runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-10-09:
Man kan ikke andet end konstatere, at partierne har kridtet banen op.
Der bliver jo nok et valg om ikke før, så siden, og jeg vil godt sige til Venstre, at Dansk Folkeparti vil tage hånd om, at Venstre lever op til løfterne om en strammere udlændingelov og en strammere retspolitik.
Dertil er der jo slet ikke nogen tvivl om, at Venstre behøver Dansk Folkeparti, for de områder kan man ikke lave om på med Socialdemokratiet eller hr. Bjørn Elmquist eller fru Elisabeth Arnold.
Det lader sig ganske enkelt ikke gøre.
Så kan jeg i lighed med hr. Poul Nødgaard, som var heroppe tidligere, blive lidt forundret over Venstres og såmænd også De Konservatives meget afventende holdning i dag.
Vil man ikke have et valg?
Hvorfor vil man dog ikke det?
Er chancen her ikke nu til at få en ny regering?
Er det ikke nu, vi skal benytte os af, at regeringen tilsyneladende gerne vil have et valg?
Hvorfor er Venstre så afventende også i indlægget her i dag?
Klaus Hækkerup (S), 1997-10-09:
Jeg vil godt starte med at kvittere for Venstres erkendelse
af, at der er behov for en opbremsning af den danske økonomi, men mit spørgsmål til Venstre er: Hvad nu, hvis de frivillige opsparingsordninger, som Venstre har foreslået, ikke virker forbrugsdæmpende?
Hvilken politik vil Venstre så foreslå?
Hvad er Venstres holdning
, hvis det viser sig, at den opsparingspræmiering, man mener kan træde i stedet for ATP-bidraget, blot er en overflytning af penge fra en konto til en anden, og at der altså ikke kommer nogen forbrugsdæmpende effekt? Og hvor lang tid forestiller Venstre sig, at man skal vente for at se, om der kommer en forbrugsdæmpende effekt af en frivillig opsparingsordning?
For jeg formoder uden at være polemisk, at hr. Anders Fogh Rasmussen er enig i, at vi ikke som med kartoffelkuren skal vente meget længe, men at vi er nødt til at justere relativt hurtigt.
Så jeg vil godt høre, hvad Venstre forestiller sig.
Hvor længe skal vi vente fra et frivilligt indbetalingsbidrag til en præmieret ordning, til vi er nødt til at gennemføre en lovgivning, der, hvis ikke bidraget er stort nok, sikrer, at vi får den nødvendige forbrugsdæmpende effekt af hensyn til betalingsbalancen?
Søren Søndergaard (EL), 1997-10-09:
Venstre vil have færre flygtninge, siger hr. Anders Fogh
Rasmussen
, og det er vi fuldstændig enige i i Enhedslisten.
Vi skal have færre flygtninge, og derfor skal vi have gjort noget ved årsagerne til, at folk flygter.
Men det er jo dér, paradokset i Venstres politik ligger, for samtidig går Venstre herop og forklarer, at de går ind for en nedskæring i ulandsbistanden.
Kan vi ikke få en forklaring på, hvordan de ting hænger sammen: Færre flygtninge, mindre årsag til, at folk flygter, og så en nedskæring på ulandsbistanden?
Eller er det bare et spørgsmål om, at man vil betale så lidt som muligt?
Så er der en anden ting, som jeg vil stille et par konkrete spørgsmål til hr. Anders Fogh Rasmussen om, og det er med hensyn til retspolitikken, for her stiller hr. Anders Fogh Rasmussen spørgsmålet: Kan man stole på regeringen?
Vil Venstre f.eks. være med til at give hårdere straf til folk, der laver kriminalitet, der fører til død og lemlæstelse for andre, for økonomisk vindings skyld? Vi har f.eks. »Scandinavian Star«-sagen, hvor 158 mennesker blev dræbt - ikke 2, ikke 5, men 158 - og de ansvarlige fik et halvt år i spjældet. Vil hr. Anders Fogh Rasmussen være med til at gøre noget ved det? Og en anden ting: Vil hr. Anders Fogh Rasmussen være med til at forbyde håndvåben i private hjem, sådan som SF og Enhedslisten har foreslået, og sådan som det er blevet gennemført af den borgerlige regering i England?
Kan man stole på Venstre i disse sager?
Jan Petersen (S), 1997-10-09:
Hr. Anders Fogh Rasmussen holdt en tale ud ad vinduet, og når vi så bliver lidt konkrete, får vi en henvisning til VK-planen.
Når hr. Ole Stavad afklarer, at det, som VK-planen indeholder, ikke giver nogen virkning på betalingsbalancen, så er Adam blevet socialdemokrat.
To og to er fire, og en dag er der måske nogle, der har forhåbninger om at indtage de samme regnemaskiner, men man overvejer måske, og det er mit spørgsmål som det første, at medbringe sine egne regnemaskiner.
Så er der stor fare for, at man begiver sig ind i det, som man var kendt for i 1980'erne, nemlig flaskehalse.
Opskriften på at genskabe den situation ligger jo i VK-planen, for der står, at vi skal have færre, der kan lære noget på arbejdsmarkedet, der skal være færre, der omskoler sig, og der skal være færre, der kommer på de nødvendige kurser, for at beskæftigelsesudviklingen fortsat kan gå fremad.
Så mit spørgsmål er egentlig: Har Venstre en anden regnemaskine, og kunne vi få at vide, hvad det tal så giver i form af færre, der skal deltage i aktive foranstaltninger på arbejdsmarkedet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1997-10-09:
Hr. Køpke Christensen spurgte i den tidligere runde, om vi i Venstre finder, at det er rimeligt, at afviste asylansøgere automatisk får permanent opholdstilladelse efter 3 år, bare fordi 3-års-fristen opnås.
Nej, det mener vi selvfølgelig ikke er rimeligt.
Vi har fremsat et forslag om, at i de første syv år synes vi, der skal gives en midlertidig opholdstilladelse.
Fru Pia Kjærsgaard og senere også hr. Thulesen Dahl forsøgte at antyde, at Venstre skulle være skræmt ved udsigten til et valg.
Overhovedet ikke, og jeg vil også gerne understrege: Der er ingen overhovedet, der kan true Venstre med valg, tværtimod.
Vi betragter et valg som en kærkommen chance til at komme af med denne regering og få en ny regering.
Men vi synes faktisk, at Folketinget har nogle forpligtelser til at prøve at skabe resultater og finde løsninger, og derfor stiler vi ikke efter et valg.
Vi går efter forhandlinger, og vi går efter at finde en løsning.
Jeg vil gerne sige, at det, vi foreslår, er at bringe dansk ulandsbistand på linje med det, som andre lande giver.
Vi vil stadig væk
være blandt de tre lande i verden, der giver mest, når det, vi giver, bliver 0,8 pct. i stedet for 1 pct. af landets samlede produktion, som vi giver i dag.
Og til hr. Søren Søndergaard vil jeg sige, at i Venstres forslag ligger også, at vi vil flytte ulandsbistandsmidler over til hjælp i nærområderne for at forebygge og afhjælpe flygtningeproblemer.
Det, som hr. Uffe Ellemann-Jensen har udtalt sig om, er, at den bundne opsparing - det indrømmer vi selv - som vi var med til at lave i 1980'erne, egentlig ikke havde de gunstige effekter, som man dengang troede.
Vi synes, at erfaringerne er dårlige, og de erfaringer vil vi gerne lære af. Nej, det, jeg talte om, var noget helt andet.
Det var den mægtige, frivillige opsparing, som blev fremkaldt af, at staten præmierede fornuftige opsparingsformål som uddannelse og bolig, og vi synes faktisk, at det var en overvejelse værd at finde ud af, om ikke man kunne gå videre ad den vej, altså genoptage den linje, som vi havde lagt i 1980'erne med præmiering af frivillig, privat opsparing.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-09:
Nu skal ingen underkende hr. Anders Fogh Rasmussens evner med hensyn til kreativ bogføring; det har vi jo historisk belæg for.
Men Venstre har nogle genbrugstanker, som kommer på banen, og en af dem er, at Venstre for alt i verden vil have markedskræfterne og profitten ind i sundhedsvæsenet.
Igen og igen hører vi Venstres forslag om, at pengene skal følge patienterne, men spørgsmålet er, hvad det vil føre til.
Fører det til, at vi får flere læger?
Fører det til, at vi får flere sygeplejersker?
Medfører det, at der kommer flere penge?
Det gør det jo kun, hvis der er en konkret beslutning om det, ellers medfører det heller ikke flere penge, at man lader pengene følge patienterne.
Nej, det medfører tre ting efter vores opfattelse
: For det første er der nogle private, som får mulighed for at få noget profit på folks sundhed og sygdom.
De får mulighed for at transformere nogle skattekroner til konkret profit ned i lommen.
For det andet sker der det, at nogle patienter kommer foran i køen, eller sagt på en anden måde: Der er nogle patienter, der kommer bag i køen i forhold til, hvornår de kan blive opereret eller behandlet i sundhedsvæsenet.
For det tredje sker der en generel undergravning af det offentlige sundhedsvæsen.
Venstres genbrugspolitik, som vi hører ved hver eneste åbningsdebat, er, at man flytter profit ind i sundhedsvæsenet, og den skal bekæmpes.
Jacob Buksti (S), 1997-10-09:
Jeg vil godt følge lidt op på det spørgsmål, som hr. Ole Stavad stillede Venstres ordfører vedrørende ATP og præmiering af opsparing.
, hr. Uffe Ellemann-Jensen, udtale til pressen i den forløbne uge, at når Venstre er modstander af det, man kalder for tvungen opsparing, er det, fordi de erfaringer, man gjorde med disse fremragende ordninger, som hr. Anders Fogh Rasmussen netop har henvist til, viste, at de ikke virkede, og så kunne man jo altså blive klogere.
Det kan være, jeg har hørt forkert.
Når det er sådan, at man gerne vil have noget, der er mere præmieret end ATP, vil jeg foreslå hr. Anders Fogh
Rasmussen, at han skal foreslå, at det kan administreres af Tipstjenesten, for det må jo være dér, der virkelig er gang i sagerne.
Og så synes jeg også, at hr. Anders Fogh Rasmussen skal prøve at overveje, om den model, han opererer med, faktisk er særlig enkel.
Jeg vil foreslå hr. Anders Fogh
Rasmussen, at det første forslag, man sender ud til prøvning i det såkaldte testpanel, man vil nedsætte, er de tanker, som Venstre kommer med her, hvis vi ellers kan få at vide, hvad de går ud på.
Det sidste, jeg vil spørge hr. Anders Fogh Rasmussen om, er, at når hr. Anders Fogh Rasmussen siger, at han er enig i, at der er behov for en stramning af finanspolitikken, hvordan kan det så være, at alt det, som hr. Anders Fogh Rasmussen står her og taler om, er rene lempelser?
Hvor er lejeværdien henne?
Når vi hører om lejeværdien og boligejernes forøgede forbrug, er det så sådan, at vi må konstatere, at Venstre og De Konservative staver lejeværdi med g?
Holger K. Nielsen (SF), 1997-10-09:
Jeg synes faktisk, det ville være interessant at få uddybet forholdet mellem partierne Venstre, Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet.
Ved sidste valg gik Venstre og De Konservative til valg
på, at der skulle være et samarbejde mellem V, K og Z. Det gik dem ikke særlig godt.
Jeg har forstået, at Venstre denne gang nærmest vil afvise at gå i et tættere samarbejde med Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet.
Men hvorfor nu egentlig det?
Jeg mener, at når man nu hører hr. Anders Fogh Rasmussens tale i dag, er de fem punkter, der ridses op, punkter, der er som snydt ud af næsen på fru Pia Kjærsgaard og på fru Kirsten Jacobsen.
Hvorfor vil Venstre så afvise at gå i et tæt samarbejde med de to fremskridtspartier?
Kunne hr. Anders Fogh Rasmussen ikke give Folketinget og befolkningen en forklaring på, hvori den reelle politiske forskel i dag består mellem partiet Venstre, Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet?
Det synes jeg ville være interessant at få afklaret fra hr. Anders Fogh Rasmussens mund.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-09:
Inden for alle de fem områder, som hr. Fogh Rasmussen nævnte, fremkom ordene, at man gerne vil forhandle.
Man sidder tilbage med den fornemmelse, at Venstre egentlig helst ser den nuværende regering fortsætte.
er: Er hr. Fogh Rasmussens tale en opfølgning på Venstres formand, hr. Uffe Ellemann-Jensens, ord: Hellere fire år mere med Nyrup end et nej til Amsterdamtraktaten?
Er det det, der er tale om? Jeg bliver nødt til at spørge hr. Fogh Rasmussen: Er Venstre ikke enig med Dansk Folkeparti i, at det eneste og det nødvendigste, som vi har brug for omgående, er at få en ny regering i Danmark, at få væltet den nuværende socialdemokratisk ledede regering? Jeg vil gerne spørge hr. Anders Fogh Rasmussen: Er Venstre indstillet på, så hurtigt som det overhovedet kan lade sig gøre, sammen med Dansk Folkeparti at medvirke til, at den nuværende regering forsvinder?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1997-10-09:
Hr. Stavad henviste til finansministerens beregninger af Venstres og De Konservatives finanslovforslag.
Jeg vil ganske kort sige om det: De beregninger giver vi ingenting for.
Andet er der ikke at sige om det.
Så omtalte hr. Stavad meget hånligt de ordninger med frivillig opsparing til uddannelse og til bolig, som den tidligere regering fik indført i 1980'erne.
Det var en præmieret opsparing, hvor folk kunne spare op, og så lagde staten en præmie oveni. Jeg synes faktisk, det er lidt for dårligt, at hr. Stavad så hånligt omtalte den frivillige opsparing, der fandt sted til uddannelse og til bolig, som er nogle gode formål, og jeg kan sige til hr. Stavad, at det var nogle meget populære ordninger.
Er hr. Stavad klar over, at dengang ordningerne blev afskaffet - for det gjorde hr. Stavad og Socialdemokratiet, straks de kom i regering - var vi oppe på, at der med hensyn til uddannelsesopsparing og boligopsparing var lavet en samlet opsparing på næsten 8 mia. kr. Så meget kan man altså nå ad frivillighedens vej, hvis man belønner opsparing. Jeg kan ikke forstå, hvorfor Socialdemokratiet er så meget imod at belønne opsparing, for det eneste, der kan give en ægte ekstra opsparing i samfundet, er, hvis den grundlæggende lyst til at spare op kommer til veje.
Hvis folk ikke får ekstra lyst til at spare op, sker der bare det, at hvis de bliver tvunget til noget med tvungen opsparing, flytter de bare pengene fra én konto til en anden.
Nej, vi skal have øget den grundlæggende lyst til at spare op, og de opsparingsordninger, vi lavede i 1980'erne, var meget populære og gav et meget stort sparebeløb.
Det er faktisk sådan noget, som Venstre og De Konservative har peget på i finanslovoplægget, og det burde hr. Stavad studere noget nærmere og være meget mere åben og positiv over for.
Nu tillader tiden desværre ikke, at jeg besvarer de andre indlæg.
Det må så vente til senere.
Lotte Henriksen (S), 1997-10-09:
Hvis man så rent faktisk har gjort sig den ulejlighed at se V's og K's finanslovoplæg, fremgår det, at de tilsyneladende vil spare 4,2 mia. kr. på ulandsbistanden og primært på den multilaterale bistand.
Tilsyneladende skal den fattigste del af verden altså holde for, samtidig med at V og K ikke vil være med til at begrænse danskernes øgede forbrug bare en anelse gennem tvungen opsparing. Men en stor del af den multilaterale danske bistand udgøres faktisk af pligtige bidrag, medlemskontingenter kan vi kalde dem, til f.eks. EU, Verdensbanken og FN.
Har Venstres ordfører forestillet sig, at vi skal melde os ud af de internationale organisationer?
Hvis ikke bliver det jo FN's Børnefond, UNICEF, og FN's Udviklingsorganisation, UNDP, vi kommer til at spare på.
Hvem forestiller Venstres ordfører sig skal betale for det?
Charlotte Antonsen (V), 1997-10-21:
I Venstre mener vi, at vælgerne naturligvis skal vide, hvad der sker, hvis man siger nej til Amsterdamtraktaten, og for os at se er der ikke nogen tvivl om, at et dansk nej til Amsterdamtraktaten i praksis vil betyde, at Danmark må forlade EU.
Det er klart, at formelt bortfalder Amsterdamtraktaten, når ikke alle siger ja til Traktaten.
Det står i den nuværende Maastrichttraktat.
I Venstre kan vi ikke se, at det er muligt med nye forbehold.
Vi har i forvejen taget forbehold for alt, hvad der er at tage forbehold for.
Det, der så også ligger klart, er, at uden Amsterdamtraktaten bliver der ingen østudvidelse.
Her mener vi, at modstanderne - det er især hr. Keld Albrechtsen, der har ført sig frem med denne sag - bør være sig deres ansvar bevidst og være opmærksom på, at det ikke er alle EU-lande, der er lige begejstret for østudvidelsen, og der kunne måske være nogle svage sjæle blandt de femten, som ved et dansk nej kunne få den tanke, at man måske bare skulle droppe hele østudvidelsen.
Men det er altså et ansvar, som jeg forstår at modstanderpartierne gerne vil tage på sig.
Det, der for Venstre at se er Danmarks valg efter et nej, er enten at blokere for østudvidelsen, altså stå fast på, at alle skal være enige, og så kan vi ikke gå videre, og dermed bliver Østlandene ikke medlemmer af EU, eller at Danmark trækker sig ud af samarbejdet og siger, at det i den store sammenhæng er vigtigere for Europa, for Europas stabilitet, at de østeuropæiske ansøgerlande får mulighed for at komme med i EU, frem for at Danmark opretholder et medlemskab, som befolkningen i øvrigt har sagt nej til en videreudvikling af.
I den situation mener Venstre, at vi anstændigvis må vælge at trække os ud af samarbejdet for dermed at give plads til et helt stabilt Europa.
Det bliver ikke økonomisk særlig behageligt, det bliver ikke politisk særlig behageligt, fordi vi ikke har indflydelse på vores egen fremtid og på vores egen nutid, men anstændigvis er der kun det ene valg, at vi må forlade EU.
Annette Just (FP), 1997-10-21:
Nej, fru Charlotte Antonsen, jeg er ikke bekymret over, hvad der sker, når vi får et nej.
Jeg ved nemlig, at så er Amsterdamtraktaten faldet, og så ved jeg, at Maastrichttraktaten står, og så ved jeg også, at alle i øvrigt har sagt ja til, at vi skal have en udvidelse af EU, men der er visse ting, der skal ordnes først.
Og det er såmænd det, jeg er blevet ved med at sige.
Der er visse ting, der inden for EU's egne rækker skal komme i orden først.
Og det er ikke sket med Amsterdamtraktaten, også en af grundene til, at Amsterdamtraktaten ikke dur til en pind andet end til at rulle frem med mere union og mere union i stedet for at sige: Vi skal væk, vi skal rulle den anden vej.
Vi skal have toget til at køre den anden vej, sådan at vi får et ordentligt frit marked, sådan at vi giver respekt også til de lande, der ønsker at blive en del af det demokratiske Europa. Jeg synes, den måde, man taler ikke blot til den danske befolkning, men også til de nationer, der prøver på at blive en del af det frie Europa, er fornedrende, ved at man siger: Jamen vi skal nok holde jer så godt fast, så vi binder jer på hænder og fødder, og så er de kommet fra asken og til ilden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-21:
Jeg vil gerne sige tak til fru Charlotte Antonsen for den meget klare tale, som kom til udtryk her.
Jeg skal ikke undlade at sige, at jeg havde forberedt at stille et spørgsmål om, hvorvidt fru Charlotte Antonsen var enig i sin partiformands udsagn om netop det samme.
Jeg synes, det er meget, meget befriende, at det så klart bliver lagt på bordet, at det, Venstre mener vi skal stemme om den 28. maj 1998, er et ja eller nej til medlemskabet af Den Europæiske Union, og at alternativet, hvis vi stemmer nej, er, at Danmark skal udmelde sig af Unionen.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Charlotte Antonsen, for jeg bliver naturligvis nødt til at rette spørgsmålet til fru Charlotte Antonsen, om fru Charlotte Antonsen og Venstre tror, at man er enig med eksempelvis Socialdemokratiet i, at Danmark skal forlade Unionen efter et dansk nej?
Vi har indtil nu hørt og senest også fra
, at det er ansvarsforflygtigelse fra modstandernes side, når vi ikke kan blive enige om, hvad der skal ske efter et dansk nej.
Så er det jo spændende at høre, om tilhængerne er enige om, hvad der skal ske efter et dansk nej, for ellers må man da sige, at det er lige så ynkeligt, som når modstanderne ikke kan blive enige. Derfor synes jeg, det kunne være interessant at høre, om det er noget, man har afstemt med Socialdemokraterne, at konsekvensen af et dansk nej skal være et forslag fra tilhængerne om, at Danmark bliver udmeldt af Unionen.
Annette Just (FP), 1997-10-21:
Så fik vi den igen.
Fru Charlotte Antonsen står som ordfører for Venstre og siger meget, meget rørende, skal jeg dertil sige: Uha, det er forfærdeligt. Vi gør det for EU-udvidelsens skyld, for alle de andre lande dér osv. osv.
Vi trækker Danmark helt ud af hele det europæiske samarbejde.
Det gør ikke noget for Venstre, bare vi kan få Estland, Letland og Litauen med.
Jeg holder meget af de baltiske lande.
Jeg fatter bare ikke, at Venstre er blevet til salg for tre baltiske lande. Undskyld jeg siger det så groft, men det er så groft, når fru Charlotte Antonsen står og gentager, at EU-udvidelsen og Amsterdamtraktaten pludselig skulle være vigtigere end hele nationen Danmarks placering på Europakortet.
Jeg fatter ikke, at en politiker fra Venstre overhovedet kan sige sådan noget, men det var faktisk heller ikke spørgsmålet, det er nemlig: Vil Venstre være med til, at regeringen skal fremlægge et svar på, hvad der sker efter nejet?
Det var måske nok så rart at få at vide - navnlig efter den her melding.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-21:
Fru Charlotte Antonsen efterlyste bl.a. vores svar på udvidelsen, og dér vil jeg da sige, at hvis det den 28. maj, når vi skal til at stemme, står klart, at der kun bliver en begrænset udvidelse, og det er nok desværre sådan, det faktisk vil ligge til den tid, så er en begrænset udvidelse
faktisk værre end ingen udvidelse.
Det er min holdning.
Det skal være et klart svar til Venstre fra Enhedslisten.
Så kom fru Charlotte Antonsen med en meget interessant melding, som jeg godt vil spørge til.
Hvis det bliver et nej, vil Amsterdamtraktaten være bortfaldet, forstod jeg, men så ville Venstre stille forslag om, at vi får en folkeafstemning om selve EU-medlemskabet.
Det synes jeg lyder som en interessant og positiv melding.
Hvis det er tilfældet, kan jeg give tilsagn fra Enhedslistens side om, at vi gerne vil være med til her i Folketinget at forsøge at få vedtaget, at vi skal have en folkeafstemning om selve EU-medlemskabet; det er klart.
Charlotte Antonsen (V), 1997-10-21:
For det første har jeg på Venstres vegne sagt, hvordan vores vurdering af konsekvensen af et dansk nej er, og vi har ikke på nuværende tidspunkt tænkt os at tage stilling til, hvordan den udmeldelse, som vi risikerer, hvis vi får et nej, skal gennemføres i praksis.
Fru Annette Just er bekymret for Danmark, hvis vi får et nej,
men en af grundene til, at Venstre siger ja til Amsterdam, er netop, at vi er meget bekymrede for, hvad der vil ske i Europa, hvis Østeuropa ikke kommer med.
Det er jo ikke kun fra EU's side et spørgsmål om, at vi udvider landekredsen og vi får et lidt større marked og nogle flere lande til at være fælles om politikken.
Det, fru Annette Just glemmer, er at se situationen fra de østeuropæiske landes side.
Det er i forvejen ikke let for de pågældende lande at være gået over til demokrati, at være gået over til markedsøkonomi, og vi kan meget let ved en afvisning af en Østudvidelse, som bliver konsekvensen af et nej, være med til at rykke så meget ved de pågældende landes demokratier, at vi får et meget usikkert og ustabilt Europa, og det vil være betydeligt dyrere for Danmark.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-21:
Jeg må indrømme, at nu bliver det noget vanskeligt at finde ud af, hvad det egentlig er, Venstre forestiller sig, der sker.
På en eller anden måde forsvinder Danmark sådan på luftig vis ud af Unionen.
Der skal ikke holdes en folkeafstemning her i Danmark.
Vi er også enige om, at Danmark ikke bliver smidt ud af de andre lande.
Men på en eller anden måde ville det danske EU-medlemskab altså sådan fordufte.
For vi står altså dér, hvor der er et nej, og så er Amsterdamtraktaten bortfaldet, og Venstre vil ikke tage initiativ til, at vi får en folkeafstemning om dansk udmeldelse.
Annette Just (FP), 1997-10-21:
Det var da klar tale.
Hr. Kent Kirk og dermed Det Konservative Folkeparti stiller sig op på Folketingets talerstol og taler med foragt om, hvilken form for folkeafstemning man nu kan bruge.
Den kan jo i alle tilfælde ikke bruges til andet end det, man selv har besluttet sig for: at det skal blive et ja.
Hvis en folkeafstemning går én imod - i hvert fald Det Konservative Folkeparti - ja, så er den ikke noget værd, og så kan man lige så godt lade være med at se til den.
Det var i virkeligheden det, hr. Kent Kirk sagde: Det er jo egentlig talt ikke rigtig noget, man kan diskutere, hvis folkeafstemningen ikke går den vej, som man selv ønsker.
Hvad er det for en foragt for folket, Det Konservative Folkeparti lægger for dagen?
Hvis det danske folk siger nej, så er det dog utroligt, at der er borgerlige partier og en regering, som siger: Det kan vi overhovedet ikke tage højtideligt.
Men det kan de da ikke mene!
Jamen når vi overhovedet rejser denne forespørgsel, er det, fordi vi ikke ønsker, at denne regering kommer i samme choktilstand som den tidligere.
Og vi ønsker ikke, at man står fuldstændig forstenet tilbage, fordi befolkningen har givet EU en begmand.
Jeg synes, det er foragt for hele det danske folk.