Bjarne Laustsen (S), 2005-03-29:
Det er godt med lidt fleksibel taletid i dag, selv om man kun har brugt et af sine spørgsmål til Venstres ordfører.
Men hvad skal der ske med de her uddannelser?
Hvordan sikrer vi os en lang række forskellige ting med uddannelserne?
Det, der selvfølgelig er interessant, er, at det her område har været underlagt en stor regionalpolitisk indflydelse tidligere.
Alt det, som Venstre stod for tidligere med nærhed og den slags ting, at beslutningerne skulle træffes så tæt på den enkelte borger som muligt, hører nu op.
Nu får ministeren flere bemyndigelser, og der bliver en mere centralistisk tilgang til tingene.
Det er nogle af de ting, som vi vil forfølge under udvalgsarbejdet.
Et af de spørgsmål, der rejser sig med det samme, er spørgsmålet om økonomien.
Hvordan ser det ud med taxametermodellen her?
Er der en garanti for kvalitet?
Det ved jeg godt vil være svært at få, men vi er jo også interesserede i, at der er kvalitet i uddannelserne, og at man ikke på baggrund af nye besparelser i det her system, og hvad ministeren ellers kan finde på, forringer kvaliteten i uddannelserne.
Det er et utrolig vigtigt spørgsmål for os.
Det er også et vigtigt spørgsmål, at vi har en række uddannelsessteder og tilbud i forbindelse med uddannelsen.
Der spiller geografien en rolle, og vi ønsker bestemt ikke, at der skal være færre steder, hvor man kan uddanne sig til sygeplejerske, end der er for nuværende.
Dernæst er der også spørgsmålet om elevoptaget og antallet af uddannelsespladser i systemet.
Der synes jeg godt lige, at jeg vil referere til sygeplejerskernes høringssvar, som anfører, at det her problem med at have sygeplejersker nok ikke bliver mindre i fremtiden.
Faktisk står der, at der kommer til at mangle 1.000 sygeplejersker bare fra 2001-2005, fordi optaget er for lille, og så kommer der til at mangle sygeplejersker.
Det er jo helt slemt, også når vi ved, at der er en stor afgang af sygeplejersker simpelt hen på grund af den demografiske udvikling.
Derfor må vi spørge til, hvordan ministeren har sikret sig og vil sikre sig i lovgivningsarbejdet og i det fremadrettede arbejde, at optaget er stort nok, således at vi har sygeplejersker nok til de her uddannelsessteder og også til at løse de opgaver, som vi mener skal løses i vores samfund.
Jeg stillede spørgsmålet om amtscentralerne for undervisningsmidler til fru Tina Nedergaard, fordi det er et af de steder, hvor det er lidt uafklaret, hvordan og hvorledes det ser ud.
Det er her, vi også ser, at der er en åbning i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Vi ønsker bestemt ikke, at alt det, der findes inden for amtscentralerne i dag, bliver splittet op i atomer i fremtiden.
Vi ønsker, at det bliver samlet.
Derfor kan det udmærket ligge i CVU'erne, men det skal, som jeg ser det, ligge i forbindelse med selveje med en grundfinansiering.
Det må være det, der skal være der.
Ellers vil der være en risiko.
Vi kender jo også de udspil, som Kommunernes Landsforening har på området, og det er til syvende og sidst et spørgsmål om, hvem det er, ministeren vælger at føje.
De store kommuner vil måske synes, at de sagtens kan klare opgaven her, og derfor vil de tage det ud af CVU'erne og tage noget af det hjem.
Der frygter vi altså, at det vil komme til at gå ud over nogle af de mest sårbare grupper i vores samfund, fordi man simpelt hen fjerner den kompetence og den ekspertise, der findes i amtscentrene i dag.
Derfor skal jeg indtrængende bede om, at de aktiviteter, der findes her, forbliver samlet i fremtiden.
Så vil jeg også med hensyn til skemaet i lovforslaget over, hvilke konsekvenser der er her, sige, at regeringen jo siger: Det kommer til at koste penge, men dem skal I selv betale.
Jeg synes, at man, hvis bare det skulle være en lille bitte smule fremadrettet, også skulle have noteret sig, hvor mange penge den her sammenlægning ville komme til at koste.
Det gør man ikke, det forholder man sig ikke til.
Man siger: Ja, der er engangsudgifter, men dem skal I selv betale.
Og de udgifter kan jo kun finansieres ved netop besparelser for at få økonomien til at hænge sammen på skolerne, og derfor kan vi se for os, at der kommer en forringelse.
Som afslutning er min konklusion den, at vi ikke her i dag vil sige ja eller nej til lovforslaget, men vi har en række spørgsmål at stille under udvalgsarbejdet, og vi vil gå konstruktivt til værks for at se, om vi kan få forslaget gjort bedre.
Vi synes ikke, at det, man er kommet frem til, er godt nok.
Der mangler klart en lang, lang række ting, og hvis vi kan få nogle tilkendegivelser af, hvad det er, ministeren ønsker sig, vil vi se positivt på forhandlingerne i forbindelse med det her lovforslag.
Men som det ligger nu, vil vi afvente udvalgsarbejdet, som ligger foran os.