Jørn Jespersen (SF), 2002-02-06:
I SF har vi undret os lidt over, hvordan det her lovforslag egentlig er blevet til, og spekuleret meget over, hvad der er baggrunden for det.
Det, som vi synes det tyder mest på, er, at den relativt nye miljøminister har bedt sit ministerium om at lave et lovforslag på basis af nogle tidligere fremsatte beslutningsforslag fra den tid, da ministeren var i opposition.
Det har givetvis ikke været nemt for embedsværket, for de pågældende beslutningsforslag kan jo ikke karakteriseres som værende meget lange og gennemarbejdede og meget analyserende, tværtimod er de relativt korte og upræcise i deres indhold.
Det forklarer jo også, at det her lovforslag i virkeligheden ikke har nogen særlig klar målsætning og noget særlig klart sigte, men stritter sådan lidt i hver retning og gavner og skader lidt efter tilfældigheder.
Vi har det sådan, at vi i virkeligheden synes, at det er svært at finde ud af, hvem man har villet gavne i denne her sammenhæng ud over at leve op til nogle valgløfter, man er kommet til at give uden helt at have gennemskuet konsekvenserne af dem.
For det første vil man flytte landzonekompetencen fra amterne til kommunerne.
Det tror vi er en rigtig dårlig idé.
Vi frygter, at landzonekompetencen i kommunerne vil betyde mere spredt, tilfældigt byggeri og anlæg, som vil skade landskabet, skæmme landskabet, som vil give nabokonflikter, og som vil have utilsigtede naturkonsekvenser.
Vi kan godt umiddelbart have en vis sympati for, at man skal kunne lave en aftægtsbolig, når man har et reelt behov, men vi synes, at den meget vidtgående ret, man får med det her forslag til at opføre aftægts- og medhjælperboliger uden at skulle dokumentere behovet og uden nogen sikkerhed for, at de ikke efterfølgende bliver frastykket og dermed i virkeligheden bliver til en slags spekulationsobjekter, er meget betænkelig.
Det, der jo meget nemt kunne blive konsekvensen af det, er, at vi over årene får en slags udvikling af landsbyer, landsbylignende bebyggelser, uden nogen planlægning, uden nogen sikkerhed for, hvordan hele bæredygtighedsaspektet omkring vandforsyning, kloakering og sådan noget er planlagt, spredt rundtomkring i landskabet, uden at der for alvor er nogen, der er særlig glade for det, bortset fra dem, der måske har skummet en spekulationsgevinst.
Så hvis man skal give øgede muligheder for at bygge aftægts- og medhjælperboliger, bør der være langt strammere betingelser
for, hvornår det kan ske, og der bør være en sikkerhed mod frastykning fra den oprindelige ejendom og dermed en sikring mod spekulationsmuligheder. Opførelse af gyllebeholderne på markerne: Ja, man kan sige, at der nogle gange er nogle nabohensyn, som gør, at det kan være fornuftigt at lægge gyllebeholderne et andet sted end op ad den egentlige landbrugsbedrift, men at give frit slag til, at det er den enkelte landmand, der har ret til at lægge den ud, og at undlade at kræve, at der skal tages landskabsmæssige hensyn i placeringen, vil uden for enhver tvivl hævne sig, og det vil betyde, at man om relativt få år vil få et helt andet landskab at se her i Danmark, hvor man mange steder vil kunne se en, to, tre, fire store gyllebeholdere stikke op i det åbne land.
På det tidspunkt tror jeg, at det vil komme forslagsstillerne til skade, det er bare trist, at landskabet skal tage så meget skade i mellemtiden. Anvendelsen af de overflødiggjorte landbrugsbygninger: Der spørger vi os selv: Kan man ikke dét i rimeligt omfang i dag? Er det ikke muligt i et rimeligt omfang og ved at tilgodese fornuftige behov at bruge landbrugsbygninger på fornuftig måde i dag?
Vi har i hvert fald ikke set et dokumenteret behov, heller ikke beskrevet i lovforslaget, for, at mulighederne for at udvide mulighederne på det her område skulle gøres meget større, end de er i dag.
Vi vil gerne lade os overbevise, men så kræver det, at man præsterer
en argumentation, der er betydelig bedre end den, der er kommet indtil nu.
Med hensyn til udvidelsen af mindre virksomheder, som er etableret i eksisterende bygninger i det åbne land, må man jo sige, at forslaget stort set giver frit slag.
Man kan nedsætte sig, man kan udvide, og der er i realiteten næsten ingen grænser for, hvor meget man kan udvide.
Og dermed får vi en situation, hvor de industrier, som det har været grundtanken i hele vores planlovgivning skal ligge i dertil indrettede industrizoner i byerne, nu kommer til at ligge ude i det åbne land, uden at der er nogen myndighed, der har planlagt, hvor de skal ligge, uden at der er nogen, der har nogen som helst indflydelse på, hvor de ligger, og uden at man reelt har en mulighed for at blokere det.
Det bliver fuldstændig tilfældighedernes frie spil, hvor vi får virksomheder, som ekspanderer og dermed kommer til at skabe nabokonflikter, miljøproblemer og skade det åbne land og de landskabelige hensyn.
Så er der endelig ændringerne i butiksstrukturen.
Det er ikke overraskende fra et liberalistisk parti.
Jeg opfatter ikke Venstre på samme måde som hr. Ole M. Nielsens parti som et liberalt parti, for det liberale er noget med frisind og tolerance og ønsket om mangfoldighed og komme modparten i møde og åben dialog osv.
Det kan man jo på ingen måde sige er værdier, der karakteriserer Venstre i dag, efter at man har fået regeringsmagten.
Så jeg opfatter Venstre som et meget uliberalt parti, måske i virkeligheden Folketingets mest uliberale parti.
Til gengæld er det et meget liberalistisk parti, som til enhver tid synes, at konkurrence er godt, markedet skal bestemme; enhver form for dialog, demokrati, fælles beslutningstagen, hensyntagen til det fælles bedste er af det onde.
Derfor er det jo meget logisk, at man på butiksområdet ønsker at åbne op og skabe en øget konkurrence, som fører til en centralisering, hvor det er de stærke kæder, der kommer til at bestemme.
Det bliver Dansk Supermarked, Tæppeland og Ikea, der vinder på det her.
Det er jo også karakteristisk, at når Venstre ofte formulerer sig i retning af, at beslutningerne skal træffes tættest muligt, ikke på den enkelte borger, men på Dansk Supermarkeds hovedkontor, så er det i praksis det formål, man lever op til her. Man laver en ændring af lovgivningen, som gavner kapitalkæderne og de store byer, og som er i lodret modstrid med det, man plejer at sige ved festlige lejligheder, nemlig at man ønsker at styrke landdistrikterne, man ønsker en decentral udvikling - det gør man ikke.
Man siger, at man ønsker en varieret butiksstruktur også i de små og mellemstore byer - det gør man heller ikke.
Der er tale om et gennemført centralistisk forslag, hvor markedskræfterne, som markedskræfterne altid gør, når de får frit løb, fører til centralisering, monopolisering og ensretning.
Og det er det, der er essensen på det her område.
Jeg er ked af, at Dansk Folkeparti ikke kan gennemskue, at det forholder sig sådan, når man principielt mener noget andet, men det kan der jo rettes op på under udvalgsbehandlingen.
Og jeg undrer mig over, at Det Konservative Folkeparti vil lægge stemmer til sådan en politik. Jeg håber ikke, at det bliver gennemført, men det ser jo desværre meget sådan ud i øjeblikket.
Det vil være til skade
for stort set alle de hensyn, vi plejer at sætte højt: decentralisering, liv på landet, spredt, decentral butiksstruktur, naturhensyn, landskabelige hensyn og hensyn til det åbne land.
Alle de hensyn vil blive sat over styr
, så jeg håber virkelig, der kan ske ændringer, helst meget store, undervejs i behandlingen af det her forslag.