runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-23:
Jeg forstod den socialdemokratiske ordfører sådan, at det kommunale selvstyre blev vægtet så højt, at det pegede i retning af en afvisning, ligesom ordføreren var meget optaget af at skelne mellem servicelov og så folkeskolelov.
Men nu ved jeg jo, at Socialdemokratiet - hvert fald tidligere, og jeg mener vel også stadig væk - i et eller andet omfang er optaget af lige muligheder og lighed, og er det ikke bekymrende for Socialdemokratiet og den socialdemokratiske ordfører, at det her kan føre til øget ulighed?
Det er det ene.
Det andet er, at den socialdemokratiske ordfører nævner, at man jo kan tænke sig, at der gennem et lokalt pres bliver en form for lighed i det her system ved, at man kæmper for økonomisk friplads.
Men bekymrer det ikke den socialdemokratiske ordfører, at der netop kan være meget forskel på mulighederne for at komme igennem med sine krav i de forskellige kommuner?
Det kan f.eks. afhænge af de politiske forhold.
Og til sidst vil jeg gerne have en principiel tilkendegivelse om: Hvor langt strækker det kommunale selvstyre egentlig?
Altså, har man nogle principielle overvejelser om det?
Frode Sørensen (S), 2000-05-23:
Lad mig starte bagfra:
Vi har meget stor respekt for det kommunale selvstyre.
Det rækker langt.
Hvor langt det rækker, ved vi egentlig ikke rigtig, men jeg har en helt klar opfattelse af, at det styres godt og fornuftigt rundtomkring i kommunerne.
Jeg har ikke noget overblik over, om der er en øget ulighed i forbindelse med, at SFO-ordningerne er blevet almindelige.
Jeg ved ikke, om der er nogen, der har det.
Hvis man har det, bliver det nok fremlagt under det udvalgsarbejde, som skal ske.
Med hensyn til det lokale pres, jamen så betragter jeg det som positivt, at man fra skolebestyrelserne og fra de organisationer, som forældrene involverer sig i, er med til at lægge et lokalt pres på de kommunale politikere, og så har jeg - indtil det andet er modbevist - den opfattelse, at så vil kommunerne, uanset politisk sammensætning, være lydhøre over for borgernes krav i den retning.
Frank Aaen (EL), 2000-05-23:
Normalt er Enhedslisten ret negativ over for forslag om at erstatte løn med aktier og aktieoptioner, og hvad der ellers er oppe i tiden, men jeg vil dog sige, at jeg synes, at skatteministeren her har fundet en model, som jeg ikke vil afvise hundrede procent her ved førstebehandlingen - forstået på den måde, at den trods alt har snor i tingene, og at den næsten sikrer det samme provenu, som ville være kommet, hvis der var blevet udbetalt løn, godt nok med en vis forsinkelse og et deraf følgende rentetab.
Man kan også sætte spørgsmålstegn ved, om nogle af pengene partout skal ryge i VækstFonden i stedet for at komme den fælles kasse, hvor de kan fordeles til de formål, vi det pågældende år synes har brug for penge.
Det er lidt ideologisk afbigt, så vidt jeg kan se, at nogle af pengene vender tilbage på den måde, for det er jo ikke et princip, vi ellers bruger i vore skattesystemer, at de, der betaler skatten, skal have pengene igen.
Men det kan vi også kigge på.
Når jeg måske overvejer at se positivt på forslaget, er det, fordi jeg godt kan se nogle muligheder for, at det kan lette medarbejderes mulighed for at overtage deres virksomhed.
Det kan bruges til at skabe kooperative og kollektivt ejede virksomheder, og det er i hvert fald en af de ting, vi vil kigge på, når vi tager fat igen efter sommerferien, for det er vi meget optaget af.
Med hensyn til IT-virksomhederne er forslaget et vældig spændende instrument, men vi ser det altså også som et spændende instrument, som muligvis kan demokratisere erhvervslivet ved at give medarbejderne større kontrol og større indflydelse og ejendomsret over deres egen arbejdsplads, så vi vil gå fuldstændig åbent ind i en debat om forslaget.
Hanne Severinsen (V), 2000-05-23:
Det er helt rigtigt, at vi vurderer, at der kommer langt mindre dynamik ud af, at man tvinger en bestemt model ind.
Det er rigtigt, at man kan gøre andre ting, men det, det handler om, er jo, at man i seminarieverdenen er nødt til at lave et CVU, som fører mod en fusion, hvis man skal have en lærerhøjskoleafdeling.
Det, som vi ønsker, er netop det faglige og det tværfaglige.
For os er det vigtigt, at vi stiller nogle krav til institutionerne, og at de går i gang med at løse dem.
Men vi er ikke særlig optaget af at lave bestemte modeller, som skal presses ned over hovedet på institutionerne.
Vi ønsker, at de selv kan vurdere, hvilken slags samarbejde der er bedst.
Jeg er også meget optaget af, hvad regeringen egentlig vil gøre, hvis den stadig væk er regering, når institutionerne kommer om 5 år og siger: Nu er vi indgået i et godt samarbejde, men det falder desværre til jorden, fordi vi nu bliver nødt til at fusionere, og det har vi faktisk ikke lyst til, og vi har kun det valg så at afbryde samarbejdet.
Så selv en socialdemokratisk regering, hvis vi har en sådan, hvad jeg i hvert fald håber, vi ikke har,
Men vi lover altså, at vi vil gøre det.
Vi vil give institutioner den mulighed, at de ikke behøver at fusionere.
Frank Aaen (EL), 2000-05-23:
Enhedslisten er ikke repræsenteret i udvalget, og derfor vil vi her redegøre for vores holdning til arkivloven. Enhedslisten indstiller det her lovforslag til forkastelse.
Vi finder, at det i det store og hele kun har negative følger på grund af den EU-implementering, der er tale om.
Udvalgsarbejdet har kun skabt klarhed over enkelte ting.
Og vi vil gerne understrege: Arkivadgang er ikke kun for forskere, men for alle.
Det tilbageslag, lovforslaget her åbner op for, er det ikke lykkedes ministeren og myndighederne at komme igennem med, men derudover må vi sige, at lovforslaget skaber mere uklarhed end klarhed.
Der er skabt uklarhed om en række afgørende forhold vedrørende vores arkivlov, og er der noget, man ikke har brug for i forbindelse med denne lov, er det uklarhed.
Det er således uklart, hvilken rolle Datatilsynet vil få.
I afgørelser om tilgængelighed vil man fra det i arkivsammenhæng totalt ligegyldige organ kunne afgøre, at tilgængelighedshensyn afvises, at dispensationsansøgninger afvises.
Det er ganske uigennemskueligt, hvilken rolle
dette tilsyn vil få, men ét står klart: at man herfra skal afveje personfølsomme hensyn, og at det ikke af loven fremgår, at det må ske i en afvejning i forhold til offentlighedens hensyn.
Vi er endvidere kritiske over for, at der ikke vil være en politisk ansvarlighed over for afgørelser om arkivadgang eller i forhold til afslag hos Domstolsstyrelsen.
Lovforslaget indfører samtidig en slags reguleret brugerbetaling for de myndigheder, der ikke afskaffer papirarkivalier og overgår til elektroniske arkiver.
En myndighed, der ikke efter en nærmere fastsat dato er overgået til elektroniske arkiver, skal betale for bevaring af statens arkiver.
Det er helt absurd og efter vores opfattelse en yderligere sten på vejen for at få adgang til offentlige arkiver.
Vi stiller os undrende over for, at partier, der taler om åbenhed og liberalisering af adgangen til vores historiske arkiver, ja, har vedtaget hensigter herom i Folketinget, helt ukritisk vedtager det forslag her.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-23:
Ja, nu må vi jo ikke glemme, hvad det er, det her handler om.
Det handler om, at Venstre har stillet et forslag om, at alt hjemmearbejde skal fritages fra arbejdsmiljølovens bestemmelser, og at det ikke bare er et spørgsmål om edb.
Nu har jeg så forstået på fru Charlotte Antonsen
, at man ikke har blik for de små i samfundet og ej heller for 25.000 dagplejere.
Det er fuldstændig ligegyldigt for Venstres ordfører og for Venstre, om de har nogle regler, om der er nogen beskyttelse for dem eller ej.
Men det er jo sådan, at vi ikke har mulighed for generelt at fritage efter artikel 17, som det er blevet omtalt.
Det, der er vigtigt for mig, er at sige, at det her handler om en beskyttelseslov for den enkelte, at der for den enkelte, der bliver pålagt at udføre hjemmearbejde for sin virksomhed, også er nogle regler, der er gældende, når man udfører dette arbejde i sit eget hjem, og at det ikke er fri for regulering.
Jeg er godt klar over, at partiet Venstre ønsker ikke nogen reguleringer overhovedet på det her område, men jeg synes, det er godt, at den enkelte har en mulighed for at sige fra, hvis man bliver budt urimelige arbejdsvilkår.
Anders Samuelsen (RV), 2000-05-23:
Ja, der er vel egentlig tre ting at sige til Venstres ordfører: For det første, at man kan simpelt hen ikke bare bortforklare, at den måde, som beslutningsforslaget er formuleret på, i sig selv forhindrer, at man kan vedtage det. Det kan simpelthen ikke lade sig gøre i forhold til det EU-direktiv, som der ligger.
Det andet er, at der er altså beskyttelseshensyn, som der skal tages.
Det er vi opmærksomme på i Det Radikale Venstre, det er vi opmærksomme på i regeringen.
Det er man åbenbart overhovedet ikke opmærksom på fra Venstres side. Og så for det tredje: Ministeren har tilkendegivet, at der er sat arbejde i gang for at finde en implementering, som finder den rette balance imellem hensynet til et fleksibelt arbejdsmarked og så hensynet til den enkelte lønmodtager.
Det hilser vi meget velkommen fra Det Radikale Venstres side og ser frem til resultatet af det arbejde.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-23:
Jamen jeg kan for det første på ordføreren for Socialdemokratiet, hr. Bjarne Laustsen, forstå, at hvis vi efter sommerferien fremsætter et nyt beslutningsforslag, som fratager hjemmearbejdere at overholde 11-timers-reglen, og hvis vi undtager dagplejerne fra det, så kan Socialdemokratiet stemme for beslutningsforslaget.
Skal det forstås sådan?
Og det er så også til hr. Anders Samuelsen, for når har Anders Samuelsen begynder
Det er rigtigt, at ministeren i første omgang forsøgte at give EU skylden for disse betonregler.
Problemet er, at i det EU-direktiv, der handler om arbejdstid, har man eksplicit undtagelse for hjemmearbejde, og derfor kan man altså ikke misbruge EU i denne her sag, og det har vi også fået svar på under udvalgsbehandlingen.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-23:
Fru Charlotte Antonsen spørger mig direkte, om vi, hvis man fremsatte et nyt beslutningsforslag, der kun omhandlede edb-arbejdspladser, så ville kunne stemme for et sådant forslag.
Til det er svaret klart og tydeligt: Nej.
Men det, Venstre gjorde et stort nummer ud af ved førstebehandlingen, var udelukkende at tale om det her, hvor jeg gentagne gange måtte gøre opmærksom på, at beslutningsforslaget var stillet på en sådan måde, at det fritog alt hjemmearbejde for regulering efter miljølovens bestemmelser.
Derfor er der jo en lang række ting, der skal være opfyldt, også når man har hjemmearbejdspladser.
De er omfattet af det ganske almindelige sikkerhedsarbejde og også APV, altså arbejdspladsmiljøvurderingen.
Og derfor kan jeg sige, at det må bero på et konkret spørgsmål, om der er nogle typer arbejde, der kan undtages.
Vi har jo gentagne gange, også under førstebehandlingen, forelagt, at man sagtens af aftalevejen mellem parterne kan gå ind og aftale, hvilke regler der skal være gældende, når man har hjemmearbejde.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-05-23:
Jeg må altså give Venstres ordfører, fru Charlotte Antonsen, fuldstændig ret, når hun siger, at vi her støder på typisk gammeldags socialdemokratisk beton.
Jeg troede faktisk, at vi havde forladt den firkantede tænkning, hvorefter alt, hvad der er forbudt, er forbudt, medmindre man har en positiv tilladelse til at gøre bestemte ting.
Vi vil meget gerne have et samfund, hvor der er plads
til dynamik og initiativ.
Vi vil meget gerne have et samfund, hvor mennesker har en umiddelbar forståelse for reglerne og derfor også søger at overholde dem.
Det får man altså ikke ved at etablere et regelsæt, hvorefter alt er forbudt, medmindre det direkte er tilladt.
At lave et meget finmasket regelsæt for adfærden i private hjem er så forældet en tankegang, at man burde have forventet, at Socialdemokratiet i dag viste større åbenhed over for at se på det mere fleksibelt. Jeg vil appellere til den socialdemokratiske ordfører om at revidere sit svar, som kom lige for et øjeblik siden.
Jeg vil appellere til Socialdemokratiet om, at man ved næste samlings begyndelse vil vise et åbent sind, sådan at man kan få nogle regler, som virker umiddelbart fornuftige for mennesker, som har distancearbejde og arbejde i hjemmet.
Bjarne Laustsen (S), 2000-05-23:
Jeg ved ikke, hvad der er bedst eller værst, om det er beton eller det er at være løs i fugerne.
Men i hvert fald så er det sådan, at skiftende arbejdsministre, også fra fru Pia Christmas-Møllers parti, har gentagne gange bekræftet, at det er helt i orden, at man regulerer arbejdsforholdene bl.a. via arbejdsmiljøloven også.
Og hvis det er sådan, at vi skulle fritage, bare fordi det er et hjemmearbejde, hvilken begrundelse skulle det så være for at opretholde reglerne, når det drejer sig om edb-arbejde på en ganske almindelig virksomhed?
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-23:
Det er jo direkte i strid med sandheden, må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Jeg står her med bekendtgørelse nr. 322 af den 22. januar, hvoraf det fremgår ...
Nå, undskyld.
Ja, men så vil jeg gerne spørge fru Pia Christmas-Møller, om jeg ikke har ret i, at den indtil januar gældende bekendtgørelse eksplicit undtog arbejde i hjemmet, når vi taler om hviletider og fridøgn.
Er det ikke korrekt, vil jeg gerne spørge fru Pia Christmas-Møller?
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-05-23:
Men jeg kan fuldt ud bekræfte fru Charlotte Antonsens udlægning af besvarelsen fra ministeren, og det viser jo også, at i EU kan man se, at der er en fornuftig begrundelse for netop at undtage hjemmearbejde fra disse meget præcise arbejdsmiljøregler.
Nu, jeg er her, vil jeg godt sige til hr. Bjarne
Ole Sohn (SF), 2000-05-23:
Ja, det har unægtelig en fordel at væbne sig med tålmodighed, så man kan bestige talerstolen som ordfører, så man ikke er nødt til at forholde sig til en enkelt taler.
Men jeg vil gerne sige til forslagsstillerne, til Venstre og De Konservative, at i den her sag synes jeg, de to partier har befattet sig med meget beton.
For da vi havde førstebehandlingen af beslutningsforslaget, var der til tider, vil jeg sige, en rimelig saglig debat om, at man skal indrette regler, også arbejdsmiljøregler, på en sådan måde, at de virker hensigtsmæssigt, dog på en sådan måde, at de lever op til hovedformålet netop at være en beskyttelseslov for lønmodtagerne.
Jeg kan huske, om ikke andet, så hvad jeg selv sagde, at jeg havde meget forståelse for, at man fandt en smidig måde at tilrettelægge bekendtgørelsen på, og jeg erindrer også ministerens svar.
Ministeren gav faktisk det tilsagn, at var der for firkantede formuleringer, var der mulighed for at bløde op og gøre det mere smidigt, sådan at var der en mere brugbar bekendtgørelse, ja, så var ministeren indstillet på det.
Derfor, når man så fastholder, at man ønsker at få beslutningsforslaget til afstemning ved en andenbehandling, så låser man sig jo fast i firkantede holdninger også med de mange fejlagtige opfattelser, som de to partier gav udtryk for under førstebehandlingen.
Derfor havde det tjent partierne til ære at have ladet førstebehandlingen været tilstrækkelig, sådan at vi hen over sommeren kunne se: Hvad kan ministeren byde på?
Og så på den baggrund tage en ny debat om nødvendigt. Men jeg vil gerne præcisere, at for SF er det utrolig vigtigt at slå fast med syvtommersøm, at arbejdsmiljøloven er en beskyttelseslov, og at det er grundlaget.
Men samtidig skal vi jo have formuleret bekendtgørelser og vejledninger, som miljøloven skal administreres efter, på en sådan måde, at de virker tilgængelige, at de virker troværdige, og at de virker rationelle.
Ellers kan vi naturligvis tage det op igen.
Men at forsøge at lave konklusioner, før vi har haft lejlighed til at få redigeret i den bekendtgørelse, sådan som ministeren har givet tilsagn om at gøre, det synes jeg er for meget.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-23:
Jeg kan da godt se, at det er ubehageligt, og at det er synd for hr. Ole Sohn, at hr. Ole Sohn nu bliver tvunget til at stemme imod et beslutningsforslag, som han måske i virkeligheden meget godt kan lide.
Altså det er da ikke særlig rart at skulle gå rundt og sige til 300.000 mennesker, der arbejder hjemme, at SF ønsker at fastholde de gamle regler om arbejdstid.
Når man hører SF, lyder det jo faktisk fra SF, som om man godt kan lide fleksibilitet, og derfor er det da klart, at det ikke er rart at skulle være tvunget til sådan at tage stilling.
Grunden til at vi fastholder, at sagen skal til anden behandling og afstemning, er, fordi vi ikke har kunnet få nogle ordentlige svar fra ministeren, hvor ministeren understreger, at man fra regeringens side agter at lave om på reglerne.
Vi har fået et henholdende svar om, at man skal lave notater, og at man skal tage alle mulige mennesker i ed, før man vil overveje at lave nye regler på området.
Det er simpelt hen for slapt, og derfor skal sagen afgøres i en afstemning.
Ole Sohn (SF), 2000-05-23:
Jeg vil gerne sige til fru Charlotte Antonsen, at hvis jeg havde haft besvær med at forholde mig til, hvad jeg mener, og hvad vi indstiller her, så havde jeg givetvis forholdt mig i ro på min plads.
Men jeg mener faktisk, at SF kom med de mest konstruktive bemærkninger med det forslag, hvor vi på den ene side siger - og det er jo her, vandene skiller i forhold til Venstre og De Konservative - at for SF er det krystalklart, at arbejdsmiljøreglen er en beskyttelseslov for lønmodtagere.
Det er udgangspunktet for enhver handling, vi foretager os omkring arbejdsmiljø.
Til gengæld - og det siger jeg gerne igen og igen og igen: Vi vil gerne være med til at smidiggøre og lave arbejdsmiljøreglerne så rationelle, at de også kan bruges operativt i år 2001 og fremover.
Det medvirker vi gerne til; det signal gav vi ministeren.
Men når man ønsker at få et beslutningsforslag til afstemning, som fjerner det elementære grundlag, netop at det er en beskyttelseslov, så havde man da vel ikke forventet, at SF skulle stemme for det.
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-23:
På trods af førstebehandlingen er det åbenbart nødvendigt at tilkendegive - og derfor vil jeg gerne gøre det - at Enhedslisten er dybt uenig med V og K, der mener, at det både er moderne og forsvarligt at ophæve de regler, der beskytter arbejderne mod at blive tvunget til at arbejde hele tiden.
Dybest set er 11-timers-reglen jo ikke særlig vidtgående.
Den siger, at man ikke skal arbejde i 11 timer i træk.
Det synes jeg er yderst fornuftigt, og den er helt åbenlyst nødvendig for at sikre mod det pres, som ansatte bliver udsat for hele tiden, også uanset hvor de arbejder, for at arbejde mere.
Det kan man bare se på den store mængde af overarbejde, der bliver kørt rundt om i virksomhederne.
Og det er sådan set kun 11-timers-reglen, der gør, at det ikke går fuldstændig ovenud af loftet. Den eneste svaghed, der er i 11-timers-reglen, er efter min mening, at den følger virksomhederne og ikke den enkelte, og jeg har engang stillet forslag om, at det blev ændret, så den fulgte den enkelte.
Det lyder lidt nu, som om at det kunne Venstre og De Konservative godt støtte; det kunne de
ikke dengang.
Men det er den eneste svaghed, der er i 11-timers-reglen, at den ikke følger den enkelte, så den enkelte er beskyttet i de 11 timer.
Ove Hygum (S), 2000-05-23:
Lad mig starte med at gentage, hvad jeg tilkendegav ved førstebehandlingen, at regeringen er positiv over for at undersøge, om arbejdstidsdirektivets artikel 17 kan give mulighed for at en endnu større fleksibilitet i reglerne, samtidig med at beskyttelseshensynet fortsat tilgodeses, og regeringen ønsker at inddrage arbejdsmarkedets parter, hvad der tilsyneladende er helt fremmed for fru Charlotte Antonsen.
Fru Charlotte Antonsen gjorde et stort nummer ud af at sige, at beton er fortsat den røde tråd i regeringens arbejdsmarkedspolitik.
Hvis jeg ikke tager meget fejl, så er store dele af den arbejdsmarkedspolitik, der er gældende her i landet, aftalt i forlig, der bl.a. omfatter Venstre.
En ikke særlig smuk betegnelse eller måde at beskrive en politik, man selv har lod og del i. Det er i debatten blevet diskuteret, om den danske regering har en for snæver fortolkning af undtagelsesbestemmelserne i direktivet.
Jeg vil godt henvise til den udveksling, der har været af henholdsvis spørgsmål og svar mellem et dansk medlem af Europa-Parlamentet og kommissæren for området her.
Det understreger med al ønskelig tydelighed, at en generel og ubetinget undtagelse som den, beslutningsforslagsstillerne går efter, ikke er i overensstemmelse med EU-direktivet, og det er ikke et spørgsmål om at give EU en skyld i den her sammenhæng.
Rent faktisk er det min opfattelse, at man kan give EU æren for, at der er et beskyttelseshensyn, der tilgodeses i medlemslandenes lovgivning.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-23:
Beton er fortsat den røde tråd i regeringens arbejdsmarkedspolitik.
Forslaget, jeg taler om, er det beslutningsforslag, der vil undtage hjemmearbejde fra at leve op til 11-timers-reglen, og der har, som alle jo ved, regeringen i deres nyorientering her i januar måned besluttet, at nu skal man ikke længere undtage hjemmearbejde fra hviletidsbestemmelserne.
Man skal altså, hvis man arbejder lidt ved computeren derhjemme, sikre sig, at man holder op med arbejdet, 11 timer før man skal på arbejde igen næste morgen.
Man kan ikke få gavn af sommeren og det gode vejr, man skal blive inde ved sin pult, så man kan overholde 11-timers-reglen.
Det er fuldstændig ejendommeligt, da man på den måde breder ny beton ud på arbejdsmarkedsområdet.
Det er jo et område, der hidtil har været undtaget fra den almindelige lovgivning, fra den almindelige arbejdsmiljølovgivning, hvor man nu har indført rigide regler.
Og der vil jeg gerne spørge hr. Bjarne Laustsen: Gør det ikke indtryk på hr. Bjarne Laustsen, når vi i forbindelse med svar fra ministeren får at vide, at kun en meget lille del af de 300.000 mennesker, der i dag har hjemmearbejde, faktisk er dagplejere?
Langt hovedparten af distancearbejderne arbejder ved computere.
Og i øvrigt så er det jo sådan i danske hjem i dag, at man også arbejder med sin computer, selv om man ikke er på arbejde.
Der er jo mange, der i fritiden er på Internet osv.
Men her vil man altså fra regeringens side til at lave regler for, at den del af det, der vedrører arbejdet, skal kontrolleres, og der skal man overholde arbejdstidsreglerne.
Henning Grove (KF), 2000-05-23:
Det her forslag var en opfordring til finansministeren, indenrigsministeren og økonomiministeren om i de kommunale forhandlinger at prøve at gøre det lidt lempeligere for landbruget.
Hvis vi ikke får et loft over, så kan ejendomsskylden jo stige, for nogle af landmændene måske med op til 50 pct. På et tidspunkt, hvor vi ved, at konkurrencen er hård i hele Europa for landbruget, hvor indtjeningen er lav, samtidig med at man i den finanslov, der er vedtaget, har pålagt dem ekstraudgifter og vi kræver meget af dem på miljøområdet osv., så synes vi, det var et godt signal at sende.
Det er jo rigtigt, når man ser betænkningen, at så er der et flertal, der indstiller det her til vedtagelse, og et mindretal indstiller det til forkastelse.
Så er det et flertal, der vil forkaste det her forslag.
Jeg vil gerne sige til regeringen, at hvis der i de kommende kommuneforhandlinger ikke bliver taget hensyn til det her, så kan det blive utrolig vanskeligt at få tilslutning fra et stort mindretal her i Folketinget til de kommunale forhandlinger.
Vi vil fra konservativ side lægge megen vægt på den velvilje, som regeringen viser det her beslutningsforslag, når forhandlingerne går i gang med kommunerne.
Så vi ser frem til fornuftige forhandlinger dér, hvor de ansvarlige ministre har taget hensyn til den del af salen, der står bag det her forslag, også for at få en bredde i den kommunale beslutning, når det skal vedtages med kommunerne.
Og både Venstre og De Konservative har jo et stort ansvar ude i kommunerne.
Derfor går jeg ud fra, at regeringen også tager hensyn til det.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-23:
Jeg er meget glad for socialministerens udmelding her.
Jeg er også fuldstændig enig i, at der ikke må ske knopskydning i systemet, og derfor håber jeg, ministeren vil tage embedslægernes tilsyn, både uanmeldt og anmeldt, med i sine overvejelser.