runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2006-04-26:
Jeg troede, jeg havde fået det svar, jeg ville have, i første omgang.
Nu er jeg ikke rigtig sikker længere.
Udenrigsministeren siger, at udenrigsministeren vil sende det videre til transport- og energiministeren.
Betyder det så, at udenrigsministeren garanterer, at transport- og energiministeren leverer de ønskede oplysninger til Europarådet?
Det er jo en lidt tung proces det her.
Lige fra starten af har det været sådan, at udenrigsministeren og andre medlemmer af regeringen har været utrolig tilbageholdende, når Enhedslisten har stillet gentagne spørgsmål om de her ting.
Det har vi så gjort, og jeg kan ikke forstå, hvorfor udenrigsministeren bliver så irritabel.
Nu har vi så stillet spørgsmål om de her oplysninger, og for lige at være helt sikker, vil jeg gerne spørge: Betyder det så, at de oplysninger helt sikkert vil blive sendt til Dick Marty, Europarådets rapporteur, om de her torturfly, som bliver drevet af CIA?
Per Stig Møller (KF), 2006-04-26:
Jeg beklager da meget, hvis jeg virker lidt irritabel og træt af Enhedslisten, men det er med god grund, for Enhedslisten har stillet de samme spørgsmål siden juli måned og har fået de samme svar siden juli måned og får det en gang til.
I dag har man så spurgt – hvilket jeg synes er fantastisk – om jeg agter at besvare et brev, som jeg har modtaget den 20. april.
Det spørgsmål stiller man den 21. april.
Jeg synes, det er helt fantastisk at ulejlige Folketinget på den måde.
Jeg har svaret ja, og der bliver svaret.
Frank Aaen (EL), 2006-04-26:
Jeg kan ikke forstå, at udenrigsministeren er så irriteret, for det er jo en vigtig sag.
Og jeg har da forstået, at regeringen og Enhedslisten er fuldstændig enige i, at det her skal undersøges, at der skal gøres noget ved det, og at den trafik skal stoppes og afsløres.
Så jeg kan ikke forstå den utilfredshed, der lyser ud af udenrigsministeren.
Jeg vil da bare sige, at vi stadig væk har en lang række spørgsmål liggende hos transportministeren om flynumre; om, hvad flyene har lavet; om de er landet i Grønland; om de er landet i Danmark; en lang række oplysninger, som vi, på trods af at der er gået uger, mange uger, lang tid ud over den normale frist, stadig væk ikke har fået svar på.
Så jeg går ud fra, at det her også vil fremskynde svarene fra transportministeren, så de kan indgå i den samlede besvarelse til fru Hanne Severinsen.
Per Stig Møller (KF), 2006-04-26:
Jeg har jo svaret.
Jeg har jo præcis stået og svaret, at fru Hanne Severinsen får svar på de spørgsmål, der er stillet i brevet, og de spørgsmål stilles jo til transportministeren.
Jeg sender så brevet videre fra Europarådets formand, fru Hanne Severinsen, til transportministeren og sender svaret tilbage igen.
Hvis man vil have yderligere svar om noget, der foregår i dansk luftrum, kunne Enhedslisten måske – nu har de fået det at vide siden juli måned – stille spørgsmålene, hvor svarene gives.
Frank Aaen (EL), 2006-04-26:
Hvorfor svarer udenrigsministeren ikke?
Det drejer sig ikke bare om, hvorvidt man vil svare på brevet – det går jeg ud fra at man vil – men kan vi få det helt enkle svar, at selvfølgelig vil regeringen oversende alle de oplysninger, den har?
Kirsten Brosbøl (S), 2006-04-26:
Jeg er da utrolig glad for at høre det sidste, som ministeren her sagde: at ministeren ikke forventer, at der er nogen områder, hvor regeringen ikke vil kunne gennemføre den lovgivning, som skal til for at gennemføre den her konvention.
Nu nævner ministeren ét område, og jeg kunne så pege på et andet, nemlig det, der handler om beskyttelse af ofrene.
Det er jo noget af det, vi tidligere også har diskuteret med regeringen, nemlig det her med den beskyttelsesperiode, der er i dag, hvor vi i Danmark har 15 dage, men hvor konventionen peger på, at man minimum bør have 30 dages beskyttelsesperiode.
Der vil jeg gerne have en helt klar tilkendegivelse fra ministeren, om det så også er regeringens intention som opfølgning på konventionen at ændre det her med beskyttelsesperioden.
Bjarne Laustsen (S), 2006-04-26:
Jeg har fundet anledning til og desværre været nødt til at stille det her spørgsmål.
Jeg synes, spørgsmålet er relevant, fordi jeg i ugen før påske skrev tre gange til ministeren om en sjællandsk kvinde, en voldsramt kvinde, som ministeren ville udvise af landet.
Jeg spurgte til forskellige ting.
Der kom oplysninger fra arbejdsgivere, og der kom oplysninger om uro i det land, hun skal sendes hjem til.
Jeg fik intet svar.
Jeg fik bare at vide, at udvisningen var effektueret til at skulle finde sted tirsdag morgen kl. 7.
Jeg skal så meget gerne takke for de to siders breve, jeg har fået overrakt her i dag.
Det, jeg synes er beskæmmende, er jo, at vi i sådan en sag som den her ikke får svar på de ting, inden man foretager udvisningen.
Jeg synes, det er mangel på respekt over for folkestyret – og over for mig, men det kan være lige meget – at man trods alt ikke svarer og siger, at man har gennemgået sagen, og at der ikke er nogen problemer i at sende den pågældende hjem, således at vi er sikre på, at den pågældende har fået en ordentlig sagsbehandling efter reglerne.
»I hvor stort et omfang anvendes udlændingelovens § 19, stk. 8, om, at »Ved afgørelsen om inddragelse af en opholdstilladelse i medfør af § 9, stk. 1, nr. 1, skal der tages særligt hensyn til, om opholdsgrundlaget ikke længere er til stede som følge af samlivsophør, der skyldes, at udlændingen med opholdstilladelse efter § 9, stk. 1, nr. 1, har været udsat for overgreb, misbrug eller anden overlast m.v. her i landet«, og hvorfor har denne paragraf ikke været brugt i Vino Vijendran Jeyasooriyans tilfælde?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jeg mener ikke, at vi skal gå over til at visitere tid.
Jeg synes, det er afgørende at bevare princippet om, at vi visiterer ydelser.
For det handler jo om at gå ind og vurdere den enkelte ældre eller handicappede og se på, hvad det er for funktioner, man ikke længere selv magter, og som man så skal have hjælp til.
Men det er klart, at man jo fra kommunens side går ind og laver også et skøn over, hvor meget tid der skal afsættes til den her opgave.
Der er det netop vigtigt, at man har tænkt igennem, hvad det er, der skal løses – hvad man mener med støvsugning, så at sige.
Det skal man få defineret, og det er bl.a. det, man skal igennem, når man arbejder med kvalitetsstandarder.
Vi har også lovgivet om det, vi kalder fleksibel hjemmehjælp, at den ældre har fået mulighed for at få lavet nogle andre opgaver.
Hvis nu sønnen har været forbi og lavet de ting, som ellers var det, man havde fået visiteret hjemmehjælp til, så kan hjemmehjælperen lave noget andet på det tidspunkt.
Det er klart, at når den fleksibilitet er indbygget, så skal man også kunne give et skøn over, hvor meget det sammenhængende er, man kan bruge til nogle andre ting.
Men jeg tror, det bliver hilst meget velkommen fra borgernes side, at vi netop har indbygget den fleksibilitet, og jeg glæder mig faktisk i dag over den positive opbakning, der er fra SF’s side til de markante forbedringer, vi foretog i 2002 på hjemmehjælpsområdet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Ministeren nævnte selv på et tidspunkt det med tid.
En af de klare anbefalinger her fra statsamtet til kommunerne er at være mere præcis med hensyn til angivelserne af standardintervaller for de enkelte ydelser og med hensyn til den tid, der er afsat til de enkelte ydelser pr. gang.
Men jeg forstod ministeren sådan, at ministeren var uenig, at ministeren egentlig synes, det er i orden, at borgerne ikke får at vide, hvor meget tid de får tildelt til den her hjemmehjælp, og at de derfor ikke på nogen måder kender standarden.
Gulvvask kan altså være mange ting, jeg ved også, at støvsugning kan være mange ting; man kan gøre det lidt hurtigt, eller man kan gøre det ordentligt.
Mener ministeren virkelig, at det er helt i orden, at borgerne ikke kender omfanget i tid, sådan at de firmaer, som også er inde, selv lidt bestemmer, om støvsugning er på det ene niveau eller det andet, så de hurtigt kan komme videre til noget andet?
Mener ministeren virkelig, at det er i orden, eller skal man give borgeren den retssikkerhed, hvor man siger: Du ved, at du har de her halvanden time til det og det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Det projekt, jeg har nævnt, »Projekt kvalitetsstandarder«, har været vældig godt modtaget i de ti kommuner, der har medvirket i det, og de har syntes, det har været meget nyttigt, og de siger, at det mærkbart har ændret deres syn på hele det her område og virkelig gjort deres arbejde med kvalitetsstandarder meget mere konstruktivt.
Jeg er da ikke i tvivl om, at andre kommuner vil tage ved lære af de gode erfaringer, der er med »Projekt kvalitetsstandarder«, og netop vil tage den information, der nu bliver udbredt til alle kommuner, til sig og bruge den til at sørge for, at man så at sige kommer i overensstemmelse med lovgivningens bestemmelser på området.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg kan nok være uenig med ministeren i, hvilke ressourcer kommunerne skal have til rådighed til at løse de her ting, men jeg er meget, meget enig i, at det selvfølgelig er kommunerne, der skal fastsætte omfanget af hjemmehjælp, og at den måde, hvorpå man som borger kan reagere på det, er, at tingene netop bliver offentliggjort.
Men det er lige præcis der, at problemet med kvalitetsstandarderne kommer ind i billedet; det er jo der, borgerne skal have en mulighed for, hvis man skal vælge mellem tingene, at sige: Jamen er jeg tilfreds med det serviceniveau, man så har fastsat i X Kommune?
Når så halvdelen af kommunerne i den her undersøgelse ikke præcist beskriver indholdet, omfanget og udførelsen af hjemmehjælpen, så må man jo sige, at borgeren er efterladt på det, vi kan kalde herrens mark.
Det er tilsyneladende ikke noget, ministeren vil gøre andet ved end at sende et hyrdebrev ud.
Hele ideen, synes jeg, falder til jorden ved at sige, at vi har nogle servicebeskrivelser, men bare ikke alle steder.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Vi skal sikre, at kommunerne overholder loven, og derfor kritiserer jeg, når undersøgelser påpeger, at det ikke sker i alle tilfælde.
Det er derfor, at jeg bl.a. sendte hyrdebrevet ud til kommunerne, for det er klart: Kommunerne skal overholde den lovgivning, som er vedtaget her i Folketin get, og skal respektere, havde jeg nær sagt, det folkestyre, vi har.
Det er så vigtigt, for at kommunerne også kan overholde den lovgivning, at der er forskellige vejledninger, og bl.a. at der er metoder til, hvordan man allerbedst griber det an.
Jeg har taget initiativ til, at det også er pågået, så der ikke er nogen undskyldninger for kommunerne til ikke at følge lovgivningen.
Men man er nødt til at skelne mellem de lovgivningsmæssigt fastsatte regler og så det, at det er den enkelte kommunalbestyrelse, der beslutter, hvad serviceniveauet i kommunen er.
Det er nu engang sådan i det kommunale selvstyre, som vi har i Danmark, at det er den enkelte kommunalbestyrelse, der fastlægger den service, borgeren kan forvente, og der er det så vigtigt, at kommunen sørger for at offentliggøre det, så borgeren har kendskab til, hvad man præcis kan forvente.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
På baggrund af de ting, ministeren selv siger, er det måske et stærkt ord, når ministeren også siger, at hun vil sikre borgerne de her ting, for det er jo ikke tilfældet.
Borgerne bliver i stigende omfang svigtet.
Man ser jo også, at den pressede økonomi i kommunerne betyder, at det så ikke længere er hver anden uge, man får gjort rent, men hver tredje uge og nogle steder hver fjerde uge og sådan nogle ting.
Hvor skal borgerne sige: Det her er grænsen?
Hvor går grænsen i forhold til de her ting, når så elementære ting som kvalitetsstandarder ikke er til stede?
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvad mener ministeren egentlig, når ministeren siger, at vi skal sikre, at de her ting er i orden, når man samtidig siger, at det i øvrigt bare er kommunernes ansvar?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jeg kan gentage, at jeg mener, at det er stærkt kritisabelt, at kommunerne ikke overholder de regler og bestemmelser, der er, og derfor har jeg taget de forskellige initiativer til at sikre, at det sker fremover.
Men det kommunale selvstyres kerne er jo, at ansvaret for at træffe de overordnede politiske beslutninger om tilrettelæggelsen og prioriteringen af en række offentlige opgaver ligger lokalt i kommunalbestyrelserne i de enkelte kommuner.
Dermed pålægges den enkelte kommunalbestyrelse ansvaret for på ældreområdet ud fra de lokale forhold og selvfølgelig inden for lovens rammer at fastsætte det serviceniveau, som skal tilbydes kommunens borgere.
Det serviceniveau er udtryk for kommunalbestyrelsens prioritering af ældreområdet i forhold til de øvrige kommunale områder.
Det er kommunens opgave at træffe afgørelser om tildeling af den personlige og praktiske hjælp, og de afgørelser skal træffes ud fra en konkret og en individuel vurdering af den enkelte borgers behov for hjælp til opgaver, som den pågældende ikke selv kan udføre.
Borgerne visiteres, vil jeg så gerne understrege, til ydelser og ikke til tid.
De skal selvfølgelig have sikkerhed for, at de får de ydelser, de er visiteret til, og det er derfor, borgerne skal have en skriftlig afgørelse, og netop det – som sagt i forbindelse med det tidligere spørgsmål – præciserede regeringen jo med ændringen af reglerne om erstatningshjælp.
Kommunerne har pligt til at offentliggøre deres serviceniveau i de såkaldte kvalitetsstandarder, så borgeren netop får en viden om, hvilken service man kan forvente.
Og som jeg allerede har omtalt, har projektet kvalitetstandarder netop haft til formål at udarbejde, anvende og synliggøre kvalitetsstandarderne i forbindelse med tildelingen af hjemmehjælp.
Det arbejde, der er pågået med de ti nordjyske kommuner, er samlet og udbredt til alle landets kommuner, så kommunerne altså nu også har et konkret værktøj til, hvordan de griber hele det her arbejde med kvalitetsstandarder an.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Så er vi kommet til det her med kvalitetsstandarderne, hvilket ministeren også nævnte.
I samme undersøgelse har statsamtet nemlig undersøgt og bedømt kvalitetsstandarderne fra samtlige nordjyske kommuner, kvalitetsstandarder om hjælp til rengøring, omfanget af det, tøjvask, indkøb osv.
Undersøgelsen påpeger så, at der også her er en række mangler, og at det er vanskeligt for borgerne på baggrund af de her praksisundersøgelser at kende deres rettigheder.
Spørgsmålet drejer sig så om de værktøjer, der skulle gøre det muligt.
Man kan jo indføre nok så mange ting herfra, men hvis ikke de bliver brugt ude i virkeligheden, giver man jo borgerne fuldstændig umulige vilkår for at klage.
Der er ni tilfælde ud af de kommuner i Nordjylland, hvor man ikke overholder loven på det her område.
»Hvad vil ministeren gøre for at sikre kommunale kvalitetsstandarder, der i højere grad lever op til forudsætningen om, at borgerne skal kende deres rettigheder, herunder en tidsangivelse af, hvad der er afsat til de enkelte ydelser pr. gang?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jeg er helt enig med spørgeren i, at det er kritisabelt, at kommunerne ikke sørger for at overholde lovens bestemmelser, som jo i den grad blev skærpet med ældrepakken i 2002, hvor SF jo desværre ikke ville bakke op om de nye bestemmelser.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege, at kommunerne skal overholde lovgivningen, og det er jo derfor, jeg både har mindet kommunerne om deres forpligtelser og også sørget for, at der er metodeudvikling på området, så kommunerne ved, hvordan de skal gribe det an.
Lige præcis i det nordjyske er der jo så ti kommuner, der har været involveret i det her projekt, og det gør, at jeg har en klar forventning om, at forholdene bliver rettet op, og at vi ikke igen vil kunne se undersøgelser, der påpeger så mange fejl.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Så vil jeg godt prøve at være konkret i forhold til, at de ting, som er sat i gang, i hvert fald ikke virker.
Der er helt konkrete kommuner, som er undersøgt i den praksisundersøgelse fra Nordjylland, som blev offentliggjort i december 2005.
I en kommune er det seks ud af ti afgørelser, 60 pct. af afgørelserne, som, hvis der var klaget over dem, ville være blevet ophævet ved det sociale nævn, og i en anden kommune er det otte ud af ti afgørelser – på trods af de ting, der har været sat i gang, på trods af hyrdebrev med mere.
Det er typisk ældre mennesker, som på et tidspunkt siger: Vi har brug for hjemmehjælp.
Og dem, der ikke brokker sig, dem, der ikke klager – måske fordi de ikke har fået klagevejledning – får ikke den hjælp, de har krav på.
Er det ikke noget, vi er nødt til at gøre noget ved, når tallene, når virkeligheden faktisk siger, at nogle steder er det helt op til 80 pct. det er tilfældet for?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jo, jeg har også gjort andet.
Men det andet, jeg også har gjort, er jo, at vi har fået lavet et metodeudviklingsarbejde med i øvrigt ti nordjyske kommuner for at finde en god fremgangsmåde for: Hvordan griber man så det her an og sikrer, at man får overholdt lovgivningens bestemmelser?
Det metodeudviklingsprojekt har været i gang i nogle år og har faktisk haft rigtig gode resultater, der nu bliver udbredt til kommunerne.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Det kan så godt undre, at ministeren bliver ved med at fastholde et brev fra januar 2005 og siger, at det er det, der skal løse problemet, når undersøgelsen faktisk omhandler de afgørelser, som er sket i løbet af 2005.
Man kan bl.a., hvis man går ind i rapporten, der er lavet, se, at i en konkret kommune ville seks ud af ti afgørelser være blevet ophævet, hvis der var klaget over dem,
men det kræver selvfølgelig korrekte klagevejledninger og den slags ting.
Den slags meget, meget markante, fuldstændig uanstændige, uacceptable tal – hvilket kommunernes egen repræsentant i nævnet også kalder det – tvinger de ikke ministeren til at gøre andet, end at sende et hyrdebrev ud, et hyrdebrev, som faktisk er sendt, allerede inden de her tal kom frem?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jeg har en klar forventning om, at kommunerne nu følger op på tingene, og at det hyrdebrev, jeg sendte ud i januar 2005, har haft den effekt, at kommunerne har fået tjekket, om de egentlig overholder alle de her bestemmelser.
Som sagt blev kravene skærpet væsentligt i forbindelse med ældrepakken, som er et godt udgangspunkt for at sikre, at borgerne ved besked om, hvad deres rettigheder er.
Så jeg har en klar forventning om, at kommunerne har fulgt op på det, og som sagt har jeg jo så også taget initiativ til, at vi fremover sikrer, at kommunerne får arbejdet med de undersøgelser, der vedrører kommunen, for at sikre, at man tager ved lære af de fejl og mangler, der måtte fremgå af en undersøgelse.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Det med kvalitetsstandarderne kommer jeg tilbage til i det næste spørgsmål.
Det, det her drejer sig om, er jo netop det med retssikkerheden, og jeg synes, det er herligt at vide, at ministeren tager nogle initiativer på baggrund af den der ankestyrelsesundersøgelse fra 2004.
Jamen er det ikke den offentlige myndighed, der skal sørge for, at der er en ordentlig klagevejledning?
Men det er altså ting, der blev undersøgt i 2005, og det er noget, der blev afrapporteret i december 2005.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Mener ministeren så, at de initiativer, der er taget i den anledning, er tilstrækkelige til at løse det konkrete problem, vi står med for de her mennesker, der skal have hjemmehjælp?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-04-26:
Jeg har faktisk taget en lang række initiativer som opfølgning på det, for det er jo rigtigt, at Ankestyrelsens undersøgelse viste, at borgerne i langt de fleste sager ikke får skriftligt afslag på hjælp, og de får heller ikke at vide, at de kan klage over afgørelsen og til hvem.
Med vedtagelsen af ældrepakken tilbage i 2002 blev borgernes retssikkerhed væsentligt styrket ved, at vi fik tydeliggjort bestemmelsen om kvalitetsstandarder.
Borgerne skal have adgang til oplysninger om serviceniveauet i kommunen; de skal vide, hvilken hjælp de har ret til, og efter hvilke kriterier hjælpen tilkendes.
Desuden indskærpede regeringen de kommunale myndigheders pligt til at give skriftligt begrundede afgørelser i alle sager om hjemmehjælp.
Det vil sige, at det skal fremgå af afgørelsen, hvilke ydelser der er givet afslag på, og hvad begrundelsen er for afslaget.
Altså, hvis den oprindelige aftale om levering af hjælpen undtagelsesvis ikke efterleves, så skal den gives på et andet tidspunkt.
Så retssikkerheden er ikke til forhandling.
Jeg vil og kan ikke sælge ud af retssikkerheden, og der er ingen undskyldninger for kommunerne for ikke at overholde loven, så som opfølgning på praksisundersøgelsen sendte jeg et hyrdebrev til alle landets kommuner tilbage i januar 2005, hvor jeg netop indskærpede kommunalbestyrelsens ansvar for den enkelte borgers retssikkerhed og de formkrav, der stilles til sagsbehandlingen.
Desuden blev der i december 2005 gennemført en ny bestemmelse i retssikkerhedsloven, hvoraf det fremgår, at kommunalbestyrelserne fremover på et møde skal behandle Ankestyrelsens og det sociale nævns undersøgelse af kommunens praksis.
Det er simpelt hen for at få kommunalpolitikerne til at tage stilling til de forhold, der måtte fremkomme, når man laver en undersøgelse.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
I 2005 blev der lavet en undersøgelse, en såkaldt praksisundersøgelse, af, om borgerne nu får den hjemmehjælp, som loven giver dem ret til.
Af rapporten fremgår det, at der er en række problemer, vil jeg sige, og den viser, at i det øjeblik velfærdssamfundet skal være der og give nogle af de her mennesker hjælp, så får de ikke det, de har krav på.
I en af anbefalingerne på baggrund af rapporten står der bl.a.: Det anbefales kommunerne at oplyse, hvilken person der kan kontaktes ved leveringssvigt.
Den mangel var også et markant fund ved Ankestyrelsens undersøgelse i 2004 af kommunernes praksis.
Der synes således at være tale om en almindeligt forekommende fejl af væsentlig retssikkerhedsmæssig betydning for borgerne.
Derfor spørger jeg ministeren, hvilke initiativer ministeren vil tage i den anledning.
»Hvad vil ministeren gøre for at rette op på de mange væsentlige retssikkerhedsmæssige problemer, der, jf. praksisundersøgelse fra 2005, er i kommunernes afgørelser om hjemmehjælp, og hvilke initiativer vil ministeren tage for at rette op på problemet?«
Lene Espersen (KF), 2006-04-26:
Jeg kan sige bekræftende til fru Lone Dybkjær, at den klare tidsplan er, at notatet bliver oversendt, inden Folketinget går på sommerferie, altså i slutningen af maj, og så klargør de ministre, der måtte have behov for lovændringer, lovforslagene, så de kan blive fremsat i næste folketingssamling.
Det betyder så, at Danmark både vil kunne undertegne konventionen, og når lovændringerne er trådt i kraft – for det er jo forudsætningen – også selvfølgelig ratificere konventionen.
Jeg vil sige, at de tilkendegivelser, som jeg har fået forud for min besvarelse i dag, er altså, at de lovforslag vil blive fremsat i næste samling, så sagen kan komme på plads.
Men det prøver vi altså også at løse bl.a. i EU-regi via det praktiske politisamarbejde og de andre initiativer, der er i gang.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lone Dybkjær (RV), 2006-04-26:
Jeg kan altså forstå på justitsministeren, at vi får et notat over i slutningen af maj, dvs. inden Folketinget går ind i sin mødefri sommerperiode, og på den basis regner ministeren med, at man sådan set også kan blive klar til underskrift, og ministeren ser ikke på nuværende tidspunkt nogen problemer i en underskrift og efterfølgende ratifikation.
Jeg vil gerne understrege, at når vi interesserer os for det, er det selvfølgelig ikke kun på grund af VM i fodbold, men det er bare et aktuelt sted at tage fat, fordi det altså er et sted, hvor vi kan se, at der er kæmpe kvindehandel netop her i sommer, men generelt interesserer vi os selvfølgelig for kvindehandel, fordi det er det tredjestørste kriminelle område i verden – lige efter illegal våbenhandel og illegal narkotikahandel.
Det er jo det, der gør, at vi står her i dag og, om jeg så må sige, borer lidt i det, for det er utrolig vigtigt, at vi erkender problemets omfang.