Gitte Seeberg (KF), 2000-09-07:
Hovedproblemet med regeringens udspil til finansloven er klart, logisk og enkelt for enhver: Regeringen har fremlagt et hav af planer for samfundsudviklingen frem til år 2005. Planerne skulle vise, at der er råd til bedre offentlig service uden at øge skatterne.
De stillede tilmed en skattelettelse i udsigt.
Det skulle alt sammen finansieres ved en øget tilgang til arbejdsmarkedet og oprettelse af mange flere job i den private sektor.
Men regeringens forkromede planer er et skønmaleri.
Regeringen har været milevidt fra at realisere sine mål.
Den private beskæftigelse er ikke vokset halvt så meget, som man forudsatte, da regeringen trådte til.
Den offentlige service på de fundamentale kerneområder som f.eks. sundhedsvæsen og forhold for svage ældre er ikke blevet forbedret tilstrækkeligt.
Det offentlige forbrug er til gengæld vokset langt kraftigere, end regeringen forudsagde.
Skatterne er også steget, og de lovede skattelettelser i regeringens planer er langsomt skrumpet ind.
Nu er vi tilbage ved udgangspunktet.
Regeringen lægger op til, at den fremover vil holde de samlede skatter i ro, måske foretage visse såkaldte skatteomlægninger, men vi har jo set, hvad der så sker.
Det er på den baggrund, regeringens finanslovforslag skal ses.
Endnu en gang handler regeringens oplæg til finansloven om én ting: Hvordan finder vi finansieringen til en massiv underliggende vækst i statens udgifter?
Finansieringen vil endnu en gang ske ved at udskrive regninger til erhvervslivet og til skatteyderne, men vel at mærke uden at de nye byrder modsvares af bedre serviceydelser til borgerne og virksomhederne.
For os er sagen klar.
Det handler om at rette den offentlige indsats mod de mennesker, som har behov for hjælp.
Regeringen fremsatte sidste tirsdag sit forslag til finanslov for år 2001.
Et småtrist bogholderiforslag, der ikke kan genere mange vælgere, blev det hurtigt kaldt.
Det kan man næppe være uenig i.
Bogholderi javel, men ikke kun det.
Regeringens forslag viser tydeligt dens prioriteringsønsker eller måske snarere mangel på samme.
Regeringen foreslår, at de grønne afgifter alene denne gang stiger med i alt 0,5 mia. kr.
Det svarer til 100 kr. pr. dansker, ung som gammel.
Vel ikke alverden, men alligevel.
Afgifterne er endnu uspecificeret og desværre et slående eksempel på, at nye og grønne udgifter ikke er udtryk for et specifikt miljømæssigt behov.
Regeringen foreslår ikke flere grønne afgifter for at gavne miljøet, regeringen foreslår flere grønne afgifter alene for at skrabe penge ind.
Det er misbrug af de grønne afgifter, og det vil vi ikke være med til.
Regeringen lægger op til, at den offentlige udgiftsvækst endnu en gang skal finansieres via skatte- og afgiftsskruen og ikke via kompenserende besparelser andre steder.
Det mener vi er fantasiforladt.
Regeringens røde automatpilot er sat til igen.
Det Konservative Folkeparti holder fast i, at det er muligt at sætte skatterne ned, ikke kun for socialdemokraterne i Tyskland og Sverige, men også i Danmark.
Regeringen udskriver igen i år en milliardregning til erhvervslivet, men erhvervslivet er ikke bare en anonym maskine, man kan trække pengene ud af, uden at det får konsekvenser.
Det er virksomhedsejere og lønmodtagere, der betaler regningen.
Dårlige vilkår for erhvervslivet resulterer i en lavere indtjening pr. ansat og dermed også en lavere realløn, og det smitter i løbet af få år både af på offentligt ansatte og på overførselsmodtagere, så alle grupper i samfundet får lavere velstand.
Det Konservative Folkeparti vil forbedre erhvervslivets rammevilkår ved at bytte erhvervstilskud ud med målrettede reduktioner af omkostninger.
Regeringen foreslår en uspecificeret milliard til initiativer i forhold til sundheden, ældre, forskning og erhvervsliv, men den har ikke bud på, hvordan en eneste krone bliver finansieret.
Vi mener ikke, at satsningen er hverken god nok eller stor nok.
Vi peger samtidig på, hvordan en større fokusering på disse vitale kerneområder kan finansieres.
Regeringen skriver i sin erhvervsstrategi, at det skal være nemmere og sjovere at investere i aktier, men af finanslovforslaget fremgår det, at man vil øge skattesatserne på familiernes aktieindkomst.
Det synes vi egentlig ikke er særlig sjovt.
Det Konservative Folkeparti ønsker at styrke aktiekulturen i Danmark ved at forenkle reglerne uden at øge provenuet.
Det Konservative Folkeparti vil en anden vej end regeringen.
Vi ønsker at slå regeringens røde automatpilot fra og sætte en ny retning for Danmarks udvikling.
Det konservative forslag til finanslov for det kommende år har fokus på behovet for en ekstra indsats for sundhedsvæsenet, for de svage ældre, for fremtidssikring af velfærden i vidensamfundet og for mulighederne for at lempe familiernes beskatning.
Ved finanslovforliget for 2 år siden stod
Det Konservative Folkeparti
i spidsen for aftalen om behandlingsgaranti for visse kræfttyper
Behandlingsgarantien virker p.t. ikke optimalt, men man må også forvente, at det tager tid at få den implementeret tilfredsstillende.
Det er den rigtige vej at gå, og vi er også kommet langt.
Derfor mener vi også, at der bør indføres en behandlingsgaranti for samtlige kræftsygdomme.
Vi ved godt, at det ikke kan lade sig gøre på et enkelt år, men arbejdet skal startes så hurtigt som muligt.
Gennemførelse af en sådan behandlingsgaranti kræver naturligvis fuld tryk på efteruddannelse af hospitalslægerne, og det kræver i det hele taget også, at der uddannes flere læger.
Samtidig ønsker vi, at der gennemføres et udredningsarbejde, der tager stilling til spørgsmålet om, hvordan man på længere sigt får skabt en behandlingsgaranti for alle sygdomme.
Vores idé er ikke, at enhver sygdom skal behandles på meget kort tid. Nogle sygdomme skal behandles inden for uger, andre inden for måneder, mens andre igen måske kan vente i et halvt år, men det må være et simpelt krav, at enhver borger, der har fået stillet en diagnose, ved, hvornår han eller hun kan blive behandlet.
Derudover har vi i vores oplæg til finansloven sat penge af til forebyggelse, til udvidelse af den nuværende hospiceordning og til forskning.
Samtidig mener vi, at skattefrihed for arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser udvides til at omfatte alle sundhedsydelser, der har betydning for en medarbejders mulighed for at varetage sit job.
Det Konservative Folkeparti finder, at der skal ske en betydelig styrkelse af indsatsen for de svage ældre.
Landets kommuner skal sætte gang i mere byggeri af plejeboliger, og for at tilskynde til den udvikling har vi foreslået en statslig pulje til medfinansiering af kommunernes indskud i plejebyggeri. Bygningerne alene gør det ikke.
Det Konservative Folkeparti ønsker, at der sættes fokus på kvaliteten på de danske plejehjem.
Vi mener, at der på tværs af kommunegrænser skal opstilles kriterier for, hvordan man sammenligner kvaliteten.
Kvalitet kan sagtens måles, ikke bare på de fysiske rammer, men også på de mere bløde områder som trivsel, pleje og mad.
Det Konservative Folkeparti ønsker en styrkelse af aktiekulturen i Danmark, som jeg tidligere var inde på.
Som reglerne er i dag, bliver en medarbejder beskattet af aktiernes værdi, før han eller hun har solgt dem og rent faktisk står med pengene i hånden.
Reglerne for aktieoptioner og medarbejderaktier skal ændres.
Først når aktierne er solgt, og det er konstateret, om de rent faktisk havde en værdi, skal skatten pålægges.
Vi ønsker også en forenkling af aktiebeskatningen.
Reglerne er for komplicerede og hæmmer handelen med aktier.
Regeringens forslag om at øge skattesatserne og beskatningen af familiernes aktier gør det hverken nemmere eller sjovere at handle med aktier, men vi vil meget gerne indgå i en seriøs dialog om, hvordan man kan forenkle.
Vi har også en række forslag, der skal fremme brugen af informationsteknologi.
Vi mener, at både arbejdsgiverbetalte pc'er, ISDN-forbindelser og ASDL og andre bredbåndsforbindelser skal være skattevæsenet uvedkommende, og vi mener, at der skal ske en ændring af reglerne for afskrivninger.
Meget informationsteknologisk udstyr bliver forældet langt hurtigere, end virksomhederne kan afskrive det.
Til trods for det vil regeringen stramme reglerne for, hvornår og hvor meget der straks må afskrives.
Der er derfor behov for en lempelse af afskrivningsreglerne for det udstyr, der hurtigst forældes.
Det vil fjerne en barriere for udbredelse af informationsteknologien.
Regeringens foreslåede erhvervsskatteomlægning indeholder flere fornuftige forslag, men også en øget beskatning af aktier og generelle skærpelser af afskrivninger på udstyr er vi som sagt imod.
Virkningen af den erhvervspolitik, som regeringen har fremlagt, er, at Danmark logger af, og det, vi ønsker i Det Konservative Folkeparti, er, at vi logger på.
Vi ønsker et uddannelsessystem, hvor kvaliteten frem for kvantiteten er i centrum, et system, hvor livslang uddannelse
er en selvfølge, fordi viden og kompetencer hos hvert enkelt menneske hele tiden skal udbygges, et system, hvor alle har adgang til at erhverve sig en uddannelse, men hvor vi samtidig tør satse på de stærkeste.
Uddannelse starter i folkeskolen.
Vi ønsker en styrkelse
af danskundervisningen i folkeskolen, og der skal oprettes en uafhængig uddannelses- og erhvervsvejledning, så de store skolebørn får de bredest mulige informationer om job og uddannelse.
For at få flere unge på de videregående uddannelser til i højere grad at vælge studie- og praktikophold uden for landets grænser, skal det være muligt at få dobbelt SU i et semester, medens man opholder sig i udlandet.
Der er også behov for at styrke den IT-kvalificerende arbejdsmarkedsindsats over for ledige bl.a. gennem IT-kvalificerende efteruddannelse af ledige ingeniører og teknikere og ved udbud af IT-kvalificerende AMU-kurser.
Nu til et emne, som Det Konservative Folkeparti desværre står ret alene med, nemlig skattelettelser.
Jeg er 110 pct. sikker på, at spørgsmålet om skattelettelser om få år tvinger sig ind på den politiske dagsorden igen, for det vil stå lysende klart for enhver, at det er den rigtige vej at gå.
I Tyskland sættes skatterne ned, i Frankrig går det den
samme vej, og Danmarks verdensrekord i skattetryk er så stor en belastning for aktiviteten og virkelysten, at der ikke er nogen vej udenom.
Det kan ikke blive ved, at skatten, hvad enten den kaldet skat, afgift eller noget tredje, år efter år får et nyk opad. Den høje skat på løn er en af de alvorligste bremser for et mere dynamisk erhvervsliv.
Det er det, vi hører fra landets virksomheder, men endnu vigtigere er det, at mange danskere oplever selv at blive straffet urimeligt på skatten, hvis de gør en ekstra indsats.
Vi er klare i vores ønsker.
Det skal kunne betale sig at stå op om morgenen og gå på arbejde.
Skatterne skal dog ikke sættes dramatisk ned på et par år.
Det tager tid at finansiere skattelettelser.
Vores forslag opnås bedst ved at afvikle mellemskatten, hvilket efter vores opfattelse bør ske over 4 år.
Afviklingen skal ske gradvis via forhøjelse af bundfradraget.
Pinsepakken medfører en massiv og ubalanceret stigning i beskatningen af ejerboliger og en skærpet indkomstgraduering
Regeringens tilsagn om, at den nye ejendomsværdiskat ikke skulle øge beskatningen, holder ikke.
Alene omlægningen fra lejeværdi til ejendomsværdiskat vil indebære en skattestigning på 1 mia. kr. i år, 2 mia. kr. næste år og en skattestigning på mere end 5 mia. kr., når den er fuldstændig indfaset.
Vi vil stoppe stigningen i ejendomsværdiskatten og fjerne den urimelige indkomstgraduering af nedslaget til pensionisterne.
Der er naturligvis flere, og fælles for dem alle er, at de er fuldt finansieret.
Af konservative spareforslag kan f.eks. nævnes den aktive arbejdsmarkedspolitik.
Regeringen lægger op til besparelser.
Vi mener, der kan spares yderligere, naturligvis efter forhandling mellem forligspartierne bag den 2 år gamle aftale.
Vi foreslår også indførelse af årsindkomstmodellen ved udbetaling af dagpenge.
Det at være medlem af en fagforening er en privat sag og efter vores opfattelse skattevæsenet uvedkommende.
Vi foreslår derfor fradragsretten for fagforeningskontingenter og arbejdsgivers kontingent til arbejdsgiverorganisationer afskaffet.
Indbetalinger til efterlønskontingent og til a-kasse skal stadig være fradragsberettigede.
Vi foreslår besparelse på Mifrestarammen og på ulandshjælpen.
Sidstnævnte mener vi bør sættes til 0,8 pct. af BNI, selv om procentsatsen i sig selv ikke for os er noget succeskriterium.
Vi betaler i dag verdens højeste bidrag til udviklingsbistand.
Vi foreslår besparelser på byfornyelsen.
Vi synes godt, at aktiviteten kan skæres ned, og er i øvrigt enige med regeringen i, at loven bør tages op til revision.
Pengene kan bruges langt bedre på en række af de erhvervspolitiske tiltag, som jeg har nævnt.
Det Konservative Folkeparti vil gå konstruktivt ind i efterårets forhandlinger om budgettet for næste år, ganske som vi plejer.
Vort mål er at få gennemført så mange konservative mærkesager som muligt, og derfor ser vi frem til forhandlingerne.
Hr. Morten Helveg Petersen spørger mig, hvordan vi vil finansiere alle de mange gode forslag, vi har, og jeg nævnte i slutningen af mit ordførerindlæg bare en række af de steder, hvor vi peger på finansiering.
Det drejer sig om erhvervstilskud.
Det drejer sig om arbejdsmarkedspolitikken.
Det drejer sig også om en ny dagpengereform.
Det drejer sig om ulandsbistanden.
Vi foreslår også øget udlicitering og en række andre ting.
Jeg kan sige, at vores forslag er fuldt finansierede og også mere end det.
Vi finansierer såmænd også den afvisning af de initiativer, som regeringen kommer med, på næsten 4 mia. kr. Dem har vi også finansieret i vores oplæg.
Så spørger hr. Jan Petersen, hvad vi så vil gøre for de ledige og dem på kontanthjælp.
Jeg nævnte i mit ordførerindlæg, at dér, hvor vi mener, at det er mest nødvendigt at sætte ind med skattelettelser, er i forhold til dem, som går på arbejde.
Hr. Thor Pedersen nævnte i sit ordførerindlæg et ganske godt eksempel, nemlig sagen i Jyllands-Posten fra sidste weekend om en socialrådgiver, hvor man kan se, at som systemet er indrettet i dag, har hun ikke mere til rådighed end en sammenlignelig kvinde, enlig mor med børn, på bistandshjælp, og det er lige præcis den problemstilling, Det Konservative Folkeparti ønsker at gøre noget ved, nemlig at for den del af befolkningen, som går på arbejde, ønsker vi