runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-24:
Jeg vil godt først sige til fru Pia Gjellerup, at alle bilag i denne her sag i Finansudvalget er offentligt tilgængelige.
Det er da ikke sådan, at vi har fortroligstemplede bilag i Finansudvalget omkring denne her sag.
Jeg har da aldrig hørt mage, selvfølgelig har vi da ikke det.
Selvfølgelig skal offentligheden kunne læse alle de bilag, der vedrører den her sag. Jeg har endda også sagt, at hvis der er nogen i Finansudvalget, der måtte ønske et samråd med ministeren, en nyskabelse, hvor vi holder samråd for åbne døre, er jeg fuldstændig åben over for det, for jeg synes da, offentligheden skal inddrages maksimalt.
Hvis det er et ønske, der kommer til udtryk nu, så lad os da få det på bordet, så vi kan komme videre med den sag.
At vi så har nogle politiske uenigheder i forhold til, hvorvidt man skal oprette et miljøinstitut eller ej, hvorvidt man skal have et institut, der sætter fokus på, hvordan man får mest miljø for pengene, noget, den tidligere regering ikke har tænkt så farlig meget over, er det jo så et faktum, der er til at tage og føle på.
Men den politiske uenighed om, hvorvidt man skal oprette et miljøinstitut, bliver her brugt til noget helt andet, nemlig til at påstå, at der ikke tages hensyn til det mindretal, der er imod beslutningen. Vi har haft en debat om et beslutningsforslag her i salen.
Vi har haft en forespørgselsdebat om det her.
Jeg har sagt, at hvis der er nogen, der ønsker et åbent samråd med ministeren i Finansudvalget, så tager vi også det, så hver en sten bliver vendt.
Men det er ikke nok, for det eneste, der er nok for mindretallet, er, at flertallet ændrer politisk holdning og pludselig ikke vil stå ved den beslutning, som vi altså har truffet hos os, nemlig at vi vil støtte oprettelsen af miljøinstituttet.
Men den får mindretallet bare ikke.
Det er det, vi ønsker skal på den politiske dagsorden i miljøets tjeneste i årene
fremover.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-24:
Jeg er da sådan set lidt ked af det på Finansudvalgets vegne, hvis Finansudvalgets formand ikke kan se, hvad der kendetegner behandlingen i Finansudvalget. Så får Finansudvalget da på lidt længere sigt et problem.
Derfor vil jeg gerne bede hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Eyvind Vesselbo om at bekræfte, at det betyder, at det supplerende betænkningsbidrag, jeg står med i hånden, og som en bred kreds af partier står bag, aldrig nogensinde kommer i offentlighedens søgelys, fordi der er lukket for yderligere betænkningsafgivelse i Miljøudvalget.
Det har vi jo lige stemt om uden nogen argumenter.
Det kan ikke vedlægges sagen
i Finansudvalget, for der laver man ikke offentlige betænkninger. Så alle de ekstra argumenter, vi har fået ind gennem høringen, det ekstra betænkningsbidrag, vi har lavet derudfra, kommer der sådan set ikke noget godt ud af, for flertallet har besluttet, at man ikke vil lytte til yderligere argumenter.
Det vil jeg godt bede Miljøudvalgets formand, hr. Eyvind Vesselbo, om at forholde sig til.
Pia Gjellerup (S), 2002-01-24:
Jeg har ikke påstået, at der skulle være nogen som helst fortrolige bilag i Finansudvalget.
Den kan ikke optrykkes og videreudgives i den form, som betænkninger har, og som er bidragende til forståelsen af, hvad det er, der er vedtaget.
Der kan ikke gives et tillægsbetænkningsbidrag fra mindretallet, og man kan heller ikke optrykke de særdeles relevante høringssvar, som er indhentet i sagen.
Finansudvalget er kun formelt et forum, hvor sagen behandles.
Den reelle behandling foregår selvfølgelig, sådan som alt er tilrettelagt i Folketinget, som også de her mere formalistiske eksempler viser det, i fagudvalgene, der er indrettet til at sagsbehandle, mens Finansudvalget er lavet til at ekspedere.
Ole Sohn (SF), 2002-01-24:
Finder hr. Kristian Thulesen Dahl, at det er på sin plads, eller at det er en rimelig brug af Finansudvalgets tid, at vi skal overtage en sagsbehandling, som ikke er tilendebragt i Miljøudvalget; at vi skal bruge tid på det uden at have den nødvendige baggrundsviden for det, i og med at vi ikke arbejder med miljøspørgsmålene til hverdag; at det er os, der skal viderestille spørgsmål, tage samråd og debatter for at få frem, hvad grundlaget er for dette miljøvurderingsinstitut?
Ville det ikke være mere passende, at man brugte Miljøudvalget til det, eller hvad der er helt sædvanligt, at regeringen fremsætter et lovforslag, der sendes til høring, kommer til første behandling, udvalgsbehandling med betænkningsafgivelse osv., osv.?
Det har intet at gøre med, at der er et flertal eller et mindretal.
Det kendes på forhånd.
Men det er et spørgsmål om, at man får den saglige behandling, der er nødvendig.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-24:
Hr. Thulesen Dahl siger nu, at han er villig til som helt ny praksis at lave samråd i Finansudvalget.
Jeg vil bare sige, at jeg ikke synes, at hr. Thulesen Dahls løfter under behandlingen af denne sag er særlig meget bevendt.
Sidste gang vi diskuterede det i Folketingssalen, gav hr. Thulesen Dahl tilsagn om, at man kunne stille alle de spørgsmål, man ville, og få svar på dem, herunder, og det blev eksplicit nævnt, at få hørt de institutioner og organisationer, som kunne have meninger om denne sag, sådan at der kom en reel høringsmulighed.
Det løfte og det tilsagn løb hr. Kristian Thulesen Dahl fra.
Lige så snart behandlingen i Folketingssalen var afsluttet, kunne det alligevel ikke lade sig gøre.
Så var man en dikkende lammehale for regeringen.
Nu viser det sig så, at Dansk Folkeparti mener, at et miljøforslag bedst kan behandles i Finansudvalget.
Er der andre sager, som Dansk Folkeparti påtænker at flytte fra de relevante fagudvalg, hvor de mennesker, der arbejder med sagerne, sidder, og flytte dem til Finansudvalget med henblik på, at de realitetsbehandles dér?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-24:
Man forstår måske egentlig nok frustrationen.
Nu har man siddet i 8-9 år og har kunnet regere med flertal hen over hovedet på alle os andre, og så oplever man pludselig, at der er kommet et politisk flertal, som måske vil noget andet end det, man selv ønsker, og fordi man er politisk uenig, prøver man at gribe til alle mulige ting.
Det er nok frustrationen over at erkende, at man nu i et miljøspørgsmål kommer i mindretal.
Jeg tror, at det er det, der kommer til udtryk.
Hvis ikke det kommer til offentlighedens kendskab, er det vist kun fru Pernille Blach Hansens skyld, for det er hende, der står med det i hånden.
Jeg går da ud fra, at det er et papir, der kommer til offentlighedens kendskab.
Jeg går da også ud fra, at de ting, man måtte have, kan komme til udtryk i en påtegning til det aktstykke, der skal behandles.
Det er jo ikke sådan, at et politisk parti i forbindelse med behandlingen i Finansudvalget over for offentligheden er afskåret fra at give til kende, hvad det synes om det pågældende aktstykke.
Det er jo heller ikke sådan, at man ikke har hørt de argumenter før, som vi hører nu, i forespørgselsdebatten eller i behandlingen af beslutningsforslaget.
De er jo kommet til udtryk.
Når alt kommer til alt, bunder det i, at vi er politisk uenige.
Skal der oprettes et miljøinstitut, som det fremgår af svaret på spørgsmål 5 i Finansudvalget, som har til formål at sikre mest miljø for pengene som succeskriterium, eller skal der ikke?
Det mener vi at der skal, og det mener andre at der ikke skal.
Det er sådan set det, der er hele målet med denne øvelse, og det er vi politisk uenige om.
Og så må jeg sige til al den snak om, at man ikke kan få offentligheden inddraget, at jeg har spurgt, om der er nogen
af dem, der har blandet sig i denne debat, der ønsker et åbent samråd, så man kan få offentligheden inddraget i finansudvalgsbehandlingen.
Det ville være noget helt nyt.
Det har man aldrig gjort før.
Jeg har ikke hørt nogen ytre sig i den forbindelse.
Så er der nogle, der mener, at Finansudvalget slet ikke er kapabelt til at diskutere det her.
Det er jo et synspunkt, man kan have, men det mener jeg ikke.
Der er bedt om penge i Finansudvalget, og jeg mener, at vi sagtens kan klæde os på, så vi kan behandle den her sag seriøst.
Det kan man have forskellige syn på.
Ellers må man jo vurdere, om man skal skifte sit medlem af Finansudvalget ud med et andet til at diskutere det her spørgsmål.
Det er åbent for enhver.
Vi mener, at der er vendt mange ting omkring det her spørgsmål, og vi har åbnet for, at hver en sten selvfølgelig fortsat kan vendes i det her spørgsmål.
Det er jo sådan set det, der er interessant. Sagen er ikke slut, sagt til hr. Keld Albrechtsen, for det eneste, der sker efter i dag, er, at den genoptages et andet sted i huset, hvor man så skal arbejde videre med den, og hr. Keld Albrechtsen kan sige det til mig, hvis han har spørgsmål, han ønsker at få stillet.
Så skal vi sørge for, at de bliver stillet til ministeren i Finansudvalget, så vi kan få svar på dem.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Derfor skal jeg bare sige, at når hr. Kristian Thulesen Dahl nu henviser til, at der også under den foregående regering var eksempler på, at sager ikke blev godt nok behandlet i Folketinget, er det ærlig talt en mærkværdig undskyldning. For det første kan jeg ikke komme på nogen fortilfælde, hvor sager har været så dårligt behandlet som den her.
Men selvfølgelig har der været sager under den foregående regering, hvor både hr. Thulesen Dahl og jeg har kritiseret sagsbehandlingen - hvor både hr. Thulesen Dahl og jeg har kritiseret sagsbehandlingen!
Det er bundlinjen i den her debat.
Ole Sohn (SF), 2002-01-24:
Jeg kan konstatere, at der ikke sker nogen større bevægelse i sagen, og for at forebygge, at vi kommer til at stå i en lignende situation - hvad vi gør, i og med at jeg har bedt om at få en tilsvarende sag om det sociale råd trukket i Folketinget, så vi kan få en behandling her, da det kan få udsigt til at få samme karakter - vil jeg her anmode Finansudvalgets formand om at indkalde til et åbent samråd med statsministeren, sådan at vi kan diskutere, hvordan regeringen tilrettelægger sit lovprogram og dermed bruger Finansudvalget i den anledning.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-24:
Hr. Thulesen Dahl analyserer sig frem til, at den her diskussion skyldes en politisk uenighed omkring instituttet og dets arbejde.
Men det viser jo bare, hvor lidt betryggende det er, at behandlingen foregår i Finansudvalget, for hvis hr. Thulesen Dahl kendte sagens substans, så ville han vide, at problemet netop er, at vi slet ikke kan finde ud af, om vi er enige eller uenige, fordi regeringen ikke har beskrevet, hvad instituttet skal lave.
Der foreligger ikke et kommissorium.
Det har ikke været muligt at få at vide, hvordan man prioriterer, om det er en miljøvurdering af den økonomiske politik eller det er en økonomisk vurdering af miljøpolitikken.
Vi har ikke kunnet få at vide, hvad der skal ske, og når man spørger miljøministeren, så får man at vide: Det må instituttet selv om.
Når vi så spørger, hvordan kan man søge om 10 mio. kr. til noget, som man ikke ved hvad er, så siger miljøministeren, at det er han helt tryg ved.
Hvorfor er han tryg ved det?
Det er han, bare fordi det er han.
Det er sagens behandling. Derfor vil jeg bare gentage mit spørgsmål.
Mener hr. Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti, at det er en god fremgangsmåde, at et miljøinstitut til 10 mio. kr. realitetsbehandles i Finansudvalget?
Burde det ikke i princippet realitetsbehandles og færdigbehandles i
Miljøudvalget
Pia Gjellerup (S), 2002-01-24:
Det seneste indlæg viste med al ønskelig tydelighed, hvorfor vi er optaget af at få en saglig behandling af sagen og få bogført de gode argumenter for det synspunkt, mindretallet har, og de dårlige argumenter for synspunktet, som flertallet har. Det har nemlig ikke noget at gøre med, som hr. Kristian Thulesen Dahl prøver at lægge op til, at man var mere end irriteret over, at der var en politisk uenighed, og at man i stedet for at have et flertal havde et mindretal.
Ja, det er jo selvfølgelig vældig beklageligt, men det er vilkårene. Nej, det, der er i det, og som jeg synes er ærgerligt for Folketinget og trist, er, at vi har gruppeformænd siddende her i salen, som har været medlemmer af Folketinget længe, som synes, at det her er en værdig behandling, at vi ikke kan få grundlaget for uenigheden, argumenterne for uenigheden behandlet dér, hvor det hører til, nemlig i fagudvalgene.
Det har ikke noget at gøre, som hr. Kristian
Thulesen Dahl nærmest sagde, med, om Finansudvalget var dumt eller ej.
Nej, det er et spørgsmål om, hvad der er Finansudvalgets opgave, hvordan medlemmerne er udvalgt til det arbejde, og hvordan medlemmerne er udvalgt til at varetage arbejdet på miljøområdet i Miljøudvalget.
Det ville være logisk, det ville være ordentligt for den parlamentariske skik, at behandlingen foregik dér.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Det er naturligvis korrekt, og jeg er også godt klar over, at man altid efterfølgende kan stille spørgsmål til en sag, der er afgjort i Folketinget.
Det har bare ikke noget med sagen
at gøre.
Det, der har med sagen at gøre, er, at hr. Thulesen Dahl stillede i udsigt, at sagen skulle behandles ordentligt, dvs. at inden det blev afgjort, om aktstykket skulle vedtages eller ej, så skulle spørgsmålene selvfølgelig besvares.
Det var den melding, der var.
Nu får vi oplyst, at man efterfølgende, når sagen er afgjort, kan stille alle de spørgsmål, man vil.
Jamen det kan
man da.
Man kan da altid stille spørgsmål til ministre, det kan vi da også til næste år, og det vil vi da også gøre, når vi ser, hvad det konkrete indhold i det miljøinstitut bliver, og hvordan det kommer til at fungere.
Og vi er meget bekymrede for, hvordan det kommer til at fungere, selv om det ikke har kunnet lykkes under sagens forløb at få opklaret, hvad det egentlig går ud på.
Men jeg må bare konstatere, at de løfter, hr. Kristian Thulesen Dahl gav, de er ikke blevet indfriet, så enkelt er det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-24:
Jeg vil bare godt lige sige til fru Pia Gjellerup, at hvis man anlægger det kriterium, at man ikke kan behandle de ting, som de, der sidder i Finansudvalget, ikke er fagordførere på, ordentligt, er der faktisk ganske mange ting, der behandles i Finansudvalget i dag, som fremover skal lægges andre steder hen.
Der kommer aktstykker med ønsker om penge i en helt anden størrelsesorden end den, vi diskuterer her, og som med fru Pia Gjellerups velsignelse - også mens hun var minister - ekspederes gennem Finansudvalget.
Sådan er det.
Når hr. Ole Sohn siger, at det sociale råd, som der er ønsket 4 mio. kr. til, ønskes behandlet i Folketingssalen, så bakker vi selvfølgelig op om, at det skal behandles i Folketingssalen og i fagudvalget.
Men vi skal bare sige, at det da samtidig er en ny linje, man anlægger for, hvad der så skal behandles i Finansudvalget, og hvad der skal behandles andre steder.
Det er da noget, vi selvfølgelig vil konfrontere hr. Ole Sohn og andre med i forbindelse med andre sager og spørge, hvorfor de så ikke også skal behandles i Folketingssalen, sager, som altså er langt mere vidtrækkende, og hvorom man kan sige, at de handler om langt, langt flere af skatteydernes midler, som ellers med hr. Ole Sohns velsignelse blot ville blive ekspederet igennem Finansudvalget.
Så det er da noget, vi ønsker at sætte fokus på fremover.
I forhold til det med åbne samråd har jeg givet tilsagn
om, at vi i Finansudvalget tager en drøftelse af det og finder ud af, hvordan vi rent praktisk kan tilrettelægge de ting
Jeg er fuldstændig med på, at vi i Finansudvalget skal have så åben en behandling af sagerne som overhovedet muligt.
Jeg har ikke hørt nogen, der ønsker at begrænse offentlighedens adgang til indsigt i, hvad Finansudvalget sidder med.
De eneste gange, vi har med sådan nogle ting at gøre, er på regeringens foranledning, og det er jo også den tidligere regering, der har bedt om, at sager bliver behandlet i Finansudvalget uden offentlighedens indsigt.
Det er ikke ofte med vores billigelse.
Vi ønsker jo, at offentligheden har maksimal indsigt.
Så det kommer vi ganske givet tilbage til efter den diskussion, der har været her i dag.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-01-24:
Jeg har forstået, at man har nogle og tyve spørgsmål der.
Til hr. Keld Albrechtsen: Dansk Folkeparti har forstået, at man stadig væk kan stille spørgsmål til Finansudvalget, så der kan man stadig væk drøfte den sag.
Så du er velkommen til at stille spørgsmål der.
Troels Lund Poulsen (V), 2002-01-24:
Hr. Keld Albrechtsen vil gerne have uddybet, om vi bare forsøger at skubbe aben over til den tidligere regering i forhold til det regelsæt, som gælder for eksport.
Dertil kan jeg sige, at den beslutning, som blev taget af den tidligere regering, ser den nuværende regering ikke nogen grund til at ændre.
Så kommer vi det vist ikke meget nærmere.
I forhold til hr. Jann Sjursen og bemærkningerne omkring den historiske redegørelse, som hr. Keld Albrechtsen også ønsker, tror jeg, det vil føre for vidt at komme med den her i dag.
Men til det vil jeg dog bare sige, at jeg synes, det er meget, meget vigtigt at samle et bredt politisk flertal bag den her udtalelse, og da den er afbalanceret, og da den er kritisk over for begge parter, undrer det mig, at de partier, som fremsætter deres egen, ikke kan bakke op om den vedtagelse, der foreligger.
Til sidst i forhold til hr. Holger K. Nielsen vil jeg gerne sige, som jeg også sagde i min tale, at de er i strid med Genèvekonventionen - så tror jeg, at vi har fået det på det rene - men jeg siger også, at den linje, som palæstinenserne har lagt i forhold til den massive terrorindsats og det netværk, som trives der, heller ikke er gunstigt for situationen. Derfor kan man ikke kun se det fra én parts side, man bliver nødt til at have helikopteroverblikket, og det er det, jeg synes man mangler
, både når hr. Holger K. Nielsen og hr. Keld Albrechtsen taler fra denne talerstol.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-24:
Desværre har denne sag fået en mystisk og dybt kritisabel behandling i Folketinget.
Det skyldes, at regeringen har valgt det. Sagen om et eventuelt Institut for Miljøvurdering skal nu hastes igennem Folketinget uden nogen saglig grund overhovedet.
Regeringen har ikke ønsket at lave nogen høring.
Man har ikke villet indhente svar fra nogen overhovedet, der beskæftiger sig med området til daglig.
Da regeringen ikke har villet lave en høring, er fem partier i Folketinget gået sammen om at spørge de relevante parter.
Det har vi fået nogle meget substantielle, gode besvarelser ud af.
Der er kommet høringssvar, som rejser kritik af den måde, ministeren har fremsat forslaget på.
Desværre har ministeren ikke vist nogen lydhørhed
overhovedet.
Det er under al kritik, og havde der været tale om en lov her, ville jeg ikke have været betænkelig ved at bruge ordet lovsjusk.
Fra DTU, fra Aalborg Universitet med flere rejses der kritik af det hastværk, ministeren her udviser.
Aalborg Universitet mener heller ikke, at der her er tale om et institut, der er uafhængigt af ministeren.
Vi har en bestyrelsesformand, der skal udpeges af ministeren, før bestyrelsen er nedsat, og vi har en direktør, der skal ansættes, før bestyrelsen er nedsat.
Samtidig åbnes der mulighed for, at bestyrelsens beslutninger kan indbringes for ministeren.
Kort sagt: Det er ikke et uafhængigt institut.
Instituttets indhold er også uklart.
Det påpeger eksempelvis forskere fra DTU, Syddansk Universitet og Det Økologiske Råd.
Det har under udvalgsbehandlingen og i Folketingssalen og gennem spørgsmål til ministeren været fuldstændig umuligt at få opklaret, hvad instituttet reelt skal arbejde med, og hvilken tilgang man vil anvende, når det drejer sig om miljøøkonomi.
I Socialdemokratiet er vi også interesserede i flere miljøokonomiske analyser og vurderinger af miljøpolitikken.
Men vi vil gerne diskutere det i bred forstand, så det ikke bliver snævert og alene relaterer sig til økonomi. Vi har tilbudt ministeren at diskutere det, se på procedurerne, se på måden, man har nedsat instituttet på, for at sikre, at det blev gjort på en ordentlig, saglig, velgennemarbejdet måde.
Det har ministeren desværre ikke ønsket.
Det beklager vi dybt, og vi synes, det er ærgerligt, at vi ikke kan få en ordentlig og saglig behandling af ting, der er af stor vigtighed, også for den måde vi laver tingene på i fremtiden.
Siden vi afgav betænkning i Miljøudvalget i tirsdags, er der kommet flere høringssvar til udvalget, som har relevante og ekstra supplerende bemærkninger.
Vi har endnu ikke fået svar fra ministeren om de høringssvar, vi har sendt over, og derfor vil jeg gerne bede om, at sagen nu henvises til Miljøudvalget til fornyet udvalgsbehandling.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-24:
Jeg kan ganske kort sige, at det forslag kan vi ikke støtte.
Vi ønsker, at sagen bliver behandlet her og nu.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-24:
Endnu en gang ser vi tydeligt, at der overhovedet ikke ønskes
nogen debat om indholdet i det, regeringen her foreslår.
Vi får ikke engang en begrundelse fra Venstres side for, hvorfor det ikke er nødvendigt med en yderligere udvalgsbehandling.
Jeg har klart begrundet, at vi ønsker en saglig, god udvalgsbehandling, fordi der er indkommet nogle ekstra høringssvar, vi gerne vil have ministerens vurdering af.
De indeholder nogle supplerende bemærkninger, som ikke har været med i den eksisterende udvalgsbehandling.
Derfor vil jeg gerne bede om, at vi får det tilbage i Miljøudvalget, og hvis Venstre og andre partier er af den opfattelse, at det er unødvendigt, vil jeg gerne bede om en ordentlig begrundelse herfor.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-24:
Vi har her at gøre med et forslag om at etablere et såkaldt Institut for Miljøvurdering, men det har været fuldstændig umuligt under udvalgsbehandlingen at finde ud af, hvad det pågældende institut skal bestille af den simple grund, at der ikke er udarbejdet så meget som et kommissorium for instituttet.
Der foreligger ingen beskrivelse af, hvad et institut, som miljøministeren har ansøgt Folketingets Finansudvalg om at få bevilget 10 mio. kr. til, skal bestille.
Det er ganske usædvanligt. Man har ikke villet sende forslaget i høring på normal vis.
Man har ikke villet overholde de normale frister for sagens behandling.
Men der er dog én ting, som er glædelig i forløbet, og det er, at miljøministeren under et samråd i går har tilkendegivet, at han ønsker at svare på de høringssvar, som vi andre har foranlediget indsendt.
Men der er bare ikke svaret på dem på nuværende tidspunkt.
Det vil sige, at regeringspartiet Venstre ønsker at afslutte en sag med en endelig anden behandling, inden der er kommet de svar på nogle høringsindlæg, som miljøministeren har givet tilsagn om at besvare.
Det er ganske usædvanligt, at man ikke engang vil leve
op til sine egne tilsagn, og derfor appellerer jeg til, at man i det mindste har den anstændighed at følge os i anmodningen om at få en fornyet udvalgsbehandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Jeg må indrømme, at det er med nogen forbløffelse, man skal høre repræsentanten for et stort regeringsparti i ramme alvor stå her på talerstolen og vende sig imod et ønske om at få en sag sendt til fornyet behandling i udvalget
, selv om der stadig er spørgsmål, som ikke er afklaret. Så vidt jeg kan bedømme, er det en helt ny parlamentarisk praksis, Venstre ønsker at indføre.
En praksis, der går ud på, at man bare bruger sin magt og sit flertal til at tromle sager igennem, som ikke er afklaret endnu under udvalgsbehandlingen.
Jeg kan ikke umiddelbart komme på noget fortilfælde, hvor man med simpel magtanvendelse standser behandlingen af en sag, før den er gjort færdig, uden at der er nogen som helst begrundelse i form af hastende karakter eller noget som helst.
Jeg kan ikke komme på det, jeg tror, det er uden fortilfælde.
Der kan selvfølgelig have været en regering engang, der har været lige så arrogant som den nuværende, det skal jeg ikke kunne sige med hundrede procents sikkerhed, men jeg må sige, at jeg er forbløffet og rystet over den melding, hr. Vesselbo kom med.