Marianne Jelved (RV), 2003-05-23:
Flaskehalsene i samfundsøkonomien er ikke kronerne, men det er faktisk hænderne og hovederne, og det er jo nøjagtig rigtigt, som hr. Lars Barfoed lige sluttede med at sige, at den demografiske forandring, vi kan se foran os, som er på vej - den er jo ikke indtrådt endnu - vil stille øgede krav.
Det er jo netop derfor, at det er meget, meget vigtigt, at en hvilken som helst regering i det mindste har en samlet strategi og en samlet plan for, hvordan man løser den opgave, uden at vi skal have meget store udsving i vores økonomiske politik i form at stigende skatter eller meget hurtige og drastiske besparelser. Desværre er arbejdsmarkedet i Danmark jo stadig væk presset.
Det kan vi se på lønudviklingen.
Den er et af de gode barometre på, om vi er i risikozonen, og desværre har Danmark jo stadig væk 2 pct. højere lønstigninger end de andre lande i EU, som vi konkurrerer med.
Det betyder, at vi har et presset arbejdsmarked, og det betyder, at vi skal føre en stram økonomi, og det skal vi stadig væk, selv om vi bliver ramt af den internationale lavkonjunktur, men det er økonomien også indrettet på.
Vi burde i virkeligheden se på regeringens samlede økonomiske politik.
Kommuneforhandlingerne er jo kun en del af alle de økonomiske sammenhænge, som bestemmer, hvordan vores fremtid skal være.
Både i år og i de næste år er kommunerne og dermed borgerne jo dybt afhængige af den økonomiske politik, regeringen kan føre primært sammen med Dansk Folkeparti, fordi regeringen har valgt den samarbejdspartner på det her område.
Men heldigvis er regeringen enig i, at det er afgørende, at gælden skal ned, og dertil kræves et overskud.
Men alt det her forudsætter, at vi har en stigende arbejdsstyrke inden 2010.
Det gør ikke noget, at den måske ikke lige steg sidste år, måske heller ikke så meget i år.
Det er hen over årene, det skal være sådan.
Det sker ikke af sig selv, og det ved regeringen ganske udmærket godt, ligesom alle vi andre ved det.
Det er den stigende arbejdsstyrke, der skal give plads til overskud og dermed gældsnedbringelse og plads til stigning i det offentlige forbrug, når vi vælger det.
Det er også overskuddet, der er bufferen, når konjunkturen går ned, som det sker lige nu, og som gør, at vi ikke behøver at skride ind, selv om overførselsindkomsterne stiger på grund af ledigheden. Men det er meget, meget vigtigt, at det samlede offentlige forbrug holdes i kort snor, og det er svært, det medgiver jeg.
Jeg synes sådan set, at regeringen er ret god til det, men regeringen har også et fast flertal til at sikre det, og det er regeringens held på det område.
Men regeringen er med til at skabe nogle kæmpestore forventninger til den offentlige velfærd, og der synes jeg regeringen svigter virkelig alvorligt.
Man lover bedre omsorg for de ældre.
Man giver 0,5 mia. kr., men de penge bliver brugt til et afsindigt bureaukrati.
Og det er endda en konkurrence, som jeg og vores parti ikke har noget imod, men det er ikke en reel konkurrence.
Det er en illusion om et frit valg, der skulle medføre en konkurrence, der skulle give mere for pengene.
Sygehusene har fået 1,5 mia. kr. mere.
Det stemte
Det Radikale Venstre ikke for.
Men man kunne jo spørge: Hvor meget er lønningerne steget med?
Og hvor meget er ventelisterne overhovedet faldet?
Og jeg sagde ventelisterne.
Jeg husker, at hr. Jørgen Winther havde et regnestykke engang, da Venstre var i opposition, som handlede om 250.000, der stod på venteliste.
Hvor mange står på venteliste i dag?
Det spørgsmål kunne jeg godt tænke mig
at få besvaret, og det får jeg nok på den ene eller anden måde.
Så regeringen bør gøre meget, meget mere for at dæmpe forventningerne hos borgerne, især hos de borgere, der har deres på det tørre, således at der også bliver en folkelig og bred forståelse for, at vi er nødt til at prioritere, og at vi må prioritere til fordel for dem, der har de mest vanskelige vilkår og er de mest sårbare.
Det er bl.a. på den
baggrund, at Det Radikale Venstre kan støtte SF's forslag til vedtagelse.
Jeg finder, at den økonomiske politik, regeringen fører, ikke kan betegnes på anden måde end som værende uansvarlig og løsagtig.
Der er ikke regulær finansiering bag skattelettelserne.
Det, regeringen gør, er på forventet efterbevilling at tage chancen og håbe, at det går.
Det er virkelig en overraskelse, at en regering bestående af Venstre og De Konservative skal føre den type politik.
Så skal jeg sige til allersidst, at effekten af de 10 mia. kr., der bliver brugt til skattelettelser, er endog yderst tvivlsom.
Det, man kan sikre sig, der mest kommer ud af det, er i virkeligheden, at der er flere, der vælger mere fritid, og det er næsten dokumenterbart.
Så Det Konservative Folkeparti har et meget stort arbejde foran sig.