runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Som jeg allerede en gang har svaret hr. Jan Trøjborg, så synes jeg da altid, at man skal lære af fortiden.
Men den eneste måde, hvorpå den kan bruges til noget produktivt, er jo at bruge den til at indrette sig klogere i fremtiden.
Der må jeg altså bare konstatere, at der nu er sat en proces i gang i Irak bakket op af FN med afholdelse af valg i januar og efterfølgende udvikling af basis for en demokratisk valgt regering i Irak med det mål, at irakerne kan blive herrer i eget hus og overtage ansvaret for egen sikkerhed.
Det er absolut en problematisk opgave, det er en svær opgave, og jeg tør ikke sige, at der ikke undervejs bliver begået fejl, for det er jo heldigvis, havde jeg nær sagt, ikke noget, man har meget erfaring i, for det er da ikke så tit, man står over for det.
Derfor kan der da også undervejs blive begået fejl.
Men jeg synes bare, at det nu gælder om at holde fast i det, som er målet: demokrati i Irak, irakerne skal være herrer i eget hus, så de udenlandske soldater kan blive trukket hjem.
Skulle vi ikke samles om det?
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om udformningen af den doktrin, som statsministeren mener at have udviklet om aktivistisk dansk udenrigspolitik – som jeg personligt ikke mener er noget nyt under denne regerings ledelse – betyder, at man ikke kan tillade sig den sarteste kritik af den ledende koalitionspartner, amerikanerne.
Jeg takker statsministeren for svaret.
Imidlertid stillede jeg jo et spørgsmål, der også handlede om: Vil statsministeren sikre, at Folketinget får et ordentligt beslutningsgrundlag for en debat om fortsat dansk tilstedeværelse i Irak?
Derfor vil jeg gerne præcisere mit spørgsmål, selv om det er præciseret ganske godt skriftligt: Vil regeringen sikre, at Folketinget får en status for den samlede koalitions indsats for at opbygge et samfund, der fungerer infrastrukturelt, demokratisk, sikkerhedsmæssigt osv., således at vi kan bedømme, om den indsats, der hidtil er ydet, går i den rigtige retning eller i den forkerte retning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Hvilke muligheder vi har for at give en ordentlig eller udtømmende redegørelse for den samlede koalitionsindsats, det ved jeg altså ikke.
Det er jo ikke nemt for os at få adgang til alle de oplysninger, som der skal være adgang til for at få et totalbillede af situationen i Irak.
Det, jeg kan love, er, at der, hvor vi har ansvaret, i den danske bataljons område, kan vi selvfølgelig give en redegørelse til Folketinget om, hvad resultaterne har været af indsatsen, både den humanitære bistand, genopbygningsindsatsen og de projekter, der er gennemført af den danske bataljon.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Jeg vil gerne sige, at jeg er meget skuffet over svaret.
Det er, som om statsministeren gerne vil diskutere historien og gerne diskutere terrorister i Falluja osv., men at se fremad kniber det med.
Jeg må tilstå, at jeg synes, at det beslutningsgrundlag, Folketinget har, ikke er særlig tilfredsstillende, når vi diskuterer den samlede indsats som en del af en koalition i Irak.
Jeg er da lidt skuffet over, at statsministeren ikke kan love, at vi kan få det samme beslutningsgrundlag, som man har i det amerikanske Senat og i Repræsentanternes Hus.
Jeg har selv personligt fået en briefing i Pentagon, hvor man på alle de væsentlige områder er opdateret med hensyn til, hvordan udviklingen har været i Irak.
Jeg kan måske bidrage til statsministerens yderligere overvejelser ved at sige, at Center for Strategic and International Studies i Washington faktisk her i perioden fra august til oktober har lavet en indsamling af data om, hvordan situationen er, hvad angår elektricitet, uddannelse, sundhedssektoren, sikkerhedssituationen osv.
Det, jeg beder om, er simpelt hen, at regeringen prøver at lave et konsolideret grundlag, så Folketinget har det bedst mulige beslutningsgrundlag for at diskutere, hvilken form for indsats vi skal yde i fremtiden, og hvordan vi bedst tilrettelægger den.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Nu har jeg det sådan, at hvis jeg skal love noget, vil jeg ikke love mere, end jeg med sikkerhed er i stand til også at overholde.
Det, jeg har sagt her, er i hvert fald det, som jeg med sikkerhed ved vi vil kunne præstere.
Men jeg vil da gerne sige til hr. Jan Trøjborg, at vi selvfølgelig fra regeringens side vil gøre alt, hvad vi kan for at tilvejebringe det bedst mulige beslutningsgrundlag for de partier, der til sin tid skal tage stilling til en eventuel yderligere forlængelse af danske soldaters tilstedeværelse i Irak.
Det synes jeg er naturligt, og det kan jeg godt forstå at hr. Jan Trøjborg spørger til.
Vi må så drøfte med hinanden: Hvad skal der til?
Og hvad kan vi levere?
Så hr. Jan Trøjborg må ikke opfatte det som en afvisning fra min side.
Men det, jeg svarede på, var, hvad jeg i hvert fald med sikkerhed ville være i stand til at sige: at det kan vi levere.
Men vi drøfter gerne med de partnere, der er interesseret, hvilket beslutningsgrundlag vi kunne ønske os, og hvilke oplysninger vi er i stand til at fremskaffe.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Spørgsmålet handler jo også om, hvordan Danmark er en del af koalitionen, når man skal redegøre for effekten af koalitionens arbejde.
Var man orienteret om det i den danske regering, så man kunne gøre de nødvendige forberedelser?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Hr. Trøjborg spørger, om jeg vil sikre, at Folketinget i foråret 2005 modtager en status for effekten af koalitionens og den danske indsats for opbygning af institutioner til sikring af irakisk sikkerhed, retfærdighed og forsoning, social og økonomisk velfærd og demokrati.
Jeg kan sige til hr. Trøjborg, at jeg godt vil love, at Folketinget i foråret 2005 vil få en redegørelse over den danske bistandsindsats i Irak.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
»Mener statsministeren, at en forbedring af forholdene med hensyn til sikkerhed, retfærdighed og forsoning, social og økonomisk velfærd og demokrati er en forudsætning for regeringens støtte til fortsat dansk militær tilstedeværelse i Irak?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Det spørgsmål, der er stillet til mig, lyder: Mener statsministeren, at en forbedring af forholdene med hensyn til sikkerhed, retfærdighed og forsoning, social og økonomisk velfærd og demokrati er en forudsætning for regeringens støtte til fortsat dansk militær tilstedeværelse i Irak?
Det er det spørgsmål, der er stillet.
Til det vil jeg svare, at regeringen jo hele tiden har fulgt en flerstrenget strategi i Irak, en strategi, der sigter på både at fremme sikkerhed og stabilitet og på gennemførelsen af den politiske proces.
Det kan jeg sige også vil være regeringens mål og hensigt fremover.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Statsministeren plejer at sige, at det danske bidrag efter statsministerens opfattelse skal blive i Irak, så længe den irakiske regering anmoder om det.
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren: Kan statsministeren forestille sig, at det danske bidrag i Irak skal fortsætte i 25 år?
Altså en Cypernlignende situation.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jeg plejer nu at stille tre ting op, når jeg taler om det her.
Vi skal jo også selv være af den opfattelse, at vi kan yde en fornuftig indsats.
Vi er der i øjeblikket på irakisk anmodning.
Jeg vil sige, at vi også er der på anmodning fra FN, for FN har jo i sin sikkerhedsresolution 1546 bedt medlemslandene om at bidrage til stabiliseringsstyrken, og det er det, vi gør.
Den tredje betingelse er også opfyldt.
Vi mener, og det er jeg glad for at et bredt flertal her i Folketinget mener og vil bekræfte i morgen, at danske soldater kan gøre en fornuftig indsats i Irak.
Så alle tre betingelser, som jeg plejer at stille op, er opfyldt.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Jeg ved ikke, om vi kan tænke en lille smule frem.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Når den situation indtræffer, mener statsministeren så, at det er tidspunktet at trække de danske soldater hjem?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
På nuværende tidspunkt vil jeg ikke begive mig ind i vurderinger af, hvornår situationen tillader, at danske soldater kan komme hjem, for hvis vi på nuværende tidspunkt går ind i den vurdering, er det jo næsten at opmuntre terroristerne til deres forskellige aktiviteter.
Vi skal blive der, så længe det er nødvendigt, så længe der er en anmodning om det fra irakisk side, og så længe det er bakket op af FN’s Sikkerhedsråd.
Men jeg vil ikke efterlade nogen som helst tvivl: Vi skal ikke være i Irak én eneste dag længere, end det er nødvendigt.
Målet er, at internationale tropper, herunder de danske, kan komme ud af Irak, når situationen tillader det.
Men det er altså ikke terroristerne, der skal bestemme, hvornår den situation er der.
Derfor er jeg glad for, at der i morgen er et bredt flertal her i Folketinget, der bakker op om, at de danske soldater skal forlænge deres tilstedeværelse i Irak, og så må vi vurdere, når vi igen skal tage stilling til forlængelse, hvordan situationen så er, og hvilke opgaver det så er nødvendigt at påtage sig.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Det, jeg gerne vil hen til, hvis man ellers kunne få en debat om den danske indsats for at skabe bedre forhold i Irak, er, om vi kan komme så langt, at vi kan få en debat om, om den danske tilstedeværelse i Irak er baseret på mere og andet end at være en loyal koalitionspartner.
Er det også sådan, at den danske regering selv i sin såkaldt aktivistiske udenrigspolitik har nogle klare krav til, hvilke fremskridt der skal ske for en fortsat dansk tilstedeværelse?
»Vil statsministeren sikre, at Folketinget i foråret 2005 modtager en status for effekten af koalitionens og den danske indsats for opbygning af institutioner til sikring af irakisk sikkerhed, retfærdighed og forsoning, social og økonomisk velfærd og demokrati?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jeg har to bemærkninger.
Men lad det nu være.
Det er ikke min opgave at tage stilling til, hvordan Socialdemokratiet skal føre sin politik.
Det må Socialdemokraterne selv finde ud af.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg nu synes, at vi netop skal se fremad.
Vi skal sikre, at valget kan finde sted i januar.
Vi skal yde vores bidrag til, at den irakiske regering kan blive herre i eget hus, at den kan overtage ansvaret for Iraks sikkerhed, således at vi kan modne situationen til, at udenlandske tropper kan blive taget hjem.
For det er det, der er målet med det.
Så i stedet for at skabe en stor splittelse her i Folketingssalen synes jeg faktisk, at det var vigtigere nu at konstatere, at vi står sammen om at forlænge de danske soldaters tilstedeværelse i Irak.
Hvorfor så bruge en masse tid på at skabe en konflikt, der i hvert fald her og nu ikke består, fordi vi jo er fælles om at stemme for et forslag i morgen om, at de danske soldater forbliver i Irak foreløbig?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Selvfølgelig kan man det, og man skal jo altid diskutere med hinanden, hvordan tingene nu bedst gribes an.
Men lad mig lige understrege, at der altså ikke er danske soldater i Falluja eller Bagdad og omegn.
De danske soldater er altså i den sydlige del af Irak; det er der, vi har vores ansvarsområde.
Der kan jeg konstatere, at det faktisk efter omstændighederne går ganske godt.
Der er mange succeshistorier.
Jeg synes, at de danske soldater udfører et dygtigt arbejde, og jeg er i hvert fald ikke i stand til at stå her og sige, at den irakiske regering traf en forkert beslutning, da den bad om et militært angreb på Falluja efter i ugevis at have forhandlet for at få en fredelig politisk løsning.
Der synes jeg altså, at man må have tillid til, at den ansvarlige irakiske regering, som er blevet autoriseret af FN, træffer den beslutning, der i situationen er den rigtige.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Jeg synes, at statsministeren argumenterer på to forskellige måder, som peger i hver sin retning.
Jeg vil egentlig bede ham om at beslutte sig.
I et svar til Jan Trøjborg svarede statsministeren lige umiddelbart: Man skal altid diskutere med koalitionspartnerne, hvordan det bedst gribes an.
Da jeg i det allerførste spørgsmål spurgte, om man havde diskuteret angreb på Falluja, svarede statsministeren nej.
Jeg tror, at statsministeren kan huske det, for han svarede kort, så han kunne være sikker på, at jeg bedre kunne huske det.
Først svarede statsministeren: Nej, vi diskuterede det ikke med koalitionspartnerne.
Halvanden time senere svarede statsministeren: Jo, man skal altid diskutere med koalitionspartnerne, hvordan man griber det bedst an.
Jeg ved ikke, om det vil være et stort intellektuelt krav at bede statsministeren beslutte, hvilket af de to svar han mener er mest rigtigt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Nu har jeg så fået bekræftet, at det var helt korrekt vurderet fra min side at give et ultrakort svar til start, fordi hr. Villy Søvndal nu virkelig kan huske det og oven i købet citerer svaret.
Men det, vi stod med med hensyn til Falluja, var jo, at den irakiske regering bad amerikanerne om hjælp til en militær operation, efter at den irakiske regering måtte konstatere, at ugers forhandlinger for at finde en fredelig løsning mislykkedes.
Det er, som om venstrefløjen slet ikke vil anerkende, at det altså er den irakiske regering, der har bedt om en militær operation i Falluja for at få lukket terrorreden, efter at den irakiske regering i ugevis havde prøvet at forhandle sig frem.
Igen må jeg sige, at det jo ingenting nytter, og at det er fuldstændig indholdstomt, når hr. Villy Søvndal siger, at han vil terrorismen til livs, når han så ikke vil anerkende den irakiske regerings ret til efter ugevis af forhandlinger for at få en fredelig løsning at sige: Nu er en militær løsning den sidste udvej.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Ifølge statsministerens logik er det også klart, hvad fremtiden hedder: Det er vel grønt lys fra den danske regering til, at hvis USA herefter vil gå videre i Mosul, gå videre i Bagdad eller gå videre ind i de andre irakiske byer med bombardementer, med store flygtningegrupper, med nedskydning af uskyldige civile,
så vil det få den danske regerings fuldstændig ukritiske blå stempel, for det vil den danske regering ikke blande sig i.
Jeg skal bare spørge, om det er rigtigt forstået.
For statsministeren må jo, tror jeg, anerkende CIA’s rapport, nemlig at det, der skete, da man bombede Falluja, var, at oprørerne flygtede og sivede ud til andre byer.
Det er udsagnet fra de CIA-folk, der er på stedet.
Det kan være, at statsministeren er klogere.
Det er meget tænkeligt, at statsministeren i hvert fald selv synes det.
Men er det her i virkeligheden et grønt kort til at gå videre til en hvilken som helst irakisk by, amerikanerne måtte føle behov for at gå videre til?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Igen ser vi, at hr. Villy Søvndal helt bevidst fuldstændig fordrejer alle kendsgerninger.
Sagen er jo den, at det er den irakiske regering – den irakiske regering – der har bedt om en militær operation i Falluja, fordi den irakiske regering i ugevis havde prøvet at forhandle sig til en fredelig løsning.
Da det så mislykkes, beder den om, at man griber til militære magtmidler for at få lukket den terrorrede.
Jeg er igen nødt til at sige til hr. Villy Søvndal, at jeg ikke giver meget for hr. Villy Søvndals forsikringer om, at han vil terrorismen til livs, når han vil nægte den irakiske regering de midler, der skal til for at lukke en sådan terrorrede.
Det hjælper jo ingenting med alle hr. Villy Søvndals besværgelser, når han ikke vil gøre noget ved det.
Så hvis hr. Villy Søvndals råd blev fulgt, sad Saddam stadig i Bagdad, og terroristerne sad i Falluja.
Peter Skaarup (DF), 2004-11-24:
Nu er jeg ikke som Socialdemokraternes formand så vidende om situationen i Falluja og i Irak, at jeg bestemt på det tidspunkt, hvor angrebet på Falluja fandt sted, kunne sige, at det skulle man fraråde, og at det skulle man ikke gøre.
Der er andre her i Folketinget, der meget præcist har kunnet sige: Det skulle man i hvert fald ikke gøre på det tidspunkt.
Men debatten kan man jo følge i Irak, og man kan også følge debatten i de danske aviser, og der fremkommer jo nu og da også interessante oplysninger, som måske også kunne være interessante for Socialdemokraterne og det øvrige Folketing at få del i.
Bl.a. Information fremkom den 11. november 2004 med den oplysning, at inden for året 2004 har der været 3 uger – 3 sammenhængende uger – hvor der ikke har været nogen selvmordsbomber i Irak, og det var de 3 uger, hvor amerikanske styrker belejrede Falluja tidligere på året i 2004.
Mit spørgsmål til statsministeren er: Kunne det ikke være et meget godt tegn på, at man faktisk har fat i den lange ende og har fat i noget vigtigt, når man går efter de terrorister, der havde samlet sig i Falluja?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Alle rapporter peger netop i den retning, at det i hvert fald er lykkedes at få skåret en livsnerve over og få hæmmet terroristernes aktiviteter ganske betydeligt gennem først belejringerne af og siden angrebet på Falluja.
Jeg har samme opfattelse som hr. Peter Skaarup, at det er meget, meget mærkeligt, at der sidder medlemmer af det danske Folketing, der tror, at de er klogere med hensyn til, hvordan man på jorden i og omkring Falluja skal gribe sådan en sag her an.
Prøv at tænke på, hvis de ansvarlige irakiske ledere skulle ringe til hr. Lykketoft eller hr. Søvndal, eller hvem det ellers er, før de måtte foretage sig noget.
Det ville blive en køn kamp mod terroristerne på den facon.
Det kan da være rigtigt, at der er nogle terrorister, der er undsluppet, og så er de andre steder, men så må man komme efter dem der.
Jeg kan altså ikke give meget for forsikringerne om, at man vil terrorismen til livs, hvis man ikke agter at gøre noget for at komme terrorismen til livs.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Jeg synes, det er ærgerligt, at statsministeren hele tiden påstår, at der er nogle her i Folketinget, der ikke vil terrorismen til livs.
Det er simpelt hen notorisk forkert.
Det handler om, hvordan man mest effektivt bekæmper terrorismen.
Det er det, der er det gode spørgsmål.
Når statsministeren fortæller eller gør sjov med, hvem man skal ringe til, så kan jeg da bare opfordre statsministeren til måske ud over at ringe til George Bush så måske en gang imellem at ringe til Kofi Annan og spørge, hvad han har af anbefalinger i den sammenhæng.
For det var jo ikke medlemmer af det danske Folketing, der advarede mod angrebet på Falluja, det var faktisk FN’s generalsekretær, og ham tillægger jeg trods alt, skal vi sige en større kompetence end mange medlemmer i det danske Folketing.
Men det her spørgsmål handler jo om de civile, hvordan man forskåner dem mest muligt, og jeg vil gerne høre statsministeren, hvad regeringens plan er i den forbindelse.
100.000 mennesker er døde på halvandet år som følge af en katastrofal håndtering af indsatsen efter krigen.
Hvad vil statsministeren gøre?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Vi har diskuteret de 100.000.
Jeg kan ikke bekræfte eller anerkende det tal.
Det næste er, at svaret jo er, at de, der er årsag til de civile tab, er terroristerne.
Svaret er derfor også: Stop terrorismen, så er der også stop for civile tab.
Så siger hr. Jeppe Kofod, at vi jo diskuterer, hvordan man mest effektivt kommer terrorismen til livs.
Jamen den irakiske regering prøvede med fredelige midler først, prøvede med forhandlinger at finde en løsning på Fallujaproblemet.
Den fredelige vej viste sig så ikke at du, og så griber den irakiske regering den sidste udvej, nemlig at anmode amerikanerne om hjælp til sammen med irakiske soldater at gennemføre en militæroperation i Falluja.
Hvad vil hr. Jeppe Kofod så mere, end at man først prøver at forhandle og forhandle og forhandle i ugevis?
Og når terroristerne så ikke vil lave en løsning, griber man til sidste udvej, nemlig et militært angreb, og det er på den irakiske regerings anmodning.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Jeg vil blot have, at den danske regering som medlem af en koalition, der skal bekæmpe terrorisme i Irak og hjælpe civilbefolkningen, irakerne, til en bedre fremtid, tager den opgave meget alvorligt.
Statsministeren nævnte f.eks. tidligere i et svar, at den 22. november fik Røde Halvmåne adgang til at sende forsyninger ind i Falluja.
Ja, men angrebet på Falluja startede jo over en uge tidligere.
Hvad med de andre dage, hvor Røde Kors og Røde Halvmåne forsøgte at få lov til at komme ind og hjælpe civilbefolkningen?
Hvorfor tror statsministeren, at der i den centrale del af Irak, hvilket Forsvarets Efterretningstjeneste er inde på i sin trusselsvurdering, desværre er opbakning i lokalbefolkningen til modstandskampen?
Det er jo, fordi civile svigtes, og det er jo en kerneopgave for den danske statsminister og regering at gøre noget ved det problem.
Men vi får ikke noget svar fra regeringen.
Det synes jeg er ærgerligt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Hr. Jeppe Kofod tilføjer ikke meget nyt til debatten.
Vi har hørt det i flere omgange tidligere.
Jeg kan bare sige, at vi tager det dybt alvorligt.
Vi er i Irak netop for at hjælpe civilbefolkningen.
Derfor er det vigtigt, at vi bliver og hjælper den irakiske regering med nu at udvikle det irakiske samfund til et demokratisk samfund, hjælpe irakerne til, at de kan overtage ansvaret selv også for sikkerheden, således at de udenlandske tropper kan komme hjem, når situationen tillader det.
Lad os nu holde fast i, at det er det, der er perspektivet.
Mogens Lykketoft (S), 2004-11-24:
Jeg vil gerne gøre følgende bemærkning til statsministeren: Jeg er stadig væk meget enig i, at man skal kigge fremad, man skal se, hvordan man kan gøre en indsats bedre.
Socialdemokraterne er ikke tilhængere af, at Danmark løber fra et engagement i Irak.
Vi er i tvivl om, hvorvidt det nuværende engagement sker på den rigtige måde, er den måde, vi gør mest nytte på, er den måde, vi har den rigtige profil på.
Men vi har accepteret, at det fortsætter uændret det næste halve år, fordi der skal afholdes valg.
Det er en proces, der, som statsministeren selv sagde, er bakket op af FN.
Men når vi rejser debatten i dag, er det jo lige præcis, fordi det forholder sig sådan, at her er tale om en proces, der er bakket op af FN, men hvor koalitionens håndtering af den proces kritiseres af FN’s generalsekretær.
Vi er enige med FN’s generalsekretær.
Vi betragter ikke FN’s generalsekretær som en mand, der gerne vil gøre det lettere for terroristerne, men som en mand, der ligesom vi er optaget af, at det irakiske folks tillid og opbakning til en demokratisk proces kan sikres, og at de metoder, der anvendes, ikke er de rigtige, herunder, som spørgsmålet gik på, den manglende adgang til under kampene at levere nødhjælp til Falluja.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Nej, jeg har ikke haft lejlighed til selv at tale med Kofi Annan.
Faktisk er hovedbudskabet i Kofi Annans brev en række betragtninger om vigtigheden af, at der kan afholdes valg i Irak i januar 2005 som en nøgle til den bredere politiske overgangsproces, der er beskrevet i den seneste FNresolution.
Det er faktisk Kofi Annans hovedærinde.
Så siger hr. Lykketoft: Nå ja, det kan godt være, at det er den irakiske regering, men det er jo sådan en regering, der bare er indsat af amerikanerne.
Det, hr. Lykketoft her forbiser, er jo, at det er en regering, som er, om jeg så må sige, autoriseret af FN i den seneste resolution, 1546.
Mogens Lykketoft (S), 2004-11-24:
Nu har statsministeren gentagne gange henvist til den irakiske regering, og det er jo rigtigt, at den har stået bag anmodningen om angrebet og været med i det, men statsministeren må vel give mig ret i, at den nuværende irakiske regering ikke er nogen almindelig, folkevalgt regering, det er en, der er indsat under amerikansk protektorat.
Derfor er jeg egentlig interesseret i at få at vide, om statsministeren, når han nu har talt så indgående med den irakiske premierminister, har haft nogen som helst lejlighed til også at tale med FN’s generalsekretær om hans efter statsministerens mening åbenbart helt fejlagtige analyse af situationen.
For hvis FN’s generalsekretær tager fejl, så var det da selvfølgelig en opgave for statsministeren at prøve at retlede ham.