Lissa Mathiasen (S), 2004-04-29:
Jeg vil godt starte med at sige tak for debatten; om end den var kort, synes jeg alligevel, at den har været konstruktiv.
Der er en ting, jeg derefter godt vil tage fat i, fordi det er lidt skægt.
Debatten her i dag har, ikke mindst fra ministerens side, men også fra flere ordføreres side, gået på, at det her jo er et problem, vi typisk ser lige efter sommerferien, og at det typisk er unge, der ikke kan få et værelse, og så fremdeles.
Nej, det her er ikke kun unge mennesker, det drejer sig om.
I og med at der ikke mindst her i Københavnsområdet, men i flere af vore storbyer er mangel på boliger og ikke mindst på lejeboliger, betyder det, at granvoksne mennesker - det kan være i forbindelse med skilsmisse, og der kan være mange andre årsager - bliver nødt til at skulle leje et værelse.
Det vil sige, at de mennesker oplever, at de kan komme ud for, hvor de ellers troede, de nu havde et fast sted - det er måske det mest fundamentale i ens liv, nemlig at vide, at her bor jeg, her kan jeg være tryg, det her er mit hjem - så på 1 måned at blive smidt ud igen.
Det er den utryghed, som rigtig mange har reageret på, og som de ikke synes er rar. Den tryghed synes vi er rimelig at give til de her lejere af enkeltværelser.
Jeg undrer mig godt nok over, at ministeren ligefrem kan sige, at hun er overrasket over, at vi fremsætter sådan et forslag.
Jeg er måske mere overrasket over, at man fra ministerens side og fra regeringens side ikke er optaget af, at der rent faktisk, hvis vi tager vinteren igennem, har kørt historie på historie om mennesker, som har været udsat for, at de ikke kunne finde andet end et alt for dyrt værelse.
Det har de så reageret på, i kraft af at de er gået til Huslejenævnet.
Hvad er der sket?
Værelseslejen er blevet sat ned - ja, det manglede også bare - men det har sådan set været en endnu større tragedie for de mennesker at konstatere, at derefter stod de på gaden.
Det kan godt være, at ministeren ikke synes, at der er nogen forskel på, om det er 1 måned eller 3 måneder.
Det er ikke uvæsentligt for de her mennesker.
Så er det også blevet sagt fra ministerens side og af borgerlige ordførere, at udlejerne her jo er helt almindelige mennesker.
Ja, og derfor tror jeg egentlig, at det som udlejer heller ikke vil være særlig svært at forholde sig til, at vi på det her område, når vi taler enkeltværelser, ville få nøjagtig de samme regler, som man har på de andre områder, altså 3 måneders varsel for at kunne siges op.
Jeg tror faktisk, at det vil være lettere at overskue og få den ensartethed i forhold til det.
Og så ville det i hvert fald give de mennesker, det drejer sig om, en større tryghed.
Så sagde ministeren også, at hun fandt det horribelt, at en udlejer skulle kunne få en bøde.
Nu er det jo sådan, at man allerede i dag kan få en bøde som udlejer, hvis man tilsidesætter det, Huslejenævnet har lagt op til.
Vi synes egentlig, det er meget rimeligt at sige: Jamen de her udlejere ved jo godt, de er udmærket klar over, at de ligger langt, langt over, hvad værelset burde koste, men de har mulighed for at få det prøvet i Huslejenævnet.
Så synes jeg egentlig, det er meget rimeligt at sige, at hvis de alligevel ikke kan nære sig, så må det koste en bøde.
Jeg kunne også forstå, at både ministeren og de borgerlige ordførere siger, at det her løser sig jo ved nybyggeri.
Ja, men der er altså ikke noget nybyggeri her og nu, der tager presset af.
Det er jo lige nøjagtig i kraft af, at vi har det store pres, at nogle er nødt til at acceptere at gå ind og leje værelser, selv om de ved, at de betaler alt for meget.
Hvis det virkelig kom til at betyde, at vi ville få meget færre værelser, som hr. Jan Kristiansen fra Venstre sagde, vil det altså betyde, at vi ikke ville se de mennesker, der rent faktisk ikke kan nære sig, og som ikke kan lade være med at tage en ågerleje.
Jeg er lige ved at sige: Jamen det er nok meget godt så.
For heldigvis er det her kun en del af dem, der udlejer, det er netop ikke alle.
Men det er vel også urimeligt over for andre ordentlige udlejere, at der skal være den her diskussion om, at værelsesudlejning, når vi taler om enkeltværelser, i den grad er omgærdet af, at vi også har nogle, der udnytter og groft udnytter andre mennesker.
Nybyggeri er fint, men det er ikke her og nu, og derfor synes jeg også, at det er rigtigt og ville være flot, hvis vi kunne give de her små, små bitte forbedringer, som ville flytte noget i forhold til de her mennesker.
Jeg vil godt til hr. Freddie Madsen sige tak for, synes jeg, en meget positiv tale, og tilsvarende også til hr. Niels Helveg Petersen om, at man er parat til at ville drøfte de enkelte punkter.
Det er jo meget bevidst, at vi har valgt at fremsætte det her netop i de fire punkter, og derfor er jeg også meget åben over for, at vi under udvalgsarbejdet kan få snakket om, at det kan være, at vi kan få splittet det op.
Også tak til fru Tove Videbæk, som ville kigge lidt mere på det.
Til slut vil jeg også godt sige tak til SF og Enhedslisten for deres direkte opbakning til forslaget.
Jeg tror faktisk, at de mennesker, som i hverdagen oplever det her, oplever at blive sat på gaden, oplever at betale for høj en husleje for et usselt værelse, har meget, meget, meget svært ved at forstå, hvorfor man fra regeringens side, fra borgerlige politikeres side og fra borgerlige partiers side ikke vil give dem den lille håndsrækning.
Hvorfor skal der være forskel på kollegieværelser og enkeltværelser i forhold til det her?
Hvorfor skal der være den store forskel, kun for at nogle få har muligheden for at udnytte andres ulykke, fordi folk ikke har et andet sted at bo?
Det finder vi ikke er rimeligt.
Men jeg vil godt sige tak for debatten og tak til de partier, som er parate til at arbejde videre med det her.
Jeg ser frem til et konstruktivt samarbejde.