runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Susanne Clemensen (CD), 1999-01-21:
I CD ser vi også det her lovforslag som en smidiggørelse af en ordning, der allerede findes.
Og uanset hvilke betænkeligheder man måtte have, og uanset hvordan man har stemt på det tidspunkt, da denne lov blev vedtaget - CD stemte i øvrigt for - drejer det her sig jo ikke om en afskaffelse af den lov, men om en smidiggørelse af den, og det kan vi i CD kun give vores tilslutning til.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-21:
Enhedslisten kan støtte det her lovforslag, for det bygger på to principper, som vi fuldt ud kan bakke op: Dels gives der en støtte til rabatordninger ved benyttelse af kollektiv trafik, og dels er der tale om et tilskud.
Jeg ved godt, at det er af praktiske grunde, for det kan faktisk ikke være anderledes i det her tilfælde, hvor det handler om studerende, men generelt mener vi, at tilskud er bedre end fradrag, og da især når det drejer sig om kollektiv trafik, hvor prisen generelt bør sættes radikalt ned.
Dette forslag ændrer så rabatordningen for studerende, så det bliver muligt at få rabat ikke blot på månedskort, men også på abonnementskort med frit valg af gyldighedsperiode. Der er altså tale om en smidiggørelse, der gør det mere valgfrit for den enkelte studerende selv at definere antallet af dage, som skal bruges, så der tages hensyn til ferier og weekender, og det er selvfølgelig fint nok.
Det er også positivt, fordi de studerende er en af de grupper, der har den absolut laveste disponible indkomst pr. måned, og transportudgifterne, hvis man bor langt væk fra sit studiested, derfor fylder enormt i det månedlige budget.
Og det må man tage i betragtning, efterhånden som urbaniseringen og boligmønsteret nu engang er blevet, som det er.
Det er derfor fornuftigt og rimeligt at gøre rabatordningen mere smidig, og vi støtter lovforslaget.
Tom Behnke (FP), 1999-01-21:
Da loven i sin tid blev vedtaget, stemte Fremskridtspartiet imod, og det gjorde vi ganske enkelt, fordi vi har den opfattelse, at det ville være langt bedre at lave dette som en fradragsordning frem for at lave det som en tilskudsordning.
Vi har den opfattelse, at der burde være fradrag for transport for studerende på samme måde, som der er det for lønmodtagere.
Og det ville være en langt mere simpel måde at gøre det på.
Alene formuleringen i forslagets nr. 4 om affattelse af §
3, stk. 3
: »Egenbetalingen på 10,36 kr. og maksimumsrabatten på 17,26 kr., jf. stk. 1, reguleres én gang årligt den 3. søndag i januar med satsreguleringsprocenten, jf. lov om en satsreguleringsprocent.
Ved reguleringen er det de aktuelle, indtil da gældende beløb, som reguleres.
« Jeg tror, det er godt, at det er studerende, det her kommer til at gælde for, for alene det at skulle regne den formel ud, kræver da noget.
Så det er en bureaukratisk og uhensigtsmæssig måde at gøre det på.
Og derudover har det den konsekvens, som har været nævnt tidligere af andre ordførere, at det skævvrider forholdet til de mindre bysamfund en anelse.
Sådan som loven er nu, hvor det er en tilskudsordning, tvinges man jo til at bo et sted, hvor der er adgang til den kollektive trafik, hvis man vil være med i den ordning, for hvis man bor et sted, hvor der ikke er kollektiv trafik, og derfor er nødt til at køre i egen bil, er der ikke de store muligheder for det.
Så blev der sagt af SF's ordfører: Jamen de studerende søger jo alligevel ind til de store byer, når de skal studere.
Ja, og det er jo i sig selv et problem, for boligproblemet er jo ganske udtalt.
F.eks. er der i en studieby som Århus ganske store problemer med at finde boliger til alle de studerende, som ønsker at studere dér.
Og derfor ville det dog være hensigtsmæssigt, at lovgivningen var indrettet på en sådan måde, at det med de samme muligheder kunne lade sig gøre at bo ude i de mindre bysamfund og så tage turen ind til det sted, hvor man skal studere, uden at man på den måde blev ringere stillet økonomisk end dem, der bor inde i byerne og dermed har adgang til den kollektive trafik.
Så der er ingen tvivl om, at vi i Fremskridtspartiet har den opfattelse, at det selvfølgelig skal være sådan, at man får en eller anden form for økonomisk kompensation, når man rejser frem og tilbage fra sit hjem til det sted, hvor man skal uddanne sig.
Men vi har i Fremskridtspartiet den opfattelse, at det ville være langt mere retfærdigt, langt mere enkelt og langt bedre, hvis det var et fradrag, frem for at det er et tilskud.
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-21:
Som lovforslaget foreligger, er det en forbedring af den nuværende lov, idet det indeholder en smidiggørelse af befordringsrabatten og klart er i de studerendes interesse.
Udgiften til et abonnementskort til kollektiv transport vil typisk være en udgift for de studerende i størrelsesordenen 10 pct. af en SU, dvs. en ikke uvæsentlig udgift for studerende, der kun lever af en SU.
Mange studerende er derfor nødt til at tage arbejde ved siden af studierne for at kunne få det hele til at hænge sammen.
Men erhvervsarbejde ved siden af studierne går ofte ud over studierne, og derfor vil yderligere rabat og tilskud til kollektiv trafik falde på et tørt sted.
Lovforslaget er primært positivt for de studerende, der bor langt fra uddannelsesstedet og i landdistrikterne, og sekundært kan det få indflydelse på og lette presset på boligsituationen i byerne med uddannelsesinstitutionerne.
Kristeligt Folkeparti ser frem til en konstruktiv udvalgsbehandling af lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 1999-01-21:
Jeg vil gerne sige tak for modtagelsen af lovforslaget, også tak for gentagelsen af de argumenter, som blev brugt, første gang loven blev vedtaget.
Jeg betragter det her lovforslag som en forbedring af den nuværende lov.
Jeg tror, det er en stor fordel, at det gives som et tilskud, ligesom jeg mener, at det er en stor fordel og i øvrigt i overensstemmelse med regeringens politik, at vi på den måde begunstiger den kollektive transport.
Jeg håber, at der vil være en velvillig udvalgsbehandling, og vi står naturligvis til rådighed for at besvare eventuelle uddybende spørgsmål undervejs.
Else Winther Andersen (V), 1999-01-21:
Overordnet vil jeg gerne starte med at sige, at Venstre kan støtte lovforslaget, som det foreligger, men derudover vil jeg gerne trække nogle områder op, som vi ser som meget væsentlige:
Det er et godt tilbud til de uddannelses- og socialt svage unge mennesker, og det er jo et et lovforslag, som vi fra starten har været en af fadderne til, da vi også har følt, at det var meget vigtigt, at der var et tilbud til den gruppe unge.
Vi er selvfølgelig meget glade for, at der så er 70 pct. af den gruppe af unge, der gennemfører uddannelsen eller går i gang med en anden form for uddannelse, men de er altså kommet i gang.
Det er jo faktisk et meget højt tal, når man ser på, hvem de unge er.
Men vi lægger også meget stor vægt på, at der er en sammenhæng imellem egu'en og den erhvervsuddannelse, også revisionen af den erhvervsuddannelse, som vi for øjeblikket er ved at gennemføre her i Folketinget.
Jeg kunne forestille mig, at det, for at vi kunne få nogle flere unge mennesker til at deltage i erhvervsgrunduddannelserne, er vigtigt, at vi fortsat styrker vejledningen rundt omkring i kommunerne, både i folkeskolen og i forhold til valg af erhverv.
Men vi er ikke tilfredse med, at det kun er 75 pct. af kommunerne, der har gennemført en egu-uddannelse.
Hvor er de sidste 25 pct. henne?
Det er i hvert fald noget, som vi vil have uddybet under det udvalgsarbejde, der skal i gang nu.
Er det, fordi kommunerne ikke føler, at de har unge nok til, at de kan tilbyde det, eller er det, fordi de kører på frihjul? Hvad kan der ligge af samarbejdsaftaler med nabokommunerne
osv. på det her område?
Så det er i hvert fald et område, som vi vil dyrke. Vi mener nemlig, at der er en endnu større gruppe end de
1.100, der har gennemført sidste år, der vil kunne have gavn af en erhvervsgrunduddannelse, for det giver jo nemlig en betydelig højere livskvalitet, at det lykkes at gennemføre en uddannelse af stor eller lille art.
Her får de trods alt et uddannelsesbevis, der kan bruges til noget, og det føler vi ikke er helt det samme for den frie ungdomsuddannelses vedkommende, og det er efterhånden heller ikke den samme målgruppe, der bruger den.
Så vi er positive over for egu'en, og der er nogle spørgsmål, som vi vil stille i udvalget.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-21:
Det er jo nogle meget banale ændringer, må man sige, som det her lovforslag skaber grundlag for - ændringer, som vi er positive over for i Det Konservative Folkeparti.
Men jeg vil godt bruge det som afsæt til en lille diskussion af og en lille vurdering af egu'en, Den Fri Ungdomsuddannelse og den struktur, der er på det her område efter folkeskoleforløbet.
Egu'en henvender sig jo til en del unge, som i skolen erfarede, at et videre skoleforløb, i hvert fald akademisk set, substantielt set, ikke lige var noget for dem.
Og for mig at se har egu'en altid været et fremragende alternativ med en kombination af skolepraktik halvdelen af tiden, og at man også kom ud i en virksomhed med det samme.
Det er der - og det skal man ikke undervurdere, underkende - en hel masse unge, som har lyst til og motivation for.
Og den motivation skal man jo ikke tage væk fra de unge.
Det, at man har lyst til at gå ud og være f.eks. mekaniker, smed osv. med det samme, eller i hvert fald gå ud og prøve nogle af de ting, er egu'en altså et fremragende tilløb til.
Hvis man sammenligner det med parallelforløbet, f.eks. Den Fri Ungdomsuddannelse, så er det rigtigt, som Venstres ordfører siger, at der mangler beviset for og erfaringen med, at det giver den samme substans, altså at man kan bruge det til noget bagefter, og at det ikke kun er de stærke, som vælger Den Fri Ungdomsuddannelse, og så kan gå ud og lave nogle sjove ting i det forløb. Jeg tror, egu'en er et fremragende alternativ for mange, og den skal styrkes.
Vi skal også prøve at værne om den og søge at indføre den også i de kommuner, som ikke tilbyder den i dag.
Men altså tilsagn om, at vi selvfølgelig kan støtte de meget få, meget banale ændringer, som dette lovforslag lægger op til, og en tilslutning til, at vi vil prøve at diskutere egu'ens struktur og placering i uddannelsessystemet mere ihærdigt efter det her.
Christine Antorini (SF), 1999-01-21:
I SF har vi med interesse fulgt, hvordan det er gået med egu'en.
Når man har hørt ordførertalerne her, skulle man jo tro, at der var en begejstret tilslutning til at lave et egu-forløb i sin tid, men virkeligheden er jo, at det havde en meget, meget hård fødsel, og der var utrolig mange, der var meget, meget skeptiske med hensyn til, at man nu lavede det her særlige uddannelsestilbud til en gruppe unge, som har meget svært ved at klare sig i forhold til det eksisterende uddannelsessystem.
Men det er dejligt at høre, at nogle gange er det værd at kæmpe for, at man laver nye tiltag, og at positive erfaringer med de tiltag så også kan ændre holdningen, således at det lyder, som om der er en bred opbakning til, at egu'en skal fortsætte.
Det hjælper selvfølgelig også gevaldigt, at der har været en evaluering, som viser, at helt op til 70 pct. af de unge fuldfører egu'en, kommer i gang med en anden uddannelse eller får et job.
Og det er jo interessant, fordi det er en gruppe unge, som vi erfaringsmæssigt ved, det er utrolig svært at give en kompetence, de kan bruge videre på arbejdsmarkedet.
Det er også interessant i evalueringen, at de unge selv modtager det så utroligt positivt, fordi de faktisk føler, at der for første gang bliver taget udgangspunkt i deres egne ressourcer, i stedet for at de endnu en gang skal få et gok oven i hovedet og opleve et uddannelsesmæssigt nederlag.
SF kan derfor selvfølgelig også støtte, at loven fortsætter og med de små ændringer, som der er i den.
En af de ting, som vi har været bekymrede for, var, hvad egu'ens skæbne ville være i forbindelse med erhvervsuddannelsesreformen, og vi er derfor også glade for, at man anerkender, at egu'en kan noget helt særligt i forhold til denne gruppe, og at det ikke er et mål i sig selv på sigt at få indlemmet egu'en i erhvervsuddannelsessystemet.
Den har og skal have en selvstændig profil til en helt særlig målgruppe.
Det er jo også tankevækkende, at mange af dem, der starter på en erhvervsgrunduddannelse, faktisk er nogle, der er faldet fra i de egentlige erhvervsuddannelser.
Det, som er værd at kigge på - det var måske noget af det, der lå i den tidligere ordførers indlæg - er, om man kan udforme en struktur, der sikrer et tættere samarbejde mellem erhvervsuddannelsessystemet og egu'en, for desværre har der været nogle kampe imellem lærergrupperne og ikke været særlig stor fleksibilitet med hensyn til at bruge hinandens uddannelsestilbud.
Selvfølgelig skal der være et samarbejde, men egu'en har vist sin berettigelse som et selvstændigt tilbud.
Birthe Skaarup (DF), 1999-01-21:
Også Dansk Folkeparti er rimeligt positive over for det her forslag, også fordi det indeholder noget af det, vi godt kan lide: at de unge kommer ud i praktik, og at de har et skoleforløb.
Det er noget, der sætter sit præg på de unge mennesker, at de kommer ud og afprøver deres viden i praksis.
Men også det, at de får et bevis på, at de har deltaget i det her forløb, synes vi er godt.
Det er også udmærket, at egu-elevernes skoleydelse stadig følger produktionsskoleelevernes skoleydelse, og det har der sådan set også været lagt op til fra starten, men vi vil dog lige pointere, at det synes vi er udmærket.
Men også det, at ønsket fra Det centrale Handicapråd om, at reglerne om specialundervisning eller anden socialpædagogisk bistand skal med i selve loven i stedet for i bekendtgørelsen, synes vi som sagt i Dansk Folkeparti er et rimeligt ønske, og vi er tilfredse med, at det er kommet med her.
Der er ligeledes i forslaget lagt op til, at man skal kunne gøre forsøg med egu-uddannelsen, og man anfører i § 11 a, at undervisningsministeren kan gøre undtagelser fra loven, hvis det sker for at fremme et uddannelsesforløb.
Det vil vi fra Dansk Folkeparti gerne høre lidt nærmere om under den kommende udvalgsbehandling. Men også et andet spørgsmål vil vi have lidt svar på, og det er omkring eventuelle forsøg.
De skal afvikles og evalueres, og det skal ske inden for et fastlagt, begrænset åremål.
Som sagt, der er to spørgsmål, som vi har lidt bemærkninger til, men vi er overvejende positive over for lovforslaget, og vi kan som sagt støtte det meste af det, men vi ønsker lige de her to ting præciseret under udvalgsarbejdet.
Susanne Clemensen (CD), 1999-01-21:
Jeg tror, de fleste bemærkninger til det her lovforslag er blevet sagt på nuværende tidspunkt, og jeg vil derfor nøjes med at konstatere, at CD selvfølgelig er positivt indstillet over for, at egu-uddannelsen fortsætter med de småændringer, som der her lægges op til.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-21:
Ligesom SF's ordfører vil jeg også godt sige, at det jo er rart, at det er blevet en succes, det her egu.
Der var pludselig mange flere, der synes, det var en god idé.
Det syntes jo ikke alle i 1993, da forslaget blev gennemført, og da ordningen blev igangsat.
Men som nogle af dem, der har taget initiativ til det her uddannelsestilbud til svage unge,
kan Det Radikale Venstre kun glæde sig over, at ordningen er blevet en succes, og at revisionsbestemmelsen nu ophæves.
Det er faktisk noget af det allervigtigste.
Så jeg skal da nu sige, at det her kører fornuftigt.
Det har fungeret i nogle år, og vi får nogle hundrede unge i gang med en uddannelse eller med et arbejde, som de formentlig ellers ikke ville have fået.
De ville være blevet totalt marginaliserede.
Vi synes, vi har fundet en god balance her, og vi kan kun sige, at vi er glade for, at revisionsbestemmelsen nu bliver ophævet, og at vi kan komme videre.
Der er et lille, men fast klientel, som er glade for den her uddannelse, og den skal de fortsat have.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-21:
I forbindelse med lovforslaget om ændring af egu er der så to diskussioner til debat her.
Der er dels vores generelle holdning til egu'en, og så er der diskussionen om revisionen.
Hvad angår det første, skal jeg sige, at Enhedslisten har det sådan, at hvis vi skal fortsætte med egu'en, tror vi det er vigtigt: Punkt 1, at det sker i et stærkt samspil med erhvervsuddannelserne, men uden at ødelægge dens særpræg.
Punkt 2, at der løbende gennemføres forsøg.
Punkt 3, at man sikrer, at de unge får en kompetence, og at der indføres en progression i forløbet.
Og vi har en tyrkertro på, at det er muligt at gøre denne gruppe af unge mennesker til stærke, aktive borgere.
Når det så er sagt, må jeg sige, at revisionen af den her uddannelse kan vi ikke støtte.
Skoleydelsen fastsættes på de årlige finanslove.
Vi ved, at skoleydelsen er blevet skåret ned på produktionsskolerne, og nu er der så forslag om, at den nedskæring skal følge også inden for egu'en.
Men fordi produktionsskolerne skal bløde, behøver det jo ikke at gå ud over egu'erne. Enhedslisten vil i øvrigt advare mod den tendens, det er til at lade skoleydelser, SU, kort sagt de ydelser, som elever og studerende skal leve af, indgå i finanslovcirkuset.
Det skaber utryghed og usikkerhed og frafald, at regeringen er villig til at lade ydelsernes niveau svinge fra år til år, fordi niveauet fastsættes i finansloven.
I bemærkningerne til § 1, nr. 5, står der, at her stopper man et hul i loven, idet der jo er risiko for, at revalidender på egu får såvel revalideringsydelse som skoleydelse.
Der har jeg hæftet mig ved begrebet »en risiko for«.
Altså, vi har i og for sig ikke noget imod, at man kun har én ydelse og derfor ikke har ret til flere, men jeg vil alligevel godt spørge ministeren, om man egentlig er klar over, hvilke beløb der er tale om.
Altså virkeligheden er, at hvis revalidender under 25 år både fik deres halve revalidering plus skoleydelse, ville de stadig ikke nå niveauet for maksimale dagpenge.
De ville ligge omkring 9.500 kr. om måneden, altså før skat.
På den baggrund kan Enhedslisten ikke støtte det foreliggende lovforslag, men jeg vil gerne præcisere, at vi er meget interesserede i at drøfte den uddannelsespolitik, som ligger omkring egu-diskussionen.
Tom Behnke (FP), 1999-01-21:
Det kunne jo være skønt, hvis alle unge mennesker efter 9. klasse i folkeskolen var helt overbevist om, hvad de ville, var i stand til at gennemføre de uddannelser, de havde lyst til, fik sig en god uddannelse og derefter fik sig en varig beskæftigelse.
Sådan er virkeligheden desværre bare ikke.
Virkeligheden er desværre, at nogle, heldigvis ikke ret mange, men nogle har brug for at få en erhvervsgrunduddannelse og dermed at komme ind på egu-skolerne og nå at få nogle flere kvalifikationer, inden de er klar til at løbe videre.
Det er klart, at når det behov eksisterer, skal muligheden også være til stede, men vi må bare ikke glemme, at vi til stadighed skal arbejde på, at de unge mennesker, så vidt som det overhovedet er muligt, bliver gjort i stand til at tage deres uddannelse umiddelbart efter folkeskolen.
Derudover har vi i Fremskridtspartiet mest betragtet forslaget her som ren teknik, og de tekniske præcisioner, der fastlægges i forslaget, har vi bestemt ingen indvendinger imod, og derfor støtter vi forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-21:
Min kommentar til dette lovforslag retter sig imod forslagets § 1, stk. 6, som vedrører § 9 om arbejdsskadeforsikring.
Det handler om, hvornår en elev eller studerende er forsikret af skolen.
Jf. paragraffens ordlyd er det kun, hvis undervisningen har arbejdspladslignende forhold, at forsikring er nødvendig, og det mener vi ikke er godt nok.
Det er en kendsgerning, at studerende regnet fra folkeskolen til de højere læreranstalter ikke er omfattet af arbejdsmiljølovene, og at studere regnes ikke for et arbejde.
Derfor kan en studerende, der ved en ulykke på studiestedet mister en del af sin erhvervsevne,
ikke få erstatning for tabet.
Studiestederne er i dag forpligtede til at tegne en arbejdsskadeforsikring for de ansatte, men når det kommer til de studerende, hører denne forpligtelse op.
Derfor mener Kristeligt Folkeparti, at der bør indføres obligatorisk ulykkes- og arbejdsskadeforsikring for studerende, og at lovene for et sundt arbejdsmiljø også skal omfatte de studerende.
Med disse bemærkninger vil vi gå ind i et positivt arbejde i udvalget omkring lovforslaget.
Peder Sass (S), 1999-01-21:
Det danske uddannelsessystem skal også i fremtiden bygge på to nøgleord: kvalitet og sammenhæng.
Og egu-forløbet, som dette lovforslag handler om, er blevet en succes, primært fordi de praktiske færdigheder er forudsætningerne for, at eleverne føler motivation i forhold til den mere teoretiske undervisning, som aldrig må stå alene.
Uddannelse er mere end viden og faglige kvalifikationer.
Det at uddanne sig er også med til at forme den personlige udvikling, selvstændigheden, ansvaret og de kreative evner, og det betyder også noget, når man skal have et job.
Der findes stadig job og uddannelser, hvor der også stilles krav om visse fysiske og praktiske færdigheder, som denne målgruppe er gode til at opøve.
Og det er kendetegnende for den gruppe unge, der vælger egu, at eleverne ønsker at bruge deres hænder og udføre et praktisk betonet arbejde, men deres kendskab til arbejdsmarkedet er dog ofte yderst begrænset.
Egu har vist sig at være attraktiv for denne gruppe unge, som har et stort behov for at prøve kræfter med en uddannelse, der er til at overskue både fagligt og tidsmæssigt.
Lad mig fremkomme med nogle enkelte tal: Tre ud af fire kommuner har allerede oprettet egu-forløb, mellem 1.000 og 1.100 nye elever om året påbegynder en egu, og ca. 70 pct. af de unge fuldfører en egu eller overgår til en anden uddannelse eller til et arbejde under uddannelsen.
Egu har således vist, at kommunerne i stigende grad er ved at nå ud til de unge, som det hidtil har været umuligt at nå med et uddannelsestilbud.
Jeg tror, at når nogle unge har gennemført en egu-uddannelse og fået en succesoplevelse, er hovedparten af dem uddannelsesparate, men jeg vil gerne fastholde, at egu fortsat mere skal være en uddannelse end en social aktivering.
Der er nok færre elever end forventet, der har valgt egu-uddannelsen.
Ifølge evalueringsrapporten skyldes det primært, at der parallelt med oprettelsen af egu har været en lang række andre initiativer rettet mod denne målgruppe, bl.a. den frie ungdomsuddannelse, brobygningen i 10. klasse og ungeindsatsen.
Jeg tror, at en udvidet visitation før starten på en uddannelse er af yderste vigtighed, og jeg anser det også for at være af stor vigtighed, at det i videst muligt omfang sikres, at egu-uddannelserne giver merit til det videre uddannelsesforløb.
Hvis jeg ser lidt nærmere på de lovændringer, der er forelagt i forbindelse med revisionen af denne lov, er der jo tale om, at der foretages en ganske lille ændring med hensyn til, at specialundervisning kommer direkte ind i loven, dernæst at vi skulle foretage en revision af denne lov, og endelig at der sker en mindre justering af skoleydelsen.
Disse små ændringer giver ikke anledning til andet, end at vi fra Socialdemokratiets side kan støtte forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-01-21:
Nu lever hr. Jeppe Kofod og undertegnede og de fleste andre jo i den samme verden, og i den verden bliver vi altså bedømt.
Der får hr. Jeppe Kofod at vide, om han er en god politiker eller en dårlig politiker, om han er en god far eller en dårlig far - nu ved jeg ikke, om hr. Jeppe Kofod er gift eller ej, eller om han har børn - for sådan fungerer det ude i samfundet, og sådan vil det selvfølgelig også fungere, når man skal ind og tage en uddannelse.
Det er en naiv forestilling at tro, at man selvfølgelig ikke bliver bedømt.
En bedømmelse er til gavn for den enkelte, den er til gavn for uddannelsessystemet, og den vil helt, helt sikkert være med til hæve kvaliteten.
Hvor står der så, at niveauet i gymnasiet vil blive sænket med det her?
Det sagde jeg ikke.
Jeg sagde, at det ville være ét fedt, hvis man ikke skulle have en egnethedserklæring.
Det er jo klart, som hr. Jeppe Kofod også var inde på, og som der står i bemærkningerne, at man nu har et retskrav på at komme i gymnasiet.
Det synes jeg er urimeligt.
Jeg synes, det skal være sådan, at man skal gøre sig kvalificeret til at komme ind på et gymnasium, gøre sig kvalificeret til at komme ind på en erhvervsskole, gøre sig kvalificeret til at komme ind på en handelsskole, og så skal der være plads til alle, der overhovedet vil og kan og er motiveret for det.