runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2002-02-06:
Før valget, sidste forår, indgik Venstre og De Konservative sammen med den øvrige del af oppositionen - og så hoppede den daværende regering på - i fællesskab en beslutning om, at statslige arbejdspladser skulle flyttes ud til provinsen.
Jeg vil derfor godt spørge, om det virkelig kan være rigtigt, at beskæftigelsesministeren nu trækker statslige arbejdspladser væk fra eksempelvis Fyn.
Det er det ene.
Det andet er: Hvordan mener beskæftigelsesministeren, at man kan forhindre 60.000 arbejdsskader, som vi jo sådan generelt set har på årsplan, og som ønsket er at få nedsat?
»Vil ministeren oplyse, om det er korrekt, at Arbejdstilsynets afdeling på Fyn skal nedlægges, og i bekræftende fald begrunde dette, og hvordan vil ministeren sikre udviklingen af et ordentligt arbejdsmiljø på Fyn og herved forhindre arbejdsulykker og erhvervsbetingende lidelser?«
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Bortset fra det sidste polemiske, som hr. Bjarne Laustsen sagde, så synes jeg også, at det er vigtigt, at vi bevarer den yderste fleksibilitet til at imødegå den slags situationer, når der opstår afskedigelser i større omfang.
Det, jeg giver udtryk for her, er, at det er min vurdering, at vi inden for den finanslov og de rammer, der er aftalt, og med de ordninger, der ligger på arbejdsmarkedspolitikkens område, vil være i stand til at imødekomme og imødegå de udfordringer, som vi kommer til at stå over for.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Jeg kan forstå, at ministeren er velbevandret i grave og i historien og den slags ting.
Jeg har ikke nævnt noget om de her ting.
Jeg har nævnt det fornuftige i, at man har en pulje, for at man, når virksomheder må lukke eller tilpasse sig, eller hvad nu årsagen måtte være, hurtigst muligt kan lave den omstilling.
Det er jo ikke mindst til glæde og gavn for det danske erhvervsliv, der hurtigere kan komme i gang igen.
Hvis det er sådan, at man mangler folk inden for et andet område, og det bare drejer sig om omskoling, er det jo ganske fornuftigt at bruge nogle uddannelseskroner på det.
Ministeren kom med bemærkninger om alle de gode gerninger, man vil gøre.
Jeg kan altså ikke se, at det gavner
350 værftsarbejdere, der bliver smidt på gaden, at man vil lave et system, hvor de syge kan blive sendt til udlandet og så selv skal betale regningen eller rejsen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Det er min vurdering, at vi har de tilstrækkelige midler til at klare de situationer, som opstår, og jeg vil godt sige igen, at vi nu har den laveste ledighed i Danmark siden begyndelsen af 1970'erne.
Må jeg så godt sige, når man begynder at fremstille vores finanslov som en katastrofe, og det er lige før, at jeg hører om Hardy Hansens sociale massegrav én gang til, at vi i denne her finanslov har prioriteret en række opgaver meget højt.
Det er at give de ældre valgmuligheder; det er at give børnefamilierne længere og fleksibel baselorlov; det er at afskaffe ventelisterne på sygehusene; det er at lægge et loft over de evindelige stigninger i skatter og afgifter.
I det lys må man sige, at de løfter har vi opfyldt til glæde for rigtig mange mennesker, og derfor tror jeg godt, at vi kan pakke al den snak sammen om, at det her skulle være Hardy Hansens massegrav én gang til.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Det er jo, fordi vi har set en samlet pakke i finansloven, hvor der er forringelser fra ende til anden.
Hjemmeservice bliver der skåret ned på.
Servicejobbene kommer væk.
Det var jo nogle af de her områder, som man kunne gå ind i.
Men jeg synes, det er ret interessant, at man ikke lige har et svar på rede hånd.
Det må vi så dyrke lidt.
Man siger, at der ingen problemer er, tværtimod er der faktisk mangel på arbejdskraft, men så spørger jeg: Betyder det, at man vil lave en fremrykket indsats i området deroppe, så de folk her, der bliver afskediget, kan komme ind og få en efteruddannelse og en opkvalificering, der ligger ud over de 6 uger, som gælder i forhold til det selvvalgte?
Bare lige for at anskueliggøre en lille problemstilling er situationen i Frederikshavn med de mange virksomhedslukninger, der har været gennem de sidste år, at vi har 650 på kontanthjælp i det område i Frederikshavn.
Hvis man skal sammenligne det med et sted, hvor der er lige så mange, er det hele Ringkjøbing Amt.
Dertil kommer alle de a-kasse-forsikrede.
Jeg synes, det er forkert, at regeringen negligerer, at der kan være et problem her.
Jeg tror, at det her er en sag, som man er meget optaget af ude i det ganske land.
I hvert fald er det sådan, at ude i yderområderne, i regionerne, har man stor fokus på det her.
Det er jo klart, at der ikke er stor forståelse for, at fynboerne bor i et amt, som mister hele sit arbejdstilsyn.
Det skal bare væk.
I Nordjylland har vi hørt, at man skal lægges sammen med Viborg og Århus Amter.
Det er jo kæmpestore områder, hvor man skal bruge tiden på landevejene i stedet for at bruge den på kontrolfunktion og de meget vigtige opgaver, som ministeren selv mener, at Arbejdstilsynet skal udføre.
I forhold til de planer, man har her, er ministeren da bekendt med, at der ligger et forslag til vedtagelse, der er vedtaget i Folketinget med et meget, meget bredt flertal, der siger, at man, når man laver lovgivning fremover, skal tilgodese og varetage det sådan, at lokalområder ikke mister statslige arbejdspladser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Nu vil jeg godt til hr. Carsten Hansen sige, at her i landet lever vi altså af at producere og have arbejdspladser, så det at lette vilkårene for danske erhvervsvirksomheder betyder jo også noget for de lønmodtagere, som skal have arbejde her i landet.
Så det ser jeg overhovedet ingen modsætning i, tværtimod.
Jo bedre muligheder vi har for at producere og sælge og eksportere, jo flere medarbejdere kommer i arbejde her i landet, og det kan vi vel være enige om.
For så vidt angår de ting og de omstændigheder, som spørgerne nævner, vil jeg bare sige, at det er min vurdering, at de midler, vi har til rådighed inden for de nuværende rammer, er fuldt tilstrækkelige til at klare situationen.
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-06:
Grunden til, at jeg reagerer igen, er udelukkende ministerens provokatoriske retorik, der kører på, at vi ikke vil lave noget om, og at vi ikke vil gøre noget.
Det er så dem, ministeren vil lave om, og med et flertal i Folketinget må vi bøje os for det, men vi mener ikke, det er klogt.
Vi mener ikke, det er klogt at spare på arbejdsmiljøet.
Ministerens svar var jo, at man kan få meget bedre arbejdsmiljø ved at skære ned.
Jamen hvorfor fjerner man så ikke det hele, hvorfor vil man så beholde det halve, hvis man får bedre arbejdsmiljø af at skære ned, ved ingenting at gøre?
Det, man gør her, er jo, at man fjerner værktøjerne.
Vi er faktisk i stand til at dokumentere, at for første gang i 25 år skete der faktisk en nedgang i antallet af arbejdsulykker.
Det er ikke mindst på baggrund af de tidligere tiders initiativer, vi har taget, og vi vil gerne længere ned, for vi bruger alt for mange penge på grund af et dårligt arbejdsmiljø.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-02-06:
Til hr. Carsten Hansen vil jeg godt gentage, at de mennesker, der skal føre tilsyn på Fyn, fortsat bor på Fyn.
Det er ikke sådan, at de bor et andet sted i landet.
De, der skal føre tilsyn i Nordjylland,
bor i Nordjylland.
Derfor kunne man jo godt overveje, om man kunne samle regionerne, for så vidt angår de administrative funktioner, på noget færre end 15 tilsynskredse. Til fru Anna Baastrup, som jo er uhyre sat ind i malerbranchens måde at gribe de her problemer an på og synes, at den måde, som branchen griber det an på, er et forbillede, vil jeg bare sige, at der er intet i det, jeg har foreslået, der forhindrer malerbranchen i at arbejde på den måde, som de gør.
Det er jo genialt, at en branche selv kan finde ud af det, og det er da ikke sådan, at jeg vil forhindre malerbranchen i at finde nogle fremragende løsninger i fællesskab på arbejdsmiljøområdet, tværtimod.
Det er jo netop det, jeg gerne vil have udbredt til mange flere, at de engagerer sig i det her arbejde.
Så hvis fru Anne Baastrup synes, at det er en rigtig god ting, er der da ingen grund til at sige til den branche, at de ikke skal fortsætte med det, for der er intet, denne regering foretager sig, som vil lægge hindringer i vejen for det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Kan ministeren bekræfte, at ministeren den 2. september 2001
er citeret hos Ritzau for, at »Venstre har dog ingen planer om at beskære den særlige miljøbistand til ulandene i den såkaldte Mifrestaramme.
Nej, det har fundet et udmærket leje, hvor det ligger«?«
Arne Toft (S), 2002-02-06:
Jeg har selv siddet og forhandlet med provstiudvalget i 16 år som borgmester.
Altså vi har ingen mulighed i kommunerne for at gå ind i de overenskomster, som foreligger med ringere og gravere.
Jeg kan så i øvrigt også oplyse kirkeministeren om, at i de små kommuner har man en entreprenør til at grave, man har ikke selv maskinen, det kan slet ikke svare sig.
Med hensyn til det kommunale selvstyre: Jeg ved ikke, hvor meget det kommunale selvstyre har med kirkeskatten at gøre.
Vi får dikteret et budget, som provstiudvalget har forhandlet sig frem til.
Men jeg er glad for, at kirkeministeren taler om det historiske.
For mig er kirkerne noget historisk.
Kirkerne svarer reelt til vores kunstskatte, som er på museerne.
Og mig bekendt bliver museerne betalt af staten, de bliver jo ikke betalt af den kommune, hvor museerne, hvor kunstværkerne, kunstskattene ligger.
Kirkeministeren siger i et referat i JyskeVestkysten den 24. januar, at medlemmerne af folkekirken gerne ville betale for bygningernes vedligeholdelse, fordi de er historiske mindesmærker.
Og så vil jeg godt spørge kirkeministeren, om kirkeministeren ikke med det citat mener, at kirkerne er historiske mindesmærker for os alle sammen, ikke kun for den lille kommune med 8.000 indbyggere, der tilfældigvis har haft nogle forfædre, der har bygget 14 kirker.
De er vores alle sammens.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Jeg kan bekræfte, at vi vil se det på et overordnet niveau, hvor alle de her elementer vil indgå.
Jeg vil så sige - det tror jeg også er spørgeren bekendt
- at i 2002 har vi jo den opgave med Skjern Å, og mange af pengene går til Skjern Å-projektet.
Det vil ikke på samme måde være tilfældet i 2003, og derfor vil vi dér få nogle større muligheder for at indarbejde det.
Skal jeg give et bud på, hvornår jeg tror nogle af de her ting kommer igennem, så tror jeg, at udvælgelsen, selve forarbejdet, nok vil foregå her hen over foråret og sommeren.
Så får vi jo et formandskab, som vil tage mange ressourcer, så vi skal hen i 2003, hvor jeg også tror, at det er dér, vi i grunden har nogle økonomiske muligheder for, at vi kan gennemføre nogle af de ting.
Men det passer vel også meget godt, for så har vi haft tid til virkelig at gennemarbejde det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Og det er også derfor, jeg spørger om, hvornår miljøministeren vil sørge for, at der foreligger et beslutningsgrundlag, sådan at vi kan træffe beslutninger om mange af de miljøprojekter, der ligger og venter, som er mere eller mindre parate til at blive iværksat, og begynde at træffe beslutninger om, hvilke der skal iværksættes.
Her er min bekymring jo, at de midler, der er til rådighed, er meget færre efter den sidste finanslov, fordi der er sket en meget drastisk reduktion.
Men jeg går så også ud fra, at når vi nu er enige om, at der skal ske en miljøvurdering, både af de enkelte projekter og af projekterne imellem, betyder det også, at hvis det viser sig, at der ud fra samfundsøkonomiske vurderinger er en lang række rentable projekter, og midlerne ikke strækker, vil miljøministeren være parat til at gøre en indsats for at skaffe de yderligere midler, sådan at den målsætning om at stoppe nedslidningen af naturgrundlaget er noget, vi rent faktisk lever op til i praksis.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Også det initiativ, som bliver nævnt til sidst, indgår selvfølgelig.
Jeg kan ikke bekræfte tallene.
Jeg har haft et møde med landbruget i dag, og vi har drøftet en række problemstillinger og opgaver på området her, men det er klart, at det er noget, som jo helt naturligt indgår i den videre debat og planlægning.
Jeg vil derudover godt sige omkring Wilhjelmudvalget, at der er stort set ingenting i Wilhjelmudvalget, der er økonomifastsat.
Det er jo et problem, når man skal ind og operere med, hvilke ting man skal gøre.
Det er så rigtigt, at når man laver projekter, skal man altid økonomivurdere dem, men i udvælgelsesfasen kan det være fantastisk godt og også en forudsætning, at man også kender økonomien, sådan at man kan gå ind og vurdere, hvad det er for noget, man vil vælge, og hvad miljø man får ud af det, også i forhold til de penge, som man investerer.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Kan ministeren oplyse noget om, hvornår de faser forventes at foreligge til en offentlig debat?
Det er det første spørgsmål.
Det er rigtigt, at der ikke for alle forslagene i Wilhjelmrapporten foreligger økonomiske overslag.
Jeg går ud fra, at det er et normalt led i en politisk proces, at inden man vedtager at iværksætte dem, danner man sig selvfølgelig et overblik over, hvad de i givet fald koster, og hvordan man vil finansiere det.
Nu er det jo så heldigt, at der er andre, der har lavet vurderinger af nogle af tiltagene.
Der er netop kommet en rapport, der hedder »Dansk Landbrug 2010 - Udviklingsscenarier«, som Landboforeningerne har udgivet.
Her vurderer man ifølge de tal, jeg er i besiddelse af, at hvis man etablerer 145.000 ha bufferzoner omkring sårbare naturområder, så vil det kunne gøres for et beløb på mindre end 15 mio. kr. svarende til mellem 0 og 100 kr. pr. ha. Hvis de tal er rigtige eller bare nogenlunde rigtige, er det så noget, som vil få miljøministeren til at tage initiativ til at oprette bufferzonerne meget hurtigt?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Allerførst vil jeg gerne sige, at der er flere elementer i forhold til, hvilke initiativer man skal tage omkring de diskussioner, vi har om bæredygtighedsstrategien.
Jeg vil også sige, at man godt kan forestille sig, at der med hensyn til skovloven også vil kunne være nogle ting.
Jeg tænker her på, at det er afgørende for nogle arter, at vi også har uberørt skov henlagt.
Jeg synes, at når man læser det igennem, er der en række rigtig gode initiativer.
Jeg har ved en anden lejlighed sagt, at jeg synes, det er ærgerligt, at vi ikke har fået det økonomisk vurderet, men det har vi været rundt om.
Til det direkte spørgsmål om, hvad vi gør, vil jeg sige, at der har været et møde mellem fødevareministeren og mig, idet vi har en del områder, der lapper over hinanden, hvor vi har aftalt, at vi med vore embedsfolk ligesom vil prøve at dele dem op i tre puljer.
Det skal være en pulje, hvor man i Wilhjelmudvalget direkte kan lave nogle ting uden lovændring eller særlig økonomisk indsats.
Det er sådan en pulje, man kan forestille sig af ret enkle forslag.
Det er dem, vi vil starte med.
Så får vi en pulje to, hvor der måske er noget lovgivning og måske nogle penge i.
Den er altså noget mere besværlig. Så er der endelig en tredje pulje, som er noget, vi skal bruge en langtidsplanlægning til, hvis vi vil i gang med det, for der er både mange penge og noget lovgivning i det.
Vi har altså delt det op i de tre grupperinger,
hvor vi starter med den første, som er forholdsvis enkel at gå i gang med, hvis altså vi ønsker det, men der kommer et oplæg om det.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Jeg forstår svaret på den måde, at det i hvert fald er miljøministerens agt at arbejde for, at den endelige strategi indeholder mål og virkemidler, som gør, at vi kan leve op til vores internationale forpligtelser og leve op til målsætningen om fra 2010 at have stoppet nedgangen, nedslidningen af naturgrundlaget og begynde at få en positiv udvikling.
Jeg har fuld respekt for, at bæredygtighedsstrategien er regeringens samlede ansvar, og derfor kan miljøministeren i dag selvfølgelig ikke give et endeligt svar på, hvordan den kommer til at se ud, men jeg takker for tilsagnet om, at Miljøministeriet, miljøministeren vil arbejde for, at bæredygtighedsstrategien reflekterer det.
Er det noget, regeringen er ved at få en holdning til?
Er det noget, som regeringen planlægger at få
en holdning til?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Allerførst vil jeg godt sige om den revision, som regeringen har i gang omkring bæredygtig udvikling, at på det møde, vi havde den 9. januar i Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, hvor netop det samme spørgsmål var oppe, nemlig om vi kunne nå at få diskussionen inden Barcelonatopmødet i marts, var mit svar, at det håbede og troede jeg på ville være muligt.
Vi har ikke afsluttet arbejdet endnu, og det foregår jo på den måde, at det er en stor sammenskrivning af alle ministeriets indspark.
Det er jo sådan, at det er Statsministeriet, der har den endelige afgørelse helt til sidst.
Jeg vil så også sige, at i de ting, som ligger fra vores side, fra Miljøministeriets side, er der taget initiativer omkring de her forhold, men jeg kan ikke sige det mere konkret i dag, før arbejdet er afsluttet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Men det ville selvfølgelig også være vanskeligt at gøre andet, i og med at det er vedtaget af Det Europæiske Råd. Når nu ministeren dækker sig ind bag, at der er et arbejde i gang med at revidere bæredygtighedsstrategien, bliver jeg nødt til at spørge, om det nu er sådan, at ministeren i dag kan give tilsagn om, at der i den reviderede strategi, som kommer her omkring marts, vil være indeholdt helt konkrete målsætninger og en klar beskrivelse af de virkemidler, som skal bringes i anvendelse for at sikre, at målsætningerne bliver overholdt, og at vi dermed lever op til vores del af forpligtelsen, for at forringelsen af naturtilstanden er stoppet og det dermed kan begynde at gå fremad igen efter år 2010.
Er det sådan et tilsagn, der er givet i dag, at ministeren kan garantere, at bæredygtighedsstrategien vil vise det?
Punkt 2: Hvordan vurderer miljøministeren den finanslovaftale, der netop er indgået med henblik på at opnå målsætningerne om at vende nedgangen i naturtilstanden til en fremgang?
Hvilke øgede virkemidler er det i finansloven, som ministeren sætter sin lid til med henblik på at nå en forbedret naturtilstand?
Carsten Hansen (S), 2002-02-06:
Vi er hos os bestemt ikke uinteresseret i at få mest muligt arbejdsmiljø for pengene, når vi investerer.
Det skal der ikke herske den ringeste tvivl om, det vil vi gerne gå sammen med ministeren om at kigge på. Men vi mener, det er den forkerte vej at beskære et tilsyn, som både virksomheder og lønmodtagere er så utrolig glade for, at 76 pct. i en undersøgelse udtrykker - jeg ved ikke, om ministeren er så ny endnu, at han ikke er bekendt med den - glæde ved Arbejdstilsynets tilpassede tilsyn og rådgivning osv.
Det er den forkerte vej at gå at beskære et tilsyn, der i øvrigt ikke har et større budget end Hjørring Sygehus', men som virker forebyggende i forhold til skader og arbejdsbetingede lidelser.
Det er da den forkerte prioritering.
Men vi vil gerne se på, om vi kunne få mere arbejdsmiljø for de samme penge.
At et så stort område som Fyn skal stå fuldstændig uden sin egen arbejdsmiljøkreds og skal hente sin service andre steder fra, kan for så vidt være uvedkommende, hvis vi sikrer, at virksomhederne får den samme betjening, som de tidligere har haft.
Men det er jo ikke det, der er tilfældet.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Lad mig starte med at slå fast, at der ikke skal være tvivl om, at regeringens synspunkter ligger i forlængelse af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Göteborg i 2001, hvor det blev fastslået, at forringelsen af biodiversiteten skal standses senest i 2010, som fastsat i sjette miljøhandlingsprogram.
Jeg kan yderligere oplyse, at statsministeren og jeg har igangsat en proces, hvor regeringen reviderer den nationale strategi for bæredygtig udvikling, så strategien bringes i overensstemmelse med regeringsgrundlaget.
Jeg har den 9. januar i år informeret Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg om, at dette arbejde er sat i gang.
Jeg forventer, at en ny udgave af strategien for bæredygtig udvikling vil ligge klar, så den kan offentliggøres forud for Barcelonatopmødet i marts.
Regeringen lægger stor vægt på, at Danmark leverer et konstruktivt bidrag til verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i 2002, og jeg forventer at kunne drøfte den reviderede strategi med Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg inden da.
Også internationalt er vor ledetråd, at vi skal standse forringelsen af den biologiske mangfoldighed senest 2010.
Det bliver det overordnede tema på en række partskonferencer i de internationale naturbeskyttelsesaftaler, som vil blive afholdt under det danske formandskab.
Bl.a. skal vi sikre, at et bedre samspil mellem biodiversitetskonventionen, drøftelsen i FN's Skovforum og klimakonventionen.
Der bør generelt ske en øget integration af miljø- og naturhensyn i jordbruget, så natur- og miljøeffekten i landbrugsordningerne fremmes.
Jeg kan kun sige, at jeg ikke genkender den problemstilling, som spørgeren henviser til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Det var også derfor, jeg bad om ordet.
Hvis en moderne virksomhedsleder ude i det virkelige liv, som miljøministeren meget tit henviser til, på en stor privat virksomhed oplever, at samtlige faggrupper på arbejdspladsen klager over bestemte procedurer, over et bestemt forløb, mener miljøministeren så, at det vil være udtryk for god, moderne ledelse at sige, at den administrerende direktør i virksomheden oplever virkeligheden på en helt anden måde, og derfor er der ikke noget om det, medarbejderne siger, og derfor er der ikke noget at tale om? Tror ministeren, at det er den måde, hvorpå dansk erhvervsliv forholder sig til kritik fra medarbejderside over procedurer og forløb?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-02-06:
Jeg oplever, at der foregår et meget professionelt, dybfølt arbejde her, som jeg har stor respekt for og gerne vil kvittere for, og jeg kan ikke genfinde og genkende den måde, som spørgeren fremstiller den her problemstilling på.
Derfor mener jeg, jeg har svaret med det, jeg allerede har sagt.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
Jamen jeg synes ikke, det er særlig interessant, hvordan ministeren selv oplever hele forløbet.
Det, der er interessant, er, at ministerens medarbejdere har givet udtryk for nogle holdninger, der virkelig siger, at her føler vi os trådt på i enhver sammenhæng; vi føler vores professionalisme mistænkeliggjort; vi føler, at vi ikke er blevet taget alvorligt, ikke er blevet inddraget i processen; vi føler, at den samarbejdsaftale, som vi arbejder under, ikke er overholdt, hverken dens ånd eller bogstav; vi føler, at vores chefer er blevet pålagt en tavshed i meget lang tid, hvor der har hersket usikkerhed; vi føler, at der foregår et hastværk, som er helt unødigt, og som skaber ekstra usikkerhed og smerte.
Hvis ministerens medarbejdere giver udtryk for, at sådan føler de det, er det da moderne virksomhedsledelse at tage det alvorligt og gå i en dialog med sine medarbejdere om, hvordan man kan rette op på situationen og ikke bare sige: Næh, jeg oplever det som leder på en helt anden måde, og derfor er der ikke noget problem, jeg vil ikke forholde mig til det.
Det tror jeg virkelig vil være skadeligt både for ministeren og for ministeriet på lang sigt.
Så endnu en gang til miljøministeren: Ville det ikke være en god idé at gøre nogle ekstraordinære tiltag for at komme i en dialog om den kritik, der har været fremført af medarbejderne, og få det løst, sådan at de besparelser, som man har vedtaget, giver de færrest mulige skadevirkninger på lang sigt?
Ville det ikke være en god idé at tage medarbejderne lidt mere alvorligt?