Torben Hansen (S), 2004-02-26:
Dansk natur er under stærkt pres.
Naturens balance er truet.
Det er en kendsgerning, som bl.a. blev understreget i Wilhjelmudvalgets rapport fra 2001.
Der fremgik det klart, at naturen har for lidt plads, der er for mange næringsstoffer, vandmiljøet er belastet, og der mangler sammenhængende naturområder.
Det var bl.a. årsagen til, at Socialdemokratiet i 2002 spillede ud med en naturreform.
En naturreform, der skulle skabe mere plads til naturen, forbød gødskning, dræning og pesticider i naturområder, som skabte 300 meter bufferzone omkring sårbar natur, som sikrede forstærket pleje af naturen, som sikrede regulering af landbruget med miljøgodkendelser og naturplaner og andet godt.
Desværre fik vi ikke flertal for forslagene.
Det lovforslag, vi står med her, er et skridt i den rigtige retning, hvad angår de naturområder, vi er forpligtede til at beskytte efter EU's direktiver.
Det vil medføre en opdeling i A- og B-natur.
Resultatet er desværre, at den aktive naturbeskyttelse i Danmark stort set bliver indskrænket til de blot 7,5 pct. af arealet, der er i Natura 2000-områderne.
Danmark har forpligtet sig til at stoppe tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed senest i 2010.
Hvis tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed skal stoppes, kræver det også økonomiske midler og en indsats i de resterende 92,5 pct.
En væsentlig forudsætning i beskyttelsen af den danske natur er også plejen af den.
Det er Socialdemokratiets opfattelse, at der skal være plejepligt på § 3-arealer, hvor der også samtidig skal være forbud mod gødskning og sprøjtning.
Uden en lovfæstet plejeforpligtelse kan det frygtes, at mange § 3-områder uden for Natura 2000-områderne vokser ud af deres beskyttelse.
Vi er tilfredse med, at de biologiske overdrev er medtaget i § 3-beskyttelsen, men lovforslagets bemærkning om, at de skal have været ude af drift i 30-50 år, mener vi bør falde helt ud.
Mange biologiske overdrev vil via denne bemærkning ikke få den beskyttelse, som de reelt skulle have, og der er i høringssvarene også nævnt et helt konkret eksempel.
Socialdemokratiet synes også, at det er meget betænkeligt, at høringsudkastets § 19 a, vedrørende at der ikke måtte foretages ændring af tilstande og lokaliteter efter habitatdirektivets og fuglebeskyttelsesdirektivets regler inden for de internationale naturbeskyttelsesområder, i det endelige lovforslag er røget ud og erstattet med en anmelderpligt til amtet, hvor amtet har 4 ugers høringsfrist.
Vi er meget i tvivl om, hvorvidt det lever op til artikel 6 i habitatdirektivet, og selv om det gør, så indebærer det, at enhver tænkelig problematisk aktivitet er oplistet i bilag 2, og det er de jo næppe.
Vedrørende bilagene synes vi, at det er meget betænkeligt, at de ikke kan blive reguleret mere smidigt, end at der skal en lovændring til, hvis og såfremt bilagslisten ikke er dækkende.
Der har det forløbne år været mange diskussioner om fredningsinstrumentet.
Socialdemokratiet vil klart understrege, at det er af allerhøjeste vigtighed, at retten til at rejse fredningssager ikke udelukkende ligger hos offentlige myndigheder, men også hos Danmarks Naturfredningsforening, og vi glæder os over, at miljøministeren i modsætning til tidligere nu ikke vil fratage DN retten til at rejse fredningssager. Vetoretten, der nu gives til de offentlige myndigheder, når der er naturgenopretning inde i projektet, giver muligheder for mange fortolkninger og diskussioner, og grænsen mellem naturfredning og naturgenopretning ville være flydende, og det er vores opfattelse, at Naturklagenævnet hidtil har foretaget afvejningen af, om den påtænkte naturgenopretning stod mål med udgifterne. Vi er alvorligt bange for, at det her punkt de facto vil føre til en svækkelse af fredningsinstrumentet, og dette i tider, hvor naturmidlerne er små i amter og kommuner, samtidig med at regeringen med det her lovforslag sender et klart signal om, at det for eftertiden kun er Natura 2000-områderne, der skal prioriteres.
Wilhjelmudvalgets rapport fra 2001 var et godt afsæt for en fremsynet naturbeskyttelseslov, der både tog hensyn til vores internationale forpligtelse og kunne stoppe tilbagegangen i biologisk mangfoldighed.
Når vi ser på det her lovforslag, må vi sige, at chancen er forpasset, og Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte
lovforslaget.
Jeg skulle også hilse fra Det Radikale Venstre, der kan tilslutte sig vores bemærkninger.