Claus Larsen-Jensen (S), 2000-04-11:
Jeg forstår godt, at mange mennesker lige nu er søgende og dybt optaget af konsekvenserne af, at Danmark siger ja eller nej til at deltage i den sidste fase af Den Økonomiske og Monetære Union og den fælles valuta.
Det er en fantastisk vigtig afgørelse for os som folk og som samfund.
Derfor finder vi det i Socialdemokratiet afgørende, at beslutningen tages på et så velfunderet grundlag som muligt og ikke bare på grundlag af løsrevne påstande om, at siger vi ja, så fører det til Danmarks undergang, som et nej til alting, som bevægelserne ganske som ved alle tidligere folkeafstemninger også denne gang har rullet frem som et skræmmebillede.
Regeringens rapport giver et sagligt grundlag for denne debat, og vi kan fuldt ud tilslutte os de tre ministres redegørelser.
For Socialdemokratiet er der to afgørende spørgsmål i forbindelse med den fulde tilslutning til ØMU'ens sidste fase og en fælles valuta.
For det første: Hvad gavner befolkningen og Danmark bedst på kort og på lang sigt?
For det andet: Hvordan kan vi som danskere bedst og stærkest muligt påvirke udviklingen i Europa med de ideer og værdier, som vi har bygget vores eget samfund op om?
Er det ved aktivt at være med til at beslutte os for de vilkår, som vi under alle omstændigheder økonomisk og politisk skal leve under, fordi vi er så dybt afhængige af at handle og samarbejde med de andre lande, eller er det ved at slå ring om os selv i et håb om, at vi så er helt uafhængige af, hvordan udviklingen går i resten af Europa?
Det er her, den politiske hovedskillelinje går.
Vi er ikke i tvivl.
Kun ved at kombinere den stærke politiske indsats, som vi gør i Danmark, med et udsyn til Europa og resten af kloden, kan vi reelt i dagens verden, hvor alt vedrører alle, trygt, stabilt og langsigtet forfølge vores egne mål og interesser som danskere.
Det udvider, det indskrænker ikke vores indflydelse og reelle suverænitet som danskere og som land.
Danmarks interesser, politiske indflydelse, økonomi, beskæftigelse, velfærdssamfundets fremtid og trygheden om vores hjemlige beslutninger herom
styrkes.
Danmark svæver ikke frit i himmelrummet.
Tre fjerdedele af Danmarks handel er med EU-landene.
Vi er stærkt afhængige af deres udvikling og beslutninger.
Som tidligere sagt er 11 lande med i valutaen.
Grækenland står i kø, og de øst- og centraleuropæiske lande, der ønsker medlemskab, ønsker ikke et discountmedlemskab; de vil være fuldgyldige medlemmer og dermed også af euroen så snart som muligt.
Den fælles valuta er altså ikke et teoretisk projekt.
I fællesskab træffer de 11 nuværende lande beslutninger om den penge- og rentepolitik, som lægger rammerne også for Danmark.
For første gang nogen sinde har vi som danskere chancen for at få direkte indflydelse på disse vilkår.
Danmark opfylder i forvejen ØMU-kravene, fordi det er simpel og sund økonomisk fornuft for os selv, og med EU's beskæftigelsesstrategi er kravet om fuld beskæftigelse i EU i dag reelt et ekstra konvergenskrav.
Med den stærke økonomiske situation, vi har i Danmark, har vi de allerbedste forudsætninger for at placere os stærkt i forhold til de fælles beslutninger i EU såvel generelt, som når det gælder penge- og rentepolitikken.
Det fjerner risikoen for spekulation og usikkerheden.
Det bliver mere attraktivt at investere i Danmark.
I Danmark har vi i det 20. århundrede skabt et samfund byggende på demokrati, social tryghed og velfærd, høj velstand og beskæftigelse med en stærk offentlig og privat sektor i et samspil.
I dagens verden med stadig flere grænseoverskridende problemer er det at deltage i et forpligtende samarbejde i Europa og globalt ikke en trussel imod nationalstaten og suveræniteten.
Nej, det er selve forudsætningen for, at vi på én gang kan styrke fundamentet under det Danmark, vi holder af, og sammen med andre lande skabe demokratiske spilleregler på de grænseoverskridende områder, så vi ikke undergraves af valutaspekulationer og andre handlinger uden for demokratisk kontrol.
Det er hovedopgaven at give det svar i det 21. århundrede.
Med ØMU'en og den fælles valuta har vi i fællesskab et redskab, der kan styrke os til at magte denne opgave, herunder udvidelsen.
Det danske velfærdssamfunds fremtid er ikke truet af ØMU'en og den fælles valuta.
Det, der tværtimod er ved at ske, er, at de danske og nordiske velfærdssamfunds ideer er ved at blive fælles værdier for udviklingen i Europa.
Andre folk og nationer i Europa sidder ikke på lur for at kaste sig over Danmark.
De ser os snarere som et forbillede for det samfund, de ønsker at udvikle hos sig selv, og de ser EU som et fælles middel til at nå målet.
Afslutningsvis skal jeg stille spørgsmålene
: Hvorfor skal Danmark vælge at holde sig udenfor, mens resten af Europa står i kø og på hovedet for medlemskab af EU og fuld tilslutning til ØMU'en og en fælles valuta?
Tror nogen, at de andre EU-lande og de lande i øst- og centraleuropa m.fl., der søger om optagelse, frivilligt ville stå i kø, hvis konsekvensen heraf ville være deres nedlæggelse som selvstændige nationer?
Naturligvis ikke.
Som gammel sø- og handelsnation har vi store erfaringer for at have udsyn, at tage ved lære udefra, at vinde gehør for vores synspunkter, at kombinere egne egoistiske købmandsinteresser med selv de flotteste idealer.
Det bør også gælde, når vi skal træffe beslutning den 28. september.
Et ja er efter vores mening bedst for Danmark både på kort og på lang sigt.
På vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, CD og Det Radikale Venstre skal jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »
Folketinget noterer sig regeringens rapport »Danmark og euroen - Konsekvenser ved forskellig tilknytning til eurosamarbejdet«, der er en saglig og kvalificeret opfølgning
Folketinget opfordrer regeringen til med udgangspunkt i redegørelsen fortsat at bidrage til en nuanceret og alsidig debat om konsekvenserne af Danmarks fulde tilslutning til ØMU'en og den fælles valuta.«