Tove Fergo (V), 1998-06-12:
Regeringen kan godt lide at prale med, at Danmark er et foregangsland.
Vi har fået utallige fine, farvede, glittede tryksager, men det er nu ikke helt det indtryk, man får, når man begiver sig ud på landets hospitaler eller taler med syge borgere, der har behov for behandling.
Der er overbelægning, mangelfulde toiletforhold og trange sengestuer, og man møder patienter, der har ventet i mange måneder på at få en mange gange livsnødvendig behandling, og patienter, der har været gjort klar til operation et par gange før, men hvor operationen er blevet aflyst i sidste øjeblik.
Man møder også den medicinske patient, der har svært ved at spise selv, og som har fået indført en sonde, fordi personalet ikke har tid til at hjælpe patienten med at spise.
Og man møder den patient, som skal have opereret sin tarm for en kræftsygdom, og som må leve med, at tarmen er ført ud gennem siden, for at behandlingen kan lykkes, i 3 måneder, men patienten får så at vide, at der vil være en yderligere ventetid oveni på 4-5 måneder.
Det er ganske utilfredsstillende forhold, det er ganske uacceptabelt, og det er i hvert fald ikke et foregangsland værdigt. Men hvordan kan man nu få løst disse store problemer, vi har med det danske sygehusvæsen?
Ja, regeringen har i virkeligheden givet os en håndbog med nogle gode anvisninger, og det er den budgetredegørelse, der er kommet her i maj måned fra Finansministeriet: Finansministeriets Budgetredegørelse 97. Det er med særlig stor interesse, vi har læst afsnittene om sygehusene og om borgernes frie valg.
Vi synes, det er en interessant analyse af sygehusudgifterne, der er foretaget, og særlig glædeligt er det at kunne konstatere, at hvis alle sygehuse blev drevet lige så effektivt som de mest effektive, kunne de producere 20 pct. flere ydelser med uændret ressourceindsats.
Det vil med andre ord sige, at der kunne hentes ca. 5 mia. kr. ekstra hjem på denne effektivitetsgevinst - ja, fem hårdt tiltrængte milliarder til at forbedre de sygehuse og den behandling, som vi trænger så umådelig meget til at få forbedret.
Et andet interessant resultat af undersøgelsen fra Finansministeriet er i disse tider, hvor der jo tales så meget om det her mammutsundhedsvæsen, sygehusvæsen, vi skal have i hovedstaden, at de små sygehuse har den bedste udnyttelse af ressourcerne.
Et andet interessant afsnit er det afsnit, der omhandler borgernes frie valg.
Venstre har i årevis arbejdet på at give borgerne større valgfrihed ved bl.a. at lade pengene følge borgerne.
Vi har igen og igen sagt, at den konkurrence, der derved ville opstå, giver langt bedre udnyttelse af de offentlige ressourcer og meget større borgertilfredshed.
I Budgetredegørelsen kan vi læse, at Finansministeriet og regeringen har nøjagtig de samme synspunkter.
For der er foretaget undersøgelser, der viser, at på de områder i den offentlige service, hvor borgerne har valgfrihed, er der
stor tilfredshed, og på de områder, hvor der ikke er valgfrihed, er der ringe tilfredshed eller faktisk utilfredshed.
Så nævner regeringen, at der er forskellige typer af frie valg, og at der kan være leverandører fra det offentlige og fra selvejende institutioner, fra private firmaer og fra privatpersoner.
Det synes vi jo er interessante tanker, og det, vi går og venter på nu, er, at regeringen nu kommer med et udspil, der også giver borgerne valgfrihed, når det gælder hospitalsydelser - valgfrihed ikke alene mellem de offentligt drevne, amtsligt drevne, sygehuse, men også mellem de offentligt drevne og private sygehuse.
Det må være en nødvendig konsekvens af regeringens egne analyser og undersøgelser, af regeringens egen holdning. Hvis ikke disse rapporter kun skal samle støv på hylderne, så forventer vi altså, at der kommer et udspil snarest, som giver både bedre tilfredshed for borgerne, for patienterne, og bedre udnyttelse af ressourcerne, og det vil være til gavn for de danske patienter.