Per Stig Møller (KF), 2004-04-13:
Jeg tror ikke, der er nogen, der har brug for et wake-up call.
4½ år er forløbet, siden væbnede grupper fra Tjetjenien rykkede ind i naborepublikken Dagestan og dermed udløste den anden tjetjenske konflikt inden for det sidste tiår.
Aktionen medførte, at de russiske løfter fra 1996 om tjetjensk selvbestemmelse om deres fremtid blev ophævet fra russisk side ved den efterfølgende russiske invasion.
Der er en national dimension med århundredgamle rødder, som fandt ny næring efter Sovjetunionens opløsning.
Så er der det religiøse perspektiv i en region, hvor menneskets identitet er tæt forbundet med troen, hvad enten den er kristen eller muslimsk.
Og så er der ikke mindst den sikkerhedsmæssige side af konflikten, som hr. Søren Søndergaard jo nævnte, og som jeg supplerede.
Især den sikkerhedsmæssige dimension giver den aktuelle konflikt en karakter, som adskiller den væsentligt fra den første Tjetjenienkrig.
Vi er desværre i stigende grad vidner til afskyvækkende terrorhandlinger, som rammer uskyldige civile, også inde i det inderste af Rusland.
Der skal ikke herske tvivl om, at den danske regering fordømmer terrorisme i alle dens former.
Terrorisme skal bekæmpes med alle lovlige midler, og dette gælder naturligvis også Rusland.
Det står også klart, at verdenssamfundet, herunder vi, respekterer Ruslands territoriale integritet.
Det er et suverænt land.
En holdbar løsning på konflikten i Tjetjenien kan hverken opnås ved hjælp af en militær sikkerhedsstrategi eller ved terror.
Det er stadig den danske regerings holdning, at kun en politisk proces kan tilvejebringe grundlaget for fred og afslutte den civile befolknings lidelser i Tjetjenien, så Tjetjenien får den selvbestemmelsesret, de er blevet stillet i udsigt af Rusland.
Operationen gik samtidig ind i en såkaldt
retshåndhævelsesfase.
Ansvaret for sikkerheden er i et vist omfang overført til tjetjenske sikkerhedsstyrker og politi.
På den tjetjenske side er den aktive, væbnede modstand i stigende grad koncentreret om de mest fundamentalistiske feltkommandører.
For den almindelige borger i Tjetjenien er sikkerhedssituationen stadig meget usikker, både som følge af russiske og som følge af tjetjenske overgreb på civilbefolkningen. På det civile plan har den russiske regering iværksat en proces, som skal føre til opbygning af politiske strukturer i Tjetjenien.
I marts 2003 afholdtes en folkeafstemning om en ny forfatning og nye valglove for Tjetjenien, og i oktober afholdtes et præsidentvalg.
EU udtrykte alvorlig tvivl om omstændighederne, hvorunder disse valghandlinger blev gennemført.
Deres betydning må herefter især vurderes i lyset af, om de reelt vil bringe Tjetjenien nærmere til en politisk løsning af konflikten og til en effektiv beskyttelse af menneskerettighederne. I forbindelse med folkeafstemningen afgav den russiske ledelse løfter om forbedrede leveforhold i Tjetjenien, løfter om fremme af den politiske proces og løfter om genoprettelse af økonomien og den sociale sektor i samarbejde med det tjetjenske folk.
I juni 2003 vedtog den russiske statsduma en amnesti for handlinger begået af tjetjenske oprørere og af russiske militærstyrker i den forudgående tiårsperiode bortset fra handlinger af særlig alvorlig karakter.
Der forudses et gradvist større tjetjensk engagement i administrationen og ordenshåndhævelsen på eget territorium.
Der er fra russisk side også taget en række skridt, som skal føre til bedre fysiske forhold i Tjetjenien.
Det føderale program til rehabilitering af økonomien og den sociale sektor i Tjetjenien er under gennemførelse.
Ifølge officielle russiske oplysninger er der afsat mere end 20 mia. rubler svarende til ca. 4,2 mia. kr. til genopbygning i Tjetjenien.
Det oplyses, at skoler, læreanstalter og hospitaler og sundhedsklinikker er blevet genåbnet, og at kommunale og private boliger er under opførelse.
Erstatningsbeløbet pr. familie er fastsat til 75.000 kr.
Det er fra russisk side oplyst, at over 1.200 tjetjenske familier havde modtaget erstatning i slutningen af januar, og at yderligere 6.000 familier forventes at modtage erstatning i årets første kvartal.
Det er knapt en femtedel af de i alt 39.000 familier, som ifølge de russiske oplysninger vil modtage erstatning for mistet ejendom.
EU, OSCE, Europarådet og FN søger at fastholde Rusland på disse løfter.
Det er vigtigt, at de russiske myndigheder og administrationen i Tjetjenien går videre med at realisere intentionerne.
Resultaterne på det økonomiske og sociale område forekommer endnu at være begrænsede.
Den tjetjenske økonomi befinder sig hovedsagelig uden for den officielle sektor.
Arbejdsløsheden er meget høj særligt blandt de unge, hvilket i sig selv bidrager yderligere til sikkerhedsproblemer.
På menneskerettighedsområdet rapporteres ikke om forbedringer, tværtimod.
Der rapporteres fortsat om forsvindinger og tortur efter ransagninger af maskerede personer, som ankommer i pansrede køretøjer uden identifikation.
Men billedet er ikke entydigt.
Overgreb mod civile foretages også af andre tjetjenere, og terrorhandlinger og selvmordsaktioner har haft mange uskyldige ofre blandt både russere og tjetjenere særligt gennem det sidste års tid.
Ifølge officielle russiske oplysninger blev der i årene 2000-2003 indledt 196 straffesager mod militærpersoner vedrørende overgreb mod civile i Tjetjenien, og 61 af disse sager blev afsluttet med domfældelse ved militære domstole af 74 militærpersoner, heraf 12 officerer. Anklagerne og de afsagte domme stod imidlertid ikke mål med antallet af klager, som blev indgivet til den russiske menneskerettighedsrepræsentant i Tjetjenien eller med karaktererne af de rapporterede overgreb.
Den russiske indsats for at efterforske menneskerettighedskrænkelser og retsforfølge de skyldige må stadig anses for at være utilstrækkelige i forhold til handlingernes alvorlige karakter.
De russiske myndigheder har erklæret sig enige i princippet om, at flygtninge og fordrevne i Ingusjetien skal kunne vælge mellem at blive, hvor de er, eller vende tilbage til Tjetjenien.
Der er imidlertid ingen tvivl om, at man fra russisk side gerne ser, at det størst mulige antal vælger at vende tilbage til Tjetjenien hurtigst muligt som led i de russiske bestræbelser på at skabe mere normale tilstande i Tjetjenien.
Det hævdes samtidig fra russisk side, at det af sundhedsmæssige hensyn er nødvendigt at skaffe fast tag over hovedet for dem, som for tiden bor i teltlejre, og at der vil blive ydet boligtilskud både til dem, der vender tilbage, og til dem, der søger privat indkvartering i Ingusjetien.
EU har i dette spørgsmål sammen med USA og Canada tæt kontakt med FN, OSCE, som alle ligger på samme linie som EU. Der bliver lagt et stort pres på Rusland for at sikre, at de fordrevne personers tilbagevenden til Tjetjenien sker på frivillig basis og under fuld klarhed over sikkerheds- og indkvarteringsforholdene.
Disse er ikke i orden, for også russiske rapporter påpeger, at mange af de midlertidige indkvarteringscentre for tilbagevendte flygtninge er uden varme eller sanitet, og at sikkerheden er utilstrækkelig.
Regeringens holdning til konflikten i Tjetjenien er klar og vil blive fastholdt.
Kun en politisk løsning, som har den tjetjenske befolknings støtte og tillid, vil kunne skabe et holdbart grundlag for fred i republikken og normale levevilkår for den tjetjenske befolkning.
Menneskerettighederne må respekteres af alle parter i konflikten.
Der må være bedre adgang og mere sikre arbejdsvilkår for de humanitære organisationer.
Flygtningene må ikke tvinges til at vende tilbage til Tjetjenien mod deres vilje.
I 2002 og 2003 ydede Danmark henholdsvis 9,5 og 17,2 mio. kr. i humanitær bistand
til ofrene for konflikten, og bidraget for 2004 forventes at få samme størrelsesorden som i 2003.
Hertil kommer støtte via EU, der med et bidrag på 26 mio. euro i 2003 er den største bidragyder af humanitær bistand til regionen.
Den danske regering anerkender de bestræbelser, som gøres fra russisk side for at skabe mere normale tilstande i Tjetjenien, men der bør gøres en mere aktiv indsats fra russisk side for at føre de tilsagn, som er givet om større autonomi til Tjetjenien og bedre levevilkår for borgerne, ud i livet.
Der må gøres meget mere for at beskytte menneskerettighederne i Tjetjenien og i flygtningelejrene.
Der bør gives bedre arbejdsvilkår for de internationale humanitære organisationer, og der må ikke mindst skabes større åbenhed, så uafhængige medier kan rapportere frit om forholdene i Tjetjenien.
Det skal her siges, at det dog er glædeligt, at det lykkedes at få den kidnappede hollandske medarbejder i Læger uden Grænser ud ved russisk hjælp fra fangenskab i Dagestan.
Regeringen har fastholdt Tjetjenien på dagsordenen i dialogen med Rusland både bilateralt og i EU, og også Europarådet, OSCE og FN drøfter løbende menneskerettighedssituationen i Tjetjenien.
Der er udøvet terror af tjetjenere, og Rusland har ret til at beskytte sig mod denne terrorisme.
Men samtidig ønsker vi, at Rusland respekterer, at terrorbekæmpelsen sker under overholdelse af menneskerettighederne, hvorfor de, der krænker menneskerettighederne, også må retsforfølges.
Det vil være et væsentligt bidrag til at skabe tillid og forsoning blandt den tjetjenske befolkning, hvis dette sker.
En fredelig løsning på konflikten opnås kun, ved at Ruslands suverænitet respekteres, samtidig med at Rusland respekterer den autonomi, det selv har lovet Tjetjenien.
Det er den balancegang, der skal være.
Det har Danmark sagt meget tydeligt ved enhver given lejlighed.
Vi vil sammen med EU og FN søge at opnå
bedre arbejdsvilkår for de humanitære organisationer i det nordlige Kaukasus, og vi vil fortsætte med at følge situationen for flygtningene og de fordrevne i Ingusjetien og Tjetjenien nøje. Vi vil sikre, at overvågningen og det internationale pres giver resultater.
Fra international side må vi kunne forvente, at den russiske indsats for at forbedre situationen i Tjetjenien også fører til mere åbenhed omkring udviklingen i Tjetjenien.
Der bør være adgang for uafhængige medier til frit at observere og vurdere kvaliteten af de russiske foranstaltninger.
OSCE og Europarådet bør på ny have ret til at være til stede i Tjetjenien.
Opfylder Rusland sine intentioner og løfter, vil en international tilstedeværelse til gengæld bidrage til en bedre forståelse og påskønnelse af, hvad man udretter fra russisk side for at forbedre situationen i Tjetjenien. Formålet med tilstedeværelsen er ikke at kritisere Rusland, men at sikre menneskerettighederne og den demokratiske proces i Tjetjenien.
Uanset den tvivl, der måtte være omkring afstemning og valget sidste år, er det nu opgaven for den tjetjenske præsident og regering at sørge for, at tjetjenerne får opfyldt de løfter, der er givet af de russiske myndigheder, om autonomi og bedre leveforhold.
Uanset hvad man måtte mene om omstændighederne omkring den proces, som er iværksat fra russisk side, kan den blive et skridt på vejen til mere fredelige og normale tilstande i Tjetjenien.
Det er det, som det store flertal af den tjetjenske befolkning længes efter.
Alternativet risikerer at være stadig mere vold og terror.
Det er nu op til de russiske og tjetjenske myndigheder at leve op til dette ansvar og sikre, at processen vinder tillid og tilslutning i den tjetjenske befolkning og dermed bliver holdbar.
Der er kommet nye elementer ind i billedet, siden Folketinget sidst drøftede konflikten i Tjetjenien.
Der er sket en udvikling såvel i initiativerne fra russisk side som i den måde, hvorpå man fra tjetjensk side agerer i forhold til Rusland, både konstruktivt og destruktivt.
Endnu er det for tidligt at bedømme, hvor den udvikling, som fra russisk side er sat i værk, vil bære hen.
Men et står fast: Konflikten i Tjetjenien kan kun finde en varig løsning ad politisk vej og med den tjetjenske befolknings medvirken.
understreger jo, at der kun findes en politisk løsning.
Den danske regering vil fortsat både direkte over for de russiske myndigheder og sammen med vore EU-partnere søge at fastholde Rusland på dette politiske spor.
Forhandling