runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
Jeg tænker på den bemyndigelse, ministeren har, hvorefter der er lavet en bekendtgørelse, som gør, at de psykisk udviklingshæmmede kan få tillæg, men den bekendtgørelse er udformet så stramt, at den ikke omfatter psykisk syge.
Derfor behøver vi ikke lave loven om.
Ministeren skal bare lave bekendtgørelsen om.
Så man kan godt ordne sagen inden for det, statsministeren har sagt.
Så vil jeg så vende tilbage igen.
Det er jo ikke mig, der har opfundet historierne, som den her gruppe af behandlere, pårørende og organisationer i øvrigt er kommet med.
De er jo kommet med konkrete enkelte eksempler på, hvor galt det går med de her unge, når de ikke kan få livet til at hænge sammen, fordi de ingen penge har.
Husker hr. Jakob Axel Nielsen den unge pige, som gik fra hospitalet, fordi hun blev nødt til at tage noget arbejde?
Hun havde ikke penge, og hun skyldte så mange penge væk, så tog hun et arbejde, og så røg hun tilbage på den lukkede.
Jeg er fuldstændig klar over, at for fru Irene Simonsen ville det være en katastrofe, hvis der var nogen, der var på starthjælp, og som fik hjælp.
Men den forhandling, som jeg agter at tage med hr. Bent Bøgsted, vil jeg ikke involvere fru Irene Simonsen i.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Jeg synes, der er brug for måske lige at få præciseret, hvad Dansk Folkeparti mener.
Det har regeringen ikke været indstillet på, og derfor er vi så en række partier, der står bag det, og vi har jo tilbudt Dansk Folkeparti at være medforslagsstiller på det her forslag.
Det afviste man så at være.
Men vores pointe var sådan set at sige, at vi nu må holde op med at snakke, nu må vi handle.
Og derfor har vi foreslået, at man lavede en særlig ydelse ovre i Socialministeriet, som man gav de her unge psykisk syge oveni.
Og så skal jeg høre: Skal jeg forstå det, som hr. Bent Bøgsted siger, som at Dansk Folkeparti vil stemme for det her beslutningsforslag, som ligger her, sådan at beskæftigelsesministeren kan udmønte det, så det omhandler lige nøjagtig denne snævre gruppe, som bl.a. Dansk Socialrådgiverforening har været inde at fremlægge sine synspunkter på for Arbejdsmarkedsudvalget?
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-09:
Det her beslutningsforslag omhandler jo så en gruppe, der nemt kan blive klemt i systemet, kan man sige.
I forvejen er der jo en hel del eksisterende muligheder for ekstra hjælp til de her unge.
Jeg har så ladet mig fortælle, at kommunerne administrerer det forskelligt, og at man i nogle kommuner kan få hjælp, og i andre kommuner kan man ikke få hjælp.
Jeg har også ladet mig fortælle, at der mangler et generelt regelsæt for, hvordan kommunerne skal agere over for de her unge, og jeg synes, det ville være prisværdigt, hvis beskæftigelsesministeren ville se på, at der kom ens regler, så en ung sindslidende i én kommune fik samme behandling som en i en anden kommune, og så vedkommende fik den ekstra hjælp, vedkommende nu kunne have krav på.
Vi har haft deputationer inde, og vi har fået mange henvendelser, bl.a. fra Bettina Post – jeg tror, hun er formand for Dansk Socialrådgiverforening – der var inde og sige, at det drejede sig om en gruppe på 400-500 unge under 25 år, der havde særlige problemer, der var særlig vanskeligt stillede.
Og det er da klart, at vi skal se på, hvad vi kan gøre, og om de ikke får nok hjælp med de eksisterende muligheder og skal have ekstra hjælp.
Men i Dansk Folkeparti er vi klar til at se på, hvordan vi kan løse de her problemer.
Kan vi se, hvilke psykiske lidelser de her unge har, og hvilken hjælp de får i forvejen ud over kontanthjælpen?
Det er også sådan noget, vi skal have set på.
Men som sagt: Det kræver en meget skarp afgrænsning, ellers vil vi ikke være med til det.
Men jeg er overbevist om, at det godt kan lade sig gøre at lave en sådan afgrænsning, men der må vi jo se, hvad ministeren i så tilfælde kan præstere her.
Vi er klar over, at der er nogle problemstillinger, og dem skal vi have løst.
Det var også det, der fremgik af Bettina Posts indlæg ved deputationsbesøget.
Hun sagde netop, at de unge virkelig ønsker at komme tilbage på arbejdsmarkedet; de ønsker ikke at strande i en kasse, hvor de kun bliver klienter.
Det er ikke det, de ønsker.
Men vi er klar til at se på, hvad vi kan gøre i den videre behandling af sagen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-05-09:
Da den konservative ordfører, hr. Tom Behnke, er forhindret, har jeg lovet at meddele følgende: Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte det fremsatte lovforslag fra SF.
Vi er uenige i den betragtning, at det er det samme at være på dagpenge, som det er at være på kontanthjælp.
Det er ikke det samme, og der skal derfor heller ikke være de samme regler.
Dagpenge er en forsikringsordning, man selv betaler ind til, og som træder i funktion, hvis man bliver ledig.
Der er altså tale om en erstatning for en mistet arbejdsindtægt som følge af arbejdsløshed.
Kontanthjælp er derimod ikke en forsikringsordning.
Kontanthjælp er en social sikringsordning, der skal virke som et sikkerhedsnet for dem, der ikke er forsikret, og som kommer i en situation, hvor de ikke kan forsørge sig selv.
Der er altså tale om en social foranstaltning, en ydelse, der gives midlertidigt til den, der ikke har andre indtægter.
Hvis en kontanthjælpsmodtager får indtægter, store som små, skal der naturligvis ske en modregning i kontanthjælpen, for så er behovet for hjælp tilsvarende mindre.
Vi betragter således kontanthjælpen som det, den er, nemlig en social sikring til dem, der ikke har andre indtægter.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-09:
Det her drejer sig om kommunale vederlag: vederlag for at sidde som nævning, domsmand, lægdommer og deslige.
Jeg vil blankt erkende, at der kan være nogle uregelmæssigheder i den kommunale styrelseslov og noget, der måske ikke rigtig fungerer, som det skal.
Jeg vil ikke her tage stilling til, om de, der er på kontanthjælp, skal fritages for at blive trukket i kontanthjælpen.
Jeg mener, vi skal lægge det her over til indenrigsministeren og bede ham kigge hele den kommunale styrelseslov igennem vedrørende vederlag til kommunalt ansatte.
Vi kan tage et eksempel, hvor der også kan være en uregelmæssighed.
Offentligt ansatte, hvis de bliver valgt til en kommunalbestyrelse,
kan få fri fra arbejdet og få løn, samtidig med at de sidder i byrådet og får vederlag.
De mister ikke noget.
Tager man privatansatte, kan der være mange af dem, der faktisk mister indtægt, hvis de skal passe et kommunalt job, selv om de får vederlag.
Der er også noget med tabt arbejdsfortjeneste.
Det er et spørgsmål om, hvad man vælger.
Men der er også spørgsmålet, om de i det hele taget kan få fri til det.
Så der er mange uregelmæssigheder, og derfor vil jeg foreslå, at vi lægger det her over til indenrigsministeren og beder ham om at gå den kommunale styrelseslov igennem og se, hvilke uregelmæssigheder der er.
Jeg mener, det er der, det skal behandles, så jeg vil ikke tage stilling til det i dag.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2006-05-09:
Det er på mange måder et sympatisk forslag, SF kommer med her, og vi forstår sådan set godt intentionerne i forslaget om en reel sidestilling mellem dagpenge og kontanthjælp, når det gælder modregning i offentlige ydelser.
Dagpenge er en forsikringsordning, som man, hvis man betaler kontingent og opfylder betingelserne i lovgivningen, har krav på.
Derfor mener vi, det er i orden, at der ikke sker modregning i dagpengene for indtægter i forbindelse med varetagelse af offentlige hverv.
Kontanthjælp derimod har aldrig været tænkt som en varig ydelse, men alene som en ydelse i en periode, hvor man ikke er i stand til at forsørge sig selv.
Netop ved valg til kommunalbestyrelse eller regionsråd modtager man et fast vederlag i en 4-års-periode, hvorfor det må betragtes som en fast indtægt i mindst 4 år.
Der er altså tale om to meget forskellige præmisser for at modtage offentlige ydelser, som vi ikke mener kan sidestilles.
Hvad angår indtægter, som modtages som vidne, nævning, domsmand og lægdommer, er der i de fleste tilfælde tale om ret begrænsede indtægter.
Derudover mener vi, at der i forslaget ikke er svar på, hvad man i forhold til modregninger vil gøre for andre grupper, der også har en lav indtægt.
Det kunne være SU-modtagere og lærlinge, hvad ved jeg.
Vi vil meget gerne i anden sammenhæng være med til at drøfte, hvordan en sådan ordning kan skrues sammen – eventuelt vil det være en mulighed i udvalget at overveje en beretning.
Men som sagt har vi nogle betænkeligheder ved det her forslag og kan ikke støtte det.
Jens Vibjerg (V), 2006-05-09:
Jeg kan starte med at konstatere, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Det kommer nok heller ikke som den store overraskelse for SF, og slet ikke efter at have hørt ministeren.
Men jeg er sådan set også forundret over, at SF kan fremsætte et sådant forslag, fordi det strider så fundamentalt imod de principper, vi har lagt til grund for kontanthjælp, som altså er det, man får, når man ikke har andet at kunne forsørge sig med.
At sammenligne det med dagpengesystemet synes jeg er helt skudt ved siden af, fordi dagpengesystemet er en forsikringsordning, som ikke bliver påvirket af andre ting og ikke skal påvirkes på samme måde.
Og det, at borgerligt ombud skulle være bedre, finere, eller hvad man skal sige, end f.eks. ægtefællen, må SF vurdere.
Jeg må sige for mit vedkommende, at hvis jeg var i den situation, ville jeg vælge ægtefællen frem for borgerligt ombud, selv om det ville koste nogle penge.
Jeg synes rent faktisk, at det havde været mere relevant, hvis det var det, man har gået efter fra SF's side.
Jeg lægger ikke op til, at det er den diskussion, vi skal begynde på, for fra Venstres side holder vi helt stringent fast i de principper, der ligger til grund for kontanthjælp.
Venstre kan ikke støtte forslaget.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor mange der vil få glæde af forslaget.
Jeg kunne også godt tænke mig at vide, hvad det vil koste at indføre.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvilke regler der gælder for modregning i andre former for overførsler, førtidspension, efterløn, SU, og jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor mange penge man egentlig kan tjene som domsmand, regionsråds- eller byrådsmedlem.
Det lyder indlysende rigtigt, at der bør gælde samme regler for modtagere af kontanthjælp og dagpenge, når det handler om at modregne indtægter fra jobbet som domsmand, valgtilforordnet, kommunalbestyrelsesmedlem osv.
Men selv om det lyder rigtigt og sympatisk, behøver det ikke være rigtigt at vedtage forslaget.
Sagen er jo, at en borger får kontanthjælp, hvis han eller hun ikke kan forsørge sig eller sine.
Det er det sidste sikkerhedsnet, som grundloven har spændt ud under sine borgere i Danmark.
Derimod er arbejdsløshedsdagpenge baseret på et forsikringsprincip.
Dagpenge er en rettighed, som man til dels selv er med til at betale gennem sit a-kassekontingent og til dels optjener ret til ved at have job i mindst 1 år.
Som jeg har forstået det, kan man tjene ganske mange penge ved at være domsmand, hvis det er en kompliceret sag, ligesom det kan give mere end 200.000 kr. om året at være medlem af et byråd, hvis man eksempelvis er formand for et udvalg eller flere.
Det er så mange penge, at det må være relevant at overveje, om man ikke fortsat selv kan forsørge sig og sine.
Under udvalgsbehandlingen vil vi være positive over for tanken, men meget kritisk spørgende til selve forslaget.
Niels Sindal (S), 2006-05-09:
Jeg vil gerne fortælle en historie hjemmefra.
Det er om en iværksætter, som via kommunen, via det, vi har i dag, via en åbenhed, i dag producerer solfangere i Vietnam til opsætning i hele verden.
Det er sket, fordi vi gik foran lokalt.
Det kan man godt, uden man forpligter kommunen.
Man kan sagtens lave nogle samarbejder, som man har gjort over hele landet om alternativ energi, for nu at holde os til det.
Det, jeg ville være ked af, er, at man giver nogle forrang, og jeg gad vide, hvordan det system fungerer i USA – eller andre steder i Europa for den sags skyld.
Vi er helt med på, at iværksættere skal løftes, men vi skal finde den rigtige måde at gøre det på.
Derfor mener jeg, hr. Frank Aaen skylder en forklaring på, hvorfor kommuner og regioner nu skal forpligtes til at sige: Vi hjælper iværksætterne med 3 pct.s indkøb.
Frank Aaen (EL), 2006-05-09:
Jeg er ikke enig i det.
Jeg mener, at en kommune udmærket kunne sige, at ved det lokale universitet eller en teknisk skole, eller hvad det er, man har i området, er der nogle unge mennesker, der er i gang med at udvikle nogle nye produkter.
Dem vil vi gerne afprøve på en skole, og vi siger til dem: Kom og lav en energibesparelse på den her skole.
Den køber vi af jer, fordi I er iværksættere, og vi er sikre på, at I kan udvikle det produkt.
Jeg mener, det er helt forkert at tro, at udvikling foregår i meget store sammenhænge.
Masser af udvikling foregår i mindre sammenhæn ge, hvor det er en bevidst indkøber, der bruger sin indkøbsvolumen til at sige til nogle bestemte personer: Er I med på at prøve det her, så prøver vi i fællesskab, for det tror jeg er en rigtig god idé.
Men det er da korrekt, at noget af det, jeg sagde, selvfølgelig drejer sig om sager i større målestok end iværksættere.
Det drejer sig også om etablering af virksomheder som iværksættervirksomheder.
Niels Sindal (S), 2006-05-09:
Jeg bliver lidt i tvivl, fordi den radikale ordfører også snakkede noget om de her 3 år, hvor man skal aflevere regnskaber.
Men det, vi taler om i dag, er iværksættere, der efter min opfattelse er på et niveau, der ligger lidt under det, hr. Frank Aaen er inde på.
Det er ikke alternativ energi i den store målestok, og det er ikke økologi i den store målestok.
Vi taler om, at vi med dette forslag forpligter en enkelt kommune til hvert år at købe for eksempelvis 3 pct. hos iværksættere.
Den anden ting, hr. Frank Aaen er inde på, er det ikke noget andet?
Er det ikke udvikling?
Er det ikke den offentlige sektor, som udvikler af de projekter, som hr. Frank Aaen er inde på?
Frank Aaen (EL), 2006-05-09:
Som det er fremgået af de korte bemærkninger, er Enhedslisten fuldstændig enig i, at man kan bruge den offentlige sektor som en bevidst og stor indkøber og på den måde sikre en ny udvikling af erhvervslivet, arbejdspladser, ny teknologi osv.
Det er en del af baggrunden for nogle af de meget vigtige udviklinger, der er sket i Danmark, hvad angår f.eks. høreapparater, vedvarende energi, vindmøller osv.
Der kan nævnes masser af andre eksempler på, hvordan en bevidst anvendelse af den indkøbsvolumen, som den offentlige sektor har, kan udnyttes.
Det har den her regering desværre stort set kastet vrag på.
Elsektoren med støtte af hele Folketinget på nær Enhedslisten er blevet delvis markedsgjort og er dermed ikke længere i stand til at udfylde de samme opgaver som tidligere.
På andre områder har man direkte nedlagt programmer, der fremmede en positiv udvikling.
Det er vi kede af.
Vi har selv en række forslag til, hvordan den offentlige sektor f.eks. kan omlægge sit forbrug af fødevarer til plejehjem, sygehuse og andre offentlige institutioner og til mad til skolebørnene.
Den kan sige, at den ønsker høj kvalitet, og at det skal være økologi og så vidt muligt lokalt produceret.
På den måde kunne vi faktisk med den offentlige sektor som udgangspunkt skabe en ny og udvidet økologisk produktion i Danmark.
Vi har masser af den slags forslag også om vedvarende energi og bæredygtige byggematerialer osv., altså områder, hvor man, hvis man ville, kunne bruge den offentlige sektor til at fremme en bestemt udvikling.
Der er af andre ordførere nævnt nogle administrative og praktiske problemer med SF's forslag.
Dem kunne vi nok løse, så det er jeg sådan set ikke nervøs for.
Der er et område, der gør, at vi ikke vil ende med at stemme for forslaget, og det er, at vi grundlæggende er imod, at erhvervsstøtte bare gives ud i den blå luft, uden at der er en egentlig målsætning med erhvervsstøtten.
Vi ønsker ikke at give nogen form for erhvervsstøtte, heller ikke i den her form, til udvikling af ny våbenproduktion, ny giftproduktion, nye gmo'er, altså genmanipulerede fødevarer eller den slags ting, hvis en del af den offentlige sektor skulle finde på det – og det gør den desværre en gang imellem – hvorimod vi meget gerne støtter økologi, vedvarende energi og bæredygtighed.
Vi har den principielle holdning til alle former for erhvervsstøtteordninger, at de ikke bare skal sikre beskæftigelse og omsætning, men at de også skal sikre en bestemt udvikling af produktionen i retning af økologi, bæredygtighed og socialt ansvar.
Derfor vil vi ende med at undlade at stemme for forslaget.
Men som det er fremgået af det, jeg har sagt også under de korte bemærkninger, er tankegangen om at bruge den offentlige sektor som bevidst indkøber for at få en udvikling i gang absolut fremragende, og den støtter vi fuldt ud.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Jeg er blevet bedt om på vegne af vores erhvervsordfører, hr. Poul Erik Christensen, at fremføre følgende: Det Radikale Venstre synes, det er et positivt beslutningsforslag, SF her fremsætter.
Det er et forslag, som harmonerer godt med Det Radikale Venstres erhvervspolitik.
I dag er reglerne, at leverandører af offentlige ydelser skal kunne dokumentere 3 års positive regnskaber for at komme i betragtning som leverandør til det offentlige.
I virkeligheden er offentlige indkøb den allerbedste og måske også den billigste iværksætterstøtte.
Lignende ordninger findes i iværksætterland nr. 1, USA, dog med en højere kvote end den, som beslutningsforslaget lægger op til.
Det Radikale Venstre deltager med disse ord gerne positivt i behandlingen af forslaget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-05-09:
Jeg er helt enig i intentionerne om, at vi skal have flere iværksættere, også helt nye virksomheder, ind at byde på opgaverne i den offentlige sektor, men det er præmissen om, at det er et krav, at de enkelte institutioner skal leve op til mellem 2 og 3 pct., der skal gå til iværksættere, som jeg ikke mener er korrekt.
Jeg mener, at den er meget vanskelig at gennemføre i praksis.
Generelt handler det om, at vi skal have gode rammebetingelser, at skabe den rigtige rådgivning og tilvejebringe risikovillig kapital, som kan sikre, at de her virksomheder også bliver levedygtige, og at væksten kan fortsætte.
Det er nemlig altid likviditeten, der er problemet i en virksomhed, som har den gode idé, og som vokser ret hurtigt.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-05-09:
Jeg vil lige sige til ordføreren, at det her forslag jo om noget drejer sig om at få givet virksomhederne et fodfæste på markedet, sådan at de kan fortsætte.
Det drejer sig faktisk ikke om at starte en masse virksomheder op, det bruger vi nogle andre forslag til.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-05-09:
Jeg tror, det er vigtigt at understrege, hvor problemstillingen ligger.
Jeg tror altså mere, det er det sidste.
Det er også derfor vi fra regeringens side har så meget fokus på vækstiværksættere, for det er der, den store vækst kommer, og hvor der virkelig sker flere ting.
Så jeg tror ikke, at succeskriteriet er præcis, hvor mange der starter op, men mere, hvordan vi får virksomhederne til at kunne klare sig på længere sigt.
Når vi snakker om skattelettelser i den her sammenhæng, skal man huske på, at det jo er en ordning, der giver en opsparing til at etablere virksomheder, og som er målrettet de her vækstiværksættere.
Det mener jeg egentlig sagtens at man kan praktisere på den måde, man gør, også uden at det giver flimmer i forhold til det forslag, der ligger her.
Frank Aaen (EL), 2006-05-09:
Jeg synes, det er indlysende, at det er en hjælp til iværksættere.
Jeg er lidt forundret over, hvor hr. Sindal vil hen, for det, at det er lidt sværere at gøre det i større målestok på grund af EU, får så hr. Sindal til at sige, at det heller ikke må gælde i mindre målestok.
Der har jeg det sådan set modsat.
Jeg går ind for, at vi endelig skal hjælpe de mindre virksomheder og slås i fællesskab mod de tåbelige EU-regler, der eksisterer.
Det er jeg helt enig i.
Det er fuldstændig bureaukrati og markedstænkning i EU-regler, at når man skal købe mad til plejehjemmene, skal det sendes i EU-udbud, hvor virksomheder tusind kilometer væk kan byde på madleverancen.
Lad os få skrottet den ordning, så kan vi nemlig også bruge indkøb til plejehjem i lidt større målestok til at fremme produktion og udvikling.
Det er ikke specielt, fordi det er dansk, men fordi vi har bedre mulighed for at sørge for, at det bliver en mere fornuftig produktion, der bliver sat i gang, end vi har i øjeblikket, hvor det hele overlades til markedet.
Irene Simonsen (V), 2006-05-09:
Jeg kan først sige, at jeg ingen besked har fået på at sige nej.
Vi har faktisk haft en dialog om og en god drøftelse af det her i Venstres gruppe, og hvis fru Anne Baastrup hørte efter, hvad det var, jeg sagde, ville hun have hørt, at jeg ikke sagde, at de unge selv skulle til at lære sig serviceloven.
En ung i den situation bør man kunne forvente får den hjælp, vedkommende har brug for, og det vil jeg gerne være med til at følge op på, så det også sker.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
Først skal de unge lære servicelovgivningen eller aktivlovgivningen at kende, således at de kan finde ud af, hvad det er for muligheder, de har for at søge at få dækket uforudsete udgifter: medicinudgifter, boligudgifter, hvor man fremlejer et værelse, har en fremlejet lejlighed osv. osv.
Derudover skal der i øvrigt være en, der hele tiden er omkring den enkelte unge, og som skal sørge for, at den enkelte unge har det godt, og skal sørge for, at den enkelte unge kan få de der 300 kr., der er til mad, til at slå til i en hel måned.
Jeg tror, at fru Irene Simonsen i virkeligheden ikke aner, hvad det her drejer sig om, men har fået besked på at sige nej og så selv har fundet på nogle ord.
Irene Simonsen (V), 2006-05-09:
Det her handler slet ikke om, at de skal lære at søge om tilskud.
Det handler om, at når man laver den rigtige håndholdte omsorg og vejledning for den gruppe unge her, så får de en sammenhæng i og ro og harmoni omkring deres tilværelse, og det er jo i virkeligheden det, de har brug for.
Anne Baastrup (SF), 2006-05-09:
Jeg synes i og for sig, at det er lidt interessant, at Venstre har den holdning, og at Venstres ordfører ønsker, at folk i stedet for at få en ydelse, de er berettigede til – og så skal den i øvrigt slå til – skal lære at søge.
De ønsker, at folk i stedet for at bruge energien på at blive rask, skal bruge energien på at lære lovgivningen udenom at kende: Hvad er det for nogle bestemmelser, jeg kan få penge til dette og hint efter osv.?
Det vil sige, at Venstre med den politik, som fru Irene Simonsen lægger frem, jo lægger op til, at disse mennesker skal klientgøres i stedet for at blive i stand til at tage vare på deres eget liv.
Irene Simonsen (V), 2006-05-09:
På et tidspunkt fik jeg en henvendelse fra nogle fra den målgruppe her, som beklagede sig over økonomien.
Det viste sig, da jeg fik spurgt til det i ministerierne og i forhold til lovgivningen, at kommunen forsømte både den forpligtelse og den mulighed, den havde for at give noget ekstra boligstøtte og støtte til andre udgifter til den gruppe unge.
Det er beklageligt, og det synes jeg at der skal følges op på, og det har jeg i øvrigt bedt om i ministeriet at der bliver fulgt op på.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Jeg vil bare lige have præciseret Venstres ordførers holdning.
Forklaringen på, at de her organisationer kan komme med eksempler på unge mennesker, som kun har 300 kr. at leve for, skyldes altså simpelt hen, at der er uformående mennesker omkring dem, som ikke evner at læse loven og søge om de rigtige tilskud, som de her unge mennesker i virkeligheden burde have krav på.
Er det sådan, jeg skal forstå fru Irene Simonsen?