runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ritt Bjerregaard (S), 2002-03-21:
Ærlig talt, vil jeg sige til hr. Qureshi, hvorfor kan man ikke glæde sig over, at forslaget er der?
Hvorfor kan man ikke glæde sig over, at nu står det direkte i et punkt her?
: Hvor er det dejligt at se, at Socialdemokratiet er blevet klogere, og hvor er det rart at se, at det nu står der, i stedet for sure bemærkninger om, at tidligere kunne man jo det ene og kunne man jo det andet.
Det kan vi jo få meget unødig tid til at gå med her i Folketingssalen.
Så jeg synes i stedet for, at hr. Qureshi skulle være glad for, at det står der.
Til hr. Brix Møller vil jeg sige, at vi ikke har lavet nogen egentlige beregninger på det, og det hænger jo sammen med, at når det er et beslutningsforslag, hvor der er så mange punkter i, kan vi selvfølgelig sige os selv, at vi aldrig får alle de punkter igennem.
Derfor bliver det i meget højere grad et spørgsmål om: Hvilke af de her ting har vi en chance for at få igennem i forhold til den siddende regering?
i nogle økonomiske vurderinger af, hvad omkostningerne vil være ved det, og hvad forholdet er til kommunerne.
Så vil jeg godt slutte med at sige, at jeg nogle gange i løbet af dagen har hørt, at det at komme med et integrationsforslag skulle være det søde, mens det at begrænse tilgangen skulle være det sure.
Jeg må sige, at jeg overhovedet ikke deler den opfattelse.
Den sværeste opgave, som vi står over for i det danske samfund, er integrationen.
Christian Brix Møller (RV), 2002-03-21:
Jeg skal give fru Ritt Bjerregaard ret i den - hvad skal man kalde det - opfordring til SF og Det Radikale Venstre om, at vi også skulle have været lidt hurtigere og have fremsat vores udspil som et beslutningsforslag. Det, jeg gerne vil spørge fru Ritt Bjerregaard om, retter sig mod økonomien.
Jeg kiggede lige her, om der er sat en pris på, hvor meget det her udspil vil koste.
Jeg kunne ikke finde det, men så vidt jeg husker, er det i omegnen af 100 mio. kr., og det er også værd at give ud for en god indsats.
Men jeg vil gerne spørge: Har Socialdemokratiet i arbejdet med det her gjort sig nogen overvejelser over, om ikke det ville være godt for Socialdemokratiet at sende det signal, at man kunne opnå en bedre integration, uden at det kostede ekstra, fordi det måske er systemerne, der er noget galt med?
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
Jeg vil da gerne sige, at vi jo i den grad har gjort os nogle overvejelser om vores valgresultat og også derfor har præsenteret et meget omfattende og sammenhængende udspil på udlændingeområdet.
Man kan måske snakke om, hvilket valgresultat der var værst; men lad nu det ligge. For os er det helt afgørende, at vi præsenterer en politik, og på dette område har vi jo en fælles sag, fordi vi ikke kan vælte den nuværende regering, hvis ikke vi kan præsentere noget, som kan tiltrække vælgerne, og det mener jeg ikke det her kan, og det er det, der er min bekymring.
Jeg vil gerne spørge fru Ritt Bjerregaard, om ikke hun vil bekræfte over for mig, at forslaget om at etablere et klageorgan var noget, der blev fremsat, og noget, som den tidligere regering havde mulighed for at gennemføre, men som den ikke gennemførte i de år, hvor den havde mulighed for det, og at det nu har ligget og syltet og nu bliver fremsat igen af fru Ritt Bjerregaard på et tidspunkt, hvor vi ikke har et flertal for det.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-21:
Jeg har et par rigtig nysgerrige spørgsmål, og det ene er: Hvilke pligter er det i virkeligheden, som Socialdemokratiet anviser i sine forslag?
Når hr. Morten Bødskov nævnte det her med integrationen på arbejdsmarkedet, og hvordan man får indsluset folk på arbejdsmarkedet, blev der bare sagt, at det vigtige er, at folk kommer i arbejde.
Hvis man har en indvandrer, hvis væsentligste erhvervshindring er en sproglig barriere, og denne sproglige barriere skal bearbejdes på arbejdspladsen ved sprogundervisning, og han ikke fungerer 100 pct., ville der så ikke være en rigtig idé i, at arbejdspladsen so oder so blev kompenseret på vejen til integration?
Else Theill Sørensen (KF), 2002-03-21:
Jeg vil godt sige både til fru Sophie Hæstorp Andersen og til hr. Søren Søndergaard, at jeg vil altså ikke acceptere, at det problem, som jeg starter med at ridse op, ligesom skal drukne i, at der også er et andet problem.
Det er også et stort problem.
Det kan godt være, jeg ikke fik skildret tydeligt nok, hvad det var for et problem, jeg så, men det er altså et lidt andet, og det vil jeg godt have vi ikke bare lader som om ikke eksisterer, fordi der også er danske mænd, der ikke opfører sig ordentligt.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Nu er det desværre ikke et helt lille antal.
Undersøgelser på i hvert fald nogle kvindecentre har vist, at af kvinder, som havde været udsat for vold, var kvinder af anden etnisk baggrund end dansk voldsomt overrepræsenteret, voldsomt overrepræsenteret.
Men når man så gik ind og kiggede på, hvem det var, der havde forøvet volden, så var der faktisk en del danske mænd, der fulgte godt med.
Når jeg rejser det her, er det jo selvfølgelig ikke, fordi vi fra Enhedslistens side mener - det har vi også givet udtryk for - at der er noget som helst galt i, at folk tager ud i verden og finder deres ægtefælle.
Det synes vi er fantastisk godt, men vi synes, det er utrolig vigtigt, når vi lige præcis snakker om kampen mod kvindeundertrykkelse, at vi fastholder, at det ikke bare er en sag, som omhandler etniske minoriteter og mænd fra etniske minoriteter, men at det så sandelig også er en sag, der omhandler det danske samfund og danske mænd.
Det kan vi altså ikke smøre af på nogle, der kommer udefra, det er desværre også et problem, vi har i vores eget land.
Vi har måske haft det stærkere før, men vi har det
stadig væk, og vi skal stadig væk gøre en indsats dér.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-03-21:
Ja, nu er det jo så fantastisk, at vi rent faktisk har et Videnscenter for Ligestilling her i Danmark, som forsker i handel med kvinder, hvorfor den sker, hvorfor netop nogle danske mænd vælger at tage til Thailand og ikke bare får en kvinde med hjem hertil, men indimellem også bagefter udnytter hende til at yde andre mænd i Danmark seksuelle ydelser, noget, der er fuldstændig horribelt.
Men kunne fru Else Theill Sørensen så forklare mig sin holdning til, at Videnscenter for Ligestilling nu bliver nedlagt med dette års finanslov, sådan som det ser ud til?
Else Theill Sørensen (KF), 2002-03-21:
Jeg tror egentlig nok, at jeg sagde, at jeg ikke havde noget bud på det, men at det glædede mig, at jeg fornemmede i Indfødsretsudvalget, at vi var meget enige om, at det var et problem, og der er ofte større chance for at finde løsninger, når man er meget enig om problemet.
Jeg forstod godt ironien i at omsætte det til danske mænd, der tager til Østen og importerer kvinder, tager dem med hjem og gifter sig med dem.
Jeg tror nu ikke, det er så stort et antal som de kvinder, jeg hentydede til, der kommer til Danmark, får en masse børn og bliver holdt inde i et miljø, hvor faderen og måske sønnerne holder moderen og søstrene inde i et kulturmønster, som helt forhindrer dem i at komme ind i det danske samfund.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om fru Else Theill Sørensen selv har nogle ideer om, hvad vi gør ved det problem, hun skitserer, altså det problem, at danske mænd tager f.eks. til Østen og importerer kvinder med hjem til Danmark og gifter sig med dem.
Disse kvinder har ingen mulighed for at komme ud blandt andre.
De bliver holdt i hjemmet, får ikke mulighed for at lære sproget og har heller ikke rigtig mulighed for at sige fra, for så bliver de udvist.
Jeg synes, det er et utrolig vigtigt problem, der her er blevet taget fat på, og jeg kunne bare godt tænke mig at høre, om den konservative ordfører selv havde et par bud på, hvordan problemet blev løst.
Søren Krarup (DF), 2002-03-21:
Det er utvivlsomt rigtigt, men det er jo ikke kun i disse år.
Det er opgaven for de danske myndigheder altid at sikre sammenhængskraften i Danmark, men hvad giver sammenhængen? Hvis mennesker var dyr, så var opgaven ganske enkel.
Så gjaldt det om at give mennesker en fyldt mave, en tilfredsstillende underholdning og en bekvem måde at bruge tiden på.
Men hvis mennesker er mennesker og ikke dyr, så er opgaven noget vanskeligere.
Så kommer sammenhængskraften af fælles vilje, fælles opgave og - ja, jeg tør næsten ikke bruge ordene over for fru Ritt Bjerregaard, men vil gøre det alligevel - fælles ånd.
Måske er sammenhæng ikke skabt med at spille fodermester og underholdningsråd, måske har fru Bjerregaard grundlæggende misforstået den opgave at skabe sammenhængskraft i Danmark.
Ja, hun har så.
Det viser sig bl.a. i, at hun afviser stramninger i udlændingepolitikken.
Derved røber hun, at hun slet ikke begriber, hvad et folks sammenhængskraft kommer af, at den er et spørgsmål om et folkeligt og kulturelt fællesskab, som netop er uforeneligt med en ubegrænset indstrømning af vildt fremmede til landet.
Det viser sig videre ved, at hun som sit første punkt foreslår, at alle udlændinge - alle udlændinge - der kommer til Danmark, skal indgå en forpligtende kontrakt.
Det betyder jo ubegrænset indvandring.
Det betyder igen den uundgåelige sprængning af enhver sammenhængskraft i Danmark.
Der er slet ikke mening i forslaget, i hvert tilfælde ikke, hvis man netop taler om mennesker og ikke blot om dyr, om sociale dyr.
Der er den pikante detalje, at der er forskel på bemærkningernes og selve forslagets ordlyd, idet forslaget taler om alle udlændinge, der - står der - kommer til Danmark for at blive.
Det sidste, som også må formodes at være formuleret af fru Bjerregaard, lader sig bedre høre end det første, idet det dog sondrer imellem den ubegrænsede og den begrænsede indstrømning.
Hvordan fru Bjerregaard så kan være modstander af stramninger i udlændingepolitikken, eftersom kun stramninger kan sondre imellem dem, der bare kommer, og dem, der kommer for at blive, er temmeligt uforståeligt eller lige ud: Det er vrøvl.
Sådan er der så meget.
Der er derfor hverken hoved eller hale på forslaget.
Der er slet ingen sammenhængskraft.
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
Måske skulle vi også få lidt bedre integration her i Folketinget, hvor vi også har grupper, som lever adskilt med hver deres kultur, hver deres familiemønstre og hver deres demokratiopfattelse.
Der er mange steder i det samfund her, hvor vi godt kunne begynde at integrere tingene lidt bedre.
Det, jeg gerne vil sige til ministeren, er: Vi er jo fuldstændig enige om, at det står katastrofalt til med integrationen i det danske samfund.
Vi ved jo, at der er en kanonhøj arbejdsløshed, vi ved jo, at veluddannede mennesker bager pizzaer og kører taxa, men problemet er jo grundlæggende, at ministeren udelukkende vil stille krav til personerne og ikke til systemer eller organisationer.
Ministeren vil jo ikke stille krav til arbejdsmarkedets parter, ministeren vil jo ikke stille krav til kommunerne.
Jeg forstår ikke, at en liberal minister ikke sikrer de enkelte individers frihedsrettigheder, men bliver ved med at stille større krav til dem og ikke går efter systemet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-21:
Nu afskaffes de facto-status, nu er det alene konventionsstatus, og den omfatter alle konventioner.
Det er ikke, fordi vi er nervøse for konventionerne.
Danmark har undertegnet dem, og så vil vi overholde dem, men vi har også sagt, at vi ligger ikke under for menneskeretsreligionen.
Så vil jeg sige, at det undrer mig sådan set, at fru Pia Kjærsgaard henviser til Menneskerettighedsdomstolen.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-21:
Jeg synes, jeg kan forstå på integrationsministerens svar, at integrationsministeren er enig med os i, at forudsætningen for, at det overhovedet giver mening at tale om integration, er, at der bremses drastisk op for tilstrømningen, og når vi taler om opbremsning, ja, så er regeringens to kort afskaffelsen af de facto-begrebet og afskaffelsen af retskravet på familiesammenføring.
Jeg vil gerne med fare for, at jeg selv og andre kommer til at betragte mig som monoman, endnu en gang gentage
mit spørgsmål nu til ministeren: Hvad ligger der i afskaffelsen af de facto-begrebet? Er det en afskaffelse af det princip fra 1983 om, at alle overalt på Jorden kan have et retskrav på at komme ind og få en flygtningesag behandlet?
Og det principielle, det praktiske er: Hvordan vil ministeren forhindre, at de blot hober sig op med beskyttelsesstatus i stedet for at hedde de facto-flygtninge, men at realiteten bliver præcis den samme?
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Ministeren var meget optaget af at give den ny regering æren for, at den såkaldte tilstrømning var faldet.
Kunne ministeren oplyse Folketinget, om det fald startede før eller efter folketingsvalget?
Så vil jeg godt spørge om ambassaderne.
Jeg har spurgt andre, og jeg vil også godt bede ministeren om at kommentere det.
Ministeren afviser at indregne den tid, man er i landet, mens sagen behandles, som en del af den tid, der skal gå, før man ikke kan sendes ud igen.
Jeg vil godt spørge: Hvilken fordel har man af at trække sagen i langdrag, hvis den tid, sagen behandles, ikke indgår i den samlede tid?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Vi er måske nogle, som synes, at det er et voldsomt krav, at et barn, som kommer sammen med sine flygtede forældre i en alder af 7 år, i hele folkeskoleforløbet og frem til vedkommende går ud efter niende klasse, ikke ved, om vedkommende kan blive permanent i Danmark.
Til sidst angående hærchefen vil jeg lige sige til ministeren: Det er jo sådan set ministerens partier, der har
et problem.
Det var dem, der stod i Folketingssalen gang på gang og krævede svar fra den tidligere justitsminister og meddelte, at i det sekund, de fik regeringsmagten, ville den pågældende hærchef være bag lås og slå.
Det er jo ikke noget, oppositionen har sagt, men det var noget, ministerens parti sagde.
Pia Kjærsgaard (DF), 2002-03-21:
Jeg synes, ministeren holdt en pæn og afdæmpet tale, men jeg mangler alligevel stadig væk nogle svar.
Jeg har spurgt så mange gange om det.
Skal man tage det sure med det søde?
Hvad med de andre forslag, indfødsretslovgivningen, integrationslovgivningen og nu udlændingelovgivningen?
Skal de behandles i sammenhæng, eller vil ministeren sådan kaste godbidder ud til de forskellige partier?
Så må jeg fastholde over for ministeren, at jeg mener, at problemet er antallet og alene antallet, og hvor er jeg dog enig med ministeren i den sidste bemærkning, som kom til fru Elisabeth Arnold.
Det er ganske utilstedeligt, at man skal stå og høre på sådan nogle bemærkninger om, at vi ikke kan blandes.
Hvad er det for en gang vås?
Det, det drejer sig om, er antallet, som Danmark ikke har kunnet klare i en lang årrække.
Så vil jeg lige bede ministeren bekræfte et par ting.
Når nu der bliver sagt af Socialdemokratiets ordfører, at erhvervslivet skriger på arbejdskraft, og at vi bliver nødt til at integrere, fordi de skal ud på arbejdsmarkedet, er det så ikke sådan, at stort set samtlige af de fremmede, der er kommet til Danmark gennem en årrække, er arbejdsløse?
Er det ikke bare sådan, at hvis man virkelig vil, jamen så kan man jo bare ansætte?
Problemet er jo, at kvalifikationerne langt fra er i orden.
Det er den dårligste del, vi får.
Det er de uuddannede, det er analfabeterne, det er dem fra den tredje verden.
Bertel Haarder (V), 2002-03-21:
Til hr. Kamal Qureshi: Jeg har ikke sagt, at det nødvendigvis er let at foretage disse individuelle vurderinger af tilknytningskravet.
Jeg har blot sagt, at det ikke er noget nyt.
Der findes en administrativ praksis, som er indført af den tidligere regering.
Det er den, vi nu vil benytte på en lidt anden måde og over for en større gruppe.
Til fru Elisabeth Arnold: Det er rigtigt, at den tidligere regering gjorde mange ting.
Det synes jeg også man skal anerkende.
Men det var vel lige præcis problemet med tilstrømningen, man ikke fik tacklet.
Man fik ikke stillet krav i forbindelse med familiesammenføring, og det var det, der gjorde, at borgmestrene blev så fortvivlede.
Det vil jeg også sige til fru Sophie Hæstorp Andersen:
Spørg kommunerne, om tilstrømningen slet ikke er et problem.
Nu skal jeg til at fortælle dem, hvor mange tusinde der skal
ud nu her i år.
Og så vil de svare: Ja, kære minister, du sender os et antal, og så viser det sig, at en stribe skal have familiesammenføring, og der er adskillige børn osv.
Spørg kommunerne, vil jeg sige til fru Hæstorp Andersen, om tilstrømningen slet ikke er et problem, og om den slet ikke giver integrationsproblemer.
Jeg støtter mig trygt til kommunernes svar.
Derfor har vi jo altså også det, der har med flygtningestramningerne at gøre, hvor vi går ind til konventionerne og holder os til dem, sådan som jeg også har forstået, at den tyske regering nu vil gøre.
Det er derfor, at jeg også har sagt til folk fra udlandet, som hører på det, at vi såmænd blot er i den situation, at vi nærmer os det europæiske gennemsnit på forskellige felter.
Vi er absolut ikke alene på den vej, som den danske regering her betræder. Så vil jeg ikke have siddende på mig, at regeringen mener, at danskerne ikke tåler at blive blandet op med andre.
Vi har udenlandsk blod i os alle sammen.
Jeg er i hvert fald selv en af dem.
Det har altså ikke noget med det at gøre.
Og grundlovens § 70 skal vi også nok overholde.
Jeg mener helt ind i min inderste sjæl, at vi med den kombination af krav i forbindelse med tilstrømning og langt bedre integrationspolitik, som også har at gøre med at stille krav, gør de nytilkomne en tjeneste, og vi spørger deres organisationer, om de ikke støtter store dele af det, vi kommer med.
De kommer jo ofte fra deres hjemlande med sunde, borgerlige holdninger, der minder om regeringens, og forstår godt, at der skal strammes op på det økonomiske.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-03-21:
Nej, det er jo netop en klog holdning, for det er ikke tilstrømningen, der spiller ind her i de kommende år.
Men det, der er problemet i dag - ministeren siger det også selv - er ikke, at vi har udlændinge i Danmark, men at vi har udlændinge, der er på kontanthjælp.
Giv dem et arbejde.
Derfor har vi sagt hele tiden, at integration er vigtig, og den er særlig vigtig lige nu, for store dele af det danske arbejdsmarked har på alle områder brug for mennesker; har brug for endnu flere i de kommende år som socialhjælpere, som sygeplejersker, som læger, som lærere.
For vi hørte jo ikke noget fra regeringen.
Den nytilkomne regering talte ikke om andet end stramninger, samtidig med at man fortalte, at det er et problem at have udlændinge på kontanthjælp.
Vi er kommet med et oplæg til integration, og vi har set med tilfredshed, at det har fået Venstre og De Konservative til at følge trop.
Men det er altså for sent, og 80 mio. kr. er allerede sparet på integrationskontoen.
Det er for dårligt.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-21:
Det er jo ikke rigtigt, når integrationsministeren siger, at den tidligere regering ikke kunne blive enig om noget.
Vi gennemførte stribevis af stramninger.
Vi indførte f.eks. boligkrav ved familiesammenføring.
Vi indførte nogle alderskrav.
Vi indførte nogle forsørgelseskrav.
De var ikke alle sammen lige heldige.
Nogle af dem var virkningsfulde i den forstand, at man i hvert fald opnåede, at personer ikke stuvede sig sammen i for små lejligheder osv., men de var ikke alle sammen behagelige at gennemføre.
Vi fik også lov til at stå ganske alene med dem i mange tilfælde, og det må vi Radikale jo også tage medansvar for.
Det gør vi også.
Vi løber ikke fra ansvaret.
Jeg har altid opfattet det sådan, at når man var dansk statsborger, havde man hjemme i Danmark, og så havde man et dansk pas.
Det betød, at man altid var velkommen i Danmark, uanset hvor galt det gik ude i den store verden.
Man havde sit danske pas.
Det var dér, man havde hjemme.
Nu kommer vi i en situation, hvor man kan sige til danske statsborgere: Ja, ja, ja, det med det danske statsborgerskab og det danske pas gælder alligevel ikke, for du må ikke bo her sammen med den ægtefælle, du har valgt, for ægtefællen hører til et andet sted.
Det vil ramme alle ægteskaber mellem danskere og udlændinge.
Det vil betyde 4.000 mennesker om året, der skal have kulegravet deres forhold.
Til sidst vil jeg gerne spørge: Hvorfor er danskerne så fint og sart et folkefærd, så de ikke kan tåle at blive blandet op med nogle andre?
Kamal Qureshi (SF), 2002-03-21:
Jeg ved ikke, hvordan integrationsministeren selv har det med efter en valgkamp, hvor man sagde »tid til forandring«, at sige, at man jo her har overtaget Socialdemokratiets tidligere model til vurdering af tilknytningskravet, samt at man faktisk har lavet en lille marginalændring, for nu gælder den også danske statsborgere.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Jeg vil godt sige, at det forstår jeg ikke, for det, vi snakker om, er godt 200 tilfælde om året, og mig bekendt er det allerede i dag sådan, at den tilladelse kun gives, hvis der ikke er andre, der kan tage sig af de forældre.
Hvis de forældre har andre i hjemlandet, som kan tage sig af dem, så gives tilladelsen simpelt hen ikke.
Jeg mener derfor, at den ændring, som hr. Jann Sjursen skitserer, er sådan, som virkeligheden er i dag. Og det er altså den virkelighed, nogle vil lave om, for regeringen vil fuldstændig fjerne muligheden for at få forældre over 60 år til Danmark, selv om man kan forsørge.
Jann Sjursen (KRF), 2002-03-21:
Jeg synes, at det er et udmærket spørgsmål, som fru Elisabeth Arnold rejser.
Jeg vil sige, at når vi har taget det standpunkt i den diskussion, som vi har, er det altså integrationsmæssige hensyn, der gør det, og fru Elisabeth Arnold erkender også, at folk, der kommer hertil i en relativt, jeg understreger relativt sen alder, forældre over 60 år, kan have svært ved at blive integreret på grund af sproglige barrierer m.v. i det danske samfund.
Jeg vil dog sige helt klart, at vi har den undtagelse i vores forslag, at hvis herboende børn er de eneste, der kan forsørge forældrene eller de pårørende, så synes vi, at det er i orden.
Men har forældrene over 60 år andre børn eller nære pårørende i deres hjemland, så synes vi ikke, at man skal give tilladelse til familiesammenføring.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-21:
Jeg har et enkelt spørgsmål til hr. Jann Sjursen, for det har ofte ved tidligere lejligheder undret mig, at Kristeligt Folkeparti ønskede at ophæve muligheden for familiesammenføring med forældre over 60 år.
For det første er det meget få personer, det drejer sig om, og for det andet er det jo rigtigt, at det kan være vanskeligt for personer over 60 år at blive integreret i Danmark.
Jeg vil ikke gøre mig lystig på Kristeligt Folkepartis vegne, men det er dog trods alt en traditionel familiestruktur, som man dér slår i stykker, hvis man ikke giver mulighed for at få en forælder, som ellers ikke kan blive forsørget, til Danmark.
Derfor synes jeg ikke, at det harmonerer rigtigt med det menneskesyn, jeg normalt forbinder med Kristeligt Folkeparti.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-21:
Til fru Pia Kjærsgaard vil jeg sige, at jeg er modstander af princippet om, at religiøse forskrifter kan stå over danske love, uanset i hvilket parti sådanne synspunkter måtte befinde sig.
Jeg er indædt modstander af, at landets love kan blive overrulet af religiøse forskrifter.
Til hr. Per Dalgaard vil jeg sige: Koranskoler er det, der kan sammenlignes med danske søndagsskoler, men friskoler med muslimsk baggrund er noget andet, og de er underkastet friskoleloven.
Det er jo også derfor, at der er friskoler, som har fået frataget deres tilskud, og de har måttet lukke.
Det er jo derfor, vi overhovedet har reguleringen under friskoleloven. Der skal være opsyn med disse skoler, og der skal være muligheder for at fratage dem tilskud, og det er der også.
Det har jo vist sig.
Men friskoler er en væsentlig del af den danske frihedstradition, og det skal være muligt at oprette friskoler med religiøs baggrund.
Det kan også være indremissionsk baggrund, det kan være med mange andre baggrunde.
Men der skal være tilsyn med dem, og det skal være muligt at fratage dem tilskuddet.
Det sker også.