runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lise von Seelen (S), 2005-04-26:
Det er da en fuldstændig glad og fornuftig ting, at man får en erstatning, når det, man er blevet stillet i udsigt, ikke indfries.
Det har jo ikke noget med det at gøre.
Der synes vi, at vi skal bruge pengene til den direkte omsorg for den ældre frem for til bureaukratiske systemer for at sikre, at nogle har et valg, som ikke forekommer særlig vedkommende for de fleste ældre.
Hans Andersen (V), 2005-04-26:
Jeg kan forstå det således, at de ældre så ikke skal have frit valg, men at det er kommunerne, der her skal bestemme, hvad der er godt for de ældre borgere, der tilfældigvis bor i den pågældende kommune.
En del af den frit valgs-ordning er også, at det jo nu skal dokumenteres, om de ældre får hjælp, og hvis de ikke får hjælp, har de krav på at få erstatningshjemmehjælp.
Er det også et element, som Socialdemokraterne ikke ønsker at støtte op bag længere, så den erstatningshjemmehjælp, de ældre i øjeblikket oplever at få, ikke længere skal være til rådighed?
Lise von Seelen (S), 2005-04-26:
Fru Pia Kristensen nævner, at der er kommuner, hvor der simpelt hen er for lidt tid til den her opgave, og så er mit spørgsmål til fru Pia Kristensen: Kan det hænge sammen med, at kommunerne er så stramt styrede på grund af et skatteloft og på grund af, at der er så mange ting, der styres centralt, at der faktisk ikke er mulighed for, at de kan indfri de ambitioner, som de måske som kommunalbestyrelse kunne have på området?
Line Barfod (EL), 2005-04-26:
Jeg er ikke enig i hr. Tom Behnkes beskrivelse af virkeligheden.
Man kan jo se senest på den strejke i Aabenraa, der var under valgkampen, hvor hjemmehjælperne strejkede, fordi de ikke længere kunne holde til det her minuttyranni og ikke ville til at bruge stregkoder, at det er en voldsom belastning, at alting skal gøres op i minutter og kontrolleres hele tiden.
Det er godt, at det ikke er nået til børnehaverne endnu.
Sikke nogle børn vi ville få ud af det, hvis man skulle gøre det hele op i minutter.
Men det, jeg spurgte til, og som jeg gerne vil have et svar på, er, om De Konservative vil være med til, at man i nogle kommuner får lov til at lave et forsøg, hvor det ikke bare er inden for det samlede kvarter, der så er afsat, men at den ældre og hjemmehjælperne faktisk får muligheden for at sætte sig ned og sammen tilrettelægge arbejdet, at man f.eks. kan arbejde i små enheder, der har et mindre antal ældre, og så kan variere i forhold til, at den ældre nogle dage har lyst til at sove længe, nogle dage gerne vil tidligt op osv., i stedet for at det hele skal ligge i fastlåste skemaer og være målt meget nøjagtigt op for at kunne måles og vejes i forhold til private firmaer.
Vil De Konservative være med til, at nogen kommuner får den mulighed?
Lise von Seelen (S), 2005-04-26:
Der er slet ingen tvivl om, at vi Socialdemokrater ærgrer os frygteligt over, at den frit valgsordning, som er blevet indført i kommunerne, har kostet så forfærdelig mange penge, der er gået op i administration, og vi havde langt hellere set, at de penge var blevet omsat til omsorgsarbejde for de ældre.
Men vi mener ikke, at en kommune skal tvangsindlægges til at lave den her frit valgs-ordning.
Vi er helt overbevist om, at man lokalt finder de bedste ordninger, så man fritstilles, så man kender sit personale og sine borgere og finder den bedste ordning.
Så vi synes ikke om tvangen.
Vi synes, at kommunerne skal have frit valg til at vælge, hvordan det skal indrettes.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-04-26:
SF kan støtte intentionerne i det her forslag.
Der er et meget omfattende materiale bag, og vi vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men der er nogle spørgsmål, der ligger.
Der er et område, som hedder, at der er flere, der kan komme til at eje de her virksomheder, og hvor vi kan komme i en situation, hvor det er en medarbejder, der står med ansvaret, og ikke ejeren.
Det skal vi lige kigge lidt nærmere på rent ansvarsforsikringsmæssigt.
Der er en større gennemskuelighed i forbindelse med salærer, og vi kan kun være enige i, at der skal være en større oplysningspligt dér.
Omkring finansieringsoplysninger, hvor forslaget går over til kontantpris i stedet for et finansieringsforslag med de tre oplysninger, kunne man forestille sig, at det var bedre at beholde finansieringsoplysningerne.
Det angives fra flere sider, at det ikke er dér, der er en stor omkostning.
Kontantprisen kan jo også umiddelbart lyde som det rigtige måleinstrument, og der er heller ikke så mange forbrugere, som tager de finansieringsoplysninger, mægleren har, men det er jo et generelt måleredskab, som man kan tage med sig i banken, og så kan det være, man får et bedre bud dér, det er fair nok.
Men hvis man måske kun har sin bank, skal man huske, at bankmanden, som hedder en rådgiver, ikke bare er rådgiver, men også er sælger.
Og jeg kan i hvert fald se fare for, at det kan føre til en for dominerende rolle fra bankernes side.
Vi vil godt en større konkurrence.
Det er positivt, men måske kan vi ende i en mere uoverskuelig situation, hvor der også kommer mange flere på markedet, som ser nogle muligheder for at tjene penge.
Deres opgave kan nærmest blive at skabe større uigennemsigtighed, så vi måske havner et forkert sted, og i hvert fald kan de nye aktører, bankerne, komme ind og få en meget betydelig rolle, som ikke kun er positiv.
Den elektroniske registrering er positiv.
Vi vil godt kigge nærmere på forslaget og gøre det positivt, for intentionerne er de rigtige, vi skal bare også ende med at få det rigtige forslag ud af det.
Poul Erik Christensen (RV), 2005-04-26:
Forslaget er en meget omfattende ændring af de nugældende regler for handel med fast ejendom.
Jeg har stor sympati for ønsket om at lovgive, således at det at handle fast ejendom bliver bedre, mere gennemskueligt og ikke mindst billigere.
Mindre omkostninger ved handel med bolig kan have en positiv indflydelse på boligernes helt uacceptable prisstigning og samtidig være medvirkende til større mobilitet på arbejdsmarkedet.
Alle, der handler bolig, oplever meget høje omkostninger ved handelen.
Omkostninger, der er stigende i takt med de stigende ejendomspriser.
Mange oplever også et misforhold mellem den af mægleren udførte indsats og de meget høje handelsomkostninger.
Konkurrencestyrelsen viser i en undersøgelse fra 2004, at konkurrencen i mæglerbranchen ikke er tilstrækkelig.
Det er formodentlig beskedent, hvor meget konkurrencen siden er øget.
Lovforslaget bygger på en international sammenligning, der viser, at reglerne i Danmark er betydelig mere detaljerede end i lande som bl.a. Sverige, Norge og Holland.
Nu betyder et mindre detaljeret marked jo ikke, at der samtidig dermed vil blive både bedre, billigere og mere forbrugervenlig handel.
Loven må udformes, således at der i videst muligt omfang er nødvendig forbrugerbeskyttelse og produktansvar for rådgiverfejl.
Lovforslaget skal styrke gennemsigtigheden, så priserne på ydelsen og oplysning om provisioner til mæglere fremgår på en mere klar og tydelig måde, end det sker i dag.
Igennem de seneste år er der opstået et vist interessefællesskab mellem finansielle udbydere og ejendomsformidlere.
Dette kan i mange tilfælde have den uheldige virkning, at rådgivning om finansiering ikke har en for køberen tilstrækkelig upartiskhed.
Der kan imidlertid med forslaget være en risiko for, at konkurrencesituationen for formidling af finansiering af boligkøb vil lide skade, idet forbrugeren kan være tilbøjelig til at støtte sig til en mere ensidig rådgivning fra sit pengeinstitut i stedet for at støtte sig til en mæglerrådgivning med flere finansieringsforslag.
For Det Radikale Venstre er det vigtigt, at en ejendomshandel gives en professionel rådgivning.
Rådgivningen skal gives af en mægler, hvor køber er fuldt bekendt med eventuelle økonomiske interesser, og hvor køber er forsikret mod rådgivningsfejl.
Ethvert ejerskab, som mægler er en del af, er ikke væsentligt for os.
For os er rådgivning, kvalitet og pris en væsentlig faktor.
Jeg ser frem til et positivt arbejde i udvalget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-04-26:
Større gennemsigtighed og bedre og forhåbentlig billigere bolighandel for forbrugerne er essensen i dette lovforslag.
Et lovforslag, som vil stille boligkøberne i en bedre situation, når de i fremtiden skal ud og handle bolig.
Ejendomsmarkedet opleves dog af de fleste, ikke mindst når det gælder førstegangskøbere, som uoverskueligt og forvirrende.
Derfor ser vi Konservative positivt på dette lovforslag, som skaber mere gennemsigtighed, ved at f.eks. ydelser og oplysning om provisioner kommer til at fremstå mere tydeligt.
Vi ser positivt på, at branchen tilføres mere kapital, mere konkurrence og ny inspiration, ved at ejerkravet ophæves.
Vi mener endvidere, at et af lovforslagets grundlæggende principper om, at kontantprisen skal bringes mere i fokus, er yderst væsentligt og et middel til at undgå, at borgerne ikke sætter sig for hårdt på grund af manglende rådgivning i forbindelse med finansiering af en bolig.
Det er positivt, og det er godt, at huskøberne individuelt kan vælge den finansiering, der passer til deres økonomiske situation.
Mange vælger at få udarbejdet et såkaldt køberbevis med angivelse af, hvor stor en kontantpris man kan købe til og på den måde bedst muligt sikre sig imod at bringe sig i en beklagelig økonomisk situation på grund af rentestigninger eller andre markedsforhold.
Der var rejst kritik af, at ejendomsformidleren ifølge lovforslaget ikke længere vil være forpligtet til at skulle udarbejde tre finansieringsforslag med brutto- og nettopriser.
Jeg vil godt afvise den kritik, for virkeligheden er jo, at kun 20 pct. af køberne anvender finansieringsforslaget fra ejendomsformidleren.
Man er nødt til at have for øje, at ejendomsformidleren er sælgers mand, og at rådgivning om og finansiering af bolig er to forskellige ting.
Det er vigtigt, at dette står helt klart.
Det er der ikke noget i lovforslaget, der forhindrer.
Alt i alt støtter vi Konservative forslaget og glæder os over, at boligkøberne kan se frem til et mere gennemsigtigt marked med øget konkur rence og som følge deraf et bedre og billigere boligmarked.
Tom Behnke (KF), 2005-04-26:
Det var det, jeg indledningsvis svarede på, sidst jeg havde ordet, hvor jeg sagde, at det er vi positive over for, at vi synes, det lyder rimeligt og rigtigt og går i den rigtige retning.
Vi er interesseret i, at der bliver mere fleksibilitet på det her område.
Vi er interesseret i, at de, der modtager hjælpen, oplever det som en hjælp.
Jeg synes, at det er forkert – men jeg ved godt, at der har Enhedslisten selvfølgelig et korstog – at påstå, at alt det her er noget, der udelukkende sker, fordi den borgerlige regering har en ideologisk målsætning om, at de private aktører skal ind på markedet.
Det er jo ikke kun derfor, og det er jo ikke sådan, det bliver udmøntet ude i praksis.
Lad mig sige om stregkoderne, som jeg heller ikke bryder mig om, at det er altså under 10 kommuner, vi taler om.
Det er under 10 kommuner ud af 275 kommuner.
Jeg bryder mig heller ikke om stregkoderne, specielt ikke om den måde, det bliver fremstillet på, som om hjemmehjælpsmodtageren bare er et nummer, og så kommer man med stregkodelæseren, og som om stregkodelæseren er det allervigtigste.
Hvis Enhedslisten har et bedre forslag, så lad mig høre det.
Jacob Jensen (V), 2005-04-26:
Dette lovforslag handler om at forbedre forholdene på ejendomsmæglermarkedet.
Konkurrencestyrelsens undersøgelse i 2004 viste, at konkurrencen i mæglerbranchen er utilstrækkelig, og at priserne er for uigennemsigtige.
Med den store udvikling, som vi har set i de seneste år på ejendomsmarkedet, synes det fornuftigt, at der nu tages initiativ til at stramme op på det her område.
I Venstre kan vi fuldt ud tilslutte os lovforslagets overordnede formål om at øge konkurrencen på ejendomsmæglermarkedet, forenkle og gøre reglerne på området mere fleksible samt sikre større gennemsigtighed i priserne.
Samtidig hermed bevares den høje forbrugerbeskyttelse, og de administrative byrder for virksomhederne lettes.
Det finder vi i Venstre utidssvarende og konkurrenceforvridende.
En ophævelse af denne begrænsning vil medføre en liberalisering af ejerbestemmelserne, så flere udbydere på markedet kan sikre en større variation i de udbudte ydelser og dermed styrke konkurrencen.
Samtidig bevares kvaliteten og dermed forbrugerbeskyttelsen i ejendomsformidlingen, idet der fortsat vil være kvalifikationskrav til den daglige ledelse og til de forsikringsmæssige forhold på området.
Et andet relevant element i lovforslaget er ideen om flere valgfrie ydelser for forbrugerne.
I dag stilles der krav til, hvilke ydelser ejendomsmæglerne skal levere til sælgeren, eksempelvis beregning af finansieringsforslag og brutto/nettoydelser.
Disse krav forhindrer efter vores opfattelse, at branchen udvikler nye og individuelle koncepter til forbrugerens bedste.
Derfor støtter Venstre forslaget om at reducere de obligatoriske ydelser, sådan at det fremover vil være frivilligt for sælger, om denne ønsker, at ejendomsmægleren skal udarbejde finansieringsforslag.
Ejendomshandelen bliver dermed mere individuel og tilpasset den enkeltes behov og ønsker.
Endelig vil jeg gerne understrege, at vi i Venstre går ind for en større gennemsigtighed i bolighandelen.
Det kan i dag være vanskeligt for forbrugeren at gennemskue den samlede pris for en bolighandel, da der ikke eksisterer særlige krav om, at priserne på de enkelte ydelser skal fremgå særskilt.
Dette ændres med lovforslaget, så prisen på hver enkelt ydelse samt oplysning om eventuel provision fremgår klart og tydeligt.
Så alt i alt sikrer lovforslaget en forenkling af reglerne og en liberalisering af ejendomsmæglerbranchen.
Samtidig sikres forbrugeren en større valgfrihed, så han kan få tilpasset sin bolighandel efter behov og dermed ikke kan komme til at betale for flere ydelser, end han måtte ønske at få.
Vi støtter således forslaget.
Ole Glahn (RV), 2005-04-26:
Men jeg vil indledningsvis understrege, at vi i Det Radikale Venstre har den grundopfattelse, at i og med, at denne opgave er lagt i kommunalt regi, har vi også tillid til, at politikerne, de ældre, ældreorganisationer, familier til de ældre og medarbejdere drøfter og prøver at udvikle kvaliteten i det tilbud, som man giver til de ældre, som har behov for pleje.
Det vil sige, at man skal være meget omhyggelig for at fastholde kvaliteten i ældreplejen under de stadig strammere økonomiske krav, der er.
Man kan godt stille sig selv det spørgsmål, om de med den tid, som hjemmehjælpen tildeles i dag, faktisk omsorgsmæssigt kan løse opgaven.
Man kunne have den opfattelse, at der faktisk er behov for, at andre kommer ind og hjælper med noget af den omsorg, og hvis den ældre ikke har familie eller andre i nærheden, skulle man måske overveje at lave et samarbejde med frivillige organisationer.
Jeg ved, at Røde Kors og andre forskellige steder er besøgstjeneste.
Det kunne man udvide, for der er jo nok ikke udsigt til, at økonomien omkring kommunernes virke kan få en sådan karakter, at der bliver plads til, at ældreplejen kan udvides voldsomt.
Jeg synes, at sådan noget skal komme fra kommunerne.
Jeg synes, det er vigtigt, at det gror nedefra, og at behovet kan udvikles på den måde.
Og jeg er helt overbevist om og egentlig også tryg ved, at der foregår en udvikling i øjeblikket.
Vi har hørt også fra ministeren og ordførerne, at der er taget nogle initiativer på det her område, og jeg og Det Radikale Venstre synes, at det ligger i et regi, hvor der ikke er grund til at gå ud og påtvinge, at nogle kommuner skal melde sig til det.
Der arbejdes med det i øjeblikket.
Jeg vil afslutningsvis sige til det om stregkoder og diskussionen, som vi havde meget oppe i kommunalvalgkampen, at jeg synes, og det kan jeg sige med en kommunalpolitisk baggrund, at det er pisket op til et niveau, som ikke er rimeligt.
Jeg mener også, at der faktisk kan ses en fordel ved det med stregkoder, og det har jeg også hørt hjemmehjælpere udtrykke offentligt, for man kan se, hvornår de er kommet i hjemmet, og hvornår de er gået fra hjemmet, og så kan der ikke herske tvivl om, at de i hvert fald ved deres tilstedeværelse har givet den hjælp, som skulle gives.
Jeg mener, at vi skal passe på med herinde i Folketinget, at vi ikke kører det op på et niveau og begynder at blande os på områder, som de faktisk er bedre til at løse ude i kommunerne.
Samtidig er det selvfølgelig vigtigt, når man fra regeringens side diskuterer aftalen med Kommunernes Landsforening, at der så bliver midler nok til at sikre, at servicen på det her vigtige ældreområde er tilstrækkelig god.
Det kan man næsten ikke være.
Vi synes, at de er vigtige og rigtige.
Men vi er også sikre på, at det diskuteres lokalt, og vi tror på, at hvis vi slipper kræfterne mere løs lokalt, kan vi også få nogle bedre resultater.
Hans Andersen (V), 2005-04-26:
Nu har vi jo lejlighed til for første gang siden valget at diskutere ældrepleje her i Folketingssalen, og jeg vil da gerne spørge Socialdemokraternes ordfører om det med det frie valg; om Socialdemokraterne nu igen vil være med til at styrke og udvikle det, eller om man fra Socialdemokraternes side nu siger nej, og at de 20.000 ældre, som i dag benytter sig af det frie valg, så ikke længere skal have muligheden for at få – det er jo i øjeblikket tilfældet – en privat leverandør til at gøre rent eller hjælpe med anden form for pleje.
Skal jeg forstå det sådan, at Socialdemokraterne nu fremsætter forslag om at afvikle det frie valg, eller hvordan?
Troels Lund Poulsen (V), 2005-04-26:
Jeg forstår ikke, hvorfor Venstres ordfører nu skal inddrages, for jeg tror da, jeg tager det her ret seriøst.
Venstre har da også en højere andel, hvad angår kvinder, end SF, men lad det nu ligge.
SF's ordfører må meget gerne opremse alle de forslag, som man nu vil komme med.
Jeg tror desværre ikke, at vi kommer til at opleve det, som SF's ordfører siger, men det glæder jeg mig til at drøfte næste år.
For hvis det ikke er sket, viser det jo bare, at SF siger én ting her, men når det så skal omsættes i praktisk politik, mener man noget helt andet.
Jeg har et spørgsmål til SF's ordfører om, hvad SF's ordfører har tænkt sig at gøre ved, at SF er det parti her på Christiansborg, der har den laveste andel af kvindelige medlemmer.
Er det ikke et meget stort problem, når SF's ordfører nu har holdt en meget ideologisk tale om vigtigheden af, at man prioriterer kvinder?
Er det så ikke bare igen flotte ord, som man ikke kan omsætte til praksis, når man taler om hverdagspolitik i SF?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
De måder, man kan være kvinde på, og de måder, man kan være mand på, skal altså udvides.
Det der stereotype kønsrollebillede skal ændres, så det bliver den naturligste ting i verden at foreslå en kvinde til en toppost i erhvervslivet.
Sådan er det desværre ikke i dag.
I dag er der kun et forsvindende lille antal kvinder i toppen af dansk erhvervsliv, og det er ganske enkelt ikke rimeligt.
Alle de gamle erhvervsnetværker består af mænd.
Når mænd skal pege på deres efterfølger i bestyrelser, i direktørstillinger, på topposter kort og godt, peger de på en, der ligner dem selv: en anden mand.
I det beslutningsforslag, som SF fremsætter i dag, tages der alvorlige skridt for at få flere kvinder på topposter i erhvervslivet.
Det viser sig, at Danmark, som jo gerne vil ligge i top i alle mulige forbindelser, ligger helt nede på en fjortendeplads, hvad angår kvinder på topposter.
Vi er ikke fulgt med tiden.
Virksomhederne er ikke fulgt med tiden.
Den kvindelige talentmasse skal opdyrkes og styrkes.
Det viser sig jo, at kvinder i ledelsen giver en synlig gevinst på bundlinjen, så det er da bare med at komme i gang.
Det vil være fint med kurser og uddannelsesforløb for kvinder, som kunne tænkes at ville bestride topposter, men det er altså vigtigt ikke at glemme alle de kvinder, som allerede er kvalificerede, og det er vigtigt at fastholde virksomhederne på deres ansvar for ligestilling.
Det her beslutningsforslag handler hverken om kvoter eller om lovgivning, det handler om en blid aftaleløsning til at opnå ligestilling i alle lag af arbejdsmarkedet og ikke mindst i toppen.
Hvis virksomhederne ikke ad frivillighedens vej vil være med til at lave de her forpligtende målsætninger, som vel at mærke også skal opfyldes, så kan det godt være, man på sigt skal snakke om at indføre en lovgivning på området.
Det er bare ikke det, det her forslag lægger op til.
Danmark skal ikke være fodslæbende og konserverende på det her område, vi skal markere os og tage det her lige så alvorligt, som man gør det i de andre skandinaviske lande, hvor det altså går ikke så lidt bedre med kvinder på topposter.
Derfor synes jeg, man skulle tage at støtte det her forslag i stedet for at tage afstand fra det, og så lade kvinderne være med til at gøre en forskel.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Det er både pinligt og uhensigtsmæssigt at have et parti, der i den grad går i front på ligestillingsområdet, og som så kun har en andel på 30 pct. af kvinder i folketingsgruppen.
Til gengæld kan jeg fortælle, at SF har gjort det tiltag, at alle i folketingsgruppen, der har en førstesuppleant, hvilket er rigtig mange, har tænkt sig at tage orlov på et tidspunkt i perioden, og andelen af kvinder blandt førstesuppleanterne er på 82 pct. – så der er heller ikke ligestilling, det er ærgerligt, men sådan er det – og vi har masser af andre tiltag.
Jeg ville gerne remse dem alle sammen op her, men jeg synes, det bliver for langt, for vi har tænkt os at gøre noget alvorligt ved det.
Vi synes ikke, at det faktum, at vi ikke selv har en ligelig andel af kvinder i folketingsgruppen, skal afholde os fra at køre ligestilling på alle andre felter, for det er virkelig noget, vi tager seriøst, i modsætning til bl.a. Venstres ordfører.
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Jeg står fuldstændig uforstående over for fru Lone Dybkjærs synspunkter, for jeg troede, at man i Det Radikale Venstre var meget frihedstænkende og gik ind for frivillighed.
Det mener vi er uacceptabelt.
Vi mener, at tingene skal foregå ad frivillighedens vej, vi taler trods alt om private virksomheder, og der skal vi ikke ind at begynde at bestemme noget som helst.
For mig at se er kvoter og måltal noget, der er synonymt
I det øjeblik man vedtager et beslutningsforslag som det her, har man allerede bundet sig.
Hvem siger, at de måltal, man opererer med her, vil være de rigtige?
Det er den måde, jeg forholder mig til lovforslaget på, eller skal vi ikke rettere kalde det beslutningsforslaget.
Det er det, jeg taler om her.
Om man vil kalde det det ene eller det andet er et spørgsmål om ordvalg.
Lone Dybkjær (RV), 2005-04-26:
Jeg er altså lidt forbløffet over diskussionen om det her relativt simple beslutningsforslag.
Ordet kvoter står der ikke, og ordet lovgivning står der ikke.
Selv om det her skulle blive vedtaget, står der jo ikke noget som helst om, at der skal lovgives.
Der står, at ministeren skal indgå nogle aftaler, og det har da ikke noget med lovgivning at gøre – det kan ministeren jo sige, at ministeren vil – og så, at man skal sætte noget systematisk opdyrkning og styrkelse af den kvindelige talentmasse i gang.
Jeg synes, at vi skal tage en diskussion af det, der står her og indholdet i det og ikke en diskussion om en hel masse, der ikke står her, nemlig kvoter og lovgivning.
Louise Frevert (DF), 2005-04-26:
Jeg mener heller ikke, at der ikke er kvalificerede kvinder nok, selvfølgelig er der det.
Jeg er da helt sikker på, at talentmassen er der.
De kvalificerede kvinder er der, men de er simpelt hen heller ikke selv gode nok til at komme frem.
Derfor synes jeg, at de ordninger, man har i eksempelvis Nykredit, og som jeg også nævnte i min ordførertale, er en strålende måde at gøre det på.
Det kan godt være, at de har kvalifikationerne, men når jeg siger, at de ikke er kvalificerede til det, mener jeg, at de simpelt hen ikke er gode nok til at komme op og være fremme, fordi man ikke har haft den kultur.
Selvfølgelig er der mange kvinder, der er kvalificerede, men der er også nogle kvinder, der vælger ikke at bruge deres kvalifikationer.
Det er så en anden del af det, men det skal de så lære.