Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-05-11:
Jeg vil gerne sige tak for en lang og grundig debat og samtidig benytte lejligheden til at præcisere et par ting, bl.a. hvad public service er.
Som jeg sagde i min første tale, er public service et sammenhængende tv- og radiosystem, som tilsammen sikrer et programudbud til hele befolkningen.
Regeringen støtter altså ikke den snævre definition, som nogle partier lægger op til, nemlig at public service er det, der er tilbage, når de kommercielle stationer har sendt det, de vil - forstå det på den måde: det, der kan betale sig. Vi siger nej til niche-tv.
Der skal være noget for alle, for de kulturelle mindretal, for de brede befolkningsgrupper.
Der skal være kulturprogrammer, underholdningsprogrammer og sportsudsendelser, som er lavet på dansk og møntet på et dansk publikum.
Det er det, regeringen vil, og det er det, vi har fået.
Og det vil jeg gerne takke vores forligspartier for.
Tidligere har public service-begrebet først og fremmest været knyttet til nogle institutioner.
I rigtig gamle dage var public service-stationen Danmarks Radio, og siden hen kom TV2 til.
Det fornyende i medieaftalen er, at vi nu går ind og i højere grad definerer, hvad indholdet er i public service-virksomheden.
Altså i stedet for bare at give penge til to store institutioner og så regne med, at det er public service, vi får, så går vi med det her medieforlig ind og siger meget mere om: Hvad er det for en public service-ramme, vi ønsker?
Så det er altså ikke rigtigt, når hr. Kristian Jensen siger, at med det her medieforlig giver vi bare penge til mursten og institutioner.
Det nye er netop, at vi går væk fra kun at tale om public service i relation til institutioner og i højere grad går ind og gør public service til et spørgsmål om indhold.
Efter forligspartiernes opfattelse er der noget, vi kan gøre bedre på public service-området.
Der er nogle områder, som vi skal gøre mere for.
Vi skal gøre mere i forhold til mindretalsgrupperne.
Vi skal gøre mere i forhold til de handicappede.
Vi skal satse mere på dansk kunst og kultur, og vi skal gøre undervisning til en public service-forpligtelse.
Det er altså nogle af de satsningsområder, vi har, forligspartierne og regeringen.
Samtidig siger vi også, at public service skal udvides til Internettet, for Internet er det af de nye medier, som vil tegne fremtidens mediebillede.
Forligspartierne er endvidere enige om, at på radiosiden er der noget, vi mangler.
Vi mangler en kanal, der sender mere klassisk musik, der sender aktualitets- og samfundsprogrammer.
Det er i hvert fald en af de ting, vi er enige om at der mangler.
Vi er også enige om, at der mangler et alternativ til den eksisterende Radioavis
De sidste ting har vi fået ved at gå ind og definere nogle meget præcise krav til udbud af de to ledige radiokanaler.
Vi går altså ind og ser: Hvad er det, vi vil have?
Hvad er det, vores ønsker er?
Og de, der så kommer med det bedste forslag, får kanalerne - ikke for altid, men for en afgrænset periode.
Nogle mener så, at den fjerde radiokanal er skræddersyet til Danmarks Radio, det mener bl.a. partiet Venstre, og andre har den opfattelse, at den fjerde radiokanal vil blive ædt op af udenlandsk kapital.
Og der er jo kun én ting at gøre.
Det er at lade os se: Hvad sker der? Vi siger, hvad kravene er, og så må vi bagefter finde ud af: Jamen hvem var det så, der kunne komme med det bedste forslag?
Og det er vel at mærke ikke os, der skal gøre det, altså politikerne, men Radio-TV nævnet.
Selv har jeg overhovedet ikke nogen holdning til, hvem det er, der skal vinde.
Det kan også godt være, at det er Danmarks Radio eller TV2.
Det kan også godt være, at det er nogle aviser.
Under alle omstændigheder har jeg fået mange - eller jeg må nok hellere sige: på rygteplan har jeg hørt, at der er temmelig mange inden for dagbladsbranchen, der er meget optaget af både den fjerde og den femte radiokanal.
Så når hr. Søren Søndergaard siger, at med det her medieforslag er vi overhovedet ikke interesseret i aviserne, så er der to ting at sige.
Den ene er: Det her forlig handler ikke om aviserne.
Mit ansvarsområde som kulturminister er de elektroniske medier, og derfor er vi nødt til at holde os inden for det.
Men når det så er sagt, så betyder udbudet af den fjerde og den femte radiokanal, at den skrivende presse får en fantastisk chance for at gå ind at være med.
Hvorfor skulle kulturredaktionerne, i samarbejde selvfølgelig med den avis, de er kulturredaktion inden for, ikke byde på den fjerde radiokanal?
Så vidt jeg kan vurdere, har vi masser af kvalificeret arbejdskraft netop på kulturredaktionerne til at gå med ind og formulere et stærkt public service-indhold på den fjerde radiokanal.
Så er det blevet sagt, at den femte kanal overhovedet ikke eksisterer.
Men for et lille års tid siden var vi alle sammen i den her sal næsten enige om, at den eksisterede, og vi var så tæt på et forlig.
Vi forhandlede i måneder om netop den fjerde og den femte radiokanal.
Så for 1 år siden eksisterede den femte radiokanal, og det gør den selvfølgelig stadig væk.
Hvad angår spørgsmålet om DR 2, synes jeg, det er vigtigt, at vi alle sammen tager et ansvar for, at vi rent faktisk har været med til at sige ja til oprettelsen af DR 2.
Samtidig er det selvfølgelig et af de emner inden for medieverdenen, som giver anledning til meget irritation, fordi der er nogle mennesker, der ikke kan se denne kanal.
Vi har tidligere været enige om, at der er kun én vej at gå, nemlig at satse på digitalisering, for når vi først har fået digitaliseret de analoge kanaler, så kommer DR 2 ud til alle.
Lige nu gør vi det, at vi bruger de lokale tv-frekvenser, som TV-Danmark ikke har sat sig på, til at sikre, at DR 2 kommer ud til lidt flere danskere.
Det betyder, at i værste tilfælde stiger licensen med lidt under 100 kr. om året.
Jeg siger i værste fald, for vi jo er enige om, at vi skal forsøge at lægge licensen om, så nogle af dem, der ikke betaler i dag, kommer til at betale.
For det er da træls at konstatere, at der er et enormt potentiale, at der er en enorm mulighed for at få flere mennesker til at betale, uden at det indtil videre er lykkedes.
Så er der blevet spurgt: Kan vi nu være sikre på, at pengene bliver brugt til det, de skal bruges til, til film, til børneprogrammer osv. Og til det kan jeg kun sige: Der er
akkurat lige så stor garanti for det, som der var i den gamle medieaftale.
I den gamle medieaftale havde vi også øremærket nogle penge bl.a. til film.
Men vi kan selvfølgelig ikke gå ind og blande os i programlægningen på de enkelte stationer; det forbyder hensynet til ytringsfriheden og hensynet til friheden på vores medier os selvfølgelig at gøre. Men det er lige så klart, at det ville være torskedumt af vores public service-stationer, hvis de ikke gjorde det, de kunne, for at leve op til de ønsker, politikerne har formuleret, ikke mindst fordi man er afhængig af, at der er et flertal af politikere, der om 4 år vil være med til at sætte licensmidler af til stationernes fremtid.
Enkelte ordførere har haft bemærkninger til den politiske proces.
Der spores lidt ærgrelse over ikke at være med, og det kan jeg sådan set godt forstå, for det er vigtigt og spændende at være med til at forme det her område.
Hr. Jens Rohde har ikke været karrig med sine betegnelser af de politikere, som har været med til at lave medieforliget. Jeg tror, noget af det, man lærer af at være med herinde, er, at det er noget af det, man nok skal passe lidt på med, og så i øvrigt huske på, at den politiske beslutningsproces ofte ikke er særlig terapeutisk i sin form.
Hr. Jens Rohde har kaldt flere af os inkompetente.
Til det kan jeg kun sige: Vi har et medieforlig, hvad har hr. Jens Rohde?
Det er også blevet sagt, at det her medieforlig kan bare laves om.
Så nemt er det ikke.
I det øjeblik, de to radiokanaler har været i udbud, og det er blevet besluttet, hvem der skal have dem, så vil det være lidt vanskeligt at lave om. Selv har jeg også den opfattelse: Hvorfor i alverden skulle man lave noget om, som er så godt, som rent faktisk betyder, at vi styrker det fælles mediebillede, at vi styrker muligheden for fortsat at have en fælles referenceramme i en hverdag, som bliver stadig mere globaliseret?