Kim Behnke (FP), 1999-05-18:
Ved alle tre førstebehandlinger af lovforslaget har vi fra Fremskridtspartiets side givet udtryk for, at for os er førsteprioriteten, at det her bliver vedtaget i enighed - eller så tæt på enighed, som vi nu kan komme i Folketinget -
og det ser ud til at blive tilfældet, idet det er et enigt Folketing, der indstiller det her til vedtagelse. Og hvorfor så det?
Jo, hvis den her lov skal have nogen virkning, skal den være vedtaget i enighed, når den kommer til anvendelse, for hvis den kun har et snævert flertal bag sig, kan et folketingsvalg jo ændre på sammensætningen, sådan at den aldrig kommer til at virke.
Det kan jo blive sådan, at et flertal siger: Vi har godt nok den her lov, men den vil vi ikke bruge.
Vi vælger en anden fremgangsmåde, for de, der måtte være kommet i klemme, er nogle, som vi ikke ønsker skal igennem den her undersøgelsesform.
Jeg er enig med fru Birthe Rønn Hornbech, som siger, at man må da håbe, at vi aldrig kommer til at bruge den her lov, men en simpel bakspejlsbetragtning på bare de sidste 10 år i dansk politik viser os jo, at vi nok kommer til at bruge den her lov på et eller andet tidspunkt.
Men det er da rigtigt, at vi bør håbe på, at det er en af de love, der ikke bliver anvendt alt for meget. Så havde vi et andet ønske, nemlig ønsket om, at der ville blive mest mulig åbenhed om, hvad der foregår i sådan en undersøgelseskommission - det har jo ved de undersøgelser, der er blevet gennemført i de seneste år, hver gang været et diskussionstema, hvilken grad af åbenhed
der har skullet være - for i et demokrati som det danske må det være sådan, at øvrigheden, befolkningen, kan følge med i, hvad der foregår, og det vil jo i praksis normalt sige, at der er adgang for pressen, som så kan referere, hvad der foregår i sådan en undersøgelseskommission.
Men samtidig er det naturligt, at hvis der opstår behov for at lukke dørene - det kan være af personfølsomhedsmæssige grunde, og det kan også være, fordi der f.eks. er offentligt ansatte medarbejdere, som måske står foran en tjenestemandssag eller lignende - så er det klart, at der skal være mulighed for at lukke dørene.
Alle de betænkeligheder, vi har haft ved de tre førstebehandlinger, er blevet imødekommet i den betænkning, der nu er her ved andenbehandlingen, og derfor er det fra Fremskridtspartiets side helt naturligt, at vi indstiller lovforslaget til vedtagelse med de ændringsforslag, som er til behandling i dag.
Men det har været interessant at følge udviklingen, for hvis vi efter den første førstebehandling - hvis man kan kalde det det - var gået direkte frem til en afstemning, havde det jo været et delt Folketing.
Så man kan sige, at den lære, som Folketinget også kan uddrage af denne behandling, er, at nogle gange kan det faktisk være en fordel, at en sag får lov til at undergå en meget grundig behandling i Folketinget.
Nu skal vi jo senere behandle et forslag vedrørende højnelse af kvaliteten i lovgivningsarbejdet, og jeg synes da, at man kan bruge det her som et godt eksempel på, at
når Folketinget tager sig tid, når Folketinget får tingene grundigt gennemarbejdet, kan det for det første ende med, at det er et enigt Folketing, der vedtager det, men så sandelig også med, at det, der kommer ud af det, er meget kvalificeret.
Dermed være ikke sagt, at Folketinget ikke skal have mulighed for hurtigt at kunne vedtage love, hvis der er behov for det, men man fristes en gang imellem til at spørge, om noget af det, der bliver lagt på Folketingets bord fra regeringen, nu også er så vigtigt, at det skal behandles lynhurtigt, eller om det ikke ville være en fordel, at det gav anledning til eftertanke og debat.
Derfor vil vi med største fornøjelse også indstille beslutningsforslag nr. B 136, hvorved de nødvendige ændringer i Folketingets forretningsorden indføres, til vedtagelse, for selv om det først er afgivet den 5. maj, er det dog en del af det samlede arbejde.
Og derfor kan vi med fuld glæde og fuld styrke støtte nærværende forslag, men vi håber naturligvis ikke, at vi alt for hurtigt vil få brug for reglerne.
Men får vi brug for reglerne, så ligger de meget klarere nu, og det vil være en fordel for de personer, der måtte komme i klemme, men det vil så sandelig også være en fordel for det Folketing, der skal bruge reglerne, at det er et enigt Folketing, der har vedtaget dem.