Kim Behnke (FP), 1999-01-28:
Anledningen til, at vi på det tidspunkt rejste forespørgselsdebatten, var, at daværende og nuværende udenrigsminister, hr. Niels Helveg Petersen, havde haft de såkaldte grundlovsseminarer på Hindsgavl.
Fremskridtspartiet havde deltaget i grundlovsseminarerne, og vi fandt, at den diskussion, der udspandt sig, både var interessant og vigtig.
Men fra at tingene foregår som et radikalt seminar på Fyn, og til at tingene bliver realiteter, kan der jo godt være et stykke vej.
Derfor fandt vi, at det var vigtigt at få debatten flyttet ind i Folketingssalen, for skal vi have ændring af vores grundlov, så kræver det, at der nedsættes en forfatningskommission eller en grundlovskommission.
Det, der er sket siden, har faktisk bekræftet Fremskridtspartiet i, at tiden måske er ved at være moden, selv om konklusionen i februar 1997 var, at tiden ikke var moden til det.
Vi synes, at vi i de forgangne to år har oplevet, at der på flere områder har vist sig et behov for, at vi får vores grundlov moderniseret:
Vi har fået sagen om de 115, eller er det efterhånden flere love, hvor myndighederne har ret til at gå ind på privat ejendom uden retskendelse.
Har man valgt at købe et sommerhus, så er det statsmagten og miljøministeren, der bestemmer, hvornår man må være i sit sommerhus. Vi har så haft grundlovssagen ved Højesteret, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt statsministerens underskrift på Maastrichttraktaten var gyldig eller acceptabel eller ej.
Men kan det så overhovedet lade sig gøre?
Pressen har i anledning af 150-året for grundloven været meget optaget af, om vi igen den her gang kunne udtænke en sag, der kunne bære en grundlovsændring eller en grundlovsmodernisering.
Og stærkt inspireret af forløbet fra 1953 har man kigget i de kongelige aner og fundet ud af, at i en eller anden tænkt situation, hvor kronprins Frederik måtte få først en datter og senere en søn, ja, så vil der være behov for en ændring af tronfølgeloven.
Det er selvfølgelig et interessant synspunkt.
Og med den interesse, der er, i hvert fald fra ugebladenes formidling af det royale stof, så kan det jo godt være, at den næste grundlovsmodernisering også skal bæres igennem af kongehuset, i hvert fald i forbindelse med en modernisering af tronfølgeloven.
Det har vi sådan set ikke noget imod, og vi støtter den modernisering af tronfølgeloven, men sandt at sige er det jo lidt fattigt, hvis det er det, der afgør, om danskerne interesserer sig for deres grundlov eller ej, for der er jo nok at interessere sig for.
Der er så mange bestemmelser, gode bestemmelser, fornuftige bestemmelser, velformulerede bestemmelser i vores grundlov, som er værd at værne om, og for Fremskridtspartiet er det vigtigt, at vi kun skal ændre grundloven, hvis det, vi får efterfølgende, er bedre end det, vi kender i dag.
Det stiller store krav til en ny og moderne grundlov, men - og der er et men - det kan jo være, at det slet ikke er i det danske Folketing eller blandt danske politikere og eksperter, at initiativet bliver taget til at få grundloven moderniseret. Hvis der kommer en indstilling fra Færøerne om at forlade rigsfællesskabet, så er det efter Fremskridtspartiets mening således, at vi har en situation, hvor grundloven skal moderniseres og justeres i forhold til den kendsgerning.
Kommer vi igennem med en grundlovsmodernisering, inden Færøerne måtte træffe den beslutning, ja, så er det vores opfattelse, at så skal både Færøernes og Grønlands tilslutning i rigsfællesskabet have en formulering i grundloven, der giver dem mulighed for vidtgående selvstændighed, lige så vel som vi i forhold til alle andre dele af verden har den opfattelse, at selvstændige folk selvfølgelig skal have selvstændighed. Så er der statsministerens tilbud i dag om, at vi får høringer, vi får eksperter til at udtale sig. Bevares, eksperterne skal være velkomne.
Jeg har allerede med fornøjelse læst en række af de kronikker, som 1999 har budt på på grundlovsområdet, men et godt råd til statsministeren: Det er vigtigt, at det ikke kun bliver en diskussion mellem politikere og eksperter.
Det er meget vigtigt, at vi hele tiden holder os for øje, at den eventuelle grundlovsændring skal bæres igennem af befolkningen, og derfor skal det være sådan, at befolkningen føler, at den diskussion, der pågår, er én, der vedkommer dem, og er én, de er med i.
Så er arbejdet spildt, og så har vi måske opnået en situation, hvor befolkningens følelse er afmagt og følelsen af politikerlede er blevet endnu stærkere.
Så derfor det håb og den bøn til statsministeren, at det her ikke bliver gjort folkeligt, fordi det er et forkert udtryk, men bliver gjort vedkommende for befolkningen, så befolkningen føler, at det, politikerne nu er gået i gang med, er noget, der vedkommer dem.
Vores vurdering er, at tiden ikke er moden før i næste folketingssamling, fordi lige præcis den kendsgerning, at vi i år fejrer grundloven, at der bliver afholdt en lang række arrangementer, at der fra mediernes side vil være ekstraordinær interesse om grundloven, kan være med til at løfte den folkelige interesse, som er nødvendig, så det også er andre end eksperter i statsret, der skriver kronikker i aviserne, så det er noget, der får almindelige mennesker til at føle det vedkommende og interessant. Så vores vurdering er, at den forfatningskommission ikke skal nedsættes før tidligst ved udgangen af 1999.
Vi er fuldstændig enige med SF, når det gælder punkt 6, nemlig muligheden for hyppigere anvendelse af folkeafstemninger, men vi kan jo ikke lade være med at undre os over, at de gange, hvor Fremskridtspartiet så rent faktisk foreslår hyppigere anvendelse af folkeafstemninger, vil SF jo ikke støtte det.
SF vil heller ikke støtte Fremskridtspartiets forslag om, at folkeafstemninger kan ske på vælgernes initiativ, sådan at det ikke kun er Folketinget, der kan bestemme, hvornår der skal være folkeafstemninger, men at borgerne kan komme og sige: Den her sag ønsker vi til afstemning.
Den eneste gang, SF har støttet os i et forslag om folkeafstemning, var om Øresundsforbindelsen.
Ellers har SF sagt nej i Folketingssalen, og det synes vi er lidt fattigt i forhold til, at man nu tager det med som sit sjette punkt ud af 16.
Vi er også enige med SF i punkt otte om opløsningsretten; at det ikke kun skal være statsministerens privilegium at udskrive folketingsvalg, men at et flertal i Folketinget selvfølgelig også skal kunne gøre det.
Vi er enige med SF i punkt ni, nemlig spørgsmålet om nedsættelse af et lovudvalg, og dengang den debat pågik i Folketinget, havde vi jo et tæt samarbejde om det, og de synspunkter har vi stadig væk.
Så er der spørgsmålet om, hvorvidt man skal ændre på den måde, vi bruger Højesteret på som en slags forfatningsdomstol i Danmark.
Og særligt i forhold til det efter Fremskridtspartiets mening alt for tætte samarbejde i EU er det vores opfattelse, at det kunne være en væsentlig fornyelse i Danmark, at det ikke er Højesteret, men er en særskilt forfatningsdomstol, der tager sig af de spørgsmål, sådan som vi kender det fra Tyskland. Så er det klart, at vi er enige i punkt 14 - det har jeg lige nævnt - om Færøerne og Grønland.
Men der også dele af SF's forslag, som vi er modstandere af.
Vi er ikke modstandere af menneskerettighederne, selvfølgelig er vi ikke det, men vi mener, det vil være forkert at indskrive en menneskerettighedserklæring mere eller mindre parallelt i en dansk grundlov.
Så er der punkt to, som vi mener er noget pjat, og som vi mener er et udslag af modelune: at naturen, blomster og bier også skal stå i grundloven.
I den grundlov, vi har i dag, kan vi med stolthed læse hver eneste bestemmelse og glæde os over, at vores grundlovsgivende fædre faktisk havde meget klarsyn, da tingene blev skrevet.
Jeg vil være lidt ked af, hvis man om 50 år eller 100 år med et skuldertræk og fnis siger: Ja, der var lidt strømninger der i slutningen af 1990'erne, hvor man var meget optaget af naturen osv., så det skrev man også ind i grundloven.
Det vil efter vores mening være forkert.
Grundloven skal have en sådan styrke, så den kan blive ved med at stå, uanset hvilke ting der er moderne i den offentlige debat.
Så budskabet fra Fremskridtspartiet er i dag tre ting.
Forfatningskommission: Ja til princippet, men først i næste Folketingssamling, når 1999 er gået.
Punkt to: Lad os få den danske befolkning til at deltage aktivt.
Det deltager vi naturligvis gerne i.