Svend Auken (S), 2000-02-04:
Jeg skal med det samme give ordførerne ret i, at det her er kompliceret lovgivning, og jeg skal med det samme give det løfte, at vi under udvalgsarbejdet vil bidrage til at afklare alle problemer.
Allerede ordførernes indlæg her i dag
afdækkede, hvad jeg ikke skal bebrejde dem, at der er tale om en række misforståelser.
Det kan vi klare under udvalgsarbejdet, og det skal vi gøre på sædvanlig fordragelig måde.
Jeg skal også sige, at der ligger et meget, meget betydeligt forarbejde bag det her forslag
Først har Danmark spillet en vigtig rolle i det internationale forhandlingsforløb, som jeg skal komme tilbage til om et øjeblik.
Efter at konventionen blev tiltrådt af stort set alle europæiske lande undtagen Rusland, har vi naturligvis gjort et stort arbejde både i Danmark og sammen med de lande, vi normalt samarbejder med på miljøområdet, for at sikre en grundig belysning af vores egne regler for at finde ud af, hvor konventionen stiller nye krav til os.
Det ville jo også være lidt absurd, at lovgivning, der sigter på større åbenhed, større borgerdeltagelse i beslutningerne, skulle gennemføres uden inddragelse af en mængde organisationer. Undervejs har ministerier, kommunale organisationer, erhvervsorganisationer, miljøorganisationer og uafhængige eksperter haft mulighed for at påvirke resultatet, og vi har prøvet at tage hensyn til det i det endelige forslag.
Det er selvfølgelig ikke ensbetydende med, at vi har fundet en balance på alle områder, som er ideel.
Man kan altid diskutere det, og det er regeringen parat til at gøre med de politiske partier.
Men det kan ikke være et succeskriterium, at alle skal klappe i hænderne over denne lovgivning.
Denne lovgivning handler om at øge borgernes indflydelse, borgernes muligheder på bekostning af de etablerede organisationer, de etablerede interesser, de etablerede synspunkter.
Hvis alle de etablerede sad og klappede i hænderne over, at borgerne fik større indflydelse, så kan man være sikker på, at så er det mere en formel udvidelse, end det er en reel udvidelse. Sådan skal det være, sådan må det være.
Men vi her i Folketinget er jo ansvarlige for borgerne og ikke for Kommunernes Landsforenings sekretariat eller Amtsrådsforeningen eller Industrirådet eller for den sags skyld Danmarks Naturfredningsforening.
Vi er ansvarlige for borgerne.
Det, vi har som opgave, er at finde ting, som er rimelige.
Det, der har rystet mig lidt ved behandlingen her i dag, er det voldsomme angreb, der er, ikke på denne lovgivning, men på hele vores system på miljøområdet.
Stort set alle de ting, hr. Hans Chistian Schmidt og hr. Ebbe Kalnæs, som har været de mest voldsomme her i dag - selvfølgelig sammen med de ekstreme højrepartier - har påpeget, er jo i virkeligheden ting, der kan siges om vores nuværende lovgivning.
Det, der sker her,
er, at man bygger videre på gode, danske traditioner og laver nogle få, men, synes jeg, fornuftige styrkelser af borgernes indflydelse.
Men hele det almindelige system, som vi kender det i Danmark, er jo uantastet, og det er i virkeligheden det, man er utilfreds med. Og der kom jeg så pludselig til at tænke på, at Venstre i sin tid stillede forslag om at fratage Danmarks Naturfredningsforening mulighed for at klage i henhold til naturbeskyttelsesloven.
Danmark har i overensstemmelse med sine traditioner, i overensstemmelse med sin lovgivning været drivende i et internationalt arbejde omkring det her spørgsmål.
Når vi kommer hjem til Danmark, viser det sig imidlertid, at et stort mindretal er durk imod det, der er grundlaget for den danske miljølovgivning.
Så det kan blive en vanskelig forhandling.
Jeg vil gerne om mine egne motiver sige, at mit ønske har ikke været at gøre livet mere besværligt for myndighederne eller noget andet, men at styrke borgernes reelle mulighed for deltagelse.
Der er Danmark ikke hovedproblemet.
Der er problemet betydeligt større i Central- og Østeuropa.
Der er problemet større i mange sydeuropæiske lande.
Og vi har haft utallige problemer med lande, der er forbundsstater, eller lande, der slet ikke har tradition for aktindsigt og borgerinddragelse.
Vi har haft store problemer med Kommissionen, det er lykkedes at komme igennem med det, og vi gør et stort, aktivt arbejde for at følge op på det her.
Og der er inspiration, for denne FN-konvention er jo i princippet åben for alle lande, også dem uden for Europa, og vi har alle de europæiske lande med os.
Men uden at vi fra dansk side sammen med andre lande havde drevet denne her udvikling, var det ikke sket.
Jeg ser det også, som hr. Kalnæs var inde på, som en mulighed for at opbygge kapacitet på det demokratiske område i lande, der slet ikke har nogen demokratisk tradition.
Det er selvfølgelig de perspektiver, vi burde diskutere, i stedet for at den omstændighed, at der ikke er fire, men måske seks organisationer, der nu kan klage i et eller andet system, giver anledning til disse meget, meget ubehagelige udtalelser, som vi har været vidne til her i dag.
Vel er demokrati besværligt, vel er det ubehageligt for virksomheder, hvad enten de er private eller offentlige, ministerier, kommuner, tekniske forvaltninger, amter osv., vel er det ubehageligt, at borgerne har ret til at blande sig og få at vide, hvad der foregår, og gøre deres indflydelse gældende.
Vel er det ubehageligt, og vel kan det tage lidt mere tid, og vi skal gøre det så lidet tidrøvende
som overhovedet muligt.
Men hvis man vil have strid om det her, så skal man ikke tro, at man finder regeringen uden vilje til at tage den strid, også tage den i offentligheden.
Og vi gør det ikke til et succeskriterium, om alle de, der skal afgive indflydelse, dele indflydelse i god demokratisk ånd, er kritiske over for enkeltheder.
Når det er sagt, er det også vigtigt for mig at slå fast, at kan man under udvalgsarbejdet vise, at vi har gjort tingene for stift, eller at vi kan gøre dem bedre, så kan man møde enorm stor lydhørhed.
For vi er ikke interesseret i at gøre tingene mere besværlige end som så, men idealerne, grundsynspunkterne, holdningerne, dem skal vi selvfølgelig igennem med.
Og der nytter det ikke noget, at man siger
: Det skal vi lade Kommissionen koordinere.
Kommissionen er en del af problemet, Kommissionen er ikke en del af løsningen i det
her, for de har nogle administrative traditioner osv., som er helt anderledes end vores.
Og hele det reformarbejde, der i øjeblikket er i gang, som Neil Kinnock kører i Kommissionen, har netop til formål at bringe dem, havde jeg nær sagt, på omgangshøjde med andre lande, som er længere fremme på de her områder.
Derfor er det selvfølgelig vigtigt, at vi nu har en FN-konvention, der lægger et fundament, der sætter nogle minimumsstandarder, og så arbejder vi selvfølgelig på at implementere det på en god måde i vores egen lovgivning, og der skal vi høre på alle.
Men om det så kun kan vedtages med én stemme, så bliver denne lovgivnings principper fastholdt om, at det er en rigtig ting - også selv om det er besværligt - at give borgerne indflydelse, give borgerne adgang til at prøve, give borgerne mulighed for at præge beslutninger på de her områder.
Sådan vil det være, og efter min mening er det et af de mest regulære punkter - hvis det er det, vi er uenige om - vi skal tage en strid om i de kommende måneder.
Så jeg vil faktisk sondre mellem det saglige udvalgsarbejde, hvor vi vil bidrage 100 pct. ved at lytte til alle synspunkter og prøve at gøre det så godt som muligt, og så det overordnede holdningsprægede synspunkt: Hvad er det for et Danmark, hvad er det for et Europa, hvad er det for et folkestyre, vi vil fremme?