Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Vi har med ujævne mellemrum diskuteret spørgsmålet om straffeattesternes konsekvenser for børn og unge, når de skal i gang på arbejdsmarkedet.
Jeg synes, det er meget interessant lige at minde hinanden om, at der altså er nogle unge, som får en plet på straffeattesten, men som kan gå i gymnasiet, og hvis forældre har råd til at finansiere deres lommepenge, og som overhovedet ikke påvirkes af den her plet på straffeattesten, fordi der ikke er nogen, de skal aflevere den her straffeattest til, før den er ren.
Vi skal også huske på, at det er ganske, ganske få unge i dagens Danmark, som begår kriminalitet, og ved at vi holder fast i, at straffeattesten ikke på en eller anden måde kan nuanceres, så holder vi også fast i, at der er nogle, vi er flintrende ligeglade med.
Hr. Tom Behnke sagde, at livet ikke slutter, og at vi skal prøve at hjælpe dem videre.
Hvem er vi?
Hvem er det?
Kan vi være sikre på, at der er nogle forældre, der kan håndtere det?
Skolen er jo væk.
Er der nogen fra skolen, der holder øje med den unge?
Nej, der er ikke nogen, der holder øje med den unge, som forsøger at komme ind på arbejdsmarkedet.
Hvor er den voksne, der skal hjælpe den unge i gang?
Samtidig ved man, at kommer han til et eller andet supermarked for at være flaskedreng, så er døren lukket.
Jeg synes også, det er noget problematisk, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti udelukkende argumenterer med, at de ikke ved, om det betyder noget, og derfor vil de ikke have det.
Ministeren sagde, at der ikke er nogen systematiske undersøgelser på Beskæftigelsesministeriets område, som viser, at det er et problem; at der ikke er nogen konkrete sager.
Nej, for de her unge er slet ikke tilknyttet det system. De er ikke medlem af nogen a-kasse.
Mange af dem har ikke mulighed for at få kontanthjælp.
De er fra 15 til 18 år gamle, og de har fået en plet på straffeattesten.
Så har man været inde på spørgsmål om arbejdsgiveres sociale ansvar: De vil gerne være søde og hjælpe, og jeg ved ikke hvad, og det giver godt på cv’et for den enkelte arbejdsplads.
Men der skal vi så også huske på, at der er mange virksomheder, der har filialer rundtomkring, og som er så store, at de har fuldstændig firkantede regler for, hvad der skal indhentes af oplysninger.
Og hvis der er en plet på straffeattesten, har den enkelte filialbestyrer ikke ret til at ændre på det.
Det har så ikke været fremme i debatten, men der er en mulighed for, at man kan søge Rigspolitichefen om at få fjernet den her plet.
Jeg kender en, der gjorde det.
Så er det, jeg spørger: Hvorfor skal man så have en mulighed for at klage til Rigspolitichefen for at få fjernet en plet, hvis det ikke netop er helt afgørende for muligheden for at få fast arbejde?
Ingen tvivl om det, det har den for den lille marginale gruppe, hvor forældrene, familien og netværket ikke er tilstrækkeligt til, at man holder sig væk fra kriminalitet; hvor der skal noget ekstra til.
Men den afskrækkende virkning fjerner jeg jo ikke med det her forslag.
Den fjernes ikke med det her forslag, og det siger jeg jo netop for at holde fast i, at den argumentation skulle jeg ikke lande i.
Det er jo for at give højrefløjen en chance for i det mindste at prøve at tænke lidt på den der gruppe af marginaliserede unge, som ingen chance har, og hvor der ikke er noget netværk.
Det synes jeg har været en beklagelig diskussion.
Men vi fortsætter kampen, for nu står vi jo forhåbentlig til snart at kunne overtage regeringsmagten, og jeg er meget glad for, at oppositionen er samlet omkring det her forslag.
Der er ikke andet svar end afskrækkelse.
Og så til sidst i en lille parentes: De har fået deres straf, de har fået deres bøde, de har modtaget en sanktion, så hvorfor skal vi ikke sikre, at de kan komme ud af den marginaliserede situation, de er landet i på grund af den fejl?
Jeg forstår det ikke.