Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Temaet for den her forespørgselsdebat er måske det vigtigste, man overhovedet kan forestille sig, nemlig hvordan vi behandler børnene i vores land, de børn, som vi skal leve med og skal leve af i de kommende årtier, de børn, om hvem man må sige, at langt størstedelen heldigvis lever et godt liv fyldt med ressourcer – flere ressourcer end så mange andre børn her i verden – og fyldt med kærlighed.
Men desværre også børn, som ikke får det med, som vi andre har været heldige at få fra starten, og som vi derfor må gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe.
Jeg synes, det er værd at mærke sig, at det danske samfund faktisk bygger på og bygger sin velfærd på, at vi i de sidste årtier har været i stand til at give vores børn en tryg og god opvækst og en formidabel start i folkeskolen med en kritisk og kreativ indfaldsvinkel til livet.
Det kan godt være, at De Konservative ikke har lyst til at tage medansvar for det, men det tager vi meget gerne medansvar for.
Den folkeskole, vi har haft i de sidste 30-40 år, er vel fundamentalt set grunden til, at Danmark i dag kan kalde sig for et af verdens rigeste lande.
Det er intet mindre end en falliterklæring, at vi i dag oplever, at 15 pct. af børnene oplever større eller mindre omsorgssvigt, og at vi oplever en stigning i antallet af børn, der forlader folkeskolen uden tilstrækkelige læsefærdigheder, og vi har i de sidste 4 år, siden den nye regering kom til, fået en markant stigning i antallet af børn, som ikke kommer længere end folkeskolen, nemlig en stigning fra ca. 20 pct. til 25 pct. af en årgang.
Det er simpelt hen ikke godt nok, og det eneste positive, vi kan sige om dagens debat, er sådan set, at det er der vist bred enighed om.
Så kan man spørge sig selv om, hvad der skal til for at bryde det mønster, og her hører enigheden tilsyneladende op.
Det er Det Radikale Venstres opfattelse, at en strategi for at bryde det mønster må bygge på tre ting: Det første, vi skal satse på, er en massiv indsats i førskolealderen.
Vi har i de familier penge nok i øjeblikket.
Derudover skal der ske tilpasninger på anbringelsesområdet, og der skal ske tilpasninger i den måde, vi indretter os økonomisk på.
Det er en skændsel, at over 30.000 børn i dag rammes af kontanthjælpsloftet.
Den anden ting, vi skal satse på, er en bedre folkeskole.
I stedet for at tro, at det bliver bedre, fordi undervisningsministeren i stedet for de skolelærere, der står over for eleverne, får lov til at bestemme, hvordan testene skal være rundtomkring i landet, tror jeg, at vi bliver nødt til at give ansvaret for at løfte denne gruppe af børn – vel at mærke med ført hånd – over til folkeskolen der, hvor det er nødvendigt, f.eks. for børn med et handicap, som jo tydeligvis ikke har tilfredsstillende vilkår i dag.
Endelig er der den tredje ting, som jo råber og skriger til himlen, nemlig de kompetencegivende uddannelser, hvor vi bliver nødt til at oprette nogle nye former for uddannelse, som gør, at vi også kan fange de folk ind, som ikke er så boglige.
Det er bare for at nævne de vigtigste områder.
Derfor har jeg lyst til at stille et spørgsmål til hver af ministrene, og jeg håber, at de vil høre efter og har lyst til at besvare spørgsmålet.
Jeg vil gerne spørge vores socialminister, om det lader hende helt ligeglad, at kontanthjælpsloftet har vist sig at ramme over 30.000 børn i familier, der i forvejen er økonomisk svage.
Dertil kommer så starthjælpsfamilierne.
Men der er altså 30.000 børn i Danmark, som bliver ramt af betydelig ringere økonomiske vilkår gennem en ordning, som vi nu har fået dokumenteret ikke har nogen særlig stor effekt på ledigheden.
Jeg synes ikke, at vi kan være det bekendt.
Jeg vil gerne spørge vores familie- og forbrugerminister, om det er en rigtig prioritering, at vi fra næste år vil afsætte 3,6 mia. kr. på at nedsætte taksterne for de 75 pct. rigeste familier i stedet for at bruge 3,6 mia. kr. på at forbedre kvaliteten og vilkårene for alle børn, men ikke mindst for de udsatte børn i daginstitutionerne.
Tænk på, hvad vi kunne gøre for 3,6 mia. kr., hvis vi satte dem ind der, især i betragtning af at der er røget 800 mio. kr. hvert år, denne regering har siddet.
Jeg ved godt, at regeringen siger, at den sætter 2 mia. kr. af til formålet én gang for alle over de næste 4 år.
Sidste spørgsmål er til undervisningsministeren ...