Mogens Lykketoft (S), 2001-10-25:
Jeg skal på regeringens vegne opfordre Folketinget til at afvise det fremsatte beslutningsforslag.
Jeg synes selv, det er en meget spændende udvikling.
Jeg har haft lejlighed til - godt nok for nogle år siden som civilist - at besøge også den del af Kina.
Men sagen er jo, at den danske visumpolitik over for Taiwan bunder i Danmarks og den overvældende del af verdens etkinapolitik, som er udformet på grundlag af et sæt fælles retningslinjer fra det europæiske politiske samarbejde tilbage fra 1988, og den praksis, der senere har udviklet sig i EU-landene.
De gældende danske retningslinjer, som blev tiltrådt af daværende udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen i 1992, og som bygger på de fælles EU-retningslinjer, indebærer, at der ikke gives visum til præsident, premierminister, udenrigs- og forsvarsministre fra Taiwan.
Jeg skal i øvrigt gøre opmærksom på, at der ikke er indgivet nogen visumansøgning fra præsident Chen Shui-bian. Udstedelse af visum, såfremt en ansøgning måtte komme,
ville ikke være i overensstemmelse med de retningslinjer, jeg netop har nævnt.
Den danske visumpolitik over for Taiwan er som nævnt udtryk for etkinapolitikken, den er udtryk for den kinesiske logik, at der kun eksisterer ét Kina.
Det er en opfattelse, som deles af de 98 pct. af kineserne, der bor på fastlandet, og af de 2 pct., der bor på Taiwan.
Man kan sige, at deres reelle uenighed er om, hvem der skal regere Kina, og der har begge parter, håber og tror jeg, den samme tålmodighed, som kom til udtryk i den ordveksling, jeg også tidligere har nævnt her i Folketinget, mellem den daværende franske præsident Pompidou og premierminister Chou En-lai.
Da Pompidou spurgte: Hvad mener De egentlig om den franske revolution? svarede Chou: Det er det endnu for tidligt at udtale sig om.
Og det er også for tidligt at udtale sig om, på hvilken måde den genforening af Kina, som
begge parter har som udgangspunkt, vil forme sig.
Det gør som sagt også det meget, meget store flertal af verdens nationer.
Jeg vil også gerne sige, at forholdet mellem Den Kinesiske Folkerepublik og Taiwan i forhold til det internationale samfund er en meget delikat balance.
Vi har set, hvordan situationen var i 1990'erne, hvor den flere gange har bevæget sig i retning af militær konfrontation på grund af misforståelser og på grund af provokationer.
Danmark ønsker at bidrage til, at dette internt kinesiske spørgsmål løses fredeligt af kinesere.
En dansk enegang som foreslået af Dansk Folkeparti i form af udstedelse af visum til Taiwans præsident ville være en politisk engangsmanifestation, men det ville ikke bidrage til at løse noget spørgsmål.
Enhver handling af anerkendelseslignende karakter over for Taiwan kan tværtimod spille negativt ind i den komplicerede balance, som også andre meget større magter i verden prøver at fastholde i det østlige Asien. Så skal jeg for en ordens skyld bare føje til, at uanset betegnelsen vil et besøg af en taiwanesisk præsident i sin natur være politisk.
Det vil være et besøg, der, selvfølgelig, ville være omgivet af stor mediebevågenhed, og det ville yderligere understrege den politiske betydning af mødet.
Vi ønsker ikke at ændre den danske etkinapolitik.
Vi holder fast i den retningslinje, som EU-landene i fællesskab har holdt fast i, det er både begyndelsen og slutningen og hele indholdet i vores stillingtagen til dette beslutningsforslag.