Bjarne Laustsen (S), 2002-05-13:
Det er dejligt, at vi i dag på den måde får to skud i bøssen, så må vi håbe, at det rækker.
Men i hvert fald vil jeg gerne sige lidt omkring arbejdsmiljøet.
Det er en sag, der altid har optaget Socialdemokratiet utrolig meget.
Vi var det første land i verden, der fik en arbejdsmiljølov, og dengang sagde man til hinanden, at det var så verdens bedste arbejdsmiljølov.
Det kunne det også sagtens være, al den stund vi var det eneste land, der havde en sådan lov, så vi har øvet os lidt. Ved 25-års-jubilæet var jeg med, og der talte man om, hvorvidt alle de positive ting var sket, som man havde lagt op til i arbejdsmiljøloven.
Der var mange, der sagde, at det havde man ikke nået, og når vi i dag har hørt bl.a. hr. Anders Møller sige, at der ikke er sket nok, kan jeg næsten forstå, at vi har været for lidt restriktive; vi skulle have taget noget hårdere fat.
Men vi var altså det land, der fik den første arbejdsmiljølov, og vi kan se, at vi er kommet et stykke derudad.
Vi ville gerne have gået et stykke videre, det skal jeg vende tilbage til.
Det må være sådan, at vores børn skal kunne sende deres forældre af sted på arbejde og så få dem hele hjem igen.
Det er desværre ikke det, der er tilfældet i dag.
I dag er der alt, alt, alt for mange arbejdsskader, alt for mange arbejdsulykker, og der er alt for mange, der er ramt af sygdom.
Jeg tror, hr. Carsten Hansen underdrev lidt, det har han det med at gøre en gang imellem, når han sagde, at der var 110.000, der var sygemeldte.
Jeg mener, at det nøjagtige tal er 140.000.
I hvert fald er vi i en situation, hvor der er flere syge hver dag, end der er arbejdsløse.
Det er klart, at hvis de 140.000 kunne gå på arbejde hver dag, så ville vi være i stand til at nå det måltal, som vi er enige med regeringen i at vi skal nå. Vi skal skaffe nogle flere arbejdspladser, vi skal skaffe et større arbejdskraftudbud, og det kunne vi netop gøre ved at fjerne nogle af skaderne og sikre et godt arbejdsmiljø.
Det må vi nu konstatere at regeringen ikke er interesseret i
, og derfor får man selvfølgelig et minus på den konto.
Som det er i dag, er der som sagt alt, alt, alt for mange, der bliver syge og kommer til skade af at gå på arbejde.
Det, vi havde kigget på, var inden for arbejdsmarkedet at forske i, hvor mange der var syge, og hvorfor de var syge osv.
Det har regeringen fjernet en fjerdedel af.
Man har skåret ned på Arbejdstilsynet osv., alt det dér har man gjort.
Det, vi tror der vil ske, er det modsatte af det, regeringen håber, nemlig at der bliver flere, der kommer til skade på arbejdspladserne.
Nedslidningen vil være der
, og også antallet af de almindelige arbejdsulykker vil stige.
Det betyder, at fødekæden til det dårlige system med længere ventelister til sygehusene osv., hele sundhedssystemet, vil vokse på baggrund af, at man skærer ned på arbejdsmiljøet.
Man skulle tværtimod gå den modsatte vej og fjerne nogle af arbejdsskaderne, der fører til, at folk bliver marginaliseret.
Det er jo netop det, der er problemet.
Det kan i det hele taget være svært, og alt, alt for mange ender på en førtidspension.
Vi kan se, at mange af dem, der kommer til skade på arbejdsmarkedet i dag, ender i førtidspensionssystemet, og det er jo ikke godt.
Det må vi da kunne være enige om.
Det, vi i Socialdemokratiet tror er meget vigtigt, er, at vi sætter os nogle mål.
Ligesom man gør med hensyn til trafikulykker, hvor man går ud og kigger på det, man kalder sorte pletter på landkortet, som man vil have væk,
Derfor skal vi selvfølgelig først og fremmest tage fat i de områder, hvor der sker mange ulykker.
Ude i landskabet laver man rundkørsler i stedet for vejkryds, hvis det er sådan, at man har for mange ulykker i et bestemt kryds.
Man skal selvfølgelig ikke lave rundkørsler på en arbejdsplads, men man skal foretage nogle passende tiltag på den enkelte arbejdsplads, hvis man har og kan dokumentere, at der sker mange arbejdsulykker.
Det har vi bl.a. gjort med hensyn til EGA, ensidigt gentaget arbejde.
Det er et af de steder, hvor vi har stillet planer op, som så skal udmøntes ude på den enkelte arbejdsplads.
Et andet eksempel er »Rent arbejdsmiljø år 2005«, hvor vi sætter helt konkrete måltal op for, hvad vi gerne vil nå.
Vi kunne se, at vi var på vej, bl.a. med de initiativer, hvor vi fik APV og de små sikkerhedsorganisationer osv., men vi kunne også se, at det ikke var nok.
Det var derfor, vi lavede den incitamentspakke, der faktisk ikke fik lov at virke, inden den blev afskaffet. Vi lavede den først og fremmest, fordi vi ville belønne de arbejdsgivere, som havde et godt arbejdsmiljø, men da det indre markeds regler siger, at vi ikke kan give tilskud til de virksomheder, der har et godt arbejdsmiljø - mange havde faktisk gjort ret meget og investeret betydelige midler i at få et godt arbejdsmiljø - var vi nødt til at påligne alle virksomheder en generel arbejdsmiljøafgift, som man så kunne få igen, hvis det var, man fik lavet et certifikat.
Det andet var så at få de små virksomheder med, som nogle har været meget inde på i dag, og det kunne man bl.a. få ved, at man fik et tilskud til det.
Vi kan se, at det enkeltelement, der havde den største virkning, og det var ikke noget, der kostede penge, var, at vi indførte administrative bøder, hvis man undlod at overholde landets regler og love.
Alene derfor kom der ret mange nye sikkerhedsgrupper, og man fik gang i at få lavet de APV'er, som jeg godt ved, at regeringen har et horn i siden på, men som trods alt nu skal bevares.
Derfor kan vi se, at hele den indsats, vi har gjort, har hjulpet til gavn for det gode arbejdsmiljø.
Jeg vil gerne sige til fru Chalotte Dyremose, at jeg sagtens tror, at vi kan have en respekt også i forhold til virksomhederne, for det er jo fuldstændig korrekt, som man er inde på, at der er masser af virksomheder, der selv er interesseret i af egen drift at have et godt arbejdsmiljø.
Det er alle de andre, vi sådan set taler om. Men jeg vil godt have lov at sige, også når fru Charlotte Dyremose drager sin tandlæge ind i debatten her, at jeg står med en henvendelse fra privatansatte tandklinikassistenter - det er nogle, der er organiseret i HK - og de fortæller stolpe op og stolpe ned om, hvor godt det er, at vi har gennemført reglerne omkring APV og omkring de små sikkerhedsorganisationer, for hvis der er nogle små virksomheder ude i landet, der har fået gavn af de nye regler, som vi har indført, så er det faktisk tandlægerne.
Til gengæld har jeg ikke noget materiale fra nogen tandlæger, der synes, at det er meget, meget besværligt, for det er det jo i virkeligheden ikke.
Den APV kan man skrive ned på bagsiden af et kaffefilter, hvilket vi har været inde på flere gange.
Der er ikke nogen særlige formkrav til det.
Det har Dansk Industri og CO-industri jo for længst gjort noget ud af ved at lave et formaliseret skema og den slags ting, der gør arbejdet lettere i det daglige.
Det er jo konstruktivt at arbejde med på den måde. Så vil jeg godt spørge hr. Anders Møller i forhold til byrder, hvad det er for nogle.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, hvad det er for en byrde, at man skal have et godt arbejdsmiljø, hvis det kommer arbejdsgiveren til gavn, at man har et godt arbejdsmiljø - få sygedage, at der ikke skal betales erstatning til folk, der kommer til skade osv., ja, det er da til gavn for bundlinjen.
Men noget af det, jeg har hørt at mange arbejdsgivere har henvendt sig om, er at fjerne G-dagene, som hr. Dyremose engang i sin tid indførte.
Og til det med, at man får mange bøder i Arbejdstilsynet: Jeg vil ikke stå heroppe og hænge nogle bestemte virksomheder ud, men vi kan jo spørge Arbejdstilsynet, så kan vi få en nøjagtig gennemgang af, hvilke virksomheder det er, og i hvor mange gentagelsestilfælde enkelte virksomheder har fået bøder.
Nu har jeg været lidt efter hr. Anders Møller i dag, og det bliver jeg så nødt til at være endnu en gang, for jeg tror
Jeg har også tidligere skoset regeringen for ikke at have lavet deres hjemmearbejde ordentligt, for i sagen omkring APV måtte man jo trække den tilbage.
Og jeg tror, at noget lignende også kan ske på sikkerhedsrepræsentantområdet. I alle papirer, som regeringen arbejder med i forhold til EU, skriver man noget om sundhedsfremme og arbejdsmiljø på virksomheder osv.
Jeg tror, at i løbet af meget, meget kort tid kommer der krav også udefra, hvorefter man bliver nødt til at indføre sikkerhedsorganisationer på de små virksomheder.
Vi har intet imod frivillige aftaler, det synes vi er helt fint.
Den pakke, som regeringen fremlagde for et stykke tid siden om mobning og seksuel chikane osv., har vi givet tilslutning til; der har vi sagt, at det er fint nok.
Men det er jo også klart, at hvis der ikke sker noget på de områder, må vi selvfølgelig kigge de aftaler, som man har indgået på arbejdsmarkedet, efter i sømmene.
Det er klart.