Egil Møller (DF), 1999-10-29:
Hvis jeg må starte med en kommentar til den forrige ordfører, så taler vi forbrugernes sag i alle henseender.
Ellers vil jeg koncentrere mig om ordførertalen, og der vil jeg nok også komme ind på bl.a. de forhold.
Som vi har hørt et par gange, så har man talt om, at man her ser lovsjusk, ikke alene ved behandlingen af denne sag, men også i andre tilsvarende sager.
Det er jo velkendt, at et flertal i Folketinget i 1995 vedtog den nugældende lukkelov, og den skal så åbenbart revideres igen, og grunden er åbenbart, at man ikke havde præciseret alt.
Derfor kræver man nu en præcisering.
Regeringen lægger op til, at der skal indsættes en omsætningsgrænse for butikker beliggende ved jernbane- og rutebilstationer.
Hensigten med lukkeloven er at skabe en konkurrencefordel for de forretninger inden for dagligevarehandel, der har en årlig omsætning under ca. 14 mio. kr. At der var tale om lovsjusk også ved lovens tilblivelse, kan jeg egentlig godt have nogen forståelse for, når man ser, at denne lov i sig selv indebærer mange fortolkningsmuligheder, så mange, at selv en landsretsdommer ikke har mulighed for at dømme efter lovens indhold.
Så er vi i den situation, at Folketinget nu igen skal revidere loven med henblik på en nærmere præcisering af lovteksten.
Jeg kan ikke forestille mig, at der ikke fortsat vil fremkomme fortolkningsmuligheder, og jeg synes, det er bekymrende, at vi ikke i dag bliver præsenteret for disse præciseringer, men skal afvente, hvorledes bemyndigelsen til Erhvervs- og Selskabsstyrelsen udmønter sig i en bindende bekendtgørelse.
Det er lovsjuskeri af værste skuffe.
Dansk Folkeparti afviser at medvirke til ministerens forslag.
Til gengæld vil jeg anbefale Tinget at støtte beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti om at ophæve lukkeloven eller alternativt at foretage yderligere liberaliseringer af den nuværende lukkelov.
Der er ingen tvivl om, at størstedelen af forbrugerne ønsker den nuværende lukkelov afskaffet.
Forbrugerrådets holdning har altid været den totale frihed på området.
Den holdning har vi også i Dansk Folkeparti.
Er det ikke et paradoks, at familien Danmark om søndagen kan købe hus, lystbåd, bil og dyre artikler i øvrigt, men staten tillader ikke, at der kan købes en pakke Mariekiks i et større supermarked?
Jeg kalder det statsformynderi af værste skuffe.
Lad derfor forbrugerne selv afgøre, hvornår de ønsker at handle, og lad det samtidig være helt frit for de handlende, hvornår de vil holde deres forretning åben.
Det skal ikke være statsmagten, der bestemmer, hvornår folk må indgå handler med hinanden. Som det også er sagt mange gange fra denne talerstol, så befinder vi os i en verden, der til stadighed forandrer sig.
Når vi ser os rundt om i verden, har vi mange eksempler på, at forretninger holder åbent, når det passer dem.
Må jeg eksempelvis nævne USA, Australien og vor nærmeste nabo Sverige.
Udviklingen vil medføre, at det bliver et større og større krav fra forbrugerne at handle, når det passer dem.
Herefter vil det være naturligt for de handlende at holde åbent, når det er lønsomt.
Det vil afgjort betyde, at der vil ske en forskydning i handelsmønstrene og de tider, hvor forretningerne vælger at holde åbent.
Jeg kunne for eksempel forestille mig, at mange forretninger vil holde lukket på en hverdag, og endelig vil man åbne sin forretning senere på formiddagen, end vi kender til i dag.
At jeg ikke er ene om at mene, at lukkeloven er et levn fra en svunden tid, kunne udtalelser fra vicedirektør Johan Peter Paludan tyde på, idet fremtidsforskeren i et landsdækkende dagblad den 24. oktober i år udtaler: »Lukkeloven vil på længere sigt forsvinde.
Regeringens indgreb er en forhaling af lukkelovens dødskamp.«
Åbningen af Øresundsforbindelsen næste sommer vil medføre, at mange danskere vil benytte søndagen til at gøre fordelagtige indkøb i Sverige.
Omsætning og valuta går uden om Danmark.
Det vil ganske afgjort blive resultatet.
En sådan situation ønsker vi ikke i Dansk Folkeparti.
Vi må bevare danske arbejdspladser i den udstrækning, vi selv er herre over det, men regeringen lukker øjnene for denne kendsgerning, eller også er den ligeglad med udviklingen.
Jeg kunne også fremkomme med det groteske eksempel, at de store luksuslinere med pengestærke amerikanere prøver at undgå at ramme København om søndagen.
Disse turister har svært ved at forstå, at Danmarks forretningsliv skal ligge øde om søndagen.
Jyllands-Posten har for nylig offentliggjort en Sonarundersøgelse, hvor 53 pct. af samtlige adspurgte ønskede, at dagligvareforretningerne får lov til at holde åbent om søndagen.
Hvis regeringen og dens alliancepartnere i denne sag ønskede at få et klart svar fra vælgerne, kunne vi afholde en folkeafstemning om det og lade resultatet af denne danne grundlaget for lovgivningen på området.
Modstanderne af at afskaffe lukkeloven anfører hensynet til de ansatte.
Her viser en undersøgelse, at medarbejderne er glade for søndagsåbent.
Vagtplanlægningen i de butikker, der holder åbent om søndagen, er blevet ændret, så de har færre weekendvagter.
Før arbejdede de hveranden lørdag.
Med søndagsåbent er de kun på arbejde hver fjerde weekend.
Endelig oplevede forretningerne, at kunder var meget mindre stressede.
Søndagsbesætningen består jo ofte af faguddannede og f.eks. studerende.
Den sidstnævnte gruppe er glad for at arbejde om søndagen, da det passer bedre ind i studierne end at tage fire timer på en hverdag, hvor de skal hjem og læse lektier bagefter. Jeg vil slutte med et statsministercitat: »Kan vi ikke gøre det lidt bedre?«
Jo, vi kan bl.a. ved at lade de fortravlede børnefamilier købe ind, når de har fri.