Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Fart dræber, det har været det enkle og klare budskab i kampen for trafiksikkerhed gennem mange år.
Fart dræber, det er hovedpointen i Havarikommissionens undersøgelse af unges færdselsuheld, som blev offentliggjort så sent som i går.
Fart dræber, det er også konklusionen fra justitsministeren i dette lovforslag, hvor antallet af dræbte og tilskadekomne som følge af justitsministerens eget forslag opgøres i bemærkningerne.
Det er en modig kvinde, som siger: Ja, det her fører til flere, der dør, ja, det fører til flere, som kommer alvorligt til skade, men vi gør det alligevel.
Modet kan let forveksles med kynisme.
Vi håber, at ministeren har vise ord til de pårørende, når ulykken sker.
Dette lovforslag er udtryk for en regering fanget i sit eget spind.
Det står skrevet i regeringsgrundlaget: »Hastighedsgrænsen på motorveje for personbiler og motorcykler skal øges til 130 km/t.
Danske motorveje er konstrueret således, at trafikken kan afvikles på en betryggende måde ved væsentligt højere hastigheder end de i dag tilladte 110 km/t.«
Efter nøje overvejelser viser dette sig at være sandheden for 15 pct. af motorvejsnettet - 15 pct.!
Derfor får vi altså dette lovforslag, som på den ene side er et løftebrud over for vælgerne og på den anden side en tilståelsessag over for os andre, som hele tiden har anfægtet, at man på betryggende vis sagtens kan sætte hastighederne op.
Regeringens halmstrå i argumentationen for en forøgelse af hastighederne på motorvejene er, at det følges op af øget politikontrol af hastighedsgrænsen, en opgave, som politiet ikke får flere penge til.
Rigspolitichefen vil på den baggrund ændre prioriteringen af den målrettede færdselskontrol, som der så smukt står.
Det betyder, at færdselskontrollen andre steder nedprioriteres.
Samtidig får vi at vide, at regeringens mål for arbejdet med færdselssikkerhed er at fjerne det, man kalder de sorte pletter, altså de mest farlige strækninger med flest ulykker.
Smukt!
Men nu har regeringen jo lige flyttet
politiets prioriteringer til det, som justitsministeren i sit lovforslag beskriver som den mest sikre vejtype, nemlig motorvejene.
Kontrollen skal altså prioriteres væk fra de mest farlige strækninger, hvor børn, ældre og cyklister færdes, alene for at man kan forsvare en forhøjelse af hastigheden på motorvejene, som så i øvrigt også koster menneskeliv og lemlæstelser.
Lad os bare blive lidt i økonomien bag dette lovforslag.
Ministeren opgør det samlet til 87,5 mio. kr., men det er, uden at der er nævnt så meget som bare et lille gæt på, hvad det vil koste at gøre resten af motorvejsnettet i stand til at opfylde regeringens overordnede målsætning på de 130 km/t. 50 mio. kr. koster det alene på strækningerne Herning-Brande, Odense-Svendborg og Holbæk-Tuse.
Det bliver ganske voldsomme investeringer, der skal til for at nå op på de 130 km/t., som er regeringens målsætning og det løfte, de gav vælgerne, og pengene kan jo kun bruges én gang, og nu skal de altså bruges på at sætte farten op,
mens vi vel alle kan pege på steder, hvor vi faktisk har behov for at få en infrastruktur, som passer til de behov, som erhvervslivet og arbejdsmarkedet efterspørger. Og hvad med miljøet?
Ja, også her konstaterer ministeren tørt, at jo, det fører til mere udledning af bl.a. CO2, og jo, det fører til mere støjforurening for de mennesker, som bor op og ned af motorvejen, men det kan ministeren åbenbart ikke tage sig af.
Kalkulen må jo være, at det ikke er konservative vælgere, der bor lige netop dér.
Det kunne være rart med en regering, som ville nedbringe problemerne, i stedet for en regering som forøger dem og forsvarer sig med, at det ikke er så meget, så det går nok endda.
Det er en forkert prioritering af pengene, det er en forkert prioritering i forhold til miljøet, det er en forkert prioritering i forhold til færdselssikkerheden.
Hvis prioriteringen havde været anderledes, har vi ikke nogen ideologisk modstand mod hverken tallet 120 eller 130, men som prioriteringen er i øjeblikket, kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.