Frank Aaen (EL), 1998-06-24:
Alle økonomiske indgreb siden krigen har ramt de laveste indkomster hårdest.
De har nedskåret på den offentlige service.
Måske skal man gøre en undtagelse med den midlertidige momsnedsættelse i 1975, men den førte som bekendt til en økonomisk katastrofe og blev ophævet igen.
Linjen har været klar: Mellem 20 og 30 økonomiske indgreb siden krigen har alle sammen vendt den tunge ende nedad.
Denne gang er det modsat.
Lave indkomster friholdes, og for manges vedkommende får de oven i købet en gevinst ud af indgrebet, mens høje indkomster mister nogle af de skattelettelser, som de har fået her i de senere år.
Det er ikke på nogen måde en revolution, det er ikke på nogen måde socialisme, men det er et lille skridt i den rigtige retning.
Jeg vil oven i købet sige, at det, der sker her, er så fornuftigt og i så dyb overensstemmelse med valgløfter, og hvad folk siger de gerne vil, at Venstre og De Konservative har vanskeligt ved seriøst at kritisere det.
Det er også derfor, vi har noteret os, at Venstre og De Konservative i stedet for har måttet gribe til lidt kommunistforskrækkelse og til en masse sludder om socialisme, som de overhovedet ikke har forstand på.
Socialisme betyder, at ingen kan berige sig på andres bekostning.
I dag er det jo sådan, at hvis man ejer virksomheder, aktier, værdipapirer, jord, fast ejendom, jamen så kan man berige sig, blive rigere på det arbejde, som andre udfører.
Det er det, vi gerne vil stoppe: at nogle kan berige sig på andres arbejde.
Socialisme betyder, at der er arbejde til alle, ikke som i det her samfund, hvor økonomien bryder sammen, hvis alle kommer i arbejde.
Vi har det jo sådan her, at kommer flere i arbejde, falder arbejdsløsheden for meget, så taler man om flaskehalse, og så gribes der straks ind for at sørge for, at arbejdsløsheden stiger lidt igen.
Socialisme giver plads til alle.
Det er en af forskellene på det her samfund og et socialistisk samfund.
Men frem for noget andet af det, jeg har nævnt, betyder socialisme mere demokrati.
Socialisme betyder et opgør med det system, hvor de, der ejer mest, bestemmer mest.
Vi har jo set det så tydeligt også i det her forløb, at de, der ejer mest - og det er specielt A.P. Møller, der har været på banen, og som i virkeligheden har været i stand til at sætte Folketinget på plads - bestemmer mest.
Sådan er det her system.
Socialisme er det modsatte.
Og når det gik så gruelig galt, som det jo gjorde i Sovjetunionen og de andre socialistiske lande, jamen så var det først og fremmest, fordi man i de lande glemte, at socialisme betyder mere demokrati. Men tilbage til pinsepakken, der altså ikke har noget med socialisme at gøre, men bare er nogle justeringer i den rigtige retning.
Flere af justeringerne svarer meget nøje til, hvad Enhedslisten ønsker af ændringer i vores skattesystem.
Det gælder f.eks. det med, at fradragene bliver mindre værd.
Det glemmes tit i debatten - man taler, som om fradrag er noget, der er til fordel for alle folk, og så glemmer man, at fradrag i det væsentlige er asociale. Det er de, fordi fradrag er noget, man har mest af, hvis man tjener mange penge, og som man har mindst af, hvis man tjener få penge.
Desuden er det sådan skruet sammen, at jo højere indkomst man har, jo større skatterabat får man på et fradrag.
Værdien af et fradrag er mest værd for dem, der tjener mest.
Derfor er fradrag grundlæggende asociale og med til at ødelægge den progression, der burde være i et skattesystem, hvor de, der tjener mest, også betaler mest.
Det er det, der gør, at en højtlønnet DJØF'er i dag får
et større skattetilskud til sit a-kasse-kontingent end den arbejdsløse.
Det er det, der gør, at den, der har renter, om det så er fra studielån eller fra bolig, får et større tilskud til sin rentebetaling, hvis han er rig og tjener mange penge, end den arbejdsløse gør.
Det er i virkeligheden dybt retfærdigt og socialt retfærdigt, at vi gør op med det system, hvor fradragene er mest værd for de rige og mindst for de fattige.
Værst er det selvfølgelig med kapitalpensionen, hvor de rige får et skattefradrag på 58 pct. og kun skal betale 40 pct. ved udbetalingen.
Det betyder, at alle mellemindkomster ikke har nogen skattefordel.
Det viser jo meget godt forskellen på holdninger i Folketingssalen, og derfor skal V og K da på det område have mange tak for, at de gør det så indlysende for alle, at når vi har en diskussion om skattepolitik, er V's og K's interesse først og fremmest at forsvare skattefiduser for de rige.
Vi erkender, at nogle af ændringerne kan ramme boligejere hårdt, men det skal jo ses i lyset af det, der er sket gennem de senere år, hvor boligejerne har haft store værdistigninger og haft gavn af et rentefald, og jeg synes ikke, der er noget at beklage sig over i alt væsentligt for dem, der er i den situation.
I øvrigt skal man være opmærksom på, at historisk viser det sig - selv om man tager personer med samme job og samme løn - at de, der har ejet deres egen bolig, kommer meget rigere ud af det end dem, der har boet til leje. Og derfor er det også på den måde en ulighed mellem ejere og lejere, der rettes op på og på en måde, som i alt væsentligt er retfærdig.
Der er nogle, der kommer lidt i klemme, og dér har vi forsøgt at lave en overgangsordning, så ingen kommer til at gå fra hus og hjem, når vi ser det hele under ét.
Vi anser det faktisk for at være nødvendigt, at der bremses op for stigningen i priserne på jord og fast ejendom, fordi det giver anledning til et stort forbrug baseret på lån, baseret på arbejdsfri indtægt, og vi er imod arbejdsfri indtægter, for arbejdsfri indtægter betyder, at man beriger sig på andres arbejde, og det er vi fundamentalt imod.
Vi støtter også den nye ejendomsværdiskat, herunder det element, at den stiger ved salg, for det betyder i virkeligheden, at priserne vil stige mindre ved kommende salg.
Og det er en god ting, for det gør, at nye boligejere, de, der fremover køber bolig for første gang, alt andet lige vil komme til at sidde med den udgift, de også ville have siddet med under det nuværende system, men fremover med den behagelige fordel, at på grund af at priserne vil falde - eller i hvert fald ikke stige så meget, som de har gjort hidtil - vil nye boligejere få en mindre gæld, end de ellers ville have fået.
Og det er selvfølgelig en fordel for dem.
Hvad angår skattelettelserne, har det været helt afgørende for os, at der også blev givet skattelettelser til dem, der er arbejdsløse og på bistandshjælp, pensionister og studerende, for hvor der har været bred enighed i Folketinget om at snakke om skattelettelser til dem i arbejde med lave indtægter, har der stået lidt mere strid om, hvorvidt skattelettelser skulle komme de arbejdsløse, bistandsmodtagere og andre til gavn.
Derfor er vi glade for, at der er indført en sænkning af bundskatten, som præcis også giver skattelettelser til dem, der er på det, vi kalder overførselsindkomst. Når vi hæver grænserne for mellemskatten, sikrer vi, at alle mellemindkomster også får en skattelettelse, at man i højere grad kan mærke en indkomstfremgang, når man går i arbejde.
Det synes vi også er retfærdigt.
ATP-delen har vi tilsluttet os.
Vi har flere gange fremhævet de uligheder, der er ved at udvikle sig i pensionssystemet, hvor de, der er inde på arbejdsmarkedet og har meget høje lønninger, får meget høje arbejdsmarkedspensioner fremover, mens de, der er mere marginalt på arbejdsmarkedet, som er arbejdsløse i lange perioder, som har lavere løn gennem hele arbejdslivet, får meget lavere pensioner, når de kommer til den alder.
Derfor er vi tilfredse med, at vi retter lidt op på den skæve udvikling med uligheder i pensionsalderen ved, at vi tager lidt penge fra de rigeste og giver til dem, der har den laveste pensionsopsparing ved den solidariske omfordeling, der nu sker på ATP-delen, sådan at lave indkomster får et væsentligt bidrag til deres pension, når den alder indtræder.
Vi har været med til at sikre et grønt aftryk i pinsepakken.
Det vil kun i begrænset grad gavne miljøet, fordi folk skal jo varme deres hus op, de skal bruge strøm, de skal køres på arbejde, så det er ikke så meget det, der hjælper.
Selvfølgelig vil det hjælpe lidt på miljøet, men den væsentligste hjælp for miljøet er, at man giver folk et alternativ.
Det havde vi gerne set havde været større, men vi er selvfølgelig tilfreds med, at der bliver bevilget 200 mio. kr. til at forbedre den kollektive trafik, for det gør muligheden for at vælge et alternativ til bilen større.
Og vi er enige i, at dér, hvor der specielt skal sættes ind, er med hensyn til at øge den kollektive trafik i udkantsområderne, hvor mulighederne i dag er dårligst.
Det er vi meget tilfreds med.
På det område er vi yderligere meget tilfreds med, at vi har fået en aftale om, at vi nu skal undersøge mulighederne for at ændre systemet med de grønne afgifter. De grønne afgifter har en tendens til at være asociale, og derfor har vi fået en aftale om, at vi nu skal undersøge, om ikke vi kan ændre de grønne afgifter, sådan at de bliver indført med et socialt bundfradrag, så vi for hver enkelt familie siger, at denne familie, når den har et miljøbevidst forbrug af el og varme, andre energiformer, ingen afgift betaler eller kun en lav afgift, hvorimod de, der sviner med energien, kommer til at betale en meget højere afgift, end de gør i dag. Det ville i meget højere grad både være socialt retfærdigt og altså også anspore folk til at være miljøbevidste, fordi det er, når man begynder at svine, at man virkelig mærker den økonomiske straf.
Vi tror på, at sådan nogle forsøg kan føre til, at vi omlægger de grønne afgifter fremover i en retning, som er både social og også mere effektiv, hvad angår at anspore folk til at være miljøbevidste.
Så vil vi sige, at i diskussionen om erhvervsdelen, hvor der jo kun sker det, at vi nu lukker nogle ganske enkelte huller, nogle spekulationshuller i erhvervsbeskatningen, har det været lærerigt for os at se, hvordan Venstre og De Konservative har kastet sig på banen i forsvar for de store koncerner.
Og man siger selvfølgelig, at det er for at forsvare arbejdspladserne hos A.P. Møller, arbejdspladserne hos LEGO, men det er ikke det, det drejer sig om.
Det er en forløjet debat.
Det, som V's og K's store kampagner i Børsen og de andre aviser er gået ud på,
er ikke at forsvare arbejdspladserne, nej, det er at forsvare aktionærernes, ejernes ret til ikke at skulle betale skat.
Det er jo fundamentet i de fiduser, der dér har været til diskussion og under angreb, som vi stadig væk gerne vil have ændret.
Selvfølgelig skal de, der ejer disse store virksomheder, som har scoret milliardformuer, også betale skat ligesom alle andre.
Vi skal ikke have de muligheder, der
Det er næsten som at tale om marionetdukker
, når man ser dem springe op på talerstolen og læse op af de pressemeddelelser, som A.P. Møller har udsendt. Det, der altså ligger, og med de ændringer, vi har fået ind, er i høj grad noget af det, vi gerne vil.
Det er den vej, vi gerne vil gå.
Vi vil gerne gå videre, men vi tager det, vi kan få i den her omgang, og er tilfreds med det.
Så vil jeg afslutningsvis bare notere, at vi endnu en gang har haft en debat her i Folketinget omkring økonomi, hvor det ikke er lykkedes at få Venstre og De Konservative ud af busken og forklare ærligt, hvad de mener.
Og jeg forstår dem godt, for det budskab, Venstre og De Konservative har,
er så entydigt asocialt, at det har de ikke særlig meget lyst til at få lagt op ved siden af det, som vi nu gennemfører sammen med regeringen, som dybest set er socialt.
Jeg beklager meget, at man ikke tør stå ved sine forslag, men vi skal nok finde andre anledninger til at hjælpe Venstre og De Konservative med at komme ud med de glade budskaber om besparelser på miljøindsatsen, besparelser på uddannelser, stramninger for de arbejdsløse og alt det velkendte, for det er jo alternativet, offentlige besparelser, forringelser for de arbejdsløse, forringelser af uddannelserne, det er det budskab, som V og K har.
Jeg er meget tilfreds med, at det ikke var dem, som kom i forlig med regeringen, for så havde vi fået den slags politik.
Nu har vi fået noget, der ser anderledes fornuftigt