Margrete Auken (SF), 2000-11-02:
Også i SF vil vi godt takke ministeren for redegørelsen, men
ikke Folketingets planlægning for, at denne her debat kommer til at ligge samtidig med, at Det Udenrigspolitiske Nævn er landet fra en rejse i Iran, hvilket i hvert fald jeg er hårdt plaget af at skulle leve op til
Men jeg ved ikke, om det er Præsidiet, der skal have den klage, eller hvad.
Men jeg vil lige sige det inden jeg starter min ordførertale, for der kan pludselig opstå sludder i, hvad der nu følger, og det har altså fysiske årsager.
Europarådet er en af de organisationer, som ikke rigtig har det med at rydde forsiderne i aviserne, og det kan indimellem forlede pressen, i det omfang den overhovedet kender Europarådet, til at tro, at det er en overflødig organisation, sådan som man jo indimellem næsten hører folk sige om FN for slet ikke at snakke om Nordisk Råd.
Men der er ingen tvivl om, at det - altså hvorvidt en organisation er vigtig - ikke afhænger af, hvordan man kan komme til orde i pressen, men om, hvad der faktisk sker.
Og det har i hvert fald været meget tydeligt, at Europarådet som en unik organisation er med til at holde en helt afgørende vigtig samtale i gang mellem landene i hele Europa - og ikke blot i EU - og dermed stabiliserer fred og jo her først og fremmest respekten for menneskerettigheder, som givet havde haft det betragtelig ringere, hvis ikke man havde haft Europarådet og havde haft de forpligtelser, der følger med et medlemskab af Europarådet.
Der sker stadig væk grove overtrædelser af menneskerettighederne, men de bliver påtalt i stort omfang, og der er også en forholdsvis intens opfølgning.
Og jeg synes, at vi her skal fremhæve som noget meget positivt, at dødsstraffen virkelig er ved at blive afskaffet i hele området.
På vejen hjem her i maskinen læste jeg i en af morgenaviserne, med hvilken næsten orgiastisk begejstring en af præsidentkandidaterne i USA taler om dødsstraf.
Man har næsten en fornemmelse af, at det er en forlystelse i Texas at henrette folk og skidt med, hvordan rettergang osv. foregår.
USA ville aldrig kunne blive medlem af Europarådet, aldrig.
Og jeg synes, at det efterhånden er på tide, at vi retter ryggen og meddeler USA, på hvilket lavt stadium de er i civilisation, for det er utrolig pinligt, at man skal være i alliance med et land, der jo altså under ingen omstændigheder kunne bare komme på tale som medlem af Europarådet.
Og det skal vi så også sige for her at rette ryggen, for det er lande, hvor der er historisk tradition for dødsstraf.
Det er der jo ikke i hele verden, men det er der i samtlige europæiske lande, og derfor er bedrifterne her bemærkelsesværdige, og jeg synes, at vi skulle gøre meget mere ud af dem, også når vi snakker med de såkaldte venner i USA, som på andre områder er venner, men som jo her er en åbenlys skandale.
Så til Menneskerettighedsdomstolen, hvor andre har gjort opmærksom på, at det er lidt komisk, at Danmark er blevet dømt for smøl - og med rette.
Nu har vi jo en diskussion om vores domstole og om vores dommeres travlhed med alt muligt andet end at være dommere, og vi regner med, at vi på et eller andet tidspunkt får gjort noget ved det.
Vi kan jo gøre noget ved det.
Det kan godt være, at de sad og lappede kapper, men de var i hvert fald ikke i retten.
Jeg synes, at det er på tide, at vi får sat ganske hårdt ind over for noget, som jo også er betænkeligt, når man snakker om nye demokratier og snakker med nye demokratier, der skal lave domstole, og hvor de bliver noget bestyrtede over at høre, at vi i Danmark tillader, at man har bibeskæftigelser i det omfang, man har ved de danske domstole.
Det er ikke ligefrem noget, vi får bragt ind for Menneskerettighedsdomstolen, så skrap er den ikke, men jeg synes, at vi selv skulle få gjort noget ved det.
Så til Tjetjenien: Jeg deltog selv i den session i april, hvor det blev vedtaget med et marginalt flertal at fratage Rusland stemmeretten.
Da jeg kom til samlingen, var jeg også for den linje.
Jeg syntes som mange her, at man var alt for lempelig i sin vurdering, man tog alt for mange sidehensyn, der var virkelig »double standards«. Når man sammenlignede med f.eks. Jugoslaviens overfald på Kosovo, var der virkelig tale om »double standards«, når Europarådet var så lemfældig i sin kritik, især Ministerrådet var det, af Tjetjenien-situationen, og derfor havde holdningen jo også på forhånd været - og jeg tror hos et stort flertal - at man skulle skride hårdt ind.
I løbet af den session skete der en betragtelig skærpelse af den resolution, der blev vedtaget om Tjetjenien.
Og i hvert fald betød det, at i vores gruppe var der sådan nogenlunde enighed om, at man ikke skulle - der sidder altså en masse russere i den gruppe også, skal det lige siges, inden man bliver for blød i stemmen - men altså, der var dog nogle af os, der var mødt op med en klar forestilling om, at der skulle stemmes for, at de skulle have frataget stemmeretten, men jeg var en af dem, der skiftede overbevist af argumenter, og jeg ved, at det gælder andre i den danske delegation.
Jeg tror, at vi næsten alle undtagen hr. Flemming Kofod-Svendsen stemte imod at suspendere stemmeretten.
Jeg synes, at det er vigtigt, at man lige husker, at det var sådan.
Men det skyldtes jo så også, at der var et meget skarpt pålæg til Ministerrådet om at gå hårdere til sagen, end man gjorde.
Og der vil jeg da godt dele hr. Per Stig Møllers kritik af, hvad der så faktisk er sket siden hen.
Jeg tror som sagt ikke, at der er en eneste, der for alvor har fået at mærke, at vi var betragtelig opbragte i Europarådet over, hvad der foregår i Tjetjenien, man har ikke fået det at mærke ordentligt fra Ministerrådet, og det bør nok få en langt stærkere placering.
Der er især en konvention, som jeg har været optaget af,
nemlig bioetikkonventionen, hvor det i øvrigt er bemærkelsesværdigt, at englænderne jo endnu ikke har ratificeret den.
Charteret har jo vigtige dele fra bioetikkonventionen, og det er jo egentlig ganske underholdende, at vi så får banket englænderne med ind i den sag her.
Det skal være mig en sand fornøjelse at få dem med på det punkt, for det er et af de steder, hvor charteret er væsentligt.
Det er jo på ingen punkter sådan, at det tilsidesætter domstolen i Strasbourg, hvilket er blevet fremhævet fra mange sider.
Jeg vil godt lige her nævne oven i det, der hidtil har været anført, en kronik, som Isi Foighel skrev i begyndelsen af september, hvor han gjorde opmærksom på, at i henhold til et par domme, der var fældet i Strasbourg, kunne ingen af de lande, der havde tiltrådt menneskerettighedskonventionen, på nogen måde unddrage sig menneskerettighedskonventionen ved at melde sig ind i en eller anden tilfældig forening, det være sig EU, eller hvad det nu måtte være.
Hvis de ad den vej kom til at tilsidesætte menneskerettighedskonventionen, skulle de slæbes for domstolen, og det var der ingen begrænsninger i, for menneskerettighedskonventionen gik forud for uanset hvad, man måtte have tiltrådt.
Jeg synes, det er et argument, som man skal glæde sig over.
Og så til sidst vil jeg godt, i lighed med, hvad der også er sagt fra anden side, bede udenrigsministeren redegøre for, hvordan man vil styrke domstolene, altså ud over, at vi får orden i vores egen baghave, hvordan man så vil styrke arbejdet i hele rådet og ved domstolen, og også bede om at få præciseret lidt mere, hvad der menes med, at man vil se på de institutionelle rammer for beskyttelsen af menneskerettigheder i Rom.
Det er kun lige nævnt, men hvad indebærer det?