Ebbe Kalnæs (CD), 2000-10-26:
»Partnerskab 2000« er et godt redskab, tror jeg, langt ud i fremtiden.
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for arbejdet med oplægget og sige tak for redegørelsen her i dag.
»Partnerskab 2000« og selve ordet partnerskab og den form for samarbejde, der er lagt op til i dette her, er en rigtig ånd at gøre tingene i.
Det skal understreges med det samme, at det selvfølgelig ikke er et spørgsmål om, at vi skal stå med hatten i hånden som bidragydere over for en hvilken som helst despot eller hertug, som ikke røgter tingene fornuftigt.
Men det, at der lægges op til et partnerskab eller lægges op til en ånd, så det foregår i partnerskab på de vilkår, der nu engang er det sted, hvor man vælger at sætte ind, mener jeg er vigtigt.
Det er vigtigt, at det ikke alene er ord, men at det er noget, der kommer til at gennemsyre både vores beslutninger her i Folketinget og også det daglige arbejde helt ude i de yderste led.
Vi er meget glade for, at aids og problematikken omkring hiv og aids er taget stærkt med i det fælles forslag til vedtagelse, vi har her i dag, som der jo vel bliver flertal for.
Det er et så omfattende problem, som selvfølgelig spiller ind i forhold til hjælp og andet på en voldsom måde, så hvis vi ikke sætter det meget højt på dagsordenen og er med til at forsøge at forhindre og begrænse udbredelsen af den forfærdelige sygdom, kan det standse en masse af det, som vi i øvrigt prøver at nå af mål.
Jeg vil også gerne understrege, at selv om det ikke hører direkte med under »Partnerskab 2000«, så er Mifresta et af de områder, som er et supplement til alt det, vi skal gøre, som vi også lægger megen vægt på.
Det er jo både et spørgsmål om at hjælpe og ikke mindst om det, som er det væsentlige, nemlig fattigdomsbekæmpelsen.
Men der er jo også stabilitet og fredsskabende aktiviteter i at få verden til at blive et bedre sted at leve også for de allerfattigste.
Mod til at fastholde de danske mål er vigtigt.
Når vi taler om Danmark som foregangsland på visse områder kan det godt være, at det begreb er devalueret lidt.
Jeg vil sige, at på det område her har vi en lang og god tradition i Danmark for netop at være foregangsland, og CD lægger uhyre vægt på, at vi stadig væk er det foregangsland, at vi stadig væk har mod til at fastholde det.
Vi skal selvfølgelig løbende have drøftelsen af, hvor længe vi skal blive i en situation, hvor tingene udvikler sig
skævt, men vi skal se nuanceret på det, kigge på vores hjælp og se på: Hvad skal vi standse eller fastfryse, hvilke dele af hjælpen, som vi har en vis snor i, retter sig direkte mod de fattigste, og hvor længe skal vi fortsætte med den?
CD er nemlig af den opfattelse, at vi ikke uden videre skal reagere ved at trække os ud ved den første den bedste konflikt.
Vi må jo se helt nuanceret på den hjælp, vi giver, og lade være med at overreagere, men selvfølgelig kigge på det samarbejde, vi har direkte med det overordnede styre, som måske udvikler sig helt uheldigt.
Her kan vi fastfryse, men ikke på en række områder, hvor vi kan se, at det er de fattigste, for der kan vi smadre ting ved at reagere alt for hurtigt.
Det er en diskussion, som jeg føler vi skal have løbende.
Dér tænker jeg selvfølgelig på den tendens, der er til, når der er konkurrence i godhedsbranchen, at rykke derhen, hvor medierne i øjeblikket har fokus.
Det har vi også opfattet som et adelsmærke i Danmark, at vi fastholder engagementet
, uden at det nødvendigvis er et engagement, der giver fokus og mediebevågenhed i øjeblikket.
Det er ikke dermed sagt, at jeg mener, vi ikke har gjort det.
Vi har fra Danmarks side haft denne holdning.
Det lægger vi overordentlig stor vægt på.
Tendensen til, at vi i vores bilaterale hjælp sådan skulle hjælpe de stærkeste og dem, der var kommet godt i vej, altså dem, der fungerede demokratisk, som de skulle osv.,
Det skal vi selvfølgelig også gøre, men vi skal altså passe på, at vi ikke siger, at de fattigste og de ringest stillede overlader vi til Verdensbanken, og at dem, der så skal have en egentlig udviklingshjælp, og dér, hvor vi skal have nogle succeser, der skal det altså være nogle, der er godt i gang i forvejen.
Der må vi sige, at vi altså lægger vægt på, at det er fattigdomsbekæmpelsen, som er en af de høje prioriteter, og det vil vi meget gerne understrege.
Når vi taler miljø, sundhed, uddannelse, er det selvfølgelig væsentlige områder, som er dem, der kan bære og kan blive bæredygtige i længden.
Ingen tvivl om, at dér, hvor vi kan sætte ind og presse og lægge tryk på, hvor der er børnearbejde og misbrug og alle de her mange forfærdelige ting, vi ser, skal vi være meget oppe på tæerne.
Men vi skal alligevel nok passe på, at vi ikke stiller urealistiske krav en gang imellem, når vi taler miljø.
Altså det er nogle andre vilkår, der er tale om.
Der er en global velfærd at tage hensyn til, og den skal vi altså passe på ikke omsættes sådan i vores eget billede.
Når jeg en gang imellem her i Folketinget hører partier, som taler om, at hvis folk skal modtage hjælp, skal de indrette sig miljøpolitisk, ligesom vi gør, ellers kan de ikke få den, synes jeg, det er meget nedladende.
Når der er partier, der en gang imellem ligefrem stiller krav om, at de skal have økologisk drift på samme måde som os, må vi sige, at det er en fantastisk hoven måde at udtrykke sig på.
Vi taler om, at hvis vi laver den slags drift, som vi hygger os med her, kan vi simpelt hen ikke føde verden; der er et produktionstab.
Gældslettelse eller gældssanering er jeg enig i.
Jeg er også enig i, at ministerens udlægning er den måde, vi gør det på.
Vi støtter i det hele taget helt op om regeringen i den linje, man har lagt på det her område.
Men det skal fastholdes, at Danmark som sagt er i forreste linje.
Danmark som et traditionelt foregangsland, som har en lang historie, heldigvis, skal fastholdes.
For at sige det enkelt, som det er, har vi jo i de seneste valgkampe og oplæg til finanslov osv. haft spørgsmålet om, hvorvidt vi skal skære i den her hjælp for at hjælpe hjemme osv.
Men altså hele den diskussion er enerverende.
Det svarer nogenlunde til diskussionen om, hvor mange hofteoperationer der går på et F-16-fly osv.
Alle de diskussioner har man løbende.
Målsætningen for dansk hjælp til de fattigste og for det bilaterale samarbejde skal fastholdes efter CD's mening, og vi vil meget gerne understrege, at den stabilitet, der er i den beslutning i det her Folketing, er en, der ikke hersker tvivl om, og det vil vi bidrage til, så snart vi kan komme til det.
Når det gælder handel og mulighed for at beskytte nogle af de her lande, så deres produkter bliver beskyttet, er det klart, at det er den eneste forudsætning, de har for for alvor at rejse sig.
Og så skal vi huske på, at når vi taler om hjælp til udviklingslande, til ulande på forskellig vis, skal vi hele tiden holde os for øje, at den returprocent, der i høj grad findes også med den indsats her, altså er ret høj.
Der er ret meget af det, vi sætter ind på det her område, som kommer tilbage til os.
Så som sagt med hensyn til tendenser til store ændringer, til nye strategier eller tendenser til, at vi overlader de fattigste til Verdensbanken og de andre, og så rykker ind dér, hvor vi kan få nogle hurtige succeser hos nogle, der er nået et langt stykke af vejen, er vi ikke enige i, at vi skal ændre kurs. Vi støtter som sagt både ministerens og regeringens og heldigvis en stor del af Folketingets holdning på det her område.