Carsten Hansen (S), 2002-02-07:
Jeg skal starte med at sige, at vi for det første synes i Socialdemokratiet, at det er noget forfærdeligt rod, vi er udsat for her.
Det er en gang lovsjusk af værste skuffe, at vi har fået tre store love slået sammen til en: Hvis man er imod den ene, kan man ikke få lov at stemme for nogen af de andre - det er nu ikke, fordi vi ønsker det, men der kunne være partier i Folketinget, der havde lyst til det - og det, at vi ikke har høringssvar bliver mere og mere normen, end det tidligere var.
Det er en gang lovsjusk.
Og jeg vil appellere til regeringen om - også fordi statsministeren gentagne gange har holdt taler om kvalitet i lovarbejdet - at vi får det tilbage på sporet.
Det andet er, at vi indtrængende må anmode om, at man overholder indgåede forlig.
Vi har et klart forlig med Venstre og De Konservative om finansieringen og kvoteordningen på det her område.
Det kan vi selvfølgelig sagtens afklare, men det er det principielle i den måde, vi arbejder sammen på, der er det afgørende.
Lad mig så gå over til selve lovforslaget.
Og vi må sande, at vi nu har fået en regering, der efterlever de ord.
Det er virkelig de, der ikke har, der må holde for.
Det er de fattigste ude i verden, og det er besparelserne på uddannelse og aktivering.
Der er klare vindere og tabere i regeringens uddannelsespolitik.
Der var mennesker under valgkampen, der sagde, at nu var det ikke til at se forskel i dansk politik, men det skal jeg lige love for at de kan nu. Tillad mig at tegne et overordnet billede, som måske kan blive stående på den indre nethinde under denne her behandling:
Der vil blive skåret på daghøjskolerne med 16 pct., de kan ikke mere undervise i FVU som kerneområde, den fri ungdomsuddannelse bliver fjernet, AMU-uddannelserne bliver kraftigt beskåret, og fra aktiveringen, som jo går ud over nogle af de svageste på arbejdsmarkedet, fjerner man 1,5 mia. kr., deraf 300 mio. kr. til den tidlige indsats for dem, der bliver fyret.
Man fyrer folk i AF, men samtidig lemper man erhvervslivet for store summer i moms og afløftning.
Der er virkelig nogle, der betaler prisen, mens andre tager den. Vi vil en anden vej i Socialdemokratiet.
Vi tror på det enkelte menneske.
Vi tror på, at tryghed giver udvikling.
Vi tror på de værdier, som hvert eneste menneske indeholder, bare vi giver dem mulighederne.
Tager vi daghøjskolerne, har de faktisk været knaldgode til at udfylde disse rammer.
En IFKA-undersøgelse fra 1998 viste, at 65 pct. kommer videre i job eller uddannelse.
Det er da ikke så ringe.
Det er ikke alle uddannelsesinstitutioner, der kan udvise samme resultat. Vi mener egentlig, som Ole Lund Kirkegaard skriver i børnebogen »Gummitarzan«, at alle er gode til noget.
Det gælder bare om at finde ud af det.
Og det gør de faktisk på daghøjskolerne.
Men frem og tilbage er lige langt.
Vi er på mange måder tilbage ved starten af daghøjskolernes tid, nemlig sidst vi havde en borgerlig regering med en kæmpe arbejdsløshed, hvor man mente, at man skulle tilbyde de her mennesker noget meningsfyldt, rejse dem op igen - det er der, vi er kommet tilbage - og give dem muligheden for at holde fast.
Vi mener i Socialdemokratiet, at vi har stor og god brug
for daghøjskolerne som et godt redskab for den målgruppe, vi har fat i
Og det er jo mest kvinderne, der bruger daghøjskolerne.
Over to tredjedele af brugerne er kvinder
, så hvis Venstre mener, de gerne vil være den lille mands parti, gør de egentlig det rigtige her, for det er de ufaglærte og kortuddannede kvinder, det går allerhårdest ud over. Hvis vi kigger på lovforslagets indhold på området, har vi måttet lægge øre til meget siden i tirsdags: Nu ville regeringen rette op på den der kikser, der var i finansloven, og efterfølgende har man reddet hele uddannelsessektoren. Jeg ved ikke, om det var, fordi statsministeren havde godt af den friske luft på Grønland, eller om man lige pludselig kom i tanke om, at der var noget, man havde lovet, som TV 2 havde billeder af, nemlig at der skulle investeres i uddannelsessektoren, især på handelsskolerne.
Hvis det er resultatet, burde vi overveje at have fjernsyn på den statsminister overalt eller også sende ham til Grønland noget tiere.
Det er rigtigt, at grønthøsteren er kørt i garage også på daghøjskoleområdet, men en kvotenedsættelse på 16 pct. og en afvikling, som dette lovforslag er udtryk for, er ikke blevet droppet.
Og man må spørge: Er det endnu en svipser, som statsministeren har overset?
Al støtte forsvinder, ansvaret og hele økonomien forsvinder ud til kommunerne
, og det vil blive givet som generelt bloktilskud uden noget krav om aktivitet for pengene. Vi synes, at når der kun er 80 kommuner, der har daghøjskoler i dag, var det vel rimeligt, at det var her, pengene kom ud, altså i forhold til aktiviteten, således at de, der ikke har en daghøjskole, ikke bliver vindere på det i forhold til dem, der har en daghøjskole.
Alene på kvoten for aktiverede førtidspensionister, mennesker på sygedagpenge og revalidender mister en kommune som Århus lige knap 10 mio. kr.
Det er penge, der skal findes i en i forvejen trængt kommuneøkonomi, hvor regeringen jo allerede mener, at man bruger for mange penge.
Jeg tror, hvis jeg skal være helt ærlig, at også Århus vil lukke sine daghøjskoler, og det vil de også gøre ganske mange andre steder, for de har ikke råd til andet med den konstruktion, der er.
Kunne vi dog for pokker ikke inden for den ramme finde ud af, at her vil vi støtte dem, der laver aktiviteten?
Jeg vil appellere til, at ministeren i hvert fald inden for det her område går i forhandling inden for den ramme, der
er sat, hvis det er det overordnede mål.
Vi mener, vi kan gøre det bedre.
Et andet område, jeg vil pege på, er, at daghøjskolerne er en af hovedaktørerne i satsningen på de kortuddannede og deres færdigheder inden for læsning, skrivning og regning, og OECD har jo peget på, at der er over 300.000 mennesker i det her land, der mangler grundlæggende færdigheder, så de kan følge en madopskrift, følge med i tv og læse en avis, og her var daghøjskolerne jo udset til at være en af hovedaktørerne.
Det fjerner man nu fra daghøjskolerne; de kan i hvert fald ikke have det som en kerneydelse.
Det er lidt uforståeligt, at man på det område ikke vil være med til, at daghøjskolerne kan løfte, for det var virkelig her, daghøjskolerne måske kunne være kompetencegivende i forhold til det.
Jeg mener, at det er en forkert prioritering, og opfordrer regeringen til at tænke sig om endnu en gang i forhold til de mennesker, som er dårligst stillede rent uddannelsesmæssigt, som har trukket mindst på udannelseskontoen.
Jeg håber, at vi under udvalgsarbejdet kan se nærmere på disse problemstillinger og måske også tage de høringssvar, der kommer ind, alvorligt, og jeg håber, at vi kan trække de værste tidsler ud af lovforslaget.
Det medvirker vi gerne til.
Vi kan ikke støtte lovforslaget på det grundlag, som det ligger nu.