runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2000-11-17:
Ja, og denne gang var jeg klar til at gå på talerstolen.
Det her lille lovforslag er et rigtig godt lille lovforslag.
fra Undervisningsministeriet, at der er ca. 8 pct., der har behov for at være på en produktionsskole mere end et år, og som et led i regeringens strategi om, at vi skal give alle en kompetencegivende uddannelse, er produktionsskolerne et vigtigt og et godt redskab i forhold til at få opkvalificeret en del af de unge, der har det meget svært.
Derfor er det vigtigt, at vi også giver dem det redskab, således at de kan få lov til at blive der en lille smule længere. Det er også vigtigt, at vi har et differentieret og et godt tilbud til den her gruppe, og her betragter vi selvfølgelig produktionsskolerne som en meget vigtig del.
Derfor er vi meget glade for den her lille tilrettelse af dispensationsadgangen og betragter det som et skridt i den rigtige retning og kan selvfølgelig støtte lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2000-11-17:
Jeg vil gerne på arbejdsministerens og egne vegne takke for forslagenes modtagelse.
Tak for den velvillige modtagelse.
Tove Videbæk (KRF), 2000-11-17:
Disse lovforslag er en del af finanslovforliget, som Kristeligt Folkeparti ikke er med i, men det skal naturligvis ikke afholde os fra at tage positiv stilling til dem.
Så lovforslag nr. L 86 om bortfald af deltagerbetaling på visse uddannelser er Kristeligt Folkeparti positivt indstillet over for.
Søren Kolstrup (EL), 2000-11-17:
Brugerbetalingen fjernes for kortuddannede voksne, som ønsker at gå på disse uddannelser.
Og det mener vi selvfølgelig var på høje tid.
Vi taler om deltagerbetalinger, der ellers kunne løbe op i ca. 18.000 kr.
Det er et voldsomt beløb, hvis man f.eks. er en lavtlønnet pædagogmedhjælper.
De uddannelser, som forslaget omfatter, er netop målrettede til nogle af de dårligst stillede grupper, og så er det vel at mærke uddannelser, der kan medvirke til at forbedre kvaliteten i den sociale service. PGU-merituddannelsen er en oplagt mulighed for efteruddannelse af pædagogmedhjælpere.
Derfor har det i hele forløbet i forbindelse med reformen af voksen- og efteruddannelsen været et af Enhedslistens kernepunkter at få denne deltagerbetaling fjernet, og vi er glade for, at det er lykkedes at lave den aftale i forbindelse med finanslovforhandlingerne, så bortfaldet af deltagerbetalingen er på plads, når reformen træder i kraft.
Vi tager det også som et udtryk for, at regeringen er villig til at justere VEU-reformens praktiske konsekvenser, hvis der viser sig behov for det, og det har vi faktisk en opfattelse af at der vil gøre, og hvis det er i modstrid med intentionerne om forbedrede uddannelsesmuligheder for de i forvejen kortest uddannede.
På den baggrund kan Enhedslisten selvfølgelig støtte lovforslagene.
Det er i hvert fald bedre, at de kommer sent end aldrig.
Henrik Svane (RV), 2000-11-17:
I vidensamfundet er det vigtigt, at alle har adgang til uddannelse.
Arbejdsmarkedet stiller større og større krav til den enkelte, og derfor er det nødvendigt, at alle har gode muligheder for at opkvalificere sig gennem hele livet, uanset indkomst.
Åben uddannelse er for mange kortuddannede
en chance for at opnå kvalifikationer, der kan fastholde dem eller måske endda give dem en plads på arbejdsmarkedet.
Særlig de kortuddannede står over for en stor udfordring med at opkvalificere deres kompetencer, hvis de skal kunne begå sig på fremtidens arbejdsmarked.
Men for mange kortuddannede kan det have stor betydning, hvad uddannelsen koster.
Ud fra en kortsigtet betragtning beslutter nogle sig for ikke at påbegynde en uddannelse, fordi der afkræves betaling, men på lang sigt er det en dårlig forretning for både den kortuddannede og for det danske samfund.
Derfor støtter Det Radikale Venstre dette lovforslag, som ved at afskaffe deltagerbetalingen for grundlæggende social- og sundhedsuddannelser vil sidestille dem med optagelsesvilkårene på erhvervs- og landbrugsuddannelserne, og vi forventer, at endnu flere således vil gribe chancen for at tage sig en uddannelse.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Lovforslagene nr. L 86 og L 105 er en opfølgning på sidste års aftale om efter- og videreuddannelsesreformen for voksne.
Deltagerbetalingen fjernes derfor på de grundlæggende social- og sundhedsuddannelser og enkeltfag samt på PGU-merituddannelsen samt fra de almindelige social- og sundhedsuddannelser, i det omfang de er omfattet af Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering.
Bortfaldet af deltagerbetalingen betyder, at optagelsesvilkårene på disse uddannelser sidestilles med optagelsesvilkårene på erhvervs- og landbrugsuddannelser omfattet af lov om bestyrelse for Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering og om efteruddannelsesudvalg.
Vi vil i CD gerne understrege, at Arbejdsmarkedets UddannelsesFinansiering naturligvis bliver kompenseret af staten for den merudgift, som dette forslag vil medføre.
CD kan støtte forslaget.
Annette Jørgensen (DF), 2000-11-17:
Det foreliggende lovforslag har en sammenhæng med voksen- og efteruddannelsesreformen fra maj 2000.
Da lovforslaget nr. L 86 behandles under samme punkt, skal jeg dermed tilkendegive, at det kan vi naturligvis heller ikke støtte.
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Indledningsvis vil jeg igen bruge Venstres argumentation uden et »u«, eftersom det er et led i regeringens fuldkomne VEU-reform, så SF kan støtte dem.
Men der efterlades trods alt et spørgsmål.
Jeg kunne sådan set godt have haft lyst til at spørge - det kan jeg ikke gøre i min ordførertale - men det undrer mig, vil jeg så sige, at Venstre kan være imod, at man skaber nogle bedre muligheder for, at de kortuddannede kan få bedre adgang til uddannelserne.
Det overgår ganske enkelt min fantasi, specielt hvis man ønsker at have en aktiv arbejdsmarkedspolitik, en aktiv mulighed for at skabe et bedre grundlag for de kortuddannede.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Nu er det jo heller ikke alt, jeg skal kunne forstå, og på trods af min manglende forståelse kan SF støtte forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-17:
Selv omhyggelig gennemlæsning af de to forslag efterlader tvivl om, hvilke bestemmelser der hører hjemme i hvilket ministerium.
Måske skulle man ligefrem overveje at samle al voksen- og efteruddannelse i ét ministerium, for så havde vi kunnet nøjes med ét lovforslag i dag, og så havde de to socialdemokratiske ordførere undgået det lidt pinlige problem, der var ved at opstå for et øjeblik siden.
Nå, det skal vi ikke diskutere i dag. Denne sag, de konkrete lovforslag, betyder jo, at social- og sundhedsuddannelserne under åben uddannelse slipper for deltagerbetaling, og at staten som en konsekvens heraf overfører et beløb til Arbejdsmarkedets Uddannelsesfond.
Det er ganske fornuftigt, og det har vi ingen indvendinger imod.
Jens Vibjerg (V), 2000-11-17:
Da disse to forslag også er et led i regeringens ufuldkomne VEU-reform, kan Venstre selvfølgelig ikke støtte forslagene.
Carsten Hansen (S), 2000-11-17:
Det må formanden og Det høje Ting undskylde.
Jeg var ikke klar over, at vi kørte forslagene sammen, jeg kommer lige fra et andet møde. Vi må sige, at det har været en meget stor opgave og meget stor sag for os at få afskaffet brugerbetaling på det her område, der er helt vitalt for de kortuddannede.
Det har faktisk været det eneste sted, hvor man kunne tage kompetencegivende uddannelse, hvor der har været brugerbetaling.
Derfor hilser vi forslaget velkomment og er meget glade for det, også for det sigte, der ligger i, at man kan tage opskoling og opkvalificering, uden at der er brugerbetaling på på to så vigtige områder, hvor kommuner og amter jo i virkeligheden i årene fremover kommer til at mangle kvalificeret arbejskraft.
Det viser alle undersøgelser.
Derfor er det et lille, men vigtigt forslag og en stor dag for social- og sundhedshjælperne, der ikke skal betale for at gå på uddannelse mere.
Tak for det.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-17:
I denne anledning synes jeg, det er værd at bemærke, at forligspartierne via AUF-midler med dette forslag også påtager sig ansvaret for at finansiere det efterfølgende forslag om uddannelserne, som faktisk hører hjemme under åben uddannelse i undervisningsministerens regi.
Med forslaget fjerner vi den barriere, der har været en stor hindring for mange kortuddannede, der har haft stor lyst til at uddanne sig inden for SOSU og PGU-merituddannelserne.
Det har været en svær opstart at skubbe
disse uddannelser i gang, men efterhånden har kommunerne indset, at det er nødvendigt at opkvalificere og også finansiere uddannelsen på disse områder, hvor samfundet har så hårdt brug for uddannet personale til at yde den service, der forventes i den offentlige sektor.
Det er selvfølgelig glædeligt, men der er også brug for, at andre får mulighed for at gennemgå disse uddannelser, hvorfor det er positivt, at ingen fremover afskæres fra at dygtiggøre sig på grund af manglende økonomisk formåen.
Så glæden ved afskaffelsen af egenbetaling på SOSU og PGU-merit er stor i Socialdemokratiet, og vi håber, at forslaget får en let gang gennem Tinget, og vi støtter det varmt.
Ove Hygum (S), 2000-11-17:
Tak for den meget positive modtagelse af forslaget.
Lad mig starte med at sige, at det egentlig er lidt besynderligt, for en gang imellem udgør en gruppe på 41 personer, der for alvor er kommet i klemme på en eller anden måde, et meget, meget, meget stort problem.
Her er der tale om, at der foreløbig kun er 41 personer, der har trukket på denne ordning.
Det synes jeg er en god start.
Det er en langsom start, og der er etableret et større informationsarbejde for at sikre, at kendskabet til de muligheder, der er indeholdt i forsøgsordningen, bliver mere udbredt.
Det er et arbejde, der vil fortsætte, og jeg tror, at det signal, der forhåbentlig sendes her fra Folketinget inden længe, at vi nu efter at have vurderet forsøgsordningen har gjort ordningen permanent, vil hjælpe. Jeg betragter førstebehandlingen som den del af lovbehandlingen, hvor man giver de principielle tilkendegivelser.
Derfor vil jeg i forhold til den række af mere konkrete spørgsmål henvise til udvalgsarbejdet, hvor vi vil fremskaffe de fornødne svar.
Men der er én ting, jeg gerne vil svare på ved denne lejlighed, og det er spørgsmålet fra hr. Jens Vibjerg, der sætter spørgsmålstegn ved lovforslagets bemærkninger vedrørende mulighederne for ansættelse af personlig assistent via et vikarbureau, der ifølge teksten forlænges til udgangen af 2002.
Hr. Jens Vibjerg har over for mig her i salen tilkendegivet, at det er hr. Jens Vibjergs opfattelse, at der er aftalt en anden proces.
Det mener jeg ikke er tilfældet, men vil for det gode samarbejdes skyld selvfølgelig undersøge det nærmere, og det vil vi så komme tilbage til mellem første- og andenbehandlingen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-17:
Jeg synes, at det er rigtig godt forslag, som vi også varmt støttede, da det startede og blev etableret som en forsøgsordning for to år siden, og jeg har kun den bemærkning, at det jo er en noget begrænset succes, når det kun er 41 personer, der har fået fornøjelse af det indtil nu.
Det må jo kunne få langt større effekt og være til glæde for langt flere mennesker.
Det må vi have klaret op.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Enhedslisten er helt enig med SF's ordfører i vores betragtninger af forslaget, og vi støtter det selvfølgelig, men jeg vil godt tilføje et par korte ting. Sagen er jo, at på trods af de gode intentioner i forsøgsordningen har der jo kun været begrænset brug af mulighederne.
Det lyder ærlig talt ikke særlig godt, som det fremgår af bemærkningerne, at der har været ydet støtte til personlig assistance til 41 personer til videreuddannelse og til 19 nyuddannede personer.
Helt ærligt: Kunne vi ikke gøre det lidt bedre?
Jeg vil derfor spørge om ministerens kommentar til høringssvarene, hvor bl.a. Det Centrale Handicapråd og Dansk Blindesamfund peger på to mulige forbedringer: For det første ud over den personlige assistance at yde støtte til undervisningsmaterialer og hjælpemidler til brug i undervisningen og mindre fysiske ændringer af uddannelsesinstitutionerne. Kan det lade sig gøre?
Det er mit indtryk, at så længe de forhold er overladt til kommunernes forgodtbefindende, er det ikke helt godt.
I forlængelse af det vil jeg også godt have ministerens kommentar til, hvordan det reelt går med at forbedre den fysiske tilgængelighed på AMU-centrene.
Der er jo også et problem dér.
For det andet er der spørgsmålet om ophævelse af maksimumsgrænsen for ydelse af hjælp til efter- og videreuddannelse på 52 uger, hvor Det Centrale Handicapråd rigtigt påpeger, at det vil være i overensstemmelse med VEU-reformen.
Endelig vil jeg gentage en bemærkning, som vi fra Enhedslisten tidligere har fremført, nemlig at der også er brug for flere midler til arbejdsformidlingens indsats for at skaffe handicappede i arbejde i form af et tilstrækkeligt antal handicapkonsulenter.
Vi håber, at ministeren kan give os et uddybende svar, men vi kan også fortsætte under udvalgsbehandlingen.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
Det Radikale Venstre kan naturligvis også varmt støtte dette forslag.
I jo hørere grad ordningen her bliver en succes og bliver anvendt, i jo højere grad kan vi tage det som et udtryk for, at vores vision om et mere rummeligt arbejdsmarked faktisk bliver til virkelighed.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
CD kan varmt støtte, at disse to forsøgsordninger gøres permanente.
Vi håber, at ordningerne kan være med til at styrke handicappedes adgang til og fastholdelse på arbejdsmarkedet.
Det fremgår af høringssvarene, at handicaporganisationerne er positive over for lovforslaget.
Jeg vil ikke gå for meget ind på det ønske, som handicaporganisationerne kommer med, nemlig sektoransvarlighed.
I dag skal en handicappet have hjælpemidlerne i sin hjemkommune, mens tilskuddet ifølge loven hører under Arbejdsministeriet.
Denne dobbelthed forekommer uhensigtsmæssig.
Selv om den problemstilling ikke er omfattet af dette lovforslag, vil jeg alligevel gerne benytte lejligheden til at tilkendegive, at CD vil arbejde for, at sektoransvarligheden bliver gennemført på dette område.
Vi håber, at ministeren sammen med de andre relevante ministre vil arbejde hen imod dette.
Annette Jørgensen (DF), 2000-11-17:
Der har i 1999 været ydet personlig assistance til efter- og videreuddannelse til 41 personer, og 19 nyuddannede personer er blevet ansat med løntilskud, så det er ikke ret mange, som har benyttet ordningen, men med dette lovforslag er det Dansk Folkepartis håb, at det vil betyde en stigning.
Selv om der fortsat er tale om en begrænset brug af ordningen, ses forslaget at skabe et mere rummeligt arbejdsmarked og i den forbindelse også i sammenhæng med den særlige indsats for at forbedre handicappedes muligheder for at deltage i AMU-uddannelsen.
Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget, fordi vi er af den opfattelse, at de initiativer, som det lægger op til, er helt rigtige.
Hertil kommer så, at for de handicappede er det meget vigtigt, at reglerne gøres permanente, hvilket skaber tryghed også hos dem, som på et senere tidspunkt vil gøre brug af regelsættet.
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Jeg er fuldstændig enig med Det Konservative Folkepartis ordfører.
SF støtter også forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-17:
Det her er et virkelig godt forslag, som vi fra Det Konservative Folkeparti støtter med meget stor glæde.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-11-17:
Jeg er glad for at være ordfører på det her forslag om kompensation til handicappede i erhverv, som vi førstebehandler i dag, for det er svært at være uenig i forslagets hovedsigte, nemlig at sørge for, at flere handicappede kommer i beskæftigelse både på ordinære og på særlige vilkår.
At fysisk handicappede kan og vil vidner en masse eksempler fra de netop overståede Paraolympiske Lege i Sydney om.
Danmark fik 30 medaljer, og det er unægtelig en del mere, end vi fik ved det ordinære OL.
Forslaget, vi behandler i dag, skal ses i sammenhæng med regeringens initiativer for at skabe et mere rummeligt arbejdsmarked med plads til og brug for alle, hvilket i bund og grund betyder, at alle har ret til at have tilknytning til en arbejdsplads, til kolleger, til et meningsfyldt indhold i hverdagen.
I Socialdemokratiet mener vi, det er vigtigt, at mennesker med nedsat arbejdsevne ikke bliver tvunget væk fra arbejdsmarkedet.
Netop princippet om ligebehandling af handicappede er vigtigt for Socialdemokratiet, og derfor lægges der med dette her forslag op til, at to forsøgsordninger, et forsøg med personlig assistance under efter- og videreuddannelse og et forsøg med løntilskud ved ansættelse, gøres permanente.
Forsøgsordningen med personlig assistance er med til at give beskæftigede med handicap bedre mulighed for at vedligeholde deres kvalifikationer på lige fod med andre beskæftigede.
Ordningen betyder også, at ledige med et handicap ligesom andre ledige kan indgå i opkvalificerede uddannelsestilbud, der kan forbedre mulighederne for at komme i beskæftigelse.
Forsøgsordningen med løntilskud ved ansættelse betyder, at det ikke længere er en hindring for handicappede, at de ikke har haft erhvervserfaring under studiet og derfor ikke kan dokumentere tilstrækkelige forudsætninger for at få et job. Derudover indeholder lovforslaget et forslag om, at der efter en konkret vurdering i særlige tilfælde kan gives mulighed for personlig assistance i mere end 20 timer ugentlig, hvis der eksempelvis er tale om en person med flere handicap eller i øvrigt har et meget betydeligt handicap.
Dette forslag tilgodeser i høj grad dem, der har behov for en personlig assistance i forholdet 1:1, herunder de døvblinde.
Nu er forsøgsperioden ved at være overstået for ordningens vedkommende, og så sent som i tirsdags, hvor jeg holdt tale til Dansk Handicapforbunds 75-års-jubilæum, talte
jeg med flere af de forskellige handicapforeninger, som gav mig råd om og fortalte, at man nærede et stærkt ønske om at gøre disse ordninger permanente.
Og selv om der indtil videre kun er tale om en begrænset brug af ordningerne, lægges der nu op til, at de gøres permanente med undtagelse af ordningerne med mulighed for ansættelse af en personlig assistent, der i stedet forlænges til udgangen af år 2002.
Handicappede skal have muligheder som alle andre.
Vi politikere har et stort ansvar for, at det ikke bliver en tom frase.
Vi skal ad lovgivningsmæssig vej sikre, at der er en reel ligebehandling af handicappede og ikkehandicappede, og jeg mener, at vi med dette forslag viser, at det er det ansvar, vi tager yderst seriøst.
Erik Larsen (V), 2000-11-17:
Venstre er af den opfattelse, at med lovforslag nr. L 108 lægger man op til det, der efter Venstres opfattelse bør være i alle kommuners og alle borgeres interesse.
Hele meningen med en målrettet aktivering er jo at sikre, at kontanthjælpsmodtagere, der kun har ledighed som problem, målrettet går efter at blive selvforsørgende.
Dette er både menneskeligt og økonomisk en gevinst for kontanthjælpsmodtagerne og en økonomisk fordel for kommunerne.
Derfor burde alle kommuner i virkeligheden af egen drift have den opfølgning på aktiveringen, som ligger i forslaget.
Det burde i virkeligheden ikke betyde, at vi skulle ændre lovgivningen.
Økonomisk burde det her også være udgiftsneutralt for kommunerne
vi kan sige, at spørgsmålet jo er, om ikke der er økonomiske gevinster ved på den måde her at fremme handleplaner.
L 109, forslaget om fleksibel hjemmehjælp, er et forslag, som omhandler det, Venstre igennem mange år i forbindelse med vores forslag om frit valg mellem offentlig og privat hjemmehjælp gentagne gange har fremsat forslag om her i Folketinget, hvor vi har ønsket at give de ældre den fleksibilitet, som det forslag kunne medføre.
Vi har altid været af den opfattelse, at der skulle være mulighed for den ældre for at få udført andre ting end de ting, der ligger til grund for den enkelte kontrakt mellem borger og kommuner.
Kort og godt: Der skal være mulighed for at omprioritere inden for den tildelte tid til den ældre.
Den anden del af forslaget om kommunal genoptræning af ældre omhandler det, man kalder vedligeholdelsestræning efter f.eks. hospitalsophold.
Her er der igen et eksempel, hvor kommunerne i stor udstrækning af egen drift har gjort en stor indsats.
Der er kommuner, hvor man helt bevidst har opprioriteret området.
Og hvad er erfaringerne fra disse kommuner?
, fordi de ældre igen er blevet i stand til at udføre nogle af de opgaver, som de ellers ikke kunne, før sygdommen satte ind.
Det giver jo en stor tilfredsstillelse.
Og man kan sige, at det giver mindre udgifter på sundheds- og plejeområdet.
Det er et stort spørgsmål, om ikke en sådan prioritering også er udgiftsneutral.
I Venstre vil vi gerne i udvalget bede ministeren indhente erfaringer fra de kommuner, der i flere år har praktiseret de intentioner, som ligger i lovforslaget.
Vi ønsker en hurtig og kvalitetsmæssig opfølgning på sygedagpengene i kommunerne, da området kan kræve fleksibilitet for at fremkalde optimale løsninger.
Så er vi også tilfredse med, at ministeren har indføjet en forsøgsparagraf, der giver ministeren nogle muligheder for at fravige reglerne.
Kommunerne bør efter Venstres opfattelse have
Så forslaget her peger også i en positiv retning.
Lovforslag nr. L 111: Lovforslaget betyder regulering for folke- og førtidspensionister, der er gift eller samlever med en person, som ikke modtager social pension.
Der er her for disse grupper tale om pæne forbedringer af familiernes årsindtægt, og forslaget finansieres af satspuljemidlerne, og Venstre kan støtte både den del samt delen om ophævelse af reglen om tillæg for fiktiv indtægt.
Peder Sass (S), 2000-11-17:
Det er et klart mål for Socialdemokratiet, at 90 pct. af en ungdomsårgang får mulighed for og også gennemfører en ungdomsuddannelse.
Ikke mindst på baggrund af arbejdsmarkedets øgede krav om kompetence hos den enkelte medarbejder er det vigtigt, at vi fra samfundets side understøtter unges motivation til at gennemføre deres uddannelse.
Et af elementerne i finansloven for år 2001 er at fastfryse personfradraget på 2000-niveauet.
Men samtidig ønsker parterne bag forliget at holde udsatte grupper, herunder unge over 18 år under uddannelse, skadesløse.
Det betyder, når dette lovforslag gennemføres, at unge over 18 år, der er i gang med en erhvervsrettet ungdomsuddannelse med lønnet praktik, får en bonus, der sikrer en kompensation på maksimalt 1.000 kr. om året.
Dette støtter Socialdemokratiet.
Grete Schødts (S), 2000-11-17:
Undskyld, det var mig, der misforstod dagsordenen lidt, men jeg giver en hurtig behandling af lovforslag nr. L 111, der handler om lempelser af ægtefælleafhængighed for førtids- og folkepensionister.
Her gennemføres væsentlig bedre økonomiske vilkår for førtidspensionister og folkepensionister ved en markant lempelse af afhængighed af ægtefælle eller samlevers indkomst.
Økonomisk svage pensionister vil ikke længere være fastlåst i en svær økonomisk situation, hvor den sociale pension reduceres, hvis der for ægtefællen, der ikke er pensionist, er en indtægtsfremgang. En pensionist, der er gift eller samlevende med f.eks. en efterlønsmodtager, en dagpengemodtager eller en ufaglært LO-arbejder, vil med det her forslag få mellem 5.000 og 7.000 kr. mere om året efter skat, og det er et godt signal fra de syv partier, der har forhandlet det her frem i satspuljeforliget.