Ole Stavad (S), 1999-05-12:
Jeg vil godt takke partierne bag elreformen for en selvfølgelig positiv modtagelse.
Det er såmænd ikke overraskende, men alligevel tak for et både positivt forløb op til lovforslagets fremsættelse og også for bemærkningerne her under førstebehandlingen. Jeg kan heller ikke lade være med at sige en særlig tak til hr. Kim Behnke.
Jeg synes, det var en meget prisværdig måde, hr. Kim Behnke argumenterede på.
Jeg synes, det var sagligt, og jeg synes sådan set, det er glædeligt, at også partier, som ikke har været direkte med i forhandlingen, tilslutter sig forslaget og med den argumentation, som hr. Kim Behnke brugte.
Så kun to bemærkninger til det, der er blevet sagt.
Derfor betyder det, at man er nødt til at indbygge det i et lovforslag, da det handler om den samme emnekreds, selvfølgelig ikke, at vi på nogen måde vil forsøge at tillægge andre partier synspunkter, de ikke har, eller aftaler de ikke har del i.
Det er bestemt ikke det, der på nogen måde har været forsøgt.
Jeg har heller ikke hørt, at nogen har opfattet det på den måde.
Den anden bemærkning er ikke mindst til hr. Erik
Mortensen, men hr. Frank Dahlgaard var også inde på det.
Vi vil selvfølgelig gøre os alle de anstrengelser, vi kan, for så hurtigt som muligt forhåbentlig at få en notifikation igennem.
Jeg synes ikke, vi skal diskutere, hvad der skal ske, hvis det er sådan, det skulle give problemer.
Vi vil gøre os alle de anstrengelser, vi kan, også for at det sker
så hurtigt som muligt, og vi håber ikke, at det, at vi i øjeblikket ikke har en fuldt arbejdsdygtig Kommission, kommer til at forsinke sagen
Med disse bemærkninger skal jeg takke for en venlig modtagelse.
Det her beslutningsforslag om afskaffelse af arbejdsmarkedsbidrag for personer under 18 år er fremsat af
Fremskridtspartiet.
Forslagsstillerne er af den, så vidt jeg kan læse det, fejlagtige opfattelse, at arbejdsmarkedsbidrag er brugerbetaling, som derfor kun skal betales af de personer på arbejdsmarkedet, som får andel i de ydelser, som arbejdsmarkedsbidraget er med til at finansiere.
Det gælder ifølge Fremskridtspartiet kun personer over 18 år.
Lad mig derfor kort rydde denne misforståelse af vejen.
Arbejdsmarkedsbidraget blev indført i 1993 med virkning fra 1994 som led i reformerne på arbejdsmarkeds- og pensionsområdet.
Arbejdsmarkedsbidraget skal betales af alle med indkomst fra erhvervsarbejde uanset indkomstens størrelse og uafhængig af den erhvervsaktives alder.
I modsætning til traditionelle indkomstskatter opgøres arbejdsmarkedsbidraget efter et bruttoprincip.
Det vil sige, at bundgrænse og fradragsregler, som findes på indkomstskatteområdet, ikke gælder for arbejdsmarkedsbidraget.
Dette muliggjorde, at arbejdsmarkedsbidraget kunne overtage finansieringen af en del af de velfærdsydelser, som hidtil var blevet finansieret over indkomstskatterne.
Herved blev indkomstskattesystemet aflastet med nedsættelse af de statslige personskatter for alle til følge.
Det har imidlertid aldrig været hensigten, og det fremgår direkte af loven, at betalingen af arbejdsmarkedsbidrag automatisk udløser ret til at få andel i de velfærdsydelser, som bidraget er med til at finansiere.
På jævnt dansk betyder det, at retten til at få f.eks. dagpenge ved ledighed eller sygdom, orlovsydelse eller førtidspension uændret afhænger af, om betingelserne i lovgivningen på de respektive områder er opfyldt.
Når det er sagt, vil jeg gerne fremhæve, at arbejdsmarkedsbidraget på bedste vis understøtter det grundlæggende princip i det danske velfærdssystem om, at alle betaler efter evne for de ydelser og tilbud, som samfundet stiller til rådighed.
At fritage unge under 18 år eller for den sags skyld andre befolkningsgrupper med indkomster fra erhvervsarbejde for at betale arbejdsmarkedsbidrag vil betyde, at der er færre penge til at finansiere velfærdssamfundet med - med
Det er grundlæggende fornuftigt, at også unge under 18 år ud over at opnå deres første erfaring på arbejdsmarkedet gennem et lønnet job bliver opmærksomme på det rimelige i, at man som samfundsborger yder sit til det offentlige tilbud om de tryghedsskabende foranstaltninger.
Med en bidragsprocent på 8 er det sikret, at unge med beskedne indtægter under frikortgrænsen pålægges en rimelig, men beskeden betaling til det velfærdssamfund, som de allerede har og med udsigt til mange år på arbejdsmarkedet vil få yderligere gavn og glæde af.
Blandt de offentlige velfærdsydelser, som særlig kommer børn og unge til gode, behøver jeg vel blot at nævne nogle få som gratis uddannelse, fritidsklubber, sportsfaciliteter i alle afskygninger og f.eks. børnechecken.
Arbejdsmarkedsbidraget har også den positive egenskab, at de unge ved, hvad det vil sige at betale skat, når de indtræder fuldt ud på arbejdsmarkedet.
Den tidligere bratte overgang fra skattefri indkomst under frikortgrænsen til høj beskatning af indkomst over frikortgrænsen blev med 1993-skattereformen, efterfulgt af skattejusteringer i pinsepakken, udjævnet ganske mærkbart.
Vi står nu med et skattesystem, som tilgodeser hensynet
til, at man som samfundsborger bidrager til fællesskabet, i jævn takt med at ens økonomiske formåen øges
Indførelsen af arbejdsmarkedsbidraget var, som jeg tidligere omtalte, netop en væsentlig forudsætning derfor, idet personskatterne for alle indkomstniveauer samtidig blev nedsat. Også mange unge
drager nytte heraf, og regeringen kan, som det er fremgået, derfor ikke støtte forslaget.