Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-09-06:
Forslaget til finanslov, som er fremsat af regeringen, betyder, at skatteborgerne skal aflevere 443 mia. kr. til staten.
Ikke alene det, men så sker der det både ude i kommuner og amter i øjeblikket, at de er igennem samme procedure, nemlig også en regning til skatteborgerne.
Selvfølgelig skal der betales noget i skat, men som det har udviklet sig, ja, så er det jo blevet sådan, at den almindelige skatteborger ikke længere kan blive ved at klare det.
Det er sådan, at den arbejdende befolkning - de, der arbejder fra morgen til aften - ja, de afleverer
op til 74 pct. i skatter og afgifter til det offentlige.
Det vil sige, at de arbejder faktisk kun for sig selv torsdag eftermiddag og fredag formiddag, eller som Skatteborgerforeningen skriver, ja, de arbejder fra september til jul, ellers er de trælle for det offentlige.
Det er for mig at se det største problem for samfundet.
Det er der ikke blevet talt ret meget om hele dagen.
Jeg var inde på det i formiddag, men derudover er der ingen, der har talt om det.
Alle lige fra den ene side af salen til den anden taler om mere velfærd, mere velfærd, de taler, som om vi ikke er en velfærdsstat.
Der er altid noget, der kan gøres bedre, men at høre på fra den ene side af salen til den anden, at man ønsker mere velfærd uden at tale om, hvor pengene skal komme fra, ja, det er noget, som i hvert fald en erhvervsmand som jeg ikke kan forstå. I maj måned kom der en undersøgelse, regeringens egen undersøgelse, der viste, at 190.000 af de mennesker, der arbejder, faktisk ikke får noget for at gå på arbejde.
Rockwool Fonden nævner et tal oppe i nærheden af et halv million, der i hvert fald til sidst får meget lidt for at gå på arbejde.
Jamen tænk, hvis de mennesker opdager det,
hvad ville man så gøre?
Hvor skal pengene så komme fra?
Det bliver vanskeligt.
Jeg er jo ikke i noget parti.
Jeg er løsgænger, men jeg kan love, at ethvert skridt i den retning vil jeg stemme for, men enhver udgiftsforøgelse vil jeg stemme imod.
Hvis man kunne forestille sig, at dette Folketing kunne komme ud på en arbejdsplads i kantinen og høre, hvad der tales om derude, så tales der ikke om mere velfærd, der tales der kun om en eneste ting, nemlig om den lille smule, de har tilbage, når de har betalt deres skatter og afgifter.
Alle ønsker at få større rådighed over de penge, de slider og slæber fra morgen til aften for at få ind, men det er noget, som indtil videre ikke har vundet gehør.
Det vil nok komme helt af sig selv, men jeg håber ikke, det bliver så sent, at det vil gøre ondt.
Så er der selve erhvervslivet.
Jeg tænker ikke på aktieselskabsskatten, den er på et rimeligt niveau, men hele erhvervslivet sukker efter en lettelse af de administrative byrder, og hvis det var muligt at få nogle af de grønne afgifter ikke afskaffet, der skal betales noget, men i hvert fald lettet.
Det sukker efter et signal til, at man gør lidt i den retning.
Der er ikke nævnt et ord om det i finansloven.
Tværtimod.
Det er noget, som jeg også anmoder det høje Ting om at tænke på, specielt på eksportvirksomhederne.
Alle siger halleluja, hvor går det godt, men jeg kan love, at i bestyrelseslokalerne, især i eksportvirksomhederne, siger man i øjeblikket ikke sådan.
Derfor vil jeg anmode regeringen, ja, også oppositionen, de partier, som nu bestemmer herinde - det er begrænset, hvad vi løsgængere kan sige - om at tænke på det, inden finansloven bliver lavet færdig.