke er acceptabelt, at der betales penge under bordet ved handel med andelsboliger.
Jeg afviste imidlertid forslaget om tvungne ventelister
i andelsboligforeninger med, at der med forslaget vil blive indført en lovmæssig regulering af et spørgsmål, som normalt er reguleret i foreningsvedtægten.
Og det er de enkelte andelsboligforeninger, som bedst ved, hvad der er passende og hensigtsmæssigt for foreningen.
Forslaget griber ind i foreningens selvbestemmelsesret.
Hertil kommer, at det offentlige også skal til at regulere, hvordan ventelisten skal se ud.
Regeringen tager skarpt afstand fra, at der betales penge under bordet.
Jeg mener imidlertid fortsat, at problemet med penge under bordet skal løses af sektoren selv, således at de foreninger, som endnu ikke har indført ventelister og ikke kører overdragelsen efter faste procedurer, selv tager de fornødne initiativer for at få indført ventelister.
Med boligpakken har regeringen leveret de instrumenter, som muliggør et samlet årligt påbegyndt boligbyggeri på omkring 20.000 boliger frem til 2007.
Jeg er sikker på, at en tilgang i antallet af boliger i den størrelsesorden også vil medvirke til, at presset lettes på andelsboligerne.
Endelig vil jeg gerne nævne, at regeringen har nedsat et udvalg med henblik på modernisering og forenkling af boligsektoren.
Udvalget skal fremkomme med forslag, der moderniserer lovgivningen, således at den mere smidigt og effektivt opfylder sine målsætninger.
Målet er på lang sigt at bidrage til en bedre balance på boligmarkedet.
Udvalget skal bl.a. overveje problemet med penge under bordet.
Det skal samtidig overvejes, om det er muligt at gøre markedet for andelsboliger mere gennemskueligt.
Martin Lidegaard (RV), 2003-05-20:
Jeg kan kun glæde mig over, at også partiet Venstre støtter den offentlige tilgængelighed, uafhængigheden og kvaliteten i dansk statistik.
Det vil vi huske.
Christian Lund Jepsen (V), 2003-05-20:
Jeg skal ikke forlænge debatten med at protestere mod det, hr. Martin Lidegaard siger, men jeg skal blot lige slå fast, at vi ikke har sagt nej til objektivitet, faglighed og offentlighed.
Det, vi har sagt nej til, er at gennemføre et beslutningsforslag, som det ligger her, for vi mener faktisk ikke, at der er sket så meget nyt.
Vi kan godt se tingene i sammenhæng, og det gør vi så, og lad os så være enige om det.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-05-20:
I Kristeligt Folkeparti går vi ind for åbenhed og gennemskuelighed, også når det gælder statistik, og kan der være den mindste tvivl om, at det ikke forekommer i den statistik, som bliver lavet i Danmark i dag, så vil vi gerne være med til at se på sagen.
Samtidig er det vigtigt for os, at det statistiske arbejde udføres så rationelt som muligt, så vi ikke oplever, at flere institutioner og institutter sidder og arbejder med de samme ting.
Det er vigtigt for os, at ressourcerne bliver udnyttet optimalt.
Dertil kommer, som vi har hørt flere ordførere nævne, at der er en budgetanalyse i gang omkring Danmarks Statistik, og derfor ville man vente.
Som jeg har opfattet det, så er det heller ikke noget, der fra radikal side skal sættes i gang nu.
Det er jo netop et forslag, der går på næste samling, og jeg ville da være noget betænkelig, hvis man fortsætter med budgetanalyser langt ind i næste samling, for så synes jeg nok, at de budgetanalyser har taget lang tid nok.
Så den begrundelse synes jeg måske er lidt upassende.
I det forslag, som De Radikale her fremsætter, undrer jeg mig bare over, at der nødvendigvis skal nedsættes et udvalg til at se, om tingene fungerer rigtigt.
Det er vel blot et spørgsmål om, at der er klare spilleregler for, hvordan samarbejdet imellem de forskellige institutter skal være.
Men Kristeligt Folkeparti er positiv over for forslaget.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Det er jo fuldstændig afgørende for den demokratiske debat og beslutningsproces, at der eksisterer statistisk materiale, som er underlagt regler om objektivitet og faglighed.
Vi bryder os ikke om, at Danmarks Statistik blev beskåret i forbindelse med det her års finanslov, og vi bryder os ikke om, at mere og mere statistik bliver lagt ind under ressortministrene, hvor der alt andet lige er større risiko for politisk manipulation.
Egentlig havde jeg forventet, at Det Radikale Venstre ville fremsætte et forslag om at sikre, at Danmarks Statistik skulle tage sig af flere områder, og at De Radikale havde fremsat et forslag om at definere nogle områder, som Danmarks Statistik skulle bevæge sig ind over, men det formoder jeg måske kommer til efteråret i forbindelse med rapporten.
Men jeg skal i hvert fald meddele, at Enhedslisten kan støtte det her forslag fra De Radikale.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-05-20:
Det er jo for så vidt vanskeligt at være uenig med Det Radikale Venstre i, at alle statistikker, der udarbejdes, hvad enten det er i Danmarks Statistik eller i et ressortministerium, skal være sikret høj faglig kvalitet, at de skal objektive, at de skal være tilgængelige, og at der skal foregå en koordinering.
Jeg vil godt sige, at vi i hvert tilfælde ikke har noget grundlag for at påpege, at der skulle være tale om problemer med det, det vil sige med de statistikker, der udarbejdes i de enkelte ressortministerier.
Det er det egentlige problem, og jeg synes faktisk, at det var dér, den helt væsentlige diskussion burde føres.
Det betyder selvfølgelig ikke, at vi er modstandere af, at det her krav kommer til at gælde for alle ressortområderne, men egentlig går det lidt ved siden af det centrale, nemlig: Hvordan bruger vi vores ressourcer til statistik?
Hvad er det vigtigt for os at få frem?
Jeg vil også godt sige, at sagen om presset på Danmarks Statistik jo ikke er ny, den er faktisk gammel.
Jeg har været involveret i det, bl.a. mens jeg var formand for Ligestillingsrådet, hvor vi ønskede at sikre, at man fik en ordentlig national statistik, der kunne belyse væsentlige aspekter fordelt på køn.
Det diskuterede vi for 10 år siden meget ihærdigt med Danmarks Statistik, der dengang svarede, at det havde de ikke penge til, og kompromiset blev så, at Ligestillingsrådet og Arbejdsmarkedstilsynet og Danmarks Statistik indgik en aftale, hvor vi hver især finansierede en tredjedel af det, det kostede at få lavet den første publikation, der hed »Kvinder og mænd i tal«, som blev udgivet i 1995.
Jeg synes personlig, og SF synes, at det er meget vigtigt at have en kønsopdelt statistik, så man rent faktisk kan følge et område, hvor der i loven er pligt til, at det offentlige handler aktivt for at sikre ligestilling.
Men det er altså indtil videre alligevel et af de områder, der reelt er blevet squeezet, altså reelt trængt ud.
Det er sket på grund af besparelseskrav, men jo også, fordi der i forbindelse med vores EU-medlemskab kommer en række krav om statistikker, som har en forrang.
Så jeg synes måske i virkeligheden mere, at vi har brug for en politisk diskussion af, hvad det er for nogle krav, vi stiller; hvad er det for nogle statistikker, vi vil have?
Og under det skal vi selvfølgelig også have en diskussion af, hvor de så skal laves henne. Skal de alle sammen laves i Danmarks Statistik, eller skal nogle af dem laves i ressortministerierne?
Carina Christensen (KF), 2003-05-20:
Med dette beslutningsforslag ønsker De Radikale en ændring af loven om Danmarks Statistik, så loven stiller krav om objektivitet, faglighed og offentlighed i al officiel statistik, herunder den statistik, der udføres i ressortministerierne.
Fra konservativ side kan vi kun være enig i, at al statistik skal være objektiv, faglig og offentlig.
Vi er i hvert fald ikke bekendt med eksempler på, at der skulle være problemer med vores statistikker.
Men det kan jo være, at ordføreren for forslagsstillerne har nogle eksempler, som han vil delagtiggøre os andre i.
Han var lidt inde på det under Venstres ordførertale.
Men det er selvfølgelig vigtigt, at vi hele tiden er på vagt over for sådan et væsentligt problem, som de påpeger her.
Vi mener ikke, at det på nuværende tidspunkt er relevant at ændre loven om Danmarks Statistik.
Man arbejder i øjeblikket på en budgetanalyse af Danmarks Statistik, hvor man bl.a. undersøger, om nogle af de statistikker, der i dag udføres i ministerierne, kan flyttes tilbage til Danmarks Statistik for at opnå den bedst mulige udnyttelse af ressourcerne.
Indtil det ligger fast, finder vi ikke, at der er grund
til at ændre i loven.
Jan Trøjborg (S), 2003-05-20:
Jeg vil gerne starte med at sige, at Socialdemokraterne ikke er i tvivl om, at de statistikker, som jo er udarbejdet af statsadministrationen, enten i Danmarks Statistik-regi eller i ressortministerierne, er statistikker, som er troværdige.
Imidlertid er det jo fornuftigt nok at få en diskussion om, hvor ansvaret for statistikkerne skal placeres.
Jeg synes, det er gavnligt at få en diskussion om Danmarks Statistiks placering i denne sammenhæng.
Som jeg tror, hr. Martin Lidegaard var inde på for et øjeblik siden, er der jo klart forskel på, hvordan man ser på sagen, når man er i opposition til regeringen.
Jeg husker tydeligt, at Venstres medlem af Folketinget var helt hysterisk med at få flyttet pesticidstatistikken fra Miljøministeriet og over i Danmarks Statistik og ingen tillid havde til de statistikker, der blev udarbejdet i Miljøministeriet, og hist op og kom herned.
Man kan skyde lidt på hinanden.
Derfor var det måske en meget god idé at få et ensartet, lovgivet grundlag for statistikudarbejdelsen
, uanset om det sker i regi af Danmarks Statistik eller i ressortministerierne.
Derfor synes jeg, det er meget positivt, at De Radikale fremsætter et sådant forslag.
Om det sker i et ressortministerium eller i Danmarks Statistik, må komme an på en nærmere analyse og en prøvelse af, hvor det nu er mest rationelt og mest fornuftigt.
Men det er meget fornuftigt, tror jeg, at få formuleret en bred enighed om, at statistikkerne selvfølgelig skal opfylde de samme objektive kriterier, at der skal være gennemsigtighed, og at de skal være offentlig tilgængelige - alle officielle statistikker.
Så vores udgangspunkt er positivt til det forslag, De Radikale har fremsat til folketingsbeslutning.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-20:
Statistik skal altid være troværdig, uanset om det kommer fra et ministerium eller fra Danmarks Statistik.
Der har været en del debat om de nedskæringer, som Danmarks Statistik har været underlagt, og i øjeblikket venter vi på en budgetanalyse af Danmarks Statistik.
Her vil man så se på organiseringen af statistikproduktionen.
I Dansk Folkeparti ønsker vi at vente på resultatet af dette arbejde.
Derfor finder vi ikke, at vi bør ændre loven om Danmarks Statistik for nuværende.
Derfor kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-20:
I Det Konservative Folkeparti hilser vi med stor tilfredshed, at det nu ser ud til at lykkes at fastholde og bevare det fælles dankort i en moderniseret udgave, og at det er lykkedes at finde en løsning på betalingen for brug af dankortet, som alle involverede parter har kunnet tilslutte sig.
Det er jo en sag, der har verseret i mange år, og det er også en sag, der har udviklet sig, og hvor forudsætningerne for den bestemmelse, vi først og fremmest diskuterer her i dag, jo også har ændret sig undervejs.
Da man i sin tid ved vedtagelsen af den daværende betalingskortlov besluttede, at det skulle være sådan, at man ikke kunne pålægge betalingsmodtageren gebyr, omkostninger ved at drive betalingssystemerne, hang det jo sammen med, at man gerne ville beskytte kontantbetalerne mod, at de skulle medfinansiere de omkostninger, der var forbundet med at drive kortsystemerne.
Dengang var der ganske få, som brugte sådan nogle betalingskort, og derfor var forudsætningerne anderledes end i dag, ja, i dag kan man vel næsten sige, at det er kontantkunderne, som pålægger butikkerne nogle omkostninger ved at bruge gammeldags kontanter i stedet for at bruge moderne kort.
Så på en måde kan man sige, at tingene er vendt helt rundt i forhold til dengang, man vedtog betalingskortloven.
I mange år har der også været det gode argument for fastholdelsen af de gældende bestemmelser, at pengeinstitutterne fik store rationaliseringsgevinster, i og med det i stigende grad var sådan, at folk gik fra at bruge check til at bruge kort, men den rationaliseringsgevinst er jo hentet ind nu, hvor check er minimeret i forhold til kortbruget.
Ellers må udgangspunktet jo naturligvis altid i hvert fald set fra en konservativ synsvinkel være, at prissætningen på erhvervsmæssige ydelser skal være fri og ikke skal være lovreguleret.
Nu er vi som sagt i den situation, at bankerne har hentet deres rationaliseringsgevinst ved dankortet, og at vi står over for den fase, hvor dankortet skal udvikles fra at være et magnetstribebaseret kort til at være et chipbaseret kort, fordi det er mere sikkert, men også fordi det indeholder en lang række funktionaliteter, som både butikker, banker og borgerne kan have glæde af.
Samtidig betyder den teknologiske udvikling og også internationaliseringen af betalingsformidlingsydelserne et pres på at udvikle og dermed i realiteten fastholde det fælles dankort i stedet for at se markedet gå til andre kortmodeller, som ikke har den fælles funktionalitet til gavn for forbrugerne, som dankortet har.
I den situation er det, at tiden er inde til at finde et kompromis mellem de mange forskellige interesser og synspunkter, der er i denne sag.
Det er lykkedes for økonomi- og erhvervsministeren.
Tillykke med det.
Det Konservative Folkeparti kan anbefale forslaget til vedtagelse.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Grunden til, at jeg stiller et spørgsmål igen, er jo, at jeg ikke fik svar på det, da jeg stillede hr. Bjarne Laustsen spørgsmålet tre gange under hr. Bjarne Laustsens eget ordførerindlæg.
Lad os komme tilbage til det fagbevægelsen har snor i.
Som hr. Bjarne Laustsen siger, er det blot i en lang række af dem.
Det vil altså sige, at der er en lang række af dem, som er godkendt af fagbevægelsen.
Det betyder, at der er en del af dem, som ikke er godkendt.
Hr. Bjarne Laustsen har stadig ikke svaret på det her med koordinationsudvalgene.
Hr. Bjarne Laustsen har heller ikke svaret på, om den her model, som man nu er gået med til, vil betyde, at der kommer flere folk, som vil blive aktiveret i Bodumlignende situationer.
Hr. Bjarne Laustsen kan ikke svare på de spørgsmål, for hr. Bjarne Laustsen ved udmærket, at jeg har ret, når jeg siger, at man åbner den flanke, så der er flere job, der bliver fortrængt. Så vil jeg gerne sige til hr. Bjarne Laustsen, at når han kalder det rigtig aktivering, når fagbevægelsen har været inde at godkende det, er det lige præcis på det punkt, at jeg er så rygende uenig med dele af den danske fagbevægelse.
Der findes én form for rigtig aktivering, én eneste form for rigtig aktivering, og det er den aktivering, hvor folk for det første har mulighed for at sige nej, og hvor folk for det andet har mulighed for at få en overenskomstmæssig løn.
Det burde være i fagbevægelsens interesse - i stedet for at have en flok løntrykkere gående rundt ude på arbejdsmarkedet.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Jeg vil bare sige, at det er den omvendte verden, for når man er ordfører, svarer man på spørgsmål, og man stiller dem
Men Enhedslisten kunne åbenbart ikke stille de spørgsmål under mit ordførerindlæg.
Det er altså sådan, at en lang række af de her projekter er godkendt og også bør være det, således at man har aftaler om, hvordan de her ting kan foregå ude på den enkelte arbejdsplads.
Og det er ganske fornuftigt de ting, der foregår.
Det handler om, hvad det er for opgaver, de skal løse, om de kan kombineres med uddannelse og opkvalificering, og så få aftalt, at det er så kort tid som muligt og med henblik på at komme i ordinær beskæftigelse.
Det er den rigtige aktivering.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Det undrer mig, at hr. Bjarne Laustsen bliver ved med at tale om folk, som ikke har hundrede procent arbejdsevne, for jeg tror, at hr. Bjarne Laustsen udmærket ved, at lige præcis den gruppe kommer ind under skånejob og fleksjob, to ordninger, som Enhedslisten støtter.
Så det undrer mig lidt, at hr. Bjarne Laustsen bliver ved med at tage fat i det. Så vil jeg gerne stille et modspørgsmål: Er det ikke
sådan, at præcis sådan noget som Bodumsagen og Farumeksemplerne om aktivering har SiD ikke godkendt?
Og er det ikke også sådan, at fagbevægelsen ikke får nogen som helst mulighed for at se, hvad der foregår med hensyn til fortrængning af job?
Socialdemokraterne har nemlig ikke sikret i denne her aftale, at ordinære job ikke kan laves om til at være aktiveringsjob.
Det har man ikke sikret i denne her aftale.
Tværtimod har det, at man åbner op for en virksomhedspraktik på 26 uger, hvor man gerne må lave ordinært arbejde, åbnet en hel flanke for, at der kommer endnu flere sager af Bodumlignende karakter, end der har været i forvejen.
Er det ikke rigtigt?