runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-21:
De fagligt forankrede a-kasser har nogle fordele og nogle svagheder, klart den fordel, at man kender lige præcis branchen, faget, bedre, end man selvfølgelig vil kunne gøre i en tværfaglig a-kasse.
Derfor vil vejledningen til det fagspecifikke område naturligvis være helt i top.
Til gengæld vil vejledningen rettet mod andre fagområder end det, man er bundet til i a-kassen, være dét svagere, og omvendt vil det være for en tværfaglig a-kasse.
Det afgørende er her: Lad nu lønmodtageren selv bestemme, hvad lønmodtageren selv tror på er bedst for vedkommende.
Jeg må sige til hr. Ole Sohn, at jeg kan ikke se, at der overhovedet skulle være nogen problemer ved at foretage udliciteringer til en a-kasse, som er fagligt forankret, og jeg kan heller ikke se, at der overhovedet kunne være problemer ved at udlicitere opgaver til en tværfaglig a-kasse. Til hr. Ole Vagn Christensen
i og for sig det samme: Jo, hurtig kontakt til arbejdsgiveren, hvis det er inden for det faglige område, som a-kassen har specialiseret sig i - klart ja; da vil der være bedre muligheder.
Men til gengæld vil mulighederne være svagere til arbejdsgivere uden for det faglige område, og det vil i en række situationer være en ulempe. Og så kender jeg ikke noget til specielt arbejdsløshedstallet for de kristeliges a-kasse lokalt i det vestjyske.
Det er muligt, at det ligger i den ende af skalaen, hvor ledigheden relativt er størst.
Der er jo forskelle mellem a-kasser på forskellige områder med hensyn til, hvor meget det koster at være medlem, og der er forskel på ledighedsprocenterne.
Det, der kunne blive min konklusion på spørgsmålet fra hr. Ole Vagn Christensen, kunne jo være: Jamen hvorfor skulle lige præcis den specielle a-kasse, altså den kristelige, have monopol på at være tværfaglig i Ringkøbing Amt?
Ole Sohn (SF), 2000-03-21:
Kan hr. Knud Erik Kirkegaard ikke se eller forestille sig, at hvis man som privat arbejdsgiver efterspørger en bestemt type arbejdskraft, kan man i dag kontakte arbejdsformidlingen, og man kan kontakte den fagligt funderede a-kasse inden for det område, hvor man nu ønsker at rekruttere arbejdskraft fra.
Etableres der tværfaglige a-kasser, må det da blive ulige sværere for den enkelte arbejdsgiver at rekruttere arbejdskraften, for så er der endnu flere forskellige steder, man skal spørge.
Så af hensyn til erhvervslivet synes jeg da også, man skal overveje betimeligheden i at sørge for at undgå, at enkelte kan skjule sig i tværfaglige a-kasser, hvor man ikke har den fornødne faglige mobilitet og tilgang til det erhvervsområde, hvor man søger arbejde.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-03-21:
Jeg vil gerne takke hr. Knud Erik Kirkegaard for svaret.
Jeg synes, det var et ærligt svar.
Jeg må sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at det er også min konklusion.
Og min konklusion er også, at så længe vi har det fleksible arbejdsmarked, som vi har, er det arbejdsgivere fra disse områder, som har retten til at kunne afskedige og derfor selvfølgelig skal sørge for, at disse mennesker også kommer tilbage.
Så er vi også i den situation - men det er jo ikke det, der er det generelle billede - at der er nogle, der har brug for at flytte over store grænser.
Så derfor, den dér med mobiliteten er ikke ret meget værd, når vi skal se på, hvordan fordelene er på det andet område.
Men jeg vil gerne spørge: Er det ikke de ledige, det handler om i den her situation?
Det er vel ikke noget andet?
Jeg stillede meget konkrete spørgsmål: Er det ikke de ledige, det handler om?
Er det ikke det fleksible arbejdsmarked, det handler om i fremtiden?
Drejer det sig ikke om, at vi kan servicere?
Så vil jeg også godt sige det, som jeg har sagt før, men ikke har fået noget svar på, men jeg går ud fra, at hr. Knud Erik Kirkegaard vil være med til at undersøge det
, når han er så stærk i kødet både over for hr. Ole Sohn og over for mig, når vi har talt om, at der i den tværfaglige a-kasse faktisk er en højere ledighed, end der er i de fagspecifikke.
Det tyder ikke på, at man ikke er i stand til at samarbejde a-kasserne imellem og sammen med AF, når det drejer sig om at komme ledighed til livs.
Knud Wilson (DF), 2000-03-21:
For Dansk Folkeparti er uddannelse og undervisning noget meget betydningsfuldt, og det foreliggende forslag om indførelse af filosofikum ved de videregående uddannelser har jeg læst med interesse.
Filosofi var oprindelig det grundlæggende fag ved alle universiteter og det fag, hvorfra de andre fag som lægevidenskab og teologi udgår.
Da jeg begyndte min universitetsuddannelse som læge, var det den første prøve, vi skulle bestå.
Året i forvejen havde man fjernet titlen cand.
Derpå filosoferede
Vi diskuterede menneskets evne til at sætte farver på forskellige begreber som ugedage, og det er noget, som vel i dag hører under udforskning af hjernen.
Faget har helt givet en meget stor historisk og kulturel baggrund.
Men man må gøre sig klart, at menneskelivet er begrænset i tid, og ved en videregående uddannelse må det være et grundlæggende krav, at faget tilfører undervisningen noget virkelig væsentligt.
Dansk Folkeparti er positive over for forslaget, men vi ønsker, at der bliver en mere indgående og en dyberegående udvalgsbehandling, før vi tager endelig stilling.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-03-21:
Som ordfører for forslagsstillerne vil jeg gerne takke for debatten, men selvfølgelig sige en særlig tak til de partier, der har udtrykt deres støtte til forslaget.
Jeg har også registreret, at der ikke er sket så meget, siden vi sidst fremsatte det her forslag.
Arbejdsmarkedet udvikler sig, forholdene udvikler sig, men det gør vi ikke herinde.
Det er en genfremsættelse, som flere har bemærket.
Vi genfremsætter nu ikke forslag for at fylde tiden ud her i salen.
Det er der rigeligt med andre forslag der gør.
Men vi mener, at lige præcis det her forslag er meget vigtigt, og derfor ønsker vi at fastholde debatten og fastholde fokus på området, indtil det lykkes for os at få gennemført forslaget.
Vores arbejdsmarked er i en rivende udvikling, og der forventes en større og større fleksibilitet og omstillingsevne af lønmodtagerne.
Derfor mener vi, at der skal gives adgang til tværfaglige a-kasser.
Dette forslag er jo ikke et forslag om at forbyde faglige a-kasser, men er et forslag om at supplere de faglige a-kasser med flere tværfaglige a-kasser.
Når jeg har lyttet til den debat, der nu er foregået, har det været meget kendetegnende for modstanderne, at de har gjort det til et enten-eller mellem faglige eller tværfaglige a-kasser, og de har argumentet med, at fordi de faglige a-kasser nu gør det meget godt, så er der altså ikke plads til de tværfaglige a-kasser.
For os er det ikke et spørgsmål om enten-eller.
For os er det et spørgsmål om at give plads til både-og.
For nogle vil en faglige a-kasse være det rigtige valg, for andre vil en tværfaglig a-kasse være den rigtige løsning.
Den valgmulighed vil vi med dette beslutningsforslag sikre den enkelte lønmodtager.
Muligheden for frit at vælge a-kasse er meget afgørende for forslagsstillerne.
Frit valg vil øge den enkeltes ansvarlighed over for egen situation, og det er et frit valg, vi vil give.
Vi tror på, at det vil være godt med konkurrence i a-kassesystemet, og vi ved, at konkurrence er med til at fremme kvaliteten.
Konkurrenceparametrene vil f.eks. være, hvem der er bedst til at rådgive og vejlede sine medlemmer og hjælpe dem til ny beskæftigelse, og konkurrencen vil også være med til at sikre et pres over for a-kasser med henblik på at få effektiviseret og reduceret deres administrationsudgifter.
Der er talt meget imod tværfagligheden, men er det ikke præcis sådan, vi har indrettet vores arbejdsformidling?
Og skal jeg forstå modstanderne af dette beslutningsforslag sådan, at de også mener, at arbejdsformidlingen bør fagdeles og ikke som i dag have en bred tværfaglighed?
Hr. Ole Vagn Christensen sagde i sin ordførertale, at dette var et borgerligt korstog mod faglig organisering.
Jeg er helt enig med hr. Tom Behnke i, at man i dag kan sætte spørgsmålstegn ved, om den faglige organisering er frivillig.
Men faglig organisering som sådan har vi absolut intet imod.
Til gengæld ser jeg modstanderne af dette beslutningsforslag føre et korstog mod valgfrihed, mod tillid
til de enkelte lønmodtagere og deres evne til at varetage egne interesser.
Med disse ord vil jeg endnu en gang sige tak for debatten.
Tom Behnke (FRI), 2000-03-21:
I Frihed 2000 finder vi det relevant og positivt, at der er filosofikum på nogle uddannelser.
Man kunne måske indvende, at de studerende allerede i forvejen har rigeligt at se til, og skal de nu have et fag mere oveni, bliver det så ikke bare mere kaotisk, og skal man så ikke bare bruge længere tid på studiet?
Det tror vi faktisk ikke.
Så vi tror faktisk, at det også kan medvirke til at være en hjælp til, at man får en større forståelse for det studium, man er i gang med, at det dermed giver en større helhed, og at man dermed nemmere og hurtigere kan komme igennem sit studium.
Vi er i hvert fald af den overbevisning, at det er vigtigt.
Spørgsmålet er så, hvordan det skal være.
Skal det være som i dag, hvor det er helt frivilligt, om man har det, og hvor det er nogle få steder, man har det?
Eller skal det være den meget firkantede løsning, som Venstre lægger op til?
Det er vi nok heller ikke så indstillet på at støtte direkte i en uændret form. Nu er der jo tale om et beslutningsforslag og ikke et lovforslag, og deri ligger forskellen jo netop, for her er der en hensigtserklæring, som man kunne vælge at stemme for.
Der kunne måske blive et flertal for den, og så er den vedtaget, hvorefter ministeren så skal til at gøre et eller andet i den anden ende.
Men allerede på nuværende tidspunkt er der jo grund til at ønske fru Gitte Lillelund Bech tillykke, for ministeren har jo allerede i sin indledning tilkendegivet, at uanset om beslutningsforslaget bliver vedtaget eller ikke bliver vedtaget, så har ministeren samlet bolden op og er klar til at spille bolden videre, så beslutningsforslaget er med andre ord vedtaget allerede inden førstebehandlingen.
Og det er jo egentlig rart at vide, at ens forslag på den måde er blevet vedtaget. Det, der så selvfølgelig er vigtigt, er at holde lidt øje med, hvad der kommer ud af ministerens overvejelser, for det, jeg kan forstå ministeren vil, er at få belyst omfanget af, hvor meget der egentlig er af filosofikum i dag på de lange videregående uddannelser, hvad behovet er, og hvordan man laver en struktur, hvor man kan få det passet ind i undervisningen.
Der er ingen tvivl om, at det formentlig på nogle uddannelser er vigtigere at have filosofikum end på andre,
ligesom timetallet formentlig vil kunne svinge ganske meget fra den ene uddannelse til den anden.
Og her har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at det bør man i hvert fald imødekomme.
Der er jo ingen grund til at lave så firkantede regler, at alle studerende, uanset hvad de studerer, skal have så og så mange timer i de og de måneder af året, og det skal - havde jeg nær sagt - være på det og det klokkeslet på dagen, man skal modtage undervisning.
Det er der jo ingen grund til.
Så ja til den fleksibilitet, som ministeren også lagde op til.
Der var et tilsagn fra ministeren om, at det her bliver der set på, og at der simpelt hen kommer en indstilling fra ministeren om filosofikum i løbet af kort tid.
Det glæder vi os til, og tillykke til forslagsstillerne.
Jens Peter Vernersen (S), 2000-03-21:
Om et øjeblik vedtager vi lovforslag nr. L 205, og vi kan glæde os over, at loven vedtages med et meget stort flertal her i Folketinget; alene De Konservative stemmer imod.
Begrundelsen er ifølge betænkningen, at De Konservative ikke mener, at virksomheder, der udøver sportsaktiviteter med fortjeneste for øje, er momspligtige.
Den holdning har de, uanset der er givet ganske klare og præcise svar på de spørgsmål, der er blevet stillet om momspligten.
Det fremgår klart, at momspligten er til stede.
Det er også klart efter momsdirektivet, at så kan der ikke ske momsfritagelse, når der er tale om et erhvervsmæssigt salg.
Jeg synes, det er lidt trist, at Det Konservative Folkeparti, på trods af at der ligger fuldstændig klare meldinger både fra skatteministeren og i lovforslaget om, at man er forpligtet til at opkræve moms, vælger at stemme imod.
Det virker, som om det stemmer sådan nærmest af det, vi her i Folketinget kalder mere populistiske grunde.
Kristian Jensen (V), 2000-03-21:
Det her lovforslag har i de seneste dage været omtalt af grunde, som faktisk ikke har noget med selve lovforslaget at gøre, nemlig med en del snak om den tilbagebetaling, der måtte være af de momspenge, der er blevet opkrævet, og som dommen i Østre Landsret sagde var opkrævet uretmæssigt.
I Venstres øjne er der intet i dette lovforslag, der har noget med tilbagebetaling at gøre.
Derfor er det ikke vores ansvar, men vi er selvfølgelig meget opmærksom på, at regeringen lever op til sit ansvar om at tilbagebetale den moms, der er opkrævet på et forkert grundlag, og at sikre, at det sker på rimelige vilkår, ellers er der for alvor tale om, at man ikke har været opmærksom på lovens vilkår.
I Venstre er vi, som det blev nævnt tidligere, overbevist om, at vi ingen mulighed har for at gå uden om EF-momsdirektivet.
Vi kan ikke momsfritage
erhvervsmæssigt salg af adgang til sportsfaciliteter, og derfor skal vi lave denne ændring af loven, som vi naturligvis støtter.
Dette lovforslag lever op til begge dele, og derfor støtter Venstre naturligvis lovforslaget.
Ole Stavad (S), 2000-03-21:
Spørgsmålet om efterbetaling, som jeg også godt har set har været oppe i pressen, er jo ikke noget, jeg sidder og nørkler med.
Vi vil selvfølgelig være omhyggelige med at følge reglerne, kan jeg sige til hr. Kristian Jensen
, men det er jo en problemstilling, der handler om, hvorvidt de pågældende har lidt et tab. Momsens karakter er jo, at det er ikke virksomhederne, der betaler den, de opkræver den og afregner den videre, og Told- og Skattestyrelsen vil i sagens natur være omhyggelig med, at de regler, der er, følges.
Jeg er også overbevist om, at Told- og Skattestyrelsen vil konsultere Kammeradvokaten for at være sikker på, at det følges.
Jeg har set, at der i pressen har været draget en sammenligning med ambi-sagerne, og den er sådan set regulær nok.
Selv om der altså er meget stor forskel på de to sager, så er det principielle i de to sager det samme, for når det var sådan, at den danske stat ikke blev dømt til at udbetale over 50 mia. kr. - med renter tror jeg, vi var kommet op over 80 mia. kr. - skyldtes det jo, at man alene tog stilling til, om de pågældende virksomheder havde lidt et tab.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-21:
Vi mener jo, at ressourcerne ligger der, hvad enten de er inden for udviklingskontrakterne eller ikke er inden for udviklingskontrakterne.
Det er jo blot en styringsmekanisme.
Så vi siger nej tak til styringsmekanismen, men vi siger
selvfølgelig ja tak til de midler, der ligger der.
Vi vil blot have dem organiseret på en anden måde.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-03-21:
Bare et enkelt opklarende spørgsmål til hr. Søren Kolstrup: Hvorledes påtænker hr. Søren Kolstrup så at kunne finansiere indførelse at et filosofikum, hvis det ikke netop skulle være inden for de eksisterende udviklingskontrakter?
Dorit Myltoft (RV), 2000-03-21:
Intentionen bag forslagsstillernes tanker om at genindføre et filosofikum ved de lange videregående uddannelser er egentlig ganske sympatisk.
Der er behov for, at man på studier, der er præget af stærk specialisering, evner at se ud over egne snævre faggrænser og lærer at sætte sit fag i forhold til omverdenen.
En god, solid portion almen dannelse er altid gavnlig.
Spørgsmålet er imidlertid, om det er den rigtige model, forslagsstillerne foreslår.
Der var trods alt fornuftige grunde til, at det i sin tid blev afskaffet.
Hvis filosofikum skal indføres som et selvstændigt, obligatorisk fag af et helt semesters varighed på alle videregående uddannelser, uden at den samlede studietid forlænges, forudsætter det jo, at det sker på bekostning af andre discipliner, og det er ikke det, der er behov for.
Det Radikale Venstre ser gerne, at en slags modernisering eller nyfortolkning af det gamle filosofikum gennemtænkes og indføres i en fagrelateret form.
Det er nemlig ikke alle uddannelser, hvor en filosofisk fagdel er lige påkrævet.
Derimod kunne der være god fornuft i at indføre en videnskabsteoretisk uddannelsesdel, der sætter fagets nuværende arbejdsmetoder i forhold til omverdenen, og belyser fagets egen idéhistoriske baggrund, på de fag, hvor det mangler, og hvor det kan gøres inden for de nuværende studierammer.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget, men vi vil interesseret afvente resultatet af det arbejde, som universiteterne allerede har sat i gang efter aftale med undervisningsministeren.
Ove Hygum (S), 2000-03-21:
Det var så femte gang.
Må jeg appellere til, at man nu stoler så meget på de udsagn, der er kommet i de fem behandlinger, at man besinder sig i forhold til at fremsende kloninger af de forslag, vi har set så mange gange.
Når fru Rikke Hvilshøj fremhæver, at der ikke er kommet meget nyt frem, så er det jo, at man kan være så enig.
Så meget desto mere kan man jo så undre sig over, når forslagsstillerne intet nyt - intet nyt - argument har bragt for dagen, hverken skriftligt eller mundtligt her i dag, at de så alligevel synes, at det er tiden til at have en ny debat.
Så vil jeg også sige noget om, hvordan det virker ude i virkelighedens verden.
Det tror jeg er meget klogt at tage bestik af.
Noget af det, der gang på gang fremhæves som værende årsagen til, at det er lykkedes her i landet at reducere ledigheden fra omkring 13 pct. til de aktuelle 5,3 pct., uden at vi har oplevet truende flaskehalsproblemer, som har betydet mangelsituationer, der genererer en løninflation
osv., er, at vi har et godt samspil mellem den offentlige arbejdsformidling, arbejdsløshedskasserne, der kender deres faglige områder, de danske kommuner, uddannelsesinstitutionerne og selvfølgelig først og fremmest virksomhederne.
Jeg har netop afsluttet en møderunde i går med samtlige 14 arbejdsmarkedsråds formandskaber, og det går igen på hvert eneste møde, at det, der kan være med til at bringe ledigheden yderligere ned, er, at vi bliver endnu bedre til at udnytte den konkrete viden, som a-kasserne har om deres medlemmer, deres kvalifikationer, deres potentiale, og når man kobler det med arbejdsformidlingens indsigt i, hvad det er for virksomheder, der efterspørger arbejdskraft, og hvilken arbejdskraft, de efterspørger, så har vi chancer for at komme endnu længere ned. Jeg vil sige til fru Rikke Hvilshøj, at vi skriver historie i de her år.
Den ene økonom efter den anden træder nu frem og siger: Vi må skrive lærebøgerne om.
Vi har tidligere været tilhængere af det synspunkt, at der er noget, der hedder den naturlige ledighed, underforstået at der var en undergrænse for, hvor langt vi kunne komme ned.
Den har vi nu overskredet så mange gange, fordi der er et godt samarbejde mellem arbejdsmarkedets forskellige aktører, og der kan føres dokumentation for, at de a-kasser, der har en struktur, hvor man ikke har det indgående kendskab til den enkelte lediges kvalifikationer, dér er der også en væsentlig ringere effekt af de senere års arbejdsmarkedspolitiske bestræbelser på at bringe medlemmerne ud i beskæftigelse.
Det er dokumenteret.
Det kan enhver slå efter i Danmarks Statistiks register.
Jeg skal slutte her med at sige, at mange af indlæggene, der har støttet beslutningsforslaget, efter min opfattelse vidner om, at det her måske var et område, hvor vi skulle øge vores oplysningsvirksomhed.
Mange af argumenterne er solidt forankrede i den blå luft.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-03-21:
Jeg er ked af at høre, at arbejdsministeren ikke vægter den personlige frihed højere end at konstatere, at det er noget, der er forankret i den blå luft.
Omkring den naturlige ledighed, og at den ikke har nogen bund, og i det hele taget hele vores beskæftigelsessituation, så er sandheden jo også, at selv om vi har en gunstig situation, så har vi stadig væk ufattelig mange mennesker på overførselsindkomster.
Så må jeg indrømme, at jeg ikke kan forstå, at der ikke er tillid.
Vi har én erfaring med én tværfaglig a-kasse.
Arbejdsministeren henviste til statistik, og jeg har også kigget på lidt statistik, som ikke stiller den kristelige a-kasse ringest i forhold til at få sat de ledige i beskæftigelse.
Men de tværfaglige a-kasser vil selvfølgelig have mulighed for at sætte sig ind i deres medlemmers faglige kundskaber på lige fod med de faglige.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-21:
Jeg kunne forstå på arbejdsministeren, at han var træt af, at det forslag her var blevet fremsat nu igen, og det at man muligvis skulle stifte bekendtskab med det endnu en gang eller endnu flere gange.
For god ordens skyld vil jeg godt orientere arbejdsministeren om, at arbejdsministeren altså ikke har nogen kompetence til at blande sig i det.
Vi som partier i Folketinget skal nok selv tage stilling til, hvorvidt vi finder det betimeligt at fremsætte forslag eller ikke. Så var arbejdsministeren meget skråsikker med hensyn til at kunne dokumentere, at der var en årsagssammenhæng imellem arbejdsløshedsprocenten i en ganske bestemt a-kasse og så, at det system af tværfaglighed ikke duede.
Den dokumentation imødeser jeg med meget stor interesse.
Jeg tror, det vil være meget vanskeligt, i hvert fald ud fra oplysninger i Danmarks Statistik, at finde en overbevisende dokumentation af den karakter, som arbejdsministeren gav udtryk for.
Må jeg i øvrigt gøre opmærksom på, at præcis den kristelige a-kasse måske i særlig grad er ramt af de eksklusivbestemmelser, der er på arbejdsmarkedet, hvor jo mennesker bliver trukket ud i ledighed på grund af de helt oldnordiske forhold, der fortsat er på det danske arbejdsmarked.
Ove Hygum (S), 2000-03-21:
Til fru Rikke Hvilshøj vil jeg sige: Ja, der er fortsat ufattelig mange på overførselsindkomst, men det har jo sådan set ikke noget at gøre med den diskussion, vi har i dag, det beslutningsforslag, der er fremlagt.
Vi har fortsat alt for mange, der er ledige på nuværende tidspunkt.
Regeringen har for en del år siden sat sig for, at vi skulle bringe arbejdsløsheden ned under 5 pct. i år 2005.
Her kan man sige, at regeringen bryder et løfte, for vi når under 5 pct. længe før.
Det er meget tilfredsstillende, og det, jeg gerne vil understrege, er - og det var det, jeg gjorde i min sidste replik: Vi er meget optaget af at forbedre samarbejdet mellem arbejdsmarkedets forskellige aktører, for vi tror nemlig, at den samlede effekt af disse aktøreres bestræbelser kan bringe os væsentligt længere ned i ledighed.
Til hr. Knud Erik Kirkegaard vil jeg gerne sige: Jeg respekterer fuldt og helt, hvem der bestemmer, og at man fremlægger beslutningsforslag eller andre forslag her i salen.
Jeg appellerede blot til, at hvis man har en forventning om, at en sag bliver anderledes behandlet end tidligere, så er det måske ikke nogen dårlig idé, at man opnår en vis vished for, at der er sket noget nyt på arbejdsmarkedet, der tilsiger det, eller at man måske selv har fornyet arsenalet af argumenter.
Men her kan man vist roligt sige i forhold til forslagsstillernes indlæg: Der var intet nyt under solen.
Mogens Andreasen (DF), 2000-03-21:
Jeg kan høre på arbejdsministeren, at han er en lille smule irriteret over, at det er et beslutningsforslag, der nu er fremsat for femte gang.
Men jeg kan da i hvert fald undre mig lidt over, at arbejdsministeren ikke snart kan få det klarsyn, at der altså skal andre midler til for at få løst nogle af de problemer på arbejdsmarkedet, som vi står med. Vi kan jo ikke fortsat blive ved at køre i den samme skure.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-21:
Arbejdsministeren kastede sig nu ud i nogle filosofiske overvejelser over, hvad der kunne begrunde genfremsættelse af et forslag, og havde forskellige synspunkter omkring det.
Men jeg må sige, at den liste over forhold, der kunne godtgøre, at det er betimeligt igen at fremsætte et forslag, ikke var fyldestgørende. Der kunne jo også være det fromme håb bag fremsættelsen af et beslutningsforslag, at arbejdsministeren er blevet klogere siden sidst. Og undskyld mig, hr. arbejdsminister, det håb vil vi stadig væk have lov til at have også til næste år.