runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gunhild Husum (RV), 1998-01-29:
Da Det Radikale Venstres ordfører, fru Elisabeth Arnold, er i Strasbourg til Europarådsmøde i denne uge, skal jeg fremføre følgende: Det indre marked blev vedtaget ved en folkeafstemning i 1986.
I 1991 vedtog Ministerrådet, at afviklingen af det afgiftsfri salg for rejsende mellem EU-lande skal ske inden den 1. juli 1999.
Beslutningen blev vedtaget enstemmigt.
Danmark har hen ad vejen fået begrænset friheden for tobak og alkohol.
Her har vi forbehold til 2003.
Det vil sige, at de sidste restriktioner for indførsel af tobak og alkohol falder væk ved udgangen af året 2003, blandt andet bliver 24-timers-reglen afviklet i den forbindelse.
Danmark støttede beslutningen om, at det afgiftsfri salg skulle ophøre den 1. juli 1999.
Vedtagelsen af forslaget er sket for meget lang tid siden.
Hvis beslutningen om afskaffelse af det afgiftsfri salg skulle ændres, skal det ske i enstemmighed af alle de 15 lande i Rådet.
Det er næppe sandsynligt. I øvrigt er afgiftsfri handel ikke rationel set i et miljømæssigt perspektiv hverken ved nær- eller fjerndistancegrænsehandel eller i forbindelse med rejser af varierende længde.
Miljøet belastes, der er tale om ressourcespild.
Det skal også bemærkes, at Danmark ikke ubetinget er et
Vi er det i forhold til Tyskland og de sydeuropæiske lande, men ikke i forhold til Sverige, Finland, Storbritannien og Irland.
Danmark har allerede gjort en del for at tilnærme sig afgifterne i de andre EU-lande.
Inden det afgiftsfri salg ophører den 1. juli 1999, må Danmark naturligvis tage stilling til, hvordan de nødvendige fortsatte justeringer af afgiftsniveauet skal udformes.
Endelig mener Det Radikale Venstre ikke, at man kan sige noget sikkert om den samlede påvirkning på antallet af arbejdspladser.
Vi ønsker at følge de aftalte regler om det indre marked og kan ikke støtte forslaget til vedtagelse fra hr. Kim Behnke.
Og til allersidst.
Jeg har svært ved at følge hr. Kim Behnke, når han taler om affektionsværdi i forbindelse med en liter cognac og en karton cigaretter, men jeg skal skynde mig at indrømme, at jeg sagtens kan se nydelsesværdien.
Sonja Albrink (CD), 1998-01-29:
Når man køber en charterrejse, om det så er til Costa del Sol, eller om det er til Gardasøen, fylder den billet, man får, jo ikke særlig meget, når den bliver sendt i kuverten.
Det, der fylder noget, er de flotte, farvestrålende brochurer, der ligger sammen med billetten, og som viser, hvad man kan købe toldfrit i flyet.
Man kan så spørge, om det er rimeligt, eller om det er urimeligt, at fordi man vælger at flyve fra et EU-land til et andet EU-land, skal man både kunne købe whisky, cigaretter, parfume med mere.
Lad mig straks slå fast, at i CD står vi bag den beslutning, som blev truffet i 1991 om afvikling af det toldfri salg.
Der blev givet en ret lang frist for lande og virksomheder til at indrette sig på de ændrede forhold, der ville komme.
I CD er vi helt opmærksom på, at hensynet til turistindustrien og de danske arbejdspladser, der ligger i det toldfri salg, er meget vigtigt, og som det allerede er sagt talrige gange i dag, kræver en udskydelse af fristen enstemmighed.
Det engelske formandskab har klart tilkendegivet, at man ikke ønsker det toldfri salg sat på dagsordenen, og det er da også klart, at hvis Tyskland eller andre EU-lande mod forventning beder Kommissionen om at tage spørgsmålet om en forlængelse af overgangsordningen op, mener jeg, at vi i Danmark efter CD's opfattelse ikke skal stille os hindrende i vejen for en forlængelse.
Så kommer der måske det, der hedder
en ny situation.
Tidligere ordførere har også været inde på, at der er problemer i flere geografiske områder, hvor alternativ økonomisk aktivitet og beskæftigelse kan vise sig vanskelig.
Også det synspunkt bakker vi op om i CD, men som sagt, vi står bag det, som vi besluttede i 1991.
Charlotte Antonsen (V), 1998-01-29:
Jeg vil godt spørge hr. Thulesen Dahl, om det ikke er korrekt, at der skal enstemmighed til, før man ændrer den beslutning, der blev truffet?
Det vil sige, at uanset om hr. Thulesen Dahl skulle få proselytter i Danmark, som samlede et flertal i Folketinget,
var det altså ikke alene Danmark, men også de 14 andre EU-lande, der skulle ændre holdning, før det toldfri salg blev opretholdt.
Så vil jeg godt spørge hr. Thulesen Dahl, om det ikke er korrekt, at hr. Thulesen Dahls chef, fru Pia Kjærsgaard, var politisk leder af Fremskridtspartiet i 1991?
Er det derfor ikke sådan et lidt billigt populistisk kneb at påstå, at man står for en anden politik, når man reelt selv har været medvirkende til den situation, vi står i, netop at det afgiftsfri salg står for fald?
Jacob Buksti (S), 1998-01-29:
Det vil jeg helt overlade til de to konkurrerende fremskridtspartier.
Men det, jeg gerne vil spørge hr. Thulesen Dahl om, er: Kan hr. Thulesen Dahl på noget som helst tidspunkt forestille sig, at Dansk Folkeparti under nogen som helst forudsætninger kan gå ind for ophævelsen af det toldfri salg?
For hvis han ikke kan det, er det jo sådan set fuldstændig ligegyldigt med alle de rapporter og analyser og alt muligt, hr. Thulesen Dahl står og efterlyser.
Hr. Thulesen Dahl står jo selv og siger, at han ikke er tilhænger af en harmonisering af afgifterne.
Vil det så ikke være sådan, at alle de problemer, som hr. Thulesen Dahl mener eksisterer, vil eksistere i al fremtid?
Derfor: Er det ikke et udtryk for, at seriøsiteten i det her overhovedet ikke er til stede?
Er det ikke sådan, at dette er på niveau med pjecen fra Dansk Duty Free Association, hvori der står som indledning, og jeg citerer: »Tænk hvor lidt, der skal til for at bevare det gode humør: cigaretter uden skat, en forførende duft uden skattearoma og en flaske spiritus uden afgiftsprocenter.
Alt det, der gør rejsen gladere og livet mere herligt at leve.«
Man må så bare ikke håbe, at de pågældende bliver syge og skal på sygehuset eller skal ud at køre på en vej, osv.
Tommy Dinesen (SF), 1998-01-29:
Jo, det gør jeg.
Dorit Myltoft (RV), 1998-01-30:
Med henvisning til den netop vedtagne lov om leje i almene boliger, hvor beboerdemokratiet er blevet styrket væsentligt, ser vi i Det Radikale Venstre ikke nogen grund til at indføre bestemmelser som angivet i dette lovforslag.
Det Radikale Venstre kan altså ikke støtte forslaget.
John Vinther (KF), 1998-01-30:
Jeg er faktisk i den pudsige situation, at Det Konservative Folkeparti er enig i de indsigelser, der nu af de foregående ordførere er fremført, men alligevel er sympatisk indstillet over for forslaget.
Og »ingen konkurrence« betyder efter vores opfattelse, at man ikke nødvendigvis får den service og den priskonkurrence, som der er behov for.
Vi har faktisk sympati for forslaget.
Men på den anden side er vi også enig i specielt det, der blev fremført af fru Sonja Mikkelsen, omkring de praktiske problemer med gennemførelsen af dette forslag, men de kan vel løses, hvis viljen var til det.
Nu er det ikke, fordi vi går og forestiller os, at hvis man fik denne mulighed for et administratorvalg, så ville vi hver dag se administratorskifte i den almennyttige boligstruktur.
Vi tror faktisk, at alene truslen om, at det ville kunne ske, var nok til at bibringe det løft i serviceniveauet og det, om jeg så må sige, fald i priserne på administration, som er ønskeligt.
Men som sagt er vi positivt indstillet over for forslaget.
Vi kan godt se alle problemerne, men jeg formoder, at også SF er indstillet på under udvalgsbehandlingen at se på, hvordan man rent praktisk kunne gennemføre dette, hvis det var muligt.
Ole Løvig Simonsen (S), 1998-01-30:
Først vil jeg gerne sige, at jeg finder det væsentligt, at beboerne i almene boligorganisationer har mulighed for at udskifte den hidtidige administrator, hvis de finder, at arbejdet vil kunne udføres bedre og/eller billigere af en anden administrator.
I de senere år er lovgivningen også blevet strammet op på dette punkt, således at det nu er præciseret, at det er den øverste myndighed i boligorganisationen, hvor beboerne udgør flertallet, som træffer afgørelse om valget af forretningsfører.
Herudover skal boligorganisationernes bestyrelse i sin beretning til øverste myndighed hvert år orientere om forretningsførelse for de senest forløbne år.
Endelig er det også et krav, at forretningsføreraftaler skal indgås skriftligt og indeholde klare opsigelsesregler, og med disse regler er det efter min opfattelse sikret, at beboerdemokratiet forholder sig aktivt til det arbejde, som forretningsføreren udfører, og det er desuden sikret, at beboerne kan ansætte en anden forretningsfører, såfremt de måtte ønske det.
Der er med andre ord ikke tale om, at bestemte almene boligorganisationer har monopol på at administrere alment byggeri, således som det er anført i bemærkningerne til lovforslaget.
Med lovforslaget lægger forslagsstillerne op til, at den enkelte boligafdeling skal kunne træffe beslutning om valg af forretningsfører.
Herudover anføres, at det også ville kunne være tilfældet, hvor afdelingsbestyreren har uløselige samarbejdsvanskeligheder med forretningsføreren.
Her vil jeg gerne gøre opmærksom på, at et meget stort flertal af Folketingets partier for ganske nylig vedtog en lejelov for almene boliger.
Beboerklagenævnene er netop tænkt som et organ, der på en hurtig, nem og billig måde skal kunne tage stilling til konflikter mellem udlejeren og lejerne, og det gælder også konflikter i sager, som udlejeren har overladt til en forretningsfører at udføre.
Hvis afdelingsbestyrelsen har samarbejdsproblemer med en forretningsfører, jamen så må den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde efter min opfattelse være, at afdelingsbestyrelsen rejser spørgsmålet over for boligorganisationens bestyrelse, som har det juridiske og økonomiske ansvar for både boligorganisationens og afdelingens drift.
Bestyrelsen afgør herefter, om der er grundlag for reaktioner over for forreningsføreren, og jeg finder således ikke, at der er behov for et lovforslag af den karakter, som vi har til behandling her i dag.
Annette Just (FP), 1998-01-30:
Det kan godt være, der er tekniske problemer, og dem kan vi diskutere i udvalget, men jeg synes, det er væsentligt allerede på nuværende tidspunkt at sige: Vi er nødt til at give de store boligblokke frihed til selv at vælge deres administrator.
Ved ikke at gøre det, ved at blive ved med at tvinge dem ind i en boligforeningsstruktur, som er besluttet fra central side, har de ikke en jordisk chance.
Frihed er Fremskridtspartiets adelsmærke.
Derfor vil vi se positivt på forslaget.
Erling Oxdam (V), 1998-01-30:
Venstre er et parti, der går ind for, at det enkelte menneske skal have størst mulig indflydelse på sin egen tilværelse,
sin egen hverdag,
og beslutningerne skal træffes så nær det enkelte menneske som muligt.
Umiddelbart lyder det jo tiltalende, at man her giver den enkelte afdeling inden for måske en større forening med mange afdelinger mulighed for at skifte administrationsselskab.
Jeg vil først og fremmest nævne økonomien.
Det er en sammenblanding, som bliver meget vanskelig at administrere.
Så selve forudsætningen fra SF's side er jo også forkert.
Der står i bemærkningerne: »Det helt generelle er, at boligafdelingerne er stavnsbundne til for tid og evighed at skulle administreres af den almene boligorganisation, der har stået for opførelsen.« Det er jo ikke rigtigt. Boligministeren gennemgik jo netop, at der på det årlige møde, generalforsamlingen eller repræsentantskab, i det
enkelte boligselskab eller boligforening, kan stilles forslag
om, at man skifter administrator. Det må være således, hvis man er utilfreds, at der så skal være mange og ikke en enkelt afdeling, der synes det, for at man kan skifte.
Hvad vil tilslutning sige?
Er det så et flertal af de mødende, eller er det bare nok, der er nogen, der gerne vil have det, men andre, der ikke vil?
Jeg er godt klar over, det er sondringen mellem, hvem der var til stede, og det samlede antal beboere, men det er lidt uklart, hvad der her menes.
Vi mener, at det vil bringe for meget sammenblanding og uoverskuelighed ind i administrationen af almene boligselskaber.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-01-30:
Det virkede på mig, når jeg hørte hr. Poul Nødgaards indlæg,
som om hr. Poul Nødgaard måske ikke er fuldstændig klar over, at man faktisk igennem beboerdemokratiet tager stilling til, hvem der skal administrere, og hvem der skal revidere.
Da sikrede vi netop, at det er de beboerdemokratiske forsamlinger, der tager stilling til, hvem og hvordan der skal administreres, og til revision.
Der kan skiftes administrator, hvis man er utilfreds med administationen.
Men sagen er jo, at mange boligforeninger har deres egen administration, og det, dette forslag handler om, er jo, at en enkelt afdeling i en boligforening skal kunne skifte resten af boligforeningen ud, om jeg så må sige. Jeg vil godt spørge hr. Poul Nødgaard, om hr. Poul Nødgaards bemærkninger bl.a. er affødt af, at der måske ligger den her misforståelse i forhold til, hvad man kan i dag.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-30:
Jeg ved ikke ind til detaljerne, hvad man kan i dag, men jeg ved i hvert fald, at man fra Socialdemokratiets side totalt har afvist dette forslag.
Det tror jeg man gør - det er bare, hvad jeg tror man gør - ud fra, at man ikke ønsker nogen form
for ændringer
Jeg synes stadig, det ville være et glimrende forslag, at vi kulegraver denne sag i Boligudvalget.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-01-30:
Jeg vil gerne sige, at de tekniske spørgsmål, der er forbundet med dette lovforslag, efter min bedste vurdering er så store, der var et helt katalog af dem, at det ikke står mål med det, vi kan opnå med det.
Det er simpelt hen Socialdemokratiets vurdering.
Jeg vil også gerne sige, at det her ikke alene er et spørgsmål om tekniske spørgsmål.
Det er også holdningsspørgsmål, der gør sig gældende, og det er baggrunden for Socialdemokratiets afvisning, hvad jeg også forsøgte at give udtryk for i mit ordførerindlæg.
Jeg vil gerne spørge hr. Villy Søvndal, om man i SF har gjort sig den ulejlighed, inden man skrev det her lovforslag - som jo vitterlig burde have været et beslutningsforslag, hvad vi også kan høre af det, hr. Villy Søvndal nu siger - at læse betænkningen fra udvalget i 1995 om udvidelse af beboerdemokratiet i det almennyttige boligbyggeri, hvor man rent faktisk har forholdt sig til denne problemstilling, og hvori man jo bl.a. skriver, at det vil skabe flere problemer, end det løser, ikke mindst for de dårligt fungerende afdelinger, og klart beskriver, hvad det er for en problemstilling, vi her er ude i.
Og lige præcis, fordi vi ikke ønsker at lade de dårligst fungerende afdelinger i stikken på nogen måde, afviser vi det her lovforslag.
Jeg synes, det lyder, som om SF skal hjem og skrive et nyt forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-30:
Når jeg lytter til debatten mellem hr. Villy Søvndal og fru Sonja Mikkelsen, synes jeg, det lyder, som om der måske var behov for, at vi fik nogle eksperter til at arbejde lidt mere med det her, og jeg vil godt spørge hr. Villy Søvndal, om ikke det kunne være en mulighed, inden Folketinget begynder at tage stilling til en endelig model, at man fik involveret Boligselskabernes Landsforening og boligforeningerne i almindelighed og eventuelt fik nedsat et udvalg, hvor vi fik udarbejdet det mere omhyggelige retsgrundlag, som skal til for eventuelt at føre frem til et forslag.
Villy Søvndal (SF), 1998-01-30:
Til hr. Keld Albrechtsen: Det vil vi gerne.
Det er jo klart, når man er i stand til at tælle, at det er sådan, at når Venstre og Socialdemokratiet afviser, er der ikke noget flertal.
Vi har ikke fremsat dette lovforslag for at drille eller sådan noget, vi har gjort det, fordi vi synes, det er en god idé at prøve at løse nogle af de problemer.
Derfor synes jeg stadig væk også, fru Sonja Mikkelsens afvisning er for hård.
Man kan godt kun være optaget af de problemer, et forslag giver.
Jeg synes slet ikke, der var nogen optagethed i fru Sonja Mikkelsens ordførertale af de
problemer, det løser.
Jeg skal måske spørge fru Sonja Mikkelsen: Opfatter fru Sonja Mikkelsen ikke, at der er et reelt problem de steder, hvor samarbejdet mellem en boligorganisation og en afdeling har nået et punkt, hvor det ikke længere eksisterer?
Og er det ikke umagen værd at kunne komme videre med at løse de ting, på trods af de tekniske problemer der er, og dem anerkender vi. Så siger fru Sonja Mikkelsen, at det kunne vi have klaret med et beslutningsforslag.
Det kunne vi godt, men det havde ikke løst de tekniske problemer, og så havde vi stadig haft den fælles opgave at løse de tekniske ting.
Den anden del af fru Sonja Mikkelsens begrundelse er angsten for, at det her kommer til at gå ud over de dårligst stillede afdelinger.
Det er så den politiske begrundelse for at afvise det.
Jamen det må vi jo så se på.
Hvis Socialdemokratiet overhovedet vil være med til at gå denne vej, og Socialdemokratiet vil have et svar, der sikrer, at det ikke kan ske, så lad os dog se på dét, i stedet for at Socialdemokratiet foretager den ideologiske afvisning, der gør, at vi slet ikke kan røre ved et område, hvor der - hvilket formentlig også er kendt i Socialdemokratiet - er nogle problemer, der i dag er uløste.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-01-30:
Efter at vi gennemførte den gennemgribende demokratisering for et par år siden, er det mit indtryk, at de problemer, hr. Villy Søvndal ser, i høj grad er minimerede. Jeg mener, at denne diskussion er helt ude af proportioner.
I dag oplever vi ikke de store konflikter
indbyrdes i de enkelte boligforeninger, som man kunne se tidligere, hvor beboerne ikke havde flertallet i hovedbestyrelserne.
I dag sidder beboerne på flertallet i hovedbestyrelserne, og vi ser ikke nær de samme konflikter, som vi gjorde tidligere.
Det var jo den måde, Folketinget valgte - i øvrigt i fællesskab - at løse problemerne på i 1987, og derfor synes
Der er ikke de store, voldsomme problemer på det her område som tidligere, og så har vi jo altså tilsynsmyndigheden i baghånden, hvis der virkelig er problemer et enkelt sted.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-30:
Nu har vi jo hørt boligministeren og Socialdemokratiet fremføre en række indvendinger mod lovforslaget, og man kan vistnok uden overdrivelse sige, at den kritik, om man kan kalde det sådan, blev fulgt godt op af Venstre, hvorimod De Konservative var noget mere afdæmpede i deres kritik af forslaget.
Jeg vil nærmest sige, de måske så småt tilslutter sig visse dele af forslaget.
I Dansk Folkeparti er vi af den opfattelse, at vi synes, det er et forslag, der er værd at se på.
Når nu man står og fægter for og imod sådan et forslag hernede i salen, var det måske en idé, når nu det kommer til behandling i Boligudvalget, virkelig at gå ind til benet og få skåret helt ud i pap: Er det muligt, at hovedintentionerne i sådan et forslag kan gennemføres i praksis?
Da jeg kørte ind med toget her til morgen, sad jeg og læste i bladet Danske Kommuner, hvor den tidligere departementschef Erik Ib Schmidt, som sikkert er kendt af de fleste her i Folketinget, havde skrevet en udmærket artikel om, hvordan samfundet er blevet så utrolig filtret ind i hinanden, og der er ingen - skriver han vistnok nogenlunde ordret - der har hår på brystet til at vride det fra hinanden.
Er det noget, der kan lade sig gennemføre?
Eller beror den negative indstilling over for forslaget alene på, at sådan gør man nu engang, og sådan skal det køre?
Jeg synes, det virkelig var en overvejelse værd.
Nu ved jeg ikke, om man helt kan sammenligne det, men det sker da også, at man skifter revisor, man skifter mange andre ting, og en revisor er også lidt filtret ind på forskellig vis.
Kan man frigøre sig af ham?
Man kan måske ikke helt 100 pct. overføre det, men jeg vil alligevel sige, at det kan da ikke være rigtigt, at man for tid og evighed skulle være bundet af en bestemt administrationsform.
Nu kan jeg se, at den socialdemokratiske ordfører er meget ivrig for at markere.
Det skal hun også have lov til.
Jeg har ikke sagt hverken ja eller nej til forslaget, men jeg vil sige, at det kunne glæde mig, når den socialdemokratiske ordfører nu får lov at bestige talerstolen om et øjeblik for en kort bemærkning, om så hun kunne give tilsagn om at gå ind for Dansk Folkepartis forslag om, at vi bruger de kommende 2, 3, 4 måneder, indtil Folketinget slutter til juni, til at bruge det her som en prøvesten for, om vi kan lave om på nogle ting, der kører.
Det ville være et godt udgangspunkt.
Det vil vi i hvert fald gerne bidrage til, og hvis det viser sig, at Socialdemokratiet og boligministeren har fuldstændig ret, at det er umuligt at flytte så meget som et komma i det her, så er det da klart, at det er en ny situation.
Lad os se på det og i stedet for bare at afvise det prøve at gå ind for det forslag, vi her kommer med.
Det vil vi i hvert fald arbejde for i Boligudvalget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-30:
Det er ualmindelig svært at give et forslag som det, der ligger på vores bord nu, betegnelser som klassekamp og lignende.
Jeg er fuldstændig enig i forslagsstillernes betragtninger om, at dette forslag naturligvis er noget, som vil blive gennemført før eller siden, og det vil under ingen omstændigheder udløse de dramatiske konsekvenser, som modstanderne forsøger at give indtryk af.
Der er vel snart sagt ikke et område, hvor der er sket en liberalisering, hvor ikke netop SF og Enhedslisten har været enige om, at lige præcis på det område ville det give fuldstændig kaotiske tilstande, hvis man lavede en liberalisering.
Det ville slå benene fuldstændig væk under de dårligst stillede i vort samfund, det ville vende den tunge ende nedad og alle de argumenter, som vi har hørt så mange gange.
Den går ikke rigtig længere, og der er ingen tvivl om, at dette forslag vil blive vedtaget i en eller anden form.
På et tidspunkt vil vi skulle have en liberalisering på dette område.
Somme tider er der folketingsmedlemmer, der motiverer et forslag eller det modsatte ud fra synspunktet om, at hvis der nu landede én fra Mars og kiggede på, hvordan systemet var indrettet, så ville den marsmand få sig et chok.
Sådan ville det også være på det her område.
Det er fuldstændig rigtigt, som hr. John Vinther påpegede, at der er nogle få, der har trukket en lotteriseddel på boligmarkedet og er heldige at bebo nogle meget store lejligheder til en meget lille pris, som er fuldstændig ude af takt med huslejeniveauet, hvis man skulle diskutere et huslejeniveau efter markedsprisen.
Og det er altså bl.a. de mennesker, som nogle partier her i Folketinget ønsker at holde hånden over i stedet for at sige, at der selvfølgelig skal være fri prisdannelse også på dette område.
Vi kan slet ikke følge de skeptiske tanker om dette forslag, og det er også derfor, vi helt kan følge forslagsstillerne i tankegangen om, at man, ved den måde, lovgivningen styrer boligmarkedet på i dag, faktisk presser borgere ind i den almennyttige boligsektor.
Men vi ved også godt, at der er partier her i Folketinget, der har det som et ideologisk ønske, at størsteparten af den danske befolkning skal bebo delvis offentligt ejede eller offentligt opførte eller offentligt støttede boliger, så man virkelig kan styre boligmarkedet.
Derimod vil vi med denne ordførertale gerne markere, at vi støtter det forslag, vi her har til behandling.