runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Mig bekendt har jeg ikke udtalt mig imod Tyrkiets medlemskab.
Jeg har udtalt mig til fordel for en samlet afvejning af fordele og ulemper i en konkret bedømmelse, hvor jeg sagde i mit indlæg, at hvis man opfylder kriterierne fuldt ud, så skal der selvfølgelig ske en udvidelse, herunder også ses på spørgsmålet om EU-landenes egen evne til at absorbere landene.
Så vi er bestemt ikke afvisende eksempelvis for udvidelse, hvad angår Vestbalkan eller andre steder, og vi har støttet regeringen i dets ja til at sætte forhandlingerne i gang med Tyrkiet.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Problemet er ikke, at jeg har dårligt ved at høre.
Problemet er snarere, at jeg hører for godt, så jeg hører alt det, der ligger mellem linjerne på det, som fru Anne Grete Holmsgaard siger eller spørger om.
Sagen er jo, at Dansk Folkeparti fuldstændig, som det rigtigt bliver refereret, har advokeret imod hver eneste forringelse af forbrugersikkerheden og i øvrigt også miljø og sundhed osv. og alle mulige andre områder, hvor EU vil sænke vores standarder.
Vi ønsker, at EU-samarbejdet skal tilrettelægges på en sådan måde, at man ikke kan lave totalharmonisering, at man kun kan lave minimumsharmonisering, så de her områder undtages fra, at landene skal have presset deres niveau ned.
Det bør være sådan, at man kan gå foran.
Det er fuldstændig usammenhængende, at vi f.eks. inden for forbrugersikkerheden ikke skal have ret til at have et godt mellemhandleransvar, fordi EU mener, at det skal være ens i alle landene.
Det er fuldstændig uforståeligt, at vi skal ændre på mængden af transfedtsyrer i vores fødevarer, fordi man i øvrigt har truffet en fællesbestemmelse om det og vi ønsker at gå videre.
Det er det, vi advokerer imod.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Hr. Morten Messerschmidt har tilsyneladende svært ved at høre.
Det, jeg refererede til, var adskillige møder, som både hr. Morten Messerschmidt og jeg har været til – de samme møder, vi har siddet i panel sammen – og hvor hr. Morten Messerschmidt har talt varmt for, at man blev stående på det nuværende med det indre marked, og så fremlægger hr. Morten Messerschmidt en dagsorden, der går på noget helt andet.
Så jeg vil såmænd bare i al fredsommelighed – og hr. Morten Messerschmidt behøver ikke at puste sig så voldsomt op – gerne have at vide: Hvad er Dansk Folkepartis holdning?
Er det, at man bevarer den nuværende model med det indre marked, eller vil man have en helt anden model?
Og er den rent mellemstatslig, eller hvad den er, så er den bare helt nede på jorden uden at svæve sig helt op i de høje bananpalmer.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Se, her får man virkelig illustreret forskellen mellem de partier, som bare banker hælene sammen og råber ja, når Kommissionen taler, og så de partier, der tør tænke selvstændigt.
Og jeg skal for en ordens skyld sige, at i sidste gruppe refererer jeg til mit eget.
For det, der er sagen, er, at i fru Anne Grete Holmsgaards verden findes der kun to modeller.
Enten er man tilhænger af Nicetraktaten, som man i øvrigt ikke ønskede at befolkningen skulle tage stilling til, eller også er man tilhænger af forfatningen.
Vi kan rent faktisk forholde os nogenlunde nuanceret til, hvordan vi ønsker Europa udviklet.
Vi kan rent faktisk forholde os til, hvilken model vi ønsker, det behøver vi ikke Kommissionen eller Giscard d'Estaing til på vore vegne.
Det, vi siger, er: Nice er noget møg, vi stemte imod.
Forfatningen er noget værre gøgemøg, så den siger vi også nej til.
Så derfor er det fuldstændig usagligt, når fru Anne Grete Holmsgaard udlægger det sådan, at et nej til forfatningen skulle være et ja til Nice.
Fru Anne Grete Holmsgaard kan bare slå op i protokollerne herovre til højre og konstatere, at vi også stemte nej til Nice.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-05-31:
Hr. Morten Messerschmidt sagde, at han jublede over, at forfatningstraktaten faldt i Holland og i Frankrig, og at han gjorde det, fordi han lagde stor vægt på, at man skulle sikre national forbrugerbeskyttelse og sundhed.
Nu er det sådan, at hr. Morten Messerschmidt på masser af møder, hvor jeg også har været til stede, har talt meget varmt for den nuværende EU-konstruktion.
Det harmonerer bare overhovedet ikke med hinanden, for der har man netop svagere politisk mulighed for at sikre det her.
Så hvad er det egentlig, der er Dansk Folkepartis synspunkt?
Er det det, hr. Morten Messerschmidt har gået rundt og sagt på forskellige møder om, at han helst vil have status quo, eller er det det, der står i dagsordenen om, at han vil have en helt anden model?
Og hvad er det så for en anden model?
Er det rent mellemstatsligt samarbejde, eller hvad er det?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Nu skal jeg jo ikke stå inde for den måde, som fru Elisabeth Arnold læser opgørelsen på.
Jeg kan konstatere, og det kan fru Elisabeth Arnold læse i dagens avis, at i Holland f.eks. er der 68 pct. af befolkningen, der er imod forfatningen, og jeg har svært ved at forestille mig, at det i Danmark kun skulle være 7 pct., som ikke ønsker en forfatning gennemført, der både juridisk og politisk er død.
Sagen er jo, at forfatningen ganske enkelt vil være en klar forringelse af Danmarks position, af de små landes position generelt, og at det vil føre til en statsmodel i Europa, som jeg har meget vanskeligt ved at se er forenelig med den demokratiopfattelse, som vi altid har haft i Europa, nemlig at demokratiet er bedst forankret i nationalstaten.
Egentlig er det jo et spørgsmål, som ligger fuldstændig i forlængelse af den diskussion, der var lige før om subsidiaritet, for det er fuldstændig evident for enhver, der slår op i en ordbog, at konstatere, at sub betyder under.
Et subsidiært argument er et underordnet argument, og det, det handler om, er, hvor nationalstaten skal være placeret, og hvor EU skal være placeret.
Og jeg tror, at Dansk Folkeparti i den grad er på linje med hovedparten af befolkningen, når vi siger, at det skal være nationalstaten først og dernæst EU.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-31:
Hvis man kigger på konklusionerne fra folkehøringen i Odense, gik de jo specifikt på, at samarbejdet var meget centreret om menneskerettigheder, demokrati, fred, sikkerhed og stabilitet i hele det europæiske område.
Selvfølgelig var der praktiske ting, der skulle ordnes, og det skulle selvfølgelig være af en høj miljømæssig standard osv.
Men der var 7 pct. af alle dem, der blev spurgt, der gik ind for, at man skulle skrotte forfatningstraktaten – 7 pct.!
Der var ikke den der voldsomme kritik af samarbejdet i EU, som hr. Morten Messerschmidts tale kunne give indtryk af; det var der simpelt hen ikke.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-05-31:
Ikke af signifikant karakter.
Jeg mener heller ikke i min ordførertale eller på noget andet tidspunkt at have tilkendegivet, at Danmark burde melde sig ud af EU.
Tværtimod har jeg rent faktisk givet en meget klar beskrivelse af, hvor det er, problemerne ligger i EU-samarbejdet, og hvor det er, Dansk Folkeparti gerne så nogle ændringer gennemført.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-31:
Hr. Morten Messerschmidt beskriver en række af ulykker, som er haglet ned over Danmark i det forløbne år: elendige fødevarestandarder, elendige miljøstandarder, frygtelige ting, som er blevet besluttet af Domstolen, og som går ud over danskerne.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Det er jo ikke desto mindre det, man har ment med det.
Når man har brugt det i EU, har man brugt det som et nærhedsprincip.
Jeg tror faktisk, at det var i Delors' tid, det for alvor vandt frem, og han er jo et katolsk velfunderet menneske.
Jeg syntes ikke, det var godt, og det er derfor, jeg bruger ordet nærhedsprincip.
Derfor var jeg så glad for, at kommissionsformanden efter at have tilbragt en aften og en formiddag med statsministeren var kommet til den konklusion, at vi skulle til at sige nærhed i Europa og ikke bruge ordet subsidiaritetsprincip.
Og det synes jeg altså er bedre.
Men jeg indrømmer blankt, at ordet har nogle associationer, som jeg personligt ikke bryder mig om, også af åndshistorisk karakter.
Altså, sub betyder nedenunder, men det eneste, jeg ville gøre i svaret til hr. Langballe – han standsede i paverækken ved Pius den Ældre og Pius XII – var at gå tilbage til ordets oprindelige betydning.
Det var i den augustinske teologi og bagefter i Thomas Aquinas' summistiske verdenssyn, at subsidiaritetsprincippet blev gældende.
Og jeg synes, at også den baggrund og historie gør ordet uegnet at bruge som term for det, vi skal beskrive.
Det gør man imidlertid i EU, og derfor gør vi det alle sammen, men i hvert fald i den danske dialog synes jeg at det er klogt at bruge et mere ligetil og forståeligt udtryk.
Jeg kan lide ord, folk kan forstå uden at have taget teologisk embedseksamen eller nogen anden form for embedseksamen.
Søren Krarup (DF), 2006-05-31:
Det har været meget interessant i dag at høre hr. Svend Aukens teologiske udredninger.
Sidst skete det i forbindelse med lovreligiøsitet i anledning af grundloven.
Nu forstår jeg, at i anledning af subsidiaritetsprincippet er det Augustins tankegang, som hr. Svend Auken fører i marken.
Jeg er egentlig ked af, at der er så lidt tid, for jeg ville meget gerne høre hr. Svend Auken redegøre for Augustins tankegang.
Men når det nu er subsidiaritsprincippet, vil jeg spørge hr. Svend Auken, om han ikke har en erindring om, hvad præpositionen sub betyder på latin?
Det betyder vist ikke, at man er på linje i betydningen nærhed.
Er det sandsynligt så, at subsidiaritet betyder nærhedsprincip?
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Nu er det sådan, at fru Wallström er en af mine personlige venner, og jeg sendte det selvfølgelig til hende, da det var skrevet, og fik et meget, meget venligt svar tilbage, hvor hun skrev, at det var et meget inspirerende indlæg.
Det, hun forholdt sig til, var spørgsmålet om at komme med forslag til traktatændringer på nuværende tidspunkt.
Det advarede hun imod, ligesom jeg har advaret fru Antonsen, jeg har advaret statsministeren, og jeg har advaret udenrigsministeren, og jeg fortsætter med at advare imod det.
Selv om jeg er tilhænger af, at vi ændrer den nuværende grundlov, har jeg den vurdering, at man uden at ændre grundloven godt kan ændre politik, tænke nye tanker, sætte ting og sager i gang – det mener jeg næsten er evident.
Tilsvarende gælder det jo også inden for EU-samarbejdet, at med de bestående traktater, som statsministeren og udenrigsministeren jo begge har redegjort glimrende for, kan man faktisk gøre en masse, og jeg synes, det er fint, hvis de enkelte medlemslande og også vi her i Folketinget, uanset om vi er for eller imod, kommer med ideer til og bud på, hvad fremtidens europapolitik skal gå ud på.
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
I mellemtiden ønsker man så at krydre den europæiske debat med et dansk memorandum, og der vil jeg godt spørge, om hr. Svend Auken ikke kan bekræfte, at den svenske socialdemokrat, som er nuværende næstformand i EUKommissionen, stærkt advarede imod, at der kom et sådant dansk papir med en hel masse nye forslag.
Sidst vi lavede et stort memorandum i Danmark, var op til Maastrichttraktaten.
Kan hr. Svend Auken ikke bekræfte, at i hvert fald den nuværende næstformand i Kommissionen, en socialdemokrat fra Sverige, stærkt advarede om, at hvis der kommer sådan et nyt dansk udspil, vil det skabe usikkerhed især i forhold til de lande, der er på vej til at ratificere?
Svend Auken (S), 2006-05-31:
En af vanskelighederne i dansk europapolitik er at være parlamentarisk grundlag for den nuværende regering.
Det er virkelig vanskeligt.
Vi gør vores bedste for at hjælpe tingene igennem, men vi har fru Antonsen på nakken af os morgen, middag og aften med mistænkeliggørelse og angreb osv.
Det er da en ærlig sag, at der lige efter det fransk-hollandske nej kom mange forskellige slags reaktioner.
Jeg husker, at statsministeren var af den opfattelse, at vi skulle stemme, uanset at der var kommet et fransk-hollandsk nej.
Hvorfor skulle de have lov at stemme, når vi ikke skulle have lov at stemme, tror jeg statsministeren sagde ved den lejlighed.
Jeg tror også, fru Thorning-Schmidt sagde det, og mange andre sagde det.
Så ændrede man opfattelse til, at vi opgav folkeafstemningen, fordi bolden lå hos Frankrig og Holland.
I hele den debat og i mismodet over, at to så betydningsfulde lande som Frankrig og Holland havde sagt nej til en traktat, der kræver enighed om godkendelse, skrev fru Thorning-Schmidt den kronik.
Det, jeg har givet udtryk for i dag, er den holdning, som vi har, og som jeg også mener Danmark bør give udtryk for, nemlig at vi står bag forfatningstraktaten, men at det ser svært ud.
Charlotte Antonsen (V), 2006-05-31:
Jeg synes, at det i dag i særlig grad er svært at vurdere, om man skal le eller græde, når man hører hr. Svend Auken.
Det, jeg interesserer mig lidt for, er, hvor Socialdemokratiet befinder sig i dag i forhold til forfatningstraktaten.
For det er jo velkendt, at Socialdemokraterne for godt et år siden anbefalede et ja til forfatningstraktaten.
Men så skete der jo det et par uger efter, nærmere bestemt den 23. juni, at fru Helle Thorning-Schmidt i Berlingske Tidende skrev en stor kronik med overskriften »Traktaten er død – samarbejdet lever«.
Det, jeg så interesserer mig for nu, er, om det er der, Socialdemokraterne fortsat står, og om det er i det lys, vi skal se hr. Svend Aukens megen tale om et nyt dansk memorandum, eller om hr. Svend Auken, som der står i vores vedtagelse, vil fastholde, at den indsats, vi gør fra dansk side, gøres på grundlag af forfatningstraktaten.
Hvor har vi Socialdemokraterne?
Nu har hr. Svend Auken i B.T. i dag meget travlt med at fortolke det, udenrigsministeren har sagt, men hvad mener hr. Svend Auken man skal læse i fru Helle Thorning-Schmidts gamle kronik og hr. Aukens nyere memorandumkronik?
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Ja, det er jo en situation, hr. Langballe kender udmærket og godt.
Det er jo sådan, dansk politik fungerer.
Der kunne jeg godt have brugt udtrykket og sagt, at jeg kunne have ønsket mig lidt mere subsidiaritet i dansk politik.
Læg i øvrigt mærke til, at en af de interessante ting, kommissionsformanden netop sagde, da han var heroppe, var: Jeg foretrækker i virkeligheden det danske udtryk nærhedsprincip frem for subsidiaritetsprincip.
Det er jo også rigtigt at bruge et ord, der rykker folk tættere på hinanden i stedet for et, der skaber afstand.
Det er jo frygteligt at have et ord, der skaber afstand, og som udtrykker nærhed.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-31:
Det, der ligger i dette pavelige, fascistiske begreb, er jo, at det første ord har man i nærområdet, men det sidste ord har man hos den centralmagt, som er subsidiær.
Men hr. Svend Auken ved jo også godt, og det er jo det, der udtrykkeligt ligger i ordet fra dets oprindelse, at den, der har det sidste ord, er den, der bestemmer det hele.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Jeg tror, at herkomsten går meget længere tilbage i katolsk teologi, end hr. Langballe vil bilde Folketinget ind.
Jeg tror, det går helt tilbage til den augustinske opfattelse.
Men lad det være.
Jeg synes ikke om ordet, men derimod synes jeg godt om tankegangen, nemlig at tingene skal afgøres nærmest ved borgerne, nærmest ved mennesker; at alt ikke bare skal skydes opad, men at man skal prøve at trække beslutningerne ned der, hvor de er relevante.
Det kalder man så med et udtryk hentet fra den katolske teologi for subsidiaritetsprincippet.
Nu har jeg brugt ordet to gange, og da jeg kan blive i dårligt humør i flere minutter af at sige det, vil jeg indtrængende bede hr. Langballe om at undlade at sige det igen.
Kan vi ikke sige nærhedsprincippet?
Det er jo mere dansk og let forståeligt, og det er det samme, der menes.
Simon Pihl Sørensen (S), 2006-05-31:
Jo, nu er den der.
Jeg synes, det er utrolig positivt, at ministeren vil se nærmere på problemet.
Noget af det, der er svært i det her, er jo hele bevisbyrden og dermed også handlepligten i det, og det, mange lejere opdager, er jo, at det er svært at bevise, at det ikke er dem selv, der er skyld i det.
Det er det, der er baggrunden for vores forslag.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Er det rigtigt forstået, at kommunen, når den pålægger udlejeren at gøre noget ved det og udlejeren så ikke handler, så ifølge ministeren har en pligt til at gå ud og kontrollere forholdene i lejligheden?
Det synes jeg i virkeligheden er interessant, for så tror jeg, at vi kan få sagsbehandlingstiden ned.
Skal jeg forstå ministeren sådan?
Jesper Langballe (DF), 2006-05-31:
Jeg bemærkede, at hr. Svend Auken sagde, at det hensatte ham i flere minutters dårligt humør at bruge ordet subsidiaritetsprincippet, når han mente nærhedsprincippet.
Men synes hr. Svend Auken ikke, at det er højst betænkeligt, at man siger et her i Danmark og noget andet nede i Syd- og Centraleuropa, når forholdet er, at det betyder det stik modsatte?
Subsidiaritetsprincippet er jo et ord, som er skabt af paven, da han midt i 1930'erne havde indgået et forlig med Mussolini og tilsluttet sig hans fascistiske statsmodel.
Da skabte man subsidiaritetsprincippet med det formål at styrke statens centralmagt.
Og da hr. Svend Auken så engang kom ned til Bruxelles for at få lidt mere sådan åbenhed og nærhed, så trak embedsmændene det der gamle subsidiaritetsprincip op af skuffen, og så kom hr. Svend Auken lykkelig hjem og sagde: De kalder det subsidiaritetsprincippet, men jeg kalder det nu nærhedsprincippet.
Er det ikke betænkeligt for den europæiske samtale og for et fælles europæisk styre, at man bruger det samme ord og mener to forskellige ting?
Søren Krarup (DF), 2006-05-31:
Jeg synes, at det bliver mere og mere interessant.
Nu forstår jeg, at hr. Svend Aukens forsvar for EU nærmer sig Thomas Aquinas, og jeg er altså meget ked af, at der ikke er mulighed for og tid til virkelig at få det uddybet.
Men jeg vil godt lige spørge: Mon det er helt usandsynligt, at hr. Jesper Langballe kunne have ret i at anfægte udlægningen nærhedsprincip, når subsidiaritet altså netop har relation til et pavedømme, der er hierarkisk opbygget, og hvor Hans Hellighed som bekendt sidder lige under Vorherre som hans jordiske stedfortræder, og i øvrigt fortsætter linjen nedad?
Jeg kan ikke se, at det umiddelbart i hvert fald er et nærhedsprincip, der ligger i det.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Det er det, jeg mener ville være fair over for Tyrkiet.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Ja, det kan jo ske.
Jeg deler ikke helt hr. Messerschmidts bekymring over EU i forhold til fødevaresikkerheden i Danmark.
Der er jeg noget mere bekymret over det nuværende flertal i Folketinget, men det er jo en anden og nok så interessant diskussion.
Det, jeg egentlig er optaget af, er: Hvis hr. Messerschmidt et øjeblik tog det forslag til vedtagelse, som fru Antonsen har fremsat på vegne af fem partier, og kiggede på det, er det så ikke rigtigt antaget af mig, at hvis man lige ser bort fra det, der handler om forfatningstraktaten, ville hr. Messerschmidt kunne skrive under på de øvrige områder: tænkepausen, der har givet værdifuld inspiration til dansk europapolitik; regeringen, der opfordres til at arbejde for åbne ministerrådsmøder; åbenhed og forenkling af EU's arbejdsgange; tidlig orientering af de nationale parlamenter; fuld aktindsigt for borgerne; styrkelse af EU-samarbejdet om klima og miljø osv.?
Når jeg spørger, er det ikke for at lokke hr. Messerschmidt i nogen form for fælde, for selvfølgelig kan han ikke stemme for det, når det går ind for forfatningstraktaten.
Men det er for at understrege en pointe, som jeg havde tidligere, nemlig at ser man bort fra diskussionen om traktaten, er der faktisk en meget større konsensus om, hvad det er, vi skal gøre, end man almindeligvis får indtryk af.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Jeg har jo ikke brugt udtrykket, at man er mindre international.
Jeg har sagt, at jeg synes, det er unfair over for Tyrkiet, at de behandles på andre måder end andre lande.
I forbindelse med sådan nogle ting som udvidelse vil der selvfølgelig være problemer.
Det er klart, det har vi alle sammen vidst, men vi havde en politisk vilje til at løse de problemer, og det synes jeg også vi skal have, når det drejer sig om Tyrkiet.
Jeg tror, det vil øge freden og stabiliteten i Europa.
Det er min politiske vision, og jeg siger ikke, at andre, der ikke vil have Tyrkiet med, er mindre internationale.
Jeg kunne godt høre, hr. Svend Auken måske følte sig lidt ramt, men det har jeg ikke sagt.
Jeg har bare sagt, at politiske problemer er til for at løses, og det synes jeg vi skal gøre med hensyn til Tyrkiet.
Svend Auken (S), 2006-05-31:
Jeg tror, det er rigtigt, som fru Lone Dybkjær siger, at der i forbindelse med udformningen af Københavnskriterierne ved topmødet i juni 1993 ikke var så meget diskussion om det, der nu bliver kaldt absorptionskriteriet.
Det tror jeg er helt rigtigt.
Jeg tror, at der var en almindelig eufori, og at folk var tilbøjelige til ligesom kun at se de lyse sider ved udvidelsen.
Man hæftede sig i den kreds ikke meget ved problemerne, men ikke desto mindre skrev man det, og efterfølgende må vi jo give ret i, at selv om udvidelsen har været en kæmpe succes, så har der også været problemer, herunder også med spørgsmålet om uddybning af samarbejdet.
Det er vel ikke unfair, at man i lyset af erfaringerne, når det nu er et kriterium, prøver at finde frem til en samlet afvejning.
Det er vel ikke et udtryk for, at man er mindre international, at man har det som en samlet tilgang til problemerne ud fra kriterierne?
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Jeg er helt med på, at hr. Rune Lund synes, jeg er mærkværdig.
Jeg synes også ind imellem, hr. Rune Lund er temmelig mærkværdig i den måde han ræsonnerer på, så den slags kommer vi jo ikke længere ved.
Spørgsmålet er, om det er fornuftigt eller ikke fornuftigt at have en traktat til folkeafstemning.
Nu har jeg jo en alder, der unægtelig er noget højere end hr. Rune Lunds, så jeg har også været igennem Amsterdamtraktatafstemningen, og noget af det, der var problemet med den afstemning, var, at det var meget svært at fortælle folk om, hvorfor i alverden vi skulle have en afstemning om det, når de hørte, hvad det egentlig var, afstemningstemaerne var.
Det var nu en gang nødvendigt på grund af, at der var suverænitetsafgivelse, men det var jo suverænitetsafgivelse på nogle ret små områder og nogle områder, Danmark i øvrigt fuldt ud støttede.
Derfor var vi bare nødt til at have den.
Vi tog den, men jeg synes også, det var svært at diskutere med mennesker, for på næsten alle møder kom man frem til: Jamen hvorfor alverden skal vi stemme om det?
Rune Lund (EL), 2006-05-31:
Men synes fru Lone Dybkjær ikke, det er totalt absurd og meget mærkværdigt, at man først beder folk om at tænke, nej, allerførst beder man faktisk folk om at tage stilling til en EU-forfatning, så bliver den afstemning aflyst her i Danmark, så beder man folk om at tænke i en tænkepause, så er den færdig, og så vil fru Lone Dybkjær i den situation ikke garantere, at der bliver en folkeafstemning, hvor man kan tage stilling til en ny traktat.
Jeg synes, det er meget mærkeligt, at man først aflyser en afstemning, beder folk om at tænke, men så ikke garanterer, at folk kan få lov til at stemme ved en folkeafstemning senere hen.
Jeg synes, det er en utrolig mærkværdig måde at gå til hele EU-spørgsmålet på, og jeg tror ikke, det er en måde, som egentlig vil give større opbakning til hverken en EU-forfatning eller EUprojektet som sådan.
Det er ikke en opbakning, jeg ønsker, men jeg ønsker i hvert fald, at beslutningerne bliver taget på den mest demokratiske måde, og det er altså via en folkeafstemning i det her spørgsmål.
Lone Dybkjær (RV), 2006-05-31:
Jeg vil ikke garantere, at der kommer en folkeafstemning.
Det afhænger fuldstændig af, hvad en traktat er.
Men i øvrigt arbejder jeg ikke med de spørgsmål i øjeblikket.
Jeg prøver på at sige, at nu er det forfatningstraktaten, det drejer sig om, det er den, vi skal arbejde for, og det er den, der er på dagsordenen.
Hvis så ikke det lykkes, må vi tage den anden diskussion.
Men mere principielt vil jeg absolut ikke garantere, at en hvilken som helst traktat kommer til afstemning.
Jeg synes, det var fint, Nicetraktaten ikke kom til afstemning, og det kan da være, man kan komme i samme situation igen.
Men det er altså ikke aktuelt.