runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Hvis jeg som almindelig forbruger overværede den her debat, tror jeg, jeg ville blive både meget forvirret og meget utryg ved overvejelserne om, hvad man egentlig har mulighed for som forbruger at gøre for at undgå nogle af de her stoffer.
Derfor kunne jeg måske få den tanke at ringe til Miljøstyrelsens kemitelefon for at få nogle gode råd.
Men den er jo nedlagt nu, men man kan godt ringe alligevel.
Derfor vil jeg spørge mere præcist til: Hvad indebærer det egentlig, at kemitelefonen er nedlagt?
Jeg har tidligere forstået, det har noget at gøre med åbningstider.
Men hvad var åbningstiderne for kemitelefonen, og hvad indebærer det, at den nu er nedlagt?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-08:
Nu anerkender jeg selvfølgelig, at læbestifter skal have en hormonforstyrrende effekt, men meget gerne på det modsatte køn.
Miljøministeren har for nylig givet et svar omkring læbestifter og forekomsten af hormonlignende stoffer i læbestifter og giver i sit svar anledning til, at man som kvinde egentlig godt kan føle sig fuldstændig tryg, fordi der står, at de stoffer, der bruges i læbestifter, ikke giver anledning til nogen sundhedsfare.
Hvordan i alverden kan man vide det?
I EU-sammenhæng ved vi, at der er omkring 112 stoffer, der har en hormonforstyrrende effekt.
Og hvad ved man om, hvordan de forskellige hormonlignende stoffer virker sammen?
Jeg synes, det i hvert fald er meget modigt af miljøministeren sådan helt slagfærdigt at sige, at det ikke er farligt.
Er det ikke rigtigt?
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
Finder ministeren det ikke bekymrende, at nogle af disse kemikalier og hormonforstyrrende stoffer f.eks. bliver brugt i læbestift, som bliver påført læberne?
Det er der, hvor alle fødevarer skal passere, og dermed er der en stor risiko for, at man indtager sådan nogle hormonforstyrrende stoffer.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Mit spørgsmål går faktisk i samme retning.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg forstår såmænd udmærket spørgsmålet, og jeg synes også, det ligger i en lige linje med det, jeg normalt hører Dansk Folkeparti sige om de her synspunkter.
Der findes jo i dag en fælleseuropæisk liste over farlige kemiske stoffer.
Den kaldes i daglig tale listen over farlige stoffer.
Listen indeholder på nuværende tidspunkt omkring 7.000 kemiske stoffer og stofgrupper, som er klassificeret for forskellige farlige egenskaber, f.eks. kræft, allergi og miljøfare. Listen justeres løbende næsten en gang om året, og ved justeringerne kommer der nye stoffer på listen.
Justeringerne kan også skyldes, at stoffer, som allerede er på listen, har fået en anden klassificering, enten fordi der er kommet ny viden om stoffets farlighed, eller fordi de kriterier, som ligger til grund for klassifikationerne, er blevet ændret.
skal det fremgå af etiketten.
Indeholder et rengøringsmiddel f.eks. mere end 1 pct. af et kendt allergifremkaldende stof, skal stoffets navn deklareres på etiketten.
Dette følger af det såkaldte præparatdirektiv.
Også disse regler ændres løbende.
Den seneste ændring af præparatdirektivet indeholder f.eks. helt nye regler for, hvornår kemiske produkter skal mærkes for miljøfare, og grænsen for angivelse af et allergifremkaldende stof sænkes til 0,1 pct.
De seneste ændringer træder i kraft til juli 2002.
Forbrugerne har dermed allerede i dag mulighed for at fravælge kemiske stoffer, som indeholder kendte farlige stoffer.
På kosmetiske produkter skal alle indholdsstoffer stå på etiketten.
Om der er tilsat parfume skal også fremgå, men ikke hvilke parfumestoffer det drejer sig om.
Forbrugeren kan derfor fravælge et kosmetisk produkt, hvis det indeholder et stof, forbrugeren ønsker at undgå, f.eks. på grund af allergi over for stoffet.
Som jeg nævnte under besvarelsen af et tidligere spørgsmål i dag, skal forbrugerne have klar besked og bedre mulighed for at vælge blandt de mange produkter, som findes i butikkerne, og vi skal derfor have flere miljømærkede produkter i handelen, og kriterierne for mærkerne skal hele tiden gøres bedre og bedre.
Så det er jeg også indstillet på.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
»Vil ministeren tage initiativ til, at der udarbejdes en liste over farlige kemikalier i produkter, herunder at reglerne for indholdsdeklarationer ændres, således at forbrugerne får et reelt grundlag at træffe deres valg af produkter på?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg har hørt hr. Keld Albrechtsens ønske og vil bare sige til ham, at det afhænger altså af, at der findes et årstal, der kan sættes på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Jeg har jo ikke bedt om, at ministeren skulle garantere, at EU overholder den tidsplan, som Danmark ønsker, for det ved
jeg da godt at ministeren ikke kan garantere.
Det kan jo være, et flertal af lande og Kommissionen ikke ønsker at opfylde det ønske, som Danmark har.
Jeg prøver bare på at få ministeren tilbage på sporet, sådan at der fra dansk side stadig væk er en målsætning, et ønske til EU om, at det skal opfyldes.
Bliver det ikke opfyldt, skal jeg gerne love ministeren, hvis ministeren i øvrigt har gjort, hvad han kunne, for at det skulle blive opfyldt, at jeg da ikke skal stå og sige, at det var ministerens skyld, naturligvis ikke.
På den baggrund håber jeg så, at ministeren kan genoprette årstallet i sin målsætning.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Det, som hr. Keld Albrechtsen skal forstå helt tydeligt - det har vi diskuteret meget her i dag - er det, som jeg sagde til sidst: Der er således ikke på nogen måde tale om et miljøpolitisk tilbagetog, men alene det forhold, at regeringen kun vil melde det ud, som vi ved vi kan holde.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Ministeren oplyste, at han på et senere tidspunkt ville vende tilbage med et måltal, når han havde noget, som han kunne mene var rimelig realistisk at opnå.
Derfor vil jeg godt have bekræftet, at når tallet 2005 er slettet, er det ikke, fordi ministeren har opgivet ideen om, at der skal være et måltal, som man kan holde arbejdet op imod.
Det ville jo være uheldigt, hvis man slet ikke havde noget måltal, for det ville skabe det indtryk, at det hele flyder - et indtryk, man kan få bekræftet, hvis man undersøger, hvad der rent faktisk foregår i Kommissionen. Jeg forstår svaret sådan, at ministeren vender tilbage og skriver et årstal i sin endelige udgave af den nationale strategi for bæredygtighed.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg forstår godt synspunktet.
Det, jeg bare har sagt, er, at man måske kan diskutere, hvor meget Kommissionen nærlæser vores bæredygtighedsstrategi.
Jeg håber det, men jeg tror faktisk, at det har endnu mere effekt, at miljøministeren igen og igen og i alle de fora, hvor han kommer, bliver ved med at sige, at den her proces omkring kemikalier skal speedes op.
Men jeg er meget enig med spørgeren i, at det er vigtigt, at vi fastholder det.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Vi er enige om, at det skal være så hurtigt som muligt.
Det er ikke det, der er problemet, men det, der er problemet med at slette årstallet 2005, er jo, at det kunne give Kommissionen det indtryk, at Danmark så lidt slappere på spørgsmålet, at skredet i tidsfristerne ikke bekymrede.
Derfor synes jeg, at det vil være et klogere signal at sige: Vi vil fastholde 2005 som den målsætning, vi arbejder for skal lykkes.
Ved at sende det signal, at man har taget det årstal ud, er ministeren så ikke bekymret for, at det af Kommissionen kan opfattes, som om man slækker på den danske linje? Jeg må indrømme, at sådan opfatter jeg det da.
Man kunne altså godt frygte, at de, der måske er fodslæbende i den her sag, kunne få det samme indtryk.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Kunne man så ikke tilkendegive, at vi stadig væk i Danmark ønsker, det skal kunne ske til 2005? Så er jeg enig med ministeren i, at han alene ikke kan garantere, hvad der sker i EU. Det har jeg heller ikke forlangt - kun, at ministeren fastholder målsætningen.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg vil starte med at oplyse, at regeringen ikke har opgivet at få en registrering af alle kemikalier.
I vores forslag til strategi for bæredygtig udvikling står der bl.a., at en topprioritet i forhold til EU's kemikaliestrategi er, at alle kemikalier skal registreres så hurtigt som muligt.
Den eneste ændring i forhold til den tidligere regerings strategi er, at der ikke længere står, at det skal være sket i 2005.
Det er det, der er forskellen, og der er også det, hr. Keld Albrechtsen spørger: Hvorfor? Ja, at det ikke står der længere, skyldes simpelt hen, at regeringen ikke ønsker at melde et årstal ud, som vi på nuværende tidspunkt ikke ved om vi overhovedet kan holde.
Det kan man sige for eller imod, men sådan er det altså.
Der er jo ikke tale om et rent dansk anliggende.
Vi skal have mange andre europæiske lande med, hvis det skal gennemføres.
I mit svar til et af spørgerens kemikaliespørgsmål, S 1968, som vi lige har været igennem, har jeg opridset de tidsplaner for registrering og vurdering af kemikalier, som Kommissionen har foreslået, samt Rådets efterfølgende konklusioner, herunder Rådets generelle støtte til tidsplanerne samt opfordring til Kommissionen om at undersøge, om der skal ske en registrering af alle kemikalier.
Som bekendt har Kommissionen endnu ikke fremlagt det nye regelsæt.
Når det er kommet, skal der ske intensive forhandlinger i både Rådet og Parlamentet.
Her kan jeg love spørgeren, at vi fra dansk side stadig væk arbejder hårdt på, at alle kemikalier bliver registreret så hurtigt som muligt.
Men hvornår det i givet fald kan være gennemført, kan jeg af gode grunde ikke sige noget om på nuværende tidspunkt.
Der er således ikke på nogen måde tale om et miljøpolitisk tilbagetog, eller hvad man vil kalde det, men alene det forhold, at regeringen kun vil melde det ud, som vi ved vi kan holde. Så det er klart, at når vi er klar med reglerne osv., vil vi melde det ud, men vi vil ikke have et årstal stående, som vi i grunden bare bagefter skal komme til at skulle give en forklaring på, hvorfor vi ikke kan overholde, når vi i dag rent faktisk ved, at det tal har vi ingen belæg for at nævne.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-05-08:
Og så er det bare meget mærkeligt, at når man læser forslaget til national strategi for bæredygtig udvikling, kan man ikke længere finde kravet om, at EU skal vurdere alle kemikalierne senest 2005. Derfor vil jeg godt spørge: Det er vel en lapsus, at den er røget ud, og den kan vel komme ind igen?
»Hvorfor har regeringen i forslag til national strategi for bæredygtig udvikling opgivet kravet til EU om screening af alle kemikalier senest 2005, og skal meldingen fra formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg forstås som et forsøg på at retfærdiggøre eller tilsløre dette miljøpolitiske tilbagetog?«
Skriftlig begrundelse
Formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg har i Morgenavisen Jyllands-Posten den 1. maj 2002 lagt op til, at forbrugerne selv må beskytte sig mod giftige stoffer ved at undlade at købe dem.
På den måde har han skubbet ansvaret fra sig.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-05-08:
Grunden til spørgsmålet er, at problemet med kemikalier og hormonforstyrrende stoffer ofte bliver bagatelliseret.
Dansk Folkeparti ønsker, at forbrugerne får kendskab til, hvad de f.eks. smører på deres hud, og at forbrugerne bliver bekendt med, at der eventuelt findes hormonforstyrrende stoffer i de produkter, så de hermed kan fravælge nogle bestemte produkter.
Så derfor er spørgsmålet: Vil ministeren tage initiativ til, at der udarbejdes en liste over de farlige kemikalier i produkter, herunder at regler for indholdsdeklarationen ændres, således at forbrugerne får et reelt grundlag for at træffe deres valg?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Derfor er det også, jeg bliver ved med at sige, at jeg måske nok synes, det er lidt sværere at være sikker på, at det bliver godt modtaget.
Men jeg tager det lige igen for tredje gang: Jeg har bemærket, at Butiksstrukturkommissionen i sin betænkning fra 1998 - det er altså længe, før lovforslaget her kom frem - forudser, at forbrugernes og detailhandelens adfærd vil føre til yderligere koncentration af detailhandel.
Så bliver jeg spurgt, om jeg tror, det vil ske.
Ja, det gør jeg da, for det sagde man allerede i 1998.
Det har bare ikke noget med dette planforslag at gøre.
Men nu er der den store forskel, at nu får kommunerne direkte mulighed for at påvirke udviklingen, og det synes jeg altså er virkelig godt.
Jeg tror også, man er nødt til at acceptere, at det kan ende med, at de byer tager handelen fra de allerstørste byer.
Man kunne måske godt forestille sig, at det kunne ske, men det går nok også.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
»Hvad agter ministeren at foretage sig for at sikre, at såvel det offentlige som private fremover kun indkøber bæredygtigt produceret tropisk træ?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
I modsætning til spørgerens parti er jeg jo aldrig nervøs for at gå ind og diskutere ting, at gå ind og ændre på tingene, når de udvikler sig.
Det var jo det store problem, vi havde med den tidligere regering, at vi ikke kunne komme igennem.
Vi kunne ikke komme til at tale om de her ændringer.
Ellers var de jo sket for længe siden.
Jeg har ladet mig fortælle, at der er nogle mennesker, det er kommet helt bag på, at vi har fremsat de her forslag trods det, at vi har gjort det 5 år i træk.
Men det var jo netop, fordi vi aldrig kunne trænge igennem med bare at få lavet små ændringer heri.
Det kan vi så nu.
Men jeg er bare nødt til at sige, at med den lov, der eksisterer i dag - og jeg er nødt til at sige det, for jeg vil ikke afgive nogen garanti, det ville da være helt vildt, for ingen kender jo udviklingen - er der oprettet 8.000 m2 butiksareal i havnearkaden i Korsør, 12.000 m2 i Fredericia bymidte, 29.500 m2 butiksareal i Århus bymidte, 12.000 m2 ved multiarenaen i Høje-Taastrup, 14.000 m2 i Hjørring bymidte.
Det er med den lov, der er i dag.
Nej, det er der allerede.
Man skal bare ikke begynde at sige, at det har noget med regeringens nye planlov at gøre, at man laver storcentre.
Det har den tidligere regering selv klaret udmærket, for ellers kunne de projekter aldrig være blevet til noget.
Men vi diskuterede jo dengang, at det ikke var det, der var hensigten.
Så vil jeg bare sige, at det fortsætter jo.
I fremtiden vil det også være sådan, at hvis der er nogle butikscentre, hvor et detailhandelscenter på grund af størrelsen har regional betydning, udløser det VVM, og butikscenter, der må antages at kunne få væsentlig indvirkning på miljøet, udløser også VVM.
Amtet afgør, om der skal være VVM, og amtet skal også lave regionplantillægget.
Jeg har oplevet, at der er
lidt for mange, der måske har fået bekymringen til at tælle mere end alt det andet, men rent faktuelt skal der stadig væk laves VVM på det sædvanlige grundlag.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Det er da dybt bekymrende, at Danmark har en miljøminister, der ikke kan se forskellen.
Som er ude af stand til at fatte forskellen på, at man laver nogle ordninger, som nogle kan melde sig til og yde en ekstra indsats ud over, hvad der generelt kræves af dem i lovgivningen, og til gengæld for den ekstra indsats bliver de betalt og så det forhold, at man laver en generel regulering, som alle skal rette sig efter, og som er begrundet i nogle miljømæssige hensyn. Hvis miljøministeren ikke kan se den forskel, så står det virkelig sølle til.
Men den forskel eksisterer altså, uanset om miljøministeren kan forstå den eller ej.
Derfor skylder regeringen, jeg kan jo ikke forlange, at miljøministeren skal svare på det, når han ikke forstår problemstillingen, en forklaring på, hvorfor man nu indfører et princip, der hedder: Generel miljøregulering vil man fremover yde kompensation for, når det gælder landbruget, men ikke andre områder.
Det kan vi så ikke få et svar på fra miljøministeren, men måske kan andre i regeringen besvare det.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Det hjælper jo ikke noget, for hr. Jørn Jespersen er på et forkert spor.
Jeg hørte godt hr. Jørn Jespersen bruge mange ord og meget energi på at forklare den store forskel, der er her.
Men der er ingen forskel.
Når man laver et vandmiljøforlig - og sådan vil det også gå med vandmiljøplan III - så ønsker vi, at nogle ting skal ske af hensyn til vores natur og miljø, lige så vel som man kan ønske sig nogle ting skal ske af hensyn til vores drikkevand eller andet.
Nu kunne der jo ske det, at dette udvalg kom frem til, at i tilfælde af at vi vil sikre vores drikkevand, så skulle f.eks. 2-meter-bræmmen udvides med et antal meter.
Det ville man opstille nogle kriterier for og så give en kompensation.
Der er da overhovedet ingen forskel.
Det er præcis det samme.
Man giver en kompensation af hensyn til naturen og miljøet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Jo, men frivillige aftaler kan man mene om, hvad man vil alt efter, hvordan de er strikket sammen.
Men der er jo under alle omstændigheder tale om, at man betaler for, at mennesker gør noget ekstra i forhold til, hvad lovgivningen kræver af dem.
Der yder man en ekstra indsats og får tilskud til den.
Det, vi taler om her, og det, som det udvalg, ministeren har nedsat, skal beskæftige sig med, er kompensation for de generelle regler, som alle skal følge.
Og det er da en helt afgørende forskel. Det er f.eks., som det bliver læst op af kommissoriet, at der kommer nye regler for gødningsanvendelse af hensyn til vandmiljø og drikkevand.
Hvis det bliver nødvendigt at stramme op på, hvor meget gylle der må køres ud, fordi den mængde gylle, der bliver kørt ud i dag, truer vores havmiljø og vores drikkevand, så er der nu lagt op til, at landmanden skal have kompensation. Hvorfor skal han det for at følge landets miljøregler?
Nu spørger jeg en gang til: Vil ministeren ikke være venlig at forklare, hvad logikken er i at lave et nyt princip, der hedder, at forureneren betales, og skal det udstrækkes til alle mulige andre områder - hvorfor, hvorfor ikke?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg er nødt til at sige til hr. Jørn Jespersen, at det ikke er nok, at man læser en tekst, og heller ikke nok at man kan forstå den, man skal også kunne huske den.
Og det er problemet.
Hr. Jørn Jespersen kan simpelt hen ikke huske i 2 minutter, så kipper det - det kan vi ikke huske.
Jeg har lige stået og læst op.
Tænk, hvis hr. Jørn Jespersen havde hørt godt efter.
Jeg er altså nødt til at sige det, for de ting, der bliver spurgt om, er ikke ting, der ligger i kommissoriet.
Men man har allerede regnet ud, hvor man tror det vil ende, og det er nok meningen, at osv.
Det skal man lade være med.
Det bliver fordomme.
Man skal tage de ting, der er aftalt, og det står jo helt tydeligt: »... lade en arbejdsgruppe opstille kriterier
Pkt. 1: Det ved man endnu ikke, om det skal.
Pkt. 3: Lad nu den gruppe få lov til at færdiggøre sit arbejde.
Det er, som om man ikke kan give tid.
Man synes, det bliver så spændende, at man ikke kan vente, indtil den arbejdsgruppe er færdig.
Det kan man jo godt, men det er jo bare ærgerligt, at vi så skal stå her og diskutere nogle ting, som vi endnu ikke ved noget om, fordi en arbejdsgruppe er i gang med at arbejde med dem.
Man kan godt være uenig i det.
Men det er da ret tydeligt, hvad regeringen har ment.
Og fordi jeg nævner, at det er to andre partier, der har æren af det, er det vel ikke det samme som, at regeringen ikke har en politik, som fru Pernille Blach Hansen siger.
Jo, jeg deler bare opfattelsen.
Det er der ikke noget forkert i.
Det er ikke en opfindelse, jeg alene skal tage æren for, da der er to andre partier, der har været med til det.
Men jeg synes da, det er alle tiders, at vi nu får det stillet op.
Det har vi haft problemer med.
Enhver ved, hvor store problemer det har givet før.
Og så til spørgsmålet om, hvorvidt det pludselig skulle være noget helt nyt i dansk miljøpolitik.
Jamen det er da ikke første gang, vi yder kompensation til landbruget for indskrænkninger i deres drift.
Det er da ikke første gang.
Jeg tror f.eks., at vi var med alle tre i forliget omkring Vandmiljøplan II.
Et af midlerne til at opnå den ønskede kvælstofreduktion var da frivillige aftaler med kompensation.
Jeg har da også hørt fru Pernille Blach Hansen sige
flere gange, at når der er alt det her kvælstof, så er det landbrugets eget ansvar.
Men fru Pernille Blach Hansen gik da med til, at der skulle være kompensation for at bruge mindre.
Så det er da ikke noget nyt.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
Ja, ministeren har tilsyneladende tre strategier.
Den ene er at blive siddende, når han ikke kan eller vil svare.
Den anden er at tale sort, og den tredje er at læse op af det, som vi alle sammen kender.
Det kommissorium har vi da alle sammen set.
Det er sendt ud som en pressemeddelelse.
Det var da ikke det, vi bad om at få læst op.
Vi spørger om, hvad årsagen er til, at man nu laver et helt nyt princip i miljølovgivningen, hvor det er sådan, at man hidtil - som fru Pernille Blach Hansen også har sagt - har haft princippet om, at forureneren betaler.
Nu begynder miljøministeren at indføre et nyt princip, nemlig at forureneren skal have kompensation, hvis der kommer nye regler.
Betyder det også, at forbrændingsanlæg, som skal mindske udslippet af dioxin, skal have kompensation for det?
Betyder det, at industrien, der skal nedbringe brugen af hormonforstyrrende stoffer, skal have kompensation for det?
Betyder det, at forbrugere, som skal sortere affald, skal have kompensation for det?
Det er da helt uoverskuelige konsekvenser, og derfor er det rimeligt at få at vide, hvad der er ministerens baggrund for at begynde indfasning af sådan et nyt princip.
Og lad nu være at læse op af et eller andet, vi godt kender.
Svar på spørgsmålet: Hvad er begrundelsen hos miljøministeren og regeringen for, at man begynder at indføre et helt nyt princip, der hedder: Forureneren betales.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-05-08:
Jeg er ked af at sige det igen, men jeg synes virkelig ikke, miljøministeren svarer på spørgsmålene.
Det er da meget godt, at det her tager udgangspunkt i et forslag fra Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti, men når miljøministeren nu har nedsat en arbejdsgruppe, så må det da være, fordi han mener, at det er en god idé.
Har ministeren ikke en selvstændig holdning?
Hvorfor skal landbruget have kompensation for at overholde landets miljøregler?
En regering er vel ikke i regering, fordi der er andre partier, der fremsætter beslutningsforslag, men fordi regeringen har en politik, den gerne vil føre ud i livet.
Hvad er visdommen bag, at forureneren nu skal betales, og er det et princip, som regeringen har tænkt sig at føre ud i livet på andre områder?
Det synes jeg da var interessant at få at vide, frem for at ministeren bare læser op af det, han stort set allerede har læst op af én gang.