Søren Søndergaard (EL), 2000-05-03:
Nogle gange føles det, som om der eksisterer to vidt forskellige opfattelser af arkivadgangen i Danmark.
Begge synspunkter kan jo ikke være rigtige, og begge synspunkter er jo nok heller ikke rigtige. Selvfølgelig er det ikke sådan, at alt er lukket.
Hvis man kigger på det, så gives der selvfølgelig langt flere tilladelser, end der gives afslag.
Der er mulighed for at få adgang.
Men når det er sagt, er det selvfølgelig også interessant at prøve at kigge lidt på nogle af de områder, hvor folk har fået afslag.
Det drejer sig f.eks. om - og det er jo det, man kan se af Tilgængelighedsudvalgets rapporter over årene - danske kommunisters overførelse til Tyskland i 1943; det drejer sig om danske statsborgeres hvervning til fremmede korps; det drejer sig om forbrydelser mod værnemagten, om jøder nægtet udrejse til forskellige lande, om politiledelsens forhandlinger med tyske myndigheder, om pas-sagen, om den flugtrute, der efter krigen blev benyttet af de tyske krigsforbrydere, og så er der det særlige om befalingsmænd fra hæren i modstandsbevægelsen, som er båndlagt i 120 år, og som der også er givet afslag på.
Derfor ser vi jo på en række
af de områder, hvor folk har søgt om lov, at dér har de ikke fået lov, og det skaber selvfølgelig en række myter.
Der er en række myter i omløb, som forhåbentlig kun er myter:
myter om f.eks. myndighedernes holdning og viden om den tyske besættelse den 9. april 1940; myter om, at myndighederne allerede i 1938 genovertog Horserødlejren, som dengang var feriekoloni, med det formål at forberede indespærring af emigranterne; myter om samarbejdet mellem ledende danske socialdemokrater, som byttede oplysninger med den tyske besættelsesmagt, og myter om, at disse oplysninger oven i købet førte til henrettelse af danske modstandsfolk; myter om, hvad der var den egentlige årsag til, at kommunisterne i 1943 blev overført til tyskland, osv. osv. - en masse myter, som det er svært at få afklaret og svært at få væk.
Det synes vi ikke er rimeligt.
Vi synes, det er vigtigt at få de myter aflivet.
Vi synes, det er vigtigt at få arkivadgang.
Det, som så har været diskussionen, er spørgsmålet om personfølsomme oplysninger.
Til det vil jeg sige, at for os er det fuldstændig klokkeklart, at vi ikke har nogen som helst interesse i, at personfølsomme oplysninger skal frem.
Vi synes, at man selvfølgelig i tilfælde, hvor man giver adgang - og det gør man jo også i dag - skal stille nogle krav i forbindelse med, hvad der må offentliggøres.
Så vidt jeg lige har fået oplyst, er der rent faktisk givet arkivadgang i sagen om Abessinien til nogle forskere fra Roskilde Universitetscenter, og den er også givet med en række betingelser for, hvad de må offentliggøre, og hvad de ikke må offentliggøre.
Det skal selvfølgelig gøres sådan, og det kan jeg kun hilse velkommen. Så konklusionen på det her er: Vi mener, at der kan laves en langt højere grad af åbenhed.
Vi mener, at der uden nogen problemer kan laves en åbenhed fra før 1950.
Vi mener i den forbindelse bare, at der skal stilles nogle krav med hensyn til særlige personfølsomme oplysninger, når det gælder offentliggørelsen.
Det er på den baggrund, jeg på vegne af hr. Kim Behnke, hr. Peter Skaarup og mig selv vil fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget bekræfter regeringens tiltrædelse til Holocaustkonferencens sluterklæring, pålægger Folketinget regeringen at sikre fuld tilgængelighed til alt offentligt arkivmateriale fra før 1950.