runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-05-18:
Da SF's miljøordfører, hr. Jørn Jespersen, ikke kan være til stede, skal jeg på vegne af SF fremføre: Forslaget drejer sig om at give tilladelse til at flytte helårs i eget sommerhus efter 3 års ejerskab mod nu 8 år, samtidig med at aldersgrænsen sænkes fra nu 67 år til 65 år.
Jeg skal sige, at SF er imod forslaget, bl.a. fordi det efter SF's opfattelse bringer sommerhusreglen, altså det femte danske EU-forbehold, i fare.
Reglen siger som bekendt, at udlændinge ikke skal have samme ret som danskere til at købe sommerhuse.
Det andet forhold er, at det skaber boligområder i stedet for rekreative områder med de konsekvenser, det vil få, og som blev meget præcist beskrevet af den socialdemokratiske ordfører, og endelig skal forslaget ses i sammenhæng med regeringens lovforslag om at udvide de eksisterende sommerhusområder med 8.000 sommerhusgrunde.
Af disse grunde kan vi ikke støtte lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-18:
Man kan jo glæde sig over, at vi i det danske rige, som har en umådelig stor udstrækning, flere millioner
kvadratkilometer, hvori vi håndhæver suveræniteten i luftrummet, samtidig har ressourcer til at gå ind nu og også håndhæve suveræniteten i luftrummet andre steder, hvor det absolut ikke er nødvendigt.
Det er et udtryk for en overskudssituation i dansk økonomi, som der da er grund til at glæde sig vældig meget over.
Men for at tage den mere alvorlige del af det: Hvad er egentlig årsagen til, at man nu skal til at lave en masse oppumpet suverænitetshåndhævelse i et område, hvor der ikke er nogen trussel, hvor der næppe er nogen udsigt til, at der bliver nogen trussel, heldigvis, og hvor man kan spørge, hvorfor der skal foretages en militær opbygning i det område?
Der har altid været alt for meget militær i det område, og hvis det endelig dér kom til militær konflikt, så ville militære midler være aldeles uegnede.
Så i alle henseender, hvad enten man ser en dyster fremtidig situation, som ingen af os håber nogen sinde opstår, eller man ser på den aktuelle situation, hvor der ikke er nogen mening i at flyve rundt og brænde benzin af i nogle jagerfly, så er det altså vanskeligt at forstå, hvad det her skal tjene til.
Så er der nogle, der har nævnt symbolværdi.
Jeg vil godt sige, at der da godt kan være en symbolværdi i det, men der var da mere symbol i så at bidrage med noget fredeligt, der kunne udvikle de baltiske staters økonomi.
Jeg er fuldt på den rene med, at det her ikke er noget særlig vidtgående forslag, men jeg savner altså aldeles at se, hvad begrundelserne skulle være for at gennemføre det.
Og jeg vil da godt spørge, om det i og for sig ikke var bedre at arbejde for en demilitarisering af det baltiske område, som også kunne medføre, at man i f.eks. Rusland kunne fremskynde nedrustningen.
Det kunne da være til stor gavn for den russiske økonomi.
Jeg tror, ministeren har kastet sig ud i det her, fordi han er et høfligt menneske, og det respekterer jeg da, men høflighed kan også være misforstået og koste unødvendigt med penge i nogle situationer, så vi vil i hvert fald ikke tilsige forslaget støtte.
Jeg vil sige, at ministeren skal komme med nogle overordentlig praktiske begrundelser for det, hvis vi skal støtte det.
Så jeg kan ikke, som hr. Villy Søvndal, bare sige, at hvis man vil besvare en række spørgsmål, så vil vi efterfølgende tage stilling.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-05-18:
Nej, vi skal sandelig ikke have uddannelsen ud.
Vi skal bestemt have mulighed for, at folk bliver uddannet, bliver dygtige landmænd, bliver i stand til at klare de miljøkrav, der bliver stillet.
Det, vi skal have, er, at vi skal give mulighed for, at jorden kan anvendes af andre end landmænd og til andre formål.
Så det er ikke en diskussion, om landmænd skal have en fornuftig uddannelse eller de ikke skal.
Selvfølgelig skal de have det.
af jorden
Så skal jeg måske sige med hensyn til ændringsforslagene, for det fik jeg ikke nævnt, da jeg havde ordet før, at der vil være nogle af ændringsforslagene, vi kan stemme for, fordi det bl.a. hjælper vandværkerne, og der vil være nogle af ændringsforslagene, hvor vi undlader at stemme, fordi vi trods alt synes, at der er sket nogle forbedringer i forhold til naturen.
Vi synes ikke, det går langt nok.
Vi synes, man skulle været gået længere.
Og det har ført til, at vi i sammenhæng ikke kan støtte forslaget.
Jens Kirk (V), 2004-05-18:
Det er jo korrekt, at der ikke er mange lande som Danmark, hvor så meget er ejet og dyrket af bønder.
Men det er jo også en sjældenhed, at vi finder et land i Europa, hvor der er så meget landbrugsareal ud af det samlede areal.
Østrig har bjerge, Norge har fjelde, Sverige har meget udmark.
Det er et af de lande, hvor der er mest landbrugsjord, og det er en af Danmarks ressourcer til produktion.
Men skal det være sådan, vil jeg spørge fru Ritt
Bjerregaard, at uddannelsen for landmænd, som jo i dag faktisk er 6-årig, skal vi se stort på med alle de krav, vi stiller til landmænd med hensyn til miljø, herunder også pesticider og behandling og gødskning. Skal det bare være uden?
Og endelig: Skal vi se stort på, at hvis man vil tage en masse ting ud til natur, så forsvinder der en masse arbejdspladser?
Det er vel sådan dér, hvor der er huse, et tæt område, at hver gang man tager 100 ha ud, så forsvinder der 10 arbejdspladser.
Det er vel en kendsgerning.
Men skal jeg forstå det sådan, at vi helt skal have uddannelsen ud, og at jeg i fremtiden skal kunne nedsætte mig som både læge og advokat uden uddannelse?
Ritt Bjerregaard (S), 2004-05-18:
Vi havde ved førstebehandlingen lejlighed til at præcisere, at vi mente, det var nødvendigt, at man skulle tænke langt uden for de nuværende rammer, hvis man mente det alvorligt med at forenkle reglerne og udstikke nogle retningslinjer for fremtiden.
Vi mener overhovedet ikke, at der er blevet tænkt ud i fremtiden med det forslag, som ligger her foran os.
Der er ingen ændring i, at det fortsat vil være landbruget, der i realiteten har eneret til at eje den jord, der ikke anvendes til byer.
Det er jo produktionsjord, som man siger.
Det drejer sig om, at det er 63 pct. af landet, som landmændene ejer, og det vil sige, at det er under ½ pct. af befolkningen, som i virkeligheden ejer den danske jord.
Det er jo muligt, som jeg også fremhævede ved førstebehandlingen, at man kunne finde en fornuftig begrundelse for det dengang, hvor vi havde mangel på produkter, og hvor vi skulle have landbruget til at brødføde befolkningen, men i dag er landbruget i stand til at brødføde ca. 15 millioner. mennesker, og derfor har vi brug for noget helt andet.
Det har da også ført til, at de partier, der afviser dette lovforslag, i betænkningen skriver: »Overordnet ønsker partierne, at langt flere mennesker får mulighed for at bo på landet, og at de, der bor der, har en fornuftig og bæredygtig produktion.
Ministeren går for langt for at sikre de store landbrug, godsejerne og de store svinefarme.
Partierne ønsker at give familier, andelsselskaber, bofællesskaber og deltidslandmænd en langt bedre mulighed for at købe jord og bo på den - også uden at de har gennemført en landbrugsuddannelse.«
Dertil kommer hele problemstillingen omkring naturen, hvor vi også præciserer vores ønsker i betænkningen.
Derfor fastlægger vi i betænkningen en række principper, som vi mener en fornuftig og fremtidsrettet landbrugslov skulle hvile på: Det er en grundlæggende åben adgang til at købe jord i Danmark, og det vil også medføre en tiltrængt forenkling af retten; en særlig indsats for at gøre det lettere for deltidslandmænd at slå sig ned på landet også på gårde over 30 ha; fastlæggelse af, at svinefabrikker skal behandles på samme måde som al anden industri; forbedrede muligheder for, at fonde kan købe jord til naturformål; og så endelig strukturudviklingen, jordbrugskommissionerne og en påbegyndende afvikling af de mange huller og særregler i beskatningen af landbruget.
Der er med andre ord en principiel forskel på det forslag, som vi her behandler, og de ønsker, som store dele af oppositionen har til det forslag, der ligger.
Jeg kan da sige til hr. Jens Kirk, at vi har ikke kun hæftet os ved svineproduktionen, men jeg vedstår meget gerne, at vi synes, det er et vigtigt punkt, og at vi bestemt ikke finder, at miljøbelastningen er i orden.
Hanne Severinsen (V), 2004-05-18:
Jeg vil egentlig bare gerne takke de ordførere, som har gjort et kæmpe arbejde i udvalget.
Og det synes jeg også vi har nået i det her tilfælde.
Så jeg vil gerne takke ordførerne.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-18:
Jeg synes, det er overordentlig godt, at det faktisk er lykkedes at få et ændringsforslag til lovforslaget frem, som også har bred tilslutning fra Folketinget.
Det betyder, at universiteterne vil få mulighed for at danne helejede selskaber, de kan bruge til projektmodning, når de har ideer, hvor det er vigtigt for dem at kunne lægge det ind i en sådan konstruktion. Hvis man tager de store universiteter, så dækker de så mange områder, at det i mange tilfælde ikke vil være fornuftigt for dem at skulle lave projektmodning i ét selskab, nemlig det, der her hedder et § 4-selskab.
De kan også udmærket stå i den situation, at det er overordentlig vanskeligt at tiltrække kapital til selv gode ideer.
Hvis universiteterne skal have bare en rimelig mulighed for, at de kan modne deres ideer frem til et tidspunkt, hvor de synes, at de nu har den rigtige investor, eller at det nu er godt for dem at give slip på ideen, så er det vigtigt, at man har muligheden for at etablere helejede selskaber.
Den diskussion har vi brugt rigtig meget tid på både under en teknisk gennemgang og et efterfølgende samråd.
Og jeg er glad for, at vi er nået frem dertil, hvor det er regeringen, der stiller et ændringsforslag, så det her bliver en mulighed. Jeg synes også, det er godt, at det er blevet præciseret via bilagene til forslaget, at når et universitet overgiver en idé til et § 4-selskab eller man giver den idé videre, så er det ikke sådan, at der skal penge over bordet.
Det er man ikke tvunget til.
Men nu er det blevet præciseret og gjort klart, at det, man kan gøre, og det, jeg typisk tror man vil gøre, er, at man laver en deling af, hvem der skal have hvilke indkomster, hvis og når der overhovedet måtte komme indkomster fra en idé, der kommer videre og måske i bedste fald kommer ud i en egentlig produktion. Jeg vil desuden godt fremhæve, at det er blevet meget klart, at der ikke i dette her lovforslag ligger nogen begrænsninger af forskernes ret til at offentliggøre og publicere deres forskningsresultater.
Den begrænsning, der ligger, ligger i opfinderloven, hvor det er en 2-måneders-begrænsning.
Og så ligger der en generel begrænsning i offentlighedsloven, som også indgår i universitetsloven.
Jeg ville egentlig sætte pris på, at ministeren ville komme herop og bekræfte, at der skal meget, meget tungtvejende årsager til, at man kan anvende offentlighedsloven til at lægge begrænsninger på en forsker.
Når jeg spørger om det, så er det, fordi der har været
en diskussion frem og tilbage, og fordi jeg selvfølgelig synes, det er uhyre vigtigt, at man kun laver begrænsninger i helt, helt særlige tilfælde, og at det hver gang er særdeles velbegrundet. Jeg vil også sige, at jeg håber, at mange ud over os vil følge det her område tæt, så vi ikke risikerer, at man får en praksis, hvor man kan lægge begrænsninger ind i den almindelige frihed og åbenhed, for det er jo fuldstændig afgørende, at vi har den frihed, for at universitetsmiljøer og også sektorforskningsmiljøer kan trives og fungere og blive gode og dygtige og stærke.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-18:
Jeg sammenfattede ved førstebehandlingen Dansk Folkepartis forhold til den nye lov som eftertænksomt positivt.
Det er klart, at der er nogle advarselslamper, der blinker, når man fornemmer, at man er i nærheden af at kommercialisere forskningen i en sådan grad, at man i hvert fald løber ind i en risiko for, at det går ud over forskningsfriheden.
På den anden side er det klart, at selve formålet at formidle viden fra forskningen uden unødig spildtid ud til det erhvervsliv, der skal bruge den, er et udmærket forslag.
Undervejs er der kommet et høringssvar fra Magisterforeningen, som på en meget, meget præcis måde har sat fingeren på nogle ømme punkter og ganske specielt et, nemlig at der i bemærkningerne til § 2, stk. 2, står, at de § 4-selskaber, som skal formidle forskning fra universiteter og sektorforskningsinstitutioner ud i erhvervslivet, kan drive opsøgende arbejde i forskningsmiljøet.
Der kunne man godt være lidt bange for, at det måske kunne gå imod det, der var hensigten, nemlig at det kunne blive til en slags spionageparagraf, som betød, at man så at sige ved tvang kunne hive en spirende forskning, som ikke var moden, ud af forskerne, for hurtigst muligt at få den omsat til erhvervslivsresultater. Og man kunne forestille sig i forbindelse med en universitetslov, der har lavet universitetsbestyrelser med eksterne flertal, at der så vil komme denne tilbagemelding til forskeren: Kan du ikke lige dreje det der en lille smule, så det bliver mere salgbart.
Heldigvis mener jeg, at vi fuldstændig har fået rede på sagen, sådan at den risiko undgås.
Ministeren er kommet med et bidrag til betænkningen, hvori der bl.a. står, at den dialog, der skal komme ud af, at § 4-selskaberne driver opsøgende virksomhed i forskningsmiljøet, skal være et tilbud til forskerne og ikke en forpligtelse, i hvert fald ikke ud over, hvad gældende lovgivning allerede foreskriver.
Karen J. Klint (S), 2004-05-18:
Jeg vil gerne sige tak til det flertal i Kirkeudvalget, der vil være med til at give opbakning til, at vi får en eller anden form for en bred debat og et udvalg, der skal være ansvarlig for at samle op på den kirkedebat, der nu har kørt i mange år, men sådan at vi også får handling som følge af debatten.
Jeg tror, vi skal vende tilbage, for der er jo et mindretal i udvalget, men det mindretal udgør jo så et flertal her i salen.
Men tak for den positive opbakning fra de partier, der har givet den.
Poul Andersen (S), 2004-05-18:
Hr. Poul Fischer nævnte de procentuelle stigningerne og sagde, at det nu kun skulle være det almindelige prisindeks, det skulle stige med.
Har hr. Poul Fischer været opmærksom på de spørgsmål, jeg har stillet til ministeren i anledning af det her, bl.a. om, hvad priserne er steget med i DSB og DSB S-tog?
Jeg vil anbefale hr. Poul Fischer lige at prøve at gå hen og kigge lidt på tallene.
Jeg forventer ikke, at man kan svare på det
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-18:
Jamen jeg vil da ikke udelukke, at hvis vi havde haft lejlighed til at diskutere det her mere, end vi har, så kunne vi være nået til et resultat.
Igen må jeg bare sige, at det er 2-3 pct. af dansk landbrug, der i dag rammer det loft, som hr. Kirk er meget nervøs for.
Og allerede nu hørte jeg hr. Kirk sige 300-400 ha og ikke 400 ha.
Jeg tror faktisk, at hr. Kirk har ret i, at der kunne være lavet en bred landbrugslov, hvis der var blevet givet lidt mere tid og en lille smule mere forhandlingsvilje.
Jens Kirk (V), 2004-05-18:
Jeg vil tro, at hvis hr. Martin Lidegaard kom i praktik i 1 måned, så ville hr. Martin Lidegaard erfare, at de tal, vi snakker om her, 300-400 ha, er en- og tomandsbrug, som vi snakker om i dag.
Hvis der skal være en naturlig frihed i fremtiden for de mennesker, som skal have deres virke der, så er det ikke utopisk, at 1-2 mand passer 300-400 ha, og det er det, vi giver plads til nu med denne her lov.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-18:
De sidste bemærkninger er det meget svært at være uenig i, for det er jo hele grundlaget.
Jeg er som sagt heller ikke uenig i, at vi får en strukturudvikling.
Jeg er bare ikke helt ligeglad med, hvordan den strukturudvikling foregår.
Det, som jeg har svært ved at forstå, er, at når man diskuterer det her med Venstre, så kan man få indtrykket af, at de bånd, som vi andre vil lægge på det danske landbrug, er helt urimelige og vil ødelægge udviklingskraften i det danske landbrug og svække konkurrenceevnen.
Resten kunne udvikle sig markant.
Så de der snærende bånd og det manglende fremtidsperspektiv osv. handler altså om 2 til 3 pct. af de danske landmænd, nemlig dem, som er så megastore i forvejen, at man ikke retmæssigt kan sige, at det vil øge produktiviteten voldsomt, hvis de blev større.
Jens Kirk (V), 2004-05-18:
Jeg er næsten sikker på, at hvis jeg havde diskuteret en aften eller en nat mere med hr. Martin Lidegaard, så havde vi været enige om det her, og så havde hr. Martin Lidegaard været med i flertallet om denne lov. Den lov, vi snakker om her, er fremadrettet.
Hidtil har de love, vi har haft, vel sådan set kun været en opsummering af, hvordan det i grunden foregår derude.
Jeg må sige, at i Venstre tror vi, at der kun vil være 10.000-12.000 produktionsbrug.
Og hvis vi så lige ser, hvor meget jord de skal have, ja, så bliver der så rigeligt med ejendomme til de mindre brug, også uden at man skal slås om jorden.
Så kan jeg heller ikke lade være med at sige her, at hr. Martin Lidegaard lige så godt som jeg ved, at vi er medlemmer af EU, og at vi skal opføre os som medlemmer af EU, og at vi skal afsætte to tredjedele af vores produkter til EU under de prisforhold, der hersker der.
Martin Lidegaard (RV), 2004-05-18:
Der er ingen grund til at gentage hele debatten fra førstebehandlingen her.
For Det Radikale Venstre er der to ting, der har været i højsædet under den her diskussion.
Den ene er, at den strukturudvikling, som vi ved kommer, og som hr. Jens Kirk går meget op i, som følge af, at vi også gradvis afskaffer landbrugsstøtten, er nødvendig.
Den er Det Radikale Venstre enig i er nødvendig, men vi er bare ikke ligeglade med, hvor den strukturudvikling foregår.
For vi er helt overbeviste om, at der, hvor vi får mest struktur for pengene, om jeg så må sige, der, hvor det samfundsøkonomisk batter mest i landdistrikterne i forhold til deltidslandmændene, er, hvis de små får lov til at blive større, i stedet for at de store bliver gigastore.
Den strukturudvikling, der vil komme, vil vi gerne være med til at styre i en bestemt retning, og vi vil gerne fra radikal side afbureaukratisere den.
Derfor foreslog vi også at afskaffe fortrinsstillingen, men til gengæld lægge et langt lavere loft.
Det andet er så hensynet til den danske jord, det danske land.
Og der er det jo rigtigt, som flere har været inde på allerede, at vi ser en fremtid, hvor en langt større del af det danske land bliver brugt til natur- og miljøformål.
Og vi tror, det kan gøres, hvis vi planlægger det ordentligt, uden nævneværdig skade for det danske landbrug.
Men hvis det er noget, vi skal gennemføre hu-hej, vilde dyr, fordi vi skal leve op til alt fra vandrammedirektiv til andre miljøkrav, så kan det blive dyrt. Og det er den rettidige omhu, eller mangel på samme, vi efterlyser hos regeringen.
Derfor vil man også se, når vi skal stemme om ændringsforslagene i dag, at Det Radikale Venstre selvfølgelig vil støtte de ændringsforslag, hvor vi synes der er lagt op til noget fornuftigt, og stemme imod dem, hvor vi er uenige med linjen, og undlade at stemme der, hvor vi synes man går lidt den rigtige vej, men dog for kort til at vi vil støtte forslaget.
Men vi vil stadig væk stemme imod det samlede forslag til sidst.
Kristen Touborg (SF), 2004-05-18:
Det skinner jo igennem det, hr. Jens Kirk siger, at udviklingen er noget, man ikke kan gøre noget ved.
Udviklingen er noget, der sådan bare kører af sig selv.
Og når udviklingen kører, så skal man bare indrette lovgivningen efter det. Der ser jeg altså helt anderledes og modsat på det.
Vi skal sikre, at udviklingen går den rigtige vej, og vi ser altså ikke noget naturstridigt i, at det skulle være sådan, at vi søger at styre samfundet hen mod et bestemt mål.
Det er faktisk det, vi synes at vi er her for som politikere.
Jens Kirk (V), 2004-05-18:
Jeg må jo fortsat erklære og tro og tænke, at det er umuligt at overbevise hr. Kristen Touborg om, at han er ude på en forkert galej.
Det er vel naturligt, at fortrinsstillingen også rykker lidt, når alt andet rykker, så der er nogle muligheder her.
Er det ikke unaturligt, om man ikke kunne få lov til at bringe en ejendom op på 125 ha eller 100 ha?
Hr. Kristen Touborg ved jo godt, hvor mange gange den i virkeligheden kom i anvendelse med den gamle lov, og vi har yppet kiv og lavet spektakel nok i de forskellige sogne vedrørende det.
Der var vist meget få, der fik noget ud af det, og derfor synes jeg, at det, hr. Touborg er ude med her, er skingrende galt.
Nu skal der jo ikke så meget til, før hr. Kristen Touborg bruger ordet baroner og herremænd, men hvor er det i dette lovforslag, at det er blevet til en herremandslov?
Fortrinsstillingen er jo bevaret.
Den er klargjort til en reform.
Af og til er man jo ude at diskutere med SF's hr. Jørn Jespersen, som går ind for liberalisering, og at al støtte skal væk nu og her.
Hvor er det, det er blevet til en herremandslov?
Jørn Dohrmann (DF), 2004-05-18:
Jeg vil godt starte med at sige tak til Kristendemokraterne og til regeringen, som jeg egentlig føler gerne vil støtte forslaget, hvis formaliteterne er på plads her, og tak til de partier, som har udtrykt en positiv holdning over for forslaget.
Vi må tænke på, at mange vælgere - også socialdemokratiske - har slidt i mange år for at få en pensionsopsparing, som de får udbetalt, når de er 60 år.
Bliver forslaget gennemført, kan man også få afhjulpet den urimelighed, at nogle kommuner giver dispensation fra 8-års-reglen helt ned til 5 eller 3 år, så forskelsbehandlingen forsvinder.
Alt i alt mener vi derfor, at når man ser på hele området, er der nogle urimeligheder, som der bliver taget hånd om. Som også Kristendemokraterne gjorde, har vi taget udgangspunkt i, at allerede i dag kan sommerhusene jo lejes ud, så reelt set vil man egentlig ikke påføre de naturværdier, som findes, nogen større belastning.
Der kommer måske en lille stigning i antallet af dem, som vil benytte sig af den, men vi mener, det bør være op til folk selv at bestemme.
Man kan sige, at de får det frie valg.
Det er klart, at vi ikke ønsker at spille hasard med den sommerhusregel, vi har i dag.
Derfor er vi også indstillet på, at forslaget ikke kan vedtages på nuværende tidspunkt, men vi er klar til at gå ind i en god drøftelse, når vi har fået kammeradvokatens udtalelse, så vi kan få fjernet de åbenbare urimeligheder, som findes i dag.
Nogle har ligesom defineret pensionsalderen til 67 år, men vi siger, at i dag er den nedsat til 65 år, og så bør ethvert parti i hvert fald kunne støtte forslaget uden bekymring.
Men igen ser vi, at venstrefløjen ikke vil tilgodese de ældre borgere, og det er meget skuffende, især når det er nogle partier, som hele tiden gerne fører sig frem med, at de vil hjælpe de ældre borgere og give dem nogle flere frie valg.
Men det gør man ikke i denne sag, og det er skuffende, i hvert fald for os, selv om vi ikke mener, det bliver ret mange huse, det kommer til at dreje sig om.
Vi har konstateret, at Venstres ordfører, hr. Eyvind Vesselbo, har lagt ud på sin hjemmeside, at han går ind for forslaget, og derfor synes vi også, regeringen skal arbejde aktivt for at få det gennemført.
Man skal tænke på, at regeringen nu har haft 2½ år til at gennemføre de ting, og vi synes, at nu er det på høje tid, og nu vil vi hjælpe regeringen ved at fremsætte et forslag og presse kammeradvokaten til at komme med nogle udtalelser.
Jeg vil takke for de positive tilkendegivelser fra de forskellige ordførere og fra ministeren, og jeg håber, at forslaget får en god udvalgsbehandling.