runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-03-19:
Vi så selvfølgelig også gerne, som det er blevet nævnt af andre ordførere, at det blev en permanent lov for alle kommuner i stedet for igen at være et forsøg, men lidt er bedre end ingenting.
Erfaringer fra frikommuneforsøgene i perioden 1985-1993 var gode både for den kommunale administration, og endnu vigtigere var det en håndsrækning til befolkningen om at begrænse det bureaukrati, som borgerne mange gange føler, når der skal noget igennem.
Det, der var den største succes ved frikommuneforsøgene, var erfaringen med, at nogle kommuner, deriblandt den, jeg tilhører, fik landzonekompetencen over til kommunen. Det var en administrativ lettelse, og det var noget, der virkelig var godt for borgerne i de mange gange små beslutninger, og noget, der er vigtigt for den enkelte borger.
Vi var i kommunen fri for den dobbelte behandling, den dobbelte administration, og det vigtigste: Borgerne var glade for en hurtig og smidig behandling.
Det er nu engang sådan, at de, der bor tættest ved, hvor beslutningerne skal træffes, er mange gange dem, der ved bedst.
Jeg er overbevist om, at i hvert fald de fleste af de kommuner, der var med i frikommuneprojektet dengang, var kede af, at den ikke blev gjort permanent, deriblandt den kommune, som jeg tilhører.
I beslutningsforslaget står der, at det er for at forbedre servicen over for borgeren.
Ja, det er selvfølgeligt, men det er samtidig helt sikkert, at det kan spare ressourcer for kommunerne.
Vi i Fremskridtspartiet er overbeviste om, som så mange andre ordførere, at jo mere handlefrihed, kommunerne får, jo nærmere kommer de målet med bedre service over for borgeren, og det er noget, der tales meget om.
Når vi taler om handlefrihed, skal den selvfølgelig, enten det bliver en forsøgsordning eller det bliver permanent, laves inden for nogle rammer af de lovgivninger, der er gældende.
Det skal ikke være sådan, at en kommune kan lave sin hjemmehjælp på et for lavt niveau f.eks.
Det skal også være sådan inden for børnepasning og inden for skoleområdet, at der skal være nogle rammer for, hvad man må.
Det mener jeg er en selvfølge.
Vi skal ikke have frie hænder.
Det skal ikke være sådan, at man kan gøre helt, hvad man vil.
Men i hvert fald i det daglige kan man selv tage nogle beslutninger.
Det vil vi gerne være med til.
Men hvis der bliver flertal for beslutningsforslaget, vil vi meget gerne være til at se på de enkeltheder i selve lovforslaget, hvad enten det bliver en permanent løsning eller en forsøgsløsning. Vi ser positivt på det og kan godt stemme for en forsøgsløsning, men kan vi lave noget permanent, så er vi mere interesseret i det.
Tove Videbæk (KRF), 1999-03-19:
Formålet med det her lovforslag er jo at øge det lokale selvstyre og opnå bedre tilpasning af det kommunale styre til lokale forhold samt forbedre servicen for borgerne og også forbedre ressourceudnyttelsen i kommunerne.
Det tidligere frikommuneforsøg fandt jo sted i perioden
1985-1993, og Indenrigsministeriet har i marts 1994 skrevet en redegørelse til Folketinget om frikommuneprojektet.
Heri står der, at det er regeringens opfattelse, at frikommuneprojektet entydigt har vist, at kommuners og amtskommuners deltagelse i tilvejebringelse af grundlag for de retlige rammer for kommunal virksomhed ved gennemførelse af forsøg er særdeles værdifuld.
Regeringen finder derfor også, at kommuner og amtskommuner bør sikres videst mulig adgang til forsøgsvirksomhed.
Hovedparten af deltagerne i frikommuneprojektet, dvs. frikommunerne, fagministerierne, de kommunale organisationer og Indenrigsministeriet, er af den opfattelse, at frikommuneprojektet levede op til sit formål, og at projektets tilrettelæggelse og samspillet mellem ministerier og frikommunerne var tilfredsstillende.
Spørgsmålet om, hvorledes kommuners og amtskommuners muligheder for forsøgsvirksomhed fremover skal tilrettelægges, er bl.a. blevet behandlet af en arbejdsgruppe om frikommuneprojektet, som afgav rapport i 1991.
KL udtaler i nyhedsmagasinet Danske Kommuner, at kommunernes erfaringer med frikommuneforsøg er blandede. Nogle kommuner havde megen glæde af loven, og andre oplevede, at mulighederne ikke var så store, at det var besværet værd.
De blandede erfaringer, mener KL, skyldes, at ordningen var for bureaukratisk for kommunerne, og KL foreslår derfor, at en eventuelt ny forsøgsordning bør tage ved lære af den gamle og give plads til, at kommunerne reelt har mulighed for forsøg og projekter, som er relevante for kommuner, der skal have dagligdagen til at fungere.
B 92, altså det foreliggende forslag vedrørende frikommuneforsøg, lægger ikke op til, at det nye frikommuneforsøg skal være helt tilsvarende det forsøg, der fungerede i perioden 1985-93.
Der må i hvert fald være nogle minimumsgrænser, som man skal agere inden for på de forskellige områder.
Her tænker jeg især på børne- og familieområdet og på området vedrørende pleje og praktisk hjælp til bl.a. ældre.
Forsøgsiveren og det frie initiativ må ikke på nogen måde kunne gå ud over de svage i samfundet.
Formålet skal helt klart være det, som står angivet i formålet med dette forslag: at forbedre servicen og ressourceudnyttelsen med meget mere. De overtrædelser af lovgivningen, som vi har været vidne til i nogle kommuner, især i det seneste års tid på børne- og ældreområdet, ønsker vi absolut ikke gentaget, heller ikke under et sådant forsøg.
Else Winther Andersen (V), 1999-03-19:
Som ordfører for forslagsstillerne vil jeg gerne starte med at sige tak til de partier, der er gået meget positivt ind i debatten om det her beslutningsforslag.
Det lover godt for, at vi kan få et spændende udvalgsarbejde.
Jeg tror, at der på tværs af salen kunne gå hen og blive et flertal for det.
Det ville jo være godt, hvis vi derved kunne få frihed ud til kommunerne, så de kunne prøve tingene af og finde ud, hvad det er, der passer lokalt.
Det er jo det kommunale selvstyre, vi er med til at styrke på den her led, men det gør også, at vi kan være med til, at borgerne bedre kan få den lovgivning, der passer lige nøjagtig til deres hverdag lokalt.
Nu sagde indenrigsministeren godt nok, at han gik ind
for det lokale selvstyre og for at give kommunerne frihed, men jeg hørte faktisk også en indenrigsminister, der meget gerne vil være med til at bakke op om, at når der skal laves forsøg, skal de helst styres meget centralistisk.
Det er lige nøjagtig det, vi ikke ønsker med dette forsøg.
Når jeg siger det, er det ud fra det, jeg oplever i det forsøgsudvalg, der sidder, og som lige er kommet med sine resultater.
Vi vil derimod gerne være med til at styre demokratiet.
Derfor kan vi da godt være noget betænkelige, når indenrigsministeren på forhånd lægger ud med at komme med ny lovgivning om ny fælles ledelse.
Men lad os se, hvad der kommer om det, når vi kommer så langt, men vi lægger meget vægt på, at der er en demokratisk indflydelse på de ting, der foregår, og at det ikke pludselig skal være en ny kommunalreform, der indføres ad bagdøren, men jeg hørte så heller ikke ministeren tale om bagdøren.
Det kan kun underbygge det, jeg har sagt, og det går vi også ind for.
Det kunne være spændende, om vi kunne slippe kommunerne fri, også i forhold til de borgere, der er.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Det bliver jo spændende, om der bliver et flertal.
Udvalgsarbejdet bliver også spændende.
Når jeg ser tilbage på debatten og ser på det beslutningsforslag, som Venstre og De Konservative og CD har fremsat her i Folketinget, så synes jeg, at det er et tyndt grundlag at skulle træffe beslutninger på.
Jeg synes, det har været et dårligt hjemmearbejde i Venstre.
I de to konkrete eksempler, som to Venstremedlemmer har nævnt her i Folketinget - det ene om hjemmepleje og det andet om et skoleforsøg - kunne jeg umiddelbart se en løsning.
Det kunne være mellemkommunal løsning på hjemmeplejen
, hvis det er det, man vil. Hvis Vejle har problemer med at få klaret deres hjemmepleje, så kunne man jo samarbejde med nabokommunen. Så siger Venstres ordfører her til sidst, at man ikke er centralistisk og man vil styrke demokratiet.
Det kunne jo være interessant at få undersøgt skoleforsøgene i Vissenbjerg under udvalgsarbejdet.
Hvad siger skolebestyrelsen til det?
Hvad siger forældrene til det?
Er det et spørgsmål, om borgerne kan få en lovgivning, der passer dem, eller om de kan få en lovgivning, der passer Venstre?
For mig er det vigtigt, og det er jo det, jeg understregede på Socialdemokratiets vegne, at vi må have kommunerne med.
Vi må også have demokratiet med, og det er da væsentligt, når vi ved, hvor væsentlige skolerne er.
Nu har jeg jo lidt kendskab til Vissenbjerg Kommune, fordi jeg bor på Fyn.
Dengang var det bare en stor kommune. De små skoler, der er, er jo væsentlige for de små bysamfund og derfor væsentlige for forældrene.
Derfor vil jeg da gerne være med til under udvalgsarbejdet at undersøge, hvad problemet er i Vissenbjerg, og hvad forældrene og hvad skolebestyrelsen siger til det. Hvad siger i øvrigt skolestyrelsesloven, som vi jo også er nødt til at kigge på i den forbindelse?
Jeg mener, det er vigtigt, at vi også tager alle interessenter med i det her spørgsmål.
Jeg glæder mig til at få flere eksempler fra Venstre under udvalgsarbejdet.
Jeg glæder mig også over den understregning, der var i indledningen af drøftelsen, af, at det ikke handler om mere udlicitering, og at det ikke handler om mere privatisering.
Det synes jeg er fint, og på den måde kan vi sagtens have talt os sammen om det.
Så lad os konstruktivt gå ind og kigge på det.
Og jeg glæder mig til at se, hvad kommunerne i deres drøftelse her i foråret kommer frem til - om det er bindinger, de lægger på sig selv internt, eller om det er reelle problemer.
Begge dele oplevede vi under det tidligere
frikommuneforsøg
Så lad os se på problemerne i KL-kommunerne og også i enkelte kommuner: Vissenbjerg Kommune, Odense Kommune, Vejle Kommune som nævnt.
Lad os kigge på det, lad os undersøge det under udvalgsarbejdet.
Else Winther Andersen (V), 1999-03-19:
Det var en meget tydelig demonstration fra den socialdemokratiske ordfører af forskellen på, hvordan man ser på det, når man er socialdemokrat, og når man f.eks. er fra Venstre.
Vi skal da ikke være kommunale sagsbehandlere i Kommunaludvalget.
Hvis en kommune får frihed til at søge om at lave et forsøg med en anden ledelse af skolerne, er det da den enkelte kommunes ansvar at spørge sin skolebestyrelse.
Vi vil ikke gå ud og detailstyre i forhold til kommunerne.
Vi vil nemlig det modsatte.
Derimod hører jeg hr. Erling Christensen sige, at vi skal detailstyre det herindefra.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Ja, tiderne skifter.
Det må jeg sige.
Nej, vi skal ikke være sagsbehandlere i Folketinget.
Det, det handler om, og som jeg sagde, er, at vi også skal sikre den demokratiske dimension i det. Hvis vi skal lave lovgivning om det her, må vi også sikre, at de kommuner, der vil lave frikommuneforsøg, også har baglandet i orden.
Det skal ikke alene have et flertal i kommunalbestyrelsen, men man må også sikre, ligesom man for øvrigt havde det i de tidligere frikommuneforsøg, det synes
jeg nemlig var udmærket, at man skulle give en orientering til borgerne om, hvad det var, der skete i kommunen.
Det gav lidt bureaukrati, men vi er nødt til at sikre, at vi på den måde ikke trækker noget ned over hovedet hverken på kommunerne eller på borgerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-03-19:
Det er jo altså en pudseløjerlig definition på demokrati, at man nu ikke længere ude i kommunerne ved almindelige flertal er i stand til at træffe beslutningerne, men at der skal sidde nogle overdommere herinde og vurdere, om de beslutninger, der træffes som et resultat af, at vælgerne lokalt har valgt en kommunalbestyrelse, nu også i deres ånd er demokratisk.
Det forstår jeg simpelt hen ikke noget af.
Når SF-borgmester Flemming Christensen i Vejle med et massivt flertal i ryggen - vel i virkeligheden alle bortset fra de berøringsangste socialdemokrater - ønsker at udvikle hjemmesygeplejen, så dækker det da over, at man demokratisk har truffet den beslutning.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Det er vældig interessant at høre efterkommeren af hr. Thor Pedersen her i Folketinget, når man mindes Venstres holdning
i diskussionen om kommunal fuldmagt
Jeg siger velbekomme.
Jo, jeg har tillid til kommunalbestyrelsen og det kommunale selvstyre, men det er vel hr. Lars Løkke Rasmussen bekendt, at det kommunale selvstyre ligger inden for den kommunale styrelseslov, som Folketinget har vedtaget.
Søren Kolstrup (EL), 1999-03-19:
Ja, Jylland ligger mig altså lige så meget på sinde som hr. Kaj Ikast osv.
Det var derfor, jeg bl.a. nævnte, at jeg var meget optaget af en jernbaneinvestering til Billund, direkte for at styrke trafikken fra Jylland til hovedstaden.
Og internt i Jylland er noget, jeg virkelig er optaget af, også at styrke privatbanerne, og når både Venstre og Enhedslisten er så interesseret i det, kunne det da være utrolig interessant.
Det er bl.a. derfor, vi siger nej tak til fjernbusserne over Storebælt, præcis af den grund.
Og angående vandbus: Ja, hvorfor ikke?
Hvis der kommer et forslag fra Aalborg, har jeg da lyst til det, for selvfølgelig skal de ikke være forbeholdt københavnerne.
Det er da klart.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-03-19:
Det er sådan i dette hus, at man gerne skal have 90 mandater, før man kan få noget vedtaget.
I byrådet er det lidt mindre, men det er jo sådan ca. 50 pct., man skal have for at få noget igennem.
Vi er da i forbindelse med udviklingen af vores hjemkommune stødt ind i problemer.
Det er jo netop, hvis man ønsker ikke at lave 4-sporede skoler, men ønsker at lave en satellitskole, at vi så løber vi ind i problemer med, at vi skal have en hel skoleledelse.
Vi har oplevet problemer i forbindelse med udlicitering
af børnetandplejen, hvor det ikke kan lade sig gøre på grund af gældende regler.
Nu har vi jo ikke oplistet alle ting i det her forslag, men jeg var nødt til at sige, at vi har ønsket at få friheden til at søge nye veje.
Erling Christensen (S), 1999-03-19:
Jeg var jo glad for at høre, at den konservative ordfører var helt på linje med det, jeg sagde på Socialdemokratiets vegne, at det skal være på en anden måde end det tidligere frikommuneforsøg.
Hr. Bendt Bendtsen henviste til KL, måske også til den sidste leder i KL's blad fra den her uge om forsøg uden bureaukrati.
Hr. Bendt Bendtsen sagde, at KL siger, at der er et ubestrideligt behov.
Jeg forstår så ikke, hr. Bendt Bendtsen, at man ikke i beslutningsforslaget har skrevet, hvilke konkrete behov der er.
Hr. Bendt Bendtsen er jo byrådsmedlem i Odense, men hr. Bendt Bendtsen siger, der er behov for øget handlefrihed.
Det var nu ikke de store forsøgsbehov, vi dengang så fra Odense.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-03-19:
Da vores ordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Kommunerne er under pres i øjeblikket, og presset vil øges i de kommende år. Den demografiske udvikling og borgernes krav om øget kvalitet presser serviceudgifterne opad, samtidig med at regeringen strammer kommunernes økonomi.
Hertil kommer en stigende tendens til at flytte flere og større opgaver og mere økonomisk ansvar til kommunerne, en tendens, som i øvrigt har den konservative støtte.
Skal kommunerne have en fair chance for at modstå presset og løse den svære opgave, er det nødvendigt, at kommunerne får øget handlefrihed.
Det er baggrunden for, at V, K og CD nu fremsætter forslag om at genindføre muligheden for frikommuneforsøg i lighed med frikommuneforsøget i perioden fra 1985 til 1993.
Dengang blev der godkendt 390 ideer som grundlag for forsøg, og over 200 af disse ideer gav inspiration til ny lovgivning.
Tiden er nu inde til at gentage succesen.
Forslaget falder smukt i tråd med KL's aktuelle debatoplæg om fremtidens kommunestyre, som i disse uger diskuteres på møder rundt i landet.
Dette debatoplæg er en naturlig forlængelse af arbejdet i regeringens Opgavekommission, som blev færdigt i december sidste år. I debatoplægget diskuteres modigt og åbent, hvordan kommunerne kan møde de mange udfordringer gennem øget samarbejde kommunerne imellem eller gennem egentlige kommunesammenlægninger.
Denne diskussion skal Folketinget som udgangspunkt ikke blande sig i, men til gengæld er det vores pligt at give kommunerne frie rammer til at vælge netop den løsning, som man lokalt og regionalt mener er den rigtige.
Ikke mindst de mindre kommuner har behov for større frihed til at kunne vælge deres egne løsninger.
En større frihed til at vælge egne løsninger er forudsætningen for, at de små kommuner kan klare de fremtidige udfordringer. Der er således et ubestrideligt behov for at øge muligheden for forsøgsvirksomhed i kommunerne, hvilket også fremgår af henvendelsen fra Kommunernes Landsforening vedrørende B 92.
Man gør i henvendelsen opmærksom på, at en bevidstløs kopiering af den gamle lov om frikommuner ikke kan anbefales.
Det Konservative Folkeparti er helt parat til at indgå i drøftelser om en endnu bedre model for frikommuneforsøg, som alle landets kommuner kan få adgang til, og som er mindre bureaukratisk end den gamle ordning.
Det afgørende er, at kommunerne får væsentlig vide rammer for at kunne gå nye veje i bestræbelserne på at klare de aktuelle og fremtidige udfordringer i kommunerne.
Malene Vestergård (SF), 1999-03-19:
Det er en central del af SF's demokratiopfattelse, at beslutningerne skal tages så tæt på den enkelte borger som muligt.
Og her spiller kommunerne en afgørende rolle.
Begreber som åbenhed, medindflydelse, selvforvaltning og demokratisk kontrol er demokratiske processer, der er fundamentale for at skabe et sundt og aktivt samfund.
Det beslutningsforslag, som vi behandler i dag, går ud på, at der igen skal indføres frikommuneprojekter i lighed med dem, vi havde i perioden 1985-1993.
Begrundelsen er, at vi skal øge det lokale selvstyre, vi skal opnå bedre tilpasning af det kommunale styre til lokale forhold, og sidst, men ikke mindst, skal vi forbedre servicen og ressourceudnyttelsen. I SF er vi positive over for det her forslag, men det er en forudsætning for SF, at forslaget udbygges med to forhold.
For det første mener vi, det er utrolig vigtigt, at der tilføjes endnu et formål, nemlig øget politisk kontrol.
Vi har i de sidste par år set nogle rystende skandaler, hvor den demokratiske proces har været tilsidesat, og her tænker jeg bl.a. på det i Randers, som jeg desværre ikke tror er et enestående tilfælde.
Jeg tænker også på den bekendtgørelse, som indenrigsministeren udsendte den 20. januar,
I SF mener vi, at der konstant skal arbejdes med at forbedre og højne den demokratiske kontrol, og derfor er det et krav fra SF's side, at det kommer med i det her forslag.
For det andet skal en ny forsøgsordning laves efter en anden model end det tidligere frikommuneprojekt.
Vi mener, at forsøgene skal foregå i samtlige kommuner og ikke kun i nogle udvalgte.
Det konkluderer evalueringsrapporten også, og det
er vi i SF enige i.
Som det er fremgået af min tale, kan vi i SF støtte forslaget, men kun hvis det udvides med de to forhold, som jeg har nævnt.
Søren Søndergaard (EL), 1999-03-19:
om 7 års midlertidigt ophold
Det ville jo betyde, at f.eks. de bosniske flygtninge, der kom i 1992 og har været her i 7 år, efter de forslag, som Fremskridtspartiet har stemt for, ikke længere kan sendes tilbage.
Hvis de forslag, som hr. Tom Behnke stemte for, var blevet vedtaget, kunne de ikke længere sendes tilbage, for nu har de været 7 år i Danmark, og uanset at der er blevet fred i deres hjemland, betyder det, at de ikke skal have lov til at tage hjem og undersøge muligheden, selv om forholdene stadig væk er dårlige, selv om der mangler arbejde, selv om der i nogle områder er hævntogter osv.
De ville ikke have mulighed for at tage hjem og undersøge muligheden for at slå sig ned derhjemme, og det ville da være dumt.
Det ville da være, at de gik glip af en mulighed for at vende hjem, og derfor forstår jeg simpelt hen ikke hr. Tom Behnkes argumentation om alt det dér med at tage hjem på ferie osv.
Der vil altid være folk, som efter en periode - hvad enten det er 3 eller 7 år - vil ønske mulighed for at tage hjem og undersøge, om de kan tage hjem og blive der mere permanent.
Tom Behnke (FP), 1999-03-19:
Det står enhver udlænding her i landet fuldstændig frit for at tage på ferie, hvorhen man har lyst, og hvis man som udlænding her i landet efter nogle år vil overveje at vende tilbage til sit hjemland, står det enhver af disse udlændinge frit for at tage en flybillet og rejse ned og undersøge forholdene og vende tilbage til Danmark til sin familie og sige: Den er o.k., lad os vende hjem igen.
Det kan godt lade sig gøre.
Men det er jo væsentligt forskelligt fra, at man laver en repatrieringslov, hvor man faktisk giver rimelig store økonomiske tilskud og muligheder.
Der bliver jo åbnet op for en række andre muligheder af økonomisk art her i dette forslag.
Der er en væsentlig forskel på, om man tager tilbage og undersøger forholdene, eller man får en pose penge med og kan holde ferie i helt op til 1 år i det pågældende land, betalt af den danske stat.
Der ligger en forskel her, og det er derfor, vi fastholder, at vælger man at vende tilbage, så har man valgt at vende tilbage.
Hvis Fremskridtspartiet havde 90 mandater, lavede vi sådan en lov, men vi har ikke 90 mandater. Jeg kunne forstå på den konservative ordfører, at de 12 måneder er et problem, der skal ses på, og Fremskridtspartiet tilkendegiver hermed, at vi vil gerne være med til at se på det.
Kunne man lande på de 6 måneder, som vi har i dag, er det en fortsættelse af den retstilstand, der findes i dag,
ikke nogen forringelse i hvert fald, og det er dog bedre, end at det bliver 12 måneder.
Hvis det er sådan, at Fremskridtspartiet og andre partier, der er imod de 12 måneder, bare læner sig tilbage og siger, at vi ikke vil være med, vil resten af Folketinget vedtage forslaget, som det ligger her med de 12 måneder, og så er det dog bedre at forhandle sig frem til 6 måneder.
6 måneders fortrydelsesfrist må alt andet lige, også for Dansk Folkeparti, være bedre end 12 måneder.
Hr. Arne Melchiors betegnelse af udlændinge som pariaer og udstødte skal jeg lade stå for hr. Melchiors egen regning, for sådan vil jeg ikke betegne dem, og sådan vil jeg heller ikke opfatte dem på nogen som helst måde.
Men det, der er sagen, er, at flygtninge er flygtninge, og det er vores opfattelse, at i det begreb ligger der, at man er her midlertidigt, til man kan vende tilbage til sit eget hjemland, og når den mulighed opstår, skal man også vende tilbage igen.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-03-19:
Jeg kan forstå - det være sagt her ved førstebehandlingen - at som Fremskridtspartiet lægger det op, vil man gerne bibeholde ordningen med 6 måneders fortrydelsesret og i øvrigt sætte alle de ydelser op, som der gives adgang til i regeringens forslag, bare man ikke får 12 måneder.