runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 2004-12-10:
Hele forløbet vedrørende Irakkrigen har i alle lande givet anledning til stærk diskussion om efterretningstjenesterne.
Så sent som i går blev der i den amerikanske Kongres enighed om en ny struktur for den amerikanske efterretningsvirksomhed.
Man erkender åbent, at de amerikanske efterretningsmyndigheder rapporterede helt fejlagtigt, utilstrækkeligt og fejlagtigt om Irak, og man har nu besluttet at reorganisere hele den amerikanske efterretningsvirksomhed.
Jeg synes også, det er nødvendigt hele tiden at have opmærksomheden rettet mod vores egen efterretningsvirksomhed, og det giver beslutningsforslaget her jo anledning til.
Der er tale om en genfremsættelse, og Det Radikale Venstres grundholdning til forslaget er som ved tidligere lejligheder, at vi ikke kan støtte forslaget, men det er ikke ensbetydende med, at vi ikke kan indrette forholdene vedrørende efterretningstjenesterne mere fornuftigt end i dag og med større åbenhed.
Jeg noterer mig med interesse, at forslagsstillerne siger, at det, når det drejer sig om udsendelse af danske tropper, er vigtigt, at de relevante trusselsvurderinger foreligger.
Vi vil interessere os for at skabe større mulighed for åbenhed om efterretningstjenesterne.
Vi synes, Politiets Efterretningstjeneste har gjort meget store fremskridt i sin måde at kommunikere på, og vi vil også følge arbejdet med at gøre yderligere fremskridt på dette område, vel vidende at der jo er grænser for, hvor langt man kan komme med hensyn til åbenhed, netop når det drejer sig om hemmelig tjeneste.
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-10:
Hr. Søvndal sagde, at hvis jeg havde haft nogle andre oplysninger, ville jeg sikkert have været glad for ikke at kunne stemme for, at Danmark skulle deltage i krigen mod Saddam Hussein.
Jeg ved jo godt, at hr. Villy Søvndal ønsker, at Saddam Hussein skal sættes på fri fod og genindsættes som diktator i Irak, men jeg er stolt af, at jeg var med til at stemme for den beslutning, der sikrede, at vi kunne afsætte verdens mest brutale diktator – en diktator, der startede to krige mod andre lande, en diktator, der dræbte titusinder og atter titusinder af sin egen befolkning med masseødelæggelsesvåben, nemlig nervegas, en diktator, der fyrede Scud-missiler af mod hovedstæderne og store civile samfund i et andet land, han ikke var i krig med, og en diktator, der gennem 10 år brød hver eneste resolution, som var vedtaget af FN’s Sikkerhedsråd.
Jeg er glad for, at han er fængslet i dag, og at der er ved at komme et andet styre.
Hr. Villy Søvndal ønsker ham tilbage til magten, men det gør jeg ikke.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Det var en forbavsende klog tale.
At tænke sig, at et nogenlunde velbevandret medlem af Folketinget kan holde en tale i retning af, at et andet politisk parti ønsker Saddam Husseins genindsættelse.
Så synes jeg egentlig, at hr. Helge Adam Møller selv har kvalificeret sit indlæg.
Hvis man gør sig den umage at gå ind på den Googleside, jeg omtalte før, modsiger den i øvrigt en stor del af hr. Helge Adam Møllers argumentation.
Man kan gå ind på Google, declassified, Iraq, og her kan man finde et billede fra 1984, hvor Rumsfeld ømt ryster hånd med Saddam Hussein.
Og hvorfor gør han det?
Det gør han, fordi han på det tidspunkt overrakte masseødelæggelsesvåben til Saddam Hussein til brug i kampen mod dem, USA dengang frygtede, nemlig den iranske revolutions præster.
Hvem er det egentlig, der har været ven med hvem undervejs?
Og er det ikke hr. Helge Adam Møller og dem, hr. Helge Adam Møller altid forsvarer, der har et problem, fordi de lod Saddam Hussein vokse til det, han blev, mens vi andre hele tiden protesterede?
Men tavsheden var slående, også fra hr. Helge Adam Møllers side
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-10:
Det er imponerende, som hr. Villy Søvndal kan snakke udenom.
Facts er, at hvis Saddam Hussein ikke var blevet angrebet og sat fra magten og senere fanget og sat i fængsel og forhåbentlig om kort tid bliver dømt som den kolossale krigsforbryder, han er, havde han stadig siddet ved magten.
Hr. Villy Søvndal og hans parti stod for, at han ikke skulle afsættes, og at man ikke skulle angribe, selv om han har brudt hver eneste FNresolution.
Jeg er glad for, at hr. Villy Søvndal ikke var politiker, dengang vi havde Hitler, for så havde han stadig siddet ved magten.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Jeg kan forstå, at det er et meget stort ansvar, jeg har.
Hele ansvaret for Hitler og alle de andre er mit og SF’s, kan jeg forstå på hr. Helge Adam Møller.
Men jeg synes egentlig, det er kendetegnende, at når argumenterne er så svage, som de er i øjeblikket fra hr. Helge Adam Møllers side, kan man selvfølgelig være nødt til at ty helt ud på overdrevet.
Historien om Saddam Hussein er jo ubekvem, fordi han var så tæt allieret med de kræfter, som hr. Helge Adam Møller i øvrigt støtter, men det er sådan set ikke den diskussion, jeg synes er så interessant i forbindelse med efterretningstjenesten.
Det, jeg for alvor synes er interessant, er, at havde vi haft de oplysninger fra efterretningstjenesterne, som vi har i dag, nemlig at alle de argumenter om masseødelæggelsesvåben og terrorforbindelser osv., som hr. Helge Adam Møller anvendte dengang, var forkerte, havde de måske tvunget hr. Helge Adam Møller ud i en anden og for eftertiden mere forstandig argumentation.
Men det er jo bestemt ikke en mistænkeliggørelse at konstatere, at efterretningstjenesten tog fejl i sin vurdering af Irak.
Det var ikke alene et dansk fænomen, det gjorde de i USA, det gjorde de i England, og det lykkedes dem at bilde forholdsvis ukritiske mennesker som hr. Peter Skaarup og andre ind, at Irak var i besiddelse af nogle ting, Irak ikke var i besiddelse af.
Det kan vel ikke være en form for at behandle en tjeneste dårligt at konstatere, at den tog fejl i helt afgørende vurderinger.
Derfor vil jeg bare spørge hr. Peter Skaarup, om han ikke vil bekræfte, at både den danske, den engelske og den amerikanske efterretningstjeneste tog fejl i vurderingen af masseødelæggelsesvåbnene.
Det ville klæde hr. Peter Skaarup, for det har selv chefen for Forsvarets Efterretningstjeneste udtalt.
Aage Frandsen (SF), 2004-12-10:
Der er det gode ved det, at selv om der er ordførere, som har en forpligtelse til at sætte sig ind i tingene og naturligvis også informere deres gruppemedlemmer om, hvad det drejer sig om, så får vi alle sammen stillet betænkningerne til rådighed, hvor vi kan se, hvilke ændringsforslag vi diskuterer.
Til fru Birthe Rønn Hornbech kan jeg sige, at det, ændringsforslaget går ud på, er spørgsmålet: Skal økonomiske interessegrupper også nævnes?
Det har intet med bogreklamer at gøre.
Det, vi diskuterer ud fra ændringsforslaget her, er spørgsmålet om økonomiske interessegrupper.
Derfor nytter det jo ikke noget at sige, at man skal trække ændringsforslaget tilbage, for det har ikke noget med den sag at gøre.
Så derfor må jeg sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at man skal forholde sig til det konkrete ændringsforslag, hvis det er ændringsforslaget, man vil diskutere.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-10:
Lige en lille brøkdel af et sekund troede jeg, at fru Mette Frederiksen var i færd med at trække sit eget ændringsforslag tilbage, men så fusede det jo ud igen.
Fru Mette Frederiksen gentog de holdninger, som hun har givet udtryk for heroppe fra talerstolen i flere omgange: Politiske anskuelser må der ikke reklameres for.
Det er for snævert for folkestyret, og det er for snævert for ytringsfriheden, at jeg ikke må reklamere for den klaverkoncert, som jeg har udgivet på dvd.
Det er for snævert.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Jamen det er jo fint, at beskæftigelsesministeren her ved andenbehandlingen redegør for, hvordan og hvorledes regeringen forholder sig til dette ændringsforslag.
Men ministeren har jo selv åbnet ballet og er meget i tvivl om, hvordan man kan lave lovgivningen og komme med ændringsforslag og er i tvivl om retsgrundlag og a-kasse-loven og alle mulige andre ting.
Det er da simpelt hen så dårligt, hvis vi skulle til at trykke på knapperne i dag og efterfølgende i næste uge ved tredjebehandlingen.
Derfor synes jeg, at regeringen nu skulle sige til Folketinget, at vi tager denne sag tilbage og kigger på den.
Jeg havde stillet nogle spørgsmål omkring markedsføringsloven.
De har det ikke i de andre nordiske lande.
Der er mange, der mener, at vi kan klare os med markedsføringsloven.
Det, som jeg tror at regeringen også erkender, er, at der er et spørgsmål omkring mobiliteten, og at der er et problem.
Det kan ikke passe, at regeringen vil håndtere denne sag alene sammen med Dansk Folkeparti.
Jeg synes, at man skulle komme til Folketingets partier og sige: O.k., vi vil gerne se på det her en ekstra gang.
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Det er naturligvis lidt vanskeligt at få en dialog, hvis man ikke kan få svar.
Jeg er ret sikker på, at hvis beskæftigelsesministeren havde holdt sin tale på Venstres landsmøde, var han blevet buhet ud, for det her er jo i den grad uliberalt, og det er et lovforslag, som åbenlyst lægger op til misbrug af dagpengesystemet.
Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti ønsker en lov, som tvinger lønmodtagere væk fra arbejdsmarkedet og over i det offentlige dagpengesystem i 12 måneder.
Det vil sige, at samfundet skal betale penge i 12 måneder for at beskytte nogle arbejdsgivere mod, at en medarbejder ikke skal gå over til en konkurrent.
Hvad er det for en uliberal lov, som regeringen ønsker at gennemføre?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Kl. 9.50
Vi har fået så mange henvendelser fra folk og organisationer, som bliver berørt af det i dagligdagen.
Regeringen og Dansk Folkeparti er fuldstændig blinde for at ville lave en lov, som løser de åbenlyse problemer, der er.
Nu får vi åbenbart kørt denne igennem, fordi ministeren ikke vil lytte.
Det, der kunne være interessant for Folketinget, er bare at få begrundelsen for, hvorfor staten skal betale for at hæmme mobiliteten på arbejdsmarkedet.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-10:
Hvis ministeren er bekymret for, at der skulle være identitet mellem ændringsforslaget og loven, og hvis man kommer frem til, at der er et problem der, så fremsætter Det Radikale Venstre gerne det samme forslag som et beslutningsforslag, og så kan vi få det ad den vej.
Jeg har et spørgsmål til ministeren.
Ministeren var inde på, at det jo var forfærdeligt, hvis en virksomhed kunne komme til at betale to gange for en kunde- eller konkurrenceklausul, og ministeren udmalede, hvor forfærdeligt det ville være for virksomheden, hvis man ikke kunne sige på forhånd, om de kom til det, fordi det var underlagt et skøn.
Mit spørgsmål er, om ministeren kan bekræfte, at en medarbejder kan stå i nøjagtig samme usikre situation, at medarbejderen kan have svært ved at overskue rækkevidden af de her kunde- og konkurrenceklausuler.
Kan ministeren bekræfte, at der indgås kunde- og konkurrenceklausuler, der er langt mere vidtrækkende end den retstilstand, en dommer vil gå med til?
Kan ministeren bekræfte, at en informationskampagne ikke giver nogle effektive virkemidler til at forhindre urimelige kunde- og konkurrenceklausuler?
Der er nogle, der misbruger reglerne.
De bliver tilsidesat ved domstolene.
Fint, sådan skal det være.
Oven i det vil vi gerne gennemføre en informationskampagne og vil engagere organisationerne i at rådgive deres medlemmer om, hvad der er klogt, og hvad der ikke er klogt.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Denne her sag udvikler sig jo, havde jeg nær sagt, minut for minut.
Jeg synes, at vi nu er i en situation, hvor vi gerne vil have forslaget tilbage til udvalget.
Vi har været inde på spørgsmålet omkring markedsføringsloven.
Det har vi ikke fået noget svar på.
Vi har været inde på spørgsmålet omkring mobilitet.
Jeg har spurgt ministeren, om det ikke er urimeligt, at i situationer, hvor eksempelvis manden skal finde et andet job eller bliver nødt til at opsige sit arbejde og flytte til en anden landsdel, kan han komme til at skulle modtage understøttelse i et helt år, fordi der er en eller anden konkurrenceklausul, der gør, at han ikke kan få lov til at få et arbejde inden for den branche, hvor han er dygtig, som han har uddannet sig til.
Jeg har også noget andet, jeg gerne vil spørge ministeren om, og så håber jeg, ministeren vil svare på det spørgsmål.
Man kunne jo spørge: Kan folk ikke bare lade være med at skrive under?
Kan de ikke bare lade sig ansætte på en kontrakt efter funktionærloven eller som timelønnet efter en overenskomst osv.?
Jo, gid det var så vel.
Vi ved, at arbejdsmarkedet er presset i dag.
Ledigheden har endda været stigende i perioder, og det gør altså, at vi gerne vil have, at folk tager et arbejde.
Men vi ved også, at der er et stort pres, fordi det er købers marked.
Når man har fundet den rette person, hiver man lige et stykke papir op fra skuffen og siger: Så skal du i øvrigt lige skrive under her.
Og hvad betyder det?
Manden vil gerne have jobbet, men det viser sig først efterfølgende, at der altså er nogle bindinger, der gør, at han ikke kan komme videre til et andet job.
Så kommer spørgsmålet til ministeren: Hvis man nu er arbejdsløs og får et job og bliver præsenteret for en sådan konkurrenceklausul, hvad er så konsekvensen, hvis man siger nej tak til jobbet?
Er det ikke, at man får karantæne?
Og hvor er det frie valg så for en ganske almindelig lønmodtager, der gerne vil have et job?
Hvis man ikke vil skrive under på det, som arbejdsgiveren forlanger, og det ligger langt ud over det, som er rimeligt, er konsekvensen så ikke, at man får karantæne?
Han er parat til at tage arbejdet, men han bliver påført en urimelighed, fordi arbejdsgiveren kræver noget, som ikke hører nogen steder hjemme, i hvert fald ikke ved ganske almindelige typer af lønarbejde her i landet.
Jeg håber, ministeren vil svare mig på dette meget klare og enkle spørgsmål: Er det ikke urimeligt, at man bliver idømt karantæne ved at sige nej til et job, fordi arbejdsgiveren forlanger noget, der er urimeligt?
Er det ikke urimeligt, hr. minister?
Ole Sohn (SF), 2004-12-10:
Vi er jo i gang med en anskuelighedsundervisning i, hvad forskellen er på at være liberal og liberalist.
Beskæftigelsesministeren går på talerstolen og siger, at loven fungerer fint, og at der er færre sager.
Ja, selvfølgelig er der færre sager.
Hvilken lønmodtager har lyst til at anlægge sag mod sin arbejdsgiver, hvis han står over for et krav om at skulle af med 500.000 kr., hvis han taber sagen?
Og hvilken lønmodtager har lyst til at anlægge sag, hvis det betyder, at han skal i karantæne i 1 år?
Det er godt nok på offentlige dagpenge, hvad jeg i øvrigt ikke forstår at en Venstreminister synes er særlig interessant.
Det har da intet med en liberal opfattelse at gøre, og det har da intet at gøre med at skabe et liberalt og mobilt arbejdsmarked.
Jeg kan slet ikke se, hvordan en kunde- og konkurrenceklausul kan komme på banen for en sælger, som sælger damelingeri, og som skal gå et helt år uden job.
Der er sikkert nogle kvinder, der ikke kan få lingeri, og det er selvfølgelig ikke rart her i vintertiden, men det er en anden sag.
Men at indføre en karantæneperiode på 1 år hører da ingen steder hjemme i et moderne samfund.
Derfor synes jeg, det ville være meget interessant, hvis ministeren gik herop og forklarede, hvad det er, man har lovet visse arbejdsgivere.
Det er jo sådan set det, der sker, det er for det første liberalistisk – og liberalistisk er i nutidens sprog åbenbart det samme som antiliberalt – og for det andet er det dybt konservativt.
Det hæmmer lønmodtagernes mobilitet på arbejdsmarkedet, og det hæmmer innovationen for nye virksomheder.
Det er det, der er kernen i kunde- og konkurrenceklausuler.
Det er derfor, moderne samfund som Sverige og Finland har fjernet kunde- og konkurrenceklausulerne, fordi de har markedsføringslove, som dækker dette område, og det er derfor, det er fuldstændig uforståeligt, at det lige nøjagtig skal være en Venstreminister, som mener, det er vigtigt at fastholde lønmodtagere i et arbejdsløshedsgreb i 12 måneder og sikre de mest konservative arbejdsgivere ret til at forhindre nye konkurrenter i at komme på banen.
Jeg synes altså, Venstre skylder et svar, og man kunne også godt ønske sig, at Dansk Folkeparti prøvede at tænke sagen igennem en gang til.
Er det virkelig i Dansk Folkepartis interesse at sende folk på offentlige dagpenge i 12 måneder for at sikre, at de mest konservative arbejdsgivere skal kunne forhindre nye innovative virksomheder i at komme på banen?
Det er dog en fantastisk situation, vi er i her op til den tilstundende højtid.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-10:
Det er, som om ministeren ikke helt har forstået, hvad en procesrisiko betyder for en medarbejder.
Situationen er, at man har sit job, men gerne vil have et andet job inden for sit arbejdsområde, fordi man her kan få nogle nye udfordringer og udvikle nogle nye kvalifikationer og eventuelt gå ind i en anden virksomhed og være med til at løfte den.
Men man tør ikke, fordi der er en konkurrenceklausul i ens job, der siger, at man måske vil få en bod i størrelsesordenen 250.000 kr.
Det er rigtig, rigtig mange penge for en menig medarbejder, det kræver en rigtig, rigtig god privatøkonomi, og det kræver rigtig, rigtig meget is i maven at stå imod.
I Silicon Valley, hvor de jo ikke har kunde- og konkurrenceklausuler, er man nogenlunde enig om, at den udvikling, der er sket inden for software, bl.a. er båret af, at medarbejderne har kunnet flyde gennem virksomhederne.
De har kunnet gå til en ny virksomhed og udvikle deres kvalifikationer og samtidig udvikle virksomheden, og virksomhederne har været klar over, at hvis de ville have nye medarbejdere med spidskompetencer, var det ikke godt med kunde- og konkurrenceklausuler.
Jeg synes, det er trist, at regeringen ikke vil se på dette område, for det er jo et spørgsmål om, hvad vi skal leve af i Danmark om 15 år.
Vi må ikke gøre noget, der forhindrer dem i at bruge deres talenter og i at udvikle deres talenter, så det ville være virkelig godt, hvis ministeren kom herop og sagde: Nu ser vi på de kunde- og konkurrenceklausuler og ser på, om vi kan gøre det bedre, end vi gør her.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslaget forkastedes, idet 47 stemte for, 57 imod.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Bjarne Laustsen (S), 2004-12-10:
Det drejer sig her om et besparelsesforslag, som vi har kaldt det, og det er en udløber af arbejdsmiljøreformen.
I forbindelse med førstebehandlingen af lovforslaget her i Folketinget var der stor uoverensstemmelse mellem det, Venstres ordfører sagde, og det, ministeren sagde.
Det rettede ministeren lidt op på i sin svartale, men det er jo ganske uhensigtsmæssigt, at et regeringsparti ikke er klædt ordentligt på til at tage en debat om et regeringslovforslag, der bliver behandlet her i Folketingssalen.
Det blev sagt klart og tydeligt, at der ikke var nogen særlig store besparelser, og der blev også givet en garanti for, at bladet Arbejdsmiljø ville fortsætte; det kunne man garantere.
Men under udvalgsarbejdet har vi spurgt om hvordan og hvorledes, og om der kommer nogen forringelser i forbindelse med de områdeopgaver, Arbejdsmiljørådets Service Center har i dag, og ministeren siger i sit svar: »Jeg kan dog oplyse, at »Arbejdsmiljøbutikken« og tidsskriftet »Arbejdsmiljø« vil blive videreført i en revideret form.«
Vi fik først en tilkendegivelse af, at tingene ville blive videreført, men nu siger ministeren, at det vil ske i en revideret form, og hvad betyder det?
Er det i halv størrelse, er det kun det halve antal udgivelser, eller hvad er det, man forestiller sig?
Jeg synes også, at tidsskriftet Arbejdsmiljø er et rigtig godt blad, som jeg ved at rigtig mange læser, og jeg frygter, at de besparelser, som regeringen her forsøger at luske igennem, vil give sig udslag i en dårligere information om specifikke forhold, når det drejer sig om arbejdsmiljø, og det skal jeg stærkt beklage.
Jeg kan ikke forhindre et flertal i at vedtage lovforslaget, men jeg synes, det er beklageligt, at vi først har fået oplyst, at tingene vil blive videreført, men at ministeren nu siger, at de bliver videreført i en revideret form.
Jeg kunne godt tænke mig at vide: Hvad betyder det?
Det må man da allerede nu have gjort sig tanker om.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1 og 2 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Mette Frederiksen (S), 2004-12-10:
B.T.s leder skriver i dag, at der er tale om skjult politisk tv-reklame, og det er selvfølgelig interessant i forbindelse med det lovforslag, vi behandler her.
Situationen er nemlig den, at vedtages lovforslaget, vil det om ganske, ganske kort tid ikke være muligt for en politiker i Danmark at optræde i en sådan skjult politisk tv-reklame som den, statsministeren deltager i i netop disse dage.
Jeg synes selvfølgelig, det kan undre, at et folketingsflertal og en regering på den ene side ønsker at stramme den gældende lovgivning, så det ikke længere vil være muligt for en politiker at deltage i skjult tv-reklame, mens den statsminister, der står i spidsen for den nuværende borgerlige regering, på den anden side optræder i lige præcis en skjult politisk tv-reklame.
Om det er hykleri, ved jeg ikke, men det er i hvert fald en meget speciel fremgangsmåde set i lyset af det lovforslag, vi behandler her i Folketingssalen i dag.
Jeg vil gerne sige om lovforslaget, at selv om det på overfladen kan ligne en skærpelse af den gældende lovgivning, indeholder det også så mange lempelser af den lovgivning, vi har på reklameområdet, at vi fra Socialdemokratiets side ikke vil kunne stemme ja til det endelige lovforslag.
Grunden hertil er – og her skal man holde tungen lige i munden – at frem til 2002 var det her i Danmark forbudt at reklamere i fjernsynet for økonomiske interessegrupper, religiøse anskuelser og politiske anskuelser.
Det er en lovgivning, der har nydt godt af et bredt politisk flertal, fordi vi her i Danmark er enige om, at vi ikke ønsker, at pengestærke grupper eller politiske anskuelser skal have direkte adgang til den danske tv-sendeflade.
Grunden hertil er selvfølgelig, at hvis det kommer til at ske, vil der ske en skævvridning, afhængigt af, hvem der har penge nok til at sætte sig på lige præcis den pågældende sendeflade.
Regeringen har fremsat lovforslaget under den overskrift, at det er en skærpelse af den gældende lovgivning, så det fremover vil blive endnu sværere at reklamere for f.eks. politiske og religiøse anskuelser og økonomiske interessegrupper; men sådan er det ikke.
Vedtager Folketinget lovforslaget, vil det efterfølgende for første gang nogen sinde her i Danmark være muligt for f.eks. økonomiske interessegrupper at reklamere i dansk tv.
Jeg kan ikke selv forestille mig, hvem der kunne være tale om, men jeg kan da komme med nogle bud på, hvem det kunne være.
Det kunne f.eks. være Dansk Supermarked, der eksempelvis fik lyst til at indrykke reklamer i dansk tv mod den gældende planlovgivning, fordi man synes, det skal være tilladt at bygge større butikscentre i Danmark.
Kære Folketing:
Vores anbefaling vil selvfølgelig være, at Folketinget stemmer for det stillede ændringsforslag, så det bliver demokratiet, der får lov til at vinde dette opgør.