Knud Erik Hansen (SF), 1999-10-29:
Jeg tror godt, jeg kan sige til hr. Jens Hald Madsen, at han er vågen.
Det her er virkelighed, og hans mange ønsker står faktisk skrevet på papiret.
Så ved jeg ikke rigtigt, om hr. Lars Kramer Mikkelsen er vågen.
Han vågnede i hvert fald op, da Venstre begyndte at finde ud af, at det her var noget ganske fint noget, som de altså godt kunne støtte.
For der er jo en hel del fine ord i det forslag, og også ord, der kommer til at dække over nogle ganske grumme konsekvenser.
Det hedder flot, at man vil have aftalefrihed.
Jeg vil snarere sige, at det, der står i loven, er junglelovens princip om den stærkestes ret, som man nu sætter i højsædet.
Man fortsætter igen med fine ord om, at de to parter, udlejere og lejere, er kyndige personer, som begge ved, hvordan de skal forsvare deres rettigheder.
Det er for det første ikke altid rigtigt, og for det andet er det ikke altid rigtigt, at en lejer reelt kan forsvare sine rettigheder.
Det er ikke alle lejere, der er stærke nok til at vide at forsvare deres rettigheder.
I hvert tilfælde vil advokaternes opgaver blive ganske meget øget.
Men det vigtigste er, at man nu gør væsentlige rettigheder til noget, der er afhængigt af lejerens forhandlingsposition.
Hvis markedet f.eks. gør det nødvendigt for en virksomhed at ligge et bestemt sted og der er stor efterspørgsel efter lokaler på dette sted, ja, så vil man, uanset hvor kyndig man er, være nødt til at acceptere nogle vilkår, som burde være rettigheder.
Og det gælder i høj grad, når vi snakker om en økonomi i vækst, hvor varen er en begrænset ressource.
Så er man som lejer den svage part.
Det er sælgers marked, og det er udlejeren, der har magtmidlerne.
Vi ser i forslaget nogle væsentlige problemer med at sikre lejerne mod opsigelse.
Man afskaffer lejernes nuværende lovfæstede sikkerhed mod opsigelse.
Der er problemer med sikkerhed, om tvister overhovedet kan komme for en domstol.
Der er store problemer for den lejer, der er den svage part.
Vi ser også, at forslaget vil medføre en del væsentlige huslejestigninger.
Man forlader her det, der hedder det lejedes princip, og erstatter det med noget, der hedder markedsværdien.
Og det vil, alt andet lige,
øge stigningerne i huslejerne.
Og hertil kommer så, at hele princippet om aftalefrihed også vil betyde, at lejerne kan komme til at betale med en øget husleje, hvis de vil sikre sig grundlæggende rettigheder i aftalen.
Så er dette forslag jo ikke kun boligpolitik; det berører jo også en hel del andre ting, nemlig erhvervspolitik
og bypolitik
Hvis det kommer igennem, tror jeg, at vi vil opleve en meget mindre variation i vore bybilleder.
Variationen af butikker vil blive mindre, og i visse områder vil der være butikker, vi vil komme til at mangle.
En række mindre liberale erhverv og håndværksvirksomheder vil få deres eksistensgrundlag truet, det vil også gå ud over iværksættere, og det offentlige vil komme til at betale.
Vi vil som forbrugere komme til at betale, idet de højere lejer på leje på et eller andet tidspunkt vil vælte over på varepriserne.
Som vi ser det i SF, er det faktisk kun ejendomsejere, der får gavn af dette forslag.
Det er dem, der entydigt forgyldes, og det ser vi ikke nogen grund til at gøre.
Jeg beklager, at jeg ikke fik svaret før.
Nu skal vi til at snakke økonomisk teori, og om hvordan tingene virker.
Hr. Jens Hald Madsen ved også godt, at den pris, man skal give for en ejendom, i sidste ende også afhænger af indtjeningen, så det, vi gør nu, er altså, at hvis indtjeningen af ejendommen forøges, forøges ejendommens værdi også, og omvendt: Hvis man har en begrænset indtjening, jamen så er der også en begrænsning i ejendommens værdi.
På den måde hænger det jo også sammen.