Jørn Jespersen (SF), 2002-05-28:
Vi er nødt til at lave vores egen vurdering, da der ikke har været nogen faglig bistand fra miljøministeren og hans apparat til at lave den.
Så vidt vi kan se, er der altså tale om, at for de landbrugsbedrifter, der er over 30 ha, bliver der ret til at bygge to nye boliger, og der bliver ret til at bruge en eksisterende bygning til alle former for erhverv eller nyindretning af bolig.
Det er altså ca. 30.000 gange 3. Så er der ca. 110.000 tilbage, som er under 30 ha
De får automatisk ret til at bruge en overflødiggjort bygning til bolig, hvor der ikke tidligere har været bolig, eller til at indrette alle former for erhverv.
Og så er der endelig de 60.000 nedlagte, som også får en mulighed for at oprette en ny bolig og bruge en overflødiggjort landbrugsbolig.
Det vil sige, at udgangspunktet er, at der bliver givet en automatisk tilladelse i ca. 240.000 tilfælde.
Det kan godt være, det tal skal være lidt større eller mindre, og det ville have været rart, hvis det var blevet grundigere belyst gennem de spørgsmål, der er stillet.
Det, der så bliver det afgørende spørgsmål, er, hvor mange af de her mulige tilladelser der vil blive udnyttet.
Det er det, hele diskussionen sådan set har handlet om.
Nogle siger, det ikke vil være ret mange, og at der ikke vil blive bygget en medhjælperbolig, hvis der ikke er brug for det.
Nogle af os andre frygter, at der vil blive bygget ganske mange, og at der vil blive bygget en masse af de såkaldte medhjælper- og aftægtsboliger, selv om der ikke er behov for dem, fordi der ligger en spekulationsmulighed i det.
Det er sådan set ikke uforståeligt, at mennesker, som kan høste en økonomisk gevinst på at opføre en bolig eller nyindrette den i en overflødiggjort bygning, ønsker at gøre det.
Jeg tror da også, at ejendomsmæglere, der skal vurdere nogle af de her boliger, selvfølgelig vil rådgive om, hvad der er af muligheder, og sige, at man kan få det maksimale for sin ejendom, man kan få forøget sine lånemuligheder osv. ved at udnytte den nye lovs muligheder.
Det er også forståeligt nok. Resultatet er altså bare, at vi får en forslumning af det åbne land, og at vi ikke får det, som er intentionen fra regeringspartiernes side, nemlig at styrke udkantsområderne.
Vi får i stedet for ødelagt det åbne land omkring de store byer og får ikke hjulpet udkantsområderne på nogen som helst måde.
Hvorfor tror vi så, at det vil gå sådan her?
Ja, det gør vi for det første, fordi der nu er en automatisk ret til at bruge bygningerne på den måde.
Der skal ikke søges.
Der skal ikke godtgøres et behov.
Der skal ikke tages stilling til, om det er fornuftigt.
Man har en automatisk ret.
For det andet, fordi det er kommunerne, der får kompetencen, uden at de tilsvarende har fået redskaberne til at gøre det.
De har ikke det nødvendige planlægningsgrundlag.
De har ikke de nødvendige ressourcer, og de har heller ikke de nødvendige bestemmelser i loven til at sikre den fornuftige udnyttelse af det.
Vi synes, dokumentationskravet til de nye boliger er ekstremt svagt. Man skal godtgøre, at her er det en såkaldt medhjælperbolig, men der er jo i realitetens verden ingen krav om en reel dokumentation.
Vi synes også, reglerne omkring frastykning er meget, meget lempelige.
Det betyder, at når landbrugsbedriften ophører, kan man frastykke, frasælge ejendommene, som vil have en høj værdi, hvis de ligger naturskønt.
Det betyder jo også, at der er åbnet for, at hvis der er særlige omstændigheder, der gør sig gældende, kan man også få lov til at frastykke.
Det har under udvalgsarbejdet været svært at få vide, hvad de særlige omstændigheder egentlig er.
Der er blevet nævnt noget om, at det kunne være sociale hensyn.
Så foreligger der jo stort set altid særlige omstændigheder, og dermed er kommunerne i realiteten pålagt at give tilladelsen til det. Vores frygt er altså, at man i en lang række tilfælde vil se en økonomisk gevinst, og at man vil planlægge efter det, og at kommunen ikke har mulighed for at regulere det.
Derfor vil en masse af de her boliger blive brugt på den måde, og en masse af de muligheder for at opføre nye boliger vil blive udnyttet.
Det har intet at gøre med, som det er blevet nævnt, om man har tillid eller ikke tillid til kommunerne.
Det har for det første noget at gøre med en vurdering af, hvilken instans der bedst kan regulere det her område, og det er efter vores vurdering amterne.
Men det har også noget at gøre med, at hvis man overflytter det til kommunerne, om man så sikrer, at forudsætningerne for, at de så rent faktisk kan løfte opgaven, er til stede, og det har man efter vores opfattelse ikke sikret.
Derfor er der tale om en meget drastisk ændring af den danske planlovgivning, og det vil få store konsekvenser.
Jeg synes også, det har været karakteristisk, at på trods af et ønske om at få en eller anden form for dokumentation, noget argumentation, noget ekspertise og sagkundskab til at dokumentere, at det, der er regeringens ønskede effekt, nemlig at styrke udkantsområderne, nemlig at imødekomme de ganske få tilfælde, hvor man ikke har kunnet bygge en aftægtsbolig eller en medhjælperbolig, der var et reelt behov for, er det ikke det, der bliver konsekvensen af lovforslaget.
Her undrer det mig oprigtigt, at regeringspartierne og nu Kristeligt Folkeparti kan sidde og se på, at de eneste udtalelser, der er fra sagkundskabens side, fra eksperters side, påpeger, at regeringen ikke vil opnå de effekter, man siger man ønsker ved det her lovforslag.
Man vil opnå lige præcis det modsatte.
Man vil ikke få en styrkelse af udkantsområderne.
Man vil få en styrkelse af de centrale stærke byområder, hvor der i forvejen er vækst, både på grund af ændringerne i butiksstrukturen og på grund af, at det er dér, der er et behov for at bygge og indrette i det åbne land.
Det har regeringen ikke forholdt sig til.
Den eneste måde, man forholder sig til den her form for sagkundskab på, er ved at sige, at det tror vi ikke.
Det er da et meget tyndt grundlag at imødegå sagkundskaben på at sige, at det tror vi ikke, med sådan lidt injurierende beskyldninger mod eksperter, der har udtalt sig i den offentlige debat
, og det er igen uden argumenter, igen uden modekspertise.
Det synes jeg ikke alene er en skam i forhold til det her lovforslag, fordi vi vil se nogle konsekvenser, som ikke er forudsat.
Det er da også en skam for den demokratiske debat, at den er på et så lavt niveau, at man ikke forholder sig til den sagkundskab, at man ikke selv fremlægger faglige vurderinger, og at man afviser alle vurderinger, der kommer frem, med at sige, at det er vi bare uenige i, og at vi ikke tror det, og i øvrigt har vi ingen argumenter selv.
Så jeg synes i virkeligheden, at det her lovforslag er skammeligt på flere niveauer, dels fordi det har de slemme konsekvenser for det åbne land, for skævvridningen af landet, men også fordi det for mig at se betegner lavpunktet i en lang række af debatter, hvor man her har nået bunden i manglende argumentationsniveau og manglende respekt for fagkundskaben.
Vi har ikke talt ret meget om butiksdelen i dag, men den synes jeg også fortjener et par ord.
Det hænger jo sammen med, at der er kommet nogle indrømmelser om bymidterne - det var også det, hr. Ole M. Nielsen henviste til tidligere - som har stillet en del foreninger tilfredse, og det er bestemt et fremskridt, der er sket på det område.
Men det ændrer jo ikke ved, at der stadig væk er tale om, at hvor vi tidligere havde en fornuftig planlægning, der afbalancerede hensynet mellem forskellige byer, store, stærke centre med mindre provinsbyer og ganske små handelsbyer, så bliver det nu givet fri, så den enkelte kommune inden for bymidtens områder kan forsøge at trække så meget handel til sig som overhovedet muligt.
Det er jo erkendt fra alle sider, også fra regeringen, at det vil favorisere 20-30 vinderbyer, og det vil dermed skade alle andre byer, altså almindelige provinsbyer, mindre stationsbyer og den type af byer rundtomkring.
Der har vi jo ikke hørt nogen argumentation for, at det er det, man ønsker
at opnå, men vi har heller ikke hørt nogen argumentation for, at det ikke skulle være rigtigt, bare en påstand om, at det tror man alligevel ikke på, selv om det står i ens eget lovforslag.
Så der er altså en lang række meget uheldige konsekvenser af denne her lov.
Lad mig repetere dem:
Det, som Dansk Folkeparti tidligere har fremhævet som en stor kvalitet, nemlig at man friholder det åbne land for bebyggelse, der ikke hører til dér, den beskyttelse er der ikke længere.
Nu vil vi i et eller andet omfang, som ikke engang regeringen, der stemmer det igennem, ved hvor stort er, få en forslumning af det åbne land.
For det andet: Vi vil ikke styrke udkantområderne.
Vi vil tværtimod styrke de stærke centre, vi vil styrke 20-30 vinderbyer og dermed gøre resten af byerne til taberbyer.
Og for det tredje: Vi har lagt nogle opgaver over på kommunerne, som vi ikke har givet dem en mulighed for at løse, hvor vi vil se en meget tilfældig behandling rundtomkring, en stor forskelsbehandling, og vi vil se, at mange kommuner af den ene eller den anden grund ikke magter denne her opgave og derfor ikke kan leve op til lovens intentioner.
Så det er et dårligt lovforslag.
Det er en skam, at der er så mange, også Kristeligt Folkeparti, der stemmer det igennem.
Jeg håber, når dokumentationen forhåbentlig kommer for det, at man så vil være parat til at se på det, som ministeren har åbnet en mulighed for, og eventuelt lave det om.
Men det, der egentlig er det helt centrale spørgsmål, og det vil jeg gerne stille også til miljøministeren, er: Hvis nu der på et tidspunkt er et flertal, enten fordi nogle af dem, der i dag står bag forslaget, er blevet klogere, eller fordi et folketingsvalg har genindsat et grønt flertal, vil det så være muligt at lave denne her lov om uden at få en lang række erstatningssager mod det offentlige?
Og hvis det ikke er muligt at give denne garanti, nemlig at det kan laves om uden erstatningssager, hvor stort vurderer man så at erstatningsbehovet bliver, hvor mange hundrede millioner kroner er det, man pålægger et kommende grønt flertal, for at få lavet denne her lov om og beskytte det åbne land?
Det ville være interessant at få at vide, om man har overvejet risikoen for erstatninger i forbindelse med at lave denne her lov om.