Henriette Kjær (KF), 2002-05-02:
Først vil jeg sige tak for en rigtig god debat med mange konstruktive tanker.
Jeg er glad for, at langt de fleste af partierne har tænkt sig at gå konstruktivt ind i de kommende forhandlinger vedrørende det, der skal ske på det sociale område.
Det synes jeg tegner godt, for via samarbejde kommer vi længst.
Jeg må dog sige, at jeg præcis ligesom statsministeren er skuffet over den ellers altid så udfarende socialordfører fra SF.
Det er, som om SF bare vil markere sig uden aktivt at tage et medansvar, og der synes jeg vi har et problem.
Men så er det godt, at der tegner sig et bredt, konstruktivt flertal i øvrigt.
Nu er hr. Villy Søvndals halvering blevet kommenteret så rigeligt, så det behøver jeg ikke.
Jeg vil dog lige give nogle bemærkninger til hr. Villy Søvndals store bekymring i forhold til boligerne.
Vi er i regeringen fuldstændig enige i, at det er meget, meget vigtigt, at vi får skabt boliger til de mennesker, der har svært ved at finde et sted at bo, også dem, vi ikke kan kalde udsatte i dag, normalt velfungerende mennesker, så vi sikrer os, at man ikke står med nogle boligproblemer, der ender med, at man kunne blive udsat.
Derfor er det også forkert, når der er blevet sagt både fra hr. Villy Søvndal og også fra fru Line Barfod, at der ikke vil blive bygget noget overhovedet.
Ved en rundspørge omkring nytår fik vi oplyst, at der er givet tilladelse til 4.000 boliger allerede, og regeringens vurdering er, at der vil blive opført omkring 8.000 boliger i år.
Det er immer væk noget, der kan mærkes.
Vi er meget opmærksomme på de problemer, der kan være i den forbindelse, og vil derfor også følge området meget nøje, men at male det billede, som der er blevet malet af visse ordførere, hører ingen steder hjemme.
Med hensyn til amternes og kommunernes økonomi
må man jo prioritere.
Vi har også som regering foretaget nogle prioriteringer, der har gjort ondt nogle steder, men det er jo et valg, man træffer, fordi man gerne vil opprioritere noget, og dermed kommer man til at nedprioritere noget andet.
Vi synes, vi har ramt en rigtig god balance, som vi er tilfredse med.
Men det korte af det lange er jo, at der også sker en vækst i kommunernes indkomst - trods alt - og derfor er der et råderum. Jeg må sige til fru Line Barfod, at mantraet er penge, kolde kontanter.
Det var det, ordførertalen startede med, og det var det, der var omdrejningspunktet hele tiden, for fru Line Barfod siger, at hvis man bare har penge, så man kan få mad på bordet, så er den hellige grav vel forvaret.
Det synes jeg er essensen af den ordførertale, fru Line Barfod holdt.
Det, der er helt afgørende, er jo, at man følger op, for noget af det, vi har været utrolig gode til i dansk socialpolitik er jo netop at sætte penge ind på folks bankbøger, men vi har ikke været gode nok til at følge op på de øvrige sociale problemer, der kunne være i en familie, og det er det, vi nu lægger op til i denne her regering.
Det at bidrage til éns eget liv og bidrage til samfundet som helhed er jo en stor tilfredsstillelse for det enkelte menneske, og det er det, der er målet, og det er lige præcis det, den her regering ser som en af de allerstørste opgaver, altså at få flere i arbejde.
Fru Margrethe Vestager spurgte i en kort bemærkning til fru Eva Kjer Hansen, hvad vi vil gøre for at inddrage børn, der skal anbringes, idet det viser sig, at det er man faktisk ikke særlig gode til; sagsbehandlerne handler uden om børnene.
Det gjorde vi onsdag den 18. marts i Odense, og her vil der blive sat fokus på, hvordan vi inddrager børn i deres egne sager, så vi hører dem og bruger deres ressourcer.
Så vi er fuldt ud opmærksomme på, at det er et problem.
Fru Margrethe Vestager var også været inde på, at der er problemer med, at kommunerne hjemtager børn.
Det er ikke for at være uforskammet over for fru Margrethe Vestager - nu er det blevet stillet som spørgsmål flere gange - men der er ikke noget, der tyder på, at kommunerne hjemtager børn på grund af besparelser.
Selvfølgelig kan det forekomme, selvfølgelig kan det ske, men i og med at der er sket en stigning i antallet af anbragte børn og en vækst i udgifterne på 6-7 pct. over de seneste år og der desuden er sket en markant stigning i anvendelsen af forebyggende foranstaltninger, er der altså ikke noget, der tyder på, at det er en tendens.
Men hvis fru Margrethe Vestager sidder inde med nogle oplysninger, som kunne være interessante, er jeg meget indstillet på at diskutere det, for det er, som den konservative ordfører sagde, selvfølgelig fuldstændig uacceptabelt, at kommuner skulle hjemtage børn på grund af økonomiske overvejelser. Fru Karen Jespersen sagde i sit indlæg, at det ligesom var regeringens filosofi, at pengene ligger bedst i borgernes lommer.
Ja, det er jo lige præcis det, der er filosofien, og det er da også derfor, vi har indført et skattestop.
Det er også lidt svar til fru Line Barfod.
Det er jo sådan, at netop de grønne afgifter virkelig vender den tunge ende nedad, og lavtlønnede betaler altså også skatter.
Og ja, jeg vil gerne bekræfte i forhold til fru Karen Jespersen, at der kommer penge på finansloven til de udsatte grupper, og ja, vi vil også gerne måles.
Præcis hvordan vi skal sætte målene op, er en øvelse, der kan være lidt svær, men vi har ingen problemer med det, for vi har faktisk store ambitioner på området og er helt sikre på, at vi kan få vendt nogle tendenser.
Det er vi i fuld gang med, for det er nemlig et utrolig vigtigt område, som også flere ordførere har været inde på
Så ud over at vi har sat et kulegravningsprojekt i gang, »Anbragte børns forhold«, har vi også i forbindelse med satspuljen netop lagt op til, at pengene skal målrettes børn fra udsatte grupper.
Desuden er jeg i samarbejde med undervisningsministeren i gang med at lave et større oplæg med hensyn til at bryde den sociale arv. Nu kalder jeg det et oplæg, men det er faktisk sådan et program, som statsministeren tidligere har omtalt, og som fru Karen Jespersen efterlyste.
Fru Margrethe Vestager sagde, at jeg i min besvarelse af forespørgslen utrolig mange gange havde brugt udtrykket at »jeg ønskede mig«, så mange gange, at fru Margrethe Vestager var holdt op med at tælle.
Det var faktisk en ret kontant besvarelse af forespørgslen, jeg gav, for jeg oplistede det, denne regering allerede har gjort på den forholdsvis korte tid, vi har haft:
godt 5 måneder.
Jeg nævnte så noget om, hvad der var foregået i den tidligere regerings tid, men det, min besvarelse drejede sig om, var faktisk, hvad vi allerede havde sat i værk.
At der så er nogle ting som f.eks. projektet med den sociale arv, der ikke er sat i søen endnu, dér må fru Margrethe Vestager have mig undskyldt, men ting tager altså tid, og det er ikke, fordi der ikke kommer noget - det gør der - men vi skal jo altså lige have formuleret tingene.
Alt i alt vil jeg sige tak for en god debat, og jeg vil gerne slutte af med at kommentere fru Tove Videbæks indlæg, for jeg synes nemlig, at det var det helt rette menneskesyn, det var den helt rette måde at anskue problemerne på, at det ikke bare er det etablerede samfund, der skal løse de her problemer, altså kommuner, amter, det offentlige, det er os som borgere, der har et medansvar, også når vi taler forebyggelse, og også når vi taler de allersvageste.
Det er ikke noget med, at nu skal vi ind og spare eller skære ned i det, det offentlige tilbyder.
Det er noget med at være bedre til at inddrage dem, der virkelig gerne vil være frivillige, dem, der allerede er der i dag, og få flere til også at komme på banen og selv påtage sig det ansvar, det også er - og det ansvar, man i øvrigt har for andre mennesker.
Alt i alt vil jeg da gerne takke SF for at have rejst forespørgslen, for vi har jo fået en god debat, en meget nødvendig debat.