Flemming Hansen (KF), 1998-06-24:
Jeg forstår på den hidtidige debat, at det er hele pinsepakken, vi behandler på en gang, og det synes jeg også er rigtigt.
Det er jo næsten umuligt at skille alle uhyrlighederne fra hinanden; det hænger jo på en eller anden måde sammen.
Vi har i øvrigt også den storpolitiske debat i morgen til at samle op, og den vil formentlig også koncentrere sig lidt om pinsepakken.
Jeg vil godt indledningsvis vende tilbage til de korte bemærkninger, hvor jeg naturligvis fuldstændig respekterer formandens ret til at afbryde.
Vi fik derfor ikke behandlet spørgsmålet om, hvem der var orienteret på forhånd, helt
Og dog, det er ikke helt rigtigt, for hr. Jes Lunde tog jo ordet og bad regeringen bekræfte, om ikke det er meget almindeligt, at regeringen orienterer sig til forskellig side forud for de egentlige forhandlinger.
Jeg tror, at det var sådan, at hr. Jes Lunde sagde det.
Det er også rigtigt, det er helt normalt, det har borgerlige regeringer naturligvis også gjort.
Men her er situationen bare den, og det er det, jeg gerne vil skære fuldstændigt ud, så det står klart for hele den danske befolkning, at denne orientering havde regeringen kun givet til venstre side i salen, til SF og Enhedslisten.
Det synes jeg står fast, og jeg synes, at det er godt, at vi får det på det rene, inden vi fortsætter andenbehandlingen -
i hvert fald for Det Konservative Folkepartis vedkommende.
Ser vi på indgrebet, har vi diskuteret det meget.
Det er rigtigt, at det under førstebehandlingen blev sagt både af minister og ordfører, at alle havde den indstilling til forhandlingerne, at man i hvert fald ikke fjernede sig fra hinanden.
Nej, den fjernelse fra hinanden skete hos finansministeren meget, meget vel hjulpet af økonomiministeren.
Det er rigtigt, at der var varslet et indgreb i forbindelse med folketingsvalget.
Der var ingen, der skjulte, at der kunne blive behov for et indgreb, men man sagde ikke noget om, hvor stort det var.
Men når der er tale om en opstramning af denne kategori kombineret med en skattereform, var det vel nok mere, end de fleste af os havde ventet.
Og når man ser de seneste tal, hvor det private forbrug i sidste kvartal er faldende og det offentlige forbrug er stigende, ja, så kan man jo lægge det sammen og se, hvorfor dette indgreb er så nødvendigt. Man kan vel roligt sige, at det indgreb, vi nu er ved at gennemføre, er udtryk for den største venstredrejning i dansk politik i nyere tid.
Vi ved, at Det Radikale Venstre ville sådan, og derfor blev det sådan.
Det var et glimrende program, der viste kommunismen i Danmark og kommunismens fald, som ikke var et fald, men som helt klart er udtryk for, at den fortsætter i Folketingssalen og i dansk politik under betegnelsen Enhedslisten. Det var så sent som i 1989, vi så hr. Frank Aaen stå ude på Slotspladsen og agitere som kommunist.
Nu er han altså parlamentarisk grundlag for regeringens meget, meget betydelige indgreb, der rammer alle danskere. Jeg synes blot, at vi skal være enige om, at sådan er det.
Det er regeringens gode ret at sige, at de ønsker den linje i dansk politik.
Regeringen har valgt side.
Så er der desværre omkring 3 ½ år til, at befolkningen får lejlighed til endnu en gang at svare på: Er det den retning, den danske befolkning ønsker, at Danmark skal gå?
Den første strømpil på, om det vil fortsætte, får vi jo, når vi allerede i løbet af august måned går i gang med finanslovforhandlingerne.
Vi er meget spændt på, om man vil fortsætte med venstre side i salen.
Vi vil i Det Konservative Folkeparti ikke blive overrasket.
I det følgende vil jeg koncentrere mig lidt om grupper af lovforslag i pinsepakken.
Man kan jo ikke komme 21 lovforslag igennem på en gang.
Den nye ejendomsværdiskat er måske det, jeg er allermest bekymret for, for det er et livsfarligt instrument i hånden på en socialdemokratisk regering.
Det er bare at skrue på hanen, og det er Socialdemokratiet og åbenbart også Det Radikale Venstre nu engang verdensmestre i.
Det har flere aviser udtrykt sig om.
Jeg tror, Politiken i søndags som en overskrift havde, at det, vi har set her med ejendomsværdiskatten, kun er en begyndelse.
Når dertil lægges den forskel imellem generationerne, man nu lægger op til, synes jeg, at boligdelen af pinsepakken er udtryk for en meget, meget betydelig opstramning.
Ser vi på pensionerne, og dem vil jeg gerne koncentrere mig om et stykke tid, ændrer regeringen i beskatningen af indbetaling på kapitalpension.
Det betyder, at det ikke længere kan betale sig at bruge ordningen.
Regeringen forventer selv - det har den sagt i et svar til Det Konservative Folkeparti under vores forhandlinger - at indbetalingerne falder med omkring 6 mia. kr.
En tredjedel af indbetalingerne falder altså bort.
Det må siges at være et meget optimistisk skøn, når skattefordelen reduceres fra 18 til 4 pct., samtidig med at bruttoskatten stiger til 9 pct. Realrenteafgiften fastfryses, og pensionsopsparernes aktiegevinster beskattes hårdere.
Det er en ordentlig en på én gang, må man sige.
Regeringen har vist, at intet er helligt for regeringen på pensionsområdet.
Hvordan kan pensionsopsparerne så vide, at regeringen ikke senere vil ændre beskatningen ved udbetalingen?
Det hjælper jo ikke, at regeringen afgiver løfter og garantier.
Regeringen kan jo bare løbe fra de løfter, som den har gjort før.
Man kan roligt sige - og det hører man jo i befolkningen - at befolkningen har mistet tilliden til pensionsopsparing efter dette indgreb.
Jeg forstår det godt.
Det bekræftes i dag i Berlingske Tidendes Erhverv, hvor formanden for Pensionsmarkedsrådet, Kirsten Fjord, siger i overskriften: »Regeringen kan have flere gode grunde til at gribe ind i dansk økonomi for øjeblikket. Men den spænder ben for sig selv på opsparingsområdet og gør pensionsmarkedet endnu mere forvirrende for danskerne«.
Jeg fortsætter citatet, formand, længere inde i artiklen, hvor hun siger: »»Pinsepakken hjælper ikke ligefrem til at skabe et større engagement og større interesse for pensionsopsparingen.
Når man hele tiden ændrer beskatningsreglerne på pensionsområdet, får det nogle konsekvenser for folks syn på opsparingen«, siger Kirsten Fjord, formand for Pensionsmarkedsrådet.«
« Det er glædeligt at se - man kan også sige, det er sørgeligt at se - at Kirsten Fjord er fuldstændig enig med Det Konservative Folkeparti på det område.
Dette er et alvorligt hug imod pensionsopsparing.
Sandheden er jo, at regeringen og venstrefløjen ikke bryder sig om, at folk får noget ud af at spare op.
Derfor skal kapitalpensionsordningen aflives.
Det er også derfor, tror jeg, at realrenteafgiftssatsen skal fastfryses på 26 pct.
Regeringen påstår, at det nærmest ikke betyder noget, for realrenteafgiften vil alligevel stabilisere sig omkring 26 pct. Hvis det ikke betyder noget særligt, kan man jo undre sig over, at regeringen er så opsat på at gennemføre et så upopulært forslag.
Sandheden har PFA Pension beskrevet for os andre i en henvendelse i hvert tilfælde til Det Konservative Folkeparti.
Samtidig pålægges en 5-pct.-skat på aktieafkast i pensionskasserne.
Alene for PFA Pension vil den ekstra skat beløbe sig til 940 mio. kr. i år 2005.
Da PFA siger til os, at de dækker omkring 10 pct. af markedet, vil den samlede ekstraskat i år 2005 alene det år være omkring 9-10 mia. kr.
Jeg synes, at alle har krav på at få at vide, at det er omfanget af den del af pensionsindgrebet.
Kapitalpensionen er en helt anden, som er nok så mærkbar og vel også mere gennemskuelig. Så henvender jeg mig til specielt Socialdemokratiet omkring ATP-opsparingen.
Når regeringen ikke ønsker, at folk skal tjene ved at spare op, ja, så må man i stedet tvinge folk til, at det ikke kan betale sig.
ATP-ordningen bliver nu permanentgjort, og den bliver stærkt, stærkt socialiseret.
Vi havde sidste år en aftale om, at det var en 1-årig aftale, og det lykkedes De Konservative og Venstre at få gennemført, at de beløb, man indbetalte, gik ind på ens eget navn i ATP.
Opsparingen er nu i stedet for blevet en forhøjelse af bruttoskatten til 9 pct., som bruges til opbygning af endnu en fond, hvor indbetalerne ikke får deres penge ud, men blot får et fast beløb, som er ens for alle, uanset indbetalingerne.
En ægte socialistisk model, som Socialdemokratiet og De Radikale åbenbart er så begejstret for.
Det minder faktisk i betænkelig grad om Den Sociale Pensionsfond, hvor man indbetalte til medfinansiering af folkepensionen.
Jeg tror, at Forbrugerombudsmanden med rette ville gøre indsigelse mod regeringen, hvis ATP-indbetalingen, som det er tilfældet, sælges under betegnelsen »opsparing«.
Det er falsk varebetegnelse.
Der er tale om en ekstra skat, og en meget stor del af befolkningen vil ikke se deres egne penge igen.
Den sidste del af pakken er et spørgsmål om erhvervsdelen.
Hr. Peter Brixtofte har sagt det så udmærket - det kan ikke siges meget bedre - at der er tale om en meget, meget betydelig opstramning over for erhvervslivet.
Vi kan bare tage bilbranchen.
Bilbranchen har to gange været i deputation og fortalt om, hvordan de bliver ramt.
Man lægger op til, der sker en vis lettelse, men når man kan forrente pengene, man har tilgode, med 10 pct., er det nu også en helt god forretning for skatteministeren, tror jeg.
Man hører af og til som konservativ og i hvert fald som konservativ erhvervsmand denne sætning: Det er lige fedt, om vi har en socialdemokratisk eller en borgerlig regering.
En af de gode ting ved denne pakke - det er måske det eneste gode - er, at den sætning kommer vi med garanti ikke til at høre mere.
Regeringens sande ansigt er gået op for befolkningen, og i dag ved alle, at der er fantastisk forskel på, om vi har en borgerligt ledet eller en socialdemokratisk ledet regering i dette land.