Rikke Hvilshøj (V), 2004-09-07:
I foråret tikkede der et Ritzautelegram ind på nettet.
Overskriften hed: Minister tillader transportable salater.
Baggrunden var, at restauratørerne oplevede en stigende efterspørgsel af transportable salater fra deres kunder.
Da jeg tror, at jeg ikke er den eneste, der studser over begrebet transportable salater, så skal jeg nok vende tilbage til det. Virksomhederne har gang i hjulene igen oven på den internationale krise.
Stadig flere kommer i arbejde.
Friske tal fra Danmarks statistik viser, at der blev skabt over 8.000 ekstra arbejdspladser i andet kvartal af 2004.
Og i juli faldt den sæsonkorrigerede ledighed til det laveste i næsten et år.
Det er på trods af stigende oliepriser og dårlige konjukturer i store dele af Europa.
De fleste danskere er kommet godt igennem den økonomiske afmatning uden for mange skrammer.
Det skyldes, at vores økonomi er sund og solid.
Det har mange en del af æren for, også Folketingets oppositionspartier; ret skal være ret.
Nu lysner det i Danmark også for dem, der stadig mangler at få et job.
Opsvinget har længe ligget rundt om hjørnet, nu er det her.
Regeringens forårspakke gav det ulmende opsving det afgørende, lille nøk i den rigtige retning.
Og oven i alt det kan vi fejre mere end 1.000 dage med skattestoppet.
1.000 dage uden nye skatter og afgifter.
Vi glæder os i Venstre.
Vi glæder os over, at Danmark er et af de EU-lande, der har størst overskud på de offentlige finanser.
Kun Finland er på niveau med Danmark.
Vi glæder os over, at IMF, Den Internationale Valutafond, roser dansk økonomi.
Vi glæder os over de positive prognoser fra både banker og erhvervsorganisationer, der spår yderligere faldende ledighed og flere job.
Det går godt, og det ser vi på regeringens finanslovforslag.
Venstre ser med tilfredshed, at regeringens finanslovforslag rummer en fornuftig balance mellem at holde væksten i den offentlige økonomi i ro og samtidig skabe plads til nye initiativer.
Og de nye initiativer spænder bredt.
Det er flere midler til børnefamilierne, sundhed, folkeskole, miljø, bedre integration og til de svageste grupper.
Børnefamilierne skal sikres en pasningsgaranti, fra barnet er fyldt et halvt år.
Det er der brug for i de kommende år, bl.a. fordi regeringen forventer vækst i økonomien og fremgang i beskæftigelsen.
Der sættes ekstra penge af til de medicinske patienter og kræftpatienterne.
Folkeskolen får over de næste 4 år tilført 2,3 mia. kr.
Midlerne skal bruges til efteruddannelse af lærerne, styrkelse af naturfagene med nye bøger og renovering af de naturvidenskabelige undervisningslokaler samt computere til eleverne.
Miljøindsatsen styrkes med 840 mio. kr. over de næste 4 år.
Det skal bl.a. gå til at forbedre vores natur og til sænkning af afgiften på svovlfri benzin.
Regeringens udlændingepolitik har betydet færre udlændinge til Danmark.
En række konkrete initiativer skal sikre, at flere indvandrere og efterkommere kan klare sig i uddannelsessystemet og på arbejdsmarkedet.
Vi sikrer også en forstærket indsats over for de svageste grupper.
Her vil jeg særlig nævne en større kvalitet
i indsatsen over for udsatte børn, lettere adgang til behandling af alkoholisme samt en målrettet hjælp til at komme i beskæftigelse
Vi har også valgt at prioritere yderligere midler til at ruste Danmark i den internationale konkurrence.
Vi har valgt at afsætte penge til de kortuddannede, som har det største behov for omskoling.
De skal have bedre muligheder for at omstille sig til nye job.
Dermed vil de også kunne se og føle fordelen ved den øgede globalisering.
Og vi har valgt at afsætte penge til yderligere forskning.
Kort sagt: Der er plads til begejstring.
Det tror jeg også der vil blive i de danske hjem.
Men der er desværre ikke kun plads til begejstring i min tale.
Jeg bliver også nødt til at give udtryk for min undren.
Man får nærmest det indtryk, at Socialdemokratiet er ked af den faldende ledighed, den stigende beskæftigelse og de faldende ventelister på sygehusene.
Og jeg forstår så glimrende, at S og R ønsker at komme tilbage på ministertaburetterne.
Men det er, som om Socialdemokraterne tror, at den sikreste vej tilbage til regeringsmagten består i at spejde forventningsfuldt efter krise og dårlige beskæftigelsestal.
Det er, som om SF går og håber på nedskæringer i den offentlige sektor, så man kan tordne mod en rå nedskæringsregering.
Det er sigende, at hr. Holger K. Nielsen ærgrer sig højlydt over, at regeringen har afsat flere penge til følsomme områder i den offentlige sektor.
I stedet burde SF glæde sig.
Danmark har en regering, der har ladet den offentlige sektor vokse med 13.500 nye offentligt ansatte.
Så skal vi ikke være enige om, at man vel næpppe kan kalde VK-regeringen en nedskæringsregering? De mange nye offentligt ansatte er læger, sygeplejersker, skolelærere og socialt personale.
Den borgernære service er vokset.
Også Det Radikale Venstre burde kunne glæde sig på Danmarks vegne.
Meget er gået godt, siden De Radikale forlod regeringsbænkene og blev henvist til rollen som oppositionsparti.
De offentlige udgifter er under kontrol, skatterne er holdt i ro - endog på kommunalt plan - og det er et særsyn.
Dermed har regeringen nået en række af de mål, som Det Radikale Venstre forgæves stræbte efter, da man havde magten.
Der måtte en borgerlig-liberal regering til.
Ja, man kan sige, at pengene fossede ud af håndtasken under SR-regeringen.
Først med regeringsskiftet lykkedes det at overholde kravene i den økonomiske strategi, som fru Marianne Jelved og hr. Mogens Lykketoft formulerede i den såkaldte 2010-plan.
Den løse snak om ansvarlighed er blevet afløst af en vilje og evne til at handle ansvarligt.
Regeringen skaffer pengene, ikke ved fiksfakserier og engangsindtægter, men ved støt og rolig omprioritering.
Er der behov for en ekstra indsats, så er regeringen leveringsdygtig.
Vi har vist vilje til at lade de offentlige udgifter vokse langsomt, og vi har vist vilje til at omprioritere inden for den offentlige sektor.
Det er en følge af regeringens skattestop.
Når vi ikke vil tage flere penge ud af danskernes privatøkonomi, må vi glæde os over de endog ganske betydelige midler, som vi allerede råder over på de offentlige budgetter.
Med godt og vel 60 pct. af bruttonationalproduktet, der løber gennem politikernes hænder, burde det være muligt at omprioritere.
Sådan er det på alle områder, også på miljøområdet.
Vores regering har gennemført den ene miljøforbedring efter den anden.
Vi har afsat penge til at bekæmpe farlige luftpartikler, vi har taget initiativ til at nedbringe fosforudledningen, vi nedsætter afgiften for svovlfri benzin, vi er i gang med at etablere nationalparker flere steder i landet, bl.a. i Mols Bjerge og på Møns Klint.
Vi har gennemført en ny skovlov med fokus på miljøet, og vi sørger for mere skov end nogen sinde.
Sådan fortsætter vi indsatsen for konkrete miljøforbedringer.
Vi mener, at pengene på miljøområdet skal gå til at forbedre miljøet, ikke til at skabe mere offentligt bureaukrati.
Det skaber selvfølgelig kritik, men kritikken er fuldstændig forfejlet.
Regeringen fokuserer i det hele taget på at få mere og bedre service for pengene.
I Venstre mener vi f.eks., at vi får de bedste resultater af investeringerne i omskoling og videreuddannelse, når virksomheder og medarbejdere har en direkte interesse i det.
Derfor har statsministeren opfordret arbejdsmarkedets parter til at påtage sig et ansvar for fremtidens højteknologiske arbejdspladser.
Et vellykket eksempel på denne tankegang er opbygningen af arbejdsmarkedspensioner op gennem 1980'erne og 1990'erne, hvor arbejdsmarkedets parter frivilligt er gået ind og løfter en betydelig pensionsopgave. I dag er en meget stor del af arbejdsstyrken sikret en betydelig pension.
Hvis disse erfaringer kan anvendes med hensyn til efteruddannelse, så kan det medvirke til at fremtidssikre velfærdssamfundet.
Men det statslige ansvar består, og vi har gennem målrettede reformer i uddannelsessystemet sikret os, at de offentlige bevillinger bliver brugt mere målrettet.
Vi skal ikke uddanne til arbejdsløshed.
Derfor har vi f.eks. lavet om på skolepraktikken.
Det har for første gang siden 1998 betydet en stigning i antallet af rigtige praktikpladser.
Vi skal ikke sende medarbejdere på ligegyldige kurser, bare fordi der er lidt luft i ordrebogen.
Derfor har vi indført en stigende grad af efterspørgselsstyring i voksen- og efteruddannelsesaktiviteterne.
Jeg har noteret mig, at De Radikale og Socialdemokraterne først og fremmest ønsker at omprioritere
inden for danskernes privatøkonomi
S og R ønsker at bryde regeringens skattestop for at blive fri til at flytte rundt på den måde, danskerne betaler skat på, altså hæve skatterne et sted for - syv, ni, tretten - at sænke dem et andet sted.
Vi kan da i hvert fald være sikre på én ting: Skatterne stiger ved den manøvre.
Historien viser, at fleksible skatter er lig med højere skatter.
Ja, danskerne skal holde godt fast i tegnebogen, hvis S og R skulle få magt, som de har agt.
Man lagde ud med planer om at sænke skattetrykket markant.
I stedet steg skattetrykket markant.
Det har den radikale leder, hårdt presset, erkendt i Berlingske Tidende.
Nu har S og R neddroslet ambitionerne.
Nu skal skattetrykket kun holdes i ro.
Så er det åbenlyse spørgsmål:
Hvor galt vil det da ikke gå?
Nej, det er ikke borgernes økonomi, der skal omprioriteres gennem mudrede skattereformer, men det er den offentlige økonomi, der skal omprioriteres.
Det er ikke politikerne, der skal have økonomiske frihed, men det er danskerne, der skal have økonomisk frihed.
Her er regeringens klokkeklare skattestop den bedste garant.
Men også skattestoppet er udsat for misinformation og skræmmekampagne fra oppositionens side.
Så lad mig understrege: Det er ikke skattestoppet, der sætter grænser
for, hvor mange penge vi politikere kan tillade os at bruge.
Det er såmænd den udmærkede 2010-plan udtænkt af den tidligere SR-regering, der kræver tilbageholdenhed i den offentlige sektors vækst, hvis landets økonomi skal være holdbar i fremtiden.
Det, Danmark skal leve af i fremtiden, er forskning og uddannelse.
SR-regeringen efterlod et kæmpe hul på forskningsområdet.
Den borgerlig-liberale regering har derimod tilført dansk forskning 8,1 mia. kr., siden den trådte til.
De mange milliarder kroner, vi har afsat på de foregående finanslove, har først og fremmest afhjulpet problemerne med den udsultede forskning.
Nu er tiden kommet til at gøre mere end at fylde det hul, som den tidligere regering efterlod.
Vi mener, at behovet for at ruste Danmark i den internationale konkurrence kræver en ekstraordinær indsats.
Derfor har vi taget initiativ til den nye højteknologiske fond.
Nogle kan måske spørge sig selv, om det ikke bliver lidt abstrakt, om det kommer de gamle, de svagest stillede og de dårligst uddannede til gode, men sagen er, at en betydelig forskningsindsats er forudsætning for et velstående samfund.
Gode forskere er en forudsætning for succesrige danske virksomheder.
Og hvis vi kigger lidt ud over Danmarks grænser, er det tydeligt, hvordan forskning og et højt vidensniveau giver pote.
Tænk bare på internetportalen Google.
Den blev startet af to talnørder, to unge matematikere.
I dag er den lige så meget værd som Ford Motors koncernen.
Det samlede optag på forskeruddannelserne øges med op til 50 pct., for at vi kan få flere unge forskere. Selv om det går godt i Danmark, skal vi ikke hvile på laurbærrene.
Vi skal videreudvikle den danske model i en stadig mere intens international konkurrence.
Med finanslovforslaget for 2005 har regeringen anvist vejen.
Venstre håber, at så mange af Folketingets partier som muligt vil betræde vejen med os for at sikre Danmarks plads i verden som et velstående, højteknologisk velfærdssamfund til gavn for Danmark.
Indtil dette forår har det været forbudt at sælge en skål salat ud af huset fra en restaurants salatbar.
Det forbud har regeringen fjernet.
Det er også sundhedspolitik, og så koster det ikke engang på finansloven.