Jørn Pedersen (S), 1999-02-11:
Nu har vi to forslag, der vedrører hjemmehjælp, der så bliver behandlet sammen.
Det er sådan set også meget fornuftigt, og med formandens tilladelse vil jeg starte med beslutningsforslaget. Jeg vil godt sige, at beslutningsforslaget er for mig at se det mest vidtgående, og det er det, samtidig med at det er utrolig uklart i de økonomiske konsekvenser.
Den cocktail, der består af kommunen, hjemmehjælpsmodtageren og den praktiserende læge, der sætter sig sammen,
kan, selv om det er sent på dagen, hos mig godt udvikle en fantasi, der siger, at det i hvert tilfælde ikke giver en ensartet behandling.
Tværtimod er det ret usædvanligt, at vi står med en situation, hvor en, der ikke har et økonomisk ansvar, har en så kraftig medindflydelse på en afgørelse.
Det er ret usædvanligt.
Og det undrer mig, at det er stillet af et parti, der har været med i et finanslovforlig, og jeg kan se, at Finansudvalgets formand oven i købet er en af forslagsstillerne her.
Fordi det her åbner for mig at se, og der tænker jeg på ledsagerordningen, der her bliver skitseret
som et nyt element, en økonomisk ladeport, som jeg synes er mere end almindelig svær at gennemskue: Hvad kommer det her til at koste? Men det er klart, at forslagsstillerne har gjort sig nogle tanker om det, og det hører vi så nok om senere.
Jeg mener faktisk ikke som pkt. l, at det er så økonomisk gennemskueligt, at det kan accepteres.
Jeg mener som pkt. 2, at en praktiserende læge jo faktisk i den situation vil blive betragtet som vedkommendes advokat, og det er jo fair nok, men i den her sammenhæng, hvor vi siger, at vi skal sikre rettigheder - det er et retskrav vi taler om - synes jeg, det er fuldstændig ude af proportioner at bringe det ind i billedet, for jeg tror ikke, nogen kan overbevise mig om, at det vil være en saglig argumentation i alle tilfælde, og at det vil give ensrettethed, tværtimod tror jeg. Så med disse meget få bemærkninger vil jeg sige, at det forslag vil vi afvise blankt og klart.
Det vil vi også med det næste, men dér vil jeg dog sige, at det er lidt mere gennemtænkt eller noget mere gennemtænkt,
det, det drejer sig om i det forslag, er, om vi skal ind
og stramme den lovgivning, som vi jo også med SF's støtte efter lang tid gennemførte for ikke så længe siden.
Dér vil jeg nok sige, at det kan være lidt tvivlsomt, også med økonomien.
Nu lovede hr. Villy Søvndal jo, at det ville han gennemgå for os, så det bliver vi jo klogere på om lidt.
Men jeg synes, at man, når man går ind på ledsageområdet, bevæger sig ind i et område, der, uagtet hvad KL har sagt, er fuldstændig uigennemsigtigt, for det må jo blive det bedste skøn, vi her kan stå med, og i hvert fald ikke nogen beregninger, der er noget som helst belæg for.
Det må vi jo sige, for det er et spørgsmål om at tro, og det er måske nemmere at tro om aftenen end om morgenen.
Det ved jeg ikke.
Men jeg kan have svært ved at se, at de kan gennemskue det ret tydeligt i hvert tilfælde.
Og dér vil jeg godt sige for begge forslags vedkommende, at de har ét spørgsmål, der står tilbage.
Nu var hr. Søvndal jo ked af, at socialministeren ikke nævnede det, så for ikke at skuffe ham for meget, skal jeg bringe det ind i debatten: Ønsker man her i Danmark en mere centralistisk holdning til, hvordan vi skal løse det problem? Jeg har lagt mærke til i CD's beslutningsforslag, at man flere gange - i hvert fald mindst to, og to gange må man godt kalde flere gange - henviser til, at de nuværende regler er gode nok.
Det er jeg fuldstændig enig i, og så spørger jeg mig selv: Hvorfor i alverden skal vi så behandle det her nu?
SF's forslag henviser også til de eksisterende regler, og noget positivt er, at det er meget lidt, man vil ændre, til gengæld er det væsentligt, det man ændrer, men det er meget lidt.
Altså, man signalerer, at der trods alt er noget positivt i de regler, vi har i dag.
Jeg forstår godt - det er så den politiske del af det - hvis nogle partier synes, det er frustrerende at høre om og læse om, at nogle kommuner efter min bedste overbevisning tolker reglerne lidt frit, lad os så sige det på den måde, og næppe, hvis de går i dybden og får prøvet klagesystemet, lever op til det, der står i loven.
Det tror jeg godt vi kan risikere at se nogle eksempler på.
Og dér synes jeg, det er vores opgave, især det brede flertal, der var, bag ændringer i de sidste sociallove, at følge med i det.
Var det system, vi lavede, så godt nok?
Men jeg synes, det er for tidligt, når man nu kan sætte tal på og sige: Hvor mange klager ligger der, der er ubehandlede?
Vi har haft et enkelt amt, der har bedt om at få hjælp til at klargøre, hvad der står i teksten.
Det er jo altid godt, når folk, der ikke kan finde ud af det, beder om hjælp; det skal vi ikke klandre nogen for.
Der står i SF's forslag, at socialministeren ikke har gjort noget.
Det synes jeg ikke helt er i overensstemmelse
med sandheden.
Jeg kan måske endda gå et skridt videre og sige, at det er et stykke væk fra sandheden.
Så kunne han i hvert
tilfælde nu gå i gang med at træffe nogle af de afgørelser, han ikke følte sig i stand til at træffe tidligere.
Så jeg vil nok sige, at rent politisk forstår jeg godt, at nogle partier vil markere en holdning, også inden vi nu her på foranledning af Dansk Folkeparti den 25. februar, tror jeg det er, skal have en forespørgsel om området.
Det er jo fair nok og rimeligt nok, men jeg vil godt sige, at hvis man ønsker en mere centralistisk holdning, så kan der være fornuft i at gennemføre det her, for det strammer grebet om kommunerne.
Hvis man har tiltro til det kommunale selvstyre, så skal man måske nok lade være med at støtte de her forslag.
Og hvis man oven i købet har tiltro til et system, man selv har været med til at bære igennem Folketinget, så var der alle mulige saglige grunde til at sige: Skal vi nu ikke lige lade systemet virke, inden vi går så drastisk til værks?
Jeg synes, det er herligt, at så mange mennesker interesserer sig for ældres vilkår i Danmark.
Det gør vi også, meget.
Men jeg vil alligevel sige, at de her to forslag er ikke nogen, vi kan støtte.
Og det selv om vi tror, der er gode intentioner bag.
Det er vi helt overbevist om der er.
Men vi synes altså ikke, det er tiden.
Og jeg vil sige, at økonomien ikke er så gennemskuelig, som man kunne ønske sig.
Så med disse bemærkninger vil jeg gerne sige, at vi afviser forslagene og takker for den store interesse, der har vist sig ved, at man har fremsat dem.