runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Det eneste sted, jeg sådan helt kontant husker, Dansk Folkeparti vil spare, for Dansk Folkeparti er jo ikke sådan noget skattenægterparti, der vil spare alle steder, er det, der har været behandlet tidligere her i dag, og det er på de fremmede.
Dem vil man i hvert fald spare noget på, og det er jo tilsyneladende helt uanet, hvad der kan spares, ved at vi holder dem ude eller smider dem, vi har, ud, eller hvordan det nu skal være.
Men efterlønnen, f.eks., vil man jo ikke spare på.
Hvis det nu er en økonomisk ulempe at stå udenfor, og det vil man da ikke afvise at det kunne være, hvor vil man så spare?
Det har jo en pris.
Altså vores holdninger skal betales på en eller anden måde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Så fru Lene Espersen ikke er et sekund i tvivl: Dansk Folkeparti ønsker ikke nogen folkeafstemning om forbeholdet
Vi går ikke ind for, at den danske mønt skal skrottes til fordel for euroen, og vi kan ikke se noget som helst nyt i forhold til, da befolkningen traf sin beslutning om, at vi ikke skulle være med i euroen på nuværende tidspunkt, og derfor er der overhovedet ikke nogen grund til at tage en ny folkeafstemning. Grunden til, at vi har forespørgselsdebat i dag, er, at Socialdemokratiet har folk, der rejser rundt og siger, at vi skal have en folkeafstemning i år 2001.
De tør ikke sige det herinde i salen, hvor det bliver referatført, men de siger det alle mulige andre steder.
Så må jeg sige til hr. Ole M. Nielsen, at jeg ikke er sikker på, at det kommer til at koste noget.
Jeg siger, det kan ske, at det kommer til at koste noget.
Jeg nævnte i mit ordførerindlæg nogle konkrete ting, der gør, at jeg mener, at der er en usikkerhed omkring europrojektet.
Jeg nævnte den politiske indflydelse, der er ved at ske i forhold til Den Europæiske Centralbank.
Jeg nævnte de forskellige ting, som skaber usikkerhed omkring europrojektet, og at man for det måleår, der hedder 1997, der var afgørende for, hvilke lande der kunne træde ind i eurosamarbejdet, har tilladt, hvad Dansk Folkeparti mener er fiflerier, og derfor ved vi jo ikke, hvad det kommer til at medføre.
Men vi siger fra Dansk Folkeparti åbent og ærligt, at det kan medføre et andet renteniveau end i andre lande, og lige så vel som det jo i årevis har været sådan, at der har været et renteniveau i Tyskland og et andet renteniveau i Danmark, så kan man selvfølgelig lave nogle udregninger ud fra det.
Men vi aner ikke noget som helst i dag om, hvor det niveau kommer til at ligge.
Derfor aner vi heller ikke noget som helst om, hvor mange penge det kommer til at koste Danmark ikke at være med i euroen i givet fald, men til gengæld bevarer vi den politiske frihed, der ligger i at have
egen valuta.
Lene Espersen (KF), 1998-12-08:
Jeg har også et opklarende spørgsmål til hr. Jacob Buksti, som jo var ved at svømme hen af henrykkelse over, at der nu er 13 socialdemokratiske regeringer i EU.
Det drejer sig om det her med, hvad det egentlig er vi diskuterer i dag.
Vi diskuterer euroen, etableringen af en fælles mønt, og dermed også etablering af ØMU'ens tredje fase.
Jeg vil gerne bede hr. Jacob Buksti bekræfte, at når det drejer sig om etablering af den fælles mønt og ØMU'en, så er der, når vi taler pengepolitik, ikke sket nogen som helst form for ændringer på det tekniske plan, siden dengang hvor det først og fremmest var konservative regeringer, der gennemførte dette projekt med Maastrichttraktaten.
Jeg vil altså bede hr. Jacob Buksti bekræfte, at der overhovedet ikke på nogen som helst punkter, når vi taler pengepolitik og pengepolitiske målsætninger, p.t. er tale om et skifte.
Derimod er der tale om, at man har haft held til i Amsterdamtraktaten at indføre et kapitel, der handler om beskæftigelse.
Men det er en helt anden diskussion, der egentlig ikke har noget at gøre med euroen.
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Til fru Lene Espersen: Jamen jeg skal gerne bekræfte, at der ikke er sket nogen tekniske ændringer.
Klart.
Det, jeg siger, er, at når vi nu er optaget af at tage debatten på en anden led, end da vi diskuterede det i 1992, er det jo, fordi vi synes, verden ser anderledes ud.
Det er ikke sådan, at vi nødvendigvis er positive, vi vil bare gerne have lov til at tage debatten.
Mange vil heroppefra lægge mig i munden, at jeg har sagt, jeg er positiv over for det.
Det kan godt være, jeg er positiv over for det, men jeg vil gerne have lov til at tage debatten først.
Det er det, det handler om.
Det er da endnu en gang fuldstændig guddommeligt, at en hr. Keld Albrechtsen virkelig bekræfter topmålet af hykleri i denne løftebrudsdiskussion, som vi er udsat for, nemlig at det er et løftebrud fra den nuværende regerings side, at den vil tage en debat.
Mig bekendt er der ikke nogen, hverken statsministeren eller økonomiministeren eller for den sagt skyld udenrigsministeren, som har sagt en bestemt dato, og så vidt jeg hørte det, som hr. Keld Albrechtsen sagde, skulle løftebruddet bestå i, at man tager en afstemning tidligere i denne valgperiode.
Men det er der da ikke nogen, der har sagt noget om.
Det eneste, vi har sagt, er, at vi vil tage en debat.
Hvis det at tage en debat er løftebrud, så er jeg sikker på, at der er mange, som kommer til at bryde løfter både nu og i fremtiden.
Kim Behnke (FP), 1998-12-08:
I og med hr. Jacob Buksti nu har fremført synspunktet to gange, går jeg ud fra, at der ikke er tale om en fortalelse, når hr. Jacob Buksti fra denne talerstol siger, at grunden til, at Socialdemokratiet nu er positiv over for, at Danmark skal med i euroen, er, at 13 af de europæiske lande har socialdemokratiske, socialistiske regeringer, og at den politik, de skal føre, er man er enig i.
Der har vi dokumentationen for, hvad det er man har tænkt sig at bruge euroen til, nemlig som et politisk redskab og ikke som en markedsmekanisme, og jeg kan kun undre mig over, at partier som Venstre og De Konservative ønsker at fremme en proces, som betyder, at hr. Jacob Buksti og socialisterne i de 13 andre lande skal til at misbruge en valuta til at manipulere Europa i en socialistisk retning.
Men tak til hr. Buksti for så præcist i dag at have slået fast, at nu er man tilhænger, for nu skal euroen misbruges til at føre socialistisk politik.
Det er et prisværdigt klart udsagn, og jeg håber, det giver både Venstre og De Konservative overordentlig dybe panderynker.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Med hr. Bukstis seneste besvarelser synes jeg, forvirringen må være total.
På den ene side siger hr. Buksti, at han er enig med statsministeren i et og alt.
På den anden side siger hr. Buksti, at han ikke nødvendigvis er positiv over for at fjerne de danske forbehold; den debat, vi først skal have, må afgøre det.
Når vi så her fra talerstolen kan stå med citater fra dagspressen, som ikke på nogen måde er draget i tvivl, ikke på nogen måde er meddelt os er fejlagtige, hvor statsministeren klart siger, at han vil stemme ja til, at forbeholdet bliver fjernet, senest illustreret efter det ugentlige ministermøde tirsdag den 17. november i år,
hvordan harmonerer det så ifølge hr. Buksti med, at han er enig med statsministeren, men at han i øvrigt ikke nødvendigvis er positiv over for fjernelsen af det danske forbehold?
Det hænger ikke sammen, og derfor vil jeg da ligesom hr. Holger K. Nielsen opfordre hr. Buksti og Socialdemokratiet til at melde rent ud, sige det, som det er, lade være med det mummespil, klart sige, hvad Socialdemokratiet ønsker, så vælgerne kan forholde sig til det.
De skal sige det klart, hvis de tør.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Hr. Buksti konstaterede, at vi lever i en international verden.
Det har jeg også bemærket, og det er jeg i øvrigt vældig godt tilfreds med.
Hr. Buksti siger også ja til, at der er både fordele og ulemper.
Det er helt fint, at hr. Buksti så opgør fordelene til at veje tungere end ulemperne, det gør jeg nok også, men jeg synes alligevel, det havde været rart, om hr. Buksti kunne nævne bare et par ulemper ved det snævre valutasamarbejde.
Kan vi få nogle eksempler på, at der kunne være nogle enkelte risici og problemer ved at indgå i et fasttømret valutasamarbejde?
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Det er til hr. Ole M. Nielsen: Det er der da masser af eksempler på.
Vi har jo forbeholdet, fordi den økonomisk-politiske strategi, som er lagt fra starten, kan føre til problemer, hvis man koordinerer på alle leder og kanter.
Det er da klart.
Det synes jeg ikke der behøver være nogen diskussion om.
Men tilbage til hr. Holger K. Nielsen og for den sags skyld også til hr. Thulesen Dahl: Jeg synes, denne diskussion er absurd.
Når det er sådan, man siger, at vi ikke diskuterer indhold - og problemet er, at vi ikke diskuterer indhold - hvad er det så, diskussionen handler om?
Alle mulige formuleringer, citater og sådan nogle ting, ikke noget som helst, der har med det her at gøre.
Hvorfor skal jeg stå heroppe og sige, at det, vi vil, er at anbefale et ja, når det, vi siger, er, at vi vil have en debat og så vil vi have lov til at konkludere.
Så spørger hr. Holger K. Nielsen, og det synes jeg er fantastisk interessant, om det nu ikke er meningsmålingerne, som bestemmer det her.
Hr. Holger K. Nielsen forestiller sig, hvad det vil medføre for den danske valuta, hvis vi får en folkeafstemning - når vi måtte få den - som ender med et nej.
Det har jo ikke noget at gøre med, om vi skal sidde og manipulere med befolkningen eller ej.
Det er simpelt hen bare et spørgsmål om almindelig økonomisk ansvarlighed, forstået på den måde, at hvis man ikke - jeg siger, hvis man ikke - er i stand til at overbevise befolkningen om det fornuftige i at gå ind i ØMU'en, så er der jo ingen grund til at lave en folkeafstemning, for så er vi udenfor.
Jeg må tilstå, at jeg ikke forstår det.
Det er også til hr. Kristian Thulesen Dahl, der siger, at vi ikke tør.
Jo, vi tør godt, men vi vil gerne have lov til at tage debatten.
I andre sammenhæng bryder der nærmest folkeligt oprør ud, hvis nogen mener, at vi ikke har taget debatten.
Jeg synes, man skulle prøve at gå ind på indholdet, og jeg kunne da godt tænke mig at spørge hr. Holger K. Nielsen: Mener SF, at fastkurspolitikken er en fordel for Danmark?
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Mig bekendt har vi lige indgået en aftale om fastkurspolitik, så svaret er ja, det har vi jo lavet en aftale om, som formentlig er positiv for Danmark.
Men er hr. Jacob Buksti ikke enig i, at det er en vigtig del af indholdet i det her, om Danmark deltager eller ikke deltager?
Det er jo det, vi sidder og diskuterer her.
Er det ikke ret afgørende?
Er det ikke en ret afgørende del af indholdet, om vi skal være med eller ikke skal være med?
Så kan jeg ikke forstå forundringen over, at vi gerne vil diskutere, om der skal være en folkeafstemning eller ikke skal være en folkeafsteming.
I øvrigt synes jeg, det er ganske svært at diskutere indhold, når man ikke får nogen klare meldinger om, hvordan holdningen er, og hvad det er for et indhold.
Det eneste, jeg har fået,
er en reference til Amsterdamtraktaten, og så vil jeg gerne høre: Hvad er det for dele af den offensive beskæftigelsespolitik, som er i Amsterdamtraktaten, Danmark er afskåret fra at deltage i, fordi vi står uden for ØMU'en?
Er der noget som helst?
Så vidt jeg kan se: Ingenting!
Og begejstringen for de socialdemokratiske regeringer.
Jamen jeg kan da godt forstå, man er glad for, at vennerne kommer til fadet, men der er da stadig væk en forskel på Tony Blair og Poul Nyrup.
Og er det ikke sådan, at den fælles mønt og den fælles bank skal være uafhængig, selv af socialdemokratisk politik?
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Altså hr. Buksti medgiver selvfølgelig, at der kan være nogle ulemper og nogle risici ved at indgå i et sådant valutasamarbejde - det er jo derfor, vi har forbeholdene, siger hr. Buksti - men jeg fik bare ingen eksempler.
Det er jo en kendsgerning, at socialdemokrater ikke er helt så bekymrede, som de var engang, over at indgå i sådan en slags samarbejde.
De var bekymrede, da vi fik forbeholdene, eller også var det rent mummespil dengang, men lidt længere tilbage var de meget bekymrede for at indgå i noget sådant.
Jeg synes, det er utroværdigt, at man overlader vurderingen af alle ulemperne til nogle af partierne og selv kun kan huske alle fordelene.
Sådan som det allerede har udviklet sig, hvor alle står fast på hver deres og slår hinanden i hovedet, kalder jeg det dårlig nok en debat.
Der er ingen, der risikerer at blive klogere af den slags debatter her: men det er man alligevel sådan indimellem blevet.
Jacob Buksti (S), 1998-12-08:
Fru Pernille Frahm spørger, om det ikke er vigtigt, om Danmark er med eller ej.
Jo, det er vigtigt, og det er jo præcis derfor, vi skal diskutere det.
Jeg må tilstå, at jeg er sådan lidt i vildrede med, hvad det egentlig er, vi diskuterer, men jeg skal efter bedste evne - og det er ikke sikkert, det rækker - sige: Jo, det er afgørende, om Danmark deltager eller ikke deltager.
Det er også afgørende, hvad konsekvenserne er af, at Danmark deltager eller ikke deltager.
Det er jo derfor, vi skal have startet debatten!
Hvad Danmark er afskåret fra?
Danmark er ikke afskåret fra noget som helst.
Pointen er bare, at tingene hænger sammen.
Det er sådan, at når man træffer beslutninger med hensyn til den økonomiske politik, så får det konsekvenser for beskæftigelsen, og sådan har det altid været.
Uanset hvordan og hvorledes fru Pernille Frahm i øvrigt definerer paragrafferne, så er det sådan, og derfor er det kun et spørgsmål, om vi vil have fuld og hel indflydelse på det eller ej.
Vi må gøre plusser og minusser op.
Det er så også til hr. Ole M. Nielsen.
Jeg mener ikke, at jeg står heroppe og reklamerer med nogen som helst form for særlige goder; det mener jeg egentlig ikke jeg har gjort.
Jeg har stillet nogle problemer op, specielt med beskæftigelsen, for den tillægger vi stor betydning.
Der er ulemper, og ja, der er bekymringer, som der er, når man laver en økonomisk politik, der baserer sig på stabilitet og alene stabilitet, for hvis man ikke har styr på den økonomiske politik, kan det i en række situationer føre til øget arbejdsløshed.
Det er jeg sikker på at nogle af dem, der siger nej, vil sige ja til, og det er derfor vi har forbeholdet.
Det, jeg præcis sagde, var bare, at det er afgørende, at vi vurderer det her i lyset af den udvikling, der sker.
Det er bare det, vi bare gerne vil have lov til.
Holger K. Nielsen (SF), 1998-12-08:
Jamen selvfølgelig kan man tage debatten, vi skal tage debatten, og jeg synes, det er bedre end det mummespil, vi har været vidne til i de sidste år.
Det er jo politikken.
Statsministeren sagde selv klart for nylig, at han vil stemme ja, hvis der kommer en folkeafstemning.
Lad os dog droppe det her mummespil og melde klart ud.
Hvorfor indrømmer de ikke det, som alle ved de går efter, nemlig at få fjernet denne undtagelse?
Det synes jeg kunne være ærligt spil.
Og i forlængelse af det: Når regeringen siger, at vi skal have folkeafstemningen på det rigtige tidspunkt, hvad er det så, den mener?
Så mener den jo i virkeligheden, at det er, når meningsmålingerne viser et klart flertal for et ja.
Synes hr. Buksti ikke, det er lidt pinligt, at dansk Europapolitik i virkeligheden bestemmes af meningsmålingerne?
For det er sandheden i det.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-08:
Ja, der er en god balance i eftermiddagens debat.
Først havde vi et parti, som kun kunne se fordele eller i hvert fald ikke kunne huske nogen ulemper, selv om de så skulle være der et eller andet sted, og nu har vi så et parti, som kun kan se ulemper ved et tæt økonomisk samarbejde og en euro til den tid.
Jeg sætter stor pris på idealisme, og jeg tror da egentlig også, at hr. Kristian Thulesen Dahl repræsenterer idealisme, når han sådan fastholder danskheden.
Det er vel også derfor, partiet hedder Dansk Folkeparti.
Men jeg vil alligevel spørge, om ikke det kunne tænkes, at der var enkelte i hvert fald økonomiske fordele ved sådan et valutarisk samarbejde.
Eller er det helt sikkert kun ulemper alt sammen?
I tilfælde af at der skulle være økonomiske fordele ved at gå ind i sådan et samarbejde og altså dermed en pris for at stå udenfor, hvor meget må det så koste i formindsket udvikling af levestandarden f.eks. at stå uden for et tæt europæisk samarbejde?
Lene Espersen (KF), 1998-12-08:
Jeg vil godt bede om en afklaring på, hvad Dansk Folkeparti
egentlig forstår ved det danske sprog.
Det ord, som jeg er interesseret i at få en mere klar definition af, er det ord, der hedder forbehold.
Jeg vil godt bede hr. Kristian Thulesen
Dahl bekræfte, at når Dansk Folkeparti fremover tager forbehold i en sag, så drejer det sig om, at man eviggyldigt og i al fremtid har sagt nej til det.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-08:
Jeg vil bare spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om det ikke er rigtigt, at det danske forbehold er formuleret på den måde, at Danmark meddeler nu, at vi ikke deltager i ØMU'ens tredje fase, sådan at fru Lene Espersens misforståelse kan blive opklaret.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-08:
Må jeg sige til fru Elisabeth Arnold, at man jo kan kalde det censur, eller hvad man vil.
Jeg synes faktisk, at Kommissionen som EU's redskab, som landenes embedsmandsstab, har en forpligtelse til at orientere loyalt, neutralt, objektivt.
Jeg mener faktisk, at Kommissionen begår en alvorlig fejl, og jeg mener, at landene begår en meget alvorlig fejl, når vi tillader, at der er en embedsmandsstab i EU, som kører sit sololøb i forhold til, hvad den politisk vil. Jeg mener, Kommissionens magt, Kommissionens rolle i EU-samarbejdet, er eklatant forkert, og derfor mener jeg selvfølgelig ikke, det er Kommissionens opgave at agitere til fordel for euroen over for den danske befolkning.
Jeg mener ikke, det er Kommissionens opgave at pådutte den danske befolkning noget som helst.
Vil fru Elisabeth Arnold ikke bekræfte, at i det materiale, som Kommissionen har udsendt her, og i de øvrige informationspjecer, den laver, som de kalder dem, respekterer Kommissionen ikke den neutralitet?
Det synes vi er uværdigt for samarbejdet.
Det mener vi faktisk ikke bør være Kommissionens rolle.
At skolerne selv kan bestemme, at de ikke vil tage imod pjecen, er noget helt andet.
Selvfølgelig skal skolerne selv kunne bestemme, om de vil bruge pjecen eller ej, men der vil være skoler, der bruger den her pjece over for 4.-5.-klasseelever, en pjece, hvor der direkte står usandheder i om Danmarks forhold til euroen.
Det synes jeg også fru Elisabeth Arnold sammen med Dansk Folkeparti burde tage afstand fra.
Til hr. Kim Behnke: Jo flere der ønsker at medvirke til at afsløre de ting, der bliver lavet rundtomkring, jo bedre.
Kim Behnke (FP), 1998-12-08:
Hr. Thulesen Dahl fremdrog, og med rette, den brochure, der hedder »Vi bygger Europa«, som EU-Kommissionen har udsendt, og som er fyldt med en masse propaganda og løgnagtigheder, bl.a. omkring dansk deltagelse i ØMU'en og euroen, men hr. Thulesen Dahl fik sagt, det var Dansk Folkeparti, der havde afsløret det.
Vil hr. Thulesen Dahl ikke være venlig at bekræfte, at det var Fremskridtspartiet, der den 13. november i samarbejde med Ekstra Bladet fik afsløret, at den publikation var på gaden, og at Dansk Folkeparti ikke har den mindste andel i det?
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-08:
Det drejer sig om en enkelt detalje fra hr. Kristian Thulesen Dahls tale, nemlig vedrørende den pjece eller de pjecer, som er udsendt af, jeg tror det er af EU-Kommissionens informationskontor.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Kristian Thulesen Dahl er klar over, at den enkelte skole suverænt bestemmer, hvilket materiale den vil lægge frem for sine elever, og at den enkelte skolebestyrelse kan drøfte det og beslutte, at sådan noget materiale skal man ikke lægge frem, og at man kan tage noget andet materiale og lægge frem.
Forestiller hr. Kristian Thulesen Dahl sig virkelig, at vi skulle sidde her i Folketinget og udøve censur dels over for de enkelte skolers beslutninger og dels over for det materiale, som et informationskontor under enten Parlamentet eller Kommissionen ønsker at fremstille?
Jeg må forstå hr. Kristian Thulesen Dahls svar sådan, at han ikke har tillid til, at den enkelte skole og dens skolebestyrelse har mod og mandshjerte til at sige: Vi ønsker ikke denne pjece.
Eller: Vi ønsker denne pjece.
Det var en meget interessant oplysning.
Lene Espersen (KF), 1998-12-08:
Der bliver mere og mere forvirring om, hvad det egentlig er, Dansk Folkeparti mener om det danske forbehold.
Før hørte vi hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at den danske befolkning havde taget stilling til det spørgsmål.
Det var den formulering, som hr. Kristian Thulesen Dahl brugte.
Derfor kan man ikke drage anden konklusion end, at det lød, som om det var en endegyldig beslutning, man havde taget.
Nu hører vi hr. Kristian Thulesen Dahls argument være, at der kun er gået 5 år.
Jeg vil så godt bede hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte, at Dansk Folkepartis politik på det her område altså går ud på, at der skal gå en vis årrække, før den danske befolkning overhovedet må få lov til at tage beslutning om det her igen.
Uanset om det er 80 eller 90 pct. af befolkningen, der ændrer holdning, skal der gå en vis årrække, det er Dansk Folkepartis holdning på forbeholdsområdet.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-09:
Det er til hr. Tom Behnke: Jeg synes selvfølgelig altid, der er noget smukt ved, at politikere hæver sig op over en diskussion om ussel mammon.
Der er noget principielt smukt ved at hæve sig til de høje niveauer.
Det har måske bare ikke så meget med virkeligheden at gøre.
Vi diskuterede det her i et efterår, hvor der blev lavet
nogle ganske stramme økonomiaftaler, som hr. Tom Behnke også er bekendt med, hvor der på en stribe af behandlingsområder er behov for mere behandling
Jeg tror også, at Fremskridtspartiet erkender, at vi har en sygehussektor, som ligger forholdsvis lavt økonomisk i forhold til, hvad i hvert fald SF gerne ville med sygehusvæsenet.
Og det er klart, at dér tvinges man så i virkelighedens verden ud i den prioritering, vi så, da Folketinget sidst gav udtryk for, at man ville opprioritere knæ-, hjerte- og hofteoperationer på det tidspunkt, nemlig at andre patientgrupper så blev skubbet baglæns i køen. Jeg må sige, at det overrasker mig i forhold til Fremskridtspartiets sædvanlige udmeldinger, hvis det, der skete dengang, formentlig kommer til at gentage sig: at de knap så synlige patientgrupper, det vil specielt sige ældre, det vil specielt sige sindslidende, skal betale prisen for et synspunkt, som jeg synes er meget ukonkret fra Fremskridtspartiets side.
Det hedder sig, at alt kan lade sig gøre.
Jeg troede også, det var Fremskridtspartiets opfattelse, at der skulle flere ressourcer ind i sundhedssektoren, men jeg har måske misforstået noget?
Tom Behnke (FP), 1998-12-09:
Jeg vil høre hr. Villy Søvndal, om ikke hr. Villy Søvndal kan bekræfte, at sygdomsforebyggelse og sygdomsbehandling hovedsagelig er en amtslig opgave, og at amterne i virkeligheden bør løfte den her opgave af sig selv.
Når vi så i Folketinget opdager, at der er nogle steder, hvor det halter bagefter ude i amterne, så kender jeg godt hylekoret
fra amterne, at så vil man have flere penge til en opgave, som man i øvrigt burde have løst af sig selv i forvejen. Hvis man rundt om i amterne holder op med at behandle for andre sygdomme eller holder op med at lave forebyggende arbejde, og vi i Folketinget siger, at det vil vi ikke være med til, og lægger et politisk pres ud og siger, at vi fra Folketingets side kræver, at amterne forestår en behandling på et sted, er det så overhovedet rimeligt, at det så automatisk skal udløse, at der følger penge med?
Det er vel ikke rimeligt, at man hver gang lader det hele strande på en økonomisk diskussion.
Det er vel også en principiel diskussion: Skal amterne foretage den her forebyggende behandling, eller skal de ikke foretage den?
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-09:
Når man går ind og prioriterer, så kunne man eksempelvis gøre det på det her område ved at tænke lidt ud i fremtiden.
Tænk, hvad vi sparer sygehusvæsenet for, hvis vi netop går ind på det her tidspunkt og kommer tidligt i gang med at opspore kræft!
Tænk, hvad der spares i sygedagpenge, hospitalsindlæggelser osv. osv.!
Det handler om prioritering, og det her er et utrolig vigtigt emne at prioritere, det er nemlig en livstruende sygdom.