runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2005-05-10:
Det forslag, som vi nu skal andenbehandle, er et af de mange lovforslag, der fremsættes, som på overfladen kan synes både godt og fornuftigt.
Forslaget lægger op til to ændringer, og det ene er, at man skal kunne flytte klubtilbud på tværs af kommunegrænser.
Det er sådan set en udmærket idé, selv om vi vil opfordre ministeren til også at følge den her lovændring ret tæt, fordi vi selvfølgelig skal være opmærksomme på, at det, at man flytter sine børn, f.eks. i forbindelse med klubtilbud, ikke må medføre, at man dræner de områder for de ressourcestærke børn, som er til stede i dag.
Det, som det stillede ændringsforslag omhandler, og det, som jeg kunne tænke mig at sige lidt om her, er den anden del af lovforslaget, nemlig den del af lovforslaget, der lægger op til, at der fra centralt hold, altså her fra Folketinget, indføres en minimumsgrænse for det tilskud, den enkelte kommune skal yde til private pasningsordninger.
Den del af forslaget vil vi gerne opfordre til tages ud af lovforslaget.
Det har vi stillet ændringsforslag om.
Hvorfor gør vi det her?
Jo, det gør vi, fordi vi som samfund står over for to afgørende udfordringer, hvad angår børneområdet og socialområdet: for det første er vi i vores samfund meget, meget dårlige til at bekæmpe den negative sociale arv, og for det andet er integrationsindsatsen i vores samfund alt, alt, alt for mangelfuld.
For at de to ting kan imødekommes, har vi behov for gode daginstitutioner, hvor vores børn får den faglige og pædagogiske ballast, der skal til, for at den sociale mobilitet muliggøres og for, at vi f.eks. kan få blandet vores børn.
At indføre en minimumsgrænse for, hvad kommunerne skal yde af tilskud til private pasningsordninger, strider grundlæggende mod det princip om, at vi skal have velfungerende og ordentlige daginstitutioner med rummelighed og mangfoldighed, der kan sikre den nødvendige sociale mobilitet i vores samfund.
Derfor vil vi altså foreslå, at Folketinget stemmer for det stillede ændringsforslag, så vi kan fortsætte med at have private pasningsordninger, men så vi ikke tvinger kommunerne til at yde et minimum af tilskud dertil.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-10:
Under førstebehandlingen var der mange forskellige udmeldinger, og det har der været op til i dag.
Blandt andet har en kendt norsk navneforsker ved navn Gulbrand Alhaug, som før var for en liberalisering, nu erkendt, at det er gået for vidt.
I Familiestyrelsen erkender man, at flere navne, som førhen vil være blevet afvist, nu vil kunne tages frit af alle.
Dermed er der lagt op til den samme udvikling i Danmark, som vi ser i Norge.
Argumentet for den nye navnelov er udviklingen.
I Dansk Folkeparti nægter vi at acceptere en udvikling, som principielt strider imod vores holdninger og værdier.
Vi kan ikke stemme for en lov, der udelukkende tager udgangspunkt i individet og glemmer fællesskabet.
Vi er også kritiske over for, at lovforslaget ligestiller fremmede navneskikke med dansk navneskik.
Vi vil heller ikke være med til at forringe slægtsbeskyttelsen, og vi vil under ingen omstændigheder acceptere, at ægteskabet bliver sidestillet med et almindeligt parforhold.
Ved tredje behandling stemmer vi imod selve lovforslaget, fordi Dansk Folkeparti som sagt ikke vil lægge navn til denne liberalisering, som er udtryk for historieløshed.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 2 forkastedes uden afstemning.
Ændringsforslag nr. 5 forkastedes, idet 17 stemte for, 90 imod.
Ændringsforslag nr. 3, 4, 7 og 8 forkastedes uden afstemning.
Ændringsforslag nr. 6 forkastedes, idet 17 stemte for, 92 imod.
Ændringsforslag nr. 9 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Lone Dybkjær (RV), 2005-05-10:
Jeg beklager, at jeg ikke fik markeret tydeligt nok.
Men hr. minister, realiteten er jo en anden.
Daginstitutionerne bliver jo ikke forbedret i øjeblikket, tværtimod.
På grund af skattestop og mange andre ting bliver der skåret ned på de voksne i forhold til børnene i dagtilbuddene.
Nu er det ikke altid, man kan se det mekanisk, men det kan man altså godt i sådan nogle tilfælde som det her.
Det bliver dårligere for børnene, hvis der er færre voksne omkring dem.
Ministeren kan sige aldrig så meget, han vil, om udvikling, og hvad ved jeg, det kræver altså, der er voksne, der har tid til at tage sig af børnene, og der er situationen blevet dårligere.
Det andet er, at ministeren siger, at det er familierne, der skal træffe afgørelserne og frit valg mig her og frit valg mig der.
Der kræver jo, at man har et ærligt frit valg.
Det er der masser af mennesker der ikke har.
De har ikke noget frit valg, de kan ikke få den daginstitution, de vil, og de kan ikke få de dagtilbud, de gerne vil.
Så det er jo en illusion at snakke om det frie valg, og at familierne selv skal træffe afgørelserne.
Det kan de kun, hvis der er tilbud nok at vælge imellem, og sådan er situationen jo ikke, og det ved ministeren udmærket godt.
Det tredje, ministeren ikke siger noget om, er, at ministeren ønsker central styring.
Regeringen ønsker central styring i alt, hvad der foregår i kommunerne.
Hvis ikke kommunerne gør, som regeringen siger, så indfører man en lov.
Og ministeren og regeringen er jo i den heldige situation, at der er et flertal for det, det må vi jo erkende.
Men det kan jo ikke betyde, at vi er enige, og vi bare stopper op og siger: Frit valg, det er virkelig godt.
Frit valg er udmærket, hvis det er et reelt frit valg, og hvis det, man har at vælge imellem, er o.k.
Det sidste, jeg så vil sige, som jeg heller ikke fik sagt ved førstebehandlingen, hvilket jeg beklager, er, at vi simpelt hen ikke er tilhængere af, at mødre – det er jo i realiteten det, det handler om – skal betales for at gå hjemme og passe deres egne børn.
Det er ikke en politik, vi er tilhængere af, så enkelt er det.
Ministeren må jo også acceptere, at der er forskel på vores hold ninger i de her sager.
Pengene følger barnet, og de skal altså også følge dem hjem til moren, så hun kan gå derhjemme og passe sine egne børn.
Det vil vi ikke støtte.
Vi tror mere på, at det skaber fællesskab end det, ministeren foreslår.
Brian Mikkelsen (KF), 2005-05-10:
Jeg kunne henvise hr. Holger K. Nielsen til mange andre eventyr.
Men sagen er i al sin enkelhed, hvis man satte sig ind i substansen, at der ingen som helst bekymringer er for TV 2 nu, og der er ingen som helst grund til nogen som helst ændringer med hensyn til TV 2 som følge af den her situation – overhovedet ikke.
Regeringen holder fast i den medieaftale, der er; vi har overholdt den til punkt og prikke.
Jeg er selvfølgelig glad for den rørende omsorg, som SF viser for regeringen i forbindelse med Dansk Folkepartis handling i den her sag, men vi har tænkt os fra regeringens side at holde fast i den aftale, der er.
Det er en glimrende aftale, som også sikrer TV 2 et fornuftigt, stabilt udgangspunkt i årene, frem til at retssagerne er afsluttede om 2-3-4 år.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-05-10:
Det er jo en helt utrolig besvarelse, man får her.
Altså apropos at vi står i H.C. Andersen-året: Vi har en kulturminister, der er klædt af som i kejserens nye klæder.
Han har ikke en trevl på kroppen, men han tror, han har det, eller hvad han nu gør, hvad ved jeg?
Han er fuldstændig afklædt omkring hele TV 2-sagen.
Og så kunne man da godt måske bede om sådan lidt mere kvalificerede overvejelser over, hvordan han kunne få lidt mere tøj på, bare en enkelt lille klud her og der måske.
Brian Mikkelsen (KF), 2005-05-10:
Det ville jo være en uskik, når man har et organ som Team Danmark, der prioriterer, og enhver prioritering er et til- og fravalg, og man har valgt nogle sportsgrene, man satser på, at man så fra politisk side går ind og siger: Nej, det er vi ikke enige i, nu vil vi altså støtte nogle andre fra statens side.
Det vil ikke forekomme.
Vi er tilfredse med den håndtering, Team Danmark har haft af denne sag, og jeg er sikker på, at det vil betyde, at eliteidrætten i Danmark vil få endnu bedre vilkår i årene frem, end de har haft indtil nu.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-10:
Jeg vil hellere sige, at mit problem med det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger, er, at det simpelt hen lyder som planøkonomi: altså at vi kan fastlægge, præcis hvor mange arbejdsløse der er, og automatisk konvertere dem til offentlige lønstillinger.
Sådan fungerer et dynamisk arbejdsmarked altså nu engang ikke, og det tror jeg også godt hr. Jørgen Arbo-Bæhr ved.
Jeg må konstatere, at jeg ikke er enig med dig i, at samtlige ledige i stedet for burde ansættes i offentlige stillinger.
Man kan jo i princippet sige, at det er det, der sker, når folk sendes ud i roterende løntilskudsjob; det er jo også staten, der finansierer de løntilskudsjob.
Arne Toft (S), 2005-05-10:
Nej, men jeg kendte jo godt svaret, for vi har haft et meget godt samråd med ministeren, og jeg var meget tilfreds med, de svar, jeg fik af ministeren.
Jeg synes, det her er et vigtigt område.
Jeg er også enig med ministeren i, at der i Team Danmark er nogle mennesker, og det styrer de, det kan vi ikke blande os i.
Men alligevel må det da også forurolige statsministeren, at vi nu her har 13 forbund med 300.000 medlemmer, som reelt på sigt kommer til at miste deres landstræner og deres satsning på talenter.
Det betyder så, at tilgangen til de 13 idrætsgrene her vil blive minimale.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om regeringen vil tage politisk initiativ til at understøtte eliteidrætten i de idrætsforbund, som nu er udelukket fra Team Danmark, for at sikre mangfoldigheden i den danske idrætselite.
DBU har sagt, at de godt kan se, at her er nogle skævheder, og beløbet er måske i størrelsesordenen 6-7 mio. kr.
Brian Mikkelsen (KF), 2005-05-10:
Det er sådan, at i Danmark praktiserer vi armslængdeprincippet forstået på den måde, at man vælger nogle mennesker, som træffer nogle beslutninger.
Team Danmark sidder med en kompetent bestyrelse, som har valgt at lytte til de sportsansvarlige, til sportskonsulenterne, og som prioriterer, hvilke forbund der skal have støtte.
Det må aldrig blive sådan, at hr. Arne Tofts eller hr. Brian Mikkelsens præferencer for, hvilken sportsgren der skal støttes, afgør, hvilken der bliver støttet, for så kunne det være, at jeg valgte nogle andre sportsgrene.
Det må være ud fra en ren sportslig, faglig vurdering, og det er det, der er sket i Team Danmarks tilfælde her.
Det er altså ikke en sag, som vi fra politisk side på nogen måde vil blande os i.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
Jeg må sige til hr. Arne Toft, at jeg ikke har haft lejlighed til at sætte mig ind i det.
Men vi er så heldige, at kulturministeren er til stede under spørgetimen her, og det sorterer under kulturministeren.
Så jeg tror, kulturministeren ville være særdeles interesseret i at svare på netop det spørgsmål, hvis hr. Arne Toft får muligheden for at stille det, når nu kulturministeren kommer til.
Arne Toft (S), 2005-05-10:
Der har i den senere tid været talt meget om Team Danmarks elitesatsning.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han finder det rimeligt, at 13 specialforbund under Danmarks Idræts-Forbund med i alt ca. 300.000 medlemmer er blevet udelukket fra Team Danmarks elitesatsning og dermed ikke har reel mulighed for at arbejde med eliteidræt på internationalt niveau.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
Jo, men det afgørende i denne her sag er ikke, hvad omkostningen er.
Vi har givet et slag på tasken over, hvad det vil koste, hvis man sender det hele ud til normaltakst.
Så kan man diskutere alle mulige andre forudsætninger, men det ændrer ikke på mit synspunkt: at jeg ikke ønsker at tvinge noget ind ad folks brevsprække, som de måske ikke ønsker sig.
Jeg ønsker, at der skal være et frit valg og en fri adgang til, at de, der ønsker at få traktaten og læse den, kan få den, og de kan få den gratis.
Det synes jeg er den rigtige anvendelse af oplysningsressourcerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 38
Arne Toft (S), 2005-05-10:
Jeg kan blot konstatere, at man nu lader 13 forbund med 300.000 medlemmer i stikken for at satse på eliten.
Jeg er helt enig i, at man skal satse på eliten, for eliten er også med til at skabe bunden i forbundene og med til at skaffe medlemmer.
Er det rigtigt forstået?
Morten Messerschmidt (DF), 2005-05-10:
Altså den debat, som statsministeren søger at tage nu, blev afholdt i Folketinget den 29. april 2005, og den er sådan set ret uvedkommende for denne her diskussion.
Vi har fuldstændig klarhed over, hvad Venstres synspunkt er i forhold til Dansk Folkepartis forslag.
Det, det her handler om, er altså, at Statsministeriet, som man vel må antage har en vis position i centraladministrationen, ikke kender til Post Danmarks rabatordninger og kan lave nogle helt gale forudsætninger og ud fra de forudsætninger komme frem til nogle helt gale beregninger og så derudfra skyde oppositionens forslag ned.
Det er da ikke særlig seriøst.
Det er da ikke særlig seriøst, at man kan lave en fejlberegning i forhold til trykningen, hvor man oprindelig siger, at det vil koste 20 kr. at trykke den, når det så efterfølgende viser sig, at det kun vil koste 7 kr.
Det er da ikke særlig seriøst.
Kan statsministeren ikke bekræfte det?
Jamen jeg kan slet ikke forstå, at statsministeren vikler sig ind i de her vurderinger af, hvad tingene måtte veje eller ikke måtte veje, for sagen er nu engang den, at statsministeren fra start af har nævnt et kilo som sit kriterium, som sin forudsætning, mens vi alle sammen har vidst, at det lovforslag, som vi alle sammen her i salen har behandlet, kun vejer omkring et halvt kilo.
Derfor er det mærkeligt, at man som statsminister kan lægge nogle helt, helt tågede forudsætninger til grund og derudfra lave nogle beregninger, som selvfølgelig bliver tilsvarende tågede, og så afvise et forslag.
Jeg kunne godt tænke mig at vide: Er det sådan en ny praksis, man anvender fra Statsministeriets side til at imødegå de forslag og beslutningsforslag, som vi fra oppositionen kommer med?
For så må det da rykke voldsomt ved den tillid, vi kan have til de tal, vi får fra statsministerens egen administration.
Vi har jo efterfølgende kunnet konstatere, at det, at prisen nu kun er omkring 20 pct. af det, som statsministeren oprindelig sagde, rent faktisk har fået et parti her i Folketinget, som statsministeren har et forlig med om EU-aftaler og sådan nogle ting, til at vende og støtte Dansk Folkepartis forslag.
Derfor må statsministeren da give mig ret i, at det er meget, meget kritisabelt, det er faktisk pinligt, at man laver så stor fejlberegning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
Jeg må fuldstændig afvise påstanden om, at der skulle være lavet et fejlskøn.
Overhovedet ikke.
Forudsætningerne var, at traktaten med alle erklæringer og protokoller skulle sendes ud til normal takst.
Det er lagt fuldstændig klart frem, og den samlede omkostning blev opgjort til at være i omegnen af 150 mio. kr.
Det tal holder under disse forudsætninger.
Men det blev i øvrigt tilføjet, at der selvfølgelig ville være mulighed for, at man sikkert kunne indhente nogle rabatter.
Dem har vi ikke undersøgt.
I øvrigt er det, debatten nu kører på, ikke, om man skal sende det hele ud, traktat og protokol og erklæringer og det hele, som er en stor stak, men om man skal sende noget reduceret ud.
Det er klart, at hvis man sender mindre ud, kan man også sende det ud til en lavere takst, det siger jo sig selv.
Men jeg vil bare fastholde, at der overhovedet ikke er foretaget hverken fejlberegning eller fejlskøn.
Under de forudsætninger, som var stillet op for regnestykket, holder regnestykket.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-05-10:
Jeg og Dansk Folkeparti er fuldstændig bekendt med, hvad statsministeren og statsministerens parti måtte mene om Dansk Folkepartis forslag.
Det er bare ikke det, der er sagen her.
Det, der er sagen, er, at det virker meget mærkeligt, at Statsministeriet ikke er bekendt med, at man i Post Danmark har nogle rabatordninger, og derfor fuldstændig hovedløst slynger nogle tal ud, som nu viser sig at være helt, helt i uoverensstemmelse med virkeligheden.
Det kunne jeg da godt lide at vide hvad baggrunden er for.
Normalt anser jeg statsministeren for at være en meget seriøst arbejdende og meget dygtig og meget saglig statsminister, og så har jeg svært ved at forstå, hvordan det kan være, at man kan lave et fejlskøn i portoberegninger, som svarer til forskellen på 107 mio. kr. og ned til under 20 mio. kr.
Det er dog et ganske stort fejlskøn.
Hvad er baggrunden for, at man kan komme med så gale tal fra en statsministers side?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
Det er der overhovedet ikke tale om.
Tværtimod indebærer traktaten en god balance, som betyder, at ingen kan majorisere hinanden.
Det er netop essensen i den nye traktat.
Vedrørende omkostningerne til en husstandsomdeling af EU-traktaten kan jeg sige, at jeg vedstår fuldt ud de beregninger, som vi leverede fra Statsministeriets side, som var et slag på tasken over, hvad det ville koste, hvis det hele skulle sendes ud til normal takst.
Statsministeriet har ikke foretaget andre beregninger.
De beregninger, vi har henvist til, er nogle, som andre har lavet, som vi ikke har haft lejlighed til at kulegrave nærmere.
Men jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at uanset om omkostningen er lidt større eller lidt mindre, er det afgørende, at den nye traktat er fuldstændig gratis til rådighed for enhver dansker, der måtte ønske at komme i besiddelse af den.
Sådan synes jeg det skal være.
Det synes jeg er det afgørende.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-05-10:
Jeg vil godt starte med at sige tak til statsministeren for bemærkningerne omkring forfatningen, at det drejer sig om fremtidens samarbejde og om at smidiggøre det.
Der er jo ingen tvivl om, og det har statsministeren fuldstændig ret i, at det bliver meget lettere at vedtage love i EU, når forfatningen måtte blive vedtaget, fordi de små lande, de 20 mindste lande, får langt mindre at skulle have sagt, og de 5 store får meget mere at skulle have sagt, således at de små kan blive stemt ned konstant.
Det vil jeg da bekræfte.
Men det, jeg sådan set gerne vil spørge ind til, er de tal, som statsministerens embedsfolk har udarbejdet i forbindelse med beregningen af, hvad det skulle koste at lave en husstandsomdeling af forfatningen.
Det er jo sådan, at det har været et mærkeligt forløb, hvor vi til at starte med kunne konstatere, at statsministeren udtalte sig i pressen om, at det her ville koste godt og vel 100 mio. kr., og efterfølgende søgte vi at få nogle bemærkninger til, hvor de tal kom fra.
Jeg kunne godt tænke mig her og nu at få en kommentar til, hvordan det i alverden kan være, at man nu endelig er kommet frem til, at det faktisk kun er 20 pct. af den oprindelige pris, som statsministeren nævnte, der viste sig at være realiteterne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-10:
Statsministeren er kommet med en undskyldning for, at Danmark i forbindelse med samarbejdspolitikken udviste jødiske flygtninge til Nazityskland, og det er al ære værd.
I forlængelse af det kom statsministeren så med en udtalelse, hvor han afviste, at Danmark i dag udviser flygtninge, hvis de dermed kommer i fare for forfølgelse.
Så er det, jeg bare vil spørge statsministeren, om hans udtalelser forleden dag kan tages som en garanti for, at denne iranske flygtning og andre flygtninge ikke risikerer forfølgelse i form af fængsling og/eller tortur, når de lander i Teheran udvist af Danmark?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
Må jeg først og fremmest sige, at når jeg valgte at komme med de udtalelser, jeg gjorde, den 4. maj, er det på grund af, at nyere forskning og analyser og undersøgelser i det hele taget har vist, at der i tiden op til anden verdenskrig skete udvisning af jødiske flygtninge på et grundlag, som vi i hvert fald i dag klart vil kalde uberettiget.
Derfor syntes jeg, det var rimeligt i situationen at beklage og undskylde disse handlinger, ikke fordi man kan gøre historien om, men fordi det er nyttigt at erkende sådanne fejltagelser med henblik på at lære af det for fremtiden.
Med hensyn til den konkrete sag må jeg sige, at jeg ikke har noget kendskab til den, men jeg vil i hvert fald sige generelt, at forskellen fra dengang til nu er, at i dag er der bygget helt anderledes mekanismer ind, som sikrer en sagsbehandling, der giver, tror jeg, man kan sige, en maksimal grad af sikkerhed for, at mennesker, der sendes tilbage, ikke sendes tilbage til en uvis skæbne.
Brian Mikkelsen (KF), 2005-05-10:
I alle de år, jeg har været i Folketinget, har jeg aldrig nogen sinde givet karakterer hverken til andre partier eller til andre folketingsmedlemmer.
Det overlader jeg trygt til bestemte politikere og bestemte partier at gøre.
Vi giver ikke karakterer efter, hvordan folk agerer politisk.
Jeg kan blot konstatere, at der ingen som helst problemer er i relation til nogen mediepolitiske spørgsmål i dag, som vedrører TV 2.
TV 2 kører stærkt og sundt.
Vi har hele tiden haft som forudsætning, at når de retssager er afsluttet om 23-4 år, så tager vi fat på privatiseringen igen.
Regeringen har stadig væk som mål af hensyn til TV 2 at privatisere TV 2.
Det må jo så også indgå som del – det er også i relation til spørgerens spørgsmål – i en ny medieaftale, som skal indgås næste år.
Denne her aftale løber jo frem til slut 2006, og vi starter nogle forhandlinger, som vil betyde, at der er en ny aftale fra primo 2007 til 2011 på et givet tidspunkt, sådan at vi kan få lavet en ny medieaftale.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-05-10:
Jamen det var jo ikke en besvarelse af det, som jeg spurgte om.
Altså jeg ved godt, det er statsministerens prærogativ at bestemme, hvem der skal have hvilke sager, men det, jeg talte om, var jo, at Dansk Folkeparti har brugt som en begrundelse for at opsige TV 2-forliget, at et bestemt ministerium har denne her sag.
Og så spørger jeg om kulturministerens holdning til det, om kulturministeren mener, det er seriøs politik at skulle lave aftaler med et parti, der i den grad handler useriøst i forhold til TV 2's fremtid.
Jeg spørger ministeren, om det ikke er helt uholdbart, at man fortsat vil køre videre med en så lille forligskreds og med et så useriøst forligsparti, som Dansk Folkeparti i det her tilfælde er, og om det ikke kunne give overvejelser til at tænke nyt omkring hele TV 2-situationen.
Brian Mikkelsen (KF), 2005-05-10:
Nu er det jo sådan, at det er statsministerens prærogativ at placere ressort, og i det her tilfælde blev ressort for hele medieområdet placeret hos kulturministeren.
Det gælder i relation til TV 2-privatiseringen som i relation til de andre områder, som er omfattet af aftalen.
Der har været en aldeles glimrende aftale de tre partier imellem; vi har gennemført mange gode ting for hele medieområdet i Danmark, skaffet danskerne flere radiokanaler, mere valgfrihed, mere pluralisme og givet bedre TV og radio.
Så har der jo været nogle uoverensstemmelser her i de sidste 5-6 uger omkring privatiseringen af TV 2.
Vi har gjort rede for den rådgivning, vi har fået fra vores juridiske rådgivere, som anbefalede os at sætte processen på pauseknap.
Vi har stadig væk en intention i regeringen om at privatisere TV 2 af hensyn til TV 2.
De har en sund, stærk økonomi, det er danskernes foretrukne tv-kanal, og der er ingen som helst grund til nogen som helst ændringer i TV 2's konstruktion, frem til de retssager er afsluttet om 2-3-4 år.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-05-10:
Som bekendt er Dansk Folkeparti sprunget fra medieforliget med den begrundelse, at man ikke kan få Finansministeriet til at varetage privatiseringen af TV 2.
Jeg vil godt spørge ministeren, om han kender fortilfælde på, at et forligsparti går ind og vil bestemme, hvilket ressortministerium der skal bestemme, hvordan en sag skal håndteres, og om han mener, det er udtryk for seriøsitet i det politiske arbejde, at man bruger det som begrundelse for at springe fra et så vigtigt forlig.
Derudover om kulturministeren vil medgive, at det er en fantastisk usikker sejlads, regeringen er kommet ud på med Dansk Folkeparti som forligspartner, og at det i forhold til TV 2's fremtid og hele mediesituationen er helt uholdbart, at man kører med det her meget snævre forlig.