Jan Petersen (S), 2000-04-06:
Uanset hvordan debatten her i dag udvikler sig og forhandlingerne med det færøske landsstyre ender, vil der bestå et fællesskab mellem det danske og det færøske folk, for vi har mere end historie og statsoverhoved tilfælles, og det er ikke kun de økonomiske overførsler fra Danmark og de opgaver, rigsmyndighederne udfører på Færøerne, der skaber fællesskabet.
Fællesskabet består først og fremmest af mennesker med de mange berøringsflader, med de fælles værdier og det, at vi lever iblandt hinanden.
Statsministeren nævnte dem med eksempler i sin besvarelse af forespørgslen.
Jeg er enig.
Jeg er i det hele taget enig i de betragtninger, som statsministeren i dag har fremført, og ikke mindst den grundlæggende markering af, at den reelle beslutning om Færøernes fremtidige tilknytning til Danmark træffes helt og holdent på Færøerne.
Det er nævnt i den færøske debat, at den danske regering skulle have det motiv at fremsætte et andet forslag for det færøske folk end det, som det færøske landsstyre har præsenteret regeringen for.
Her siger statsministeren, at selv om det måtte være muligt at finde en ny ordning, et nyt selvstyre inden for rigsfællesskabet, ja, så er det ikke aktuelt, det er ikke til forhandling af den simple grund, at landsstyret ønsker at forhandle overgangen til suveræn stat for Færøerne.
Jeg er glad for den klare markering af, hvor positionerne nu står, så der ikke er tvivl herom.
Det er en kendsgerning, at vi står over for en nyordning og dermed også en ny fase i forholdet mellem det danske og det færøske samfund.
Det danske Socialdemokrati ønsker ikke at fastholde rigsfællesskab med Færøerne, hvis ikke det er det færøske ønske.
Men jeg vil også sige klart, at vi ser gode muligheder, som også statsministeren ser det, for, at vi kan udvikle det rigsfællesskab, vi har, til et mere omfattende og mere forpligtende selvstyre, der er uigenkaldeligt, og i den sammenhæng også en mere uafhængig færøsk økonomi.
Jeg ser ikke for mig, at en fortsættelse af rigsfællesskabet medfører uændrede økonomiske overførsler i form af bloktilskud og finansiering af opgaver, der udføres af rigsmyndighederne, og jeg ser ikke for mig, at der er en uændret fordeling af opgaveløsningerne på Færøerne inden for et fremtidigt rigsfællesskab.
Jeg ser for mig et rigsfællesskab, hvor Færøerne faktisk overtager flere opgaver og det samlede ansvar for disse opgaver, og mulighederne er beskrevet endda noget mere detaljeret i statsministerens tale.
Men når ikke det er det færøske landsstyres ønske, og det vil vi respektere fuldt ud, så skal jeg herefter forholde mig til landsstyrets forslag til opbygning af en selvstændig færøsk stat.
Det rejser overordnet to spørgsmål, som vi skal finde svar på, nemlig hvorledes en økonomisk overgangsordning kan se ud, og hvordan vi skaber det færøske statsborgerskab, der må være en naturlig konsekvens af en selvstændig stat.
Netop det nuværende fælles statsborgerskab er en meget konkret og for den enkelte færing og dansker praktisk del af rigsfællesskabet.
En suveræn stat uden for rigsfællesskabet må imidlertid betyde, at færøske statsborgere i Danmark får rettigheder f.eks., som det blev nævnt, som statsborgere fra andre nordiske lande.
Det rejser mange spørgsmål, for vi ved alle, at der bor mange færinger i Danmark.
Det vigtigste er så at give hinanden håndslag på, at også dette spørgsmål finder vi sådanne svar på, der indeholder den nødvendige tryghed for den enkelte færing, men også en respekt for at netop et eget statsborgerskab er en central og vital del af en suveræn stat.
Også de økonomiske spørgsmål har spillet en stor rolle i debatten efter det første møde mellem den danske regering og det færøske landsstyre.
Landsstyret har beskrevet sit forslag
til, hvorledes en overgangsordning skal se ud med bloktilskud og med afskrivning af gæld på godt 4 mia. kr. Regeringen har derefter regnet på det ud fra oplysninger, som fremgik af landsstyrets udspil, og de faktuelle forhold, der er beskrevet i hvidbogen, samt faktuelle notater, bl.a. det af den 25. januar. Vi er enige med regeringen i, at en sådan overgangsordning ikke vil være forsvarlig, og har også set nu, at der er nye tanker på vej.
Men en selvstændig stat modtager ikke bloktilskud og får ikke finansieret centrale dele af sine statsfunktioner af en anden stat.
Socialdemokratiet er enig med regeringen i en afviklingsperiode på 3-4 år.
Jeg ønsker, at realiteterne i forhandlingerne praktisk og økonomisk er kendte, og jeg vil sammen med mine kolleger som folketingsmedlem gerne have lov at følge den sag.
Det er vigtigt for mit land, og det er også vigtigt for det parti, jeg er medlem af, for resultatet skal både det færøske og det danske folk leve med, og som jeg sagde i indledningen, vil der uanset resultatet eksistere et fællesskab. I Socialdemokratiet ønsker vi en nyordning af forholdet mellem Danmark og Færøerne, som skaber gode relationer mellem vores folk også i fremtiden.
Til den danske regering vil jeg sige, at Socialdemokratiet ønsker at bidrage til et bredt politisk mandat ved de kommende møder med landsstyret, og at vi som parti også ønsker, at Folketinget får en særlig adgang til at følge forhandlingerne.
Så skal jeg efter mit indlæg på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, Socialistisk Folkeparti, Centrum-Demokraterne, Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det er den færøske befolkning, der afgør det fremtidige forhold mellem Danmark og Færøerne.
Folketinget tager statsministerens redegørelse om den danske regerings holdning i de påbegyndte forhandlinger med Færøernes landsstyre til efterretning.
Folketinget nedsætter et udvalg bestående af 21 medlemmer til at følge forhandlingerne og behandle spørgsmål om en nyordning af forholdet mellem Danmark og Færøerne.«