Jeppe Kofod (S), 2002-04-05:
Jeg må jo indrømme, at det har været med nogen spænding, man har set frem til dette lovforslag og behandlingen af dette lovforslag.
Vi har jo længe måttet vente på det efter al den debat, der heldigvis har været om sagen.
Efter et massivt pres fra både ind- og udland måtte regeringen forsikre, at man naturligvis i overensstemmelse med de internationale aftaler vil bevare et uafhængigt organ
til overvågning af menneskerettighederne i Danmark, stadig dog uden noget konkret bud på, hvordan man vil sikre den uafhængighed.
Resultatet af hele dette cirkus ser vi så med dette forslag, et forslag, der bærer tydeligt præg af det politiske kompromis, som det er et resultat af.
Når forslaget så endelig er på bordet, får de hørte organer desværre kun 1 uge til at indgive deres høringssvar.
1 uge til et forslag af så kontroversiel art er simpelt hen ikke godt nok.
Derfor vil vi fra Socialdemokratiets side insistere på, at vi under udvalgsbehandlingen får den nødvendige tid til at få alle de rejste problemer grundigt belyst.
Selve lovforslaget indeholder flere elementer, som vi i Socialdemokratiet ser meget positivt på.
Vi er overordnet set enige om ideen om at danne et stærkt udenrigspolitisk forskningscenter, som kan styrke tværfagligheden og samarbejdet ved en fusion af de nuværende centre.
Et samarbejde kan skabe en positiv synergieffekt og dermed styrke forskningens kvalitet.
De administrative besparelser er åbenlyst en sidegevinst ved en sådan sammenlægning.
Dog har vi i Socialdemokratiet en række indsigelser i forhold til lovforslaget.
Jeg skal kun her nævne nogle af dem overordnet, idet jeg forventer, at vi får rig lejlighed til at drøfte disse i detaljer under udvalgsbehandlingen.
Vi er glade for den udvikling, vi har set i forhold til diskussionen om uafhængighed, som har betydet, at uafhængigheden nu i højere grad, end der måske blev lagt op til i begyndelsen af denne debat, er blevet forbedret med selvstændige institutbestyrelser og en dominering af forskere i bestyrelserne.
Men vi er stadig betænkelige ved enkelte formuleringer, som i konkrete sager kan vise sig at begrænse denne uafhængighed.
Vores væsentligste indsigelse mod forslaget, som det ligger nu,
er dog konstruktionen med en centerdirektør, centerbestyrelse og to institutbestyrelser.
Denne ledelsesstruktur er både administrativt dyr, bureaukratisk og ineffektiv og indeholder potentielle konflikter.
Problemet kan jo opstå i situationer, hvor der både er brug for faglig og økonomisk godkendelse fra ledelsen, eller hvor institutterne har egne økonomiske indtægter.
Socialdemokratiet ser derfor hellere en model uden centerledelse, men med to selvstændige institutbestyrelser og et koordineringsudvalg til at sikre den nødvendige udveksling
mellem institutterne
Dette vil komme de nævnte problemer til livs samt - og det er vigtigt - spare yderligere på de administrative omkostninger.
Men så kan man jo selvfølgelig spørge, om det ikke ville have været en bedre idé bare at beholde Det Danske Center for Menneskerettigheder helt udenfor, hvis det alligevel ender med to selvstændige organer.
For så vidt angår nedlæggelse af Nævnet for Etnisk Ligestilling - ud over selve studehandelen med Dansk Folkeparti, som vi finder mærkværdig - er der elementer i det arbejde, som Nævnet for Etnisk Ligestilling har haft ansvaret for, som simpelt hen ikke hører hjemme i et udenrigspolitisk forskningscenter.
Hele delen, der drejer sig om sikring af etniske minoriteters rettigheder på det danske arbejdsmarked, på bolig- og uddannelsesområdet osv.,
hele den indenlandske funktion synes ikke logisk placeret sammen med et udenrigspolitisk center.
Endvidere vil jeg gerne understrege, at det naturligvis er en forudsætning for en fortsat tilfredsstillende opgaveløsning, at der tilføres tilstrækkelige midler til centeret.
Når der lægges flere opgaver ind under ét, vil det også kræve øgede ressourcer, også hvis opgaverne fortsat skal have lige stor prioritet.
Det er klart.
Til slut vil jeg slå fast, at Socialdemokratiet beklager den omtale, som hele denne debat har fået uden for landets grænser.
Som jeg allerede flere gange har givet udtryk for
fra denne talerstol, er der ingen tvivl om, at Danmark har lidt unødig skade i forbindelse med dette spørgsmål.
I det hele taget mener vi, at regeringen har håndteret denne sag meget uheldigt, også i forhold til de personer, der har været berørt af debatten.
Socialdemokratiet mener grundlæggende, at det er positivt, at der lægges op til en øget dansk synlighed og gennemslagskraft i internationale forskningssammenhænge, men vi er ikke umiddelbart positivt stemt for forslaget i dets nuværende form.
Vi håber på en grundig debat om detaljerne