runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Lund Jepsen (V), 2004-05-19:
Rentolinsagen er en trist sag med mange tabere.
En importør uden moral er årsag til, at mennesker er blevet syge, og at de står med uoverskuelige økonomiske problemer, som endnu ikke er løst.
Jeg er fuldt ud klar over, at de mennesker, som er i gang med et retligt efterspil efter at have brugt Rentolin, er i en meget beklagelig situation, og jeg ville ønske, at vi kunne have fundet en enkel måde at hjælpe dem på, uden at det ville få videre konsekvenser i andre situationer. Venstre kan imidlertid ikke støtte
SF's beslutningsforslag
Vi mener, det vil kortslutte retssystemet, hvis staten på den måde går ind omkring verserende retlige tvister.
Staten skal ikke indirekte eller direkte påtage sig et produktansvar.
Det er generelt producenter og importører, som er ansvarlige for de produkter, de sætter i handelen, og de er omfattet af produktansvarsloven.
Desværre er importøren gået konkurs og forsvundet ud af landet, og derved er vi ude i en sag om mellemhandleransvar.
Jeg håber, at sagerne finder en afslutning inden for overskuelig tid.
Det er væsentligt, for at borgerne skal have tillid til, at erstatningsansvarssystemet fungerer.
Men vi er jo nødt til at afvente EF-Domstolens afgørelse vedrørende mellemhandleransvar.
Som vi ser sagen, har staten ikke pådraget sig et ansvar, men vi ser frem til, at kammeradvokaten vil vurdere dette spørgsmål igen.
Selvfølgelig ville det have været bedst, hvis Rentolin var blevet forbudt til indendørs brug allerede i 1989, men vi finder ikke, at staten, sådan som det ser ud nu, har pådraget sig et ansvar, fordi en medarbejder ved Statens
Byggeforskningsinstitut gør importøren opmærksom på den forkerte brug.
Såfremt kammeradvokaten skulle komme frem til, at staten kan have et juridisk medansvar, må vi naturligvis se på sagen igen.
Når man læser den markedsføring, som importøren af Rentolin foretog, kan jeg godt forstå, at de ramte mener, at det må have konsekvenser.
Det er simpelt hen et eksempel på helt uansvarlig og helt uanstændig markedsføring.
Jeg synes også, det er vigtigt, at vi lærer af Rentolinsagen.
Forhåbentlig undgår vi i fremtiden lignende situationer, men jeg tror heller ikke, vi kan være hundrede procent sikre.
Venstre er tilfreds med de initiativer, som miljøministeren har nævnt og sat i gang, og vi håber, at det kan bringe os videre.
MCS er et komplekst emne, og jeg er ikke i tvivl om, at mange mennesker føler sig generet af duft- og kemikalieoverfølsomhed.
Vi må have mere viden om emnet, og Venstre synes, at miljøministerens tanker om oprettelse af et videncenter lyder spændende.
Som nævnt kan Venstre uagtet vores sympati for Rentolinofrene ikke støtte beslutningsforslaget.
Vi vil naturligvis gerne drøfte det videre i udvalget.
Men jeg må beklage, at fru Anne Grete Holmsgaard har noget ret: Det bliver kun de gode viljer i dag.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Jeg synes i hvert fald ikke, man gør sig store anstrengelser for at høre, hvad det er, miljøministeren siger.
For jeg har sagt igen, at det her er produktansvarslovgivning.
Og det er nu engang sådan, at de mennesker, der markedsfører og producerer det her, også står til ansvar for det.
Jeg har sagt igen og igen, at med hensyn til den kemikalielovgivning, der kommer på REACH, ønsker vi, at der skal præciseres og strammes langt kraftigere op end i det forslag, og det arbejder vi for.
Så alt, hvad der bærer i den retning, er det, man ved den danske regering arbejder for.
Og så vil jeg blot sige, at det jo virkelig er store problemer, de her mennesker er kommet ud i, og de løses ikke ved, at man kun kan gå ind og sige, at man forholder sig til en enkelt del.
Derfor er det, jeg siger, at i de forhold, hvor vi kan gå ind og gøre noget, der gør vi det.
Jeg fortsætter stadig væk med at have den dialog med de folk, for det tror jeg er meget klogt, også fordi jeg på regeringens vegne selvfølgelig ønsker at sætte fokus på det her tema også ude i befolkningen.
Det var i den forbindelse, jeg roste SF.
Jeg sagde ikke noget om lovforslaget eller beslutningsforslaget.
Jeg sagde bare, at den fokus, der er kommet ud af det, synes
jeg er godt for os alle, for det trænger man til i denne sag.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Det ville være dejligt, hvis ministeren også klart kunne udtale sig om en eventuel kompensation, for der henviste ministeren jo hele tiden til, det ikke var hans område.
Erstatningsansvarsloven var ligesom ikke rigtig ministerens område.
Og nu siger ministeren om den konkrete sag, at det bare var, fordi man brugte for meget.
Mener ministeren, hvis vi nu i år 2010 bliver udsat for en civilretssag, hvor der anvendes et produkt, som viser sig efterfølgende at give alvorlige bivirkninger for folk, at man så fra regeringens side, fra Miljøministeriets side intet ansvar har? Er det i virkeligheden fuldstændig ligegyldigt, at vi har tilsynsmyndigheder på det her område, for staten har ikke noget ansvar? Er det dét, ministeren har draget af konklusion på det her område?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Jeg synes, vi lige skal få det her sat fuldstændig på plads.
Miljøstyrelsen var bekendt med landsretsdommen i 1994, den, vi står og taler om her.
Men i den sag var der tale om, at en familie havde påført 30 l Rentolin indendørs.
I perioden fra 1994 til tv-udsendelsen i maj 1998 havde Miljøstyrelsen modtaget en henvendelse i september 1996 om indeklimaproblemer ved anvendelsen af produktet Rentolin.
Efter tv-udsendelsen modtog Miljøstyrelsen flere hundrede henvendelser om Rentolin.
Myndighederne reagerede med det samme, da man fik viden om omfanget af problemerne med indendørs anvendelse af Rentolin.
Straks efter tv-udsendelsen i maj 1998 blev der udarbejdet en anbefaling om brug af produkter til overfladebehandlinger af træ, f.eks. Rentolin.
Og så har jeg citeret en gang, hvad den daværende miljøminister gjorde, men jeg skal gerne gentage det: Han skred ind og udstedte et påbud til importøren den 4. juni 1998 om at indstille markedsføring af Rentolin til indendørs anvendelse.
Jeg er bare nødt til at sige, at det jo er forholdsvis enkelt i dag, når man har set, hvilke ulykker det har ført med sig, at sige, hvordan man synes man skulle have reageret.
Men jeg er af den opfattelse, at man ikke har nogen grund til at klandre Miljøstyrelsen og heller ikke den tidligere miljø- og energiminister.
Jeg har så bedt kammeradvokaten om at undersøge det, for jeg synes, det er vigtigt, at kammeradvokaten vurderer, om staten har gjort sig erstatningsansvarlig.
Så har jeg nævnt alle de ting, vi vil gøre for at afhjælpe det her, og også de ting, som vi vil drøfte i mit eget ministerium.
Jeg tegner selvfølgelig regeringen som enhver anden minister gør, når man har en sag her i Folketingssalen.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Jeg vil godt fortsætte, hvor hr. Keld Albrechtsen slap.
Sagen er jo den, at Statens Byggeforskningsinstitut ikke mente, at man måtte anvende Rentolin indendørs, og det var i 1989.
I 1994 blev der afsagt dom, hvorefter importøren fik et erstatningsansvar.
Miljøstyrelsen gjorde stadig væk ikke noget.
Og først i 1998, efter at der havde været en fjernsynsudsendelse, gik man i gang med at udstede et forbud.
Så vil jeg godt spørge miljøministeren: Er det nu miljøministeren, der er regeringens ansvarlige på området? Rentolinforeningen har jo gået fra Herodes til Pilatus.
Senest fik vi et svar fra statsministeren, hvor man måtte forstå, at det var indenrigs- og sundhedsministeren, der havde ansvaret.
Og miljøministeren afsluttede jo sin tale med at sige, at det der med erstatninger og sådan noget ikke lige er hans område.
Er det miljøministeren, der påtager sig ansvaret på regeringens vegne, eller hvad?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at det er en fuldstændig urimelighed.
Det kunne måske være fristende for en miljøminister af en anden politisk observans end den tidligeres
, men jeg vil slet ikke benytte mig af det, for det er urigtigt.
Det er jo ikke korrekt, at den tidligere miljø- og energiminister ikke gjorde noget.
Jeg står jo her og kan citere, at han skred ind i forhold til selve anvendelsen og udstedte et påbud til importøren den 4. juni 1998 om at indstille markedsføringen af Rentolin til indendørs anvendelse.
Hvorfor forsøger hr. Keld Albrechtsen at fremstille det, som om så vel den tidligere regering som den her intet gjorde og ikke foretog sig noget som helst, når man, hvis man læser sagen, kan notere sig trin for trin, at så snart man blev klar over det og mente, at her var et problem, så skred man ind?
Den diskussion deltager jeg simpelt hen ikke i, heller ikke ud fra nogle politiske, taktiske overvejelser; dem gider jeg slet ikke gå ind i.
Jeg synes, den her sag er alt for alvorlig til det. Jeg har oplevet, at også den tidligere regering var stærkt og dybt bekymret over det her, og så er det altså stærkt, synes jeg, at skulle høre på, at hr. Keld Albrechtsen forsøger at fremstille det, som om staten ingenting gør.
Det er det omvendte, der er tilfældet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Jeg er enig med ministeren i, at SF bør have tak, fordi partiet har fremsat det her forslag.
Men det er da stort set desværre også det eneste, jeg er enig med ministeren i.
Jeg spurgte helt præcis ministeren om den situation, hvor staten bliver opmærksom på, at et stof er giftigt, og at dets anvendelse faktisk bør standses - jeg snakker ikke om 100.000 stoffer, hvis virkninger vi ikke kender, men om det helt præcise tilfælde, hvor staten får at vide, at det her går ikke - og hvor staten ikke foretager sig noget.
Mener ministeren, det er i orden, når staten får at vide, at det her går ikke, det er giftigt, at staten så ikke påtager sig noget ansvar for det?
Staten siger, at det har de ikke noget at gøre med, og det kører bare videre.
I 10 år kørte det videre, så vidt jeg er informeret,
hvor man udmærket godt vidste det, men man forbød det ikke.
Det, jeg spørger om, er: Mener ministeren, det er en praksis, som kan få lov til at fortsætte, sådan at selv om ministeren får at vide, at et stof er giftigt, så behøver ministeren ikke at foretage sig noget, for det er alle mulige andre, der har ansvaret, og det er i hvert fald ikke staten?
Det er bare det, jeg spørger om.
Det er da ikke holdbart.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Uden at det nu skal opfattes polemisk af hr. Keld Albrechtsen, vil jeg bare sige, at man somme tider kan undre sig over nogle af hr. Keld Albrechtsens spørgsmål, særlig når man ved, hvad hr. Keld Albrechtsen ved på miljøområdet, for det er ret meget.
Jeg talte om omkring 100.000 kemikaliestoffer.
Jeg er så nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi er nødt til også at indrette vores samfund efter, at vi ikke skal sidde med lige så stort et kontrolapparat.
Det er ikke sådan, at når hvert eneste menneske foretager sig noget, er der en, der kontrollerer, hvad vedkommende gør.
Der er altså noget, der hedder moral.
Der er også noget, der hedder, at man må rette sig efter de spilleregler, der ligger.
Der ligger helt klare spilleregler her.
Der ligger helt klare spilleregler om, at det ikke kunne markedsføres, som det blev.
Så man skal ikke forsøge at give regeringen skylden for, at nogle optræder umoralsk.
Det vil jeg bare sige er urimeligt.
Jeg forlader ikke en eller anden linje, fordi hr. Keld Albrechtsen påstår, at den er hård.
Nej, den er imødekommende.
Jeg havde heldigvis nogle rigtig gode møder i mandags.
Jeg synes da, at det er fint, for når man fremsætter sådan et beslutningsforslag, sætter man jo fokus på den slags sager.
Det vil jeg også gerne medgive at man gjorde her.
Derfor havde vi nogle gode møder, og dem fortsætter vi med.
Hr. Keld Albrechtsen er helt på vildspor, hvis han vil finde genklang blandt dem, jeg holdt møde med, for at vi ikke tager det her alvorligt.
Det tror jeg ikke hr. Keld Albrechtsen kan finde genklang for et eneste sted.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Det er uanstændigt, hvis man så ikke er med til at rette op på det, når man har forsømt det, der burde være gjort, nemlig et forbud mod indendørs anvendelse af stoffet.
Det er simpelt hen uanstændigt, hvis man så ikke vil være med til at hjælpe.
Det er ikke et spørgsmål om jura, men et spørgsmål om anstændighed, så jeg vil opfordre ministeren til at forlade den hårde linje.
Så vil jeg godt stille et spørgsmål.
Ministerens tale i dag var jo i virkeligheden en melding om, at vi godt kan risikere, at det sker igen.
Selv om staten bliver opmærksom på, at et stof er uforsvarligt og giftigt, behøver man ikke at forbyde det, for man har ikke ansvaret, man lægger bare ansvaret fra sig.
Så kan det ske igen, at der er et giftigt stof, som man bliver opmærksom på, hvor man får at vide, at det er giftigt, og at man burde have forbudt det, men man gør det bare ikke.
Det kan da ikke være den praksis, ministeren går ind for, det håber jeg sandelig ikke.
Jeg vil godt spørge ministeren: Risikerer vi, at det her sker igen?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Fru Anne Grete Holmsgaard skal forstå det nøjagtig sådan, som jeg har sagt det: I de sager, hvor jeg har mulighed for at gå ind, som er sammenlignelige f.eks. med giftgrunde, holder vi et møde i juni, hvor vi igen kigger på, om der er nogle muligheder her, så vi kan gå ind og hjælpe.
Det er jo et af de store problemer, som jeg også kan læse om, og som der også blev givet udtryk for i mandags, da jeg havde møde, at nogle af dem slet ikke kan bo i de boliger, nogle af dem har boliger, som de skal ind og reparere og give anden vedligeholdelse end bare den almindelige, fordi de simpelt hen ikke kan bo i de huse.
Det skal vi selvfølgelige have undersøgt, og har vi nogle muligheder for at hjælpe her, nøjagtig som vi har haft mulighed for at hjælpe dem, som bor på giftgrunde, vil vi gerne det, og det vil vi selvfølgelig undersøge. Omkring det erstatningsretlige, som i øvrigt, uden at jeg vil komme nærmere ind på det, ikke decideret ligger i Miljøministeriet, vil jeg gerne sige, at jeg synes, man skal stille de spørgsmål.
Jeg ser frem til, at vi også under udvalgsbehandlingen kommer til at drøfte de muligheder.
Men det er altså ret kompliceret rent juridisk at gå ind i, og derfor er det, at jeg har svaret på de ting, som jeg umiddelbart kan se at jeg som miljøminister kan gå ind i.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Det sidste her kunne godt fortolkes som en lille åbning, men jeg føler mig ikke spor overbevist om det, for det, ministeren har sagt, er, at man lader kammeradvokaten gå ind,
altså som advokat for regeringen
Regeringen siger selv, at den ikke har noget ansvar her, så det er næsten forudsigeligt, hvad der kommer ud af det.
Statens advokat bakker selvfølgelig staten op i denne sag.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at ministeren siger meget klart herfra: Nu kan vi ikke lade de familier, der i over 10 år har været kostet rundt mellem forskellige ministerier - for det har de jo, hvor alle har sagt, at det var synd for dem, men de har ikke fået nogen hjælp - være, nu går vi simpelt hen ind og siger, at de selvfølgelig får en kompensation, uden at vi dermed forudskikker erstatningsansvarssagerne.
Vi bliver simpelt hen nødt til at hjælpe dem i mellemtiden, for ellers står de her mennesker endnu en gang bare tomhændede og kan høre på lutter gode viljer, men ingen vilje til at handle og give dem en reel hjælp.
Skal jeg fortolke det sådan, at ministeren faktisk er indstillet på at gå ind og sige: Ja, vi vil godt give en kompensation i den periode, hvor disse mennesker venter på, at deres erstatningssager bliver afgjort?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-19:
Jeg tror, jeg roligt kan sige, at jeg ikke støder på nogen mennesker, der ikke synes, at det er en forfærdelig situation, de mennesker er endt i.
Jeg er sikker på, at de, der har taget sig af de her sager, også i den regering, der var før, har følt det samme og gerne ville gøre noget i den her sag og vel også har gjort det, som man synes man kunne dengang.
Jeg må bare sige, at når vi går ind og kigger på det erstatningsretlige system i den her slags sager, er det sådan, at der for øjeblikket kører sager om erstatning, men på grund af den sag ved EF-Domstolen, som jeg nævnte før, er der det problem, at man afventer den afgørelse, før man kan gå i gang i Danmark. Så bliver der sagt noget om de huse, som folk bor i.
Her vil jeg gerne sige, at det er ligesom med de folk, der bor i huse, som ligger på giftgrunde, hvor regeringen jo nu er gået ind og har taget hånd om det og sikret en mulighed for at være med til at hjælpe.
Jeg har derfor også aftalt med Rentolinofrene, at vi mødes igen i juni, for hvis der er noget, som vi i Miljøministeriet kan gøre i den retning, vil vi klart undersøge det.
Det vil vi slet ikke afskrive.
Det er også den diskussion, som jeg gerne går ind i, nøjagtig som vi har gjort det i forbindelse med giftgrunde.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Ministeren sagde jo undervejs, at staten ikke kan/vil påtage sig producentansvaret.
Det er sådan set heller ikke det, vi lægger op til med det her beslutningsforslag.
Det, vi lægger op til, er, at de her mennesker, som nu har været jaget rundt i manegen i over 10 år, får en kompensation, mens de venter på, at erstatningssagerne afgøres.
Her vil jeg godt spørge: Synes ministeren ikke, det ville være rimeligt at sikre de her flere hundrede familier, som har måttet flytte fra deres huse, men som stadig væk må betale for dem og ikke kan sælge dem, får en kompensation, mens de venter på erstatningssagerne?
Det er jo ikke at påtage sig erstatningsansvar.
Synes ministeren ikke, at det ville være rimeligt?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-19:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte det forslag fra Dansk Folkeparti, som vi diskuterer her.
Forslaget går ud på, at vi skal gå imod, at Tyrkiet skal have en startdato for optagelsesforhandlinger med EU.
Det strider imod de aftaler, der er indgået med Tyrkiet om, at de, hvis de opfylder Københavnskriterierne, som jo er fastlagt allerede i 1993, skal have en startdato for forhandlingerne, og hvis de fuldstændig kan opfylde kriterierne og gennemføre de ting, som i øvrigt skal gennemføres for at kunne blive medlemmer af EU - gennemføre ændringer af de forskellige administrative systemer, overholde menneskerettighederne i alle led osv. osv. - kan de også blive medlemmer.
Det Radikale Venstre er tilhænger af, at Tyrkiet får præcis den samme behandling som andre ansøgerlande, der er europæiske.
Det er et europæisk land, og de har altså også ret til at få den samme behandling som andre europæiske lande.
Derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-05-19:
Dette lovforslag havde regeringen og et flertal i Folketinget indstillet til vedtagelse før jul.
Da var det hele klappet og klart, da var det hele parat.
Vi sagde fra starten, at det var en fuldstændig uoverskuelig lovgivning, der her var lavet, at forslaget rettelig burde deles op i to, og at de konsekvenser, det medførte, faktisk ikke var særlig forståelige for hverken den ene, den anden eller den tredje part.
Alligevel var man sikker på, at man godt ville køre det igennem, og alligevel sagde man, at det skulle være sådan.
Siden da har ministeren stillet 19 - nitten - ændringsforslag og trukket 3 ændringsforslag tilbage.
Vi har været igennem en fuldstændig skandaløs behandling af forslaget, og hvis der er nogen, der vil vove at påstå, at de har et fuldstændigt overblik over konsekvenserne af lovgivningen, må vi på en eller anden måde få de mennesker frem, for det har indtil videre ikke været muligt at finde frem til dem i udvalgsarbejdet.
Vi mener faktisk, som vi har skrevet i vores betænkningsbidrag, at behandlingen af denne sag har været skandaløs, og at udfaldet af den også er skandaløst.
Nu har vi sagt det igen, og vi har også sagt, at konsekvenserne af forslaget bliver uoverskuelige.
Vi tror, at der på pensionsområdet og andre steder skabes store skattehuller, men vi har ikke kunnet få nogen fornuftige mennesker i tale, og når flertallet ikke vil lytte til os, bliver det åbenbart sådan.
Men nu har vi advaret regeringen.
Konsekvenserne kommer vi til at se fremover, og vi tror, der bliver tale om et stort skattehul.
Christian Lund Jepsen (V), 2004-05-19:
Set i bakspejlet er det selvfølgelig ikke godt nok.
Jeg synes, det er beklageligt, at der er gået så mange år.
Jeg synes, det er beklageligt, med den markedsføring, som jo kan fylde en med gru, når man læser om, hvordan Rentolin kunne anvendes ifølge importøren.
Jeg synes selvfølgelig også, det havde været rart, hvis man i 1994 havde haft viden nok til det.
Men så vidt jeg har forstået, var der ikke grundlag for på det tidspunkt at gribe ind, det havde man åbenbart ikke.
og derfor vil jeg ikke være den, der bedømmer det retligt.
Der synes jeg, det er fint, at kammeradvokaten kigger på, om staten har et retligt ansvar.
Det har jeg det heller ikke godt med, det vil jeg da gerne sige.
Ole Stavad (S), 2004-05-19:
Jeg kan konstatere, at skatteministeren og jeg er forholdsvis enige om historikken i det her.
Vi er enige om, at der er sket en fejl.
Der er ingen tvivl.
Derfor opførte ministeren sig også ordentligt og klogt og udsendte omgående et cirkulære, da han konstaterede, at der var en praksis, der ikke var nogen lovgivningsmæssig dækning for.
Ingen kritik af ministeren for det.
Den eneste kritik, vi rejser af ministeren, er, at han, da han konstaterer, at der ikke er grundlag for det her, siger, at så vil jeg skabe grundlaget uden at kunne give
nogen former for begrundelse for, hvorfor det er en rigtig beslutning, bortset fra, at ellers vil det efter ministerens mærkelige konklusion være i strid med regeringens skattestop.
Det er ikke småpenge, vi taler om her.
Det, ministeren indfører, er ikke engang en fortsættelse af de gamle indekseringsregler.
Nu indfører ministeren, at man kan få indekseret sin ejendomsværdi over 18 år.
Der har aldrig i dansk lovgivning været retstilstande af den karakter.
Jeg ved ikke, om det er mig, der er tonedøv, men jeg hørte ikke et eneste argument fra ministeren bortset fra, at han mente, at der var nogle, der havde en berettiget forventning.
Men det betyder så, at det for enhver, der har en berettiget forventning om ikke at skulle betale skat af en indtægt, gælder, at fordi der er et hul i skattelovgivningen, så vil ministeren ikke kunne ændre det, fordi ministeren har et skattestop. Det her er for sølle, det er for uacceptabelt, vil jeg sige til ministeren.
Det er ikke noget, som vi kan acceptere eller leve med i Folketinget, og jeg er dybt forundret over, at Folketinget, både regeringspartierne, Venstre og De Konservative, og Dansk Folkeparti vil støtte et forslag af den karakter.
Det er fint, hvis den debat, vi har haft her, skulle give anledning til, at man tager diskussionerne i partigrupperne hos regeringspartierne og hos Dansk Folkeparti.
Men jeg kan beklageligvis se, at der ikke er nogen af de ledende kadrer til stede i Folketingssalen, som derfor måske ikke får hørt, hvad det her går ud på.
Så jeg vil godt anmode formanden om, at vi får den her sag tilbage til udvalget, så vi kan få en fornyet drøftelse af, om ikke der kan samles et flertal for at få den her fuldstændig uacceptable lovgivning rettet til.
Jeg vil også godt sige til formanden, at hvis det er sådan, at ændringsforslaget imod de indstillinger, der ligger fra partierne, skulle blive vedtaget, så har jeg ikke behov for at få det tilbage til udvalget.
Men bliver ændringsforslaget fra oppositionen forkastet, vil jeg godt anmode om, at sagen her går tilbage til Skatteudvalget til fornyet behandling mellem anden og tredje behandling.