Kim Behnke (FP), 1998-11-18:
Umiddelbart efter at der havde fundet - som det hedder - nyvalg sted til Folketinget, var ministeren så elskværdig at invitere nye som gamle energiordførere til en orientering i ministeriet, og vi blev stillet i udsigt, at i dette efterår skulle der ske noget.
Vi kunne godt forberede os på at skulle
i arbejdstøjet
Der skulle være en reform, der skulle være en samlet evaluering af hele VE-området, nu ville regeringen udstikke nye linjer, der kunne række ind i det næste årtusind, osv.
Første gang, vi blev skuffet, var, da vi så statsministerens skriftlige tale i forbindelse med åbningen af Folketinget, for det var jo ikke, fordi miljø- og energiministeren havde fyldt så voldsomt meget på programmet dér.
Anden gang, hvor vi blev skuffet, var, da vi læste det her forslag.
Altså ét er, at en lovgivning er fra 1976.
Selvfølgelig sådan rent lovhistorisk har den jo nogle år på bagen, men bevares, vi har jo stadig væk bestemmelser fra Jydske Lov, som vi også bruger med fornøjelse i dag.
Derfor behøver vi jo ikke at fremsætte lovforslag, som stadfæster den praksis, der står deri.
Vi har på tilsvarende vis som hr. Frank Dahlgaard undret os over lovforslagets formål.
Der står nemlig heri, at det er et forslag, der bare skal videreføre gældende praksis.
Det har ingen administrative konsekvenser.
Det har ingen økonomiske konsekvenser, end ikke engang for amterne og kommunerne.
Men lovforslaget skal så EU-notificeres.
Men bortset fra de bemærkninger savner vi også alt det, ministeren havde stillet os i udsigt, nemlig både evaluering og reformering af området, for ud over at ministeren får en enkelt ministerbeføjelse mere, er der jo hverken meget reform eller evaluering i det her.
Vi savner, at der, når det gælder forskning på energiområdet, sker et tættere samarbejde med erhvervslivet, sådan at vi hurtigere får de nye opfindelser og landvindinger kommercialiseret, for det har jo vist sig, at der er både arbejdspladser og eksportpenge i det.
Vi er også interesseret i, at Danmark fortsat er i spidsen, når det gælder grundforskningen.
Der må man sige, at på et af de områder, hvor vi jo har dygtige folk, nemlig brændselscellerne, siger de folk, hver gang vi snakker med dem, at de er nødt til at have nogle flere ressourcer, så de kan gå fra laboratorieforsøg og så op til nogle storskalaforsøg.
Hvis det kunne bringe Danmark et skridt ud i fremtiden, jamen så er det jo værd at tage det.
Så er der også solcellerne, hvor det jo selvfølgelig er meget charmerende, når man kan producere lidt strøm hist og pist, men det, der for alvor vil kunne gøre sig gældende på solcelleområdet, er jo, når man integrerer solcellerne i bygningselementer, herunder ikke mindst i vinduer, altså når man udvikler solceller, der kan påklæbes som en film på vinduer og på den måde producere strøm, samtidig med at man hindrer folk i at have problemer med for meget varme i arbejdslokaler osv.
Endelig er der det, som vores gode folk ude på Risø på metallurgiafdelingen har forsket i i mange år, nemlig brintteknologien, at bruge brint som fremdrivningsmiddel.
Mange steder i den store verden har man jo for at begrænse forureningen i byerne valgt at installere brint i busserne, bl.a. i en række amerikanske byer.
Det er en teknologi, som i dag savner en videreudvikling, for at den for alvor kan blive kommerciel, og den grundforskning, der ligger dér, er noget af det, vi mener man i sådan et lovforslag burde udstikke retningslinjerne for og sige, at det vil vi satse på i fremtiden.
Når det gælder vindmøllerne, må man derimod sige, at der i dag er så mange penge i de store danske virksomheder, så den produktudvikling og teknologiske udvikling, der er brug for, klarer de sagtens selv.
Vi står jo lidt i den situation i dag, at vi siger, jamen det her er da et fint forslag, men hvorfor skal vi vedtage det?
Hvad er det, der ikke kan ske, hvis det her ikke bliver vedtaget?
Vores fornemmelse er altså, at hvis vi under udvalgsarbejdet kunne få nogle tilsagn fra ministeren om, hvad det er, der skal ske fremover, og måske få afgivet en betænkning, hvor vi i fællesskab blev enige om, hvad der skal ske, så havde det et formål at vedtage lovforslaget. Men i den form, det foreligger nu, savner vi svar på det spørgsmål, som hr. Frank Dahlgaard stillede: Hvorfor skal vi vedtage lovforslag nr. L 77, det er jo ikke, fordi Folketinget mangler arbejde?
Når vi har fået svar på det, vil vi give ministeren en melding om, hvorvidt vi så synes, det er fornuftigt at støtte det.