Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-01:
Først til hr. Ole Sohn: Jeg vil godt sige, at Dansk Folkeparti aldrig har støttet SP-ordningen.
Vi støttede den hverken i 1997, da man indførte den som en midlertidig tvangsforanstaltning; vi støttede heller ikke i 1998, at man lavede den om i forbindelse med pinsepakken.
Vi har helt grundlæggende sagt, at man skal være meget varsom med at indføre sådan nogle såkaldt midlertidige tvangsforanstaltninger, for det, vi desværre altid oplever, er, at de ender med at blive permanente.
Nu sidder vi her en del år efter med en ordning og diskuterer: Skal den nu se sådan ud eller se sådan ud?
Hvorfor ikke tage udgangspunkt i en diskussion af: Under hvilke konjunkturforhold bør sådan en tvangsopsparing overhovedet eksistere?
Hvorfor ikke diskutere, hvornår lønmodtagerne selv igen kan få lov til at disponere over de penge?
De, der vil spare op, kan spare op.
Men det, vi så har sagt, er, at indtil vi får det sat på plads, er det vigtigste for os lige nu, at vi sikrer, at det bliver en individuel opsparing.
Det vil sige, at den finder sted individuelt og ikke i en samlet pengekasse, for vi er simpelt hen bange for, hvad der sker ud fra de erfaringer, vi desværre har med Den Sociale Pensionsfond, der blev lidt for fristende for nogle at forgribe sig på.
Det er sådan nogle ting, vi rejser en diskussion om i forhold til en ordning, vi jo aldrig nogen sinde har støttet indførelsen af.
Så må jeg sige til hr. Ole M. Nielsen: Jeg tror nu nok, at vi skulle kunne finansiere og indrykke sådan en helsidesannonce, men skulle det kun kunne blive en halvsidesannonce, har vi ingen problemer med det.
Hvis bare hr. Ole M. Nielsen og jeg kan være enige om, at vi står sammen om at afskaffe partistøtten.
Eller skal vi indrykke en annonce mere, før hr. Ole M. Nielsen er helt overbevist om, at han skal støtte forslaget?
Det kan vi lige prøve at snakke
lidt om.
Men vi finder nok hinanden der, hvis der er den vilje, der blev givet udtryk for heroppe fra talerstolen.
Med hensyn til barselorloven må jeg sige: Vi har nøjagtig den samme holdning, som vi hele tiden har givet udtryk for.
Vi har ikke ændret vores holdning.
Vi tager udgangspunkt i en diskussion om barnets tarv, og barnets tarv i vores terminologi er tid sammen med forældrene.
Det er svært at sælge en ordning som en forbedring, der nedsætter tiden sammen med forældrene.
Det er vores udgangspunkt.
Det har jeg sagt før.
Så til fru Rosenkrantz-Theil: Med hensyn til satspuljen og Den Sociale Pensionsfond håber jeg da stadig væk, at vi lidt har et skæbnefællesskab, kan man vel sige, og at vi også kæmper imod satspuljen i fællesskab.
Vi synes, det er hamrende tåbeligt, at der er sådan en særlig kreds af partier, der helt uafhængigt af finanslovdrøftelserne skal sidde og fordele sådan en sum penge taget af bl.a. folkepensionisternes overførselsindkomst. I forhold til det der med, hvad der nu skal tælle, osv., må jeg her ved førstebehandlingen understrege, at det, vi har til diskussion, er regeringens finanslovforslag.
Det, jeg kommer med, er Dansk Folkepartis forslag til ændringer af det finanslovforslag.
Det er så det, vi må ind at forhandle, og der håber vi selvfølgelig, at vi kan komme et meget langt stykke med hensyn til sociale forbedringer i forhold til det, regeringen har lagt op til.