runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2004-03-17:
Der er en anden principiel forskel, jeg godt kunne tænke mig at trække frem og spørge om fru Elisabeth Arnolds vurdering af.
Lov og ret er statens sikring af den enkelte borger.
Lov og ret er henvendt til den enkelte borger.
I det øjeblik man nedbryder skellet mellem konventioner og national lov, kan fru Elisabeth Arnold så ikke se, at der uvægerligt vil ske det, at konventionerne vil miste deres betydning som konventioner, fordi de simpelt hen ligesom Europa-Kommissionens direktiver bare bliver automatisk implementeret i national lov og ret? Det kunne jo gå hen og komme til at betyde, at der faktisk ikke var nogen, der turde indgå i sådan nogle konventionsaftaler, fordi man dermed indenrigspolitisk ville baste og binde sig på hænder og fødder.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Jeg vil gerne starte med at sige til hr. Jens Peter Vernersen, at man ligefrem hører en slags ros i det, hr. Jens Peter Vernersen siger, for jeg kan forstå, at hr. Jens Peter Vernersen egentlig har været meget tilfreds med regeringens håndtering lige op til det punkt, hvor vi nu vil have en sikkerhed for, at også det sidste medlem er det helt rigtige.
Men som jeg kan forstå det, siger hr. Jens Peter Vernersen faktisk, at vi har gjort alting ekstremt hurtigt, og det takker jeg naturligvis for.
Så vil jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen, og jeg gentager det gerne igen, at jeg står ikke her i Folketingssalen og begynder at redegøre for enkeltpersoners forhold, og jeg vil sige til hr. Jens Peter Vernersen, at hvis det er på den facon, man har tænkt sig i fremtiden at angribe nedsættelse af undersøgelseskommissioner, så tror jeg, det bliver utrolig vanskeligt overhovedet at spørge personer, om de ønsker at medvirke og deltage som medlem i en undersøgelseskommission.
Der må være en mulighed for, at der er et forløb efter nedsættelse af en undersøgelseskommission, hvor man gør sit arbejde grundigt, og hvor det ikke er enkeltpersoners forhold, der skal hænges ud, heller ikke her i Folketingssalen.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-17:
Jeg må bare sige: Hvad har den sag med det her at gøre?
Det er selvfølgelig fuldstændig rimeligt og fair at diskutere principper omkring tortur.
Men jeg vil da ikke smøres ind i en eller anden diskussion om, at hr. Krarup og hr. Langballe mener, at hr. Frank Aaen, et tidligere folketingsmedlem, har begået tortur.
Det ville da være fuldstændig rablende vanvittigt.
Det er da en sag, der skal køre i et helt andet forum - hvis der er en sag.
Søren Krarup (DF), 2004-03-17:
Det er jo en ganske ejendommelig form for argumentation.
Det betyder altså, at man ikke kan forholde sig principielt og også praktisk afvisende over for folk, der ikke sidder i Folketinget.
Selvfølgelig kan man da det.
Jeg synes ærlig talt, at man måske i stedet skulle forholde sig til, hvad der er sagt vedrørende den pågældende, og hvordan det afslører hele denne interesse i at bruge menneskerettighederne - rent hykleri - til at bringe sig selv i salveten.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-17:
Jeg har intet med den sag, hvis der er en sag, at gøre.
Det, jeg påpeger, er, at jeg synes virkelig, det er lavmålet, når man begynder at trække folk ind i det her, som ikke har en chance for at gå i rette med det, fordi de simpelt hen ikke befinder sig her i Folketing, og så postulere noget om dem.
Det er dog ret og rimeligt, at folk har en mulighed for at forsvare sig.
Jeg kunne forstå, hvis hr. Jesper Langballe stod og anklagede mig for et eller andet.
Det ville have været en anden sag, for jeg kan svare for mig, fordi jeg står på denne talerstol.
Det gør hr. Frank Aaen ikke.
Jeg kender i øvrigt ikke noget til den sag om hr. Frank Aaen.
Så det er da fuldstændig vanvittigt og urimeligt på den måde at køre hr. Frank Aaen igennem en eller anden mølle bare for at komme med en eller anden propaganda, som Dansk Folkeparti gerne vil ud med.
Søren Krarup (DF), 2004-03-17:
Jeg kan sige, at for 1 uge siden havde både hendes partifælle og hr. Keld Albrechtsen fra Enhedslisten meget, meget travlt med at finde ud af, at alt, hvad der kunne tale for, at man var kritisk over for FN-konventioner, var ensbetydende med, at man var tilhænger af tortur.
Her har vi et tilfælde med tortur.
Her har vi et dansk tilfælde af tortur udtrykt netop fra de partier, der er så forargede.
Jeg synes, at det grove hykleri, som ligger i det, skal påtales.
Derfor vil jeg fuldstændigt afvise, at fru Anne Grete Holmsgaard siger, at det ikke vedkommer hende, og at det er vederstyggeligt.
Sandheden er liflig, selv i en rødhåret svenskers mund.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Mit ærinde er ganske anderledes fredeligt.
Jeg vil blot sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at jeg under mit indlæg glemte at sige, at Enhedslisten også støtter forslaget, så takken til de to partier kan udbredes til at omfatte tre partier.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Jamen jeg vil sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at det normalt er sådan, og det har det også været i det her tilfælde, at når man beder et sagkyndigt udvalg om at afgive en betænkning, er det ofte udvalgets opgave at foretage nogle juridiske, retlige vurderinger og skrive dem i en betænkning, og det er fuldstændig korrekt, at udvalget har foretaget en vurdering af, hvilke konventioner der lovgivningsmæssigt var egnet til at inkorporere.
Det er sjældent, man beder et udvalg om at tage politisk stilling på vegne af Folketinget.
Det er nemlig den anden del af fasen, at man som politiker, som regering, som parti må vurdere, om det ud fra en samlet betragtning er hensigtsmæssigt at gøre det eller ej.
Der har jeg, synes jeg, meget udførligt i min første besvarelse og i min besvarelse til fru Elisabeth Arnold redegjort for, hvad det er for momenter, der har gjort, at regeringen ud fra en samlet betragtning har valgt at sige, at den ikke følger Inkorporeringsudvalgets betænkning og inkorporerer tre af konventionerne i dansk ret, idet vi allerede lovgivningsmæssigt har gennemført det, Danmark var forpligtet til.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-17:
Jeg vil bare sige, at jeg synes, det er almindelig god skik
blandt mennesker, at når man angriber folk direkte ved navn og kommer med postulater om, hvad de har deltaget i, gør man det over for de mennesker, så de har mulighed for at forsvare sig, og at man ikke bruger dem som krudt i en ideologisk debat.
Det må jeg sige at jeg faktisk synes er ret vederstyggeligt.
Til det sidste må jeg sige nej, jeg kender ikke nogen dansker, der gerne vil bryde forbuddet mod tortur.
Men det giver sådan set ikke mening for mig at diskutere det her.
Hr. Jesper Langballes ærinde var et andet.
Det var sådan set at sige, at ministeren sagde symbollovgivning.
Der vil jeg så blot gentage, hvad jeg sagde tidligere, hvor jeg refererer til vores forslag og de bemærkninger, der er taget fra Inkorporeringsudvalget, at lovgivning og praksis
udvikler sig jo, og derfor er det faktisk ret fornuftigt at sikre sig, at det er inkorporeret, også som tiden går.
Det er bl.a. det, vi lægger vi op til her.
Jesper Langballe (DF), 2004-03-17:
Jeg hørte nu ikke, men det kan justitsministeren bedre selv forklare, ministeren sige symbolpolitik, men symbollovgivning, og jeg hørte det anvendt som en fuldstændig saglig og i og for sig ikke spor værdiladet betegnelse.
Jeg vil gerne spørge fru Anne Grete Holmsgaard, for
det kan jeg nemlig ikke rigtig se af beslutningsforslaget: Mener fru Anne Grete Holmsgaard, at f.eks. torturkonventionen skal have strafferetslige konsekvenser i Danmark?
Det er jo klart, at hvis man overtræder en dansk lov, skal det jo have nogle strafferetslige konsekvenser.
Mener fru Anne Grete Holmsgaard, at det bør være tilfældet, eller eksisterer de konsekvenser måske i forvejen?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Jeg tror ikke, hr. Jesper Langballe og jeg bliver enige om konventionernes betydning.
Jeg anerkender, at de ofte er behæftet med uklare formuleringer, og de er resultater at kompromiser osv., som fru Birthe Rønn Hornbech også sagde tidligere.
De bliver brugt ved afgørelser; ved domstolene bliver vores konventionsforpligtelser også anvendt.
Det er der jo præcedens for, og det er der ikke noget som helst mærkeligt i, og de bliver brugt, også uden at de bliver inkorporeret.
Det er jo det, som også tidligere ordførere har sagt: Vi er omfattet af konventionerne, uanset om de er indskrevet i dansk ret eller ej.
Jesper Langballe (DF), 2004-03-17:
Nu taler fru Elisabeth Arnold om den eksisterende tilstand, som jeg er velbekendt med, og det er jo fuldstændig rigtigt.
Men det, fru Elisabeth Arnold ligesom forslagsstillerne vil, er jo at give konventionerne direkte retskrav over for de enkelte borgere i de lande, der er omfattet af konventionen.
Når man indgår en aftale, er det naturligvis for at holde den, og så bringer man sin lovgivning i overensstemmelse med konventionen, hvis det overhovedet er nødvendigt.
Det er det jo ikke for Danmarks vedkommende for nogen af de her konventioners vedkommende.
Men det er stadig væk Folketinget, det danske Folketing, der vedtager de love, og det vil sige, at konventionerne ikke har direkte retskraft.
Kan de få det uden at miste deres betydning som konventioner?
Det er jo en fuldstændig begrebssammenblanding.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Naturligvis binder man sig, hvis man tiltræder en konvention.
Det er jo det, der sker, når man tiltræder en aftale og siger: Ja, vi - repræsentanterne fra Danmark eller fra Sverige eller fra Tyskland - accepterer at indordne os under de regler, der står i den pågældende konvention.
Det er jo hele ideen med det. Hvad menneskerettighedskonventionens forhold mellem borger og stat angår, handler det jo om, at enhver borger i et land, som har tiltrådt den europæiske menneskerettighedskonvention, kan indklage sin stat som en kontraherende part for Menneskerettighedsdomstolen og sige: Min stat krænker mine rettigheder.
Så det er en videreførelse af forholdet mellem borger og stat, som vi har i et nationalt system.
Menneskerettighedsdomstolen er et instrument, som man bruge til at kan indklage sit fædreland for at krænke ens rettigheder.
Jesper Langballe (DF), 2004-03-17:
Fru Anne Grete Holmsgaard kender ikke nogen dansker, som ville kunne risikere en tiltale for overtrædelse af denne inkorporerede konvention.
Det gør jeg.
Nu går jeg ud fra, at vi også taler om danskere, der har gjort sig skyldige i noget i udlandet, det gør jeg.
I 2001 oplystes det i Berlingske Tidende, at en nuværende kandidat til det danske Folketing, Frank Aaen fra Enhedslisten, et parti, der elsker at slå om sig med menneskerettigheder, havde været med ved afhøringen i 1984 af en fange i Kabul under det sovjetiske besættelsesregime, et af de mest bestialske folkemordsregimer, man nogen sinde har set i historien, og havde viderebragt afhøringen dels til bødlerne dernede, hvor hr. Frank Aaen gjorde opmærksom på, at han var langt farligere, end de troede, dels til sine læsere i det kommunistiske studentersamfunds blad i Danmark.
Så jeg kender en.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-17:
Jeg synes godt lige, jeg vil have ministeren til at bekræfte, at udvalget ikke fandt nogen væsentlige ulemper ved det.
, selv om der jo klart nok ville være tale om, at man fik en styrket retssikkerhed for borgerne på de her områder.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Det, der er sagen, er, at udvalget har taget stilling til, hvilke konventioner der var egnede til at inkorporere i dansk lovgivning, og hvilke der ikke var egnede til det.
Udvalget har jo ikke blandet sig i den politiske proces, det er at foretage en politisk vurdering af, hvorvidt en konvention skal inkorporeres eller ej.
Som jeg har redegjort for også i min besvarelse til fru Elisabeth Arnold, er det da klart, at der har været nogle positive, gode argumenter for inkorporering, men jeg synes sandelig også, at der har været nogle meget vigtige argumenter ud fra en samlet betragtning for ikke at inkorporere, og det er dem, som regeringen i den sidste ende har støttet sig på.
Det ville være ren symbollovgivning, og man ville også umiddelbart sende et signal om, at visse konventioner er bedre end andre, og det synes jeg faktisk ikke konventionerne fortjener.
De fortjener, at vi lovgivningsmæssigt gennemfører det, vi skal.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-17:
Vil det sige, at ministeren mener, at udvalget tager fuldstændig fejl med hensyn til de tre konventioner, hvor udvalget siger, at det faktisk ikke kan finde nogen væsentlige ulemper ved at inkorporere dem?
Nu tager jeg så lige konventionen om økonomiske, sociale og kulturelle anliggender ud, for der var ikke enighed i udvalget, men med de tre andre konventioner var der en klar indstilling.
Er det så udvalget, der bare er fuldstændig galt afmarcheret her?
Per Dalgaard (DF), 2004-03-17:
Jamen det er da rigtigt, at der er elementer i det og begreber i det, som alle kan være enige om.
Når jeg taler om, at der er en undertone af, at det sådan set er samfundets skyld, og at man faktisk fratager forældrene ansvaret for at opdrage egne børn, er det, jeg står af.
Så er det, jeg synes, at man har forfejlet målet og ikke har taget fat om problemets rod: at der skal indføres en større ansvarlighed over for forældrene i forbindelse med, at deres unge igen og igen begår kriminalitet.
Jeg har tidligere omtalt, at det egentlig burde få en eller anden form for økonomisk konsekvens, hvis de ikke kan finde ud af, at de skal have deres unger opdraget ordentligt; f.eks. nærmest et eller andet krav om, at de bør deltage i en eller anden form for resocialiserings- eller opdragelseskurser om, hvordan man opdrager sine børn til ikke at begå kriminalitet.
Sådan nogle tiltag koster.
Et eller andet sted skal pengene til sådan noget jo komme fra, og her kunne man passende udøve en eller anden form for økonomisk konsekvens over for forældrene.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Det, der undrer mig, er bare, at justitsministeren sagde, at det, som var foreslået her af Enhedslisten, stort set svarer til det, der i forvejen var på regeringens spiseseddel for bekæmpelse af ungdomskriminalitet.
Derfor undrer det mig lidt, at hr. Dalgaard kan være så negativ over for det her forslag, når han i sin støtte til regeringens politik jo i virkeligheden er med til at sanktionere det samme.
Per Dalgaard (DF), 2004-03-17:
Tales indhold baserede sig på Enhedslistens beslutningsforslag, hvor jeg synes, at man giver indtryk af, at det er samfundets skyld, at unge kommer ud i kriminalitet.
Jeg nævnte i min ordførertale, at ungdomskriminalitet er en alvorlig sag og noget, vi virkelig skal tage alvorligt.
De tiltag, der er lavet fra regeringens side, bl.a. i samarbejde med Dansk Folkeparti, finder vi selvfølgelig er ganske udmærkede og fine, og det er dem, der skal fortsætte.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Det er til hr. Per Dalgaards tale.
Det var meget svært at høre.
Jeg vil gerne spørge hr. Per Dalgaard: Hvad er det for ting specifikt i de to flerårsaftaler om kriminalforsorg og politi, der retter sig mod ungdomsarbejdsløshed?
Per Dalgaard (DF), 2004-03-17:
I går blev et forslag fra Socialdemokratiet behandlet, B 117, hvori en stramning af sagsbehandlingstiden også blev foreslået.
Der blev her talt om en 30-20-10-model, hvor 10 dage var den sidste del i et hændelsesforløb fra en kriminel handling, til straffen skulle effektueres.
I Enhedslisten vil man nu gå helt ned til 5 dage, fra den kriminelle handling udøves, indtil en straf skal effektueres.
Man kunne jo spørge sig selv, om der ikke var nogen lavere.
Er det her overbudspolitik, eller er det underbudspolitik?
Ungdomskriminalitet er for alvorlig en sag til den slags partipolitiske profileringer.
Ungdomskriminaliteten er efter vores mening en af de største trusler mod et demokratisk samfunds fredelige eksistens.
tiltag i gang, f.eks. via den flerårsaftale, som Dansk Folkeparti har indgået med regeringen omkring politiforliget: Flere betjente på gaderne, mere nærpoliti, yderligere 12 politijurister som en slags rejsehold, der vil yde assistance der, hvor det kniber, bl.a. med det formål at få processerne i retten gennemført hurtigere. Også i dette forslag fra Enhedslisten mangler man en konsekvens over for de forældre, der har børn, som igen og igen og igen begår kriminalitet.
Hvad vil der f.eks. ud fra Enhedslistens beslutningsforslag ske, hvis forældrene ikke vil samarbejde om en kriminel ung?
Det står der ikke noget om.
Man aner i beslutningsforslaget en undertone af, at det egentlig er samfundets skyld, at den unge er kommet ud i kriminalitet, at han mere eller mindre er ansvarsløs selv, og
Det kan måske ligefrem gøre andre, som ikke har lavet noget kriminelt, som bare skal gå og passe sig selv eller sørge for at få deres egen hverdag til at hænge sammen, misundelige.
Jeg må sige, at hele grundlaget for at lave det her, den mistanke, der ligger, om, at det faktisk er samfundets skyld, at unge kommer ud i kriminalitet, finder vi helt forfejlet.
Der skal være en betydelig større ansvarlighed for forældrene i forbindelse med at opdrage børn, og vi tror ikke på den model, som ofte høres, at det egentlig bunder i sociale årsager, at unge bliver kriminelle.
Med de tiltag, der allerede er sat i værk i dag af regeringen og Dansk Folkeparti, finder vi, at der ikke er nogen grund til at støtte det pågældende beslutningsforslag.
Sandy Brinck (S), 2004-03-17:
Altså hovedløse sanktioner, som den unge finder latterlige, giver ikke nogen respekt.
Derimod er en hurtig konsekvens med et fornuftigt indhold, som den unge kan se kan bruges til noget, det, der flytter.
Socialdemokraterne har fremsat forslag til at gøre hele sagsbehandlingen meget hurtigere, når det drejer sig om unge kriminelle.
Det er vigtigt, at hammeren falder prompte.
Men hvad skal der så ske?
for nogle forbrydelser, de har lavet.
Vi finder det rigtigt, at der er mange farver på paletten, flere instrumenter at tage i brug.
Ideen om konfrontation med ofrene er set med vores øjne den mest håndfaste måde at stille konsekvenserne op lige foran den unge og afskære alle muligheder for at flygte fra ansvaret.
Konfliktrådene havde god succes, og det ærgrer os voldsomt, at regeringen og Dansk Folkeparti har fjernet dette håndfaste instrument.
Derfor har vi også fremsat forslag om at genoprette dette instrument, og da det blev behandlet i går, fik vi det klare indtryk, at det alene er Dansk Folkeparti, som bremser det gode initiativ.
Et andet succesrigt instrument er ungdomskontrakterne, som også justitsministeren har været inde på, hvor man jo netop kan opstille forskellige forløb, som den unge skal igennem, hvis han eller hun skal slippe for en almindelig straf.
I en ungdomskontrakt kan der indgå uddannelse og arbejde, men også kurser i at styre sit temperament, blot for at nævne nogle af de elementer, som også indgår i det beslutningsforslag, vi nu behandler. Dermed mener vi faktisk fra socialdemokratisk side, at vi i Danmark har eller har haft de samme værktøjer, værktøjer, der i hvert fald i høj grad netop har hentet inspiration fra Canada.
Den tidligere SR-regering lod sig voldsomt inspirere af Canada på baggrund af de nedslående resultater, vi kender fra det almindelige fængselsophold for de unge.
De instrumenter, vi har, skal udbygges, og vi skal fastholde, at det er glimrende og fornuftigt at putte noget indhold i sanktionsforløbene, men vi skal også fastholde, at det er domstolene, som afgør skyldsspørgsmål.
Vi er af den klare overbevisning, at der uanset alder skal stilles langt større krav til den kriminelle, krav om at arbejde sig ud af kriminaliteten med uddannelse og behandling osv., større krav end blot at kunne passe sin egen celle.
Vi er overbeviste om, at vi som samfund får meget mere ud af en afsoning med et reelt indhold, så vi undgår nye ofre.
Derfor er vi glade for de ordninger, som vi har, og vi gerne vil udbygge dem, men ser ikke grund til at lave den forsøgsordning, som Enhedslisten foreslår.
Line Barfod (EL), 2004-03-17:
Jeg tror ikke, det nytter i denne sammenhæng at gå ind i en lang debat om, hvorvidt man skal straffe forældre for, hvad deres børn begår.
Det er vi dybt uenige om.
I forhold til det konkrete beslutningsforslag har jeg meget svært ved at se, hvor hr. Per Dalgaard finder, at der skulle stå, at det er samfundets skyld.
Tværtimod går forslaget sådan set ud på at få de unge til at indse, at det er dem, der har gjort noget forkert, at de har begået en forbrydelse mod nogle andre mennesker, og at det skal de stå til ansvar for.
Det er sådan set det, der er den bærende idé
i forslaget: at lære de unge, at de har et ansvar for deres eget liv, og lære dem, at det har nogle konsekvenser, når de begår nogle forbrydelser, både for andre mennesker og for dem selv, og så få dem ind på en anden løbebane end den kriminelle. Så jeg forstår ikke helt, at hr. Per Dalgaard har fået den opfattelse, at der i dette forslag skulle stå, at det er samfundets skyld, og derfor skal man ikke straffe den unge.
Det er sådan set den modsatte intention, der er i det her forslag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-03-17:
Jeg tror, det er næsten ligegyldigt, hvad vi gør herinde, så vil de forældre, der har oplevet, at deres barn begår selvmord, føle skyld.
Det gør man, uanset hvem det er, der begår selvmord; de pårørende får nødvendigvis en skyldfølelse: Hvad kunne jeg have gjort?
Det kan vi simpelt hen ikke forhindre. Men det, vi kan, er, tror jeg, at lette noget af sorgen for nogle forældre, som har været udsat for det her, ved at tage et initiativ, som kan bidrage til, at det ikke sker for flere.
Det er trods alt sådan, at først er det meget svært at komme over sorgen, og dernæst begynder man at tænke på: Hvordan kan jeg bruge det her på en måde, så jeg kommer videre med mit liv?
Sådan som jeg ser beslutningsforslaget her, kan det jo også være en løftestang til Jacobs far og alle de andre forældre, som måtte have oplevet det fuldstændig forfærdelige.
Jeg kan ikke selv forestille mig noget værre end at miste sit barn ved et selvmord.
Jeg tror, det næsten er ligegyldigt, hvad vi gør herinde, så vil de forældre, der har oplevet, at deres barn begår selvmord, føle skyld.
Det gør man, uanset hvem det er, der begår selvmord; de pårørende får nødvendigvis en skyldfølelse: Hvad kunne jeg have gjort?
Det kan vi simpelt hen ikke forhindre. Men det, vi kan, er, tror jeg, at lette noget af sorgen for nogle forældre, som har været udsat for det her, ved at tage et initiativ, som kan bidrage til, at det ikke sker for flere.
Det er trods alt sådan, at først er det meget svært at komme over sorgen, og dernæst begynder man at tænke på: Hvordan kan jeg bruge det her på en måde, så jeg kommer videre med mit liv?
Jeg kan ikke selv forestille mig noget værre end at miste sit barn ved et selvmord.
Irene Simonsen (V), 2004-03-17:
Jeg vil i hvert fald være ked af, at debatten her skal efterlade det indtryk, at forældre skal føle skyld, hvis de har været ramt af, at deres barn har forsøgt at begå selvmord.
Det var sådan, det var ved at klinge i mine ører, og jeg vil gerne have præciseret, at det ikke er det, vi går og gør, det er ikke det, vi vil arbejde med.
Det, vi vil arbejde med, er kompleksiteten i det her, at der jo er mange ting, der er årsagen, og at det ikke kun er noget med, at det er, fordi de er ensomme på grund af, at der ikke er nogen forældre eller andre til at tale med dem. Vi skal i hvert fald passe omhyggeligt på, hvordan vi formulerer os her, og det vil jeg blot gøre opmærksom på og høre om fru Elsebeth Gerner Nielsen er enig med mig i.