Aage Frandsen (SF), 2002-01-17:
Jeg er enig med de to ministre i, at velfærd ikke er det samme som velfærdssamfundsting i forhold til borgerne.
Velfærd er et langt bredere begreb, og det vil sige, at den enkeltes velfærd i høj grad er afhængig af, hvad den enkelte selv kan, er afhængig af den enkeltes situation og de familiemæssige forhold, og det er ikke kun, hvad velfærdssamfundet kan give vedkommende.
Men når vi taler om velfærdssamfundet, er det først og fremmest det, som den offentlige sektor, det civile samfund, og hvad man i øvrigt har af fællesskaber, kan give den enkelte.
Derfor er finansieringen af velfærdssamfundet selvfølgelig også helt afgørende i denne her forbindelse, og derfor er spørgsmålet om skatterne også et vigtigt spørgsmål, for hovedformålet med vore skatter og afgifter er, at vi gerne vil have finansieret vores velfærdssamfund, fordi der er nogle borgere, som har brug for det, og fordi der er nogle funktioner i vores samfund, som ikke kan klares, undtagen vi har en række fælles ting.
Her vil jeg godt sige, at ægte grønne afgifter har et adfærdsregulerende formål, men der er jo også afgifter, som har finansielle formål, og som også kan have det formål at gavne miljøet.
Når vi har afgifter på f.eks. benzin, er det et både-og, afgifter på cigaretter er vel også et både-og. Så vil jeg godt komme ind på to problemer, som jeg mener, vi har med vores velfærdssamfund:
For det første er det vigtigt, at der sker en prioritering af, hvad det offentlige skal tage sig af.
Alle skal ikke have alt, for det er ikke nødvendigt, det er ikke rigtigt ud fra et solidaritetssynspunkt, og vi har ikke råd til det.
Det er ud fra en sådan prioritering, at vi altid fra SF's side har været imod, at alle, når de nåede en vis alder, uanset at de havde en meget høj pensionsindkomst ved siden af, skulle have folkepensionens grundbeløb.
Det er derfor, vi har sagt, at når folk har høje pensionsindtægter og formue ved siden af, behøver de ikke have folkepensionens grundbeløb.
Det er ud fra en tankegang om, at alle ikke skal have alt - og det samtidig i en situation, hvor der er mennesker, som har en kummerlig tilværelse som folkepensionister.
Formålet med vores velfærdssamfund er jo at sikre, at alle borgere har rimelige vilkår at leve og fungere under, og at samfundet udvikler sig på en sådan måde, at vi, vores børn og børnebørn, har rimelige vilkår, og det gælder både med hensyn til miljø og med hensyn til uddannelsesmæssige forhold.
Derfor er det vigtigt at sige, at når det drejer sig om velfærdssamfundets opgaver, er det netop at sikre, at alle borgere, også kommende borgere, har rimelige vilkår at leve under, men det er ikke sådan, at velfærdssamfundet behøver at give til dem, der i forvejen har meget, f.eks. velhavende pensionister.
Adskillige rapporter, også fra Det Økonomiske Råd, har jo vist, at der er ganske store indtægter i vores samfund, som vi ikke får beskattet.
Det er for det første et problem i forhold til retfærdighed og for det andet i forhold til, at vi mangler de penge til finansiering af vores velfærdssamfund.
Her mener vi så, det er vigtigt, at man internationalt løser de her opgaver, Danmark kan ikke løse dem alene.
De multinationale selskaber, som flytter penge fra ét land til et andet land og indtægter fra ét land til et andet land, kan ikke beskattes, medmindre det sker i international sammenhæng, og dér peger vi på, at det bør ske i EU-sammenhæng og også på anden måde i international sammenhæng.
På tilsvarende måde mener vi også, at Danmark på virksomhedsskatteområdet også i EU-sammenhæng burde sige, at vi er nødt til at have nogle minimumsregler.
Det tredje område, hvor EU og det internationale samfund i det hele taget burde gå ind,
er, når det drejer sig om løsning af de problemer, der opstår i forhold til grænsehandelen.
Den konkurrence, vi ser lande imellem, hvor det drejer sig om at få sat afgifterne ned eller have lavere afgifter, og så kan borgerne købe varen i et andet land, hvor den er billigere, er ikke holdbar.
Denne konkurrence er også klart i modstrid med en anden tankegang, vi har i vores samfund, nemlig at der er en række ting, vi gerne vil have, at borgerne skal gøre i forhold til f.eks. at leve sundt.
Det er jo dobbeltmoralsk, at man på den ene side måske om nogle år sætter afgifterne ned på tobak og vin og spiritus og på den anden side kører kampagner mod brugen af den slags ting, ikke mindst tobakkampagner, hvor man fremstiller det, som om det nærmest er livsfarligt at ryge - og det er det vel egentlig også.
Her burde det danske samfund gå ind i en diskussion med andre EU-lande, og det burde regeringen gøre, for at disse lande også har nogle afgifter, sådan at man ikke konkurrerer om at have det afgiftsystem, der er det mest usunde.
Derfor er et af de vigtige spørgsmål i forhold til skattesystemet, hvordan vi undgår, at det danske skattesystem ødelægges, fordi vi er under internationalt pres.
Det betyder nemlig, at på de områder, hvor vi gerne vil ændre vores skatter, kan vi ikke ændre dem, fordi finansieringsgrundlaget ikke er til stede.
Vi er tilhængere af, at vi netop sætter indkomstskatten ned for lav- og mellemindkomster, og det bliver meget svært, hvis man begynder med at sætte skatten
ned andre steder
Så var både finansministeren og skatteministeren inde på spørgsmålet om skattestoppet, og jeg kan forstå, at skattestoppet er af hensyn til lavindkomsterne.
Det kan det måske nok være i enkelte tilfælde, men nu er det jo sådan, at det egentlig er dem med de høje indkomster, der betaler mest i skat, så alt andet lige må det være dem, der har mest gavn af, at vi har skattestop.
Jeg er helt sikker på, at jeg har megen glæde af, at vi har et skattestop eller får et skattestop, men jeg er også helt sikker på, at de mennesker, som har lavindkomster, har betydelig mindre glæde af det.
Det er klart, at man kan tage hver eneste ting, bl.a. de grønne afgifter, og sige, at hvis der er et skattestop, stiger de ikke, men man kunne godt have sørget for, at de grønne afgifter ikke på samme måde vendte den tunge ende nedad, for man kunne have indført et grønt fradrag på selvangivelsen, og der er forskelligt andet, man kunne gøre.
Men at sige, at skattestop generelt er til gavn for lavindkomster, er mildt sagt noget sludder.
Ejendomsskatterne, som man så ikke lige har et skattestop på nu, hører af gode grunde i hvert fald ikke til dem, der vender den tunge ende nedad.
Ud fra en betragtning om det internationale pres, og at der er penge, vi ikke får finansieret, skal jeg på vegne af SF, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Folketinget opfordrer regeringen til at arbejde for minimumssatser for miljø- og sundhedsafgifter i EU for at imødegå udhuling af finansieringsgrundlaget og grænsehandelsproblemer.«