Rikke Hvilshøj (V), 2006-11-15:
Jeg synes, vi har haft en spændende debat, men der er nok ikke kommet så meget nyt ud af den.
Jeg kan forstå på oppositionen, at man gerne vil have lavet en undersøgelse.
Jeg kan især forstå på Det Radikale Venstre, at det er meget vigtigt at få undersøgt, hvilken virkning reglerne har på antallet af tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber.
Jeg kan bare ikke forstå, hvad det er, hr. Morten Østergaard vil have mere.
Han har igen og igen sagt det her fra talerstolen, og hver gang han har stillet et spørgsmål, har han citeret fagfolk for at sige, at 24-års-reglen ikke virker.
Så hr. Morten Østergaard har vel sine svar.
Jeg håber i hvert fald, at vi kan være enige om, at der ikke kan laves en kvantitativ undersøgelse af, hvilken effekt den har på tvangsægteskaber.
Jeg har brudt mit hoved meget længe i forsøget på at se, om det kunne lade sig gøre.
Jeg kan ikke finde ud af, hvordan det skulle kunne lade sig gøre, hvordan vi skulle kunne tælle op, hvor mange tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber der ikke er blevet til noget.
Jeg kan simpelt hen ikke med mine bedste evner – det kan selvfølgelig være dem, der ikke rækker – finde ud af, hvordan vi kan det.
Tilbage er så muligheden for at lave kvalitative undersøgelser, altså interviewundersøgelser, og der kender vi svaret.
Hr. Morten Østergaard har givet sin del.
SFI har lavet en kvalitativ undersøgelse, hvor interviewpersoner, bl.a. en tyrkisk kvinde – nu vil jeg så komme med mine citater – nævner, at lovgivningen gør det lettere for hende at afvise de tilbud om ægteskaber, som hun får til sine børn under besøg i oprindelseslandet.
Hun siger: Jeg synes, det er en rigtig god lov, de har lavet.
Før, når jeg var i Tyrkiet, kom min nabo.
Han sagde: Jeg vil gerne have, at hende der din datter skal giftes med min søn.
Men nu har de hørt om reglerne, så de ved godt, at det tager 7 år, og at det ikke sådan kan lade sig gøre.
Samme kvinde udtrykker endvidere, at hun ville ønske, at lovgivningen allerede var kommet tidligere.
For hende ville det have betydet, at hun ikke var blevet gift i en ung alder, hvor hun kun i ringe grad var vidende om, hvad et ægteskab betød, og dermed havde haft lettere ved at sige fra over for familiens ønsker.
Hun siger: Jeg synes, det skulle være kommet lidt mere tidligt.
Jeg ville ikke giftes med ham, jeg var 15 år.
Det bekræfter meget indtrykket fra de piger, jeg taler med, som takker for, at vi har indført 24-års-reglen.
Der er også flere, der forsøger at skabe et indtryk af, at der er forvirring mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti om, hvad formålet med 24-års-reglen er, som om den kun må have ét formål.
Er formålet at forhindre tvangsægteskaber, eller er det at give tid til at få sig en uddannelse?
Jeg accepterer ikke den præmis, at en bestemmelse kun må have ét formål og én hensigt.
Den har flere formål.
Den har det formål at give de unge den beskyttelse, give dem det værn for presset hjemmefra, enten helt nært hjemmefra fra egne forældre eller pres fra forældrenes hjemland eller bedsteforældrenes hjemland, og den har til hensigt, at den så samtidig giver de unge ro til at få gennemført en uddannelse og blive det ældre, så de kan modstå presset og blive det mere modne, så de forhåbentlig kan stå imod presset.
En kvalitativ undersøgelse er jeg ikke i tvivl om vil give et nuanceret svar, og vi har heller aldrig påstået, at 24-års-reglen – det er lidt det, som jeg føler hr. Morten Østergaard vil have frem og måske også overfortolker i nogle citater – enten fuldt og helt skal forhindre alle tvangsægteskaber totalt, eller også er den ingenting værd.
Vi har aldrig påstået, at 24-års-reglen vil forhindre alle tvangsægteskaber, men den er et godt værn for de unge, og det er jeg ikke i tvivl om.
Det viser eksisterende kvalitative undersøgelser, og jeg tror ikke, at vi kommer det nærmere.
Så er hr. Morten Østergaard igen inde på det, der lidt er blevet hans yndlingsemne, de her 61 sager, som det hele tiden skal hægtes op på.
Jeg er nødt til at sige, at hr. Morten Østergaard blander tingene godt og grundigt sammen.
Han kan ikke få noget som helst svar på effekten af 24års-reglen ved at kigge på de sager, for de sager er ikke afslag på 24-års-reglen.
De afslag er på formodning om tvangsægteskab.
De er over 24 år.
Så det kan hr. Morten Østergaard altså ikke få ud af det, uanset hvor meget vi så gravede i de sager.
Så jeg synes faktisk, at alle de påstande, som hr. Morten Østergaard kommer med fra talerstolen, nærmer sig noget af en grovhed.
Altså om, hvad der skulle indgå i Venstres principprogram, når vi når frem til weekenden.
Det kan jeg så forstå ikke er noget hr. Morten Østergaard har sat sig synderlig ind i.
Det skal han tilgives for, for han deltager ikke i Venstres landsmøde, går jeg ud fra.
Der er hans påstande om, at der intet gøres for at hjælpe dem, som ringer til Udlændingeservice og beder om at få et afslag på en familiesammenføring.
De får en vejledning i, hvad de kan gøre.
Men nej – og der er vi principielt uenige – de skal have det frirum til at bede om det, uden at myndighederne bruger de oplysninger til uden om deres ønsker f.eks. at melde det til politiet.
Men vejledning om, hvor de kan gå hen og få hjælp og støtte og forhåbentlig tage hånd om det her, er der, samtidig med at de her mennesker jo ikke lever i en osteklokke alene sammen med Udlændingeservice.
Vi har jo netop gennem årene opbygget en række hotlines, krisecentre, hjælp og uddannelse af fagfolk til at håndtere det her i øvrigt, der, hvor de møder det, og hvor de unge kan opsøge det.
Så det passer ikke, når hr. Morten Østergaard siger, at der intet gøres for at hjælpe disse unge mennesker, og jeg ved, at hr. Morten Østergaard taler mod bedre vidende.
Der har været hele diskussionen om, at problemerne sådan set bare flytter til Malmø.
Jeg kan ikke forstå oppositionen anderledes, end at den så siger, at vi derfor igen skal acceptere tvangsægteskaber i Danmark.
Jeg synes, at det er mageløst.
Jeg vælger at gå en anden vej.
Jeg mødes om vistnok et par uger med min svenske kollega, og der synes jeg det er relevant at drøfte et samlet fokus på, hvordan vi kan bekæmpe tvangsægteskaber.
Men vi bekæmper altså ikke tvangsægteskaber ved igen at acceptere dem bare for at forhindre, at nogle flytter til Sverige.
Så jeg håber også, at man i Sverige gør sit for at bekæmpe tvangsægteskaber og ikke i stedet for skaber et frirum for tvangsægteskaber i Sverige.
Til sidst – den gule lampe lyser – en bemærkning til hr. Steen Gade om, hvorvidt det i det hele taget er acceptabelt at styre indvandringen.
Det er o.k., at hr. Steen Gade ikke mener, at det er i orden på den måde at styre, at enten er der indvandring eller også er der det ikke.
Fra regeringens side er det et helt legalt mål at ville styre den indvandring, der kommer.
Det er et helt legalt mål, og det har vi i regeringen tænkt os fortsat at forfølge.