Elisabeth Arnold (RV), 1997-11-05:
Allerførst vil jeg sige til forslagsstillerne, at det her er for lidt.
To linjer: Forslag til folketingsbeslutning om medarbejderes skattefrihed for arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser.
Meget få og overfladiske bemærkninger og overhovedet ikke noget forsøg på at tage fat i de åbenlyse problemer, man hele tiden har vidst der var i denne type forslag.
For det er jo ikke første gang, vi diskuterer skattefrihed for arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser.
Jeg synes, forslagsstillerne er sluppet for let om ved det.
Men de får selvfølgelig en debat ud af det, og det er så også i orden. Jeg vil gerne med det samme sige, at jeg ville hjertens gerne stemme for dette forslag, hvis jeg havde en fornemmelse af, at det kunne lade sig gøre.
Jeg ville lade al ideologi ligge.
Jeg ville lade al snak ligge, om, at vi ikke vil have direktører til ikke at dele vilkår med den almindelige befolkning, eller at vi ikke vil have befolkningen delt op i A- og B-grupper, i dem, der har en arbejdsgiver, der kan betale for dem, og dem, der ikke har.
Det Radikale Venstre har ikke noget som helst imod omsorgsfulde arbejdsgivere.
Vi ønsker tværtimod, at vi har omsorgsfulde arbejdsgivere, som også hjælper deres ansatte med at passe på helbredet.
Vi har heller ikke noget imod privathospitaler.
Vi har ikke noget imod, at det er muligt for folk at kunne lade sig behandle andre steder end i det offentlige sygehusvæsen.
Og vi har heller ikke noget som helst imod hurtig behandling af lidelser eller forebyggende behandlinger på grund af, at man gerne vil forhindre, at folk bliver længere sygemeldt.
Men vi synes ikke, at skattesystemet skal holde for i denne forbindelse.
Der er for det første problemer med at finde en økonomisk afgrænsning.
Hvor store skal de ydelser være, som en arbejdsgiver skal kunne give sin medarbejder, uden at det får skattemæssige konsekvenser?
Hvad er det for ydelsesstørrelsesordener, vi taler om?
Og så er der en ydelsesmæssig afgræsning.
Hvad er det for ydelser, vi taler om?
Desuden har vi også i Danmark en meget fornuftig frynsegodebeskatning, som dette forslag vil bryde fundamentalt med.
De løsninger, der allerede er til stede, er blevet nævnt tidligere, også af skatteministeren.
Den forhandling bliver forskellig fra firma til firma, fordi den risiko, de enkelte virksomhedsmedarbejdere har for at pådrage sig lidelser, selvfølgelig vil være forskellig, afhængig af den aldersfordeling, kønsfordeling og arbejdstype de har i det pågældende firma.
Der vil være utrolig mange forskellige løsninger på det
problem
Jeg synes, det er en dårlig idé blot at sige, at det må skattesystemet klare, for skattesystemet er i forvejen overbelastet af de mange hensyn, det skal tage.
Hvis skattesystemet også skal klare denne type opgaver, bliver skattesystemet endnu mere uigennemsigtigt og endnu mere vanskeligt at forstå for menigmand.
Så jeg må sige, at vi ikke kan støtte forslaget, selv om vi godt kan støtte arbejdsgivere, der gerne vil hjælpe deres arbejdstagere med at få en behandling.
Til slut vil jeg blot sige, at dengang hr. Anders Fogh Rasmussen var skatteminister, prøvede han faktisk også på at undersøge, om sådan noget som det her kan lade sig gøre.
Han havde et udvalgsarbejde i gang, og han undersøgte flere forskellige muligheder.
Det viste sig hver gang, at det ikke var muligt at gennemføre noget, der blot var tilnærmelsesvis håndterbart i praksis, og derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte dette beslutningsforslag.