Torben Hansen (S), 2006-10-12:
Vi danskere er glade for en gåtur i skovens fred og ro.
Faktisk er skovturene, viser undersøgelser fra Forskningscenter for Skov og Landskab, langt mere populære end besøg i biografen eller på biblioteket, eller hvad det nu er.
Derfor er debatten om, hvordan vores natur skal være, utrolig vigtig, og den trænger også til at blive revitaliseret.
Det bedste og mest bæredygtige resultat af naturpolitikken får vi ved også aktivt at involvere så mange danskere som muligt i planlægningsprocesser – lige fra den første spæde idé om en ny sti langs markkanten til realisering af et stort genopretningsprojekt.
Folkelig og faglig forankring er hinandens forudsætninger og også forudsætningen for en miljøpolitik, der er såvel bred som fremadrettet.
Specialister, kratluskere og den almindelige borger eller forbruger er alle parter i miljøpolitikken, og det nytter ikke noget at lægge enkelte grupper for had – i det her tilfælde eksperterne – som det er sket under denne statsministers ledelse.
Der er ikke den mindste tvivl om, at vores fælles natur har brug for det brede folkelige engagement.
Allerede i 2001 dokumenterede Wilhjelmudvalget, at den biologiske mangfoldighed i naturen er på retur, og at omkring 10 pct. af det formodede antal arter i Danmark er truede.
Naturen kan ikke klare den intensive anvendelse.
Omkring to tredjedele af landets samlede areal er marker, som tilmed er de mest ihærdigt dyrkede i hele EU – 85 pct. af markerne bliver intensivt dyrket.
Udnyttelsen af naturen i Danmark er ikke bæredygtig.
FTTM006.fm Page 370
Thursday, November 16, 2006 9:51 AM
Børn og unge – og især undervisning, formidling og rådgivning til dem – synes vi skal prioriteres højere.
Børn i alle aldre elsker naturen og naturoplevelser.
Hvor mange børn samler ikke bænkebidere eller spiser deres første friskfangede fisk med største velbehag, eller synes, at haletudsen og dens korte, hektiske liv er ganske fantastisk?
Disse små, men for børnene store oplevelser lægger jo ofte grobunden til et livslangt engagement i natur, naturbeskyttelse og bæredygtighed.
Den industrielle udvikling har sat sit tydelige præg på de danske naturværdier: Byer er vokset, vejnettet er blevet udbygget, og landbruget bliver dyrket meget mere intensivt.
Den udvikling er selvfølgelig positiv for et moderne samfund, men den er også en trussel mod naturen.
Naturen kan ikke længere bære den intensive anvendelse og lider af, at der er for lidt plads, at der er for lidt vand, at der tilføres for mange næringsstoffer, og at naturarealerne er for små, for isolerede og under tilgroning.
Omkring 340 arter er uddøde siden 1850, og stadig flere bestande af vilde plante- og dyrearter befinder sig nu på grænsen eller under grænsen for overlevelse.
I løbet af de sidste 150 år har den danske natur fået stadig mindre plads.
Klitter, heder, enge, overdrev og moser er blevet reduceret fra 60 pct. til 8 pct. af vores areal.
80 pct. af landet er påvirket af dræning, 140.000 ha er i dag pumpede arealer, som tidligere var eng, kær, mose, sø eller fjord.
Danmark har forpligtet sig til at stoppe tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed senest i 2009.
Det nås simpelt hen ikke, og det er for slapt.
Hvis tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed skal stoppes, kræver det også vilje, indsats og økonomiske midler til de områder, som også kommer til at ligge uden for de kommende nationalparker og uden for Natura 2000-områderne, for det er immer væk 90 pct. af det danske areal.
Der mangler en samlet plan for beskyttelse af havets natur.
Klimaændringer, fiskeri, overgødskning og pesticider er blandt de største trusler mod havets natur.
Hvorfor har eksempelvis ingen af de dansk udpegede Natura 2000-områder til havs begrænsning af fiskeriet?
Vandrammedirektivet er en meget vigtig løftestang for dansk naturforvaltning, og de foreløbige analyser, som de er sendt over fra Miljøministeriet, viser, at mindst halvdelen af vandløbsstrækningerne, tre fjerdedele af søerne og mere end 90 pct. af de samlede danske kystvande er i stærk risiko for ikke at kunne leve op til målsætningerne i 2015.
Det er også for slapt, og der er ingen svar på det i den her redegørelse.
Og det kalder altså på mere end en redegørelse med fine ord.
Det kalder på en aktiv handling med markant færre næringsstoffer, naturgenopretning, bufferzoner m.m.
Det koster penge, men Socialdemokratiet ser en direkte finansiering af mange års efterslæb inden for natur og miljø ved at tage op til 20 pct. af den direkte landbrugsstøtte og bruge den i landdistriktspolitikken som et væsentligt, vigtigt og afgørende instrument til at sikre fremtidens natur i Danmark.
Der er i dag for få større sammenhængende naturområder, og der er over tid kommet alt for stor afstand mellem arter, bestande og mulige levesteder.
Målrettet etablering af naturkorridorer kan selvfølgelig afhjælpe denne problematik – og skal afhjælpe denne problematik – ved at genskabe forbindelserne imellem de her naturområder.
Med hensyn til nationalparkerne har Socialdemokratiet også noteret sig følgegruppens indstilling vedrørende finansieringen, og at det ikke bør gå ud over naturinteresser i andre dele af landet.
Der er absolut intet vundet, hvis midlerne til Natura 2000 og nationalparkerne tages fra andre naturgenopretningsprojekter.
Det er endnu en gang for at understrege, at der findes i resten af Danmark – de 90 pct., der ikke er under de her arealer – også store naturværdier, som skal beskyttes og genoprettes.
Det er fuldstændig uacceptabelt, at behandlingshyppigheden i landbruget er stigende.
Siden regeringens pesticidplan kom i oktober 2003 er forbruget steget og steget.
Det er skidt for drikkevandet, men det er også skidt for åerne, for vandhullerne, de levende hegn og dermed i sidste ende for biodiversiteten og 2010-målet.
Det er også for slapt, og det er der heller ingen svar på i denne redegørelse.
For en forudFTTM006.fm Page 371 Thursday, November 16, 2006 9:51 AM
sætning for bæredygtigheden og for, at år 2010målene kan nås, er, at der kommer betydelig færre pesticider i dansk natur, og at økologien får en større placering.
At tro på, at naturforbedringer bare kommer af sig selv, er naivt.
De kommer kun med politiske beslutninger og målsætninger.
Listen er alenlang, og den har ligget der i mange år.
Den har ligget der siden 2001 med Wilhjelmudvalget.
Men vi burde være kommet så langt nu, at vi også kan få en rig natur i et rigt samfund.
Desværre kan vi konstatere, at den her redegørelse eksempelvis inden for pesticiderne, inden for vandrammedirektivet og inden for 2010-målet ikke gør, at vi på nogen som helst måde har en chance for at leve op til de mål, som vi har forpligtet os til, og som er vigtige både for den natur, vi har i dag, og den, vi skal efterlade til vores efterkommere.