Mogens Lykketoft (S), 2001-05-03:
Jeg vil godt sige tak for en debat, som jeg synes har været god og opklarende på mange af de synspunkter, udfordringer, dilemmaer, som vi præsenteres for med det her projekt.
Jeg sagde i min supplerende indledende bemærkning, at dybest set er det jo nok udtryk for en selvovervurdering, hvis vi i Danmark tror, at vi, hvis amerikanerne er meget beslutsomme på dette felt, kan forhindre dem i at udvikle et missilforsvar.
Det tror jeg ikke vi kan.
Og jeg tror også, der er så mange variationer over det tema, at selv om Thule ikke var til rådighed for det, så kunne det nok udvikles, hvis der var den politiske vilje til det i De Forenede Stater.
Men jeg forstår udmærket, og det gav jeg også udtryk for i mine første betragtninger, alle de forskellige typer af betænkeligheder, der har været fremført i debatten og også nødvendigheden af, at vi vedstår os internationale traktater og ikke ensidigt ophæver dem. Det, der har været vejledende eller afgørende for regeringens måde at håndtere dette tema på, debatten, som den har formet sig op til i dag, og vores synspunkter i debatten i dag, er jo helt enkelt, at hvis vi skal have en mulighed, en chance for at influere på det her, så skal vi optræde i en koncert med vores andre allierede i NATO, især de europæiske allierede.
Det er dér, vi har muligheden for at komme i nærkontakt med amerikanerne og viderebringe de bekymringer, der er i forhold til de mulige udviklinger af dette raketforsvarssystem. Så vil jeg også godt sige, foranlediget af adskillige spørgsmål - især fra hr. Keld Albrechtsen - om, hvordan man skal fortolke vedtagelsesforslaget fra flertallet her, derunder hvilke dybsindige forhandlinger der har været ført op til udarbejdelsen af teksten, at der ikke er nogen dybsindigheder i dette ud over den baggrund, jeg har givet for, hvorfor regeringen ikke mener, at det er det rigtige tidspunkt at tage endelig stilling til et ikkebeskrevet projekt, som vi ikke ved noget om, og i hvilken form, som hr. Per Stig Møller sagde, vi overhovedet kommer til at skulle tage stilling til det.
Jeg kan ikke garantere for, at de partier, der står bag denne vedtagelse om lidt, også vil være enige på alle stadier
Det tror jeg heller ikke der er nogen af de andre ordførere fra partierne der kan sige.
Det har vi ikke forhandlet, det har vi ikke diskuteret, det kan vi ikke vide, for det ligger i hele situationens usikkerhed, at det kan falde forskelligt ud.
Og jeg kan heller ikke vedkende mig en tolkning af denne vedtagelse, når den bliver foretaget, der betyder, at i samme øjeblik, vi bliver præsenteret for et amerikansk udspil, skal vi tage stilling.
For mig er det lige så afgørende, at vi har et overblik over den større internationale sikkerhedspolitiske sammenhæng, hvori dette kommer til at blive præsenteret.
Så bare disse bemærkninger for at undgå mytedannelser om, hvad man kan indfortolke, og hvad man ikke kan indfortolke i den vedtagelse, der lægges op til.
Jeg skal gerne afslutningsvis bare gentage to betragtninger, fordi jeg mener, de er uhyre centrale.
Det må ikke blive sådan, at man på nogen som helst måde - heller ikke fra amerikansk side - forsømmer muligheder for at bortforhandle trusler.
Jeg opfatter også det europæiske initiativ i forhold til Korea som en opfordring til De Forenede Stater om at tage tråden fra efterårets solskinspolitikdialog op, for
når Europa er til stede i Pyongyang med den svenske statsminister som formand i disse dage, er det jo ikke udtryk for, at vi i Europa har en overdreven forestilling om, at vi på egen hånd kan løse Koreakonflikten, som altså er forblevet uløst i de sidste 56 år.
Så den sidste betragtning, som også var en af de første: Det er efter min opfattelse aldeles afgørende, at der kommer til på dette område, som vi har diskuteret i dag, men bredt på den sikkerhedspolitiske problemstilling, at blive en ordentlig dialog mellem USA og Kina.
Den russiske modstand mod det her projekt er én sag.
Vi ved, at der ikke i forhold til Ruslands afskrækkelsesmuligheder i de versioner, vi kender af missilskjold, er noget, der vil reducere Ruslands muligheder for at afskrække eller true, eller hvad man kan sige.
Men derimod er det klart, at i forhold til Kina stiller sagen sig anderledes, og i forhold til det langsigtede perspektiv for denne verdens udvikling og forhåbentlige fredeliggørelse er det langt, langt mere vigtigt, at USA og Kina ikke går galt af hinanden.
Så det lille lod i vægtskålen til, hvad der er vigtigt i diskussionen, kan faktisk ikke fremføres tit nok.