runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-11:
Jeg var lidt ked af, at hr. Keld Albrechtsen tog spørgsmålet op, om forslaget skulle være rettet mod indvandrerne.
Det kunne man måske godt have Dansk Folkeparti mistænkt for, men de gav slet ikke udtryk for det, og jeg synes heller ikke, at forslaget antyder det.
Men hr. Keld Albrechtsen nævnte det selvfølgelig, fordi vi alle sammen ved, at problemet trods alt er større blandt indvandrere end blandt danskere - ellers ville hr. Keld Albrechtsen jo heller ikke være faldet over det - og det er beklageligt.
Der findes jo masser af indvandrere, som driver butik på fin og hæderlig vis, ligesom de fleste danskere gør.
Nu er det ikke min ordførertale, men jeg går ikke ind for forslaget her.
Jeg tror faktisk, de regler, vi har, kan løse problemerne.
Vi er bare alle sammen tjent med, at reglerne bliver kontrolleret og håndhævet, for de, der driver forretning på hæderlig vis, er jo aldrig tjent med dem, som konkurrerer ved at drive forretning på uhæderlig vis, og det gælder altså også de indvandrere, som ønsker at blive indpasset i samfundet på en ordentlig måde.
Nogle af dem driver butik, og de fleste som sagt på en hæderlig måde, og de er jo ikke tjent med, at der er nogle, som overtræder reglerne.
Så det skal ikke være et argument imod forslaget, at det specielt skulle være rettet mod indvandrere.
Jeg mener, alle er tjent med, at tingene bliver overholdt, så jeg var lidt ked af, at hr. Keld Albrechtsen bragte det element ind i debatten.
Det synes jeg egentlig ikke den fortjener.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at nu er det jo det samme med fødevareloven her fra i sommer som med det lovforslag, vi har behandlet tidligere i dag, nemlig forslag til lov om fiskeri: den er en sammenskrivning, der er jo ikke frygtelig mange nyskabelser i fødevareloven.
Men der er dog én, og det er centraliseringen af fødevarekontrollen og levnedsmiddelkontrollen, og det er selvfølgelig det, som har optaget sindene meget.
Specielt partier med mange kommunalbestyrelsesmedlemmer har selvfølgelig været meget vrede over fødevareloven. Så spørger hr. Keld Albrechtsen, om tiden ikke er inde til selverkendelse, og om ikke regeringen mener, der skal laves om på fødevareloven.
Nej, det mener vi faktisk ikke.
Det er rigtigt, at det ikke er nemt at centralisere et system som fødevarekontrollen, og der er specielt problemer med at finde ud af, hvordan de lokale miljøkontroller, der mange steder i Jylland ligger samme sted som levnedsmiddelkontrollerne, kan skilles ud.
Men derfor har man jo netop lavet en glidende ikrafttræden af systemet, sådan det først træder i kraft det øjeblik, alle problemer er løst, så jeg ser ikke nogen grund til at tage fødevareloven op igen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-11:
Jeg vil sige til hr. Ole M. Nielsen, at det var såmænd ikke engang mig, der bragte det spørgsmål op først, for det blev såmænd nævnt allerede af den socialdemokratiske ordfører.
Jeg var enig med den socialdemokratiske ordfører i den bemærkning, han havde om det punkt, og det glæder mig, at Dansk Folkeparti nu føler sig tvunget til at understrege, at partiet ikke har tænkt forslaget som rettet mod flygtninge og indvandrere.
Så vil jeg sige til fru Vibeke Peschardt, at vi får altså debatten, for hvis fru Vibeke Peschardt ikke ønsker den, vil vi andre, havde jeg nær sagt, pånøde hende den debat efter jul, fordi vi mener, der ligger en masse problemer i den centralisering.
Det er da rigtigt, at der er indbygget elastik i tidsfaktoren, men ikke desto mindre står man altså med en administrativ reform, som ikke er gennemtænkt, og som vi er sikre på vil komme til at volde vanskeligheder, der gør, at vi her i Folketinget vil være nødsaget til at vende tilbage til loven.
Debatten kommer altså.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-11:
I Det Konservative Folkeparti er vi meget optaget af, at man lokalt er med til at træffe de beslutninger, der vedrører éns område, og at man har indflydelse på, hvordan det område, man bor i, udvikler sig.
Vi fandt det derfor problematisk, da ministeren i sin tid ville forbyde ændringer på kyststrækninger, der ligger i en afstand af 300 m fra begyndelsen af den sammenhængende landvegetation.
Det bør være kommunerne og amterne, der i fællesskab træffer den type beslutninger, ikke ministeren.
Men da vi kan se, at det her lovforslag tilsyneladende retter op på nogle af de ting, vi stemte imod i 1994, vil vi gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet, så man trods alt kan få det bedst mulige ud af det.
Men jeg kan til gengæld ikke love, at vi i Det Konservative Folkeparti vil ende med at stille os positivt til forslaget.
Så lad udvalgsarbejdet vise, hvad det ender med.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-11:
Ved en ændring af naturbeskyttelsesloven, som blev vedtaget af Folketinget den 1. juni 1994, blev det besluttet at udvide lovens klitfrednings- og strandbeskyttelseslinje fra 100 m til 300 m. Venstre var imod dengang, og det er vi fortsat.
af forslaget denne gang.
Vi vil godt anerkende, at der er sket
fornuftige indrømmelser til Kommunernes Landsforening, men langtfra nok, når vi ser på de ændringer, der er kommet.
For vi må jo forstå, at de fleste er kommet på baggrund af de henvendelser, man har fået i høringssvarene, og så er det altså ikke nok til, at vi kan være positive over for forslaget. Venstre er tilhænger af et sæt overordnede spilleregler, men når vi kigger på lovforslaget her, synes vi, det er for restriktivt og for lidt fleksibelt.
Og vi synes faktisk, det er svært at se logikken i det, når vi sammenligner regeringens flotte taler om landdistikternes udvikling og de snærende bånd, der jo er her i forslaget.
Ved førstebehandlingen her vil jeg sige, at vi selvfølgelig vil gå ind i arbejdet i udvalget, som vi altid gør det.
Men vi har en lang række spørgsmål, som vi selvfølgelig gerne vil have svar på, og som vi også håber kan forbedre forslaget.
Så vidt, så godt, men at støtte selve forslaget kan vi ikke.
Her har man nemlig gjort opmærksom på, hvordan den udvidede strandbeskyttelseslinje giver anledning til megen usikkerhed og kritik i kommunerne.
Bl.a. kan beskyttelseslinjen jo omfatte byzone.
Og jeg vil gerne citere fra høringssvaret fra KL: »Loven vil blive betydelig enklere, hvis byzone som udgangspunkt undtages fra de udvidede beskyttelseslinjer. Herved vil fastlæggelsen og administrationen af beskyttelseslinjerne forenkles, og fastsættelsen kunne accelereres betydeligt og den successive ikrafttrædelse
samtidig undgås.
For arealer i byzone, hvor der er væsentlige naturbeskyttelseshensyn, vil der som hidtil kunne foretages fredninger efter konkret vurdering.
Hvis byzone omfattes af beskyttelseslinjer, må det forudses at medføre et ikke ubetydeligt administrativt arbejde i forbindelse med dispensationsansøgninger.
F.eks. vil selv midlertidig opstilling af skulpturer uden for et kunstmuseum, som omfattes af beskyttelse, kræve en tilladelse.
Også hensynet til at begrænse den efterfølgende administration bør indgå i overvejelserne forud for linjens fastlæggelse.«
I udvalget vil vi også undersøge, hvordan ministeren vil sikre ensartede kriterier samtidig med den successive ikrafttræden, og om ministeren vil præcisere, at ministeren vil tage særligt hensyn til kommuner, hvor fastholdelsen af kystarealer i landzone giver problemer for byudvikling.
Vi ønsker også afklaret, om ministeren vil imødekomme KL's ønske om, at eventuel omdannelse af gamle havnearealer i eller i tilknytning til byer ikke skal omfattes af beskyttelseslinjerne.
Vi vil altså som nævnt arbejde aktivt med i udvalget, men overordnet kan vi ikke støtte lovforslaget.
Steen Gade (SF), 1998-12-11:
Jeg kan forstå af det lovforslag, vi har til behandling her, at miljøministeren har haft et godt og konstruktivt møde med Kommunernes Landsforening, og at Kommunernes Landsforening også har fået noget med hjem den dag.
Selv om forhistorien er sådan, kan det jo være godt nok, og det er jo oplagt med hensyn til hele temaet, at trinvis ikrafttrædelse i stedet for det, der stod i loven, ville være en fornuftig og mere smidig måde at løse problemet på. Den anden del af lovforslaget, som handler om byzonerne, vil vi kigge lidt nærmere på i udvalget, for vi vil gerne vide nøjere, hvor stort et omfang der her er tale om, og det vil vi sådan set bruge udvalgsarbejdet til at kunne give en endelig melding om ved anden behandling.
Helen Beim (S), 1998-12-11:
Vi har jo 7.000 km strand i Danmark, og derfor var der god grund til at lave en nøjere regulering for hele strandområdet ved at gå over fra en beskyttelseszone på 100 m til en beskyttelseszone på 300 m. I årene, der er gået, har det vist sig, at på to centrale områder trænger loven til en opstramning, og det ene område er den gradvise ikrafttræden.
Naturligvis tager det lang tid for Strandbeskyttelseskommissionen at gennemgå hele kystlinjen i Danmark.
Der var afsat ca. 7 år til arbejdet, men på nuværende tidspunkt er man såmænd ikke engang kommet halvvejs, og derfor støtter vi i Socialdemokratiet den ændring i lovforslaget, som indfører en gradvis ikrafttræden af loven.
Det andet område, hvor der også har været kvaler i den forløbne tid, er om arealanvendelsen i byzonen.
Fra mange kommuner har der lydt røster om, at nogle byzonearealer var kommet i klemme, nemlig de arealer, som før den 1. august 1994 var udlagt til byzoneformål i de forskellige kommuneplaner.
På dette område indeholder lovforslaget en ændring, således at man vil kunne imødekomme kommunerne på dette centrale område.
Med disse ord skal jeg på Socialdemokratiets vegne sige, at vi støtter lovforslaget.
Christian H. Hansen (DF), 1998-12-11:
Jeg må sige til fru Annie Lunde Hansen, at det er rigtigt, at debatten har kørt herinde, selv om den nye fødevarelov ikke er trådt i kraft.
Men debatten har faktisk vist, at der fra flere sider er blevet gjort opmærksom på, at der er nogle ting, som vil skabe problemer, når loven træder i kraft, så derfor virker det rigtigt, at man indfører det kørekort, samtidig med at loven træder i kraft, så vi undgår de problemer, der er lagt op til i debatten.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-11:
Jeg vil godt sige til hr. Christian H. Hansen, at selv om vi har været ude i pressen, er fødevareloven jo ikke trådt i kraft på nuværende tidspunkt.
Der har manglet noget, men vi håber da fra CD's side, at den nye fødevarelov strammer op, så vi ikke hver dag skal have en ny fødevaresag i medierne.
Lad nu barnet få lov til at vise, hvad det duer til.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-12-11:
Lovforslag nr. L 95 blev vedtaget i 1994 med den bemærkning, at ikrafttrædelsestidspunktet fastsættes ved miljøministerens beslutning, »når den med loven nedsatte Strandbeskyttelseskommission har gennemgået samtlige kyststrækninger«.
Kommissionen har indtil nu afsluttet gennemgangen af fem amter, men ser vi på danmarkskortet, er der jo mere end fem amter i Danmark, der har kyststrækninger.
Så det er uforståeligt, hvorfor lovforslaget skal behandles på nuværende tidspunkt, og i den forbindelse har jeg følgende spørgsmål til miljøministeren: Da loven blev vedtaget i 1994 og klitfrednings- og strandbeskyttelseslinjen blev udvidet fra 100 m til 300 m, blev det bestemt, at sommerhuse fortsat kunne ligge i forhold til de 100 m. Jeg vil derfor spørge, om ministeren kan bekræfte, at der for sommerhuses vedkommende ikke sker ændringer i forhold til den 100 m-linje, som altid har været gældende, og om ministeren kan bekræfte, at ubebyggede byzonearealer, som gennem mange år har været udlagt til sommerhusbebyggelse, fortsat kan bebygges.
Vi vil fra Dansk Folkeparti følge udvalgsarbejdet meget nøje og bekendtgøre vores stilling til lovforslaget på et senere tidspunkt.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-11:
Jeg kan godt forstå anledningen til dette beslutningsforslag, for der er alt for meget om bemærkningernes beskrivelse af mangler og fejl.
Men jeg tror dog ikke, det her er måden at løse tingene på.
Jeg er derimod glad for ministerens indledende tale og også for ideerne om opfølgning.
Jeg mener nemlig, det er rimeligt, at vi har regler, der er forståelige, og som skal følges op.
Der skal være kontrol med tingene - en kontrol, som ikke skal være afslørende, men forebyggende.
Jeg sagde, da vi lavede den nye fødevarelov før sommerferien, at når man i København kunne offentliggøre en lang liste over restauranter, som ikke overholdt reglerne, var det jo ikke, fordi kontrollen passede sit arbejde.
Det kunne tværtimod være, fordi kontrollen ikke havde passet sit arbejde, for hvis det havde haft en tilstrækkelig forebyggende effekt, skulle der jo ikke være så mange, der kunne komme af sted med at lade være med at opfylde reglerne eller sjuske med reglerne.
Vi skal have klare regler, de skal være forebyggende, og så tror jeg faktisk, vi kan klare os med den fødevarelov og de regler, vi allerede har.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-11:
Jeg skal ikke forlænge debatten, men jeg vil meget gerne sige én gang til til hr. Christian H. Hansen: Lad nu den nye fødevarelov komme til at virke, for så vil mange af de ting, vi nu har problemer med, falde på plads.
Fra CD's side mener vi, at hvis man indfører det kørekort, samtidig med at den nye fødevarelov træder i kraft, giver det administrativt bøvl hele vejen igennem, så som jeg sagde før: Lad nu barnet vise, hvad det duer til.
Sonja Albrink (CD), 1998-12-15:
Lovforslaget, som vi her har til første behandling, ophæver gebyrfritagelsen for betaling med dankort på Internettet.
Dertil kommer, at gebyrer på dankortbetaling via Internettet kommer under skarpt opsyn fra Konkurrencestyrelsen, og det bliver ikke tilladt at tjene penge på gebyrer for internethandel; gebyret må alene dække omkostningerne.
Det kan vi i CD alt sammen sige god for.
Derudover fremgår det af lovforslaget, at gebyrfritagelsen skal tages op til revision i efteråret 2001.
Jeg vil da også gerne understrege, at en ophævelse kræver, at der er skabt forudsætninger for reel konkurrence.
Det er en forudsætning, som vi i CD lægger megen vægt på.
Fritagelsen for gebyrer for forretninger har i sig selv været med til at skabe det monopol, som vi har i Danmark med hensyn til betalingskort.
Derfor mener vi heller ikke i CD, at man bare kan stryge paragraffen om gebyrfritagelse, uden at der er skabt sikkerhed for, at forretningerne har en reel mulighed for at vælge mellem de forskellige udbydere af dankortet.
Jeg vil slutte med at sige, at i CD vil vi gå positivt ind i udvalgsbehandlingen, og at vi vil stemme for lovforslaget ved tredje behandling.
Egil Møller (DF), 1998-12-15:
Dette lovforslag lægger op til en sondring med hensyn til brugen af § 20, idet man fortsat anvender § 20, stk. 1, når anvendelsen sker ved fysisk tilstedeværelse af såvel kortholder som betalingsmodtager.
Det nye består i, at i alle andre betalingstransaktioner kan kortudsteder kræve, at betalingsmodtager betaler for at være tilknyttet et betalingskortsystem.
Det bliver også muligt for forretninger at opkræve gebyrer hos kortholder, og det vil f.eks. være tilfældet ved handler over Internettet.
For at sikre forbrugerne oplysning om omkostninger ved at anvende kort i disse tilfælde, skal sælgerne oplyse om eventuelle gebyrer.
, indtil der opnås en fri konkurrence på området.
Vi ønsker ikke, at bankerne misbruger et monopol.
I lovforslaget foreslås, at tilsyn og indgrebsmuligheder placeres i Konkurrencestyrelsen.
Det er i Dansk Folkepartis interesse, at forbrugerne og de handlende kan komme i kontakt
med hinanden efter ønske.
Vi skal i Danmark være på højde med vore udenlandske konkurrenter i alle led, når det gælder kontakt mellem køber og sælger.
Dette lovforslag indeholder en afbalanceret holdning til de implicerede parters ønsker og behov, og derfor kan Dansk Folkeparti støtte lovforslaget.
Pernille Sams (KF), 1998-12-15:
Det har været en langvarig, meget langvarig, fødsel, dette lovforslag har haft.
Det har længe været efterspurgt, at dankortet burde kunne bruges til internethandel, og lige så længe har der været et stort politisk flertal, der gerne ville lave en undtagelse fra § 20, for så vidt angår internethandel.
Det ønskede pengeinstitutterne imidlertid ikke; de ville have mere.
Faktisk ville de kun løse problemet med internethandelen, hvis § 20 helt blev ophævet.
, hvis der nu ikke i mellemtiden skabes fri og reel konkurrence på betalingskort, infrastruktur m.v. Det er nu meget vigtigt, at Folketinget og ministeren følger den kommende udvikling meget tæt og ser, hvordan udviklingen rent faktisk bliver.
Der er jo tale om ord - fri og reel konkurrence - som er svære at kontrollere, og derfor er det godt, at de forskellige aktører og politikere nu har stor opmærksomhed henledt på, hvordan udviklingen rent faktisk bliver.
Vi i Det Konservative Folkeparti kan sagtens huske, hvor glade pengeinstitutterne var for, at Folketinget med § 20 sørgede for, at de kunne få et reelt monopol på et betalingskort, som alle danskerne ville tage til sig.
De enorme summer, de sparede på behandling af check og kontanter, gjorde dankortet til en fin forretning for pengeinstitutterne, selv uden at de opkrævede gebyr for brugen.
Loven har jo hele tiden åbnet mulighed for, at kortets indehaver kan pålægges gebyr ved brugen af det, men det har pengeinstitutterne ikke turdet gøre.
Det ville være for tydeligt for folk, mente de, og hvis omkostningerne var kendt, ville mange gå tilbage til kontanter, altså fravælge dankortet. Derfor vil pengeinstitutterne have ophævet § 20 fuldstændigt, sådan at det nu vil blive muligt at pålægge forretningerne et gebyr for, at kunderne vælger at betale med dankort. Man mener åbenbart, det er mindre tydeligt, mere skjult, for forbrugerne, hvis pengene skal betales i dette led, og derfor tror man ikke, at det på samme måde vil afholde folk fra at bruge dankortet.
Derfor sagde vi i Det Konservative Folkeparti også klart fra her.
Vi mener, det er for lusket, at gebyrer skal indføres skjult, så folk ikke opdager dem.
For os er det helt i orden, hvis en vare, en tjenesteydelse eller en dankorttransaktion koster noget, men vi mener, det skal være synligt, så mennesker har mulighed for at vælge det fra
, hvis de ikke ønsker at betale prisen, og specielt i en situation, hvor vores tidligere lov har sørget for, at bankerne har et de facto-monopol på et landsdækkende betalingskort, er der grund til at tackle situationen ud fra, at der rent faktisk er tale om et monopol med de økonomiske muligheder, det giver, hvis loven ændres.
Nærværende forslag giver mulighed for at tage højde for alle disse forhold.
Men jeg vil gerne understrege, at § 20 nu ikke bortfalder automatisk.
Det er en mulighed, men bestemt ikke sikkert.
Det kommer Folketinget til sin tid til at vurdere igen, når vi kender den virkelighed, der så findes på markedet.
René Skau Johansen (S), 1998-12-15:
Socialdemokratiet vil gerne have lovforslaget tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling for at få belyst nogle spørgsmål.
Inge Refshauge (DF), 1998-12-15:
I Dansk Folkeparti finder vi også, at begreberne er rodet lidt sammen her i dette lovforslag.
Der er to elementer i lovforslaget, som vi godt kan lide, og et, vi er lidt skeptiske over for.
Det ender såmænd nok med, at vi stemmer ja.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-12-15:
Hensigten med lovforslaget og ændringen af § 20 er at gøre loven mere tidssvarende for at sikre et mere frit og konkurrencepræget marked på det her område samt at forbedre mulighederne for elektronisk handel.
Internethandel bliver mere og mere udbredt særlig i udlandet.
I Danmark udvikles den elektroniske handel dog ikke så hurtigt, men det er altså nødvendigt, at danske virksomheder nu kan komme i gang med at arbejde mere med elektronisk handel, så de kan få udviklet de rette kompetencer på området.
Der er store potentielle indtjeningsmuligheder ved elektronisk handel, som danske virksomheder ikke skal gå glip af på grund af en utidssvarende lovgivning, ja, faktisk har vi i Danmark utrolig gode muligheder for at etablere os som førende på mange af de områder, der har med internethandel at gøre.
Det forhold, at vi nu med dette lovforslag får dankortet på Nettet, tror jeg bliver meget afgørende for danske virksomheders muligheder for at udvikle kompetencer også på det her område, så det er rigtig positivt.
Ændringen af § 20 i betalingskortloven er altså også en forudsætning for at sikre en fri konkurrence på det her område, således at det vil være muligt at etablere andre betalingskortsystemer og få konkurrence på indløsning af transaktioner.
Vi får nu en periode, hvor vi kan overvåge, om der kan etableres fri konkurrence på det her marked og derefter foretage en vurdering.
For at sikre en lempeligere, kontrolleret overgang til et frit og konkurrencepræget marked gennemføres der regler, der sikrer den frie konkurrence og sikrer forbrugerne imod, at der opkræves urimelige gebyrer.
Forbrugerne får altså en valgmulighed, og det finder jeg positivt.
Alt i alt er Det Radikale Venstre meget positivt stemt over for det her lovforslag.
Men vi er klart positive.
Tom Behnke (FP), 1998-12-15:
Vi vil i Fremskridtspartiet støtte begge dele, i det omfang forslaget bliver delt, og vi vil under alle omstændigheder støtte de ændringsforslag, der er stillet. Vi finder, at det er et princip, der bør gennemføres ved alle ændringsforslag af den type, at hvis der bare er ét parti, der ønsker et forslag delt, for at de kan få lov til at tilkendegive, hvordan de forholder sig til de forskellige dele, så bør Folketinget efterkomme et sådant ønske.
Så jeg vil på vegne af Fremskridtspartiet kraftigt opfordre til, at alle her i Folketinget trykker på den grønne knap og får vedtaget ændringsforslaget om, at forslaget bliver delt i to.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-15:
Når man har stået og hørt på debatten om, at man nu skal give bankerne ret til at opkræve gebyrer for internethandel, så får man den tanke, om alle Folketingets partier i grunden har glemt den store og meget principielle debat, vi havde, da bankerne jo nærmest lå på deres blødende knæ for at få Folketinget til at vedtage dankortsystemet.
Løfterne fra institutterne var uden grænser: det skulle aldrig koste forbrugerne noget, det skulle aldrig koste de handlende noget, der skulle aldrig komme gebyrer på det her.
Sådan har det været indtil nu, og hver gang de sådan ude i branchen har sagt, at nu kunne de da godt tænke sig at få lidt ekstra penge i kassen, har Folketingets partier egentlig altid stået fast og henvist til de oprindelige betingelser.
Så får vi altså en ny metode at handle på, nemlig Internettet, og det skulle så give anledning til, at man bryder med hovedprincippet.
Det er vi i Fremskridtspartiet ikke enige i.
Hvis ikke bankerne finder ud af at lade folk bruge dankortet uden gebyrer, ja, så vil bankerne bare opdage, at så bliver det alle de andre kreditkort, der overtager handelen på Internettet, og det er så bankernes problem. Forbrugerne skal nok få de varer, de vil.
Hvis man først slipper dem ind på gebyrmarkedet via § 20, så tror jeg ikke, der er nogen her i huset, som er så naive, at de ikke ved, at bankerne vil bruge den paragraf til alt muligt andet.
Så det, man gør, hvis man siger ja til det her forslag, er efter Fremskridtspartiets mening ikke blot at tillade, at dankortet kan bruges på Internettet, nej, det er også at give bankerne en ventil til at få deres gebyrsystem og deres udviklingsomkostninger måske ikke alene til sikkerhedssystemet for det her, men på mange andre områder, betalt via den her gebyrordning.
Vi er så kritiske, som man overhovedet kan blive, og vi skal have mange, mange gode argumenter under udvalgsbehandlingen for, at vores stillingtagen til det her lovforslag ved tredjebehandlingen ikke bliver et nej.