Johs. Poulsen (RV), 2006-11-09:
Når jeg har bedt om ordet i anden runde, er det, fordi der er nogle enkelte ting i debatten, som jeg synes der er grund til at kommentere yderligere.
Og nu vender vi så tilbage til far og søn, for nu at bruge formandens udtryk.
Efter min opfattelse findes den 30-årige ikke i det eksempel, fru Mette Gjerskov bruger, af den simple grund, at hvis man forestillede sig, at en 30-årig havde investeret i et brug inden for de sidste par år og havde fået godkendelse til det og så skulle eksistere de næste 20 år på de vilkår,
så ville vedkommende ganske enkelt ikke overleve.
Der er en udvikling i gang, som betyder, at man stort set hvert tredje, fjerde, femte år skal investere i ændringer og produktionsudvidelser og lignende, hvis man overhovedet skal klare sig inden for den type landbrug, som findes.
Det interessante er jo i øvrigt også, at vedkommende under alle omstændigheder har fået en godkendelse i det gamle amtslige system, som vi jo, dengang vi førte kommunalreformdebatten, i hvert fald hørte fra nogens side stort set var den bedste af alle verdener, altså den måde, man regulerede på dér.
Det har aldrig været min opfattelse, og jeg sikker på, at man får et stærkere reguleringsgrundlag nu.
Under alle omstændigheder er det også sådan, at hvis man har brug, som er på over 250 dyreenheder, er situationen den, at de enten er miljøgodkendt tidligere – også selv om de er godkendt inden for de sidste 2-3 år, for så er det altså med en miljøgodkendelse, som er tidsbegrænset – eller også er situationen den, at de som følge af EU-bestemmelser under alle omstændigheder ville skulle have en miljøgodkendelse, hvis de ikke havde fået det tidligere og er i den størrelsesorden.
Den anden kommentar, jeg har,
er til diskussionen, som foregik i begyndelsen af dagens debat, hvor der blev sagt, at den reduktion, der generelt lå af ammoniak, jo var en reduktion i forbindelse med udvidelser, og derfor var det et nettobidrag.
Vi har jo ikke adskilt produktion fra arealkravene, der er jo fortsat harmonikrav.
Det betyder, at ikke alle, men stort set alle udvidelser er en følge af, at der andre steder er blevet lukket et antal dyreenheder ned, og derfor bliver det en nettoreduktion i belastningen.
Til sidst vil jeg til debatten om dyrevelfærd netop sige – nu er hr. Per Clausen gået – at med hensyn til det med reduktionskravene for ammoniak er det jo sådan, at de er nuancerede, og de er altså faktisk lavet sådan, at reduktionskravene er mindre for de staldtyper, som er mest almindelige inden for de økologiske brug, altså naturligt ventilerede stalde og stalde med dybstrøelse og lignende, end de er til det mere industrielle brug, således at man har sikkerhed for, at man kan videreføre det økologiske brug på de områder.
Til allersidst vil jeg om den nuværende praksis, som jeg debatterede en lille smule med hr. Steen Gade, sige: Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi i det videre arbejde får belyst, hvad der rent faktisk er foregået bagudrettet, for ét er, at man har tegnet et glansbillede i nogle situationer af den praksis, der har været, noget andet er, at virkeligheden jo har vist mange steder, at det ikke har kunnet bruges til noget som helst i praksis.
Der får vi et helt andet håndterbart grundlag nu.
Det synes jeg vi skal få jurister til at belyse, nemlig at vi rent faktisk nu skaber juridisk baggrund for, at man både kan indføre, håndhæve og følge op på den lovgivning, der laves.