runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Det er sådan set det, vi har beskrevet, fordi vi synes, det er godt, at folketingsmedlemmerne får et godt grundlag at træffe afgørelser på.
Vi mener ikke, at der skal være nogen automatik.
Det skal ikke være en autopilot, som kobles på, fordi der er nogle, som fru Anne Baastrup eller andre i Folketinget ikke kan lide, og det tror jeg heller ikke der er nogen folketingsmedlemmer som ønsker.
Vi har bare sagt, at sagen om Hizb-ut-Tahrir er helt åbenlys, og at organisationen provokerer ved gang på gang at komme med de samme groteske og utiltalende udtalelser, som strider direkte mod grundlovens § 78.
Jeg mener ikke, vi har noget valg, og når justitsministeren ikke gør det af sig selv, skal Folketinget gøre det, vi gerne vil have.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Jamen jeg bekymrer mig så sandelig også om Folketingets fremtid, for det er jo en meget alvorlig procedure, Dansk Folkeparti nu vil have et flertal her i salen til at gennemføre.
Nu skal et tilfældigt folketingsflertal have mulighed for at sige: De og de kan vi ikke lide, så derfor pålægger vi justitsministeren at gennemtvinge en retssag.
Så vil jeg godt spørge hr. Peter Skaarup
: Hvilke juridiske professorer har støttet Dansk Folkeparti i, at det er et folketingsflertal, der skal vurdere beviserne og pålægge justitsministeren at gennemføre en retssag?
Jeg vil gerne have navnene helt konkret.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg synes ikke, vi skal blande Dansk Folkepartis Ungdoms sager eller ikkesager ind i denne debat.
Det handler om en alvorlig problematik, hvor en antidemokratisk organisation går ind for at dræbe medborgere bosiddende i Danmark.
Det er det, det handler om, og jeg synes egentlig, fru Anne Baastrup skulle holde sig for god til at begynde at tale om en fuldt demokratisk ungdomsorganisation, som på alle mulige måder opfylder alt, hvad der står i grundlovens paragraffer og lovgivningsparagraffer i øvrigt.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Nu er det jo sådan, at Dansk Folkepartis Ungdom op til sidste valg bl.a. forsøgte at hverve unge til at stemme på Dansk Folkeparti ved at bruge racistiske plakater og blev dømt for det.
Hvis det nu er sådan, at der er flertal for den procedure, som Dansk Folkeparti gerne vil have indført, nemlig at et folketingsflertal til enhver tid kan gennemtvinge, at justitsministeren skal rejse en sag om opløsning af en forening, har Dansk Folkeparti så gennemtænkt, hvad det er for en zigzagkurs, vi fremover kan komme til at se, når det drejer sig om foreningsfriheden?
Dansk Folkepartis Ungdom er jo blevet kontant straffet for overtrædelse af racismeparagraffen.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
I Dansk Folkeparti har vi igennem lang tid anset det for et enormt problem, at vi i Danmark har en organisation, Hizb-ut-Tahrir, der lever i bedste velgående, men som på alle mulige måder står for det modsatte af det, vi ønsker her i Danmark.
Den er imod demokrati, den er imod den kamp mod terror, som vi i Danmark er med i, den er imod kvinders frihedsrettigheder.
Alt det, som egentlig er kommet på plads i Danmark og i det danske samfund igennem årene, er den organisation imod.
Spørgsmålet er så, om det er så grelt, så alvorligt, at man skal forbyde en sådan organisation.
Det er selvfølgelig et meget alvorligt anliggende, hvis man skal forbyde en organisation.
Men vi må nok sige, og det er derfor, vi har bedt om den forespørgselsdebat, der er i dag, at der er kommet så mange eksempler frem på urimeligheder og udansk opførsel fra Hizb-ut-Tahrir og dets medlemmer, at bægeret nu er fuldt.
Nu er bægeret fuldt.
Senest på et møde i Nørrebrohallen her i København den 9. maj blev der omdelt forskelligt materiale, hvor den truede personer, der bekender sig til islam, med, at hvis de vil ud af den tro, hvis de ikke længere vil bekende sig til islam, så vil det få konsekvenser, ja, så ville det faktisk kunne betyde drab, ligesom den også har truet jøder i Danmark med drab.
Det synes vi er så alvorligt, at man er nødt til at føre en sag mod en organisation som Hizb-ut-Tahrir.
Hvis der skal være nogen mening med grundlovens § 78, som taler om de tilfælde, hvor organisationer bekender sig til voldelig eller truende adfærd, så skal den efter vores opfattelse bruges i tilfælde som Hizb-ut-Tahrir.
Grundlovens § 78 tager udgangspunkt i følgende: Foreninger, der virker ved eller søger at nå deres mål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning, skal forbydes. Hvornår skulle man bruge den grundlovsparagraf mod en forening hvis ikke i det her tilfælde.
Vi ønsker således, at man fra regeringens side, fra Folketingets side, sender nogle klare signaler om afstandtagen fra foreninger som Hizb-ut-Tahrir, for det er så grotesk og presserende et problem for folkestyret, hvis der opstår foreninger, der i den grad sætter spørgsmålstegn ved de helt grundlæggende principper for dansk folkestyre.
Vi vil altså opfordre regeringen og Folketinget til at gå i detaljer med de her ting, og vi ønsker, at vi her i dag, eller når vi skal tage en afstemning om det vedtagelsesforslag, som vi vil fremsætte senere under debatten, klart siger til justitsministeren, at man skal sørge for, at der rejses en sag mod Hizb-ut-Tahrir, så domstolene får mulighed for at tale i en sag som denne.
Besvarelse
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-05-25:
Om det er utidigt eller ikke utidigt at rejse en debat om lokalråd, vil jeg ikke som sådan blande mig i.
Jeg synes, at det da er tidigt på den måde, at det er vigtigt, at vi får skabt en debat om det, der er ved at ske rundtomkring i den strukturdebat, som pågår, og som formentlig i løbet af en uges tid finder en afslutning, i hvert fald ifølge det, der tidligere er blevet annonceret. Med det pres, som nærdemokratiet er under i det oplæg til struktur, som regeringen har lagt frem, og som der, så vidt jeg har forstået, er ved at blive skabt et flertal for, er det naturligvis væsentligt at diskutere nærdemokratiet.
Det er væsentligt at diskutere, om vi fortsat vil, at beslutningerne skal træffes så tæt på borgerne som muligt.
De oplæg, der ligger, når det gælder strukturreformen, er jo netop med til at gøre det modsatte.
Vi Kristendemokrater er dog i tvivl om, hvorvidt Enhedslistens forslag er den rigtige måde at gøre det på, og derfor vil vi også gerne under udvalgsarbejdet være med til at se, om det kan gøres anderledes, om skitserne er de rigtige.
Vi er nemlig også optaget af, at der ikke bliver mere bureaukrati i samfundet end nødvendigt, men samtidig at folk tager beslutningerne og også føler ansvar for de beslutninger, som de tager.
Der er også lidt om, hvordan lokalrådenes kompetencer skal være.
Beskriver forslaget her dem på den bedste måde, eller kan det gøres anderledes?
Og ligesådan med indstillingsretten. Men tak til Enhedslisten, hvis det her beslutningsforslag er et udtryk for, at Enhedslisten ligesom Kristendemokraterne er optaget af at minimere skaderne ved den strukturreform, som er på vej til at blive vedtaget.
Anders Samuelsen (RV), 2004-05-25:
Jo mere demokratisk indstillet man er, jo mere burde man jo umiddelbart juble over et forslag som det her. Men det vil nu ikke være min indgangsvinkel til det her forslag.
Jeg synes, der er mange gode takter i det, og grundprincippet om, at man gerne vil involvere så mange lokale kræfter som overhovedet muligt, kan man jo ikke andet end hilse velkommen.
Jeg er bare usikker på, om det er den rigtige måde at gøre det på at lægge et så detaljeret forslag frem, hvor der bl.a. står i punkt 2, at lokalrådet skal have kompetence til at iværksætte og igangsætte borgerdebat om lokale forhold.
Det er jo ikke, fordi det giver meget, at man har sådan et punkt, hvor man får en ret til noget.
Det er der så mange der har.
Også selv om de ikke har nogen formel lovmæssig ret, er de faktisk gode til at rejse debat.
Så er der andre, der næsten pr. definition har en ret til det.
For nu at nævne noget, som jeg selv i øjeblikket er involveret i, nemlig det kommende europaparlamentsvalg, så giver det såmænd mange gode muligheder for og også ret til at rejse borgerdebatter.
Man har bare utrolig svært ved det, når man ender i den type parlament.
Så det kommer nok af noget andet, om der kommer en debat, nemlig om der egentlig er et felt, som man har interesse i at gå ind og debattere.
Midt i en strukturtid, som vi er i på nuværende tidspunkt, synes jeg nok også, det ville være forkert at lægge sig fast på en sådan model her.
Jeg vil også sige, at Det Radikale Venstre faktisk har peget på i det udspil, som vi kom med lige før nytår, at det er vigtigt med det lokale demokrati og vigtigt at have den synsvinkel, at demokratiet ikke stopper ved byrådssalen eller borgmesterklokken.
Men vores fokus lå et andet sted, nemlig i at prøve at give de forskellige institutioner en større beslutningskraft over egne forhold, altså involvere borgerne og brugerne direkte i f.eks. institutionsbestyrelsesarbejdet.
Der er altid den fare ved at gå den vej, at man så bliver mere forbruger, end man bliver borger, og det skal man selvfølgelig være helt opmærksom på.
Konklusionen er fra vores side, at vi ikke mener, at vi har fundet de vise sten her.
Målsætningen om at involvere lokale og vitalisere en form for nærdemokrati deler vi sådan set fuldstændigt, men vi er ikke sikre på, at man har fundet den rigtige form.
Lad os dykke ned i det under udvalgsarbejdet og så i øvrigt også holde tungen lige i munden i forhold til de forhandlinger, som foregår i disse dage og minutter.
Kristen Touborg (SF), 2004-05-25:
Lokalrådene kom jo mildest talt ikke særlig godt fra start, og sagt på jysk var det jo ikke den bedste økonomi, og det var ikke det bedste projekt, man kom ud med i den sidste ende.
Det var ærgerligt, for jeg mener faktisk, at der var nogle grundlæggende ting, der var rigtig gode i det.
Men der var forskellige årsager til det.
Måske var noget af det også, at der var en stor del af det politiske liv i København, der ikke var særlig interesseret i det.
Der var altså nogle ting, som gjorde, at det ikke kom særlig godt fra start.
Det skal helt klart medgives, at der var problemer i det, men jeg synes ikke, at man af den grund bare skal afskrive, at man også i storbyerne kunne gøre noget lignende eller noget lidt anderledes i fremtiden.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg vil da godt lige bede hr. Kristen Touborg om at bekræfte, at de lokalråd i København, som hr. Touborg udtrykker så meget positivt om, altså også stod bag nogle gevaldige underskud, der var slet ikke styr på økonomien.
Det var bare for at nævne en vigtig ting.
En anden vigtig ting er, at den hjælp til de ældre medborgere, som f.eks. skulle finde sted på Østerbro, lod meget tilbage at ønske.
Man overholdt ikke lovgivningen, når det gjaldt hjemmehjælp.
Der var altså en hel række eksempler på ting, der ikke fungerede.
Det er jo netop det problem, der også kan være ved lokalråd, hvis man overlader for meget kompetence.
Men det er klart, at vi i Dansk Folkeparti er tilhængere af, at man giver noget fri, så lokalrådene får mere medbestemmelse.
Lene Espersen (KF), 2004-05-25:
Det, man blot må sige, er, at det ikke er op til en justitsministers frie skøn at vælge at spørge, om en forening skal søges opløst eller ej.
De retlige betingelser skal være til stede. Hr. Jesper Langballe har naturligvis ret i, at et Folketing kan pålægge en minister dette og hint, men det, jeg blot må sige om den debat, der har været i dag, er, at den debat jo er gået på, at der har været folketingsmedlemmer, som har set sig i stand til at være anklagemyndighed og sågar næsten også nærmest domstol, fordi de har tilkendegivet, at der er klokkeklare beviser, at foreningen bevisligt er ulovlig. Man bruger et ordvalg, som efter min mening tyder på, at man i hvert fald har valgt en indfaldsvinkel til det, som jeg ikke synes fortæller meget om ens rolle som lovgiver, men som nok nærmere er en anden rolle, man er inde i. Det, jeg blot må sige til hr. Jesper Langballe, er altså, at uanset alle de gode viljer, og vi er vel alle sammen enige om, at den her forening er afskyelig, så tror jeg også, at hr. Jesper Langballe vil komme til den erkendelse, at det ikke er nogen farbar vej for Folketinget at bede en minister om at overtræde lovgivningen, og der synes jeg, at Dansk Folkeparti er snublende nær ved at stå og argumentere for nogle ting, som jeg som minister ganske enkelt ikke kan gøre, hvis jeg skal overholde mit ministeransvar.
Der kan være forskellige opfattelser af en sag.
Det, jeg blot må sige, er, at jeg ikke på noget som helst punkt finder, at de retlige betingelser er opfyldt, og det undrer mig meget, at hr. Peter Skaarup så stædigt holder fast i, at den her sag skulle være så klokkeklar og tydelig.
Jeg må sige til hr. Peter Skaarup, at jeg finder, at min såkaldte bandbulle var fuldstændig på sin plads, for der er medlemmer af Folketinget, herunder også hr. Peter Skaarup, som argumenterer på en sådan måde, at de giver folk et indtryk af, at jeg har et valg.
Jeg har som minister ikke et valg i den her sag.
De retlige betingelser er ikke til stede.
Så bemærkede jeg, at hr. Peter Skaarup citerede en juridisk ekspert fra, jeg tror, det var en avisartikel.
Var den 2½ år gammel?
Jeg ved ikke, hvor relevant jeg synes den er i den nuværende situation, men jeg erkender da over for hr. Peter Skaarup, at man sikkert godt kan finde jurakyndige det ene eller det andet sted, som har en anden opfattelse end den, som jeg her giver udtryk for
Jeg må blot sige, at det, der er den helt overvejende juridiske vurdering, og det, som må være grundlaget, altså er, at den her sag bestemt ikke er egnet til en opløsningssag ved domstolene på nuværende tidspunkt.
Men jeg er et tålmodigt gemyt.
Vi må jo bare afvente og følge det og se på, om der kan komme tilstrækkeligt med beviser til, at man kan søge foreningen opløst.
Men indtil da må jeg sige til hr. Peter Skaarup, at jeg altså tager de rammer alvorligt, som en minister skal virke inden for, herunder også grundlovens rammer, og de er ikke til stede i dag.
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
Det fremgår jo af grundloven, så det er der sådan set ikke uenighed om.
Det, der er uenighed om, er, at når Rigsadvokaten har været inde og vurdere, at der ikke er beviser nok til at søge foreningen opløst, så kan man ikke gå ind og opløse den.
Man skal have en ret stor sandsynlighed
for, at de beviser, man lægger til grund, kan holde ved domstolene.
Mig bekendt er der ikke en eneste af de mange jurister, som hr. Peter Skaarup har hevet frem, som henviser til, at Folketinget skulle gå ind og pålægge justitsministeren at opløse en forening eller rejse en sag.
Der er ikke en eneste af de mange jurister, jeg har set citeret nogen som helst steder, som mener, at Folketinget skal gå ind og lave en bevisvurdering, og slet ikke gå ind og lave en ny bevisvurdering, efter at Rigsadvokaten har været inde og har lavet en bevisvurdering.
I forhold til spørgsmålet om vores argumentation om at fjerne grobunden er det hr. Peter Skaarup, der lægger mig ord i munden, når han mener, at jeg skulle have talt om, at det specielt var indvandrere, der bliver tiltrukket.
Jeg kom med en række eksempler på en lang række forskellige foreninger, hvor unge, som har problemer, bliver tiltrukket.
Det er de årsager, jeg mener vi skal fjerne, hvad enten det drejer sig om unge med den ene eller den anden etniske baggrund.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jesper Langballe.
Jeg synes ikke, at den argumentation, fru Line Barfod fremkommer med, overhovedet hænger sammen, og jeg betragter egentlig det, som Enhedslisten fremkommer med her i dag, som ren udenomssnak.
Man ser på en masse problemer, som opstår i samfundet, og som helt givet rammer nogle, også indvandrere, men de rammer også danskere.
Men derfor behøver man jo ikke nødvendigvis melde sig ind i Hizb-ut-Tahrir og stå bag opfordring til drab på jøder eller drab på muslimer for så vidt.
Men det er så det, det er.
Der er vi bare uenige, kan jeg i hvert fald helt klart konkludere.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Line Barfod om noget.
Det var det spørgsmål, som jeg rejste over for fru Elisabeth Arnold, som jeg egentlig godt ville give fru Line Barfod mulighed for at svare på.
Der er en lektor i statsret,
Henrik
Palmer
Olsen,
der har sagt, at hvis justitsministeren konkluderer, at Hizb-ut-Tahrir overtræder grundloven, kan ministeren opløse foreningen midlertidigt, indtil en egentlig retssag ved domstolene afgør sagen endeligt.
Er fru Line Barfod ikke enig i, at det er en klar mulighed, som justitsministeren har?
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
Jeg mener, at religionsfriheden er meget vigtig i et demokratisk samfund.
Heldigvis formår langt flertallet af de mennesker, der er religiøse i hele verden og i Danmark, hvad enten de er kristne eller muslimer eller jøder eller har asatro eller tilhører andre forskellige religioner, jo at have deres religion uden at blive fundamentalister, uden at gå ind og have holdninger om kvindeundertrykkelse, holdninger om at true andre eller på anden vis bruge deres religion til at ville bekæmpe andre rent voldeligt.
Det har ikke noget som helst med disse foreninger at gøre.
Vi mener, at det handler om at se på, om de er fundamentalistiske; bekæmpe de holdninger, de står for.
Og så mener vi, at det handler om, at de, hvis de kommer med konkrete trusler, der er en overtrædelse af straffeloven, selvfølgelig straffes for det.
Hvis grundlaget for at forbyde dem efter grundloven er til stede, jamen så skal de forbydes.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Der er måske alligevel sådan lidt karakteristisk venstrefløjsargumentation i det: Man skal ikke gøre syge mennesker raske, men man skal lave et samfund, hvor ingen bliver syge.
Baggrunden og grobunden for Hizb-ut-Tahrir er jo religiøs. Baggrunden og grobunden er religionen.
Og vi har som bekendt religionsfrihed i Danmark, hvad der ikke skal forhindre os i at bekæmpe islam og bekæmpe fundamentalisme.
Men vi må alligevel sige, at religionen har ret til at være her.
Vi skal tale imod skidtet.
Men vi skal vel også på et eller andet tidspunkt sige: Nu går det for vidt, nu er det kriminalitet.
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
Der var en del, der læste »Mein Kampf«, og jeg tror ikke, at spørgsmålet om, hvorvidt man havde forbudt partiet eller ej, ville have gjort en afgørende forskel.
Så var der opstået et nyt parti, som byggede på de samme tanker.
Jeg tror ikke, at det er nok bare at forbyde det
, hvis der er grobund for de tanker, som kommer frem.
Det handler om at fjerne årsagerne til, at nogle ønsker at bakke op om de holdninger, og det handler om at fjerne opfattelsen af, at sådanne holdninger hører hjemme i et demokratisk samfund.
Derfor er det en demokratisk kamp, der er det helt afgørende, hvis vi vil undgå diktaturer. Så er det klart, at der så er nogle steder, hvor det går over i kriminalitet.
Der skal man selvfølgelig gå ind og straffe og også gå ind og opløse foreningen, hvis betingelserne efter grundloven er opfyldt.
Så glemte jeg lige at sige før - det skal jeg lige huske - om forslaget til vedtagelse fra et flertal af partierne, at Enhedslisten godt kan støtte forslaget.
Når vi ikke er medforslagsstillere, er det, fordi vi egentlig synes, det er lidt overflødigt, at Folketinget konstaterer, at justitsministeren passer sit arbejde og opfordrer hende til fortsat at gøre det.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Det sidste er vi uenige om, men det har jo været drøftet en hel del.
Jeg kan sagtens følge fru Line Barfod i, at et forbud er det allersidste, man overhovedet skal gribe til, og at opgaven er at gå ud og konfrontere de afskyelige holdninger og sige dem imod.
Men jeg vil alligevel gerne spørge fru Line Barfod, om hun ikke mener, at der kommer et punkt, at der er en smertegrænse, hvor en retsstat bliver nødt til at forsvare sig selv ved at sige: Her går grænsen, her leger vi ikke med mere.
Det moderne Tyskland, kan man sige - det har også været sagt før i den her debat -
har jo ved sit neurotiske forbudshysteri over for nazistisk prægede holdninger utvivlsomt skabt flere nazister, end man ellers ville have gjort.
Men jeg vil alligevel minde om, at det har været sagt mange gange af historikere, at hvis det tyske retssamfund havde læst Hitlers »Mein Kampf«, da den udkom, havde man kunnet se hele køreplanen, og så havde der faktisk været grundlag for at forbyde nazismen.
Og havde det nu alligevel ikke været en meget god idé?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Jeg mener, det er fuldstændig oplagt, at det er det, der står i grundloven.
Sådan læser jeg også grundloven.
Men jeg er enig i den fortolkning, som hr. Peter Skaarup netop beskrev.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg synes, det var interessant at høre fru Elisabeth Arnolds svar til hr. Jesper Langballe.
Det er sådan lidt udtryk for, at jeg synes, at Det Radikale Venstre er rimelig saglige i den her sag.
Det er nok noget, vi kunne have ønsket os fra andre ordførere, at de havde været mere seriøse i stedet for den her meget bandbulleagtige afvisning af forslaget.
Men jeg vil godt spørge, om fru Elisabeth Arnold måske også kan klargøre noget, som jeg tror fru Elisabeth Arnold også har haft kendskab til, nemlig den her juridiske debat, vi har haft tidligere i Folketingssalen, om, hvorvidt man overhovedet kunne gøre noget i den her sag fra regeringens side.
Der er det sådan, at en lektor i statsret på Københavns Universitet, Henrik Palmer Olsen, til Information den 15. maj
2002 også udtaler sig om et muligt forbud mod Hizb-ut-Tahrir og også går ind i diskussionen om forbud mod rockere, i sin tid rockerforeninger.
Der siger Henrik Palmer Olsen
: Hvis justitsministeren konkluderer, at Hizb-ut-Tahrir overtræder grundloven, kan ministeren opløse foreningen midlertidigt, indtil en egentlig retssag ved domstolene afgør sagen endeligt.
Mit spørgsmål til fru Elisabeth Arnold er altså: Er fru Elisabeth Arnold ikke enig i, at hvis man vurderer det, kan justitsministeren faktisk udstede et midlertidigt forbud, hvorefter man så prøver sagen ved domstolene?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Jeg kan umiddelbart huske, at vi en enkelt gang har lavet en følgelovgivning i forbindelse med bestemmelsen om ytringsfrihed, hvor det drejede sig om nazistpartiet, hvor vi i Folketinget lovgav om, at de ytringer, som var fuldt lovlige i Danmark, f.eks. fra nazisternes side, dog ville være ulovlige, hvis de havde et propagandamæssigt øjemed.
Det var i forbindelse med en postboks, som distribuerede propagandamateriale af nazistisk karakter til Tyskland.
Da var det tyskerne, der påpegede over for Danmark, at de syntes, at det var meget ubehageligt at være nabo til et land, hvor nazistpartiet var fuldt lovligt og derfra kunne sende deres propagandamateriale til Tyskland.
Så tog vi det hensyn til naboen i syd, at vi sagde: O.k.,
hvis det er materiale, som bliver udsendt i propagandamæssigt øjemed, vil vi forbyde det.
På den måde kan man selvfølgelig godt prøve at indkredse, hvad det er for en effekt, man ønsker at få over for de pågældende personer, som misbruger den rummelighed, der er i demokratiet.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Det er jo rigtigt, at når det aldrig nogen sinde har været prøvet, så famler vi i blinde, fordi vi ikke har nogen retspraksis at falde tilbage på.
Men behøver vi egentlig det, hvis vi har en lov?
Det er jo det, Folketinget normalt gør.
Det er jo derfor, at vi har Folketinget indkaldt det meste af året og ikke bare vedtager nogle love en gang for alle, som så gælder ud i al fremtid.
For problemerne yngler hele tiden og fornyr sig.
Derfor synes jeg, at det, der virkelig kunne være behov for nu, var en følgelov, som ganske klart sagde, hvad det er, vi ikke vil have.
Når man har sådan en lov, behøver man i og for sig ikke at have nogen retspraksis at falde tilbage på, for så er det loven, der gælder.