runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2005-04-13:
Så fik jeg da i hvert fald et positivt tilsagn om, at man vil se på det, men jeg fik ikke noget svar på, hvad man vil gøre.
Man vil ikke genindføre en garanti for uddannelsen.
Man vil lægge pres på virksomhederne, men det sker der så åbenbart ikke nok ved inden for elektrikerfaget.
Jeg spørger så mig selv: Er det bare den besparelse på den halve milliard kr., man har regnet ind – 484 mio. kr. står der i lovforslaget – som betyder noget for De Konservative i form af at kunne give skattelettelser til de rigeste?
Eller betyder det noget at sikre, at vi som velfærdssamfund har håndværkere nok, der kan servicere industrien og sikre, at vi kan overleve som videnssamfund?
Jeg vil spørge fru Carina Christensen: Hvad gør vi for at skaffe nok faguddannede håndværkere, når man har fjernet en del af uddannelsesgarantien og en del af den måde, vi sikrer, at der er håndværkere nok på?
Er der slet ikke noget konservativt svar på det, eller må vi bare prøve at se det an og se, om vi kan lægge lidt pres på virksomhederne?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-13:
Jeg vil godt følge op på hr. Carsten Hansens spørgsmål, for hvis man tager et andet fag, elektrikerfaget, så har man der gjort sig den ulejlighed at undersøge, hvad der egentlig sker på det område.
De kan for det første konstatere, at de, der kommer fra skolepraktik, og de, der kommer fra almindelig praktik, har præcis samme arbejdsløshed.
Den er ikke særlig høj; der er brug for dem.
Der er ikke nogen forskel.
Og jeg må jo sige, at Venstres ordfører i sin ordførertale sagde, at der var en forskel.
Den findes i hvert fald ikke inden for elektrikerfaget.
Jeg ved ikke, hvad det er for nogle fag, man tænker på.
En anden erfaring fra elektrikerfaget er, at installatørerne i vid udstrækning gør brug af, at de har restlærepladser, det vil sige at skolepraktikken overtager i et vist stykke tid og laver så den færdige uddannelse.
Er det ikke en måde?
Kan de her folk ikke komme ud med en elektrikeruddannelse, der er baseret på, at de starter i skolepraktik?
Bertel Haarder (V), 2005-04-13:
Tak for den overvejende positive modtagelse, som ordførerne har givet lovforslaget.
Jeg behøver ikke sige så meget, men jeg vil dog godt lige understrege et par ting.
Der er alene tale om et redskab, vi tilbyder kommunerne, et redskab, som de kan bruge, og hvor kriteriet ikke er, at det drejer sig om etniske unge.
Kriteriet er jo heller ikke, at fordi man er tosproget, så skal man spredes.
Her har vi en gruppe af børn, som har et særligt behov, og for dem har vi så et særligt ekstra redskab, som vi tilbyder kommunerne, hvis de ønsker det.
Sådan skal det forstås.
Henvisning til en anden skole må altså udelukkende være begrundet i pædagogiske hensyn til de pågældende børn, dvs. når det konstaterede sprogstøttebehov bedst kan imødekommes ved at henvise eleven til en anden skole.
Der vil til hjælp for kommunerne blive udarbejdet vejledende sprogtest på et forskningsmæssigt grundlag til brug for en vurdering af, hvem der ved optagelse i skolen har et ikke uvæsentligt sprogstøttebehov.
Der er altså ikke tale om et vilkårligt grundlag for henvisningen.
I øvrigt vil regeringen sende et hyrdebrev til kommunerne i forlængelse af evalueringen af dansk som andetsprog, og vi vil hjælpe lærerne til at blive klædt bedre på til at undervise i dansk som andetsprog, bl.a. ved at sikre, at fagområdet indgår i den ordinære læreruddannelse, og at forsøgslinjefaget bliver et fast linjefag.
Denne gode praksis vil vi udbrede kendskabet til igennem et idékatalog.
I forbindelse med strategien mod ghettoisering vil regeringen iværksætte et projekt ved navn »Dette virker på vores skole«, hvor igen de gode eksempler vil blive udbredt, og så vil der i øvrigt blive sat fokus på udviklingen af andetsprogspædagogikken.
Så vil jeg til sidst nævne, at indførelsen af obligatorisk sprogstimulering af alle tosprogede børn i førskolealderen også vil være med til at sikre, at alle elever får det maksimale faglige og sociale udbytte af skolens undervisning.
Målet er naturligvis, at så få elever som muligt overhovedet har brug for det ekstra pædagogiske redskab, som dette forslag omhandler.
Carsten Hansen (S), 2005-04-13:
To spørgsmål og to svar, der ikke besvarede det, der blev spurgt om.
Det er sådan set meget godt gået.
Det ene, jeg spurgte om, var: Hvad er arbejdsløshedsprocenten for dem, der går i skolepraktik som tømrere?
Den er nøjagtig lige så stor eller lige så lille, som den er for dem, der er udlært i hr. Kurt Kirkegaards virksomhed.
Det må hr. Kurt Kirkegaard da erkende er fakta.
Det andet, jeg spurgte om, var: Hvor mange skolepraktikpladser er i virkeligheden en konsekvens af, at vi i dag endnu har skolepraktik på tømreruddannelsen og de fleste håndværksfag?
For den er jo ikke helt forsvundet.
Den er der jo for de elever, der er i gang.
Det er faktisk over halvdelen af de 1.800 pladser.
De vil jo forsvinde, når skolepraktikken forsvinder.
Hvad vil man så gøre?
Og hvad med målsætningen?
Hvordan synes man selv i Venstre, det går?
3.000 flere pladser, og hvad har man skaffet?
Der er faktisk 24 pct., der ikke får en kompetencegivende uddannelse, i modsætning til en 17-18 pct., da vi havde regeringsmagten.
Hvordan synes man, det går?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-13:
Jeg synes, det er en lidt sjov diskussion, Dansk Folkeparti prøver at køre på banen med hensyn til, om man er tosproget, eller om man er fremmedsproget.
Jeg mener, at når man kommer fra et andet land og har et andet modersmål og så taler dansk i større eller mindre grad, så er man tosproget.
De børn, hr. Kim Christiansen selv refererer til, som taler dansk og engelsk, kalder han også tosprogede, og det er ikke sikkert, at de behersker engelsk lige så godt som dansk.
Den der begrebsforvirring med hensyn til, om de er tosprogede eller fremmedsprogede, har ikke så meget relevans for det her, synes jeg.
Kim Christiansen (DF), 2005-04-13:
Nu er det jo sådan, at man indimellem er nødt til at flytte skolebørn, også af andre grunde, bl.a. fordi der er nogle, der måske ikke rigtig kan begå sig i folkeskolen.
Så jeg ser ikke den store problematik i det.
Her flytter man altså nogle børn for at give dem nogle bedre muligheder for at lære det danske sprog.
Det er bare sådan en konstatering, men jeg går ud fra, at SF's ordfører er enig i, at der er en begrebsforvirring omkring tosprogede, for det er som om, at når man siger tosproget, dækker det jo faktisk over rigtig mange ting, det dækker bl.a. over, at man behersker to sprog, men det dækker stadig væk ikke over det her begreb, hvor vi taler om børn af anden etnisk oprindelse, altså børn af indvandrere, for de taler kun ét sprog.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-13:
Jeg henholder mig til folkeskoleloven, hvor der står, at vi skal opdrage vores elever i folkeskolerne til at være dannede mennesker, hele mennesker, med lige vægt på kundskaber og social og almen dannelse, og det lægger jeg også vægt på.
Jeg synes ikke, det er hensigtsmæssigt, at man, fordi man måske ikke tidligere har fået gjort noget ved integrationen i det her land, så vil begynde at flytte rundt på skolebørn.
Kim Christiansen (DF), 2005-04-13:
Tosprogede
– man hæfter sig meget ved ordet tosproget.
Jeg er da f.eks. vidende om, at der er børn i den danske folkeskole, som behersker et udmærket dansk og et udmærket engelsk, og som klarer sig ganske udmærket i folkeskolen, og de må jo også betegnes som værende tosprogede.
Det, der ligger i det her, er jo, at forudsætningen for indlæringen bl.a. er, at man forstår, hvad det er, man skal lære.
Derfor kunne jeg da godt tænke mig at spørge SF's ordfører, hvorvidt man sætter størst pris på socialt samvær, eller om man sætter størst pris på at tilegne sig kundskaber fremadrettet, og indlæring af dansk er jo bl.a. et vigtigt fundament i det.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-13:
For det første har jeg stadig væk ikke mistillid til kommunerne.
For det andet ændrer det – som fru AnneMette Winther Christiansen selv siger – ikke noget at flytte børnene rundt.
Det er andre tiltag, der skal til, hvis tosprogede elever skal have en målrettet indsats.
At sprede dem rundt, for at de kan gå rundt blandt flere elever, der taler dansk, er ikke det, der hjælper.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2005-04-13:
Jeg forstår stadig væk ikke, hvori mistilliden består, for hvis du spreder børn inden for kommunen, så har du jo ikke ændret noget, der er jo stadig væk den samme pengeramme at arbejde i.
Jeg oplever ikke, at der er skoler, der har givet udtryk for, at de overhovedet ikke kunne varetage opgaven, de har derimod ønsket muligheden for at få lov til at løse opgaven lokalt.
Derfor forstår jeg stadig væk ikke denne her store mistillid.
Nu er der endelig herfra givet mulighed for, at de kan komme i gang med det arbejde, de beder om at få lov til at lave.
Carina Christensen (KF), 2005-04-13:
I Det Konservative Folkeparti er vi meget optaget af at sikre en vellykket integration af indvandrere og deres efterkommere.
Vi finder det dybt bekymrende, at hver anden tosprogede elev ved afslutningen af folkeskolen ikke har de fornødne læsefærdigheder til at kunne gennemføre en ungdomsuddannelse.
Samtidig viser en evaluering af dansk som andetsprog i folkeskolen, at kommunernes indsats på området er meget svingende.
Derfor er det også både godt og fornuftigt, at regeringen har sat sig for at skabe de bedst mulige rammer for, at kommunerne kan løfte opgaven, så de tosprogede elever får optimale danskkundskaber og det nødvendige faglige udbytte af skolens undervisning.
Hermed får vi forhåbentlig skabt et godt grundlag for den enkelte elevs integration i det danske samfund.
Med dette lovforslag får kommunerne et nyt redskab til at hjælpe de tosprogede elever, der har behov for særlig støtte i danskundervisningen.
Kommunen vil fremover, hvis den ønsker det, kunne henvise eleverne til en anden skole end distriktsskolen, hvis det ud fra en konkret pædagogisk vurdering af den enkelte elevs sprogstøttebehov vurderes, at behovene vil kunne blive tilgodeset bedre på en anden skole end distriktsskolen.
I Det Konservative Folkeparti forventer vi os meget af dette nye redskab.
Vi tror, at tosprogede elevers integration bedst fremmes ved, at gode betingelser for læring og god sprogundervisning følges ad, og vi mener også, det vil være til stor hjælp for de tosprogede elever, at de til daglig omgås elever med dansk som modersmål eller elever, som behersker dansk på modersmålsniveau.
Det er klart, at dette tiltag ikke kan stå alene, og lovforslaget ligger da også i naturlig forlængelse af lovændringen fra sidste år, hvor der indførtes obligatorisk sprogstimulering for alle de tosprogede børn i førskolealderen, der har behov for det.
Andelen af tosprogede elever i folkeskolen udgør i dag ca. 10 pct., og den udvikling vil fortsætte.
Antallet af tosprogede elever i børnehaveklassen i skoleåret 2002-03 var mere end det dobbelte af elevantallet i 10. klasse, og dertil kommer, at antallet af skoler, der har en overvægt af tosprogede elever, er steget betragteligt.
Derfor er det også vigtigt, at vi handler, og at vi skaber det bedst mulige grundlag for den enkelte elevs integration i det danske samfund.
Vi kan derfor støtte lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2005-04-13:
Jeg vil måske snarere sige, at det, som er et selvstændigt problem, er den diskrimination, som det også er mit indtryk finder sted på arbejdsmarkedet, og at der er barrierer for unge med indvandrerbaggrund, som i øvrigt har gjort fra toppen det, man bør gøre for at kunne komme dels i uddannelse, dels ind på arbejdsmarkedet, så de oplever at blive frastødt gang på gang.
Spørgsmålet er, om man skal gå til ondets rod i forhold til at nedbryde de barrierer, eller om man skal sørge for, der altid er skolepraktik, så man kan bekræfte arbejdspladserne i, at de bare kan sige nej, fordi nogle andre tager sig af det, uanset at de unge er velkvalificerede.
Jeg synes, at det ville være meget hensigtsmæssigt, hvis man kunne tage en drøftelse af, hvordan vi fremmer løsningen af det her problem.
Ministeren har i anden sammenhæng gjort sig nogle erfaringer med hvordan og hvorledes, og hvad der kan lade sig gøre, og det vil vi da meget gerne tage op i forhold til, hvordan det kommer til at se ud, for det er, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr ganske rigtigt siger, noget, vi er selvstændigt optaget af.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2005-04-13:
Jeg vil gerne spørge fru Pernille Vigsø Bagge, hvorfor der er så stor mistillid til kommunalbestyrelsernes evne og vilje til at tilrettelægge det bedst mulige pædagogiske tilbud til et tosproget barn, der har behov for at få undervisning, sådan at vedkommende kan blive bedre til dansk, men også kan blive godt funderet.
Hvori bunder den store mistillid?
Majbrit Berlau (EL), 2005-04-13:
Alle børn skal have en god skolegang, alle skal afslutte folkeskolen med en god ballast, der gør dem i stand til tackle livet.
Det er et problem, når virkeligheden viser, at mange unge går ud af folkeskolen uden at have fået tilstrækkelig viden.
Dette forslag skulle så være en del af løsningen, skulle forbedre skolegangen, særlig for de tosprogede.
Men vil det det?
Lovforslaget handler reelt om spredning af de tosprogede elever og ikke så meget andet.
Lovforslaget fokuserer på antallet af tosprogede elever i klasserne og i skolerne og ikke så meget andet.
Forslaget handler altså om, at nogle elever skal have færre rettigheder end andre.
Nogle elever skal ikke nyde godt af det frie skolevalg.
Det spørgsmål, man må stille sig selv, er: Er tvang den rigtige løsning?
Vil det skabe bedre integration?
Vil det skabe bedre skoler – også for de tosprogede?
Vi ser problemer i forslaget.
Enhedslistens grundsynspunkt er lige ret og lige pligt for alle.
Lovforslaget har mangel på lige ret for de tosprogede.
Det er uacceptabelt, at alle ikke har lige ret.
Der er en række elementer i lovforslaget, som der ikke er taget hensyn til, og som vi i Enhedslisten mener er en del af løsningen på problemet i folkeskolen.
Først og fremmest er løsningen et kvalitetsløft i undervisningen: Lærerne skal efteruddannes til at undervise de tosprogede elever; flere lærere i hver klasse til at styrke undervisningen for alle; bedre arbejdsforhold for både elever og lærere.
Vi vil inddrage sprogforskning, inddrage elevernes modersmål som aktivt læringsredskab, for meget forskning peger på, at det er vejen frem.
Det vil reelt styrke danskkundskaberne og det faglige niveau generelt.
Enhedslisten mener principielt, at den lokale folkeskole skal have de ressourcer, den har behov for, for at sikre, at skolen kan levere en god uddannelse til de børn, der bor i distriktet.
Tvangsspredning af de tosprogede elever er ikke et veldokumenteret redskab, og det undrer os derfor, at regeringen vælger at bruge tvangsspredning, når forskningen viser, at andre redskaber såsom styrkelse af modersmål, bedre efteruddannelse osv. faktisk har dokumenteret virkning for de tosprogede elever.
Hvis ministeren mener, at spredning er bedre, så vil jeg meget gerne vide, hvor ministeren har fundet dokumentation for det her redskab, for det er åbenbart ikke tilfældet i Albertslundmodellen, at det virker, jævnfør Århus Kommunes høringssvar.
I Enhedslisten vil vi meget gerne have blandede skoler, skoler, hvor ressourcestærke og ressourcesvage elever går i samme klasse.
Vi ved, at i en blandet klasse vil de stærke elever trække de svageste op, uden at de svageste trækker de stærke ned.
Det gælder også for undervisningen.
Vi vil gå ad frivillighedens vej, for det er den vej, vi tror vil virke.
Alle forældre, også de tosprogede forældre, ønsker nemlig det bedste for deres børn.
Giv folkeskolen de redskaber, der skal til, og som det er dokumenteret skal til for at skabe en god uddannelse.
Det her lovforslag handler om spredning, det handler om tvang.
Det er uunderbygget, og det er meget tvivlsomt, om det vil have nogen effekt.
Derfor afviser vi forslaget.
Kurt Kirkegaard (V), 2005-04-13:
Hvis jeg til forslagsstillerne skal svare på det sidste først, så vil jeg sige, at det jo i princippet er ligegyldigt, hvor det er, om det er i forløbet fra en skolepraktik, eller det er en rigtig læreplads.
Det, det drejer sig om, er, at de unge mennesker er gået ud i en virksomhed og har fået sig en rigtig læreplads, og det er jo det, der tæller.
Brancherne rundtomkring har jo virkelig taget godt imod, at der nu skal sættes fokus på rigtige lærepladser i stedet for.
Det viser tallene tydeligt.
Hvis jeg skal tage udgangspunkt i min egen virksomhed, som der refereres til, så vil jeg gerne sige, at for at få rigtige lærlinge ind i min virksomhed – eller ind i virksomhederne, det må vi holde os til – så er det væsentlige, at vi har de der praktiske indgange til vores virksomheder, for kun på den måde giver vi samtidig vores unge mennesker en arbejdspladskultur.
Det er nogle af de ting, som man ikke kan opbygge i skolerne rundtomkring.
Vel ved jeg, at man får en god undervisning, men man får ikke den sidste ting med omkring arbejdspladspraktikken, som er så vigtig.
Carsten Hansen (S), 2005-04-13:
Til hr. Kurt Kirkegaard vil jeg spørge: Hvad er det for håndværksfag, der uddanner til arbejdsløshed i forbindelse med skolepraktikken?
Det er jo sådan, at man i hr. Kurt Kirkegaards eget fag, tømrerfaget, ikke kan registrere en forskel på, om man har gået i skolepraktik, eller man er gået den anden vej og har fået en praktikplads.
Så hvad er det for en begrundelse, der gør, at man har afskaffet skolepraktikken her, hvor der er ganske mange unge mennesker, der gerne vil have sig en tømreruddannelse og ikke kan få det?
Så vil jeg spørge: Nu bryster man sig af de her 1.800 flere skolepraktikpladser.
Hvor mange af dem er restlæreaftaler, som er indgået, fordi eleverne er i skolepraktik?
Er det ikke over halvdelen, eller kan vi få de rigtige tal frem
Jeg har dem liggende, men nu vil jeg høre, om hr. Kurt Kirkegaard kan dem.
For det er jo en konsekvens af, at vi i dag har skolepraktik og restlæreaftaler.
Margrethe Vestager (RV), 2005-04-13:
Det er muligt, at det ikke er et særligt problem, hvis man anskuer den her proces som en forvaltningsmæssig afgørelse, men hvis man i stedet anskuer det som den proces, som er barnets skolestart, så tror jeg, man vil komme til et andet resultat, for så ville man finde, at det var vigtigt at inddrage forældrene og forældrenes vurdering af barnets sproglige kompetence og forældrenes vurdering af, hvor barnet er modenhedsmæssigt i forhold til et skolevalg, som måske er meget fjernt i forhold til de børn, barnet kender, eller hvad det nu måtte være.
Vi er meget tilhængere af, at man fastholder det første fokus.
Bertel Haarder (V), 2005-04-13:
Jeg vil så også lade det første, fru Margrethe Vestager nævnte, ligge, og vende mig til det sidste.
Hvis et forældrepar er utilfredse med, at deres dreng eller pige bliver henvist til en anden skole, så vil de naturligvis gå til skolelederen og sige, at det er de utilfredse med, og så vil enhver skoleleder selvfølgelig sige: Jeg vil gerne se på sagen igen.
Hvis det ikke hjælper, så vil skolelederen sige: Jeg står fast, men hvis du er utilfreds, så kan du klage til kommunen.
Når der så klages til kommunen, har man noget sagkundskab, som vil kigge beslutningen nærmere efter, og som vil indstille til kommunen, om man nu giver skolelederen ret eller man ikke giver skolelederen ret.
Det kendes jo også fra andre områder.
Så jeg kan ikke se, at det skulle være et særligt problem i dette tilfælde.
Margrethe Vestager (RV), 2005-04-13:
Nu er der jo en lang række kommuner, der ikke ændrer størrelse, og derfor vil det være interessant at se, hvordan de i givet fald vil håndtere opgaven.
Det andet er, at jeg synes, det er meget interessant med forestillingen om, at man skal delegere det til den enkelte skoleleder, for det må forekomme den enkelte skoleleder svært at have et overblik over samtlige kommunens skoler i forhold til, hvor det enkelte barn netop kan få en undervisning, der retter sig mod det enkelte barns behov i forhold til den vurdering, der er foretaget.
Jeg vil nærmere høre til ministerens interesse i at drøfte, på hvilken måde forældrene kan inddrages på en mere dialogpræget og ligeværdig måde.
De ord, der er blevet brugt med hensyn til forældrene i dag, er ord som partshøring, klage og anke, og det forekommer at være ord fra et andet vokabular end det, som man umiddelbart ville forvente, hvis man læser folkeskoleloven og den vægt, forældrenes positive støtte til skolens virke er tillagt.
Bertel Haarder (V), 2005-04-13:
Nu ligger beføjelsen altså ifølge lovforslaget hos kommunen, og det betyder, at der kan klages over skolelederens beslutning til kommunen.
Da kommunerne meget snart bliver betydelig større, næsten tre gange større i gennemsnit, vil de også have større sagkundskab, næsten tre gange så mange til at yde pædagogisk-psykologisk rådgivning, og det vil sige, at det problem, som nogle af høringsparterne har nævnt her, vil være kraftigt reduceret.
Majbrit Berlau (EL), 2005-04-13:
Men det er blevet problematiseret i høringssvarene, at både de organer, som skal sprede børnene, og dem, som man så kan anke til – og her tænkes så på kommunalbestyrelsen – faktisk ikke besidder den viden, der skal til for at vurdere, om børnene har behov for den ekstra sprogstøtte, eller om det vil være godt for barnet ud fra de individuelle pædagogiske krav, som der stilles i lovforslaget, at blive flyttet til en ny skole.
Bertel Haarder (V), 2005-04-13:
I det første lovudkast var det jo skolelederen, som traf afgørelsen.
Dette lovforslag bygger på, at det er kommunen, der træffer afgørelsen, men kommunen kan uddelegere beslutningen til skolelederen.
Det har den betydning, at hvis man er utilfreds med skolelederens beslutning, så kan den ankes til kommunen, for den kommune, der har uddelegeret en beslutning, vil til enhver tid kunne føre kontrol med og skal naturligvis have indseende i, hvordan denne uddelegerede kompetence administreres.
Derfor er det helt almindelig praksis, at når man har fået en kompetence uddelegeret, så kan der klages til den, som har uddelegeret kompetencen.
Majbrit Berlau (EL), 2005-04-13:
Jeg er interesseret i at høre: Flere høringssvar påpeger, at det er uklart, om forældrene, såfremt de ikke ønsker deres barn flyttet til en anden skole, har ankemulighed.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre for at dæmme op for de uklarheder i lovforslaget?
Kurt Kirkegaard (V), 2005-04-13:
Jeg vil gerne sige til hr. Carsten Hansen: Vi synes i Venstre, det går rigtig godt.
Vi ved, at vi har ca. 1.800 ekstra lærlingepladser i år 2004.
Vi har nu allerede for januar og februar måned registreret, at der er 200 ekstra praktikpladser i indeværende år, så vi synes faktisk, det går rigtig godt.
Derudover vil jeg gerne sige, at når vi ser på statistikkerne, så viser det sig, at arbejdsløshedsprocenten for dem, som er gået praktikvejen, ligger på over 30 pct. For dem, som er gået virksomhedsvejen, er den nede på 17,5 pct. Så vi synes faktisk i Venstre, at det går helt godt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-04-13:
Som jeg også har sagt til nogle af de tidligere ordførere, er vi jo enige om, hvilke problemer der er.
Vi er også enige om, at den bedste løsning er, at alle de unge, der vil, får mulighed for at få en rigtig praktikplads.
Men så længe den er der, vil det jo være sådan, at de unge, som bliver diskrimineret på arbejdsmarkedet, ikke har den redningsplanke, der hedder, at de kan få en uddannelse gennem skolepraktik, hvilket de kunne før.
Det synes jeg er et problem, hvor man ikke bare kan sige: Jamen vi må vente på, at solen står op i vest, eller hvad det er, vi må vente på, for det er et problem for de unge, der i dag står og mangler en praktikplads bagest i køen af de 11.000.