Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-09:
Jeg vil gerne sige tak for debatten og jo da bestemt kvittere over for den række af partier, der har sørget for, at vi fik den her forespørgselsdebat og dermed mulighed for at sætte fokus på den meget omfattende indsats, regeringen gør på det her område.
Jeg er altså også lidt fristet til med formandens tilladelse at sende en venlig hilsen til de trofaste tilhørere, der har fulgt os hele eftermiddagen.
Det synes jeg er godt klaret.
Jeg synes egentlig, at ordføreren for forespørgerne, fru Lise von Seelen, fik forsvaret ganske godt, at man ønsker lige præcis det samme som det, regeringen allerede har sat i værk.
Jeg gjorde jo rede for, hvad hovedpunkterne er, at vi vil have meget mere fokus på tidlig indsats.
Det går bl.a. ud på, at vi vil prøve at se på, om vi kan udarbejde nogle indikatorer, så vi tidligere kan spotte børn, der har nogle symptomer på, at de har problemer.
Vi vil også sætte ind med hensyn til den tværfaglige indsats, så vi får nedbrudt faggrænser og i højere grad får et fornuftigt samarbejde på tværs af de enkelte fagkontorer.
Det er jo interessant at se, at det forslag til vedtagelse, som man ryster op med fra forslagsstillernes side, jo indeholder bud på tiltag, som regeringen for længst har sat i værk, eller som familie- og forbrugerministeren sagde: Regeringen er for længst videre, for så vidt angår det, der kræves i den foreslåede vedtagelse.
Det er jo lidt usædvanligt, at man fra partiernes side kræver noget, som allerede er sat i værk.
Jeg forstod så på fru Lise von Seelen, at det også handlede om det konkrete.
Sagen er jo, at den omfattende plan, vi nu har iværksat for at bryde den negative sociale arv, jo også indeholder en række konkrete initiativer.
Det er både et spørgsmål om at gå langt mere i dybden, prøve at finde ud af, hvad det er, der gør en forskel for de her børn, og om endelig at få sikret, at vi sætter meget tidligere ind, end vi gør i dag.
Men der er jo også en række konkrete initiativer, hvis ellers fru Lise von Seelen har sat sig ind i den meget omfattende plan, som regeringen har offentliggjort.
Der er jo konkrete indsatser til styrkelse af dagtilbuddene: en konkret indsats vedrørende skolegangen for at sikre en god skolegang; den nationale handlingsplan for læsning og fokus på udsatte børns skolegang; bedre integration af de tosprogede børn med venskabsfamilier og lektiehjælp; nydanskeres deltagelse i idræts- og foreningsliv; forældreansvar og metodeudviklingsarbejde på det område; lovforslaget, som bl.a. indeholder forældrepålæg, som vi netop nu har til behandling; integration i almindelige fællesskaber, hvor vi prøver at se på, hvordan vi bedre får hjulpet unge kriminelle tilbage på et godt spor; forebyggelse af kriminalitet i de udsatte boligområder; fritidspas m.v.
Der er jo masser af også meget konkrete initiativer i handlingsplanen, hvis ellers fru Lise von Seelen havde gjort arbejdet med at sætte sig ind i, hvad den egentlig indeholder.
Det, vi vel kan se ud af debatten i dag, er, at der i hvert fald fra Socialdemokraternes side ikke er forslag til tiltag som sådan, som også skulle have været med i handlingsplanen, i virkeligheden var den vel opbakning til de mange forskellige initiativer, til at man i virkeligheden understøtter og bakker op om, at regeringen faktisk her har lavet en samlet plan for, hvordan vi for alvor kan få taget fat på at bryde den negative sociale arv.
Sådan må jeg i hvert fald tolke det, der er blevet sagt her i dag, og det indhold, der er i forslaget til vedtagelse.
For lige at oplyse nogle rigtige tal er det sådan, at der er omkring 39.000 børn i familier med indkomster på under 50 pct. af medianindkomsten, som jo er det udgangspunkt, vi normalt bruger til at vurdere omfanget af personer i lavindkomstgruppen.
Der skal man være opmærksom på, at den gruppe, der har indkomster på under 50 pct. af medianindkomsten, er en meget bredt sammensat gruppe, der består af mange forskellige familier.
Så sagde hr. Thomas Krog, at der er børn, som »bruger hele deres barndom på at kæmpe med næb og kløer« i forhold til den situation, de er i i økonomisk henseende.
Der synes jeg så, at det er vigtigt at gøre opmærksom på, at når vi ser på gruppen af kontanthjælpsmodtagere, så er der jo meget stor ind- og udgang af gruppen.
Bare lige for at få nogle tal, som jeg synes er væsentlige at gøre opmærksom på i forbindelse med de mange tal, som er føget gennem luften under debatten, vil jeg sige, at sagen er, at ser vi på en relativ økonomisk fattigdom, ja, så oplever børn for langt de flestes vedkommende dette i mellem 5 og 12 måneder.
Ser vi på omfanget af børn, der oplever en relativ fattigdom gennem hele deres barndom, ja, så er vi faktisk nede på ½ promille svarende til ca. 30 børn.
Jeg vil runde af med at sige, at jeg tror, at det var fru Lise von Seelen, der på et tidspunkt begyndte at tale om reparationspolitik.
Og det synes jeg jo er noget underligt noget, fordi vi netop fra regeringens side har sørget for at tage fat fra grunden, at gå i dybden med tingene og at have massiv fokus på dokumentation og forskning, så vi kan gøre en bedre forebyggende indsats.
Vi kan som eksempel tage hele anbringelsesreformen, der jo om noget er et grundigt arbejde med hensyn til at tage fat på de problemer, der har været på det område, og hvor vi har hele handlingsplanen om negativ social arv, som jeg også mener i den grad tager fat på de problemer, der er.
Vi har sat 100 mio. kr. af til velfærdsforskning, fordi vi netop synes, at det er vigtigt at få mere viden om, hvad det er, der betyder noget.
Så om noget har denne regering sat fokus på både at gå i dybden og på den forebyggende indsats.
Det kan jo også være, at det, fru Lise von Seelen tænkte på, var, at der er behov for at udbedre manglerne fra den tidligere SR-regerings tid.
Og der vil jeg så sige, at det jo er ganske rigtigt; det er det, vi er i fuld gang med at rette op på ved at sørge for at styrke den sociale indsats over for de udsatte i det danske samfund.