Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-01-23:
Jeg vil gerne takke ordførerne for de to regeringspartier, Dansk Folkeparti og Kristeligt Folkeparti, som har tilkendegivet en grundlæggende støtte til tankerne bag forslaget her, og rette en tak til Tingets øvrige ordførere for at have skabt en livlig debat her over den sidste times tid. Jeg bilder mig egentlig ikke ind, at jeg vil være i stand til at bibringe debatten yderligere vinkler eller yderligere nuancer, for meget er blevet sagt - også meget, der i min optik er unødigt bekymrende.
Jeg bilder mig heller ikke ind, at jeg, uanset hvor længe jeg nu måtte vælge at tale her, vil være i stand til at overbevise det meget artikulerende mindretal om, at man nok alligevel skal bakke op om forslaget her.
Jeg vil bare sige nogle få ting i relation til det, der har været fremme.
Det er jo ikke sådan, at der ikke er regler i dag.
Indtil vi vedtager et nyt sæt regler, er der regler.
Der er enormt rigide regler, som jo også udløser et betydeligt antal henvendelser til Sundhedsstyrelsen, som alle skal underkastes realitetsbehandling. Nu vil vi med det lovforslag, hvis Folketinget vedtager det, skabe et regelsæt, som er videre i sin ramme, og nogle krav til Sundhedsstyrelsens sagsbehandling, som er fuldstændig parallelt med det, vi kender fra Forbrugerombudsmanden, hvor Forbrugerombudsmanden har en mulighed for selektivt at gå ind og tage de sager, som er principielle ud fra en forbrugerpolitisk indfaldsvinkel.
Der ligger ikke noget i ordet forbruger her.
Man kunne jo godt lave »søg og erstat« og så skrive medborger eller borger eller potentiel patient, for patient er man vel først, når man er kommet inden for døren og er sat i behandling.
Der er altså ikke tale om nye opgaver.
Der er tale om opgaver, der eksisterer i forvejen, men der er tale om nogle ændrede vilkår for den opgaveudøvelse i Sundhedsstyrelsen, som giver Sundhedsstyrelsen mulighed for mere selektivt og mere målrettet at sætte ressourcerne ind dér, hvor det klodser, hvis man kan udtrykke det på den måde.
Derfor ser jeg med fortrøstning frem til, at det er en opgave, Sundhedsstyrelsen kan løfte.
Så har jeg også fornemmet af flere af de indlæg, der har været, at ikke alle bestemmelser nødvendigvis er blevet læst
lige minutiøst igennem, for man får jo indtrykket af, at det foregår frit i rummet svævende.
Men sandheden er jo, og det fremgår af § 4, stk. 5, at Sundhedsstyrelsen kan fastsætte nærmere regler for markedsføring, eller man kunne sige, at Sundhedsstyrelsen kan fastsætte et kodeks for den markedsføring, der kan finde sted efter lovens bestemmelser.
Læser man bemærkningerne, vil man se, at Sundhedsstyrelsen skal udarbejde sådanne regler eller et sådant kodeks senest samtidig med lovens ikrafttrædelse, altså den 1. september, og dermed bliver der altså også et grundlag, på hvilket man som sundhedsperson, der ønsker at gøre brug af mulighederne, skal holde sig. Det er i øvrigt tilkendegivet, at det kodeks vil blive formuleret med en stramhedsgrad, som er strammere end den, vi almindeligvis kender på det øvrige område. Jeg er altså, og det kan selvfølgelig ikke overraske, meget fortrøstningsfuld, og jeg tror, man gør sig en række helt unødige bekymringer.
Men vi vil jo få syn for sagn, idet jeg forudser, at det flertal, der har manifesteret sig her i dag, vil bestå hele vejen igennem, idet det jo indgår som en del af lovforslaget, at der skal ske en systematisk opsamling og evaluering i 2006.
Det, der driver forslaget, er jo ønsket om, at borgeren skal have mulighed for at hente informationer, som er relevante og kan kommunikeres på en for borgerne relevant måde.
Her har vi i den eksisterende lovgivning en stramhedsgrad, som gør, at det ikke kan finde sted, og vi har i virkeligheden også en potentiel ulige informationsspredning.
Man kan jo diskutere grænsen mellem information og reklame
, og hvis man har den rigtige uddannelsesmæssige baggrund, kan man sikkert også omsætte den i nogle flotte formler og bruge den korrekte terminologi.
Det kan jeg ikke, men jeg ved bare, at udviklingen over de senere år er gået i retning af, at vi presser det offentlige til at være mere og mere informativ og mere og mere præcis i sine informationer, og jeg
har i hvert fald selv i min tidligere karriere været med til det. I årsberetninger, patientpjecer, publikationer og på internettet
har vi givet et sæt informationer, som i hvert fald nærmer sig meget til at være informationer om det offentlige sygehusvæsen, men hvis de havde været formidlet af det private i annonceform, ville de ikke have været tilladt eller lovmedholdelige efter det gamle regelsæt. Netop det er jo en del af baggrunden for, at forslaget her forekommer fornuftigt, og det er i øvrigt i stil med traditionen i en række lande, hvor det jo snarere er reglen end undtagelsen at slippe dette område frit efter ganske almindelige markedsføringsbestemmelser, dog med et strammere kodeks.
Det har i øvrigt den sideeffekt, at der kommer et andet fokus, nemlig et fokus på det, som er det helt centrale, nemlig forbud mod vildledende angivelser, og et fokus på, at de forhold, der gøres gældende i annoncer, rent faktisk er dokumenterbare.
Jeg håber, at vi med dette forslag har ydet et lille bidrag til at fremme åbenhed i sundhedssektoren som sådan.
Jeg kan forstå, at det skal tages lidt i hak.
For få måneder tilbage, og i særlig grad inden valget, var Socialdemokratiet jo grundlæggende imod, at det frie valg blev udvidet til den private sektor.
Men det har vi altså gjort nu, og i dag har vi hørt Socialdemokratiets ordfører tage det for givet, tage udgangspunkt i det og i øvrigt også gøre sig tanker om, hvad det næste naturlige skridt så er.
Jeg glæder mig over, at kun ét år i en ny politisk rolle har bragt Socialdemokratiet til en positiv accept af den politik, regeringen står for, og som man var imod for kort tid siden.
Det er jo svært at spå, specielt om fremtiden, men mon ikke det også vil vise sig, at når regeringens politik også på dette punkt manifesterer sig i virkeligheden, vil det ske på en måde, som også Socialdemokratiet kan bakke op om, når der er gået lidt tid?
Det kunne i hvert fald være en forsigtig og håbefuld prognose. Så er jeg i øvrigt enig i, at det her gør det jo ikke alene.
Der skal stadig løftes en stor opgave med at få formidlet til den enkelte patient, hvad det er for en situation, patienten er i, hvad det er for nogle rettigheder, patienten er udstyret med, hvad det er for et performanceniveau, vi har nået i vores sundhedsvæsen, osv. osv. osv.
Jeg er ikke så naiv, at jeg tror, at alene fordi vi nu skaber
en lidt mere moderne, lidt mere liberal, lidt mere åben og lidt mere fremtidsrettet lovgivning på dette område, har vi skabt den fuldstændige transparens på sundhedsområdet, som jeg også selv eftersøger.
Men vi har ydet et lille bidrag, som signalerer tillid til dem, der udøver dette erhverv, og også signalerer tillid til borgerne.
Man kan undre sig over, at hvis reklame er så meget af det onde, som man har fået indtrykket af, når man har lyttet til visse ordførere her i dag, og når det er så gennemskueligt, hvor vederstyggeligt det er, skulle det alene være forbeholdt netop de ordførere, der udtrykker det synspunkt, at kunne gennemskue dét.
I regeringen har vi en grundlæggende tillid til befolkningen og har sådan set det udgangspunkt, at folk i almindelighed er lige så velkvalificerede som os, der har det privilegium at sidde her i salen.