runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-26:
Som jeg har opfattet den debat, har man misforstået den udmelding, der kom, men jeg ved jo, at miljøministeren er til stede, så der er mulighed for at spørge nærmere ind til det.
Brian Mikkelsen (KF), 2002-02-26:
De besparelser, som hr. Ole Sohn nævner her, er ikke udtryk for nogen som helst kulturpolitiske prioriteringer.
Det er udtryk for en finanspolitisk prioritering af, hvor denne regering vil vælge at bruge sine midler.
Når vi så taler om de betydelige summer, som vi stadig væk har til rådighed som kulturinvestering - lige godt 4 mia. kr. på Kulturministeriets område - vil det være min intention, regeringens intention, at vi støtter de skabende kunstnere, og der er flere tiltag på vej.
Lad os tage hele skattesiden.
Der handler det om, at vi vil give et fradrag for kunstindkøb for virksomhedernes vedkommende.
Det betyder en eksplosion i salget af billedkunst herhjemme.
Jeg er også sikker på, at man vil udvikle systemerne sådan, at flere og flere billedkunstnere vil kunne leve af deres kunst.
Det, der er hele intentionen bag denne regerings politik i modsætning til måske den tidligeres, er, at vi ikke er interesseret i, at kunstnere som udgangspunkt skal leve af almisser.
Vi er interesseret i, at man skal kunne klare sig selv, og så skal kulturpolitikken være med til at sikre, at de ting, som ikke kan klare sig på markedsvilkår, bliver støttet.
Vi er i øjeblikket i gang med en stor øvelse med alle de råd, nævn og strukturer, vi har inden for Kulturministeriets område, hvor vi har gode, konstruktive dialoger og diskussioner med udvalgene og rådene, og hvor vi vil lave en mere enstrenget struktur, som jeg vil offentliggøre i marts måned.
Den vil betyde, at der ikke vil være flere forskellige armslængder i form af støttelag ud til den enkelte kunstner.
Nej, vi vil støtte den enkelte kunstner direkte gennem en anderledes struktur.
Det er udgangspunktet for den borgerlige regerings kulturpolitik.
Til hr. Poul Qvist Jørgensen, som har en god forståelse for litteraturens vilkår, som jeg også deler, som regeringen deler: Der er ikke tale om, at vi rammer forfatterne yderligere i forhold til andre.
Vi rammer alle rådene lige meget ud fra den prioritering, regeringen har valgt.
Det er til fremme af det danske sprog og den danske kultur i en ordning, der blev ændret i 1991.
Så man støtter de danske forfattere.
Så kan man kulturpolitisk overveje og i en dialog med forfatterne og i en dialog med det politiske system, om man skal ændre fordelingen af de penge, vi giver,
men det vil jeg meget gerne lade være op til forfatterne selv.
Hvis de er indstillet på at gå ind i en dialog og en drøftelse af det, så gør vi det.
Det er jeg meget lydhør over for. Denne regering har en intention om, og det har vi sådan set sagt både før, under og efter regeringsmagten, at vi gerne vil støtte de skønlitterære forfattere, de forfattere, som værner om dansk kultur og det danske sprog, og som har relativt dårlige vilkår i forhold til fagforfatterne.
Det har vi lavet en udtalelse om til Kulturudvalget, da vi var i opposition, og den politik vil vi gerne forfølge, også når vi er i regering, men kun, hvis forfatterne selv er indstillet på det.
Vi har stadig væk mange penge til rådighed til forfatterne.
Det vil vi også have med en ny struktur, hvor vi vil give målrettet støtte til forfatterudvikling.
Søren Søndergaard (EL), 2002-02-26:
Det er jo oplagt, at integrationen i det danske samfund er vanskelig for mange flygtninge, som kommer hertil, og det er selvfølgelig for at lette den vej og opnå målet, der hedder integration, at flygtninge skal gennemgå et introduktionsforløb.
Det finder vi positivt, og vi finder, at enhver ting, som lægger hindringer i vejen for gennemførelse af det introduktionsforløb, ikke er noget godt.
Det handler jo ikke om nogen enkel proces at gennemføre de her ting.
Økonomien kan nok ikke spille den afgørende rolle, men den kan komme til at spille en medvirkende rolle, f.eks. ved at man skal dække udgifter til materialer osv.
Derfor er vi også som udgangspunkt tilhængere af, at der skal være så få barrierer, så få forhindringer overhovedet for en vellykket integration.
Selvfølgelig skal der ikke sløses med midlerne, men vi er som andre skeptiske over for perspektiverne i det her forslag.
Vi er også skeptiske med hensyn til, hvad det konkret vil indebære, for dels vil regeringen spare 10 mio. kr., men der er ikke gjort rede for, hvordan det i praksis kommer til at ske, og dels er vi også interesserede i at få afklaret, hvilke virkninger forslaget vil have for deltagerne i programmet.
Endelig synes vi, at det er beklageligt, at regeringen endnu en gang fremsætter et forslag, som vanskeliggør det, at det kan betale sig at komme i arbejde.
Den radikale ordfører har nævnt det problem, der opstår ved, at man arbejder nogle timer selv, men som vi fra Enhedslisten har påpeget, er der også det element, der består i, at ægtefællens indtægt regnes ind.
Det vil sige, at hvis ægtefællen arbejder, så bliver der trukket her, og det vil igen sige, at det problem, der hedder, at der er grupper i det danske samfund, for hvem det ikke kan betale sig, at man kommer i arbejde, bliver forværret.
Det er lidt underligt med den retorik, man hører fra regeringen, at regeringen altså igen og igen understøtter, at det ikke kan betale sig at komme i arbejde.
Det er ikke noget, Enhedslisten går ind for.
Det er åbenbart noget, regeringen går ind for.
Hans Andersen (V), 2002-02-26:
: Hvad er den afgørende forskel på - som jeg opfatter det - at det kun skal være alkoholbehandling, man skal have skattefrihed for, at der ikke skal være skattefrihed for en række andre behandlinger, det her med, at man ikke skal gå på sygedagpenge, og at virksomheden kan gå ind og sørge for, at den pågældende medarbejder kommer meget hurtigt i arbejde igen?
Hvorfor er det kun alkoholbehandling, Socialdemokratiet synes der skal være skattefrihed for?
Hans Andersen (V), 2002-02-26:
Forskellen er jo, at nu har man i 9 år ikke gjort noget i regeringen, og nu kommer vi med et forslag, der gør, at arbejdsgiverne kan påtage sig et socialt ansvar og netop sørge for, at arbejdstagerne er mindst mulig tid på sygedagpenge, og den pågældendes familie kan også få et aktivt udbytte af det her.
Det synes jeg er et væsentligt skridt på vejen.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-02-26:
Jeg vil godt spørge hr. Hans Andersen fra Venstre, om ikke Dansk Industri beskriver lysende klart, hvad det her går ud på.
Lad mig citere fra Dansk Industris høringssvar: »Vi har især noteret os med tilfredshed, at skattefriheden ikke gøres betinget af, at alle medarbejdere skal være omfattet af samme behandlingstilbud.«
Det vil altså sige, at Dansk Industri siger: Vi er tilfredse med, at vi kan vælge dem, som vi synes det er mest interessant at behandle, og så springer vi alle de andre over.
Lad mig også nævne videre, at i det samme bilag skriver Dansk Industri om alkoholafvænning, der jo i dag forudsætter, at alle er med: »Vi kan derfor også støtte, at betingelsen om samme tilbud til samtlige medarbejdere udgår af reglerne om skattefri alkoholafvænning.« Jeg synes, det her så præcist viser forskellen på Venstre og De Konservative og oppositionen, så tydeligt viser, at man siger hos Venstre: Lad os bare give skattefrihed til dem ...
Hans Andersen (V), 2002-02-26:
Jeg synes, det er væsentligt at få iværksat denne ordning og give virksomhederne mulighed for at påtage sig netop det ansvar, det er.
Man kan gøre det på mange måder
, men jeg synes, vi går et væsentligt skridt i den rigtige retning med dette lovforslag, netop ved at give virksomhederne mulighed for at sige: Her i virksomheden vil vi påtage os et ansvar og etablere denne forsikringsordning eller betale for den enkelte.
Omkring det med sygedagpenge: Jeg synes, det er væsentligt, at flest muligt er i arbejde og ikke går på sygedagpenge, og det synes jeg dette lovforslag kan bidrage til.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Jeg synes ikke, vi har fået noget svar.
Jeg synes også, at jeg ud fra det, Venstres ordfører siger i dag, må minde Venstres ordfører om, at i Venstres finanslovoplæg fra efteråret 2001 - altså før valgkampen - fandt Venstre anledning til at skrive meget klart: »Venstre ønsker ikke et forsikringssystem til at finansiere det danske sundhedsvæsen.«
Hvorfor er det så, at Venstre og regeringen ønsker at give incitamenter til netop en udvikling hen imod større forsikringsfinansiering af det danske sundhedsvæsen, når det nu ikke er den udvikling, man ønsker sig?
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Jeg forstod godt hr. Hans Andersens måde at udtrykke det på, nemlig ved at sige: »Jeg appellerer til«, men hvorfor skal de mennesker, som eventuelt er optaget af det, og som f.eks. tidligere har haft muligheden i forbindelse med alkoholbehandling, nøjes med en appel?
Hvorfor siger man ikke til skatteministeren: Jamen det skal da gælde alle; hvis det skal gælde én, skal det gælde alle? Det hjælper ikke rigtig noget at sige til virksomhederne: Vi appellerer til jer om at gøre sådan og sådan.
Så har man ikke noget retskrav på det.
Derfor er det egentlig bedst at sige til skatteministeren, at der her er en urimelighed i den måde, som dette her lovforslag er skruet sammen på - hvis man altså vil have den her lov.
Hans Andersen (V), 2002-02-26:
Nu omhandler det ikke kun alkoholbehandling i fremtiden, men det omhandler sygdomsbehandlinger i almindelighed.
Det synes jeg er et væsentligt skridt på vejen, og jeg appellerer til, at virksomhederne påtager sig dette sociale ansvar og lader det omhandle en del af eller alle virksomhedens medarbejdere.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Det bekymrer mig lidt, at Venstres ordfører dels ikke havde den her del med i sit ordførerindlæg, dels ikke svarer på det.
Det bekymrer mig særligt, fordi det jo faktisk er et brud med, hvad Venstre tidligere har ment.
I beslutningsforslag nr. B 9 fra oktober skriver Venstre og De Konservative, som har fremsat det forslag: »princippet om lighed i ordningen er helt essentielt.
Arbejdsgiverne kan ikke dele virksomhedens ansatte op i et A- og B-hold«.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Det ændrer jo ikke ved, at man har ændret i forhold til gældende lovgivning for dem, der vil have alkoholbehandling, ved at sige, at nu er det ikke en del af en samlet personalepolitik, nu kan virksomheden udvælge de personer, som man måske synes er nøglemedarbejdere, eller hvor man synes, at de er så vigtige for firmaet, at man kun tager dem og giver dem en mulighed.
Derimod har alle de andre ikke den mulighed.
Det er jo altså også, som fru Sandy Brinck sagde før, i modstrid med, hvad Venstre sagde lige før folketingsvalget i forbindelse med oplægget til finansloven og i forbindelse med, at man fremsatte et forslag i Folketinget i 1. samling i dette folketingsår.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Jeg må indrømme, at mit spørgsmål før var for tricky formuleret.
For det er jo netop det, der er, ganske alvorlige indskrænkninger, som slet ikke stemmer overens med ordførerens udmærkede formuleringer om arbejdsgiverens sociale ansvar, som det skulle appellere til osv.
Det, ordføreren mener om det, holder jo slet ikke vand.
Når man indskrænker det til, at det er nogle bestemte nøglemedarbejdere, man kan gøre det for - og det er jo i virkeligheden nok det, man tænker på - så er det en meget stor ideologisk ændring.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Nu har vi haft en lang debat om netop det der med at kunne plukke i ansatte.
Det er den store forskel fra alkoholafvænningen, at der havde vi faktisk et krav om, at det skulle indgå i den generelle personalepolitik.
Så der er altså væsentlige forskelle, og til Venstres ordfører vil jeg godt sige: Hvis nu det var sådan, at Venstre troede på sin egen sundhedspolitik, ville det her forslag jo slet ikke være interessant.
Jeg synes bestemt ikke, at Dansk Folkepartis ordfører var nogen grædekone.
Jeg synes, det var nogle relevante spørgsmål, der blev stillet, og en relevant bekymring, som Dansk Folkeparti her gav udtryk for.
Nu er det jo ikke noget forsøg, det er faktisk et lovforslag, som regeringen har tænkt sig skal virke.
Men hvis jeg forstår bekymringen korrekt, vil jeg godt spørge Dansk Folkepartis ordfører, om Dansk Folkeparti ville støtte, hvis der kom et ændringsforslag om en registreringspligt, altså ligesom man har det med alle mulige andre personalegoder, sådan at vi får det statistiske grundlag at kunne budgettere ud fra, men også så vi ved: Hvor mange penge ryger der til det her, og hvem er det egentlig, det kommer til gode?
Jeg kunne godt tænke mig at få et svar på det meget konkrete spørgsmål.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Som udgangspunkt må vi gå ud fra, at det ikke er alle, som nu får denne mulighed for tilskud eller denne genvej til at blive behandlet, som vil blive behandlet i udlandet, og altså er der nogle, som vil træde ind foran andre på listen.
Lad mig gøre det helt konkret: Vi forestiller os, at fru Charlotte Dyremose er ansat på en dansk virksomhed og får at vide, at med den sygdom, fru Charlotte Dyremose fejler, står hun nr. 20 på ventelisten.
Christian Brix Møller (RV), 2002-02-26:
De offentlige ressourcer skal prioriteres og udnyttes bedre, og der bør i princippet kunne ydes offentlig hjælp ved behov.
Derfor er vi i Det Radikale Venstre som udgangspunkt positive over for lovforslaget, som lægger et trangskriterium ind i bestemmelsen om hjælp til visse udgifter, som skyldes deltagelse i integrationsprogrammet.
Dog har vi en række betænkeligheder ved lovforslaget.
på 10 mio. kr., og det nye vurderingsgrundlag er uklart. Besparelsen risikerer meget vel at blive ædt op af øgede administrative byrder i kommunerne og formentlig også
flere sager ved det sociale nævn.
Det er også uklart, om der gives hjemmel til kommunerne til at anvende et trangskriterium, eller om hjælpen kun skal gives, når udlændingen selv eller ægtefællen ikke er i stand til at afholde udgiften.
Derudover rejser der sig en række mere principielle betænkeligheder.
For det første: Hvis det er regeringens klare intention, at flere nytilkomne skal i arbejde, også gerne i integrationsperioden, forværrer forslaget så ikke de pågældendes økonomiske incitament til at arbejde eksempelvis 10 eller 20 timer om ugen, hvis de deltager i integrationsprogrammet ved siden af?
For det andet bliver dette problem vel større, hvis regeringens planlagte lavere ydelse for nytilkomne bliver indført, og derfor er der altså en snært af kontraproduktiv symbolpolitik i det her forslag For det tredje
Samlet set er vi i Det Radikale Venstre positive over for intentionerne i forslaget, men vi er bevidste om, at der også er en lang række problemer i lovforslaget, så vi vil lade vores stillingtagen afvente udvalgsbehandlingen.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-26:
Jeg har forstået, at Det Konservative Folkeparti i noget højere grad end Venstre er optaget af det danske sundhedssystem, og så vil jeg spørge: Hvis nu det her bliver en succes og kommer til at koste, lad os sige 200 mio. kr., hvorfor vil Det Konservative Folkeparti, som er så optaget af det danske sundhedssystem, så ikke kaste disse 200 mio. kr., som vi skønner provenutabet kan blive, direkte ind i det offentlige sundhedssystem?
Hvorfor gør man ikke det?
Hvorfor vil man gå Venstres liberalistiske vej med, at det skal ske via skattefritagelse, og at nogle skal have før andre?
Hvorfor ikke give de 200 mio. kr. direkte til det offentlige sundhedssystem?
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Nu synes jeg, den konservative ordfører kører lidt rundt i cirkler.
Nej, der er ikke noget forbud i Danmark mod at få en behandling på et privat hospital.
Men det, vi har til behandling i dag her i Folketingssalen, er spørgsmålet om, hvorvidt der fra statens side skal gives penge til at understøtte en sådan udvikling, og det synes vi ikke fra Socialdemokratiets side, vil jeg godt understrege.
Det mener vi dybest set ikke er vejen frem.
Vi synes faktisk, det er meget mere klogt at give nogle penge til sundhedssektoren, sådan som den konservative ordfører også sagde, så nu kører det helt rundt for den konservative ordfører.
Men skal jeg forstå den konservative ordfører sådan, at alle de, som nu skal behandles via forsikring og via arbejdsgiverbetalt sundhedsbehandling, skal til udlandet?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-26:
, og jeg startede med at sige, at det er jeg utrolig glad for at man har gjort, for det er i den retning, vi skal gå.
Ingen tvivl om det.
Men samtidig vil jeg dog på ingen måde forbyde private at få behandling ved siden af det offentlige system, og man kan jo f.eks. også benytte læger i udlandet.
Anders Samuelsen (RV), 2002-02-26:
Jeg synes nok, at den konservative ordfører har ramt hovedet på sømmet ved at konkludere, at hvis man står på en venteliste eller står i en kø og der kommer færre i køen foran en selv, har man gavn af det.
Det er jo korrekt, alt andet lige.
Men problemet er jo, at forslaget lægger op til, at hr. Jensen, som ikke er omfattet af ordningen, faktisk må opleve, at der kommer flere foran ham i køen.
Der er nemlig nogle, som kommer til at springe foran ham, og det er jo dét, der er problemet, og det er derfor, det er en asocial ordning.
Der bliver ikke lavet noget som helst i retning af at skaffe flere læger, og det er jo det eneste, der kan sikre, at der kommer færre i køen, fordi der er flere, der kan blive behandlet.
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Jeg skal indrømme, at jeg blev ikke særlig meget klogere af det svar, jeg fik, for jeg har sådan set forstået, at regeringen gerne vil alt muligt unødigt administrativt bøvl og pjank til livs.
Men nu kan jeg forstå, at hvis loven bare er der, men at det ikke er nødvendigt at bruge den, gør det ikke noget, og det forstår jeg ikke.
Jeg er helt enig i hr. Ole M. Nielsens ræsonnement om, at det kun er et spørgsmål om rækkefølgen, og kan den konservative ordfører ikke bekræfte, at hvis det er sådan, at forslaget skal være til gavn for alle og ikke bare skubber nogle bag nogle andre i ventelistekøen, kræver det, at man ikke tager én eneste læge eller én eneste sygeplejerske ud af det offentlige system.
Og mener den konservative ordfører virkelig, at det er realistisk?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Mit spørgsmål til den konservative ordfører skal bare gå på, om betalingen egentlig er det, der afgør ventelisternes længde.
Betalingen afgør kun rækkefølgen på ventelisten, den skaffer jo ikke flere læger.
Det kan selvfølgelig skaffe flere privathospitaler, men problemet med privathospitaler er, at de har ingen læger.
De bruger bare lægerne fra det offentlige sundhedssystem, og jeg har indtryk af, at regeringen nu vil sørge for, at lægerne får betaling for at arbejde lidt mere dér, hvor de egentlig har deres arbejde.
Så det er vel kun et spørgsmål om rækkefølgen på ventelisten, og det er også i sig selv asocialt.
Er det ikke rigtigt?
Sandy Brinck (S), 2002-02-26:
Den konservative ordfører siger - sådan måtte jeg forstå det - at Det Konservative Folkeparti beklager, at det er nødvendigt at lave denne lovgivning på grund af ventelisterne, og så sidder man jo med dette spørgsmål: Jamen hvor længe regner regeringspartierne så med, at loven er nødvendig?
Hvornår er ventelisterne så langt nede, at denne lovgivning ikke er nødvendig?
Vi kan jo fra Folketingets side indføre en revisionsparagraf, så Folketinget kan tage sagen op til fornyet overvejelse.
Vi skal bare have et bud fra regeringspartierne på, hvornår ventelisterne er så langt nede, at denne lovgivning ikke er nødvendigt, sådan som den konservative ordfører formulerede det.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-26:
Det Konservative Folkeparti ønsker et stærkt offentligt sundhedsvæsen.
Det lægger vi meget stor vægt på, og derfor er vi også meget glade for, at regeringen har sat penge af til netop sundhedsvæsenet.
Det Konservative Folkeparti ønsker en offentlig, god og hurtig behandling af alle borgere.
Vi ønsker en fjernelse af ventelisterne og et mere effektivt sundhedsvæsen, og regeringen har heldigvis taget skridt i den rigtige retning.
Det er vi glade for, og vi ser frem til udviklingen.
Så længe vi er i den nuværende situation, ser vi dog ingen grund til ikke at give arbejdsgiveren mulighed for at få sine medarbejdere hurtigt tilbage på virksomheden.
Det er et langt, sejt træk at få sat effektiviteten op i sundhedsvæsenet, og derfor er dette forslag desværre også nødvendigt.
Vi så selvfølgelig allerhelst, at forslaget var helt overflødigt, fordi vi ikke havde problemer med ventelister, men vi er sikre på, at i løbet af en periode med borgerlig regering skal man nok også forsøge at få løst det problem.
Foreløbig kan dette forslag være med til at hjælpe med at få ventelisterne ned, så andre mennesker også kan få en hurtigere behandling på netop de offentlige sygehuse.
Samtidig vil vi gerne være med til at gøre det mere attraktivt for privatpersoner at tage et ansvar, også gerne for deres medarbejdere.
Forslaget om at gøre det muligt at lette forholdene for arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser er ikke kun godt for virksomhederne, fordi de hurtigt får arbejdskraften tilbage.
Det er også godt for den enkelte, som slipper for at leve med smerter og sygdom, det er godt for andre mennesker, der kan komme hurtigere til i det offentlige system, og det er godt for samfundet, fordi vi får kortere ventelister, og fordi vi får færre udgifter til f.eks. de sygedagpenge, som ingen mennesker jo ønsker at være på.
Vi ønsker, at Danmark får et så godt sundhedsvæsen, at virksomhedsejerne rent faktisk ikke engang har lyst til at bruge forslaget her, og derfor synes vi faktisk, at i den situation, vi har i Danmark, er det et vældig godt forslag, fordi også virksomhedsejere kan være med til at tage et socialt ansvar.
Colette L. Brix (DF), 2002-02-26:
Jeg vil gerne sige til alle de tre ordførere, at der skal slet ikke være nogen tvivl om - og det synes jeg også jeg gjorde meget ud af i min ordførertale, jeg brugte faktisk ret lang tid på det - at vi skal forsøge at skabe nogle rigtig gode ting, også for medarbejderne. Jeg synes egentlig, at forslaget fra skatteministerens side om, at det er arbejdsgiveren, som skal betale, er rigtig godt.
Men jeg kan berolige de tre ordførere med, at Dansk Folkeparti kan ikke gå ind for, at medarbejderen på gulvet ikke skal være omfattet af forslaget.
Er det helt tydeligt nu?
Det håber jeg.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-26:
Jeg syntes, det var en rigtig god, velformuleret ordførertale, fru Brix holdt her, med nogle meget, meget fornuftige overvejelser, som jeg fuldt ud kan deltage i.
Jeg syntes bare, det kneb en lille smule med sammenhængen imellem overvejelsen og så konklusionen.
Jeg synes, det lød til på overvejelsen, at man faktisk ikke kunne stemme for lovforslaget, hvis der var den forskelsbehandling, at det ikke gjaldt samtlige medarbejdere på en virksomhed.
Jeg kan sådan set heller ikke forstå, hvis et af Danmarks største arbejderpartier kan gøre det - jeg ved ikke, om det er Danmarks største arbejderparti, det diskuterer man
vist lidt - det ville ikke være rimeligt, at et stort arbejderparti kunne tilslutte sig den forskelsbehandling, for jeg forudsætter faktisk ikke, at det er arbejderen nede på gulvet, truckføreren, eller hvem det nu er, man vil gå ind og ofre den der sygdomsbehandling på. Så jeg vil spørge fru Brix helt konkret: Kan man tilslutte sig lovforslaget i den udformning, som det foreligger i?