Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Vi er jo her i Folketinget enige om, at alle disse handelsforvridende støtteordninger skal afskaffes.
Det er der almindelig enighed om blandt Folketingets partier, og vi er også enige om, at det skal ske i et ambitiøst tempo, og at der skal ske en afbalanceret afvikling af den samlede landbrugsstøtte, så folk ikke går fra hus og hjem undervejs.
Der skal også tages hensyn til forbrugere, miljø, dyrevelfærd og udviklingslandenes landbrugsproduktion.
Derfor var det faktisk en god ting, at vi fik sat forhandlingstempoet i vejret i Genève i juli måned i fjor.
Vi blev også enige om, at når vi kommer frem til Hongkong, skal vi prøve at få sat en dato på, så når fru Lone Dybkjær spørger om strategien, er strategien lige præcis at få udnyttet det momentum, vi havde i juli i fjor, og arbejde frem mod en dato.
Men det nytter altså ikke noget, hvis EU pludselig melder ud fuldstændig ensidigt, at uanset hvad I gør i USA og Canada og Australien, gør vi sådan og sådan, for så er incitamentet til at lave en fælles aftale jo væk.
Det er ret elementært.
Fru Lone Dybkjær har fuldstændig ret i, at strategien skal være på plads, inden vi kommer til Hongkong, for ellers kommer der ikke noget gennembrud i Hongkong.
Det er logisk, det er jeg enig i, og derfor er der også to konferencer, så vidt jeg husker, som skal forberede Hongkong.
Det er fuldstændig rigtigt, at vi har koncentreret os om landbruget.
Men uanset om Enhedslisten kan lide det eller ej, er det altså også væsentligt at få trukket det andet frem.
Det er jo ikke alene den vestlige verden, det handler om.
Der er opstået en kolossal masse mellemindkomstlande, og der er opstået nye økonomier, så hvis vi virkelig mener noget med det, når vi taler om, at vi vil den tredje verden det godt, skal vi altså også have gang i Syd-Sydhandelen.
Men den er jo ramt af told, og det er ikke kun tilfældet for vestlige produkter.
Også asiatiske produkter er ramt af told, de nyindustrialiserede landes produkter er ramt af told, og det vil sige, at de ikke kan få fuld udnyttelse af deres nyindustrialisering, fordi Syd-Syd-handelen er ramt af gensidig told.
Der er lande, som simpelt hen lever af, at der kommer varer ind og ud af landet, og at der betales told to gange af de samme varer.
Men det kan man jo ikke leve af i længden, det er jo ikke nogen langsigtet økonomi, og det er også derfor, disse lande enten er ved at afvikle den eller er klar over, at de skal i gang med at afvikle den.
Jeg var for nylig i Yemen, hvor de udmærket er klar over, at en told på 50 pct. stopper dem selv.
De kan heller ikke importere råvarerne, hvis de skulle finde på at producere noget, som kan sælges videre,
Det er altså ikke den onde verden, som hr. Per Clausen forestiller sig, det kan faktisk blive en win-win-situation.
Fru Holmsgaard har ikke ret i, at vi bare lukker øjnene, fordi vi sidder på lang afstand af problemerne.
Nej, det danske Folketing og den danske regering føler lige præcis kraftigt for emnet, og vi har i sin tid også lavet en fælles vedtagelse, som klart markerer det.
Jeg tror, at de, som var med i Cancún, godt er klar over, hvor kraftigt den danske regering arbejdede for at få resultater hjem, så tingene ikke kuldsejlede, og det honorerede selv Enhedslistens repræsentanter, da vi havde debatten, efter at vi var kommet hjem.
Det er rigtigt, at også EU's landbrugspolitik ønsker vi at få liberaliseret.
Vi arbejder for det, og man kan da i hvert fald se, at landbrugspolitikkens andel af EU-budgettet er faldende.
Selv om vi synes, den er for høj, er den dog faldende, men vi er for en liberalisering, vi arbejder for den, og det vil vi også gøre i de kommende forhandlinger.
Jeg har gerne villet give disse oplysninger nu, fordi der så kommer sammenhæng i debatten.
Jeg ved godt, at fru Dybkjær tilbød mig, at jeg kunne sige det senere, men hvis der skulle være nogen tilbage på DK 4, kunne det jo være, at de også havde brug for oplysningerne.
Afstemning
Lad mig gøre det klart fra starten: Det er naturligvis vigtigt for regeringen, at der informeres bedst muligt om den nye EU-traktat, for vi skal selvfølgelig have et godt oplyst og solidt grundlag for vores stillingtagen ved folkeafstemningen om forfatningstraktaten den 27. september.
Alle, der ønsker det, skal naturligvis have mulighed for at sætte sig ind i teksterne.
også uden omkostninger for den enkelte, for demokrati er baseret på folkeoplysning.
Allerede nu kan forfatningstraktaten fås med posten uden omkostninger ved henvendelse til Folketingets EU-oplysning eller ved henvendelse til Udenrigsministeriet, og den kan også hentes ned fra internettet af dem, der har mulighed for det.
Regeringen vil senere benytte posthuse og kommunale biblioteker til at give alle mulighed for at se traktaten, og en række institutioner uden for regeringen deltager også i oplysningsarbejdet.
Især vil jeg nævne Folketingets EU-oplysning, der yder en vigtig informationsindsats, som den skal have ros for, og som vil sikre, at netop posthuse og de centrale biblioteker vil få traktaten, så alle kan få fat i den.
Det vil også være sådan, at alle, der ønsker det, kan få traktaten tilsendt.
Der vil ligge blanketter alle de relevante steder, så man portofrit kan sende bestillingssedlen til Folketinget eller til Udenrigsministeriet og få traktaten tilsendt.
Men alligevel er Dansk Folkeparti ikke tilfreds.
Dansk Folkeparti insisterer på at tvinge forfatningstraktaten ind ad brevsprækken hos alle, også hos dem, der ikke har bedt om den, men det er ikke vores holdning.
Vi mener ikke, at vi skal bruge et anseligt millionbeløb, for slet ikke at tale om store mængder papir, som vil lægge skove øde, på at sende forfatningstraktaten ud til folk, der ikke ønsker den.
I forvejen kan de jo sætte en mærkat på døren om, at de ikke ønsker reklamer, og hvis der også skal en mærkat på de steder, hvor man ikke ønsker forfatningstraktaten, vil det give øget administration i postvæsenet.
Vi har heller ikke brugt den metode ved nogen tidligere EU-afstemning, så det ville være første gang, man gjorde det, og jeg synes altså heller ikke, der er brug for at gøre det denne gang.
Oplysning, indsigt og politisk stillingtagen skal nås ad frivillighedens vej og ikke påtvinges.
Hver enkelt skal orienteres i rimeligt omfang; det er det udtryk, som bruges af Dansk Folkeparti.
Men det er den enkelte selv, der skal afgøre, hvad der er rimeligt omfang i forbindelse med de oplysninger, vedkommende mener der er brug for.
Vi skal stille oplysninger til rådighed, og vi skal som politikere rådgive, men vi skal ikke pådutte og påtvinge nogen noget.