Elisabeth Geday (RV), 2006-05-23:
Nu er det jo ikke sådan, at de mennesker, vi her taler om, kommer på førtidspension.
Langt de fleste af dem ender på kontanthjælp eller ingenting, fordi deres ægtefælle tjener penge.
Så jeg er simpelt hen nødt til at have det her skåret helt ud i pap, for jeg er stadig væk en lille bitte smule i tvivl om, hvad ministeren mener.
Vedkommende får efter 1½ års behandling med ordinær medicin tilbudt biologisk medicin.
Vi ved, at der, når personen står over for varighedsbegrænsning i sygedagpengeloven, er mellem 50 og 60 pct.s chance for, at vedkommende bliver rask, men omvendt er der altså mellem 50 og 40 pct.s risiko for, at vedkommende aldrig bliver rask.
Vil sådan en person efter ministerens opfattelse få tilbudt yderligere 1 års forlængelse af sygedagpengene, sådan som ministeren lægger op til?
Og der foreslår vi en yderligere forlængelse på 2 gange 26 uger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 145
Skal jeg forstå det således, at ministeren ikke er indstillet på at finde en løsning for gigtpatienter, eller jeg kunne også have brugt trafikofre som eksempel, hvor det er uafklaret, om vedkommende bliver så rask, at han eller hun kan varetage et normalt arbejde, eller at han eller hun med lige så stor sandsynlighed ender på førtidspension eller i fleksjob, så lige præcis trafikofrene og gigtpatienterne rammes af varighedsbegrænsningen i sygedagpengeloven?
Sådan har jeg nemlig forstået ministeren.
Vi vil forlænge den mulighed, der er ved det uafklarede, i yderligere 2 gange 26 uger, så man kan få sygedagpenge i 3 år, og det er for at imødekomme de eksempler, der har været i Arbejdsmarkedsudvalget, med hensyn til at der er noget medicin, der afklarer, om folk kan komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Må jeg i øvrigt sige, at kommer man så på førtidspension, er der jo ikke noget i vejen for, at man kan tage et arbejde bagefter, hvis det skulle være sådan, at man bliver bedre og er i stand til at tage et arbejde.
Nu er det sådan, at hvad angår eksempelvis gigtpatienter, virker den nye biologiske medicin, som ministeren omtaler i sin besvarelse, på omkring 60 pct. af patienterne, men de 40 pct. virker den altså ikke på.
Det vil sige, at selv om man forlænger i første omgang, sådan som loven i dag giver mulighed for, så vil man ikke, når man skal til en forlængelse, som ministeren nu lægger op til, kunne sige med sikkerhed, om personen bliver rask eller i virkeligheden ender derhenne, hvor vedkommende må på en førtidspension.
Er det således, at ministeren kan sige med sikkerhed, at han for en gigtpatient, på trods af at det ikke er hundrede procent sikkert, at vedkommende bliver rask, eller der kun er 50 pct. chance for, at vedkommende bliver rask, er villig til at forlænge bestemmelserne i sygedagpengeloven, så vedkommende ikke ryger på kontanthjælp?
Det er, fordi jeg tror, at det så vil medføre, at kommunernes sagsbehandling vil blive længere.
Derfor tror jeg, at vi alle sammen er tjent med – det var også intentionerne bag L 21 – at lægge maksimalt pres på, at kommunerne så hurtigt som muligt kommer ind og får afklaret de her sygedagpengesager.
Nu er det jo sådan, som beskæftigelsesministeren også godt ved, at der hvert eneste år er flere tusind syge mennesker, som mister deres ret til sygedagpenge, selv om de ikke er blevet raske, har fået et fleksjob eller har fået en førtidspension.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge beskæftigelsesministeren, om han er indstillet på at finde en løsning, så eksempelvis gigtpatienter eller trafikofre ikke falder for den såkaldte varighedsbestemmelse i sygedagpengeloven, selv om det ikke er afklaret, om deres behandling vil få et gunstigt udfald, altså selv om man ikke ved, om de bliver så raske, at de kan klare et almindeligt arbejde eller komme i et fleksjob.
Derfor er vi indstillet på i nogle af sagerne, altså i de sager, at forlænge dagpengeperioden med 2 gange 26 uger.