runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Larsen (V), 1998-01-28:
Venstre kan støtte dette forslag fra Fremskridtspartiet om at afskaffe ministerudpegede bestyrelsesmedlemmer i pengeinstitutter, forsikringsselskaber og realkreditinstitutter, og det kan vi, fordi vi føler, at der er en forventning til disse offentlige repræsentanter i forhold til befolkningen, som vi ikke kan indfri.
De skal varetage almindelige samfundsmæssige interesser, og det er utrolig vanskeligt at se, hvordan det i nogle konkrete situationer har kunnet lade sig gøre.
F.eks. har vi aldrig kunnet se i de kriser, der har været for heldigvis snart en del år siden i pengeinstitutsektoren, at den offentlige repræsentant har gjort en forskel.
Derfor vil Venstre ikke være med til at holde liv i disse forventninger, som ikke kan indfries, og vi mener desuden, at de offentlige repræsentanter har nøjagtig de samme forpligtelser og rettigheder som de almindelige bestyrelsesmedlemmer.
Derfor kan de almindelige aktionærvalgte bestyrelsesmedlemmer udmærket varetage de samfundsmæssige interesser.
Det er jo sådan, at pengeinstitutter, forsikringsselskaber og realkreditinstitutter jævnligt gennem pressen og her fra Folketinget bliver mindet om, at de har nogle forpligtelser i forhold til samfundet og ikke bare er en ganske almindelig privat virksomhed, og jeg synes faktisk også, det går udmærket med at leve op til disse forventninger.
Marianne Jelved (RV), 1998-01-28:
Dette er den næsten årlige genfremsættelse af lovforslaget om afskaffelse af offentlige repræsentanter i pengeinstitutter, livsforsikringsselskaber og realkreditinstitutter, og der er ikke sket ændringer i regeringens holdning til, hvorvidt der skal være offentlige repræsentanter i de nævnte institutter. Formålet med de offentlige repræsentanter i bestyrelserne for de finansielle virksomheder er at sikre, at almindelige samfundsmæssige interesser også indgår i disse virksomheders overordnede ledelse, og det fremgår jo udtrykkeligt af Erhvervsudvalgets betænkning fra 1974.
De offentlige repræsentanter skal sikre, at der kommer andre synspunkter frem i bestyrelsen end snævre kommercielle interesser, og at der kommer en mere alsidig repræsentation i sammensætningen af bestyrelsen, herunder at der er et samvirke mellem det, der foregår i pengeinstituttet og i det øvrige samfund.
Det er vigtigt at understrege, at den offentlige repræsentant ikke repræsenterer regeringens eller Folketingets holdninger; derimod er det et væsentligt træk, at den offentlige repræsentant er helt uafhængig af særlige interesser, mens de øvrige bestyrelsesmedlemmer vælges af virksomhedens aktionærer, det vil sige ejerne.
Det er netop denne uafhængighed, som gør, at den offentlige repræsentant kan varetage generelle samfundsmæssige hensyn i forbindelse med den overordnede ledelse af den finansielle virksomhed.
Man må huske på, at finansielle virksomheder ikke alene er almindelige erhvervsdrivende selskaber, men at de via deres forretningspolitik har en meget stor indflydelse på hele samfundsøkonomien.
Der er store samfundsinteresser knyttet til den finansielle sektor.
Derfor er det, at vi regulerer virksomhederne via vores lovgivning, og derfor er der offentlige repræsentanter, der kan minde om disse forhold.
På den baggrund finder jeg, at den offentlige repræsentant er et nyttigt, ønskeligt led i det samvirke, som foregår og skal foregå mellem de finansielle virksomheder og det øvrige samfund.
Regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.
Jytte Hilden (S), 1998-01-28:
Jeg er ligesom hr. Løgstrup Madsen fra Venstre meget glad for de mange tilkendegivelser, der kommer, for verden er jo sådan, at vi ikke får flyttet den, medmindre der er et pres på.
Jeg får selv lejlighed til om nogle uger at have en diskussion med netop Handel & Service, og der kunne de punkter jo glimrende indgå.
Det er fuldstændig rigtigt, at vi i dag kan sidestille digital og skriftlig kommunikation.
Det kan vi naturligvis, men det, der er pointen i at skulle have et lovforslag om det, er, at det skal have retlig virkning.
En eventuel tvist mellem to parter skal kunne afgøres af en domstol, og for at en domstol kan tage stilling til en sag, må der nødvendigvis foreligge en lovtekst, ud fra hvilken domstolen kan tolke, om den ene eller den anden har ret i den sag. Der er jo ikke sagt noget i eftermiddag, som ikke kalder på, at vi kommer i gang, så enten vi piber eller synger - ikke vi - men enten nogen piber eller synger, så gør vi det.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1998-01-28:
Tidligere i debatten fik vi jo et yderst konstruktivt forslag
fra fru Sonja Mikkelsen om, hvordan vi kunne løse de problemer, der er omkring digital signatur, nemlig ved at vi starter med en tilmeldingsmodel og så efter en relativt kort periode går over til at anvende en frameldingsmodel, således at det generelle princip i loven er, at digital signatur er sidestillet med almindelig signatur.
Det, der så er afgørende for vurderingen af det forslag, er, hvor lang tid der kommer til at gå, og der er det jo interessant at se, at en række af erhvervsorganisationerne har været ude med, at det allerede i dag er muligt at sidestille digital kommunikation med almindelig papirbaseret kommunikation.
Jeg lagde bl.a. mærke til, at administrerende direktør i Dansk Handel & Service, Søren B. Henriksen, i dag i Erhvervs-Bladet er citeret for at skrive: »Det er i dag via kryptering muligt at sidestille elektronisk kommunikation med papirbaseret ditto.« Hvis det er tilfældet, og regeringen også deler det synspunkt, at vi er så langt, er der jo grund til at vælge en frameldingsmodel med det samme.
Så er der jo ingen grund til, at vi laver en sådan kombinationsmodel.
Men hvis vurderingen er en anden, synes jeg, at den model, som fru Sonja Mikkelsen har skitseret, er yderst fornuftig.
Så jeg ved ikke, om ministeren kan svare på, hvad der er regeringens opfattelse af, hvor langt den tekniske udvikling er på dette område?
Peter Christensen (S), 1998-01-28:
Lovforslaget er i vid udstrækning identisk med de bestemmelser i strukturloven, der retter sig imod den økologiske produktion.
Derfor er det en naturlig udvikling, at alle disse bestemmelser samles i en lov om økologi.
Befolkningens interesse for den økologiske tanke er slået igennem.
Det har ikke været nogen let proces.
Mange har været imod, ikke mindst inden for landbruget, men heldigvis ser det ud til, at det er vendt.
Derfor er det formålet i sig selv at få et regelsæt på dette område samt at få en kontrol på produktionsmetode og distribution.
Den økologiske tanke lider ubodelig skade, når disse regler omgås.
Desværre har vi jo set uheldige eksempler netop inden for distribution af økologiske fødevarer.
Derfor kræver det en grundig kontrol, som også ligger her i lovforslaget, men det kræver også hårde sanktioner ved overtrædelserne.
Disse hårde sanktioner fik vi indført med hensyn til produktionen for ikke så lang tid siden, så man kunne fratage producenterne autorisationen i op til 5 år.
Socialdemokratiet er optaget af lige så hårde sanktionsmuligheder inden for distributionsledet.
Loven er en rammelov.
Vi hører meget kritik, når der er tale om en rammelov, der giver ministeren mulighed for at fastsætte detaljeret bestemmelse i bekendtgørelsesform.
Men jeg vil sige angående det her lovforslag, at det egentlig er tvingende nødvendigt, at det er en rammelov, så man kan få de nødvendige økologiske dyrkningsregler løbende tilpasset til udviklingen. Socialdemokratiet kan støtte forslaget.
Ulla Solvang (RV), 1998-01-28:
Som nævnt er dette lovforslag en genfremsættelse fra sidste samling.
I Det Radikale Venstre er vi uenige med forslagsstillerne i, at ministerudpegede repræsentanter i pengeinstitutter, forsikringsselskaber og i realkreditinstitutter er udtryk for et ønske om statskontrol og gensidig uddeling af vellønnede bestyrelseshverv til politiske venner.
Det, man skal huske, er, at disse institutter ikke blot er almindelige erhvervsvirksomheder, men virksomheder, der gennem deres virke har en stor indflydelse på hele samfundsøkonomien.
Derfor ønsker Det Radikale Venstre fortsat at have en repræsentant i de omtalte institutters bestyrelse, der uafhængig af regeringens eller Folketingets holdninger ser lidt bredere end blot på virksomhedernes økonomiske interesser og derved sikrer, at disse store finansielle virksomheder også varetager samfundsmæssige hensyn.
Det Radikale Venstre vil derfor ikke støtte lovforslaget - heller ikke denne gang.
Lene Espersen (KF), 1998-01-28:
Formålet med loven er, som det allerede er blevet sagt, at fastlægge rammer og regler for de økologiske produktionsmetoder, og idet der er lagt op til en rammelovgivning, giver dette ministeren mulighed for at fastsætte detaljerede bestemmelser, der vedrører økologi i bekendtgørelsesform.
Selv om man herved fratager Folketinget direkte indflydelse på regeludformningen, og selv om vi ofte er lidt kritiske over for de store bemyndigelser, så synes jeg faktisk, at modellen er acceptabel i det her tilfælde, idet netop økologiområdet er et område, der såvel nationalt som på fællesskabsplan er i rivende udvikling, og der er derfor behov for en fleksibel model, hvor ministeren løbende kan tilpasse tingene.
Derfor synes vi faktisk, at en rammelovgivning er passende i denne forbindelse.
For det første mener vi, det bør overvejes, at man giver de relevante erhvervs- og forbrugerorganisationer en høringsret i forbindelse med fastsættelse af reglerne.
Det har lidt at gøre med det, jeg indledte med at sige.
Når man nu giver ministeren alle de bemyndigelser, så er det måske meget godt at lade de relevante erhvervs- og forbrugerorganisationer få et ord med på vejen, før reglerne bliver fastsat.
Endelig åbner man i § 7 op for offentliggørelse af kontrolresultater, og jeg forventer her, at offentliggørelsespolitikken på økologiområdet vil blive afstemt med de regler, som Folketinget senere på året fastlægger i forbindelse med den nye fødevarelovgivning, således at regelsættet bliver ensartet.
Frederik Nørgaard (S), 1998-01-28:
Med lovforslaget udvides ministerens bemyndigelse til at kunne yde tilskud til alle EU-foranstaltninger, der vedrører miljøvenligt jordbrug samt naturpleje, og som kan medfinansieres efter Rådets forordning.
I marts 1997 gennemførtes en uddelegering af administrationen af miljøvenligt jordbrug til amterne.
Denne uddelegering var forinden godkendt af Europa-Kommissionen, som præciserede i godkendelsen, at ministeren stadig har det overordnede ansvar for administrationen af det danske program for miljøvenligt jordbrug samt naturpleje.
Men disse betingelser har efterfølgende vist sig at give problemer i forbindelse med de foranstaltninger, som er omfattet af programmet.
Fødevareministeren har på disse områder ikke mulighed for at føre et overordnet tilsyn og meddele instrukser, som det er forudsat i godkendelsen, og derfor er en lovændring nødvendig.
Den anden del af lovforslaget omhandler foranstaltninger til forbedring af produktion og afsætning af honning.
Baggrund for forordningen er et ønske om at gennemføre 1-årige nationale programmer, der omfatter faglig bistand, bekæmpelse af varroatose og sygdomme forbundet hermed.
Derudover er der mulighed for at give tilbud til regionale avlscentraler og forbedring af honningens kvalitet, og der er mulighed for, at Fællesskabet kan give en medfinansiering af de nationale programmer, der kan udgøre op til 50 pct.
Lovforslaget skal altså sikre, at det danske program for miljøvenligt jordbrug samt honningproduktion kan implementeres, samt give mulighed for EU's medfinansiering.
Vi kan fra Socialdemokratiets side støtte lovforslaget, og da den næste ansøgningsrunde vedrørende miljøvenligt jordbrug og naturpleje begynder den 1. april, er det hensigtsmæssigt, at loven træder i kraft den 1. marts, og vi skal derfor medvirke til en hurtig sagsbehandling. Så skal jeg endelig tilkendegive, at Det Radikale Venstre også kan støtte lovforslaget.
Christian Mejdahl (V), 1998-01-28:
I bemærkningerne til lovforslaget kan vi se, at der ved udgangen af 1997 var 1.620 autoriserede økologiske bedrifter i Danmark.
Vi ved også fra dagspressen, at efterspørgselen på de økologiske varer i hvert fald på visse områder er stor.
I Venstre mener vi, det er godt, at forbrugerne kan få de varer, som de efterspørger.
Der skal være valgfrihed.
Forbrugerne skal også have en garanti for og en tillid til, at når de køber økologiske produkter, så er det økologiske produkter.
Lovforslaget lægger da også stor vægt på kontrolforanstaltningerne.
Vi mener så til gengæld også, at det er forbrugerne, der skal betale kostprisen på de økologiske varer.
Sådan er det ikke i dag.
For det andet bruges økologiske produkter ofte som tilbudsvarer i forretningerne, fordi det er et godt trækplaster.
Disse forhold forrykker markedsbalancen, og det skal både producenter og forbrugere have for øje, hvis det en dag skulle blive hverdag igen.
Men hensyn til lovforslaget mener vi i Venstre, at det vil være fornuftigt nok at samle det her område i en lov, som der nu lægges op til. Men vi er bekymrede over alle de ministerbemyndigelser, den indeholder.
Vi vil under udvalgsarbejdet stille spørgsmål om, hvordan disse bemyndigelser tænkes udmøntet, og § 9 er måske den allerværste paragraf.
Det er dér, hvor det står, at kontrollanter uden retskendelse kan kontrollere hvad som helst.
Jeg tvivler på, at loven kan gøres færdig til ikrafttrædelse den 1. marts i år, som der står, men det får vi så se.
Vi vil ikke forsinke udvalgsarbejdet unødigt, kun have de her dunkle punkter belyst fyldestgørende.
Addi Andersen (CD), 1998-01-28:
De digitale netværk er en del af infrastrukturen, og i Danmark er denne infrastruktur gennem de seneste år udviklet kraftigt takket være de mange computere i hjemmene, i virksomhederne og på arbejdspladserne.
Derfor har vi på den ene side et stort potentiale, hvis vi formår at udnytte de kommunikationsmuligheder, som denne del af infrastrukturen giver.
På den anden side kan vi også forspilde
disse muligheder, hvis borgerne, virksomhederne og de offentlige institutioner ikke har tillid til de digitale netværk, eller vi kan forspilde mulighederne, hvis der sker misbrug.
Derfor synes CD, det er et rigtigt initiativ, regeringen kommer med.
Hvis vi kan skabe en digital kommunikation, hvor både modtager og afsender har garanti for, hvem der så at sige er i den anden ende, og for, at indholdet er en meddelelse, som ikke er blevet ændret eller læst undervejs, åbner det jo en række perspektiver
Det kan blive meget lettere at indberette oplysninger til en offentlig myndighed for både virksomheder og borgere - det var noget af det, fru Mimi Jakobsen lagde vægt på, da hun var erhvervsminister.
Det kan blive meget lettere at henvende sig til det offentlige, for man kan slippe for telefontider og springe
over telefonkøer.
Det bliver lettere at holde sig ajour, fordi adgangen
til opdaterede informationer forøges.
Det bliver lettere at være forbruger, for man kan bestille varer hjem eller til afhentning via computeren.
Der er altså mange grunde til, at vi bør arbejde for, at de digitale netværk ikke bare er bredt tilgængelige, men også bliver bredt anvendte kommunikationsmidler.
For CD er to ting vigtige i denne diskussion: Vi skal for det første nå til den løsning på sikkerhedsproblemerne, der stiller erhvervslivet og borgerne bedst. Forbrugerne vil med udvidede muligheder for at handle på Internettet kunne købe produkter og serviceydelser fra producenter i hele verden, så set med forbrugernes øjne bliver markedet globalt, og de danske virksomheder vil mærke en skærpet konkurrence.
Derfor skal vi prioritere løsninger, der giver danske virksomheder optimale muligheder for at sælge på det globale marked.
Der skal være balance i tingene.
Det er de offentlige modtagere af oplysninger, der skal tilpasse sig de digitale netværks muligheder i videst muligt opfang, og de offentlige institutioner med en særlig informationsopgave må også indrette deres arbejde efter de nye mediers muligheder
For det andet skal vi respektere, at vi har at gøre med en form for infrastruktur, hvor det private initiativ spiller en stor rolle, og derfor må vi ikke med vores krav til sikker digital kommunikation hindre en videreudvikling af de digitale netværk.
Mange af de nye muligheder og standarder, som er til stede på Internettet i dag, er skabt af små entreprenører, som har haft en god idé og været villige til at satse på den, og denne Klondykeånd, som får Internettet til at ligne en håndfuld knappenåle, der er tabt fra meget stor højde, er også drivmidlet bag videreudviklingen af de digitale netværk, så den må vi ikke spærre inde i alt for stive rammer.
Henrik Dam Kristensen (S), 1998-01-28:
Jeg kan også denne gang sige tak til Folketingets partier - næsten alle sammen - for en venlig modtagelse.
Måske lige et par enkelte ord til hr. Aage Brusgaard.
Det her vil ikke kunne give støtte til at nedlægge
Der er vel i realiteten to ting i dette lovforslag, som er vigtige.
Vi fortsætter med de ordninger, som vi kender, men vi udvider i realiteten på to områder.
Dels, som hr. Christian Mejdahl var inde på, giver vi offentligheden adgang til også at kunne nyde noget af den natur og det miljø, som vi får for disse midler, selvfølgelig under nogle ordnede vilkår.
Det er i realiteten de to vigtigste ting, som ligger i dette lovforslag.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-28:
Indledningsvis vil jeg sige, at vi synes, det er helt i orden, at ministeren har en beføjelse til at indføre støtteordninger.
Det gør ministeren selvfølgelig ikke, medmindre der er et politisk flertal bag til at dække det økonomiske i forhold til de midler, der skal til fra den danske statskasse.
Det, som jeg ikke rigtig kan gennemskue her, og det er så det, der ligger i det miljøvenlige jordbrug samt naturpleje og økologisk jordbrug, og dér, hvor jeg gerne vil have snor i det, og hvor jeg gerne vil sikre mig en politisk debat, er, at det her ikke må være en manøvre, som muliggør, at man kan indføre et nyt regelsæt for støtteordninger og kompensationsordninger inden for det, som man kan kalde særlig sårbare vandindvindingsområder, for det vil vi gerne have op til klar stillingtagen her i Folketinget.
Hvis ministeren ikke lige kan klare at svare på det i dag, kan jeg selvfølgelig afklare det ved et spørgsmål
i udvalget
Men ellers støtter vi lovgivningen.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-28:
De tidligere ordførere har været venlige og positive.
Nu er jeg sådan lige kommet ind i det her som suppleant, men loven hedder altså forslag til lov om ændring af lov om støtte til jordbrugets strukturudvikling osv.
I hvert fald overskriften tyder jo på yderligere støtte, og støtte til strukturudvikling kan være mange ting.
Når folk sådan i daglig tale snakker om strukturudvikling, er det jo som regel noget om, at det går
for stærkt, at der bliver nedlagt for mange landbrug, og at nogle landbrug bliver for store, så hvis det også kan dreje sig om, at der skal gives yderligere tilskud til det, er vi imod.
Og så står der i den anden del af overskriften: Og til økologisk produktion inden for jordbrug og fiskeri.
Hvis det er yderligere tilskud til økologisk produktion, er vi også imod. Vi ved jo, at de, der i dag omlægger til økologisk landbrug, kan få ca. 5.000 kr. i tilskud pr. ha.
Vi kunne høre i radioen her til middag, at Enhedslisten har fået et ordentligt fodaftryk med ind i den nye pesticidafgift, sådan at en meget stor del af det provenu, der kommer ind her, yderligere skal tilføres økologerne, så det bliver 5.000-6.000 kr., de kan få pr. ha.
Så mener jeg, vi er kommet derud, hvor det er blevet for attraktivt at gå over til økologi, for så er det ikke altid, at det er produktionsmåden, man stiler efter, men mere tilskuddet.
Vi har ikke noget imod økologi.
Vi mener bare, at det skal være udbud og efterspørgsel, der bestemmer. Der skal i hvert fald ikke være mere tilskud end til andre landmænd.
Så vil jeg så sige for ikke at være for negativ, at vores politik er, at de steder, hvor der er mulighed for tilskud fra EU, skal dansk landbrug selvfølgelig kunne få tilskud på lige fod med alle andre landmænd inden for EU, for vi er jo selv med til at betale, men hvis det her går ud over de tilskud, som EU giver generelt, er vi imod.
Derfor vil jeg godt lige afsluttende sige til ministeren, at jeg altså ikke helt forstår lovforslagets nødvendighed, for hvis det kun drejer sig om de ting, som man i forvejen kan få tilskud til, altså braklægning, miljøfølsomme områder og bestemte afgrøder, man skal dyrke osv., behøver man vel egentlig ikke at lave en ny lovgivning om det, for det har der jo været tilskud til i de sidste 20 år.
på området.
Kristen Touborg (SF), 1998-01-28:
Med lovforslaget udvides ministerens bemyndigelse til at yde tilskud til miljøvenligt jordbrug samt naturpleje og til at yde støtte til honningproduktionen.
Vi mener, det er hensigtsmæssigt, at ministeren får det overordnede ansvar for, at amternes administration af miljøvenligt jordbrug sker i overensstemmelse med de krav, som EU stiller.
Vi mener også, der er behov for en forbedring
af produktionen og afsætningen af dansk honning
, så derfor kan SF støtte det fremsatte lovforslag.
Lene Espersen (KF), 1998-01-28:
Formålet med lovforslaget er at udvide fødevareministerens hjemmel til at yde tilskud til alle EU's foranstaltninger, der vedrører miljøvenligt jordbrug og naturpleje, og ligesom de tidligere ordførere har givet udtryk for, kan jeg sige, at Det Konservative Folkeparti også støtter denne samling af alle disse forskellige regler. Ligeledes skabes der den nødvendige hjemmel til at gennemføre EU's forordning om forbedring af honningproduktionen, og det støtter vi naturligvis også, ligesom vi støttede det under mandatgivningen i Europaudvalget om honningen.
Men jeg vil i den forbindelse godt spørge ministeren, om den undersøgelse, som EU-Kommissionen har krævet afsluttet inden 15. december 1997, er afleveret til Kommissionen.
Det er blot for at sikre, at Danmark også får del i de midler, som er beskrevet i lovforslaget.
Ligeledes vil jeg også for god ordens skyld spørge om, hvorfor man har fastsat tilskudsrammen som det pågældende medlemslands andel af biproduktionen, frem for at gøre det afhængigt af behov.
Der er sikkert en eller anden grund til det, men den står ikke nævnt i lovforslaget.
Men overordnet set er Det Konservative Folkeparti positivt stemt over for lovforslaget.
Christian Mejdahl (V), 1998-01-28:
Sidste forår gennemførtes en uddelegering af administrationen
af miljøvenligt jordbrug til amterne.
I Venstre mener vi, at det var en fornuftig disposition.
Det er amterne, der er tættest både på de områder, det gælder, og på de borgere, det vedrører, og som får både glæde og besvær af initiativerne.
Derfor er vi også villige til at give ministeren den fornødne hjemmel til at udøve det tilsyn, som er forudsat for en EU-medfinansiering, og også den hjemmel, der skal til, for at ordningen kan benyttes til at fremme produktion og afsætning af honning.
Vi vil stille et par spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Vi skal bl.a. have uddybet, hvordan offentlighedens adgang til visse områder vil blive administreret.
Vi kan da sagte unde offentligheden adgang til naturen, det kan være en god oplevelse, men hvis naturoplevelsen bliver mødet med en olm tyr eller en bidsk hund, hvor skal ansvaret så placeres?
Det må vi have klarlagt.
Jeg skal på Venstre vegne give tilslutning til en hurtig og velvillig behandling af lovforslaget.