Jan Trøjborg (S), 2000-10-26:
Jeg har haft lejlighed til at tage ordet et par gange under debatten og skal derfor gøre det ultrakort, og jeg siger tak, fordi det var muligt at få ordet under debatten, selv om det
måske ikke i alle tilfælde var i hundrede procent.
For det første vil jeg gerne sige tak for den positive modtagelse af regeringens strategi.
Tak for de generelt positive bemærkninger, der har været, og især tak for den store opbakning, der har været om nyorientering af politikken.
Jeg vil gerne sige til hr. Jens Hald Madsen, at jeg har svaret på spørgsmålet om valg af UNHCR-chef, og jeg har svaret på spørgsmålene om gældslettelse.
Men jeg vil sige til hr. Jens Hald Madsen, at jeg synes, at meget af det indlæg, hr. Jens Hald Madsen leverede, var, som jeg sagde, for langt og for tyndt, og der var en ting, som jeg er lidt pikeret over i hr. Jens Hald Madsens indlæg, og som jeg er ret bedrøvet over, at hr. Jens Hald Madsen kunne fremføre her fra Folketingets talerstol.
Hr. Jens Hald Madsen omtalte Danida som et lukket, klodset, statsligt halvmonopol og medarbejderne som f.eks. diplomater, der er stolte over at have været til middag med den og den.
Jeg synes ikke, det svarer til Venstres generelle linje, og jeg synes ikke, Venstres ordførers udtalelser er rigtige, når vi har haft lejlighed til at se, hvilke arbejdskonditioner vores medarbejdere udfører deres opgaver på.
Det er under meget vanskelige forhold - jeg skal nævne Vakaduko - og der er andre eksempler, hvor der arbejdes under ekstremt vanskelige konditioner, som er belastende både fysisk og menneskeligt i øvrigt.
Jeg er ked af de bemærkninger.
Det må jeg sige, og jeg vil gerne være helt åben ved at udtrykke her fra Folketingets talerstol, at det er jeg faktisk ret bedrøvet over.
Jeg synes ikke, at hr. Jens Hald Madsen kan være det bekendt. Bortset fra det vil jeg anerkende hr. Jens Hald Madsens positive bemærkninger om vores indsats.
Jeg tror egentlig, at vi generelt er enige.
Imidlertid er jeg lidt ked af, at debatten har handlet meget om, at hr. Jens Hald Madsen har fundet en ny værktøjskasse.
Jeg er bange for, at det er en værktøjskasse uden værktøj, eller at der i hvert fald er tale om et værktøj, som ødelægger noget af det, vi arbejder med.
Jeg synes også, det er trist at skulle opleve, at Venstre har gentaget sine argumenter om, at nu er det de allerfattigste i de allerfattigste lande, der skal betale for forbedringer i det danske sygehusvæsen.
Prioriteterne er jo desværre ret klare: Det, Venstre vil prioritere, er lande, der kan alt det rigtige på alle de rigtige punkter - helt i modsætning til det, der netop er formålet med vores udviklingsbistand, nemlig at sætte de fattigste lande, der har problemer med menneskerettigheder, problemer med kønsaspektet, problemer med korruption og problemer med den rigtige demokratisk-pluralistiske udvikling, i stand til at gøre disse fremskridt.
Det er jo netop derfor, vi er der.
Vi er der ikke, fordi tingene fungerer, som vi ønsker, de skal gøre.
Det er vores målsætning, og det er det, vi skal bidrage til.
Ikke desto mindre er jeg enig i, at man skal reagere, når der sker ting, som vi har forudset det i Zimbabwe.
Til fru Margrete Auken skal jeg sige: Jeg har vist talt rigeligt om trafikken, tror jeg, men det må vi jo komme tilbage til, når vi skal diskutere udmøntning af politikken.
Jeg vil gerne sige tak for de principielle betragtninger.
Jeg er meget enig i de bemærkninger, fru Margrete Auken kom med, for så vidt angår Verdensbanken og EU og miljøindsatsen.
Her er der ting, der ikke er gode nok.
Her er der ting, der bestemt skal forbedres, og jeg er fuldstændig enig i, at vi må arbejde stærkt gennem vores guvernør i Verdensbanken på, at Verdensbanken tager miljøaspektet alvorligt. Jeg vil også gerne medgive, at Danidas indsats på miljøområdet ikke er god nok.
Jeg vil gerne medgive, at vi skal gøre det bedre for området, og jeg vil også gerne understrege, at vi har lært noget, og at vi har gennemført projekter, som vi skal bygge videre på; men der er meget, vi skal nå endnu.
Det er også under betydelig vanskeligere vilkår, vi arbejder med miljøprojekter i udviklingslande, end noget som helst andet sted, man kan forestille sig.
Det er helt andre konditioner, helt andre forudsætninger, der er til stede, og myndighedernes prioriteter er naturligvis på mange felter meget anderledes.
Der er andre prioriteter, som trænger sig tættere på, men ikke desto mindre arbejder vi konstant på at forbedre vores indsats på området.
Jeg har svaret på spørgsmålet om uddannelser, og jeg håber, at vi tager den udfordring positivt op.
Konkret prøver vi at se, hvor vi kan gøre en yderligere stærk indsats.
Til hr. Klaus Kjær
kun den bemærkning, at det var en pæn ordførertale fra Dansk Folkeparti, den var der sådan set ikke noget i vejen med.
Det eneste der ærgrer, men til gengæld også præciserer forskellen mellem os,
er jo, at når det kommer til udmøntningen og det praktiske, er Dansk Folkeparti ikke med.
Det kan godt være, at der er positive hensigter om, at vi skal hjælpe de fattigste i verden, men når det kommer til stykket, stemmer Dansk Folkeparti jo imod alle aktstykker, der ikke er rent humanitære.
Hver gang jeg har et konkret forslag og et konkret projekt, siger Dansk Folkeparti nej.
Hr. Ebbe Kalnæs var inde på et meget væsentligt spørgsmål, nemlig spørgsmålet om sanktionspolitikken.
Jeg er meget enig i de betragtninger, hr. Ebbe Kalnæs gjorde.
Det har vi gjort i en række lande, og det er meget vigtigt, at vi koordinerer vores indsats med andre lande.
Jeg er også enig i, at vi skal bestræbe os på, når vi gennemfører sanktioner, at de så ikke går ud over de fattigste mennesker, der er sat i verden, eller ud over vores politiske målsætning om at hjælpe
; men konditionerne er vanskelige.
Jeg ville selvfølgelig også meget gerne have, at vi havde et paradigma, et fuldstændig fast skema for, hvorledes vi gennemførte sanktioner, men sådan noget tror jeg, som hr. Ebbe Kalnæs også var inde på, ikke vi kan gøre.
Det ville være absurd, og det ville ikke være snusfornuftigt; vi må drøfte løbende implementering, som hr. Ebbe Kalnæs sagde.
Til slut må jeg sige til hr. Søren Søndergaard
, at det er jo rigtigt, at verdens udviklingsbistand har været for nedadgående i en årrække.
Vi er nu nede på 0,24 pct. af bruttonationalproduktet, og det er også rigtigt, at afslutningen af den kolde krig og udviklingen af en anden verdenspolitisk situation, nemlig den vi kender i dag, ikke har betydet mere interesse for de fattigste udviklingslande.
EU spiller en meget stærkere rolle end nogen sinde før, og jeg vil gerne henlede opmærksomheden på, at det lykkedes - også efter en meget stærk dansk indsats - at få afviklet topmødet i Cairo mellem Afrikas og Europas statschefer, hvor det lykkedes at få en kontinuerlig proces sat i gang med en opfølgning af konferencen om 3 år og i interimsperioden møder på højt embedsmands- og ministerniveau.
Det er meget positivt, at Europa begynder at tage sit ansvar for Afrika alvorligt, og jeg har siden set, at Kina har fulgt op med en lignende proces i forholdet til de afrikanske lande.
Det synes jeg bestemt også er positivt.
Jeg vil gerne sige, at jeg godt forstår, at Enhedslisten har en udpræget mistro til og kritik af Verdensbanken og IMF.
Der kan være gode grunde til at være kritisk over for de store organisationer, og det er vi også selv.
Imidlertid er det vigtigt, synes jeg, at præcisere, at Washingtonkonsensus måske ikke er helt død, men i hvert fald har Copenhagenkonsensus, altså princippet om, at stat og marked er hinandens forudsætninger og ikke modsætninger, at staterne skal være stærke, og at de skal arbejde på at opbygge de sociale sektorer.
Det synspunkt har nydt betydelige fremskridt.
Det er ikke til at kende forskel på hr. Søren Søndergaards eller min tale og hr. James Wolfensohns tale på Verdensbankens årsmøder.
Det synes jeg er et positivt fremskridt, men det betyder ikke, at det er implementeret i alle led.
Jeg skal slutte med at sige tak til hr. Jann Sjursen for det meget, meget positive og dynamiske engagement i at få denne strategi skruet sammen, så det bliver en god strategi.
Kristeligt Folkeparti har engageret sig stærkt i debatten og har også fremført forslag, der har medført ændringer i den strategi, der foreligger.
Jeg vil gerne pege på to områder, nemlig gældslettelse og ngo-området.
Det synes jeg er stærkt positivt, og det har været medvirkende til, at vi har fået en bedre strategi.
Tak for de pæne ord og også tak for bemærkningerne om, at Kristeligt Folkeparti står bag den generelle politik.
Det vil også blive markeret, forstår jeg, ved, at man stemmer for den vedtagelse, der er fremsat af bl.a. regeringspartierne.
Men ellers kommer vi tilbage til en diskussion om balancen Afrika/Asien osv.
Regeringen har naturligvis ikke en rigid holdning over for en sådan diskussion, men vil altid være åben over for at diskutere prioriteterne.