Mariann Fischer Boel (V), 2000-11-09:
Nu skal vi så til det igen: diskutere emballageafgifter.
For mange af os, i hvert fald for nogle af os, der har siddet i det her hus i nogle år, bringer det visse mindelser frem om uigennemtænkt hovsalovgivning.
Jeg vil godt først knytte et par kommentarer til den procedure, der har været i forbindelse med forslagets tilblivelse. Da vi behandlede lovforslaget, der hed L 90 - og det var så nummer to forslag, altså opfejningsforslaget på det oprindelige lovforslag om emballageafgift - da lovede skatteministeren, at der skulle nedsættes en arbejdsgruppe, som kunne komme med et udspil.
Den arbejdsgruppe blev nedsat i november måned sidste år.
Det var vel oprindelig meningen, at arbejdsgruppen skulle være færdig med sit udspil, så det kunne blive fremlagt i foråret.
Det var så Miljøstyrelsens arbejdsgruppe eller i hvert fald en arbejdsgruppe, der havde sit udspring i Miljøstyrelsen.
Men forslaget blev rent faktisk først sendt ud i høring
i august måned, og der var en meget kort høringsfrist på det tidspunkt, nemlig den 12. september
Der blev dog senere givet en forlængelse til den 26. september på Miljøstyrelsens udspil.
Men allerede inden høringssvarene på Miljøstyrelsens oplæg forelå, sendte skatteministeren sit lovforslag til høring med en frist på 7 arbejdsdage; 7 arbejdsdage til at melde tilbage på et meget kompliceret teknisk forslag.
Det finder vi fra Venstres side fuldstændig uacceptabelt.
Jeg har jo også bemærket, at den aftale, vi har haft om, at testpanelerne skulle inddrages i vurderingen af de her forslag,
ikke er fulgt, og at testpanelet altså ikke har haft dette forslag til vurdering.
Så skriver ministeriet i bemærkningerne, at testpanelet jo så efterfølgende kan komme med sine vurderinger.
Jeg synes, det er en despekt over for de virksomheder, der bliver ramt af forslaget.
I lovforslaget lancerer man nu et nyt begreb, der hedder
et miljøbaseret indeks, hvorefter man så skal beregne afgifterne
Det synes jeg faktisk lyder meget sympatisk, og det lyder egentlig også meget rigtigt.
Men når man så læser bemærkningerne til lovforslaget, så begynder alle alarmklokker at ringe.
Jeg vil godt have lov til at citere fra bemærkningerne til lovforslaget: »Miljøstyrelsen vil gennemføre nye beregninger vedrørende det miljøbaserede indeks, når UMIP-databasen« - og det betyder udviklingen af miljøvenlige industriprodukter - »er opdateret ...«.
Og så vil man på det tidspunkt også godt hente nogle meldinger fra forskellige relevante brancher, og så vil man i øvrigt også godt se at få kvalitetssikret de nye data.
Og helt til sidst i det samme afsnit skriver ministeren: »Ved denne lejlighed bør det miljøbaserede indeks endvidere gennemgås af en ekstern ekspert.« Så kan jeg godt forstå de meldinger, vi får fra andre eksperter rundtomkring, der udtaler, at Miljøstyrelsens udspil er baseret på et fuldstændig utilstrækkeligt fagligt grundlag.
Men nu ser det jo ud til, at skatteministerens forslag kan blive vedtaget med de venstrefløjsstemmer, som også har været med til at fremsætte et forslag om en yderligere udvidelse af afgiften på engangsservice.
Når vi gør regnebrættet op, så betyder det her en ekstra udgift for erhvervslivet - eller forbrugerne - på 140 mio. kr. om året.
Forslaget skal træde i kraft til april måned næste år, og det kunne jo få mig til at tro, at skatteministeren ikke var klar over de meget vidtrækkende konsekvenser, omlægningen vil få for nogle af de berørte virksomheder. Jeg kan have min tvivl om, om nogle af de virksomheder, som bruger de højt beskattede emballager, kan få tid til at omstille sig, for hvis vi f.eks. kigger på meget eksportorienterede virksomheder - hvis en virksomhed eksporterer f.eks. 90 pct. af sin produktion - så har de ikke mulighed for at overvælte denne her afgift på kunderne eller på køberne.
Med den meget hårde konkurrence, som nogle brancher er ude i, må vi jo kunne konkludere, at »the worst case« bliver, at danske arbejdspladser bliver flyttet til udlandet.
Jeg kunne nævne en enkelt virksomhed, der laver det, man med et fint ord kalder petfood, altså sådan noget, som hunde og katte spiser.
De emballerer det i dåser, og de ville få en ekstra regning på bundlinjen på omkring 5 mio. kr.
Det tror jeg at den virksomhed ville få meget vanskeligt ved at leve med.
Jeg har set en overskrift i en artikel, jeg tror, det var i Børsen, hvor overskriften er »Miljøkasino«, og så kan man jo spørge sig selv, om det så er miljøet, der i virkeligheden vinder.