runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-22:
Det er lige to små bemærkninger til ministeren: Ministeren siger, at SFO er kommunernes dagpasnings- og ansvarsområde, men er det ikke korrekt, at hvis de frie grundskoler fra i morgen sagde, at kommunerne da også gerne måtte overtage det her ansvarsområde totalt, så ville det faktisk fra i morgen koste kommunerne 220 mio. kr. ekstra om året?
Således kan man sige, at de frie grundskoler sparer kommunerne for 220 mio. kr. om året, og så er det
, vi er nogle stykker, der mener, at det var rimeligt, at de i hvert fald giver dem en lille smule mere. Ministeren nævner så også vores forslag fra sidste år, og der vil jeg så spørge, om ministeren ikke husker Kristeligt Folkepartis forslag fra sidste år, som netop indeholdt en forhøjelse på 25 pct. og ikke på 100 pct., som ministeren talte om.
Thomas Adelskov (S), 2001-05-22:
Fru Tove Videbæk spørger, om jeg er klar over, hvor stor en forskel der er på økonomien mellem de private skolers SFO-ordninger og SFO-ordningerne knyttet til folkeskolen.
Det er jeg ikke helt klar over, men man kan sige, at den skyldes jo bl.a. også, at der er forskel på forældrebetalingen, afhængig af hvor skolerne er henne.
Derudover stiller vi jo, kan man sige, ikke de samme store krav til de private skolers SFO-ordninger som til SFO-ordningerne tilknyttet de kommunale skoler.
Fru Else Winther Andersen spørger om arbejdsmiljøet.
Til det vil jeg sige, at der rejser fru Else Winther Andersen jo her en debat om, hvorvidt vi skal stille politiske krav til indholdet i de private skoler, både hvad angår SFO-ordninger og i det hele taget til de private skoler.
Det er jo en helt anden og anderledes debat, som jeg meget gerne deltager i, nemlig om vi som parlament skal diskutere og stille direkte krav til de private skoler, hvad angår deres indhold, hvad angår deres arbejdsmiljø osv.
Ole Sohn (SF), 2001-05-22:
I november sidste år, år 2000, kom regeringen med en kultur- og erhvervspolitisk redegørelse, som hedder Danmarks Kreative Potentiale.
Det er en redegørelse, som indeholder en lang række gode ideer og forslag til, hvordan man kan udvikle kulturerhvervene.
Det er et emne, et område, som vi i SF finder særdeles interessant og vigtigt, fordi der faktisk ligger et meget stort potentiale i det samspil, der er mellem kulturen og erhvervet.
Men samtidig synes vi også, det er væsentligt at få understreget det, som i øvrigt også fremgår af redegørelsen, at det også bliver Folketingets fælles gods, at vi, i og med at vi ønsker at udvikle det kultur-erhvervspolitiske potentiale, får slået fast, at det ikke må ske på bekostning af den frie og uafhængige kunst.
Man kan sige, at det, der ligger i den kultur- og erhvervspolitiske redegørelse, er ønsket om at give kulturpolitikken den ekstra dimension, at man også udnytter det erhvervspotentiale, som ligger i kulturerhvervene og i de arbejder, som kunstnerne og andre, primært kulturproducenter, frembringer.
Det er på den baggrund, vi har ønsket en forespørgselsdebat her, sådan at vi kan få en fælles debat om det i Folketinget, sådan at det kan gøres til hele Folketingets politik, sådan at vi også giver det signal, ikke alene til kulturverdenen, men også til kulturerhvervene, at det er en ny, begyndende og fremadskridende sektor, som kan komme til at spille en stadig stigende rolle for vækst og beskæftigelse i Danmark.
Og det er på den baggrund, vi ønsker forespørgslen.
Jens Peter Vernersen (S), 2001-05-22:
Det var vel rent faktisk også svært at forestille sig i 1993, hvor man havde den elendige situation med 15.000 tvangsauktioner, 350.000 arbejdsløse, 200.000 færre i beskæftigelse, at det skulle lykkes at få vendt situationen, sådan at vi kunne få råd til mange flere, når vi skulle have passet de ældre, når vi skulle have passet de syge, når vi skulle have lavet mange, mange flere daginstitutionspladser.
Det var vel meget, meget svært at forestille sig, at så meget skulle lykkedes på så kort tid.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Det, der er nyt med de regeringer, som har haft Poul Nyrup Rasmussen som statsminister, det, der er nyt i forhold til tidligere, er, at regeringen har sat sig nogle langsigtede mål, som vi kunne styre efter.
Vi har gjort rede for, hvilke problemer, hvilke udfordringer, hvilke opgaver vi skal løse for at kunne nå de mål.
Det er en fantastisk god måde at arbejde på, for så bliver vi nemlig, hvis vi er på vej væk fra de mål, opmærksomme på, at vi skal justere arbejdsmarkedspolitikken, skattepolitikken, miljøpolitikken osv.
Det, vi jo har Folketinget og politikerne til, er at sætte nogle mål og så arbejde på at nå de mål.
Der er forskel på partierne.
De mål, regeringen har erklæret sig enig i, er at halvere gælden.
For at vi kan gøre det, kræver det en lang række ting.
Det er det, vi diskuterer.
Men det har intet at gøre med, om man på decimalen skal køre fuldstændig på automatpilot.
Det kan man ikke i et samfund, som er en levende organisme, der består af godt og vel fem millioner.
Så stift er det ikke, og det ved hr. Jens Hald udmærket.
Jens Hald Madsen (V), 2001-05-22:
Problemet er bare, at man jo trykker den ene publikation efter den anden, hvor man siger, at man skal være foregangsland og man skal vise de andre, hvordan man gør.
Og så er det altså problematisk, når man sætter nogle forudsætninger op, som man ikke er i stand til at holde.
Jeg tror ikke, at ministeren bliver kritiseret for, at der var kun 0,6 pct., overhovedet ikke, tværtimod.
Det er jo heller ikke pointen.
Pointen er, når man ryger over maksimum.
Det, der er problemstillingen her, er at spørge: Hvad skal vi så med alt det her?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Nu vil jeg godt bruge eksemplet, som hr. Jens Rohde selv kommer med, til at illustrere, hvad det er for et kispus, der foregår lige nu - for at sige det venligt.
I 1993 vurderede man, og det fremgår også af Økonomisk Oversigt dengang, at en forudsætning for, at vi kunne nå målene var, at arbejdsstyrken blev øget hen over årene i størrelsesordenen 70.000.
Det lykkedes ikke, selv om det stod i oversigten, at det var en forudsætning. Vi havde undervurderet - indrømmet, og jeg har også svaret på spørgsmål om det skriftligt til Folketinget - det, man kalder det underliggende bidrag til en forøgelse af arbejdsstyrken.
Det skete simpelt hen ikke.
Det er ikke nogens skyld specielt.
Til trods for det er det lykkedes os at løse den opgave at få stabil økonomisk udvikling, meget høj beskæftigelse, overskud på de relevante dele af samfundsøkonomien.
Det er det, der har været målsætningen.
Det har vi nået til trods for forhindringer.
Jens Rohde (V), 2001-05-22:
Jeg hører det, økonomiministeren siger her i dag, som en vild flugt fra, hvis ikke budgetredegørelsen er noget, man skal tage som udgangspunkt, så i hvert fald fra investeringsplanen.
Det er vel ikke for sjov, at man skriver, at forudsætningen for at nå disse mål er, at vi bevarer, at vi holder en vækst 0,75 pct. i den offentlige sektor, og at vi får øget arbejdsstyrken med 85.000.
I 1993 sagde man, at arbejdsstyrken skulle øges med 72.000.
Hvad er der sket?
Den er jo faldet drastisk med 43.000, så vidt jeg husker.
Jeg vil godt følge op på det spørgsmål, som hr. Thor Pedersen stillede, og bede om et ganske klart ja- eller nejsvar fra økonomiministeren.
Vil regeringen undlade at fremsætte lovforslag, der reducerer arbejdsstyrken?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Der sker et eller andet koks i hovedet på Venstrefolk p.t., for hr. Kristian Jensen forveksler mål med midler.
Vi har sat som mål, at vi vil have en stabil økonomisk udvikling med høj beskæftigelse og nedbringelse af ledighed, at vi vil have store overskud på betalingsbalancen, at vi vil have store overskud på de offentlige budgetter.
Det er mål, for det skaber en større frihed til det danske samfund og til de danske borgere, at vi har styr på økonomien.
Så anviser vi nogle midler til at kunne nå det.
De midler kan være virksomme på et tidspunkt, men virkeligheden kan forandre sig, og så må man skifte midlerne ud.
Det går ikke helt, som vi vil.
Vi har måttet justere undervejs.
Det bliver den jo, fordi den er et middel til at nå målene.
Men lad være med at blande mål og midler sammen.
Det er bare et godt råd i al ydmyghed.
Kristian Jensen (V), 2001-05-22:
Jeg vil godt høre, om det ikke er rigtigt, at regeringen i »En ny start« i 1993 sagde, at fremover skulle målet for væksten maksimalt være 1 pct. Maksimalt 1 pct.s vækst i det offentlige forbrug - er det et mål, regeringen har nået?
Er det mål, regeringen satte sig om, at arbejdsstyrken skulle vokse, også et mål, regeringen har nået?
Hvad er det, der gør, at ministeren nu i dag kan sige og få det til at lyde troværdigt, at man vil nå de mål?
Hvad er det for ting, man ændrer?
Det nytter ikke noget, at regeringen bare siger, at nu mener vi det, for man mente det vel forhåbentlig også i 1993.
Regeringen har ikke nået de mål, hverken for vækst, for arbejdsstyrke, og så vil jeg ikke engang nævne for bruttoskatten, som man satte sig i 1993.
Hvorfor skulle man nå de mål de næste 10 år?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Hvis ikke jeg vidste bedre, ville jeg være ked af det, oprigtig talt.
Hvis jeg skulle gå ind på den tankegang, hr. Thor Pedersen lige fremfører, skulle jeg virkelig have skældud for, at det offentlige forbrug i år 2000 kun var 0,6 pct. i stigning, hvor vi havde sagt 1 pct. i stigning.
Vi arbejder på at sikre, at arbejdsstyrken gennemsnitlig forøges med 10.000 om året, at vi har en vækst
i det offentlige forbrug, som gennemsnitlig er som beskrevet i Danmark 2010.
Det, der sker i Økonomisk Oversigt, er, at de forudsætninger, som vi kender i dag, er lagt ind.
De forudsætninger kan jeg jo ikke garantere er nøjagtig magen til på decimalen om et år, men jeg kan garantere, at de resultater, regeringen har vist ved at føre en langsigtet strategi, nås, ligesom det er gjort indtil nu.
Thor Pedersen (V), 2001-05-22:
Jo, men det er lidt kompliceret, når ministeren siger, at de mål, regeringen har stillet, når vi.
Her er et mål for år 2001, år 2002, som altså ikke er nået.
Jeg spurgte også til arbejdsstyrken.
Vil ministeren sikre, at der ikke fremsættes lovforslag af regeringen, der reducerer arbejdsstyrken i år 2002, således at man her når det mål, der er beskrevet i Økonomisk Oversigt, for ellers må jeg spørge, hvad meningen med det er?
Det er jo ikke rigtigt, at det kun er i Økonomisk Oversigt, målet står.
Det står jo ikke bare som et skønmaleri i Økonomisk Oversigt.
Det er den plan, regeringen har lagt frem.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Der er et eller andet misbrug.
Der er misbrug af, hvad Økonomisk Oversigt er for noget.
Økonomisk Oversigt gør rede for nogle forudsætninger, der gælder, sådan som vi kender situationen i dag.
Det er jo derfor, der er politikere til.
Ellers kunne man have en maskine, som man putter tingene ind i, og så kommer der et resultat ud af den.
Sådan er virkeligheden ikke.
Hr. Thor Pedersen kan være fuldstændig overbevist om, at nøjagtig som vi har styret elegant, smidigt, fleksibelt med skiftende flertal i Folketinget og nået de mål, vi har stillet, gør vi det også fremover.
Det har vi dokumenteret at vi kan.
Det kan man roligt regne med vi fortsætter med.
Thor Pedersen (V), 2001-05-22:
Jeg ønsker da, at regeringen skal leve op til sit ansvar.
Der er vel en mening med, at man har timelange debatter, hvor man forsøger at vise, at en opposition ikke kan klare den økonomiske opgave, medmindre man på komma og tredje decimal efterlever det, der står i en regeringspublikation.
Jeg er enig i det, ministeren siger, at på sigt kan man regne med gennemsnit.
Men det, ministeren har ansvaret for, er aftaler, der indgås for næste år, og den finanslov, der lægges frem.
Derfor spørger jeg igen: Vil regeringen sikre, at de aftaler, der indgås, og den finanslov, der lægges frem, som altså ikke er afhængig af et flertal i Folketinget, når den lægges frem, overholder den helt klare forudsætning for regeringens egen redegørelse, der kom i går?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Nu er der jo meget stor forskel på - og det ved hr. Thor Pedersen ganske glimrende - en Økonomisk Oversigt og så de politiske realiteter i et Folketing, hvor regeringen er i mindretal.
Derfor er kunsten, som regeringen har dokumenteret ganske glimrende i mere end 8 år, at have nogle langsigtede mål og styre efter dem.
Så kommer der udsving undervejs af forskellige årsager.
Konjunkturerne vender, og hvad ved jeg.
Det skal vi kunne håndtere og holde fast i målsætningerne.
Det har regeringen vist vi kan.
Der er store overskud på betalingsbalancen, store overskud på de offentlige budgetter, høj beskæftigelse og lav ledighed.
Hvad mere ønsker hr. Thor Pedersen?
En af de ting, der kom bag på os, var jo bl.a., at beskæftigelsen steg hurtigere, end vi havde regnet med, og med mere beskæftigelse er der også brug for flere børnepasningsmuligheder.
Når jeg tænker tilbage på 1993, synes jeg også, at det er imponerende, at vi har vendt en situation, som hr. Jens Peter Vernersen lige beskrev den og mindede os om, med over 350.000 ledige, et underskud, der drønede derudad.
Nu er vi i en situation, hvor vi har solide overskud på betalingsbalancen og de offentlige budgetter og en høj beskæftigelse og en lav ledighed.
Det er ekstremt flot klaret af en mindretalsregering.
Derfor kvitterer jeg for samarbejdet med Folketingets partier på kryds og tværs, for at vi i fællesskab har nået det.
Det synes jeg vi skal være glade over og så lade være med at hænge sig i tredje decimal.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thor Pedersen (V), 2001-05-22:
Nu er jeg enig med ministeren i, at det på sigt er 0,75 pct., men skal jeg forstå ministerens svar på den måde, at den forudsætning, der er i Økonomisk Oversigt fra i går, hvor man skriver, at det forudsættes, at der er maksimalt 1 pct.s vækst i det offentlige forbrug år 2002, er ministeren allerede på flugt fra?
Jeg er enig i, at det kan være svært at skue 10 år frem, men mener ministeren ikke, at det er inden for ministerens ansvar at indgå aftaler med kommuner og amter, at fremsætte en finanslov, der efterlever den målsætning, som ministeren selv har beskrevet?
Og må jeg spørge omkring arbejdsstyrken: Når ministeren har beskrevet, at den skal vokse med 12.000 fra i år til næste år, betyder det så, at regeringen ikke fremsætter lovforslag, der reducerer arbejdsstyrken?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Det var et radikalt ønske, at vi fik arbejdsmarkedsbidrag og fonde, som vi kan huske det fra 1993.
Vores idé var, at arbejdsgiverne, lønmodtagerne og staten skulle betale en tredjedel hver.
Den drøm er forsvundet, fordi der har været et flertal i Folketinget, der har ønsket at reducere arbejdsgiversidens bidrag i forskellige konjunktursituationer. Så kunne man have lavet om på bruttoskatten.
Det er klart, at det kunne man, men vi valgte at lade være.
Den ekstraindtægt, der er, for at bruge de ord, som hr. Jens Hald bruger, er jo en del af det overskud, der er.
Vi har flere skatteindtægter, end vi har udgifter - det er fuldstændig korrekt - og de flere skatteindtægter går til at betale gælden ned.
Det går jeg ud fra også er tilfældet, hvis hr. Jens Hald Madsen får magt, som han har ønske om.
Det håber jeg ikke sker.
Det er bedre, vi holder den kendte linje.
Og så vil jeg lige anholde en formulering.
Hr. Jens Hald Madsen siger: som bagefter virker troværdigt.
Nej, som virker troværdigt fra starten.
Det er jo troværdigheden, der er det centrale, for at man kan styre, ikke at man bagefter fik ret.
Det at styre efter nogle mål kræver også, at man kan lave politik hver dag, og ikke, at man låser det danske samfund fast i en eller anden tilfældig situation.
Jeg går helt sikkert ud fra, at Venstre er enig med regeringen i, at det er vigtigt, vi har et overskud på mellem 2 og 3 pct. af bruttonationalproduktet hvert år de næste 10 år for at nedbringe gælden til det halve af det, den er i dag.
Det kræver nogle skatteindtægter.
Man kan også lave besparelser rundtomkring, det er klart, men det, der er centralt, er, at der er et overskud i den størrelsesorden.
Så er det op til Folketingets flertal at afgøre, hvordan man sikrer det overskud.
Det kan gøres på forskellig måde.
Jeg er uenig i den måde, hr. Hald Madsen beskriver det på.
Helga Moos (V), 2001-05-22:
Vi har fået løfte om, at ministeren hen over sommeren vil se på den problematik, der er rejst i ændringsforslaget.
Det drejer sig om problematikken om 100 pct.s ejerskab i forbindelse med nettoprincippet.
I betragtning af, at det er aftalestof, og at ministeren nu går ind i sagen, vælger vi - og det er både Venstre og De Konservative - at stemme gult til det stillede ændringsforslag.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Det er altså faktisk min erfaring, og den tror jeg også hr. Ole M. Nielsen har gjort, at vælgerne udmærket godt kan gå ind i en dialog og gør det og stiller spørgsmål og får svar.
Der er en formidling af, hvorfor vi laver om på arbejdsmarkedssystemet, hvorfor vi laver om på den sociale lovgivning, hvorfor vi laver om på skattesystemerne, osv. Ingenting er jo statiske, og der er jo næsten hver gang gode forklaringer på de beslutninger, Folketinget træffer.
Der er også gode forklaringer på de begrundelser for de forslag, regeringen fremsætter, og de forslag, som Kristeligt Folkeparti indimellem fremsætter.
Så lad os da tage den debat med vælgerne.
Og det er da vigtigt, at vælgerne er med i den debat, fordi det er samfundet som sådan, fordi det er i et samvirke mellem vælgere og folkevalgte, at vi skaber det danske samfund.
Den debat er jeg ikke nervøs for, tværtimod.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-22:
Men kan økonomiministeren dog ikke forstå, at det svækker tilliden til politikere og til de aftaler, vi laver, når vi indfører en ny skat under nogle bestemte forudsætninger, og når det så viser sig, at de forudsætninger overopfyldes, kan vi kalde det, ja, så lader vi bare være med at ændre dem, og så siger vi, at vi har brug for pengene til noget andet.
Det gør det sværere at argumentere for f.eks. en grøn skattereform i fremtiden, som vi kunne argumentere for.
Folk vil med det samme sige: Nå, nu skal der bare flere penge i kassen, selv om vi siger, at den skal være provenuneutral.
Jeg synes, at det er et bidrag til den politikerlede og den utroværdighed, som politikere generelt omgærdes af i befolkningen, at man laver den slags, den økonomiske fornuft ufortalt.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Det ville være aldeles og totalt uansvarligt at lempe den danske finanspolitik, den økonomiske politik med 10 mia. kr.
Det er helt hen i skoven.
Der ville komme pres på kronen, så man må sig forbarme.
Jeg kunne ikke forestille mig, at nogen kunne finde på at opføre sig så uansvarligt, ikke engang Venstre.
Hvis man sænker bruttoskatten, så må man altså finde tilsvarende besparelser eller andre indtægter, der svarer til det, man sænker bruttoskatten med.
Ellers kører vi bare i skoven, og det bliver i hvert fald ikke med den regering, der sidder i dag.
Det kan jeg garantere.
Jens Peter Vernersen (S), 2001-05-22:
Der er også et spørgsmål, som jeg synes det er helt nødvendigt at få afklaret og også få et meget præcist svar på.
Vi har været inde på det.
Det er vel ikke sådan, at det er nødvendigt med en mere lempelig finanspolitik?
Hvis nu vi forestillede os, at vi sænkede arbejdsmarkedsbidraget med 2 pct., ville det give en lempelse på omkring 10 mia. kr. netto.
Det er vel egentlig ikke det, der er brug for.
Hvad ville følgen være, hvis man gjorde det i den situation, som vi står i?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Den sammenlægning, som er et regeringsudspil, korrekt, er ikke til hinder for at sænke bruttoskatten.
Det skal være fuldstændig klart.
Sammenlægningen af fondene forhindrer ikke, at bruttoskatten bliver sat ned. Vi har valgt ikke at sætte bruttoskatten ned, fordi en nedsættelse af bruttoskatten ville betyde, at vi skulle hæve en anden skat eller spare det, som nedsættelsen giver i mindre provenu.
Det er, fordi vi ønsker et overskud på mellem 2 og 3 pct. af bruttonationalproduktet hvert år for at betale den gæld væk, som hr. Kristian Jensens generation ikke skal slås med om 10 år.
Det burde hr. Kristian Jensen være glad for.
Kristian Jensen (V), 2001-05-22:
Økonomiministeren blev ikke bedt om at kommentere, hvorvidt bruttoskatten skulle op eller ned.
Økonomiministeren blev bedt om at kommentere, at økonomiministeren havde lovet fra talerstolen, at den skulle falde, i takt med at ledigheden faldt, og at sammenlægningen af de fonde, der var, var noget, regeringen selv havde foreslået.
Det var mig bekendt ikke noget, der blev pålagt af et flertal uden om regeringen, men regeringens eget oplæg til pinsepakken.
Jeg går stærkt ud fra, at økonomiministeren kender pinsepakken både forfra og bagfra, så det burde ikke være så svært for økonomiministeren at bekræfte, at det er regeringen selv, der har foreslået den sammenlægning, der nu muliggør en sænkning.
Det er blot den bekræftelse, som jeg beder om at få.
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Hr. Jens Rohde skal være opmærksom på, at hvis vi nu lempede bruttoskatten, som Venstre nu taler så varmt for - lad os gå ind på den tankegang et øjeblik - så ville det kræve, at vi lavede nogle stramninger et andet sted.
Det ville kræve nogle andre indtægter, hvis vi skal holde målsætningen om at halvere gælden til 2010.
Der er jo ikke en eller anden smart løsning.
Det kræver en lang række andre ting.
Der er gjort rede for de forandringer, der er sket med bruttoskatten ganske klart og masser af gange.
Derfor er det noget vrøvl at blive ved med at køre rundt i løftebrud.
Folketinget har vedtaget en lovgivning, der ændrer de her forhold, fordi vilkårene har ændret sig.
Og jeg håber sandelig, at Venstre også går ind for, at man må tage højde for de forandringer, der sker i virkeligheden, og dermed ændre og justere politikken.
Jens Rohde (V), 2001-05-22:
For det første synes jeg, det er dejligt at høre, at økonomiministeren nu synes, at man skal holde op med at regne på decimaler og komme med alle de der detailregnestykker og sådan noget.
Jeg synes jo ellers, det er det, vi har set en masse.
Hver gang Venstre åbner munden, så kommer alle decimalregnestykkerne over for Venstres politik.
Det skal åbenbart ikke gælde, når det er regeringen.
Næ, der skal økonomiministeren have lov til at skrive fristil, nøjagtig ligesom hun kunne gøre i sit tidligere erhverv.
Det, jeg synes der er interessant, er jo - en ting er, hvordan man fortolker alt det her med bruttoskat - at der er tale om eklatant løftebrud, når man får nogle garantier fra økonomiministeren, bl.a. fra Folketingets talerstol, om, hvordan bruttoskatten skal ned, samtidig med at ledigheden falder.
Vil ministeren ikke bekræfte, at det er selvpålagte udgifter til f.eks. voksenefteruddannelse, man lagde ind i de her fonde, således at udgifterne steg, så man bagefter kunne gå tilbage til befolkningen og sige: Jamen udgifterne er steget, så vi kan desværre ikke sænke bruttoskatten?
Og kan ministeren ikke bekræfte, at i forbindelse med pinsepakken sammenlagde man de tre fonde til én, og at det bl.a. umuliggør, at man kan efterkomme det løfte, som man stillede befolkningen i udsigt, da man indførte bruttoskatten?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-22:
Det er altså en meget, meget besynderlig diskussion.
Man kan kun bruge pengene én gang.
I Det Radikale Venstres skatteoplæg har vi gjort rede for, hvordan vi vil gøre det.
Så kan vi ikke bruge dem til andre ting og ønsker ikke at bruge dem til andre ting.
Og det er ikke nogen skade, at de grønne afgifter stiger.
Tværtimod bidrager de til en bæredygtig udvikling, fordi vi dermed bliver bedre til at udnytte energien, bliver bedre til at mindske CO2-udslippet, bliver bedre til at tage vare på ressourcerne.
Det er måske et sted, hvor vandene virkelig skiller i det politiske billede, men der er regeringen i hvert fald helt klart på den side, hvor det drejer sig om at skabe en bæredygtig udvikling, der beskytter miljøet, og som sikrer, at vi ikke bruger ressourcer unødigt.