Margrethe Vestager (RV), 2006-02-08:
Først og fremmest er vores interesse, at man ikke bare gør spørgsmål om køn og spørgsmål om ligestilling til en og samme sag.
Der er efter vores opfattelse stor forskel på at interessere sig for køn, for det, køn og kønsidentitet betyder, opbygning af kønsidentitet og så spørgsmål om ligestilling.
Man kan sige, at køn så at sige kommer før ligestilling, og at der også i hele kønsdiskussionen ligger et spørgsmål om, hvilken mangfoldighed vi ønsker i vort samfund.
Hvis man ser på folkeskolen som sådan, så kan man sige, at der måske ikke er en entydig forskningsmæssig underbyggelse af det, men jeg tror, at mange har den oplevelse, at folkeskolen i nogen udstrækning kommer til at sætte pris på bestemte kønsstereotyper, at det i en eller anden grad er meget velset at have en adfærd som pige, i hvert fald er der nogle drenge, som melder tilbage, at de ikke føler, at deres kønsidentitet kan være der.
Derfor må man sige, at bevidsthed om køn er en forudsætning for at kunne nedbryde de kønsspecifikke barrierer.
Det vil sige, at det at undervise i køn og have køn som et perspektiv på undervisning er afgørende for, at man kan overhovedet kan komme i nærheden af den udmærkede ambition, som regeringen har om at nedbryde kønsspecifikke barrierer.
Man bliver nødt til at have et begrebsapparat, der gør, at man kan begribe, at det sådan set er det, man bliver mødt med, nemlig en barriere på grund af ens køn.
Det andet er, at der er forskellige indikationer af, at det ikke står så godt til, som man kunne ønske sig.
Hvis man f.eks. ser på de ting, som regeringen lægger ned over folkeskolen af bindende karakter, det være sig kanon og lignende, så er et kønsperspektiv i hvert fald stort set fraværende.
Noget andet er, at der er interessante dele af PISA-undersøgelsen, der giver relevante informationer om netop dette forhold, som jeg heller ikke synes vi har set en særlig direkte opfølgning af.
Når vi er lidt bekymrede for at gå direkte med på SF's forslag, så er det, fordi vi har den oplevelse, at også universitetsforskningen og den forskningstilknytning, der kan være mulig til seminarierne, er for begrænset for selve kønsforskningen.
Kønsforskningen står ikke særlig stærkt i Danmark, og derfor er risikoen, hvis man bare går lige på, at man får installeret nogle kønsstereotyper i undervisningen, som i virkeligheden er ret uhensigtsmæssige for det, vi gerne vil, nemlig sørge for, at der er en erkendelse af køns betydning både historisk og konkret, både fagligt inden for faget og i tilrettelæggelsen af fagene.
Derfor håber vi, at forslaget og debatten her kan føre til, at der bliver en langt tydeligere både direkte kønsforskning og også kønsprofil på noget af den forskning, der finder sted i øjeblikket, både didaktisk, tilrettelæggelsesmæssigt og i forhold til uddannelse generelt.
Vores ønske er, at der bliver skabt et overblik over, hvordan køn direkte og indirekte spiller en rolle i folkeskolens undervisning både ved dens organisering, ved dens pædagogiske metoder og ved det faglige indhold i de enkelte fag og emner.
Det synes vi må være et fundament for, at man kan gå videre med at sige, på hvilken måde man så kan undervise i køn inden for de bestemte fag og emner.
Det står mig ikke helt lysende klart, hvad det er, regeringen har forpligtet sig til i dag, men det står mig dog klart, at der har været en god diskussion indtil videre og en anerkendelse af, at spørgsmålet om køn og erkendelse af køn vil betyde noget, og at der derfor vil blive taget initiativer.
Det synes jeg SF skal have stor ros for, men sådan som det foreligger, synes jeg, man skal lave udredningsarbejdet og den generelle gennemlysning, før man begynder at sætte køn ind i undervisningen, så vi ved præcis, hvad vi gør, og ikke bekræfter nogen stereotyper.