Frank Aaen (EL), 2005-05-10:
Det er sjældent, når man læser høringssvar til et lovforslag, at mængden af kritiske og afvisende høringssvar er så massiv, som det er tilfældet her, og hvor man i virkeligheden må lede længe efter, hvem det er, der ønsker det her, ud over nogle ideologiske ønsker hos et par partier, ud over nogle stærke ønsker hos i hvert fald en enkelt stor, måske to store kapitalkæder.
Det er helt forbløffende at læse, hvor mange der har sagt, at det her er en forkert lov, og alligevel fremturer regeringen.
Et af de få af høringssvarene, der ikke er imod loven og heller ikke er for den, men som siger, at de har ikke nogen kommentarer, er Kirkeministeriet.
Det forstår jeg sådan set ikke.
Hvilke interesser har Kirkeministeriet?
Nå, men for at vende tilbage til høringssvarene i almindelighed så er det, der er baggrunden for protesterne, selvfølgelig de store konsekvenser, det her har for butiksstrukturen, ikke det her isoleret, men samlet sammen med det, der er sket over de sidste 10 år på det her område.
Det betyder færre små butikker, det betyder færre specialbutikker, det betyder flere storcentre og større markedsdominans til kapitalkæderne.
I dag er det jo sådan, at det er os, der har forsvaret de små, mens Venstre har gjort det modsatte.
Venstre taler om, at vi skal gøre noget for de små og gør det modsatte.
Venstrefløjen forsvarer de små mod de store.
Man liberaliserer, så det betyder færre butikker ude i landområderne.
Venstre taler varmt om familierne, og det, man gør her, er at gennemføre en lov, der gør det svært for en del familier at have et normalt familieliv.
Venstre taler om konkurrence og billigere varer.
Ét sted vil jeg dog sige, at Venstre er ordholdende på det her område.
Det betyder jo, at de, der skal handle ind, oftere kommer til at køre i bil.
Det er så ikke så godt for dem, der ikke har bil, og det er i særdeleshed ikke godt for de ældre, der får længere til at købe ind.
Vi er altså imod loven, hvis nogen er i tvivl.
Jeg tror, det er en rigtig dårlig idé.
De sidste 10 år, hvor jeg har fulgt den her debat om lukkeloven, er det jo hele tiden gået på, at så lavede man en lille indrømmelse, så lavede man en lille aftale, så åbnede man for nogle søndage, så åbnede man lidt for det ene og lidt for det andet og lidt for det tredje.
Det er jo kun gået i én retning, som vi andre har sagt hele tiden.
Man bliver langsomt slæbt til truget.
Næste gang vil man komme og sige, at det da også er synd, vi ikke må holde åbent de sidste fire søndage.
Så fjerner man alt, hvad angår søndagen.
Jeg synes, man skal lade være.
Hvis man går ind for, at der overhovedet skal være en lukkelov i det her land til beskyttelse af de små butikker og til beskyttelse af de ansatte i butikkerne, så skal man stå fast og være principiel.
Jeg synes jo også, at det nationale kompromis viser, at det er en fejlagtig måde at prøve at forsvare lukkeloven på, for det er da rigtigt, det må vi da medgive, at forskellen på en 3-4 søndage fra det ene forslag til det andet forslag er det jo meget vanskeligt at stå her og lave en lang principiel debat om.
Jeg synes, det er uklogt.
Hold sammen med os andre og sig, at det her er en vej til at ophæve lukkeloven fuldstændig, og derfor skal man selvfølgelig stemme imod den udvidelse, der er lagt op til.
Det er jo en sag, der altid er stor debat om, når den diskuteres, og alle, der befinder sig her i salen, ved jo, at der internt i alle partier næsten er alle slags holdninger.
Regeringen ønsker, at der skal ske en liberalisering af den nugældende lov.
Jeg har klart tilkendegivet, at liberaliseringen skal ske over en årrække, så detailhandelen og samfundet i sin helhed får mulighed for gennem en periode at indstille sig på og også tilpasse sig de ændrede forhold.
Nu bliver der sagt, at en lang række organisationer har været hørt, inden det foreliggende lovforslag blev udarbejdet.
Det er også korrekt.
Jeg vil også gerne sige, at selv om vi ikke er enige med organisationerne om antallet af søndage, så vil enhver, der har læst forslaget, også godt kunne nikke genkendende til, at det jo har været et udtalt ønske fra organisationerne, at det skal være muligt at holde åbent hver den første søndag i måneden.
Det sker.
Der har også været et ønske fra mange om, at der skulle være mulighed for at holde åbent alle søndagene op til jul, og det har været et ønske, at der skulle være nogle løse søndage, som butikkerne selv skulle kunne disponere over resten af året.
Der har også været ønske om, at forbuddet mod salg af alkohol mellem kl. 20 og kl. 6 skulle ophæves.
De elementer, jeg har nævnt, er indeholdt i lovforslaget.
Regeringen foreslår endvidere, at det skal være muligt at drive samdrift, så butikker får lov at servere mad og drikke, så restaurationer får lov til at sælge deres produkter ud over disken.
Det muliggør helt nye og spændende forretningskoncepter.
Nu står der nok 20 søndage i gennemsnit, og da jeg sådan læste aviser her i formiddag, bad jeg embedsværket regne lidt på, hvordan det så ud i 2006, 2007, 2008, 2009 og 2010.
Så skal vi nu ikke sige, at det er 20 i snit.
Hr. Frode Sørensen siger, at der nu er nye grupper, der skal finde pasning.
Det er korrekt.
Det er jo en situation, som både hjemmehjælpere, Falckreddere, bagere, kokke, politibetjente, buschauffører, lastbilchauffører osv. allerede kender til fra i dag.
Jeg mener, at ved at vi har den udvikling, vi har, i det her lovforslag, får man en glidende udvikling, hvor folk kan tilpasse sig det, der sker.
Jeg må fastholde, at der har været lyttet til organisationerne, men det er korrekt, at antallet af søndage her er højere end det, organisationerne ønsker.
Men skal vi så ikke gøre det til en debat om fire søndage frem for at tage den helt store tur.
Hr. Poul Erik Christensen bekymrer sig lidt for det konservative bagland.
Jeg har også set undersøgelser, der viser, at 80 pct. af de konservative vælgere ønsker en afskaffelse, men jeg har jo hele tiden sagt og siger også som minister, at det her skal ske på en måde, så folk efterhånden kan indrette sig på, hvordan verden ser ud.
Hvis man har læst dagspressen de seneste dage, må man da også konstatere, at der i Det Radikale Venstre sådan set er flere holdninger, og man har fra radikal side sagt, at København vel så skulle undtages.
Jeg er da glad for på Københavns og turismens vegne at kunne sige, at der, hvor der virkelig er pres på turismen, der, hvor de store krydstogtskibe lægger til og vil ind og bruge penge i København, der er jo også mulig hederne for at holde åbent den første søndag i hver måned, og så har man muligheden for at holde åbent, når turisterne er her.
Det er restaurationslovens bestemmelser, der så kommer i anvendelse.
Til hr. Frank Aaen: Jo, det er jo nok ideologi, når vi hører, hvordan hr. Frank Aaen fremturer.
Jeg vil gerne sige, at vi faktisk har fastholdt omsætningsgrænsen, som, når den bliver reguleret, bliver 27,1 mio. kr., og det giver muligheder for købmænd, som også i dag kan holde åbent hver søndag, købmænd, som vel at mærke også har personale, der skal have deres børn passet.
Så det her er en afbalanceret løsning på et forslag.
Det er jo altid sådan, at en minister ønsker det bredest mulige flertal.
Jeg beklager så, at man på baggrund af fire søndage siger: Duer ikke.
Det har måske noget at gøre med, at der også er åbent i kirketiden om søndagen.
Men alt i alt vil jeg sige, at jeg synes, vi har fået et afbalanceret forslag.
Jamen jeg lægger ikke skjul på, at jeg gerne havde set, at reglerne om omførsel var til stede i det her lovforslag, men da politik jo er det muliges kunst, og da jeg kan konstatere, at Dansk Folkeparti ikke ønsker reglerne om omførsel i dette lovforslag, hvis de skal give deres opbakning til at få det her lovforslag vedtaget,
er reglerne om omførsel ikke til stede.
Det er klart, at jeg gerne havde set, at det var til stede, men det er ikke til stede – sådan er politik.