Helge Adam Møller (KF), 2003-01-16:
Den konservative folketingsgruppe kan støtte forslaget.
Nu har de tre øvrige ordførere hver på sin måde jo gennemgået de fleste af de ændringer og de forbedringer, der er sket med lovgivningen på området, så det vil jeg hoppe over og i stedet for sige, hvis jeg skulle sammenfatte det,
at forslaget, som det ligger her, er et godt, et rigtigt og et tiltrængt forslag.
Det er godt, fordi forslaget vil medvirke til, at endnu færre børn i fremtiden bliver udsat for modbydelige og uhyggelige seksuelle forbrydelser og stærkt skadelige overgreb, som de jo typisk eller desværre ofte lider under i mange, mange år.
Det er rigtigt, fordi Folketinget og dermed det danske samfund sender et meget stærkt og et meget direkte signal til de mennesker - og der er jo desværre enkelte af dem - som sælger, som udbyder, eller som selv opbevarer børnepornografi, et signal, der fortæller dem, at de er årsagen til misbrug af mange børn i Danmark og andre steder i verden, og at vi samtidig fortæller dem, at de i fremtiden vil blive straffet hårdere end i dag.
Det er tiltrængt, fordi vi så her i Danmark kan underskrive, eller som det hedder på fint juridisk sprog, kan ratificere det tillæg til FN's protokol om bekæmpelse af børnepornografi, som et kæmpe flertal af verdens lande har vedtaget, og vi kan også leve op til den EU-rammeafgørelse om samme emne, om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn, og det vil sige, at Danmark så, når forslaget er vedtaget - og det bliver det jo, det ved vi godt, heldigvis - fuldt og helt er med i kampen imod børneprostitution, imod seksuel udnyttelse af børn og i kampen imod børnepornografi.
Lad mig så lige til slut sige lidt om den arbejdsgruppe, som også de øvrige ordførere har været inde på,
Linkisudvalget, som man kaldte det efter dets formand, og specielt nogle af de emner, som dette udvalg har beskæftiget sig med, og hvor lovforslaget også foreslår ændringer.
Det er spørgsmålet om videoafhøring af børn, det er spørgsmålet om, hvem der skal overvære disse videoafhøringer og eventuelt hvornår, og det er, hvornår den sigtede eller den mistænkte i sådan en sag her, hvornår han eller hun, men det er jo normalt en han, skal have en forsvarer.
Og vi synes, det er rigtigt, at den sigtede eller den mistænke får en forsvarer, inden videoafhøringen foretages, vi synes, det er godt og rigtigt, at det nu lovfæstes direkte, at en videoafhøring kan bruges som bevismiddel i retten.
Det sikrer jo, at barnet ikke skal igennem endnu en afhøring i fuld offentlighed, i hvert fald med mange forskellige mennesker til stede i en retssal.
Så kommer det spørgsmål, som vel har givet mest debat, og som jeg synes er vældig godt i lovforslaget og i bemærkningerne: at man diskuterer frem og tilbage, hvem det er, der skal overvære den videoafhøring.
For det er ikke så let, som man umiddelbart kan tro, og det er også derfor, at udvalget her deler sig i et flertal og et mindretal. Jeg er enig med justitsministeren og dermed også med flertallet i udvalget om, at når man vejer alle tingene op mod hinanden, er det den rigtige eller den bedste af de to løsninger, man har valgt.
Det betyder altså, at ved videoafhøring skal den sigtedes forsvarer følge videoafhøringen et eller andet andet sted over en skærm, så han kan se og høre, hvad barnet fortæller, og forsvareren skal have mulighed for via telefon eller andet at fortælle den politimand eller typisk politikvinde, der foretager afhøringen, om der ikke kan blive stillet det og det og det spørgsmål. Men det udelukker også, at den, der er sigtet eller mistænkt for forbrydelsen, sidder og følger med; det vil jo i en række tilfælde - anderledes kan det jo ikke være - påvirke et barn, der er meget utrygt eller måske indimellem rædselsslagent, at vide, at den, som er sigtet eller mistænkt, sidder et andet sted og følger med.
Samtidig er der selvfølgelig hensynet til retssikkerheden for den, der er mistænkt og sigtet, og som måske ender med at blive frikendt.
Skal han ikke have mulighed for at høre det?
Men det har man altså efter min mening tilgodeset på den rigtigste måde ved, at forsvareren får mulighed for på et senere tidspunkt meget hurtigt efter afhøringen at se videobåndet og så har mulighed for at gøre sig bekendt med, hvad barnet har fortalt.
Så jeg synes, man har valgt den løsning, der er bedst af to løsninger, hvor ingen er ideelle, og hvor man først og fremmest har lagt hovedvægten - og det synes jeg er et godt konservativt princip - på hensynet til barnet.
Så vi kan støtte forslaget fuldt og helt.