runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Jamen det tager vi gerne en dacapo på.
Vi er det mest proeuropæiske parti i Folketinget.
Vi ønsker alle forbehold afskaffet, og vi er fuldt ud tilhængere af Schengensamarbejdet.
Derfor sagde jeg også, at vi er positive indstillet over for forslaget, i det omfang det kan lade sig gøre.
Jeg har ikke hørt ministeren udtale sig ultimativt om det, og derfor vil jeg også bare sige, at hvis ikke det kunne lade sig gøre, så ønsker vi at påvirke Schengensamarbejdet og det europæiske samarbejde, som vi opfatter som noget dynamisk, noget, der kan ændres undervejs, sådan at det kan lade sig gøre, for vi synes, at intentionerne bag er ganske prisværdige.
Jeg vil også sige til fru Irene Simonsen, at det er sådan, at Venstre ønsker et nyt forbehold.
Man ønsker, at vi skal have den her opt-out-model, hvor man kan vælge, om man vil være med, altså plukke fra hylderne af det europæiske samarbejde, og det synes jeg jo egentlig man skylder at tage med i betragtning, når man nu forsøger at føre sig frem her i dag, som om Venstre ultimativt mener, at alt EU-samarbejde er godt, for det er jo ikke tilfældet.
Man ønsker jo ikke fuldt samarbejde, hvad angår retlige og indre anliggender, for så kunne man ikke gennemføre den politik, man har, og det er derfor, at vi er noget mere europæisk sindede end Venstre.
Elisabeth Geday (RV), 2005-11-03:
Nu er det jo ikke mere uhørt, end at Venstre selv har været med til at indføre det i sin tid, da den første arbejdsmiljølov blev vedtaget.
Nu har ministeren jo været så dygtig til at definere lige præcis det her spørgsmål omkring arbejdsmiljø uden for det forlig, som ministeren ganske rigtigt fremhæver, at Det Radikale Venstre med stor fornøjelse er en del af.
Jeg vil så bare gerne have, at ministeren bekræfter over for mig, at han har oplysninger fra Arbejdstilsynet, som betyder, at han kan garantere, at de ikke med denne lov, som jo mig bekendt ikke er en del af forliget, kommer til at bruge flere ressourcer på bevisførelse og på at sagsøge arbejdsgivere, end de gør i øjeblikket.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-03:
Jeg skal beklage, hvis jeg kom til at nikke på et forkert tidspunkt, men nogle gange gør man det af ivrighed, fordi man forstår, hvad det er, spørgeren efterlyser.
Jeg skal understrege, at det er et spørgsmål om at give hjemmel til, at man kan foretage denne passivitetsbetragtning og dermed afgøre, om kommunerne burde have handlet eller ikke burde have handlet.
Men vi får jo rig mulighed for at uddybe det og skabe yderligere klarhed over det i forbindelse med udvalgsbehandlingen, ifald der er behov for præciseringer.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Martin Lidegaard (RV), 2005-11-03:
På den ene side står der, at det ikke er tanken, at bestemmelsen skal give en videre adgang til refusion, end tilfældet var frem til 2003, og på den anden side nikkede ministeren, da jeg spurgte, om der var tale om en skærpelse i forhold til den hjemmel, der fandtes tidligere.
Men det er der da ikke.
Det er den samme lovtekst, og det vil sige, at der ikke er skærpet noget i forhold til tiden før 2003.
Jeg vil bare være helt sikker på, at jeg forstår ministeren rigtigt.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-11-03:
Jeg tror ikke, vi kan tale om, at bestemmelsen vil blive brugt i stor skala, for min fornemmelse er, at kommunerne i høj grad griber ind, når de ved, at der er brug for det, og der f.eks. er børn eller unge, der har brug for at blive fjernet fra deres hjem.
Her tror jeg, at kommunerne i meget vid udstrækning sørger for at handle.
Men den vil blive gjort gældende i nogle sager, hvor man kan påvise, at kommunen ikke har ageret, som den burde ifølge de oplysninger, den var i besiddelse af.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at den hjemmel gives, så man kan vurdere, om en kommune har forholdt sig passivt eller ej.
Det er det, der foreslås med denne bestemmelse, og som jeg tidligere har været inde på, vil det først og fremmest være i sager om børn og unge, den vil kunne tages i anvendelse.
Martin Lidegaard (RV), 2005-11-03:
Ministeren nævnte vedrørende punkt 2, at det er op til klageinstansen at afgøre, om en kommune har ret i, at den tidligere opholdskommune har forsømt noget.
Jeg går ud fra, at denne klageinstans som tidligere er Ankestyrelsen og de sociale nævn.
Og præcis hvor meget forventer ministeren, at den vil kunne bruges?
Jeg kan sådan set godt forstå, hvad det er, ministeren siger, men spørgsmålet er, om man kan forestille sig, at det er noget, der vil blive brugt i stor skala, og om man helt kan overskue konsekvenserne af det.
Hvor ligger skærpelsen, og hvor udbredt vil det blive efter ministerens opfattelse?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Det er udelukkende en ganske lille, begrænset mulighed for at komme op og besøge familie.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre hr. Troels Ravn, om den der mulighed for at komme herop for at søge asyl i Danmark eksisterer mere eller mindre på grund af det her forslag.
Om man kommer på et besøgsvisum, eller om man bare tager en billet til landet, gør vel ikke nogen forskel.
Jo, der er den ene forskel, at når folk kommer på et besøgsvisum, så ved vi faktisk rigtig meget om, hvor de er henne.
Derfor er det måske i virkeligheden snarere en begrænsning i forhold til eventuelt misbrug, der ligger i det her forslag.
Det kunne jeg godt tænke mig at høre en kommentar til.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-11-03:
Ministeren fortjener ros for sin vilje til at tage fat i spørgsmålet om handlepligt og få ryddet ud i ansvarsforflygtigelse og abekastning mellem betalende myndigheder.
Det giver selvsagt et problem, når en kommune, der skal handle, ikke har incitamentet til det, fordi den ikke er betalingskommune, og SF støtter derfor de grundlæggende intentioner med forslaget.
Men vi tager det altså meget alvorligt, når Datatilsynet advarer mod den tendens, der samtidig ligger i forslaget på et underliggende niveau, nemlig at så snart en borger har været i kontakt med de sociale myndigheder, har den pågældende tilsyneladende samtidig givet tilsagn til at lade hele sit liv ligge åbent for myndighederne.
Det kan godt undre, at en liberal regering og en liberal minister, der i princippet helst ser de offentlige myndigheder begrænset, både i omfang og i myndighed, med dette forslag på det nærmeste vælger at give myndighederne mulighed for at foretage husundersøgelse i menneskers livsvilkår, bare fordi de er kommet i berøring med myndighederne i ét spørgsmål.
Der er enighed, for så vidt angår præciseringen af ansvar, men SF er lidt bekymret for, at der gives unødvendige åbninger for indsigt i borgernes private forhold.
Med dette forbehold går vi gerne videre med drøftelserne, og jeg skal hilse fra Enhedslisten og sige, at også Enhedslisten i overvejende grad forholder sig positivt til forslaget.
Men der er altså spørgsmål til konkrete dele af forslaget, som både SF og Enhedslisten gerne vil søge besvaret i forbindelse med den videre behandling af forslaget.
Mia Falkenberg (DF), 2005-11-03:
Lovforslaget tilgodeser i høj grad borgernes retssikkerhed og sikrer, at borgerne altid kan henvende sig til deres opholdskommune for at modtage ydelser efter den sociale lovgivning.
Opholdskommunen kan så efterfølgende få refusion fra borgerens bopælskommune.
Desuden pålægger forslaget tidligere opholdskommuner en refusion, hvis de har undladt at iværksætte de nødvendige foranstaltninger eller de bringer nødvendige foranstaltninger til ophør.
Hermed er borgeren sikret ikke at komme i klemme mellem to kommuner.
Med lovforslaget bliver kommunalbestyrelserne og amtsrådene også pålagt at behandle sager om kommunernes eller amternes egen praksis, hvis de sociale nævn eller Ankestyrelsen har udarbejdet en undersøgelse om kommunernes praksis.
Vi har desuden noteret os de mange positive høringssvar, og fra Dansk Folkepartis side kan jeg sige, at vi støtter forslaget.
Karen J. Klint (S), 2005-11-03:
Socialdemokraterne støtter også lovforslaget, men vi har nok nogle spørgsmål undervejs, som vi godt lige vil have uddybet og afdækket nærmere.
Vi skal lige have sikkerhed for, at når vi åbner for flere oplysninger, man kan fremsende mellem myndighederne uden borgersamtykke, skal der virkelig være så begrænsede muligheder som overhovedet muligt.
Selv om det handler om, at man skal betale en regning og det kun er faktuelle ting, skal man aflevere cpr-nummer.
Så vi skal i hvert fald være sikre på, at når mennesker er lovet anonymitet, f.eks. på et krisecenter, skal den anonymitet også være der, sådan at det kun er selve regningen, man forholder sig til.
Så synes vi egentlig også, det er o.k. med den udvidelse.
Vi vil gerne have, at politikere også efter kommunalreformen får kendskab til praksisundersøgelser, men vi har noteret os, at KL ikke synes så meget om, at det skal styres herindefra.
Det er i hvert fald vigtigt og nødvendigt, når man indskrænker antallet af politikere og man øger embedsmandsfunktionen ude decentralt, at vi har en forventning herindefra til, at der er visse forhold, som politikerne skal gøres bekendt med.
Det er bl.a., hvis man har nogle praksisundersøgelser om visse forhold, for de undersøgelser kommer jo ikke af ingenting, de kommer jo kun, hvis der er en grund til det.
Så har vi noteret os, at KL i et høringssvar oplyser, at man inddrager pensionen hos folk, som er på forsorgshjem, og at ministeren svarer, at det ikke er lovligt.
Det er bl.a. et af de spørgsmål, som vi gerne vil stille.
Med hensyn til hvor sikkert og vandtæt det lovforslag, som vi står med nu, er, kan jeg godt være lidt usikker.
Vi er jo oppe mod meget kreative mennesker.
Der er også et af høringssvarene, der siger, om det måske er lidt omvendt kassetænkning, vi så kan invitere til, altså at man holder op med at udvikle de mennesker, man har med at gøre, bare fordi der er nogle andre, der betaler for dem.
Det er måske billigere at få en regning betalt et andet sted end at investere i, at folk kommer så langt, at de måske også optjener det, der hedder en ny opholdskommune.
Der skal vi nok have det begreb beskrevet noget bedre, altså hvordan man kan optjene en ny opholdskommune, sådan at der kan være tryghed om det, så der ikke bliver kassetænkt i at fastholde folk i en lavere grad af selvhjælp frem for at gøre dem så selvhjulpne som muligt.
Det samme kan være tilfældet i forhold til nogle EU-borgere.
Så vi er mere sådan lidt spørgelystne i det, og det skal ikke tages som et udtryk for, at vi er imod, men mere for, at vi godt vil have uddybet detaljerne lidt mere, sådan at de bedre kan forstås og bruges i lovens ånd og efter dens intentioner.
Irene Simonsen (V), 2005-11-03:
Jeg skal på vegne af Venstres ordfører, AnneMette Winther Christiansen, som ikke kunne være til stede her, læse hendes ordførertale op: Venstre kan fuldt ud bakke op om dette forslag.
Det er meget vigtigt at få tydeliggjort ansvarsfordelingen mellem kommunerne og mellem kommuner og amter i forbindelse med retssikkerheden på det sociale område.
Med det her lovforslag vil der ske en præcisering, som kommer borgeren til gode.
For Venstre er der ingen tvivl om, at mennesket kommer før systemet, og det er det her lovforslag med til at udbygge.
Med lovforslaget håber vi, at vi ikke igen skal læse i aviserne om borgere, der på grund af kommunernes uenighed om handlepligten, efterlades retsløse i længere perioder.
Det indeholder rigtig gode og positive forbedringer til at sikre, at borgerne ikke kommer i klemme mellem to kommuner, og der ligger et vigtigt signal til kommunerne i forslaget, nemlig at det ikke kan betale sig at se den anden vej, når en borger har brug for hjælp.
Så jeg kan kun gentage: Venstre støtter dette forslag fuldt ud.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Jeg tror faktisk, at ordførerens svar til hr. Jørgen Arbo-Bæhr vil blive noget af det mest spændende i denne her debat i dag – faktisk dagens højdepunkt, tror jeg allerede nu jeg vil være i stand til at forudse.
Der er nemlig mange måder at være selvforsørgende på, fik ordføreren sagt, lige efter at han havde nævnt, at bistandsklienter, uddannelsessøgende og pensionister var i denne gruppe.
Jeg kom faktisk til at tænke på, at jeg hellere vil stille det modsatte spørgsmål af hr. Jørgen Arbo-Bæhrs: Kan hr. Allan Niebuhr overhovedet komme i tanker om nogen, som han vil definere som ikkeselvforsørgende?
Troels Ravn (S), 2005-11-03:
Socialdemokratiet kan ikke støtte det beslutningsforslag fra Enhedslisten om en ændring af udlændingeloven, der medfører et retskrav på besøgsvisum, så danske statsborgere og personer med varig opholdstilladelse i Danmark som minimum kan få besøg af deres nærmeste familie i op til 2 uger om året.
Det er rigtigt, som det ellers er nævnt i bemærkningerne til forslaget, at globaliseringen på mange måder er en udfordring for vores velfærdssamfund.
Nye bosætnings- og arbejdsmønstre er her en meget central udfordring for vores samfund.
Men det er sådan, at i Danmark har et flertal af befolkningen valgt, at vi skal håndtere væsentlige dele af denne udfordring sammen med vores partnere i Den Europæiske Union, og i Socialdemokratiet mener vi, at EUsamarbejdet er en fornuftig ramme om både at tackle en række af de udfordringer, globaliseringen stiller vores velfærdssamfund over for, og også når det handler om at finde modeller for kontrol med bl.a. vandrende arbejdstagere, asylansøgere og indvandrere.
Forslaget vil efter vores opfattelse være problematisk i forhold til de forpligtelser, vi har over for vores naboer eksempelvis i Den Europæiske Union.
Danmarks deltagelse i Schengensamarbejdet giver os visse forpligtelser i forbindelse med udstedelse af visum, eksempelvis skal der foretages en vurdering af risikoen for asyl og indvandring hos de pågældende ansøgere.
Den risiko må vi sige er reel, og vi mener ikke, at Enhedslistens beslutningsforslag tager højde for det.
Ligeledes mener vi, at forslaget strider mod de intentioner bag den model for udstedelse af visum, som er gældende i dag, hvor en række vurderinger skal være foretaget, for at der kan opnås visum til Danmark.
Et generelt retskrav på besøgsvisum vil derfor være et brud på disse hensyn og vurderinger, og det ønsker Socialdemokratiet ikke at medvirke til.
Også af den grund kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Men det er jo rigtigt, at verden forandrer sig.
Uden for denne sal krydser millioner af mennesker hver dag legalt landegrænser.
Det har vi i Socialdemokratiet intet ønske om at forhindre.
Der er et reelt kriminalitetsperspektiv, som vi skal have med i overvejelserne i forhold til forslaget her.
Men problemet for Socialdemokratiet er, at Enhedslistens beslutningsforslag ikke er i balance og ikke er det rigtige svar på den udfordring, globaliseringen, bosætnings- og arbejdsmønstrene er for vores velfærdssamfund.
Derfor kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.
Irene Simonsen (V), 2005-11-03:
Først vil jeg pointere, at 89 pct. af dem, der søger et visum, får et visum.
Så er jeg nødt til at indvie hr. Jørgen ArboBæhr i en helt konkret historie, jeg husker fra Bosnien-Hercegovina, hvor der var en familie, der henvendte sig til mig, fordi bedstemoderen ikke kunne komme op til barnebarnets konfirmation.
Der var ingen tvivl om, at det var en meget velintegreret familie.
Faderen følte sig sådan lidt tilsidesat og sagde, at nu havde han gjort alt for at integrere sig i Danmark, og så kunne han ikke få sin mor op til sit barns konfirmation.
Kunne det være rimeligt?
Umiddelbart da jeg hørte den historie, tænkte jeg, at det kunne også godt være, vi lige skulle kigge på det her.
Men så gik det jo, præcis som det går, hver eneste gang man dykker ned i sådan en sag, nemlig at man finder ud af, at der er en årsag til afslaget.
Årsagen var ganske enkelt, at en masse mennesker fra både Kosovo, Bosnien-Hercegovina og de omkringliggende lande havde været her og søgt turistvisum og almindeligt visum, men havde søgt asyl, i det øjeblik de kom
Derefter indførtes den regel, vi har i dag, at man kan give et depositum som en garanti for, at det er et visumophold, man er her på.
Dengang lavede vi en lempelse, og jeg synes, vi har lavet en god lempelse, som vi skal fastholde, og som vi står fast på her.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Jeg vil sige til hr. Jesper Langballe, at jeg i min tale indledte med at sige, at jeg primært ønskede at kunne få grundloven ændret på det her punkt, men at jeg selvfølgelig ikke ønskede at føre det til afstemning i dag – det har jeg heller ikke mulighed for.
Den anden del er, at der faktisk er en del af dem, der får dansk indfødsret i dag, som jo får det ved, at det bliver behandlet administrativt og vi så i dag stemmer om listen, som vi aldrig nogen sinde har set i Folketingets Indfødsretsudvalg.
Og den andel, der er uden om Folketingets Indfødsretsudvalg, før det kommer i Folketingssalen, kan man jo justere op og ned, alt efter hvor præcist man laver reglerne.
Det må hr. Jesper Langballe anerkende.
Sådan er det, og det bliver der ikke ændret ved, lige meget om hr. Jesper Langballe bryder sig om det eller ej.
Så kan vi diskutere, hvor niveauet skal ligge.
Det var den diskussion, jeg prøvede at rejse, og jeg kan jo desværre se, at ordføreren gerne vil kommentere det, så vi må jo fortsætte debatten et andet sted.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Jamen altså det sidste kan jeg da give hr. Simon Ammitzbøll fuldstændig ret i.
Der er sandelig sket en indsnævring siden 2001, hvor vælgerbefolkningen, efter at der var sket en eksplosion af kriterierne for, hvem der kunne få dansk indfødsret, nu har maget det sådan, at det vil den ikke blive ved med at finde sig i.
Så det er fuldstændig rigtigt, der er sket noget siden 2001, gudskelov.
Men jeg vil godt lige sige noget andet, nemlig at når hr. Simon Ammitzbøll går ind for – sådan hørte jeg det – at man skulle have mere administration indover, sådan at der blev tale om en mere ensartet tildeling af indfødsret, så er det ganske enkelt grundlovsbrud.
Der findes i alle forfatningsretsfremstillinger et meget alvorligt begreb, der hedder delegationsforbud, og der bliver indfødsretten altid brugt som eksempel.
Altså, hvis en offentlig myndighed som f.eks. Folketinget har en enekompetence, så må den kompetence ikke uddeles til andre.
Og at overlade til administrationen at give indfødsret vil simpelt hen være et groft grundlovsbrud.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Ja, ifølge Dansk Folkeparti består Det Radikale Venstres vælgere den ene dag af overklasse, café latte-segmentet, og den anden dag af underklasse, indvandrersegmentet, og de er skyld i vores fremgang.
Man må jo så diskutere det på et gruppemøde, så man kan blive enige.
Hr. Jesper Langballe mener, at jeg ikke har nogen historisk viden, og at jeg ikke forholder mig til den historiske udvikling, når jeg siger, at ansøgerfeltet bliver indsnævret.
Jeg vil gerne endnu en gang for hr. Jesper Langballes skyld citere hr. Søren Krarup, som vist har nær familierelation og partipolitisk relation til hr. Jesper Langballe, for i dagens Information at have sagt: »Det kan jo ikke være meningen, at vi skal dele statsborgerskaber ud til bistandsklienter.«
I Radioavisen nævnte han, at vi ikke skulle dele statsborgerskaber ud til folk, der lever på nas.
Hvad er det for et samfundssyn at have?
Undskyld mig.
Jeg må gøre hr. Jesper Langballe opmærksom på, at når jeg taler om udvikling, om at indsnævre eller udvide ansøgerfeltet, så taler jeg ikke om tilbage, før Det Radikale Venstre blev dannet i 1905 eller før anden verdenskrig, eller før vi blev medlem af EF, så taler jeg om den virkelighed, vi befinder os i.
Hvis vi skulle forholde os til den virkelighed, vi befinder os i i dag, i november 2005, så er det de facto, at man indsnævrer ansøgerfeltet.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Jeg vil prøve – jeg siger udtrykkeligt prøve – at bedre lidt på hr. Simon Ammitzbølls mangelfulde historiske kundskaber, når han siger, at der er tale om, at man nu indsnævrer feltet for, hvem der kan få indfødsret.
Er hr. Simon Ammitzbøll ikke klar over, at feltet for, hvem der kan få indfødsret, i det 20. århundrede og især i slutningen af det ikke er indsnævret, men simpelt hen eksploderet?
Hvad tror hr. Simon Ammitzbøll, at den første formand for Indfødsretsudvalget efter 1849, Grundtvig, ville have sagt til det, der sker nu?
Han ville vende sig i sin grav.
Så må jeg også sige til den forestilling om, at der aldrig tidligere har været politisk ballade om indfødsretten, at bevar mig vel, der har sandelig været politisk ballade, måske allermest da den blev vedtaget i 1776, fordi der var for mange tyskere, der var stormet ind i landet og havde taget danskernes arbejde.
Hele det jævne, almindelige Danmark jublede over indfødsretten, men den tyske adel eller rettere sagt den tyskprægede danske adel var meget, meget utilfreds.
I dag har overklassen, Overdanmark, ikke adelspatent, den tilfører café latte-segmentet og stemmer på Det Radikale Venstre.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
For ikke mange år siden var indfødsretsområdet et politikområde, som ikke skabte den store debat.
Der var faktisk meget bred enighed i Folketinget hen over den politiske midte.
I dag er der mere debat, der er flere krusninger.
Reglerne er blevet strammet op: Gældende regler udsættes øjensynlig løbende for strammere fortolkninger, og i denne uge er vi gennem pressen blevet præsenteret for en række nye tanker om at indsnævre ansøgerfeltet til dansk indfødsret.
Jeg vil gerne advare imod en polarisering af det danske samfund.
Jeg forstår ganske enkelt ikke, hvorfor der er nogle partier, der ønsker at stramme reglerne yderligere op.
Det er heller ikke fremgået af den debat, vi har haft i dag indtil nu.
Hvorfor er det, man ønsker at stramme op?
Det, der er brug for, er, at vi i stedet ser på, hvordan vi kan hjælpe de hårdest ramte torturofre med at få dispensation.
Der er tale om en anerkendelse af, at man er glad for det land, som man er kommet til, og som man allerede har fast opholdstilladelse i.
Helt grundlæggende ville Det Radikale Venstre have foretrukket, at sager om indfødsret fik en anden behandling end i dag.
Vi mener, at sager om indfødsret burde behandles efter lovgivning og ikke efter et kontorcirkulære.
Det ved vi godt at der næppe er vilje til hos det store flertal i Folketinget, men vi tror på, at det ville give en mere ensartet behandling af sagerne, og det ville være et godt skridt på vejen til en bedre sagsbehandling.
Og det er der brug for.
På tv og i aviser kan vi se, at der er torturofre, der ikke kan lære et skriftsprog eller måske slet ikke kan lære at tale dansk.
De folk, som er blevet svigtet af umenneskelige regimer i deres oprindelseslande: Skulle vi ikke række hånden ud til dem og give dem fulde borgerrettigheder og anerkende dem som danske medborgere?
Jeg kan forstå på Rehabiliteringscentret for Torturofre, at de kan se, at der er færre af deres patienter, som kan få dispensation i 2005, end der var i 2004.
Det synes jeg ikke det danske samfund kan være bekendt, og det ser ærlig talt ikke særlig kønt ud.
Efter Det Radikale Venstres overbevisning er der overraskende få statsløse også i dette lovforslag i forhold til FN’s konvention om statsløse personers retsstilling, medmindre det selvfølgelig dækker over, at der kun er meget, meget få statsløse, der virkelig har søgt og har mulighed for at opfylde dispensationsbetingelserne, men det tror jeg ikke er tilfældet.
Staterne har nemlig skrevet under på, at de så vidt muligt skal lette statsløse personers optagelse i samfundet og deres naturalisation.
Tænk, hvis ånden i konventionerne var i baghovedet hos ordførerne, når der skulle tildeles dansk statsborgerskab.
Det så vi gerne fra radikal side.
På trods af en måske lidt dyster og ikke særlig positiv tale og på trods af alle de forbehold, jeg her har taget, stemmer Det Radikale Venstre for lovforslaget i sidste ende, ikke for regeringens skyld, ikke for det politiske flertal i Folketingets skyld, men for de mange ansøgeres skyld, for det er jo ikke, som hr. Jesper Langballe sagde, en sort dag, men derimod en festdag for folkestyret.