Henriette Kjær (KF), 1998-04-02:
Dette er jo en genfremsættelse, som vi næsten lige har haft første behandling af i sidste samling, men jeg vil alligevel trække de konservative synspunkter op én gang til for det nye Folketing.
I Det Konservative Folkeparti er vi tilfredse med, at patienternes retsstilling nu klart er blevet præciseret og samlet i en overskuelig lov.
De patienter, vi møder i dag, er meget opmærksomme på den behandling, de får. De er interesserede i deres egen sygdom og ønsker derfor også klar information om, hvad man vil gøre ved dem og hvorfor.
Derfor er det godt, at man i § 6 slår helt fast, at ingen behandling må indledes eller fortsættes uden patientens informerede samtykke, og at patienten på ethvert tidspunkt kan tilbagekalde sit samtykke. Det er så vort håb, at man i praksis vil leve op til lovens bestemmelser og intentioner og give sig tid til at informere patienterne grundigt og under rolige forhold.
Vi har hørt eksempler på, at patienter er blevet informeret om deres sygdom og viderebehandling på 6-mandsstuer, hvor alle de andre patienter kunne lytte med.
Den slags bør ikke finde sted.
Man har krav på en vis privathed, så patient og behandler opnår den fortrolighed, der er nødvendig, for at patienten kan føle sig tryg og derefter give sit samtykke.
Det kunne vi måske ønske nærmere præciseret i loven.
For de patienter, der ikke selv kan give samtykke, kan de nærmeste pårørende eller værge give informeret samtykke, og det finder jeg er et godt og naturligt princip, som vi støtter. Loven lægger op til, at patienter, der er fyldt 15 år, selv skal give informeret samtykke.
Det er en meget svær problematik, for grundlæggende er det jo forældrene, der har ansvaret for deres børn, indtil de fylder 18 år.
Jeg må derfor sige, at Det Konservative Folkeparti ønsker, at vi opretholder forældrenes stilling som ansvarlige for børnene, indtil de fylder 18 år.
Langt de fleste familier respekterer jo de store børns egne ønsker, og jeg tror ikke, at der vil være store konflikter, men så længe vi har myndighedsgrænsen på 18 år, mener vi, at man skal respektere forældrenes ansvar og pligter i forhold til børnene.
I de enkelte tilfælde, hvor der kan opstå konflikter mellem de store børn og forældrene, må vi prøve at finde en løsning, og den problematik må vi se nærmere på i udvalget.
I lovens § 12 gøres det helt klart, hvad sundhedspersonernes ansvar er.
Det er godt med en præcisering, og det må også være rart for sundhedspersonen at have klare retningslinjer.
Bestemmelsen om patientens afvisning af at modtage blod finder Det Konservative Folkeparti rigtig.
Det er et godt princip, at afvisning skal gives i forbindelse med den aktuelle sygdomssituation og baseres på information fra sundhedspersonens side om konsekvenserne af ikke at modtage blod.
Jeg har set Jehovas Vidners høringssvar fra sidste samling, dengang lovforslaget hed nr. L 128, hvor de mener, at man bør tage afgørende hensyn til forhåndstilkendegivelser.
Jeg mener også, at man bør lade disse forhåndstilkendegivelser indgå i beslutningen om at modtage eller ikke modtage blod, men jeg mener ikke, at forhåndstilkendegivelserne skal være afgørende.
Jeg synes sådan set, at formuleringen i forslaget er meget god og afbalanceret.
Vi kan også tilslutte os bestemmelserne om livstestamenterne.
Jeg har i øvrigt på fornemmelsen, at aktindsigt bliver mere og mere benyttet, men jeg ved det ikke præcist.
Det er i hvert fald mit indtryk, at folk gerne vil se, hvad ekspertisen har skrevet om dem og deres forhold.
Det kan jeg godt forstå, og man skal selvfølgelig have aktindsigt i videst muligt omfang.
Det kan kun opfattes som positivt, at folk interesserer sig for deres eget liv.
Den indsigt håber jeg at patienterne nu er sikret med de bestemmelser, der er nedfældet i kapitel 4. Jeg synes, at bestemmelserne i kapitel 5 om tavshedspligt og videregivelse af helbredsoplysninger er et gode.
Patienten er sikret, at følsomme oplysninger bliver i det lukkede sundhedsvæsens system, men samtidig behøver patienten ikke længere at give samtykke til, at hans journal fra hospitalet bliver sendt videre til den praktiserende læge, som naturligvis kan have brug for at kende til patientens sygdomsforløb.
Jeg synes derfor, at bestemmelserne er med til at effektivisere sagsgangen og dermed behandlingen til gavn for patienten.
, hvis altså også den nye sundhedsminister genfremsætter den apotekslov, som den tidligere sundhedsminister fremsatte.
Alt i alt er vi positive over for lovforslaget.
Vi ønsker dog ændringer om de 15-17 åriges samtykkeret.