Peter Duetoft (CD), 2000-05-11:
Vi synes jo, det er et udmærket forlig, der er indgået, og vi har ingen problemer med at være med i det, og vi vil da gerne sige tak til ministeren, fordi vi faktisk synes, at hun har gjort det ganske udmærket, ikke mindst fordi der jo er klare borgerlige fingeraftryk på det her medieforlig.
Det største er selvfølgelig, at der pludselig er to radiokanaler i udbud.
Altså det mest borgerlige, man kunne strække sig til tidligere, var at give Danmarks Radio én og så have en kanal i udbud.
Nu er det altså blevet til to kanaler i udbud, og det er vi sådan set meget godt tilfredse med.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi oprindelig gerne ville have sikret, at dagbladene var inde i det, men vi fik jo at vide, at alle udbudsregler gjorde, at man ikke kunne gå ind og give dem en mulighed for at få en af kanalerne.
Den eneste mulighed, der så var, var selvfølgelig så at sørge for, at så meget som muligt var i udbud, så de havde noget at byde på, og og derfor var én kanal ikke nok, og det blev så til to.
Jeg er ikke enig med dem - det er der jo heller ingen der har ventet - der siger, at den fjerde kanal er skræddersyet til Danmarks Radio.
Der er gjort alt, hvad man overhovedet kunne, for at give en fair konkurrence. For det første er der kommet formuleringer ind i selve karakteriseringen af kanalen, der gør, at det er noget, der lægger det bredere op.
Jeg har jo offentligt stået ved, at i hvert fald én tv-station - jeg kan også afsløre, at der var flere - nemlig TV 2, rent faktisk var i meget tæt kontakt med CD i de sidste forhandlinger, ja faktisk så tæt, at man kunne sidde og give hinanden hånden, hvis man lavede en aftale.
Og det var naturligvis for at få så mange argumenter for, at den fjerde kanal netop ikke var skræddersyet til Danmarks Radio. Når man derudover så lægger loft over de penge, som Danmarks Radio i givet fald kan bruge på kanalen, og når man samtidig siger, at Konkurrencerådet skal tage stilling til, om udbudsmaterialet er fair og lige, ja, så mener vi faktisk, at sikringen er god nok. Der er selvfølgelig nogle, der kan mene, at Danmarks Radio slet ikke skulle have lov til at ansøge om den fjerde kanal.
Den opfattelse deler vi så bare ikke.
Og jeg ville jo da også undre mig, hvis Det Konservative Folkeparti delte den opfattelse, i betragtning af, at man sidste år ville forære kanalen til Danmarks Radio.
Jo, udbud af begge kanaler er nu god borgerlig politik.
Børnereklamerne skal jeg ikke sige så meget om, for jeg vil nødig genere ministeren.
Men de, der husker, ved, hvad det første udspil fra ministeren var, nemlig et totalforbud mod børnereklamer, og det næste udspil fra ministeren var, at der overhovedet ikke måtte være reklamer op til børneudsendelser, og de kan jo også godt se, at det måske ikke er så meget, der er tilbage af netop det forslag i det, der ligger nu. For det tredje er der jo nu et ønske om og et tilsagn om, at man vil løse nogle af momsproblemerne omkring hotellicensen, og det er vi også godt tilfredse med.
Der er måske lidt udestående endnu.
Bl.a. kan man jo diskutere - og det vil jeg da gerne bede ministeren overveje - om vi ikke i virkeligheden kan foretage udbudet af den fjerde kanal lidt tidligere, end vi havde planlagt.
Det er en diskussion, vi kan tage i forligskredsen.
Det fører mig så til at sige, at noget af det, jeg er mest ked af, er, at jeg nu bliver nødt til at sige, at den diskussion kan vi nu tage i forligskredsen, for i den forligskreds sidder der så ikke nogen af dem, jeg plejer at være gode venner med.
Det er der så ikke noget at gøre ved.
Det var deres valg, at de ikke ville gå med i et forlig, der klart, klart, klart går i borgerlig retning.
Det er ærgerligt, men det betyder jo så, at vi i de næste 4 år må være det borgerlige brohoved og de borgerlige stemmer, der arbejder, og alt det her halløj i dansk mediepolitik, og det bliver så dét. Selve proceduren i forbindelse med forhandlingerne skal jeg sådan set ikke gøre noget ud af.
CD kommer til de møder, vi bliver inviteret til.
Hvis CD får indrømmelser og CD får synspunkter igennem, så siger vi ja, og så kan vi jo ærgre os over, at de kontakter, vi har til andre partier, åbenbart ikke har været stærke nok til at overbevise dem om, at de alligevel skulle gå med.
Og de, der griner mest,
ved jo blandt andet, hvem det er, man ringede til.