Line Barfod (EL), 2004-11-19:
Jeg har sat mig ind i det, men jeg kan høre, at vi kan diskutere det længe.
For så at tage en anden vinkel: Ministeren siger, det ikke vil føre til opdeling af børnene, for hvorfor skulle de velstillede forældre ikke vælge det offentlige tilbud?
Men det, som vi ser på andre områder, er, at når der er mulighed for de private tilbud, som er dyrere, er der nogen, der vælger dem, og så bliver det offentlige udsultet.
Så er der endnu flere, der vælger dem, og så bliver bevægelsen endnu større og dermed opdelingen i samfundet endnu tydeligere.
Vi kan jo se det nogle steder på skoleområdet, så der bliver et problem.
Så skal jeg bare spørge til allersidst, om ministeren, som jo er familieminister og også har ansvaret for børnene, så, hvis man ser det fra børnenes synsvinkel, synes, det vil være godt for et barn at opleve at blive smidt ud af en vuggestue eller en børnehave, fordi dets forældre ikke har råd til at betale, f.eks. fordi de har mistet deres arbejde eller er blevet syge.
Det er jo ingenlunde tilfældet.
Vi har jo verdens dyreste folkeskole.
Den er simpelt hen verdens dyreste, og jeg mener ikke, der er tale om, den bliver udsultet.
Jeg er enig i, der er nogle strukturproblemer, som vi har en forpligtelse til at se på, om vi ikke kan gøre bedre, sådan at undervisningen bliver bedre.
Jeg mener selvfølgelig også, at vi har en stor diskussion at tage i forhold til at sikre, der ikke er f.eks. folkeskoler med udelukkende fremmedsprogede elever, for det synes jeg er et problem.
Men den der med, at fordi man laver noget privat, så udsulter man det offentlige, kan jeg bare ikke genkende, og jeg er ikke enig i udgangspunktet.
Så er der den med, at der er nogle børn, der kan blive smidt ud.
Igen er det jo helt analogt til det offentlige: Hvis ikke man betaler for en daginstitution i det offentlige, ja, så skal kommunen da gå ind og vurdere – undskyld, nu svarer jeg, fordi fru Line Barfod sidder og ryster på hovedet, og jo, selvfølgelig bliver man da i princippet smidt ud – men så vurderer kommunen da i langt de fleste tilfælde, om der er behov for en socialpædagogisk friplads, fordi forældrene ikke selv kan styre det at tage hånd om deres barn.
Det vil man da også gøre i det her tilfælde.
Det kan så godt være, at pengene ikke slår til, hvis vi siger, at det private er dyrere, men barnet vil da altid få plads i en daginstitution.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Ministeren forsøger at sige, at når folk kommer til at kunne tjene penge på det her område, så er det, fordi de er dygtige og kan drive det, men ellers levere den samme ydelse som det offentlige, som om det offentlige ikke var dygtige nok til at drive det.
Men det er jo afprøvet.
ISS gik jo ind og lavede nogle børnehaver, og de måtte jo opgive det igen, fordi de opdagede, at de danske børnehaver faktisk var drevet utrolig effektivt, og man ikke kan tjene penge på det, medmindre man får lov til at hæve loftet over forældrebetalingen og får lov til at trække penge ud.
Det er jo lige præcis det, som man åbner for med det her forslag.
Det er ikke et område, der umiddelbart kan effektiviseres.
Det har vi også set på ældreområdet, bl.a. med ældrefirmaet Plus Service oppe i Holbæk, der gik konkurs, og hvor direktøren sagde: Man kan ikke effektivisere her, det handler om mennesker og omsorg.
Så derfor kan man kun tjene penge, hvis man får lov til at tage en højere betaling eller laver en dårligere kvalitet.
Nogle kan måske, og nogle kan måske ikke.
Det er forkert – det er helt forkert – at ISS trak sig ud, i hvert fald i Assens, fordi de ikke kunne tjene penge på det.
Det var lige præcis, fordi man fik en rigtig god diskussion om pædagogiske principper, hvor ISS havde en idé om, at man ville drive de her institutioner ud fra en speciel italienskinspireret pædagogik, og det var forældrebestyrelsen altså uenig i.
Der var så mange diskussioner frem og tilbage, at ISS til sidst trak sig ud.
Kommunen opsagde kontrakten, fordi den jo godt kunne se, at man jo ikke kunne have forældre, der ikke var glade, hvis man selv skulle have indflydelse på, hvilken pædagogik der skulle være gældende.
Det var det, der var historien.
Det synes jeg man lige skulle sætte sig ind i, inden man kører frem med den der bemærkning, fordi den er så nem: De kunne ikke tjene penge, de trak sig ud.
Det var ikke det, der var spørgsmålet.