Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-06-08:
Jeg vil godt starte med at sige tak til de partier, der har givet tilslutning til forslaget.
Socialdemokraterne har givet tilslutning, Enhedslisten har givet tilslutning, Det Radikale Venstre har givet et positivt svar, om end ikke fuld tilslutning, og Dansk Folkeparti glæder sig til udvalgsarbejdet, men har i øvrigt ikke meldt klart ud.
Dog løftede finansministeren alligevel en lille flig, da han sagde – og nu håber jeg ikke, han tænkte på, at folketingssamlingen snart er slut, så det nok dør af sig selv – at han efterfølgende godt vil diskutere, hvordan man kan udforme klare regler for offentlige aktieselskaber og tilsvarende offentlige selskaber.
Jeg har ikke tænkt mig at glemme, at finansministeren har løftet den flig.
I øvrigt var det lidt interessant, at finansministeren – som jeg ellers mener er en mand, der sådan set kan klare temmelig komplicerede sager, også selv om han mener, at det mest er Folketinget, der gør finansloven kompliceret, og ikke Finansministeriet; det lyder som finansministre fra tidligere årtier, må jeg sige – mener, at det her er vældig, vældig vanskeligt.
Derfor tilbød jeg også, at vi starter med de statslige aktieselskaber, for jeg har en klar formodning om, at det ikke er særlig vanskeligt.
Jeg har jo været ansat på et universitet, og jeg kender beskrivelsen af, hvad man skal gøre.
Her falder der jo brænde ned, hvis man ikke opslår en professorstilling, og hvis man ikke opslår den både nationalt og internationalt.
Jeg skal love for, at man får læst og påskrevet og får klagesager og alt muligt, hvis man ikke gør det.
Men reglerne har sådan set ikke været så svære at udforme, så vidt jeg kan se, og i hvert fald kan man lade sig inspirere af dem, så det kan ikke være særlig kompliceret.
Jeg vil sige, at her handler det mest om politisk vilje eller manglende politisk vilje.
Så er der blevet sagt en hel del om, at man må vel også have mulighed for at kunne bruge bureauer – nogle kalder dem headhuntningsbureauer, men i hvert tilfælde bureauer, der hjælper til.
Jamen der står jo sådan set også i forslaget, at det synes vi ikke man skal lægge sten i vejen for.
Men der er meget stor forskel på, om man har bestyrelsen ordentligt involveret i at lave en stillingsbeskrivelse eller et opslag eller ej.
Hvad er det, vi forventer, denne direktør, eller hvem det nu er, skal kunne?
Hvad er det for nogle krav, vi stiller til ham eller hende?
Hvad er det for en samarbejdsevne, hvad er det for en offensivitet, eller hvad det nu kan være, denne direktør skal besidde?
Det andet, der skal gøres, er at lave et opslag.
Selvfølgelig sender man da følere ud, det er klart nok, men at lave et opslag er rent faktisk et vigtigt signal om, at her ønsker vi at tiltrække kvalificerede kandidater, og vi ønsker at tiltrække mere end én kvalificeret kandidat.
Bl.a. fru Henriette Kjær fremhævede – det gjorde Venstre og Dansk Folkepartis ordførere vistnok også – at der er nogle, der ikke vil søge, medmindre de kan være rimelig sikre på om ikke at få stillingen, så i hvert fald ligge blandt de to eller tre, der overhovedet har mulighed for at få stillingen.
Men det er fuldstændig banalt, for sådan er det jo på jobmarkedet i forvejen.
Det er jo ikke sværere, end at man normalt griber knoglen og ringer eller får en anden til at ringe for at høre, om man, med den profil man har, overhovedet er inden for rækkevidde af stillingen.
Vanskeligere er det jo ikke.
Så vil jeg godt sige tak til hr. Jens Christian Lund for dagens i hvert tilfælde indtil videre bedste jyske underspillede indlæg her fra talerstolen.
Det synes jeg var dejligt at høre, og tak for tilslutningen.
Til Dansk Folkepartis ordfører, hr. Walter Christophersen, vil jeg godt sige, at det faktisk er noget af en skuffelse, at Dansk Folkeparti ikke bakker forslaget op.
Hr. Walter Christophersen gjorde meget ud af den konkrete sag, der var årsagen til, at vi fremsatte dette beslutningsforslag, nemlig sagen om Ørestadsselskabet.
Det er jo helt klart, at den var kritisabel på alle mulige måder, og jeg husker også Dansk Folkepartis udtalelser fra dengang, hvor man tog afstand fra fremgangsmåden, så derfor synes jeg egentlig, det er besynderligt, at man ikke kan sige heroppefra: Ja, det her går vi selvfølgelig ind for.
Til fru Henriette Kjær vil jeg blot sige, at det er vist det, man kan kalde en underdrivelse, når fru Henriette Kjær siger, at Jens Kramer Mikkelsen blev hentet ind.
Jeg vil sige, som jeg sagde før: Nej, han var sandelig indenfor, for han var selv med til at aftale det, og det synes jeg ikke skal gå i glemmebogen, selv om det ikke er en sag om Jens Kramer Mikkelsen, men en principiel sag om at sikre, at vi undgår den slags fremover.
Egentlig kunne jeg godt nævne et par eksempler til.
Der var en tidligere departementschef i Trafikministeriet der – vupti – lige pludselig blev direktør for Danmarks TransportForskning, osv. osv. osv.
Det er skam ikke nogen enlig svale.
Hr. Martin Lidegaard sagde om den del af forslaget, der handler om at opslå stillingerne, at det måske kunne være lidt vanskeligt, og hr. Martin Lidegaard nævnte sagen om DONG.
Men her er der jo ikke nogen ledig direktørstilling.
Der sidder jo en direktør.
Engang i efteråret troede vi ikke, det ville gå sådan, men sådan er det gået.
Nu er det sådan set DONG, der har købt de andre selskaber op, og direktørstillingen er besat, så der er jo ikke tale om, at man skal have en ny direktør, medmindre bestyrelsen da går hen og fyrer ham.
Jeg kan ikke huske DSB-sagen, men jeg synes, det er vigtigt, at man – selv om man internt har en kvalificeret kandidat – rent faktisk opslår stillingerne, og det synes jeg af to årsager.
Den ene er, at det er vigtigt, at en bestyrelse føler sig forpligtet til at diskutere igennem, hvad det er for nogle krav, man stiller til en direktør, og hvad det er for en profil, man vil have, for ellers giver det ikke megen mening med den del af bestyrelsesansvaret, altså at man rent faktisk påtager sig det ansvar.
Til hr. Rune Lund vil jeg bare sige: Ja, hvor svært kan det være?
Egentlig burde det jo ikke være så svært.
Det er sådan set et spørgsmål om at lave nogle regler, og jeg ser stadig sådan på det, at med den lovgivning, der passerer dette Folketing hvert år, kan det her simpelt hen ikke være den vanskeligste sag.