runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Der er noget, der tyder på, sagt til hr. Lars Barfoed, at vi skal dyrke de dele lidt detaljeret under udvalgsarbejdet.
Det er sådan, sådan som jeg læser lovforslaget, at dér, hvor der er overenskomstregulering, også i forbindelse med de fyringssager, der kan opstå her, er det lovens tolkning, der gælder, og i loven gøres det nu tydeligt, at bevisbyrden lægges hos lønmodtageren.
Det er dér, kernen i vores diskussion er, og det er det, der i og for sig får mig til at sige, at det her er en forringelse af den retsstilling, lønmodtagerne har, når de bliver udsat for den type usaglige opsigelser, for hvis der er uoverensstemmelse mellem aftalen og lovgivningen, så gælder loven.
Jeg har, sagt til hr. Bent Bøgsted, ikke forstået det her lovforslag sådan, og jeg håber heller ikke, at jeg har udtrykt det sådan heroppefra, at der er et retskrav på deltid gemt i lovforslaget.
Der er kun et retskrav på at aftale det, og dermed kan man jo selvfølgelig sige, at lovforslaget slet ikke lever op til den forventning, der er rejst i en række forsamlingshuse, om, at nu åbner det store børnepolitiske paradis sig, og nu kan man som børnefamilie få lov at tilrettelægge det, lige som man vil.
Det er der jo slet ikke tale om.
Det er arbejdsgiveren, der afgør det, det er jo ikke den enkelte selv.
Det er arbejdsgiveren, der ud fra sin ledelsesret afgør, om der overhovedet skal være denne mulighed for den enkelte.
Og så må jeg sige til slut, at hvis det er 4 eller 5 pct. af landets overenskomster, der forhindrer deltid, så er det vel ikke et problem for de 95 pct., og dermed ville der vel dukke nogle problemer op til overfladen, hvis det var.
Jeg tror, vi skal have de eksempler på bordet, der måtte være.
Jeg tror ikke, folk er så bange for at komme med eksemplerne rent fagligt, hvis de er der, men det er bare svært at finde dem, og det er derfor, at det er så svært at finde ud af, hvad der overhovedet er nødvendigt i det her lovforslag, og hvorfor det overhovedet skal laves.
Lars Barfoed (KF), 2002-02-28:
Jeg takker hr. Jan Petersen for svaret.
Det var bare et svar på et spørgsmål, som jeg ikke havde stillet.
Det, jeg spurgte om, var, om ikke det kan bekræftes, at lønmodtageren stadig væk kan anvende reglerne om usaglig opsigelse, henholdsvis de lovgivningsmæssige og de overenskomstmæssige bestemmelser, og dermed også de procedurer, som gælder for at anklage sin arbejdsgiver for at have begået en usaglig afskedigelse, og dermed de bevisbyrderegler, der gælder i den forbindelse.
Det kan lønmodtageren fortsat frit vælge at gøre i en situation, hvor man er blevet sagt op og måske finder, at det er sket i forbindelse med, at man har ønsket deltidsansættelse, eller omvendt, at arbejdsgiveren har ønsket, at man går på deltid. De regler kan fortsat anvendes.
Det her er kun et supplement, og derfor nytter det ikke noget at sammenligne bevisbyrdereglerne i det ene og det andet regelsæt.
Det afgørende er, at man kan anvende begge regelsæt fortsat.
Det er der ingen som helst problemer i.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Det er til hr. Jan Petersen, som nævner, at med det her lovforslag vil der være et retskrav på deltid: Det er ikke sådan, jeg læser det.
I lovforslaget står der, at man har ret til at aftale deltid.
Det kan aldrig blive et krav, men en ret, man har til at aftale deltid.
Det er ikke ensbetydende med, at man så kan få det.
Hvis der er tale om et retskrav til deltid, så skal man have deltid, og det er ikke det, lovforslaget går ud på.
Irene Simonsen (V), 2002-02-28:
Jeg kunne da godt tænke mig at høre, om hr. Jan Petersen kunne forestille sig, at når der ikke er nogen eksempler, der umiddelbart kan trækkes frem, på, at folk gerne vil på deltid, men er forhindret i det af overenskomsten, kunne det være sådan, at når fru Hansen beder om at komme på deltid, at hun med det samme orienteres om, jamen ved du hvad, kære fru Hansen, det her er simpelt hen ikke muligt i forhold til den overenskomst, vi har, og at hun så med det samme opgiver sagen og siger: Nå, hvad kan jeg så, jeg er igen glemt af systemet.
Kunne hr. Jan Petersen forestille sig, at det er derfor, at der ikke er nogen sager?
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Socialdemokratiet har før valget og også under valget tilkendegivet, at hvis der er lovgivningsmæssige forhindringer for, at man kan gennemføre mulighed for deltid, så vil vi gerne se på det og gerne være med til at se på, om det kan lade sig gøre at ændre på det, og det gælder også det tilfælde, som hr. Ole M. Nielsen rejser.
Så på det punkt er det positivt. Hvorfor vi ikke vil være med til i lovgivningsforstand at skabe et retskrav på deltid eller for så vidt andet, der vedrører arbejdstiden, skyldes, at vi tror, at den mest dynamiske og den mest funktionelle måde at få udbredt mere fleksibel arbejdstid på, der passer til mennesker, bygger på, at der er et kollektivt fundament, altså et overenskomstbaseret fundament, der giver grundlaget for, at man kan være beskyttet.
Må jeg så sige til hr. Ulrik Kragh og til hr. Lars
Barfoed: Jeg tror, vi får en tvist om, hvordan retsstillingen er på det her punkt.
Det er sådan - her har vi for så vidt også haft fingrene lidt i overenskomster indimellem og også fået en løn for det indimellem - at når man skal føre beviset, er der i dag fri bevisførelse.
Nu står der, at lønmodtagere skal bevise, og det vil sige, at man nu i højere grad lægger vægten for bevisførelsen over på lønmodtageren.
Den, der skal afgøre sagen, skal jo lægge vægt på, om lønmodtageren løfter sit bevis, og det gør det jo ekstra besværligt, når man suspenderer den beskyttelse, der i forvejen måtte være, for her skal man jo tolke i overensstemmelse med loven.
Det gør det endnu mere besværligt, at det er en bevisførelse, som skal bygge på noget, som to kan have aftalt helt uafhængigt af hinanden. Der er hverken ret eller en pligt til, at tillidsmanden kan være med.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Jeg tager ordet, fordi jeg er irriteret over, at hele denne diskussion handler om, at lønmodtagersiden vil forhindre folk i at gå på deltid, når f.eks. den undersøgelse, som blev lavet på Aalborg Universitetscenter, klart viste, at det var arbejdsgiverne og arbejdsgivernes behov, der var den helt dominerende grund til, at folk ikke kunne komme på deltid.
Derfor vil jeg spørge Socialdemokratiet: Var det ikke på tide, at Socialdemokratiet opgav sin årelange modstand mod at gribe effektivt ind over for arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet?
Er det ikke dét, der er det helt store problem?
Arbejdsgiverne har en næsten uindskrænket ret til at lede og fordele arbejdet, og vi mangler lidt mere klassekamp i Danmark, som Socialdemokratiet meget velkomment kunne stille sig i spidsen for.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
Jeg vil gerne - men det bliver i en anden sammenhæng end her - kæmpe for og også gerne indgå
nogle bedre aftaler, så der kommer noget mere demokrati og noget mere moderne ledelse, også på ledelsessiden i de danske virksomheder.
Men det er som sagt en helt anden diskussion.
Fru Charlotte Antonsen er svær at svare.
Det lyder næsten, som om der på den ene side står en flok fagforeningsfolk og på den anden side en flok lønmodtagere, og at de ligesom ikke er enige, men sådan er virkeligheden jo ikke.
Det kan selvfølgelig godt være, den er det de steder, hvor fru Charlotte Antonsen kommer, men vi har i og for sig ikke tænkt os at tage stilling til det valg, for den valgmulighed opstår ikke.
Danske lønmodtagere har ikke nødvendigvis altid fuldstændig ensartede interesser.
Men den bedste måde at løse interessekonflikterne på i det omfang, de findes, er at lade dem, der sidder med problemerne, tage sig af dem, og det er derfor, det ikke så meget handler om centrale overenskomster.
Det handler om, at nogle af Folketingets partier ønsker at gribe direkte ind i den måde, hvorpå en tillidsrepræsentant og en virksomhedsrepræsentant aftaler, hvordan det skal foregå på deres virksomhed, så det ikke er noget reelt problem for den enkelte at gå ind og sige til sin tillidsmand: Jeg har et problem, kan vi ikke finde en løsning på det?
Så finder de ud af det.
Må jeg så til hr. Ulrik Kragh sige, at det kan jeg godt svare på igen.
Jeg mener, at der kommer en ringere retsstilling ud af det her.
Det var en del af den diskussion, jeg også havde med hr. Lars Barfoed, og jeg tror, at det er nødvendigt, at vi får dyrket det emne ganske detaljeret.
Men det, der står helt klart, er, at der ikke er noget retskrav for lønmodtageren i det her til at gå på deltid.
Der er en ret for arbejdsgiveren til at nægte det.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Jeg har fuld forståelse for, at hr. Bent Bøgsted ikke heroppefra kan give en garanti for, at den lovgivning, vi vedtager, ikke et eller andet sted har en uhensigtsmæssig virkning, som man ikke havde regnet med.
Det vil jeg godt sige.
Vi har også i Enhedslisten været med til at vedtage lovgivning, hvor det så viste sig, at ude på den yderste revle var der noget, som vi simpelt hen ikke havde gennemskuet ville blive konsekvensen, og så fik vi lavet det om efterfølgende.
Så det er sådan set ikke det, jeg beder hr. Bent Bøgsted om.
Det, jeg beder om, er: Hvis vi under udvalgsbehandlingen kan påvise, at folk, der i dag er på deltid, får deres rettigheder beskåret med det her lovforslag, vil Dansk
Folkeparti så være med til at ændre det?
Det er det helt klare spørgsmål, og det synes jeg Dansk Folkeparti må kunne svare helt klart på om man vil eller ikke vil.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Til hr. Ole Sohn og også hr. Carsten Hansen: Jeg mener ikke, at vi kan lave et lovforslag på det her område, der kun gælder de 4 pct.
Vi er nødt til at lave det for hele området.
Men jeg er klar over, at der er en hel del, vi skal have kigget på i udvalget.
Jeg skal ikke tage stilling til her, om der er noget, vi kan ændre i positiv retning.
Det er vi nødt til at kigge på i udvalget.
Til hr. Bjarne Laustsen: Det er da absolut op til lønmodtagerne, om de ønsker at gå på deltid.
Jeg kan da ikke sige, om der er behov for flere deltidsjob end de 386.000, som hr. Bjarne Laustsen nævner.
Det skal jeg ikke kunne sige noget om.
Det kan godt være, at der er 500.000, der vil gå på deltid.
Men det er op til den enkelte lønmodtager selv.
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Jeg er meget enig med hr. Bent Bøgsted.
Men sådan som lovforslaget er skruet sammen - jeg ved ikke, om hr. Bent Bøgsted har læst høringssvarene, men ellers vil jeg anbefale det - siger stort set alle lønmodtagerorganisationerne også SiD samstemmende, at der her er tale om tvang.
En af de grimme arbejdsgivere, dem findes der nemlig også nogle af, kan faktisk med det her ny lovforslag sende en lønmodtager på deltid, det kan også være en tillidsmand, og så er det op til lønmodtageren selv at løfte bevisbyrden, modsat det, der sker i dag. Det her lovforslag sætter alle aftaler, der er lavet på de enkelte arbejdspladser, seniorværksteder på Lindøværftet
osv., ud af kraft.
Mener hr. Bent Bøgsted ikke, at det er et spørgsmål om tvang?
Alle de aftaler, der er lavet, som hr. Bøgsted synes er udmærkede, sætter det her lovforslag ud af kraft.
Hvis vi kan dokumentere, at det er tvang, vil hr. Bent Bøgsted så sige, at ja, så er det kun de sidste 4 pct., vi lovgiver for, så vi respekterer de overenskomster og aftaler, SiD og andre har lavet på Frederikshavns Værft osv.?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-28:
Jeg vil starte med at kvittere for, at hr. Bent Bøgsted har læst lovforslaget, både det fremsendte lovforslag, det første udkast, der var i høring, og så det i dag.
Modsat Venstres ordfører er han godt klar over, at der er fjernet nogle ting, bl.a. er det forhold med produktionsnedgang og virksomhedens tarv fjernet.
Det er fint nok, at Dansk Folkeparti tilsyneladende har haft indflydelse på det, men når så hr. Bent Bøgsted siger, at det er rimeligt mange, at der er 386.000 på deltid, ønsker man sig så flere eller færre?
Nu er det jo sådan, at vi vel også gerne må have lov at spørge til Dansk Folkepartis principprogram.
Det, der er lidt underligt i det, er, at man i det hele taget vil blande sig i det forhold her, for på alle andre områder, når det drejer sig om a-kasse, understøttelse, efterløn, orlovsordninger osv., siger Dansk Folkeparti, at det er noget, der skal finansieres af arbejdsmarkedets parter.
Hvorfor vil man så blande sig i det forhold her?
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Jeg forstår på hr. Bent Bøgsted, at han er meget interesseret i at sikre, at der er tale om aftaler og frivillighed, og at man også respekterer, at der inden for en lang række af arbejdsmarkedets områder er mulighed for deltid i overenskomsterne.
Hr. Bent Bøgsted kan så ikke forstå, hvorfor man ikke kan lave det, når de fleste har det i forvejen.
Så vil jeg gerne spørge hr. Bent Bøgsted: Skal det forstås sådan, at hvis vi stiller et ændringsforslag til lovforslaget, som gør, at det alene får virkning for de områder, der ikke i forvejen i deres overenskomster har aftaler om deltid, er det et forslag, som hr. Bøgsted vil støtte?
For så respekterer man jo netop de overenskomster, hvor man har lavet aftaler på forhånd.
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Til hr. Ole Vagn Christensen vil jeg sige, at deltid aldrig nogen sinde kan blive en tvang, for det er ikke det, der står.
Det må aldrig nogen sinde blive en tvang over for lønmodtagerne eller over for arbejdsgiveren for den sags skyld.
Der er ingen, der kan tvinge nogen til det.
Man kan aftale deltid.
Det er en ret, man har til at aftale, men det er ikke ensbetydende med, at man kan få deltid, eller at man kan få medarbejderen til at gå på deltid.
Til hr. Søren Søndergaard: Jamen hr. Søren Søndergaard ved godt, at vi ikke herinde kan stå og garantere
hundrede procent, at der ikke sker et eller andet uhensigtsmæssigt. Det tror jeg nok at hr. Søren Søndergaard vil give mig ret i. Men hvis det virkelig skulle vise sig, at der kom en hel del, der havde problemer, hvor de blev tvunget på deltid, er jeg også sikker på, at vi her i Folketinget er villige til at kigge på det problem.
Men jeg kan ikke stå her og garantere den slags hundrede procent.
Til hr. Jan Petersen: Det er da altid mest hensigtsmæssigt, at problemerne bliver løst ude på arbejdspladsen - også vedrørende deltid.
Det er også derfor, jeg ikke kan forstå, at det ikke er blevet indført på arbejdspladsen for de sidste procent, så havde vi ikke haft nødig at stå her i dag.
Jan Petersen (S), 2002-02-28:
I den almindelige hverdag på en dansk arbejdsplads er det som hovedregel tillidsmanden og tillidsrepræsentanten, der skal bære de dér problemstillinger om, hvordan den enkelte skal have det med arbejdet, hvordan man skal tilrettelægge det og også håndtere de personlige behov, som den enkelte medarbejder måtte have, hvis der er børn eller en ægtefælle, der er syg, eller hvis de ønsker at gå på aftrapning.
Vil hr. Bent Bøgsted støtte det synspunkt, at det skal være dér, man finder løsningen på det, der er problemet for den enkelte medarbejder, og finder ud af, hvad der kan lade sig gøre på den arbejdsplads?
Deraf følger så også, at man en række steder har skrevet det ned, eller også er det bare kutyme, at sådan er det.
Derfor bliver mit spørgsmål til hr. Bent Bøgsted følgende: Hvis det her lovforslag vedtages, kunne det jo medføre, at en række virksomheder var nødt til at ændre i aftaler, selv om de har fundet frem til lige præcis den måde at løse deres forhold på.
Er hr. Bent Bøgsted interesseret i at få eksempler på det, må vi se, om vi kan få afdækket nogle.
Så vil jeg slutte med også at spørge hr. Bent Bøgsted: Hvorfor kunne vi ikke nøjes med at sige: Venner, det her er et interessant tema, find en løsning selv?
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-28:
Hr. Bent Bøgsted indledte med at sige, at Dansk Folkeparti
var for deltid.
Fint, så lad os tage det udgangspunkt.
Betyder det så, at Dansk Folkeparti vil garantere, at det foreliggende forslag ikke på noget punkt medfører forringelser af nogen deltidsansattes rettigheder?
Vil Dansk Folkeparti garantere det? Hvis hr. Bent Bøgsted kan garantere det på Dansk Folkepartis vegne og sige, at det gør det ikke, der er ikke nogen forringelse af rettigheder for deltidsansatte i det her forslag, kan vi kigge på det under udvalgsarbejdet.
Hvis vi kan finde nogen eksempler, så har hr. Bent Bøgsted en god begrundelse for, hvorfor Dansk Folkeparti skal gå imod, og kan vi ikke finde nogen eksempler, ja, så kan hr. Bent Bøgsted med god samvittighed stemme for. Så kan hr. Bent Bøgsted på Dansk Folkepartis vegne garantere, at det her forslag ikke går ud over nogen deltidsansattes rettigheder?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-28:
Jeg hørte nu ikke hr. Bent Bøgsteds indlæg sådan, at det var en jubeltale over det her lovforslag.
Og det forstår jeg også godt, for det kan vel ikke være Dansk Folkepartis mening, at det, andre kører frem med under frihedsfaklen, bliver til tvang og kompensationer.
Jeg er bedøvende ligeglad med, hvad folk får i kompensation, for de mister deres arbejde, og det kalder jeg tvang
Det kan vel ikke være rigtigt, at det er det, Dansk Folkeparti vil stå og forfægte.
Det er i hvert fald ikke de signaler, de har sendt, når de har stået rundtomkring på arbejdspladserne og villet forbedre en lang række forhold både for den ene og for den anden gruppe.
Angående arbejdsmarkedets parter synes jeg, at hr. Bent Bøgsted er inde på noget fornuftigt.
Men ved hver eneste overenskomstforhandling er der foregået en udvikling, som betyder, at flere og flere har fået indføjet retten til deltid.
Og jeg er helt sikker på, at med en henstilling fra det her Folketing kunne vi også nå dertil med resten.
Carsten Hansen (S), 2002-02-28:
Ja, man bliver jo alligevel rørt, når man hører Dansk Folkepartis argumenter for at gå ind for det her lovforslag.
Men det er sådan, at det nu kan dokumenteres via udvalgsarbejdet og gennem flere høringssvar - jeg ved ikke, om hr. Bent Bøgsted har læst dem, men ellers vil jeg anbefale det - at alle store organisationer, selv arbejdsgiverorganisationer, siger, at det her er et tvangselement og et indgreb i de overenskomster og aftaler, man har, ja, selv på Frederikshavns Værft, hvor man jo laver aftaler mellem arbejdstager og lønmodtager.
Det her sætter alle de aftaler ud af kraft.
Er det sådan, at Dansk Folkeparti siger: Jamen vi vil altså ikke være med til tvang, og hvis det kan dokumenteres, at der er tvang i det her, så vil vi gerne være med til at fravige det?
Og så må jeg spørge hr. Bent Bøgsted: Er det ikke et problem, at det nu bliver lønmodtageren, der skal løfte bevisbyrden frem for tidligere, hvor det beroede på en domstolsafgørelse?
Med det her lovforslag bliver det ensidigt lønmodtageren, der skal løfte bevisbyrden.
Arbejdsgiveren kan bare begrunde det i virksomhedens forhold.
Er det ikke et indgreb, og er det ikke et tvangsindgreb?
Bjarne Laustsen (S), 2002-02-28:
Jeg vil gerne spørge hr. Bent Bøgsted, om han kan bekræfte, at der er 386.000 mennesker i Danmark, der arbejder på deltid.
Lovforslaget her er jo fremsat, og Dansk Folkeparti siger, man er enig, men hvor er eksemplerne henne?
Har hr. Bent Bøgsted nogen eksempler på nogen mennesker, der ønsker at gå på deltid, men som rent faktisk ikke har kunnet komme det?
Så siger hr. Bent Bøgsted, at det aldrig må blive tvang.
Jamen er det ikke netop tvang, hvis en arbejdsgiver beder den enkelte om at gå på deltid, og så vedkommende siger: Nej, det har jeg ikke mulighed for, for det har jeg ikke råd til, hvorefter vedkommende bliver fyret med en helt anden begrundelse?
Så er problemet jo bevisbyrden, og den er jo svær.
Er det ikke også sådan, at der er 96 pct. af alle på området, som har mulighed for deltid, og er det ikke også korrekt, at der kun er 4 pct. tilbage, som det eventuelt er et problem for?
Ole Sohn (SF), 2002-02-28:
Jeg tror for så vidt, at hr. Bent Bøgsted inderligt mener det, der kom til udtryk i ordførertalen.
Men der er nogle ting, jeg ikke forstår.
For det første: Hvor mange er der egentlig, der i dag har overenskomster, hvori der er mulighed for deltid?
For det andet er der det her med en kompensation, hvis man nu bliver afskediget i strid med eget ønske.
Der siger hr. Bent Bøgsted, at det kan være et stort beløb.
I dag kender vi kompensationsstørrelsen, der til enhver tid vil svare til det, som man har krav på i forhold til sin opsigelse, og det kan være 14 dage eller et par måneder.
Det er det, der er kompensationen.
Er hr. Bent Bøgsted klar over, hvordan de regler er?
De ønsker, som hr. Bent Bøgsted forventer og håber, lovforslaget indeholder, er ikke indeholdt i det, som hr. Bent Bøgsted giver udtryk for.
Charlotte Antonsen (V), 2002-02-28:
Hr. Søndergaard har for så vidt ret.
Det er da rigtigt, at i de overenskomstaftaler, der er blevet lavet, er der en stor mangel på muligheder for at gå på deltid, og det er da ikke alene lønmodtagerne, der har lavet overenskomsterne, det har arbejdsgiverne også været med til.
Og noget af det, der har været et problem på det danske arbejdsmarked, har været, at arbejdsgiveren ikke har prioriteret dette her højt nok.
Jeg vil godt til hr. Jan Petersen for tredje gang spørge: Hvad vil Socialdemokratiet gøre for at sikre muligheden for, at flere lønmodtagere kan gå på deltid?
Der står, som hr. Jan Petersen selv sagde, i Socialdemokratiets program: Mennesket først.
Hvad vil man gøre konkret for at fremme muligheden for deltid?
Irene Simonsen (V), 2002-02-28:
Jeg kan blot konstatere, hr. Jan Petersen, at det er lidt svært at forstå, hvor det egentlig er, at Socialdemokratiet står i den her sag.
Man starter faktisk, efter at hr. Ulrik Kragh havde sit indlæg, med at spørge, om ikke det bekymrede os, at arbejdsgiverne også var utilfredse med forslaget. Så må jeg jo spørge Socialdemokratiet: Når det nu er bekræftet, at det ikke bekymrer os, men at det, der bekymrer os, er den lille mand eller kvinde og hans eller hendes frihed, bekymrer Socialdemokratiet sig så netop ikke om den lille mands eller kvindes frihed til selv at kunne bede om at komme på deltid, frem for hvad overenskomsterne siger?
Bent Bøgsted (DF), 2002-02-28:
Hr. Ole Sohn spurgte, hvor mange der har ret til deltid.
Jeg tør ikke lige sige det nøjagtige tal, hvor mange der har ret til deltid på nuværende tidspunkt, men hr. Bjarne Laustsen nævnte jo, at der var 386.000 på deltid.
Jeg har ikke lige det nøjagtige tal på den arbejdsstyrke, der har ret til deltid på nuværende tidspunkt.
Men det er rimeligt mange, og derfor kan jeg heller ikke se, at det skulle være det helt store problem at indføre en lov, der giver ret til at aftale deltid, hvis det bruges på hovedparten af arbejdsmarkedet i forvejen.
Angående det der med erstatning: Altså hvor stort beløbet er, har jeg ikke tal på, men jeg mener absolut, det er op til dommerne.
Det er ikke os her, der skal stå og snakke om, hvor meget der skal være i erstatningsbeløb.
Til hr. Bjarne Laustsen, der nævnte, der var 386.000 på deltid: Jamen det er rigtig pænt, synes jeg.
Og hvor mange, der ønsker at gå på deltid, som har fået afslag, skal jeg ikke kunne sige noget om.
Jeg mener ikke, det skulle være et problem at indføre denne her lov om deltid.
Når der ikke er så mange, der har fået afslag på deltid, er det selvfølgelig, fordi det ikke er noget problem.
Og så er der heller ikke noget problem ved at lave loven.
Med hensyn til indgreb i aftaler: Jeg sagde før, at hvis arbejdsmarkedets parter havde ønsket det, så kunne de egentlig tage hinanden i hånden, både industrien og alle lønmodtagerorganisationerne, og så kunne de møde op med hinanden i hånden og snakke med ministeren.
Og så er jeg da sikker på, at ministeren ville være til at snakke med, hvis det var det, de ønskede.
Men det har de jo ikke gjort.