Margrete Auken (SF), 2004-03-10:
Jeg vil da gerne takke for debatten og sige, at den jo har haft sine overraskelser undervejs.
Jeg kan ikke helt ud fra de her overraskelser høre, hvor vi lander henne med den kollektive trafik i København.
Når man står her og skal overgå hinanden i, hvem der elsker kollektiv trafik, så vil jeg sige, at jeg melder mig blandt dem, der elsker den.
Jeg melder mig oven i købet blandt dem, der elsker højklasse kollektiv trafik.
Jeg vil oven i købet gerne have noget velfungerende.
Jeg vil også gerne have noget, der er over det hele og ikke kun på enkelte strækninger, og jeg vil gerne have noget, man kan betale.
En af grundene til, at vi har været så forskrækkede over det, der foregår med den her metro, er, at den simpelt hen dræner økonomien i det hele.
Nu har vi været striben igennem i dag, hvor hr. Martin Lidegaard har spurgt og spurgt - jeg har også suppleret - om, hvad det er for en låneramme, man vil acceptere, hvor lang tilbagebetalingstid man vil acceptere, og vi har fået det ene uansvarlige svar efter det andet.
Man vil altså ikke gribe ind og få det her på plads.
Man lader det køre videre, man tager næste fase, næste fase, og så siger man, at alle jo elsker den her metro.
Det er muligvis også rigtigt - dem, der kan bruge den - og alle vil gerne have mere.
Hvem vil ikke gerne have en Rolls Royce, for det er jo det, man giver folk?
Vi er oppe i priser nu, hvor det er Rolls Roycer, vi går og deler ud til folk, der skal have det.
Det bliver der altså ikke til de andre.
Vi får undermineret bussystemet.
Borgerne i København vil også komme til at opdage det.
Skatteyderne i resten af landet vil sandsynligvis også, fordi det her ikke kommer til hænge sammen.
Vi har ikke snakket om: Hvad sker der, hvis man går i rentefælden?
Hvis indtægterne ikke følger med væksten i udgifterne, hvad så?
Det er der ingen der har spurgt til. Rentefælden, er det en én, man slet ikke kan regne med kommer?
Med hensyn til den der uendelige forlængelse af tilbagebetalingstiden, og når man så ser på likviditetsbudgettet, så vil jeg godt lige henvise til det, der kom her den 3. december 2003, og det er virkelig et tal med meget, meget småt; prøv at lægge en lineal og sæt så en streg under 2003 og se så, hvad der sker med tallene nedenunder for 2004.
Så skal I ellers se optimisme!
Det er jo der, hvor grundsalget vil mere end fordobles, passagertallet vil mere end fordobles.
Det er der, hvor renten selvfølgelig holder sig meget, meget lav, og i det her budget, som de har lavet så sent som i 2003, er de sikre på, at de får likviditetstilskuddet ind.
De er sikre på, at de ikke får problemer med deres takster osv.
Det er virkelig sådan, at man kan sige, at budgettet er lavet sådan, at alt, hvad der kan gå godt, skal gå godt, for at det her hænger sammen. Det er der altså ikke stor sandsynlighed for, og vi har jo set allerede nu med det brev, der kom her forleden dag, at nu er det altså begyndt at gå galt på de forskellige ledder og kanter, og så har det i den her sammenhæng været ganske chokerende at høre, at Venstre, De Konservative, Socialdemokratiet og Kristendemokraterne lidt fromt i hælene på de store siger, at det her nok skal gå, vi tager det ud til den sidste ende.
Hr. Poul Andersen forsikrede mig ganske vist om, at vi ikke vil betale en krone mere end nødvendigt, men da nødvendigt jo var fuldstændig åbent, så kan det jo være lige meget, så er det jo en tom erklæring i denne her sammenhæng.
Lad mig så sige til sidst om de mafiøse historier, at jeg kan en hel del.
Det er ikke alle de gode, jeg fortæller herfra, for de kan indbefatte folk, der stadig væk kan blive ramt.
Men der er nogle af os, der kan huske hr. Gilge i Wien, som, da vi var der, havde underholdt Folketingets Trafikudvalg om trafikplanlægningen i Wien, og vi bad om at få hans vurdering af nogle af de planlægningsting, der lå.
Så skrev Anne-Grethe Foss på det mest bedårende skolepigetysk: Ein gewisser Herr Gilge, skriver hun ned til bossen i Wien for at bede om at få lukket munden på denne her mand, der blandede sig i den danske debat.
Ambassaden havde senere hen forsøgt at få ham til at komme og fortælle om det, fordi det, han lagde frem, var så godt, men hr. Gilge har sagt nej tak, for han skal ikke i nærheden af danskerne, som åbenbart har metoder af denne her art.