Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Flere har været inde på, at forslaget her måske ikke er verdens største og mest epokegørende forslag, men når vi har fremsat det, skal det ses i en sammenhæng.
Uanset hvad man mener om ansvaret for Muhammedkrisen, er det uomtvisteligt, at Danmarks omdømme har lidt skade.
Mange virksomheder har kunnet se effekten på deres bundlinje, men også den almindelige rejsende dansker og danskere i udlandet har kunnet mærke, hvordan omverdenens fokus på Danmark har skiftet.
Ugebrevet Mandag Morgen har dokumenteret effekten for Danmarks brand, og stifteren af Anholt Nation Brands Index, der stod for undersøgelsen, udtalte i den forbindelse – og jeg citerer fra Mandag Morgen den 17. april 2006: Før krisen fremstod Danmark som et ærkenordisk land: åbent, gavmildt, tolerant, demokratisk, stærkt orienteret mod menneskerettigheder og fairness.
Det billede har lidt et knæk i store dele af verden, og dermed er det stærkeste element i det danske brand vingeskudt.
Det Radikale Venstre ønsker at se fremad.
Vi ønsker et Danmark, som er kendt for at stå vagt om menneskerettigheder, ytringsfrihed og demokrati både ude og hjemme, et Danmark, som har en aktiv rolle i bekæmpelsen af fattigdom i verden og bidrager aktivt med at etablere fred i verdens brændpunkter, et Danmark, som er åbent over for omverdenen og har plads til forskellighed, et Danmark, som er sig sin rolle bevidst både som foregangsland på den internationale scene, og når der skal fejes for egen dør.
Det kræver en anden politik end den, der føres nu, en anden politik end den, der jævnligt påkalder sig international kritik.
Markedsføring, som statsministeren har været inde på nu skal ske, kræver et produkt, og vi foreslår derfor otte konkrete initiativer, som tilsammen kan bruges af så vel regeringen som hver enkelt dansker, når Danmarks omdømme i den kommende tid skal genoprettes.
Og man kan se de to forslag, vi har haft til behandling i dag, som et bidrag til det.
Ud over de to forslag synes vi, at integrationsministeren burde ændre visumreglerne, bl.a. for Indien og Kina, således at skulle det lykkes os at lokke en enkelt ingeniør eller to til at tage arbejde i Danmark og bidrage til den danske vækst, ja, så ville det faktisk være muligt for dem at få deres venner, kolleger eller naboer på besøg i Danmark, hvad det ikke er i dag, fordi vi har referencebegrænsningen.
Vi burde højst byde asylansøgere at skulle sidde 12 måneder i danske asylcentre, for vi ved, at det går ud over deres helbred, hvis de sidder længere.
Vi burde have en liberal greencardordning, fordi vi ønsker, at dygtige verdensborgere skal komme hertil for at bidrage.
I Danmark burde vi have mindst 500 stipendier til udenlandske studerende om året, fordi vi ved, at internationale studiemiljøer gavner os i globaliseringen.
Vi burde også give torturofre mulighed for statsborgerskab, selv om deres traumer forhindrer dem i at leve op til de almindelige krav.
Danmark burde gå forrest i kampen mod fattigdom i verden, således at vi igen var dem, der gav mest bistand målt pr. indbygger.
Endelig har vi altså foreslået, at Danmark også får en årlig mangfoldighedsdag for dialog mellem religioner og kulturer, fordi vi ønsker at signalere, at vi er et land med plads til forskellighed.
Jeg forstår på Venstres ordfører, at man er meget glad for statsborgerskabsdagen, og det kvitterer vi naturligvis for, for også det var jo sådan set et radikalt forslag.
Jeg er meget enig med Enhedslistens ordfører i, at den effekt, der har været af det, var meget bredere end bare det, at statsborgerne fik lov at komme herind.
SF ønskede, at vi skulle dreje det mere i retning af at styrke FN-dagen.
Det er vi helt åbne over for.
Det, der er pointen, er netop at få hejst flaget på f.eks. FN-dagen for, at vi er et land med plads til forskellighed og et land med et stort internationalt udsyn og engagement.
Så har nogle indvendt, at det her bliver et arrangement eller en dag for eliten.
Det er slet, slet ikke det, der ligger i forslaget.
Forslaget her bygger netop på ideen om, at lokale skal komme i gang med at lave arrangementer, at man, uanset hvor man er i Danmark, gerne skulle kunne møde arrangementer, der dyrker mangfoldigheden på den her dag.
Så har der været nogle, der har indvendt og sagt: Hvorfor skal det foregå på én dag, det skulle gerne foregå hver dag?
Der er det i virkeligheden det samme som med statsborgerskabsdagen og andre dage, vi højtideligholder
Flere har hæftet sig ved: Hvorfor skal der være en konference på Christiansborg, det er noget elitært noget?
Der synes jeg faktisk, at debatten i dag har været det bedste vidnesbyrd om, hvorfor det er en god idé, for sjældent har der da strømmet så meget sympati og mangfoldighed og forståelse.
Selv hr. Jesper Langballe erklærer sig som en del af mangfoldigheden, og der må man sige, at der er vi da kommet vidt, når vi kan have en sådan debat.
Uanset hvad man måtte mene om udlændingedebatten og vores ituslåede nationale brand, synes jeg, at netop en debat som den, vi har haft i dag om det her forslag, vil sende et signal, som i hvert fald nuancerer den opfattelse, der lige nu er af Danmark, både blandt de folk, som er her, og nogle af de folk, som er uden for landets grænser.
Det tror jeg ville være gavnligt, og derfor er det ærgerligt, at det ikke bliver til en national mangfoldighedsdag i den her omgang, men vi håber, at vi kan arbejde videre med ideen om i det mindste at dyrke FN-dagen.
I hvert fald tak for debatten.