Jann Sjursen (KRF), 1999-04-08:
I miljø- og energiministerens redegørelse hedder det i indledningen følgende: »Den danske energipolitik skal sikre en økonomisk effektiv energisektor med en høj forsyningssikkerhed.
Dette skal nås på en miljømæssigt bæredygtig måde.
Politikken må derfor udformes inden for rammer, der lever op til den globale udfordring om at afværge risikoen for menneskeskabte klimaændringer.«
Jeg vil også godt i min tale her i dag tage udgangspunkt
netop i den målsætning, fordi vi fuldt og helt fra Kristeligt Folkepartis side kan tilslutte os den, og jeg vil også godt sige, at jeg betragter egentlig det resultat, som vi og andre partier nåede i forhandlingerne om elreformen, som et resultat, der lever op til netop selv samme målsætning, hvilket var vigtigt for Kristeligt Folkeparti under forhandlingerne.
Vel kan det være, at der forligspartierne imellem er et noget forskelligt toneleje, når det gælder om at fremlægge resultatet - det er der - men ikke desto mindre mener jeg, at strukturen for elsektoren fremover er fastlagt, de forskellige komponenter er på plads.
De kan selvfølgelig justeres undervejs, men rammerne ligger fast, og de kan ikke afgørende ændres fremover, uanset hvor meget enkelte partier eventuelt måtte ønske sig det.
Det afgørende nye ved elreformen set med Kristeligt Folkepartis øjne er, at vi har sikret en balance mellem en markedsåbning, altså mere konkurrence, og en tilgodeseelse af de miljøhensyn, som har været og stadig væk er så afgørende for energipolitikken.
Vi har ikke villet sætte dem over styr med elreformen, og det mener vi bestemt heller ikke er tilfældet, når man ser på resultatet, som det nu foreligger.
Derfor er det også vigtigt for os at sige, at de CO2-kvoter, som er knyttet hertil, er vigtige.
De er et vigtigt styringsinstrument, og det er straffeafgiften, hvis vi kan kalde den sådan, også i den sammenhæng.
Vi mener, at uanset at det kan være ubehageligt, hvis man gerne vil producere og eksportere så meget el som overhovedet muligt, har vi alligevel fortsat en forpligtelse til herhjemme at mindske CO2-udledningen.
Og så længe der ikke findes internationale mekanismer - udfoldet i praksis i hvert fald - der kan tilsikre f.eks. en handel med kvoter, så må det være den vej, vi primært går.
I forbindelse med den nyskabelse, der med elreformen etableres omkring et grønt marked, synes jeg også, det er vigtigt, at vi nu sikrer en fortsat VE-udbygning, men også, at VE-udbygningen sker på konkurrencemæssige betingelser, altså at vi også dér får det økonomiske hensyn ind i billedet.
Det kan måske lyde mærkeligt, når man taler om grøn el, men det er trods alt ikke lige meget, hvor meget den fremtidige grønne el kommer til at koste, når den skal produceres.
Jeg vil også godt understrege de internationale aspekter, som der er taget hensyn til med elreformen.
Det er ikke alle de internationale faciliteter, som vi kunne ønske os, der i dag er udfoldet i praksis under f.eks. den hat, der hedder joint implementation, men vi mener og finder også i ministerens redegørelse, at regeringen har en vilje til at være med til at etablere disse faciliteter. Lad mig nævne, at der i ministerens energipolitiske redegørelse står, at regeringen vil søge at få etableret et nordisk samarbejde og et Østersøsamarbejde netop med henblik på at få igangsat handelen med kvoter, og at Energistyrelsen har igangsat et dansk udviklingsprogram netop for joint implementation.
Jeg synes, vi her ser en klar vilje og en klar linje fra regeringens side med hensyn til at få sat gang også i de internationale forhandlinger om de aspekter, der er så vigtige for at sikre en fornuftig og bæredygtig energipolitik ikke bare i Danmark, men også globalt.
Ministeren var i sin tale i dag inde på evalueringen af CO2-afgiftspakken.
Den evaluering har vi også studeret og med glæde konstateret, at CO2-afgifterne virker efter hensigten.
De har betydet, at noget af det besparelsespotentiale, der er i industrien, faktisk er blevet inddraget i form af energibesparelser.
Men jeg er også enig i det, som jeg hørte ministeren sige i sin tale i dag: at der kan være anledning til at se på administrationen af ordningen, på bureaukratiet og på afgiftssatserne som sådan.
Jeg tror, ministeren sagde, at der jo nærmest er afgiftssatser, som man kan finde potteplanter i et rum.
Heri er jeg enig.
Og jeg vil derfor gerne kvittere for det, jeg oplever som ministerens vilje til at se på det, også når vi kommer ind i næste folketingssamling, for her er der reelle kritikpunkter, som også er blevet fremhævet fra f.eks. industriens side.
Ud over energibesparelsespotentialet i industrien er der stadig væk også et besparelsespotentiale hos slutforbrugerne.
Elsparefonden har sat mange spændende ting i gang.
Men det hele må jo til syvende og sidst være båret af en fremsynet energiforskningspolitik, og dér vil jeg godt sige, at vi fra Kristeligt Folkepartis side med tilfredshed konstaterer, at en meget stor andel af energiforskningsprogrammets midler - 80 pct. er det vist - jo går til udvikling af energibesparelsesmuligheder og til vedvarende energi.
Vi synes, det er en helt rigtig prioritering.
Vi ser frem til det, der bliver annonceret i redegørelsen om en samlet lovgivning for energibesparelser.
Det synes vi også er nødvendigt, netop for at få koncentreret indsatsen.
Der har over årene været lidt knopskydning hen ad vejen.
Så lad os få samlet det i en egentlig lovgivning og også i den sammenhæng få en vurdering af, hvordan de forskellige elementer virker.
Også her vil jeg pege på det internationale perspektiv, som man må have i arbejdet, ikke mindst normarbejdet i EU, som vi fra Kristeligt Folkepartis side tillægger stor betydning, selv om det går langsomt i det regi.
Så vil jeg vende mig til gasstrukturen:
Fra Kristeligt Folkepartis side er vi enige i, at strukturen i den danske gassektor ikke er optimal i betragtning af, at der også på dette felt i de kommende år vil blive opnået en markedsliberalisering.
Danmark er simpelt hen for lille og konkurrencen for stor til hele seks offentligt ejede gasselskaber.
Ét selskab må være målet
, hvis vi fortsat skal have en bæredygtig og konkurrencedygtig gasproduktion. Jeg må til gengæld medgive, at vi fra Kristeligt Folkepartis side ikke helt kan øjne, hvilken strategi regeringen har lagt for dagen på det felt, og her tænker jeg selvfølgelig specielt på Naturgas Syd.
Men jeg ser da også frem til, at vi får en nærmere redegørelse fra regeringen for, hvad det i virkeligheden er, man har tænkt sig med hensyn til en fremtidig gasstruktur.
Og jeg vil godt her tilkendegive, at jeg synes, at det helt klart er et hængeparti i forhold til de forhandlinger, der blev indledt sidste år om en energireform, som til syvende og sidst endte med at blive til en elreform.
Vi mangler hele gassiden i den sammenhæng, og dér synes jeg nok regeringen også har et hængeparti med hensyn til at forklare over for Folketinget - og det har ministeren så givet tilsagn om i dag - hvad det rent faktisk er for et mål, man har, og måske i virkeligheden også, hvilke midler det er, man ønsker at benytte for at nå det mål.