runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2003-04-02:
Når ministeren siger, at det går godt i mange kommuner, så erkender ministeren jo også, at der er en række kommuner, som ikke har mulighed for at give borgerne den service, som borgerne har rimelig forventning om at få.
Og det problem bliver ud fra det, kommunerne selv siger - det er også det, deres formand, Venstremanden Ejgil W. Rasmussen, er ude og sige - at de ikke har råd til at levere det, som borgerne har brug for, fordi regeringen forhindrer dem i det.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
at der altså er lagt op til, at der skal være vækst i kommunerne, 0,7 pct. er et positivt tal, og det er lig med vækst.
Erfaringen fra sidste år viste os så også, at man prioriterer det sociale område, at man faktisk går ind og prioriterer indsatsen for de svageste grupper, de svageste ældre, de udsatte grupper osv.
Derfor er jeg fortrøstningsfuld, også fordi det går godt med ældreplejen i mange kommuner.
Selvfølgelig vil det være meget at sige, at man fuldstændig skulle negligere økonomien, men dér, hvor det går dårligt, har det jo gået dårligt i mange år, også på trods af, at der har været plads til mere vækst.
Det er jo simpelt hen et spørgsmål om prioritering og fokusering på området, og det mener jeg at der er plads til.
Ole Stavad (S), 2003-04-02:
Socialministeren og jeg er fuldstændig enige om, at de mange ansatte, der slider for ældreområdet, gør alt, hvad de overhovedet kan, og at vores byrådsmedlemmer og kommunalpolitikere kun har det ønske at give en ordentlig service til deres borgere, derunder ikke mindst også deres ældre borgere.
Deres problem, som de fortæller mig, er, at det bliver sværere og sværere at få lov til det.
For alle de gode ting, som socialministeren siger vi også i fællesskab har lavet omkring eksempelvis erstatningshjælp, koster jo penge.
De koster jo penge.
Det er jo ikke noget, der kommer ud af den blå luft.
Og anledningen til det her er jo bl.a., at socialministeren kommer til også at skulle tage ansvaret for, at regeringen nu har meddelt kommunerne, at man næsten halverer den ramme, som den aftale, der skal indgås for 2004, skal indgås inden for.
Den skulle hedde 1,3, fordi man har 0,3 til gode fra i år.
Nu sætter man den ned til 0,7.
Ca. det halve skal man klare det her inden for, og socialministeren siger, at det ingen indvirkning har.
Jeg forstår bare ikke, at socialministeren ikke vil bære ansvaret for regeringens egen politik, for regeringens egne handlinger.
Jeg har såmænd ikke engang ministeren mistænkt for, at hun ikke gerne ville noget mere, men hun sidder i en regering med en finansminister og en indenrigsminister og en statsminister og hendes egen partiformand, der vil bruge pengene på skattelettelser.
Derfor er socialministeren nødt til at bære ansvaret for konsekvenserne af den politik, som regeringen fører.
Og konsekvensen er, at ufinansierede skattelettelser, der skal betales over nedskæring i kommunerne, også kommer til at gå ud over vore ældre medborgere, uanset hvor mange festtaler socialministeren holder.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Det var da en voldsom demagogi, der her lægges for dagen.
Det har jeg jo overhovedet ikke sagt, vil jeg sige til hr. Ole
Stavad.
Det er jo sådan, at nogle kommuner er vældig gode, og de har hele tiden været gode til at udvikle ældreområdet.
De giver deres borgere en god service.
De ved, hvad det er for en service, de giver, for det har de for lang tid siden gjort gennemsigtigt.
De har lavet nogle kvalitetsstandarder osv.
Netop fordi vi siger, at man skal gøre sig klar til de frie valg, så skal man også være helt klar med sig selv i forhold til, hvad det er for et tilbud, man giver borgerne i dag.
Hvad koster det?
Kan vi effektivisere det?
Kan vi få mere for pengene?
Er ydelsen god nok?
Der blev også strammet op på den erstatningshjælp, der skulle gives, og vi ved godt, at nogle snød mere eller mindre med det.
Når en hjemmehjælper var syg, så bad man den raske, der var i nabodistriktet, om at kigge ind til gamle fru Hansen, og der kunne den pågældende så konstatere, at alt var vel, og cykle igen.
Der har vi jo sagt med den lovstramning, som Socialdemokratiet heldigvis har stemt for, at sådan skal det ikke være.
Der skal være et reelt erstatningstilbud ved en aflysning.
Jeg er da fuldstændig enig i, at det kan blive meget, meget bedre mange, mange steder, og det er også derfor, at bevillingen på de 500 mio. kr. til ældreområdet fortsætter.
Men jeg synes ikke, vi skal male et meget, meget dystert billede, for mange steder - og det håber jeg Socialdemokratiet er enig i - går det heldigvis godt med ældreplejen, og vi har et engageret personale og nogle engagerede byråd, der vil være med til, at det her område skal fungere.
Ole Stavad (S), 2003-04-02:
Jeg kan forstå på ministeren, at hun siger, alt er godt.
Jeg kan forstå på ministeren, at hun siger, at når det er sådan, man møder ældreorganisationer, og når man møder kommunalpolitikere, der er dybt bekymrede over den udvikling, vi er inde i, og når vi ser budgetterne for 2003, hvor vi kan konstatere, at der er ca. en tredjedel af kommunerne, som har været inde enten at lave besparelser eller øget brugerbetaling på ældreområdet, så er det alt sammen noget, der er usandt, og det er klynk, som vi ikke behøver at tage os af.
Og ministeren klarer at sikre de ældre en langt bedre behandling, end de har fået tidligere, selv om pengene er mindre, end de nogen sinde har været i hvert fald gennem mange år.
Det er altså den besked, vi skal gå videre med, og jeg forstår, at det er det svar, som vi i morgen, når vi møder de kommunale folk, der sidder med ansvaret på det her område, ovre i Odense til Kommunernes Landsforening, kan give: Det er helt forkert, at pengene ikke er der.
Og det er helt forkert, at de skal ud i besparelser.
Det er simpelt hen bare, fordi de ikke er dygtige nok.
For socialministeren har fortalt os i dag, at der ingen problemer er.
Det er altså den besked, vi kan give.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Endnu en gang i dag vil jeg gerne henvise til mit svar til fru Sandy Brinck fra sidste onsdag: Der er en vækstramme i de offentlige budgetter på 0,7 pct. i 2004, og derfor er der også et råderum til vækst.
Så vil jeg gerne understrege, at regeringen prioriterer de ældre højt.
Det er også derfor, at vi i 2002 og 2003 har givet 500 mio. kr. til et generelt løft på ældreområdet.
Og de 500 mio. kr. vil ligeledes blive givet til kommunerne i årene fremover.
I 2002 og 2003 er pengene blevet fordelt efter et demografisk kriterium, og det vil de blive ved med, indtil udligningsreformen er på plads.
Det sikrer, at de kommuner, der har de fleste og de ældste ældre, også får flest penge.
Kristen Touborg (SF), 2003-04-02:
Foranlediget af Venstres ordfører og den debat, der har været i den senere tid i pressen om de grønlandske forhold og bloktilskuddet, vil jeg gerne spørge Venstres ordfører, om det er sådan, at han taler på hele Venstres gruppes vegne, eller om der er folk i Venstres gruppe, som har en afvigende mening.
Niels Sindal (S), 2003-04-02:
Vi er meget tilhængere af strategien »jord til bord«, og vi er også tilhængere af fødevaresikkerhed, og derfor er det her lovforslag jo kærkomment; det stadfæster mange ting, og derfor er der ingen tvivl om, at vi støtter det.
Jeg vil gerne tage den sidste ting op om gebyrer.
Selvfølgelig er der en diskussion om gebyrer og forskellighed i landene, og det vil vi gerne diskutere, men det er ikke indeholdt i dette lovforslag, så det synes jeg vi skulle tage en anden gang.
Men ellers fuld tilslutning til lovforslaget.
Henrik Vestergaard (V), 2003-04-02:
Jeg taler på hele Venstres gruppes vegne.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-02:
Af lovforslaget fremgår, at regeringen og Grønlands hjemmestyre den 26. februar i år er blevet enige om at fastsætte bloktilskuddet for 2004 på samme niveau som bloktilskuddet for 2003, dog reguleret med pris- og lønstigninger, således at Danmark yder et bloktilskud til Grønland på ca. 3 mia. kr. i 2004.
Det må Dansk Folkeparti acceptere, da den grønlandske hjemmestyrekommissions betænkning, der skulle give grundlag for en gradvis bloktilskudsaftrapning, desværre er blevet forsinket, hvorfor forhandlingerne om bloktilskudnedtrapningen udsættes og først bliver gældende fra 2005.
Det er beklageligt, for det er helt klart, at i forbindelse med kravet om Grønlands selvstyre, må det grønlandske samfund også være økonomisk selvbærende i meget høj grad.
Når det er sagt, vil jeg gerne meget klart tilkendegive, at Dansk Folkeparti deler den bekymring, som mange, også i Grønland, har givet udtryk for med hensyn til den måde, bloktilskuddene forvaltes på af de grønlandske politikere.
I et lille samfund som det grønlandske kan det være meget svært at undgå det, man kalder kammerateri og nepotisme, dels i den offentlige sektor, dels i det grønlandske erhvervsliv, som i meget høj grad er totalt afhængigt af de offentlige tilskud.
Det er også blevet erkendt i Grønland, at der ikke eksisterer en effektiv kontrol med hjemmestyrets egne aktieselskaber.
Det har kostet det grønlandske samfund dyrt, og mange, mange millioner kroner er blevet spildt på urealistiske projekter.
I den forbindelse vil jeg gerne påpege, at Dansk Folkeparti gentagne gange har tilkendegivet, at så længe der ydes danske bloktilskud, kræver det naturligvis en effektiv og uvildig revisionskontrol med pengene.
Det kan der måske være brug for ikke mindst set på baggrund af, at de grønlandske politikere i øjeblikket er i færd med at bevilge sig selv en lønforhøjelse på 40 pct., samtidig med at Statsministeriets rådgivende udvalg om Grønlands økonomi advarer om, at der er alt for høje administrative udgifter i Grønland.
Mon det ikke er et godt signal at sende også til den grønlandske befolkning, der tilsyneladende uden virkning protesterede meget voldsomt mod lønforhøjelserne, at vi fra dansk side er meget opmærksomme på den økonomiske forvaltning
af bloktilskudsmidlerne?
Det må helt klart også være i hele Folketingets interesse, at der i forbindelse med dette lovforslag bliver indarbejdet et ændringsforslag, der indeholder en revisionsmæssig styrkelse af de tildelte bloktilskudsmidler.
Dansk Folkeparti ser derfor frem til et positivt udvalgsarbejde.
Henrik Vestergaard (V), 2003-04-02:
Synspunktet knytter sig sådan set ikke så meget til det generelle, men der sker jo det, at når vi har offentlige krav om fødevaresikkerhed, så er det jo normalt kutyme i dag også med smiley-ordningen osv., at det betaler vi over skattebilletten.
Her foregår det så på den måde, at producenterne er med til at betale omkostningerne, fordi den tidligere kontrol jo har været betinget af et ønske fra branchen af at få ført denne kontrol og få den udført af Plantedirektoratet.
Det, jeg lagde op til, var sådan set, om vi ikke på et senere tidspunkt skulle tage en diskussion af: Hvor skal prisen for fødevaresikkerhed ligge?
Såfremt der er ensartede regler, er det jo ligegyldigt, at det ligger på producenterne, for så bliver det overvæltet på prisen, men såfremt der er uensartede regler og man i nogle lande vælger at lade producenterne betale og så overvælter det på prisen og i andre lande vælger at gøre det via en skattefinansiering, så kan der opstå unfair konkurrence, fordi det bliver fordelt ud på et forskelligt antal brugere.
Så det var sådan set ikke et oplæg til en større principiel diskussion; det var bare sådan en tanke, som man jo i Fødevareudvalget, hvor man ynder at diskutere og i fællesskab forsøger at finde frem til løsninger, kunne tænke lidt over om vi kunne finde en løsning på.
Det behøver ikke være i dag.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
Jeg tror ikke, hr. Henrik Vestergaard og jeg er meget uenige om selve det her lovforslag, men der var altså en enkelt bemærkning i det, hr. Henrik Vestergaard sagde, som alligevel pirrede min nysgerrighed lidt.
Hr. Henrik Vestergaard sagde, at når vi har at gøre med lovmæssige krav til foder- og fødevaresikkerhed i bred forstand - sådan forstod jeg det - så måtte det betales over skattebilletten, hvorimod når der var tale om tiltag, som gik ud over det lovmæssige, så måtte virksomhederne selv betale omkostningerne og derefter tørre dem af på forbrugerne, om jeg så må sige.
Er det sådan et helt principielt synspunkt, som Venstre har?
Henrik Vestergaard (V), 2003-04-02:
Folk i Danmark og EU skal trygt kunne spise fødevarer.
Derfor er det nødvendigt med klare regler og effektive kontrolforanstaltninger til at understøtte forbrugernes tillid
Ingen kæde er stærkere end det svageste led, hvorfor sikre fødevarer kun tilvejebringes, hvis hele kæden fra jord til bord er omfattet.
Sådan tænker man også i EU, hvorfor netop jord til bord-princippet er grundpillen i den europæiske strategi for foder- og fødevaresikkerhed som fastsat i fødevareforordningen fra 2002.
Med dagens lovforslag, L 182, implementeres
den europæiske fødevareforordning i den danske foderstoflovgivning med særligt henblik på at give myndighederne mulighed for hurtigt at reagere ved mistanke om foderstofforurening, således at risikoen for spredning til senere omsætnings- eller forbrugsled mindskes
Det er en udmøntning af forsigtighedsprincippet, som det fremgår af forordningens artikel 7, og er med til at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau samt mindske de økonomiske omkostninger ved en eventuel foderstof- og måske senere fødevareforurening.
Hidtil har Danmark undgået større foderstofskandaler på grund af et velfungerende kontrolsystem samt velvilje og samarbejdsvilje fra foderstofproducenternes side.
Nu skabes der hjemmel for, at fødevaremyndighederne selvstændigt kan gribe hurtigt ind.
Det støtter vi i Venstre - også med den begrundelse, at ensartede regler og procedurer i EU er vejen frem for at realisere et indre fødevaremarked baseret på fair handelsprincipper.
Ingen producent behøver at føle sig udsat for unfair konkurrence med den begrundelse, at kontrolforanstaltningerne for foder er væsentligt forskellige landene imellem.
Med fairness som begrundelse bør der naturligvis også stilles skarpt på fordelingen af omkostningerne til kontrol i de enkelte lande, da forskelsbehandling her kan have indvirkning på konkurrenceevnen producenterne imellem.
Er kontrolomkostningerne en følge af øgede samfundsmæssige krav til fødevaresikkerheden, bør forbrugerne vel egentlig betale via skattebilletten, mens producenterne må betale, når det er et eget ønske om bedre kontrol og bedre audit eller slet og ret direkte opgaver udført for erhvervet af andre, herunder de offentlige myndigheder.
Der synes heller ikke at være stringens mellem foderstofkontrollen og fødevarekontrollen, for så vidt angår afholdelse af omkostninger mellem producent og myndighed.
Og selv om det er korrekt, at producentomkostningerne til kontrol i sidste ende væltes over på forbrugerne, vil det jo give unfair konkurrence, såfremt andre lande ikke benytter samme model.
For så vidt angår lovforslagets bestemmelse om offentliggørelse, synes det at have været kutyme siden 1924 og har altså branchens frivillige opbakning.
Det skaber da også gennemsigtighed for borgerne og brugerne.
Samlet set giver forslaget et højere forbrugerbeskyttelsesniveau og nogle ensartede EU-regler.
Da der ikke umiddelbart ses at være overimplementering eller det modsatte, kan jeg meddele, at Venstre støtter forslaget.
Thor Pedersen (V), 2003-04-02:
Nu har jeg lyttet til ordførerindlæggene og de tværgående synspunkter, der har været undervejs, og har konstateret én ting, som jo så er til fælles glæde, nemlig at alle støtter det forslag, der ligger til første behandling, og det håber jeg jo så også er det, der vil gøre sig gældende ved den endelige tredje behandling, som jo først kommer i Folketinget, når vi har fået en udtalelse fra det grønlandske hjemmestyre.
Det, der afspejler sig for regeringen, når det gælder, at der er blevet indgået en aftale i februar, er jo en dyb respekt inden for rigsfællesskabet for grønlandske synspunkter.
Dermed vurderer vi også i enighed, at for at have et godt beslutningsgrundlag vedrørende fremtidens størrelse af bloktilskuddet og også en opfølgning af det ønske, der er om at gøre Grønland mere selvbærende og selvhjulpen, har vi brug for, at Selvstyrekommissionen færdiggør sit arbejde, så vi her får en viden, vi kan gøre brug af, og en fælles forståelse, og at vi også supplerer det med en aftale med det grønlandske hjemmestyre om et erhvervsudvalg, hvor vi i fællesskab ser på, hvordan vi kan styrke erhvervslivet i Grønland.
De er selvfølgelig respekt for de særlige vilkår, der gælder i Grønland, og også den solidaritet, der er inden for rigsfællesskabet.
Så jeg er ikke i tvivl om, at det, der vil komme ud af et sådant samarbejde, vil være til gavn både for Grønland og den forståelse, der er for grønlandske forhold her i Folketinget.
Når det gælder indlægget fra hr. Lars-Emil Johansen, forstår jeg det godt, men jeg er ikke i stand til her at begynde at udrede finansloven for 2004.
Den er ikke engang i støbeskeen endnu, den er i det, jeg vil kalde sin første vorden, et spagt lille spadestik på vejen, og vil først ses i sin endelige form i august måned her i år.
Vi vil selvfølgelig lytte til det, hr. Lars-Emil Johansen har sagt, og også, hvad der i øvrigt kommer fra grønlandsk side om ønsker til Grønland, så det også i rimeligt omfang afspejler sig i det finanslovforslag, vi fremlægger.
Jeg vil sige tak for tilslutningen her ved
førstebehandlingen
Tove Videbæk (KRF), 2003-04-02:
Vi havde for nogle uger siden en rigtig god og nyttig konference i Landstingssalen om Grønland og rigsfællesskabets fremtid.
Der kom mange gode synspunkter, overvejelser og tanker frem under konferencen.
Vi havde en god debat, og ikke mindst kom der masser af gode synspunkter frem fra Selvstyrekommissionen og også fra Keld Askær fra Royal Greenland.
Fra Kristeligt Folkeparti ser vi frem til, at der også fremover vil finde frugtbare og nyttige samtaler og aftaler sted mellem Grønlands hjemmestyre og Danmark om forholdene på Grønland og om rigsfællesskabets fremtid.
Vi støtter lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
Nu tror jeg ikke helt på, at fru Aase D. Madsen var ked af at citere Askær.
Jeg tror sådan set, at hun var glad for at få en anledning til at bruge ham i debatten, misbruge ham måske.
Jeg vil bare sige til Venstres ordfører, at jeg er glad for den tilkendegivelse, for det er klart, at hvis der bliver økonomisk grundlag for det og i forbindelse med øget selvstyre, så kan man selvfølgelig se på en aftrapning.
Det er også det, der er tilkendegivet fra Grønlands side.
Men det er en anden diskussion.
Det, jeg bare advarer og advarer inderligt imod, er, hvis vi skal have en debat, hvor spørgsmålet om krav om aftrapning af bloktilskuddet fra dansk side sammenkædes med spørgsmålet om, at Grønland på forskellige områder skal have øget selvstyre.
Det vil blive en meget kedelig og meget ubehagelig debat.
Det håber jeg vi alle sammen kan være enige om.
Det var heller ikke det, Venstres ordfører sagde her, det lagde jeg godt mærke til, og det håber jeg jeg har tolket rigtigt.
Det var jo heller ikke det samme, som fru Aase D. Madsen sagde, heldigvis.
Jeg er bare kommet med de her bemærkninger, fordi jeg ser tendensen hos visse medlemmer af dette høje Ting til at foretage denne sammenkædning, og den sammenkædning er usmagelig efter min mening og ikke værdig for starten af de forhandlinger, der skal finde sted, og hvor udgangspunktet er, at der skal ske en yderligere overførsel af selvstyre til Grønland.
Det skal ikke sammenkædes med et forsøg på at bruge bloktilskudsdebatten som afpresningsmiddel.
Det er bare det, jeg advarer imod, og jeg er glad for, hvis Venstres ordfører nu bevæger sig væk fra den sump, som fru Aase D. Madsen er på vej ud i.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-02:
Jeg er sådan set meget ked af at skulle gå op og citere noget, der er blevet sagt af direktøren for hjemmestyrekoncernen Royal Greenland, Keld Askær.
Jeg citerer fra en artikel i Berlingske Tidende fra den 14. januar 2003: »Han kritiserer sine politiske arbejdsgivere for kammerateri og en katastrofal snæversynet erhvervspolitik.«
Og længere nede står der: »»Jeg fatter ikke, hvorfor staten betaler alle de penge til Grønland uden at stille krav om udvikling af en økonomi, som på længere sigt kan blive selvbærende«, siger Keld Askær.
« Hvis det er det, hr. Keld Albrechtsen kalder, at Dansk Folkeparti stiller krav til det grønlandske samfund, så er det korrekt; det er de krav, vi stiller, nemlig at man på længere sigt skal være økonomisk selvbærende.
Henrik Vestergaard (V), 2003-04-02:
Hr. Keld Albrechtsen hylder, at der er blevet lavet en gensidig aftale, og af den fremgår det jo også, vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at begge parter er enige om, at man fra næste år skal kigge på principperne for en aftrapning.
Så jeg synes da egentlig, det er at fratage hjemmestyret dets selvstændighed, hvis hr. Keld Albrechtsen nu siger, at der ikke må ske en aftrapning, fordi hr. Keld Albrechtsen ikke mener, det kan lade sig gøre, når det er noget, hjemmestyret ønsker at indgå i en debat omkring.
For så at sætte det med ordfører på plads vil jeg sige, at jeg nævnte i min tale, at Venstre hyldede det her, og at det selvfølgelig var hjemmestyret, der skulle forvalte de her midler, og jeg svarede hr. Kristen Touborg - jeg ved ikke, om hr. Keld Albrechtsen ikke var til stede, da det skete - at jeg taler på hele Venstres gruppes vegne.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne bekendtgøre vores tilslutning til lovforslaget.
Vi er glade for, at der er opnået enighed mellem det grønlandske hjemmestyre og regeringen, og vi deler ikke de bekymringer, som Dansk Folkepartis ordfører har.
Der er mange andre diskussioner om rigsfællesskabets fremtid, som er væsentlige er tage, og som vi glæder os til at tage i samarbejde med Grønlands hjemmestyre, men i denne omgang vil vi holde os til at sige, at vi kan tilslutte os lovforslaget.
Kristen Touborg (SF), 2003-04-02:
Jeg vil først godt give den debat, der lige har udspillet sig, en kommentar med på vejen.
Jeg var med Råstofudvalget, altså Fællesudvalget, i Grønland den 20. marts, og her læste jeg da også med stor interesse de grønlandske aviser og debatten om en lønforhøjelse til medlemmerne af Landstinget.
For mig er det indlysende, at det er en debat, man kan læse med interesse og følge med i, men at det naturligvis ikke er op til det danske Folketing at blande sig i, på hvilket niveau man holder lønnen i Grønland. Forslaget, vi står med her, bygger jo på en aftale, som er indgået mellem den danske regering og det grønlandske landsstyre i februar i år.
Det har tidligere været drøftet, at det principielt ville være rigtigt, at landsstyret selv finansierede de opgaver, det overtog fra staten, men at det samtidig skulle være under hensyntagen til Grønlands økonomiske formåen og først efter, at Selvstyrekommissionen havde gjort sit arbejde færdigt, herunder anbefalinger eller overvejelser vedrørende principperne for fastsættelse af bloktilskuddet.
Som vi ved, er Selvstyrekommissionens betænkning ikke blevet færdig endnu, sådan som det var forventet.