runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-05-21:
Jeg var lidt overrasket over, at statsministeren overhovedet ikke sagde noget som helst om problematikken vedrørende arbejdskraftens fri bevægelighed.
Vi må jo tage til efterretning i Dansk Folkeparti, at det ikke er noget, der ligger regeringen på sinde.
Så vil jeg om det med folkeafstemninger sige til statsministeren, at det da nu er en mærkelig zigzagkurs, regeringen er ude i.
Det er da ikke en uge siden, at statsministeren og integrationsministeren gjorde det klart, at det var utænkeligt med folkeafstemninger om forbeholdene på den her side af en ny traktattekst, og det fik så analytikerne til at beskrive, at det nok hed 2005, inden vi stod i en ny folkeafstemningssituation.
Med statsministerens seneste besvarelse virker det, som om det er fuldstændig åbent, og at det også kan hedde 2003.
Det vil vel sige, at det underkender det, som integrationsministeren bl.a. sagde: Vi kan ikke gennemføre en folkeafstemning, før vi ved, hvordan en ny traktat ser ud.
Det her er jo ikke mange dage gammelt, og nu kan vi så forstå, at statsministeren underkender det, eller hvordan?
Nu er det fuldstændig åbent, hvornår der kommer folkeafstemninger.
Eller kan vi dog ikke få bekræftet, at det, integrationsministeren her siger, og som jeg også forstod statsministeren var inde på for få dage siden, stadig væk er det, der står ved magt, så vi ved, at vi kender en ny traktat i EU, inden vi bliver spurgt ved nye folkeafstemninger om forbeholdene?
Charlotte Antonsen (V), 2002-05-21:
Nu var det ikke det, jeg spurgte om.
Jeg er godt klar over, at SF har en anden holdning til ulandspolitik og miljøpolitik og vel også til finanspolitik og beskæftigelsespolitik, men det er jo ikke det, vi drøfter her i dag.
Derfor er det altså interessant at høre: Er der dele, eller er der passager i det forslag til vedtagelse, SF skal tage stilling til, som SF er imod?
Villy Søvndal (SF), 2002-05-21:
Blot for sidste gang: Det er meningsløst at forsøge at samle et Folketing omkring formuleringer, der dækker over reel uenighed.
Hensigten med politiske debatter er at få uenigheden frem, og den er soleklar, og det tror jeg også, fru Charlotte Antonsen vil medgive.
Derudover har vi jo i vores udkast til forslag til vedtagelse en række ting, der ikke er indbefattet i regeringens forslag, derfor laver vi vores eget forslag.
Charlotte Antonsen (V), 2002-05-21:
Jamen når hr. Villy Søvndal ikke kan svare eller ikke vil svare på spørgsmålet, så må jeg jo blot konstatere, at SF er placeret nøjagtig, hvor SF altid har været placeret: i hængekøjen.
Man ønsker ikke at tage ansvar, man ønsker ikke at tage ansvar for en EU-politik, man vil godt sådan en gang imellem signalere, at nu er vi i skred, og vores formand er lige blevet årets europæer, men når det kommer til stykket, når det kommer til afstemningerne, så står SF af, så er man i hængekøjen igen.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-21:
Må jeg ikke godt sige, at jeg altså synes, man skal være - undskyld mig - en smule tungnem, hvis man efter debatten
indtil nu ikke har fået forklaret, hvis det ikke står lysende klart for en, at hvis der er noget et parti, der er tilhænger af udvidelsen uden forbehold, så er det SF.
Jeg tror, at vi har været det hele tiden.
Det er lidt meningsløst, undskyld mig hr. Jens Kirk, at rejse en debat om sådan noget.
Man kan ikke være i tvivl om, end ikke i Venstre, end ikke, når man er allermest polemisk anlagt i Venstre, at hvis der er noget, SF er optaget af, så er det udvidelse og udvidelse og udvidelse.
Ellers tror jeg ikke, hr. Jens Kirk hørte min ordførertale.
Så synes jeg, det er lidt ærgerligt i en i øvrigt spændende debat, at fru Charlotte Antonsen falder tilbage til, synes jeg, primitive billeder af hængekøjer og af intet nyt under solen osv., osv.
Kan man ikke en gang imellem sådan skifte automatpiloterne ud med en egentlig argumentation?
Jeg har argumenteret indholdsmæssigt med, hvorfor SF ikke er enig i at prøve at præsentere det, som om der var enighed mellem SF og Venstre på miljøområdet, med hensyn til udviklingsbistand og alle de andre ting, der nævnes i forslaget til vedtagelse, fordi det er soleklart for enhver, at der ikke er nogen berøringspunkter her mellem SF og Venstre.
Så har jeg læst i Berlingske Tidende i dag, at de tidligere regeringspartier og den nuværende regering har valgt at lave borgfred med hensyn til EU under det danske formandskab.
Fair nok.
Det fratager jo så en muligheden for, at man kan ytre det, man faktisk mener.
Vi er ikke omfattet af sådan en borgfred.
Vi er omfattet af pligten til at sige de ting, vi mener.
Det gør vi i form af forslag til vedtagelse, og vi har ikke noget ønske om at foregøgle nogen som helst, at vi har fælles berøringspunkter med Venstre hverken med hensyn til miljø, udviklingsbistand eller social bæredygtighed.
Der er en verden til forskel.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2002-05-21:
Hr. Villy Søvndals bemærkning om at tage Socialdemokratiet til indtægt for et standpunkt, som jeg ikke er enig i, skal nu ikke stå uden bemærkninger.
Naturligvis vil Socialdemokratiet også give udtryk for, hvad vi mener om det europæiske spørgsmål, men vi er også enige med regeringen om, at udvidelsen er fantastisk afgørende. Jeg synes i øvrigt, at der på dagsordenen for det danske formandskab er en række helt, helt centrale punkter på miljøområdet, sådan noget som førevaresikkerhed, på beskæftigelsesområdet og ikke mindst på den globale indsats i Johannesburg, som har Socialdemokratiets afgørende interesse.
Derfor et tilsagn om et konstruktivt samarbejde under det danske formandskab i Danmarks interesse og i Europas.
Jens Kirk (V), 2002-05-21:
Nu har vi haft tid til at læse begge forslag til vedtagelse igennem igen.
Der er ingen væsentlige forskelle, men trods det påstår hr. Villy Søvndal, at der er væsentlige forskelle.
Man må da gå ud fra, at hr. Villy Søvndal og SF fortsat helt og fuldt går ind for, at udvidelsen skal gennemføres og helst
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Når jeg lyttede til økonomi- og erhvervsministerens besvarelse, og hvad det var, der muligvis kunne give økonomi
til at sænke indkomstskatten, så var alt det, jeg hørte ministeren redegøre for, der måske kunne give økonomi i det her, det, der kommer ind under betegnelsen dynamiske effekter, som økonomi- og erhvervsministeren afviste i det foregående spørgsmål. Derfor vil jeg godt følge op på det, som hr. Jacob Buksti spurgte om, og være måske en anelse endnu mere præcis: Er det ikke rigtigt, at det skal vedtages inden sommerferien 2003, hvis det skal kunne indgå i skattekortene, der skal udsendes i efteråret 2003 med virkning fra 2004?
I og med at det er arbejdsindkomsternes beskatning, vi taler om, så er det jo de skattekort, der sendes ud til borgerne, som vilkårene skal være klar for inden sommerferien.
Jacob Buksti (S), 2002-05-22:
Ministeren fremturer med den samme urigtige påstand, som vi har forsøgt at få skatteministeren til at dokumentere, men som skatteministeren ikke har kunnet dokumentere, nemlig at den tidligere regering bare satte skatterne op.
Det er en indiskutabel kendsgerning, at skattetrykket under den tidligere regering var konstant, endda svagt faldende, mens det steg kraftigt under den forrige borgerlige regering.
Det er en indiskutabel kendsgerning.
Jeg ved godt, at skatteministeren så har opfundet noget med følelser, og hvordan folk har det med skatten, men det har han jo sådan en lille smule svært ved at dokumentere.
Jeg vil gerne høre, hvordan ministeren har det med, at det der råderum, der skal konstateres, og som man altså i givet fald skal fuldt finansiere, altså skal konstateres næste år.
Det er altså den finanslov, som ministeren sidder og lægger hånd på nu, som skal godtgøre det, man skal vedtage i 2003.
Det vil sige, at det råderum, som økonomi- og erhvervsministeren sidder og taler om, og som hr. Sass Larsen har været inde på stort set er væk, skal man kunne konstatere med den finanslov, som regeringen fremsætter nu.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Jeg synes, der var lidt svar i det her.
Det, det går ud på, er, at vi skal have en stærkt øget vækst eller en mervækst i forhold til det, man har forudsat i de hidtidige beregninger, for at der er råderum til de her skattelettelser.
Ellers kan det ikke lade sig gøre.
Sådan hører jeg ministerens svar på de her ting.
Det er jo spændende, og vi glæder os da til at se, hvor meget fut der skal i samfundet.
Skal det bare være sådan 0,7 mia., eller skal vi op på 4-5 mia. kr.?
Det kunne man måske godt komme lidt nærmere.
Og så det her med, at man satser på uddannelse og forskning.
Det er jo lidt mærkeligt, når man starter med at skære ned på det ved seneste finanslov.
Men det får vi måske nogle svar på ved den nye finanslov.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Hvis man var socialdemokrat, så satte man jo skatterne op for at skabe råderum til de ønsker, man havde.
Det, regeringen ønsker, er netop på baggrund af vækststrategien at give dansk erhvervsliv nogle rammevilkår, så vi kan øge væksten.
Der er forskel på blot at lade det køre videre og så sige, at det er væksten, hvis man fremskriver den med de normale satser og så prøver på at regne på det, vi kalder et højt vækstscenarium.
Hvis det lykkes at skabe det høje vækstscenario, så kan
det betyde et øget BNP på 7,5 pct. svarende til 19.000 kr. pr. borger på daværende tidspunkt i 2010.
Vi har jo de samme mål på de lange stræk, som den tidligere regering har haft omkring den økonomiske politik.
Det er vigtigt for os, når vi nu laver en vækststrategi, at det er arbejdsudbuddet, vi øger, at vi får flere folk i arbejde, og jeg har jo underholdt med flere gange i dag, og jeg vil gerne gentage det en gang mere, at hvis det lykkes at forbedre de her procentsatser, så betyder det altså 2 pct. mere.
Lad os antage det, hvis vi tog det eksempel.
Vi kan tage mindre.
Og det er jo blot for at bruge det som regneeksempel.
Men hvis man kan øge arbejdsudbuddet for det enkelte menneske og tilskyndelsen til at arbejde lidt mere ved at se på skattesystemet, så vil 2 pct. mere generere 10 mia. kr.
Det, regeringen kører på, er at skabe grobund for vore virksomheder, bedre uddannelse, bedre forskning og muligheder fremover, men jeg kan jo ikke sætte konkrete beløb på i dag, hverken det ene eller det andet.
Jeg har sagt i mit første svar i dag, at det jo simpelt hen afhænger af konjunkturerne, hvor stort råderummet er, den dag vi kommer dertil.
Det kan jeg ikke konkret svare på i dag.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Nu kommer vi så til den del af det, hvor vi skal til den konkrete handling, og der er vi jo nogle, der har undret os lidt over, at når man kigger på de fremskrivninger af økonomien, der ligger, så vil man sådan set have omkring 3,5 mia. kr. til rådighed om året, når man laver en 10-årig fremskrivning, forudsat at det går godt med beskæftigelsen, og at konjunkturen er høj og alle de hersens ting. Og så får man at vide, at man ikke har tænkt sig heller at hente flere indtægter ind osv., men at man tværtimod så vil til at have de skattelettelser.
Vi har fået opgjort, at
2,8 mia. kr. af de 3,5 mia. kr. sådan set allerede er brugt på det, regeringen har gjort med ejendomsværdiskatten og via skattestoppet og andre ting, og så er der 0,7 mia. kr. tilbage.
Det batter jo ikke rigtig noget, når vi skal til at lave skattelettelser.
Jeg tror i hvert fald, at ministeren bliver rimelig meget til grin, hvis han vil lave skattelettelser for det beløb.
Så er det, jeg tænker på, hvor meget der skal der til.
Og hvordan skal pengene findes til at lave de her skattelettelser?
Skal det være ved, at man går ind og sparer på de øvrige offentlige finanser, eller er det, fordi vi skal have en meget stærkt øget vækst i samfundet?
»Hvordan vil ministeren finansiere sin idé om, at jord- og betonarbejdere skal kunne beholde halvdelen af det, de tjener ved en ekstra arbejdsindsats?«
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Til hr. Henrik Sass Larsen: Man kan jo misforstå alt.
Der, hvor regeringen har lagt sig fast, er på et skattestop.
Så vil hr. Henrik Sass Larsen gerne have dissekeret lige nøjagtig, hvor snittet ligger på daværende tidspunkt.
Det kan jo være, man skal til at høre, hvad andre partier i Folketinget mener om den sag.
Det er en skat på arbejde, vi går ind og ser på.
Hvis man her fra salen i dag bare vil udlægge, at vi kun har ét mål, nemlig at køre løs på topskatten, så er det ikke korrekt; men man kan jo misforstå alt, hvis det er det, man har lyst til.
Det eneste, vi har talt om, er skatten på arbejdsindkomst, og der pågår så en forhandling, når den dag kommer, og så finder regeringen også snittet med hensyn til det.
Det har jeg sagt utallige gange, og man kan prøve på at misforstå det, og man kan lade være med at misforstå det.
Det har der ikke været nogen ændringer i, fra den dag regeringen blev dannet.
Så enkelt er det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jacob Buksti (S), 2002-05-22:
Jeg hørte ministeren sådan, at ministeren bekræftede, at det mål, som ministeren har sagt, han har, nemlig at han vil sikre, at jord- og betonarbejderne får lov til at beholde halvdelen af deres løn ved en ekstra arbejdsindsats, altså marginalskatten, kun er for den del af jord- og betonarbejderne, som tjener over 313.000 kr. Det har ikke nogen virkning for de øvrige, fordi de betaler halvdelen i dag i kraft af den tidligere regerings indsats.
Så fordi jord- og betonarbejderne har så god en overenskomst, at de faktisk er i stand til at tjene så meget, så de kommer til at betale topskat, så giver ministerens udsagn mening; men det bekræfter jo bare, at ministeren står og siger, at det er en nedsættelse af topskatten.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Jo, men nu hørte vi så, at ministeren læste op fra Det Økonomiske Råds konklusioner.
Men hvad mener ministeren?
Tiltræder han de konklusioner?
At det ikke må have nogen som helst negative omfordelingspolitiske konsekvenser, hvis man laver skattelettelser, skatteomlægninger?
At vi ikke må begynde at røre ved top- og mellemskatter?
Er det det, ministeren siger?
Jacob Buksti (S), 2002-05-22:
Ministeren, sådan har jeg forstået det,
har talt om, at vi skal lette skatten på arbejde, det må altså være lønindkomsten på arbejde.
Vil ministeren så ikke godt bekræfte, at i kraft af den tidligere regerings nedsættelser af marginalskatten på skat på arbejde, altså lønindkomst, så er der ingen med lønindkomst under 310.000 kr., som betaler over 50 pct. i marginalskat?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Nu bliver ministeren ved med at sige, der er noget fordelingspolitisk i det, samtidig med at ministeren egentlig argumenterer for, at det bedste ville være at få de her topskatter ned.
Så er det, jeg tænker på: Er det så et grundlag for ministerens virke i regeringen at sige, at det ikke må have nogen negative indkomstfordelingspolitiske konsekvenser, hvis man går ind og laver skattelettelser og skattereform?
Er det det, man siger?
At vi skal ligge neutralt i hele billedet, at der ikke er nogen, der må rammes skævt af sådan nogle omlægninger?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Jeg hører ministeren sige, at nu er man kommet i regering osv., og så skal man betragte det under ét: Det er sådan set lige så godt, at man får lidt lettelser på de indirekte skatter og afgifter, som hvis man får det på arbejdsindkomst?
Eller hvad er bedst?
Nu har Venstre jo vundet første omgang.
De får skattestoppet, og det er på de indirekte skatter og afgifter.
Så er det, jeg vil spørge
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Nu må jeg indrømme, at hvis ikke man var forvirret, inden det her startede, bliver man det, for nu begynder økonomi- og erhvervsministeren at indregne afgifter og sådan noget som en slags skat på arbejde, og dermed stiller ministeren jo spørgsmålet: Er det indkomstskatten, vi snakker om skal sættes ned, eller er det alle mulige afgifter?
Den forvirring har jeg ikke været bragt i før, og derfor synes jeg, at ministeren i hvert fald bør sørge for, at vi, inden vi slutter denne debat, så dog har fået klarhed over dét, ellers er det, ministeren jo har bekræftet, at det kun er de jord- og betonarbejdere, der tjener over 310.000 kr., og som betaler topskat, som ministeren er optaget af.
Derfor er det, ministeren går efter, at sænke topskatten.
Kan det bekræftes, for ellers bliver det, ministeren sagde i den pågældende tv-udsendelse, uden mening?
Jeg sad også og så på økonomi- og erhvervsministeren og lyttede til ham, da han kom med det pågældende udsagn.
Jeg tænkte, at hvis man nu lyttede grundigt efter det, økonomi- og erhvervsministeren siger, får man jo meget at vide, som man ikke kan få at vide, når man spørger ham i spørgetiden. For det var jo et stærkt udsagn fra økonomi- og erhvervsministeren om, at det eneste, han er optaget af, er topskatten, fordi for alle, der ikke betaler topskat - hvis man altså tjener under de der ca. 310.000 kr. om året - er den højeste beskatningsprocent af en arbejdskrone 48,5 pct. inklusive arbejdsmarkedsbidraget.
Derfor er det kun, når man kommer op og betaler topskat og tjener over ca. 310.000 kr., at man betaler over 50 pct. Ellers betaler man på grund af de nedsættelser, den tidligere regering gennemførte, under 50 pct.
Derfor ville jeg godt spørge økonomi- og erhvervsministeren: Ligger der ikke i det udsagn, at det, økonomi- og erhvervsministeren er optaget af, er topskatten, nemlig at den skal ned, og at alle andre ikke skal regne med noget?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Nej, ministeren sagde jo også, at han havde siddet i en bil og været lidt ked af at høre ham jord- og betonarbejderen i radioen sige, at han i hvert fald ikke gad arbejde mere.
Og så var det, at ministeren var kommet i tanker om at stille ham et spørgsmål: Men jeg kunne godt have tænkt mig at stille ham det spørgsmål, at hvis du nu gik nogle timer ekstra på arbejde og var sikker på at få halvdelen af det, du tjente, mere i løn, så kunne det jo godt være, at du havde lyst til en ekstra indsats.
Jeg tænker på, at det jo er et udsagn; det er jo næsten et konkret løfte at stille folk i udsigt.
Men hvad vil ministeren gøre ved det?
Og så kan ministeren bare stille sig op og svare: Jeg kan ikke gøre noget som helst ved det, for jeg er medlem af regeringen sammen med Venstre, som prioriterer skattestop frem for alle de andre ting.
Men kunne vi måske komme det lidt nærmere og hjælpe den her stakkels jord- og betonarbejder?
Det vil jo være rart nok.
For jeg lagde mærke til, at ministeren var i tv og bekymrede sig en del om jord- og betonarbejderne og muligheden for, at de bare kunne få lov til at beholde halvdelen af den løn, som de kunne tjene ved en ekstra arbejdsindsats.
Så er det, at jeg tænker på, at det her jo var alle tiders udsagn og måske en god hjælp til jord- og betonarbejderne.
Hvordan vil ministeren hjælpe ham jord- og betonarbejderen?
Det kunne da være interessant at få opklaret
»Hvordan vil ministeren sikre, at jord- og betonarbejdere får lov til at beholde halvdelen af deres løn ved en ekstra arbejdsindsats?«
Skriftlig begrundelse
I Pengemagasinet den 15. maj 2002 sagde ministeren, at han gerne ville spørge en jord- og betonarbejder, om han ikke ville arbejde mere, hvis han fik lov til at beholde halvdelen af det, han tjente mere i løn.
Det er udmærket, at vi kunne få de her 2 pct. mere i arbejde, bortset fra at alt det, som regeringen gør med barsel og med deltid og sådan noget, jo går lidt i den anden retning.
Men lad det nu ligge. Hvor er det så, at vi for alvor skal målrette det her?
Kunne vi ikke få et svar på det?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Jeg vil gerne sige til hr. Jacob Buksti, at det jo er en indiskutabel kendsgerning, for at bruge det samme ordvalg, at når vi gik ind og beregnede på en LO-arbejders betalinger af skat i 1998 og frem til år 2001, så var det økonomiske råderum på trods af de lettelser, som hr. Jacob Buksti lige har omtalt, mindre.
Det er indiskutabelt, at dansk erhvervsliv, der skal skabe væksten, der skal skabe arbejdspladserne, blev pålagt nye skatter og afgifter i finanslovene 2000 og 2001 i milliardstørrelsen.
Det er indiskutabelt, at vi stod over for, at der skulle have være indført endnu større skatter.
Det er korrekt.
Der har vi valgt en anden linje, og det er også korrekt, som jeg siger, at det, der skal skabe et råderum, skal vi se på næste års finanslov.
, ligesom vi også ser frem til finansloven for 2003, hvor vi heller ikke ønsker at sætte skatterne op.
Jeg kan altså kun bekræfte, at regeringen både arbejder med det, vi kalder besparelser og prioriteringer - ellers kunne vi jo ikke stoppe de penge i sundhedsvæsenet, som vi allerede har gjort - og også regner med at tilrettelægge en politik, der giver de udbudseffekter, som alle har regnet med. Så vil jeg gerne sige til de tre herrer, at det altså er sådan, at ser vi på, hvordan man lavede skattereformen i sin tid, opererede man med helt andre tal for det, man kaldte dynamiske effekter.
Jeg har sagt, at dynamiske effekter er et meget uklart begreb og har derimod henholdt mig til udbudseffekter, fordi det er noget, alle økonomer regner med.
Vi har haft symmetri i beregningerne, fordi vi regner den ene vej, når vi beregner effekten af barselorloven, og når vi øger arbejdsudbuddet, regner vi den anden vej.
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Vi interesserer os for økonomi- og erhvervsministeren her, men det er jo ikke, fordi der ikke er lagt skjul på, at det konservative fingeraftryk i regeringsgrundlaget var de eventuelle skattelettelser i 2004.
Vi spørger ministeren, fordi vi jo bliver mere og mere forvirrede over, hvad det så er, ministeren og regeringen mener.
Han siger, at det konservative skatteudspil ikke er taget af bordet.
Samtidig siger han, som også statsministeren har understreget, at dynamiske effekter ikke kan indregnes.
For det tredje siger økonomi- og erhvervsministeren, at man skal vurdere, om der skal tages udbudshensyn, og hvor meget fordelingshensyn.
Men det, vi godt vil vide, er: Hvor lægger Det Konservative Folkeparti eller først og fremmest økonomi- og erhvervsministeren vægten på de spørgsmål, som her er stillet?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Jeg vil sige til hr. Henrik Sass Larsen, at hvis han nu tager fat i Det Økonomiske Råds, formandskabets, konjunkturvurdering, »Dansk Økonomi Forår 2001«, så beskriver den meget nøje deres vurdering på det her område.
Man har været inde og analysere på det, og det, jeg har sagt herfra i dag, er, at det, vi taler om i regeringen, er skat på arbejde, det er indkomstskat.
Nu står hr. Jacob Buksti med et tal, der siger 310.000 kr.
Jeg står med et, der hedder 313.000 kr., men der kan jo være lidt fremskrivninger frem og tilbage, lad os ikke slås om de par tusinde kroner.
Men jeg kan så også godt sige, at vi jo nogenlunde ved, at tager man sådan noget som fuldtidsbeskæftigede ufaglærte i bygge- og anlægsbranchen, jord- og betonområdet, så er der op imod en andel på små 40 pct., der betaler topskat.
Bare lige til almindelig orientering.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Det, vi prøver at efterlyse, er, at det kan enhver jo stille sig op og sige. Det er ikke så svært.
Og så sidder man i tv og siger til jord- og betonarbejderen: Nu skal du høre her, hvis du bare får lov til at beholde halvdelen, så ville du måske godt kunne yde en ekstra arbejdsindsats.
Hvis det nu er strategien, så har hr. Ole Stavad jo ret i at påpege, at det betaler jord- og betonarbejderen kun i øjeblikket, medmindre han er oppe og betale topskat.
Så bekræfter ministeren jo, at den måde, hvorpå han så kan nøjes med at betale 50 pct., er ved at reducere topskatten.
Så spørger jeg: Er det regeringens strategi?
Er det det, man brænder for i regeringen?
Det er da et meget enkelt spørgsmål.