runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2002-10-08:
Jeg vil gerne takke alle ordførerne for den meget fine og positive behandling af lovforslaget her under førstebehandlingen.
Jeg vil egentlig starte med at gøre fru Lissa Mathiasens ord til mine, for jeg syntes, det var meget rigtigt, at det er en lidt vanskelig sag, vi står med, fordi det er utrolig svært at skulle prisfastsætte tabet af et menneskeliv - ja, det er faktisk nærmest en umulighed.
Men som mange ordførere allerede har været inde på, har vi altså haft et hul i erstatningsansvarsloven, som tingene har været skruet sammen indtil videre.
Det er nævnt nogle eksempler i bemærkningerne, herunder at en gerningsmand til en voldtægt som udgangspunkt skal betale en tortgodtgørelse.
Hvis gerningsmanden så efter voldtægten dræber offeret, har der ikke været en mulighed for at tilkende de efterladte en godtgørelse for tort eller lign. Den anormalitet, i forhold til at man jo har begået en langt grovere forbrydelse,
har vi selvfølgelig følt os nødsaget til at gøre noget ved.
Jeg er også meget glad for, at der fra langt de fleste partier har været en tilkendegivelse af, at der skal være proportionalitet, og der skal være sammenhæng i de niveauer, vi lægger.
Jeg mener, at det niveau, vi har lagt os fast på - som det fremgår af bemærkningerne på side 11, vil den maksimale godtgørelse i almindelighed i sager om forsætligt drab som udgangspunkt være i størrelsesordenen 100.000 kr. - er et rigtigt sted at lægge sig, når vi sammenligner med den højeste tortgodtgørelse, som vi f.eks. kan give til et voldtægtsoffer.
Så bliver der en sammenhæng mellem de forskellige dele af lovgivningen og det, som vi har frembragt her.
Jeg vil sige, at der har været flere spørgsmål til afgrænsningsproblematikken og til, hvordan man fortolker reglerne helt ud i yderste led, og vi er selvfølgelig under udvalgsbehandlingen meget villige til at besvare de spørgsmål, der måtte være på det.
Det er der flere, der har været inde på.
Jeg vil til sidst gerne komme med den positive tilkendegivelse også i forhold til fru Lissa Mathiasen, at det er ganske korrekt, at arbejdsgruppen nåede frem til den anbefaling, at psykisk skade ikke skulle være indbefattet som et, man kan sige, generelt krav her og nu, men at man understreger, at domstolene i deres videre arbejde må inddrage udviklingen, ikke mindst udviklingen i de andre nordiske lande.
Jeg vil gerne her tilkendegive, at vi meget gerne vil følge den udvikling, så vi kan se, hvordan retspraksis udvikler sig med tiden.
Men udover det vil jeg takke for de mange pæne bemærkninger.
Jeg ser frem til en positiv og konstruktiv udvalgsbehandling, og som sagt er jeg meget indstillet på, at vi dér forsøger at få afgrænset det i forhold til de problemstillinger, der skulle være til andre områder.
Karsten Nonbo (V), 2002-10-08:
Til fru Margrete Auken, som tilsyneladende ikke lige nøjagtig forstod det, jeg sagde om hastighedsulykker
: De ulykker, hvor man kan tilskrive hastigheden den direkte skyld, kalder jeg hastighedsulykker.
Og så er det, jeg siger, at ulykker med de høje hastigheder bliver brugt som argument imod at sætte hastigheden op til 120 km/t. og 130 km/t. på visse strækninger.
Det andet svar, jeg vil give fru Margrete Auken, er: Hvis vi f.eks. tager en gammel hovedlandevej, der ligger i nærheden af en motorvej, så nupper folk den op ad den gamle hovedvej, hvis de ikke skal længere end 40-50 km, fordi de ikke vil køre den lille omvej ud til motorvejen, fordi differencen til, hvad der kan køres lovligt, er for lille.
Hvis differencen bliver større, har man et større incitament til at flytte den trafik ud på motorvejene.
Det gør, at man får mere trafik på motorvejene og man får udskilt de stærkt kørende fra byvejene og amtsvejene, hvor der er cyklister.
Til hr. Poul Fischer vil jeg sige, at nu skal vejene vurderes, og det er da også mit håb, at der måske er en vejstrækning eller to mere, der frem til september 2003 kan komme med, men det må vurderingen lægge op til.
Og så må vi spørge finansministeren, om der er penge til at få de veje opgraderet, ellers må vi jo håbe, at Dansk Folkeparti også vil hjælpe til med den side af sagen.
Jeg kan sige kort til hr. Per Dalgaard, at når vejene er undersøgt, ved vi, om de er konstrueret til det.
Jeg vil medgive, at det nok er værd at tage sagen så alvorligt, at man får vejene undersøgt, før man udtaler sig om det, og det har vi sagt at vi gerne vil gøre.
Vi har stadig væk det mål, og jeg har den tro, at det kan lade sig gøre, men tro er ikke nok i den her sag, vi skal have en undersøgelse, før vi sætter hastighedsgrænsen op.
Til hr. Jacob Buksti vil jeg sige: Det, der tales om, er jo på motorvejene, og min filosofi og mit argument er, at hvis vi kan komme af med mange færdselsuheld på de andre veje, er vi virkelig godt hjulpet. Så tror jeg ikke, der var flere i denne omgang.
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Jeg kan jo samle op dér, hvor Dansk Folkepartis ordfører slap.
Jeg skal spørge Venstres ordfører, om Venstre mener, at man har opfyldt sit valgløfte.
Og så skal jeg også spørge, hvad det er, der har fået Venstre til at træde på bremsen, om jeg så må sige, når
Venstre tidligere, bl.a. den 16. marts 2001 her i salen,
mente, at det faktisk var mere sikkert at køre 130 km/t. end 110 km/t. Det var faktisk hr. Erik Jacobsen fra Venstre, som den 16. marts her i salen påstod, at det ville være mere sikkert.
I så fald er der jo sket et eller andet siden.
Kunne vi få oplyst, hvad det er?
Næh, sagt til hr. Karsten Nonbo, det er sådan set ikke, fordi jeg er utålmodig.
Det er sådan set, fordi jeg går ind for bare en lillebitte smule saglighed.
Vi står jo i en situation, hvor det er en ren tilståelsessag for Venstre og regeringen, når man i valgkampen siger, og når man i sit regeringsgrundlag skriver, at 130 km/t. kan man bare indføre, for det er motorvejene bygget til, og så bagefter kommer i tanke om, at nu er det lige pludselig meget, meget vigtigt, at man får lavet en konkret vurdering på samtlige strækninger.
Det er den smule saglighed, der er kommet ind efterfølgende.
Det er da en tilståelsessag over for alle os, som gang på gang har sagt, at det kan man bare ikke.
Og så er det i øvrigt vælgerbedrag, så det klodser.
Jacob Buksti (S), 2002-10-08:
Jeg synes, det er en meget speciel situation, vi står i i dag, nemlig en situation, hvor det fremgår klart af bemærkningerne, at vedtagelsen af det her forslag betyder, at der bliver slået flere mennesker ihjel.
Det står klart, at vedtagelsen af det her lovforslag, som det er udformet, betyder, at der bliver slået to-tre mennesker mere ihjel i trafikken end ellers.
Og vil hr. Karsten Nonbo benægte, at ulykkesfrekvensen, altså antallet af biler pr. km, er faldet på alle andre veje
i kongeriget end motorveje, hvor den har været konstant, altså at det er farligt at køre på motorvejene, at det er hastigheden, der dræber, og at der bliver slået flere ihjel i konsekvens af det her forslag? Det, man stemmer for, er, at der skal slås flere mennesker ihjel i det her land.
Karsten Nonbo (V), 2002-10-08:
Nu vil jeg starte i en anden rækkefølge for at få svaret fru Sandy Brinck, som jeg beklageligvis ikke nåede i første omgang.
Venstre vil stadig væk stå ved regeringsgrundlaget: 130 km/t. på motorveje.
Jeg kan høre, at fru Sandy Brinck er lidt utålmodig, men vi skal nok nå dertil.
Som jeg sagde før, har jeg en vis forhåbning om, at når vi får vurderet de her strækninger, får vi også lagt et realistisk niveau for, hvor mange penge der skal bruges.
Og jeg har et håb og en tro på, at det viser sig, der er strækninger, der kan komme med for ganske få penge.
Ellers er det jo som meget andet, når man har en ansvarlig økonomisk politik, at man går frem, i det omfang der er midler til det.
Til fru Margrete Auken kan jeg jo ikke sige andet, end at vi er uenige om den omvejskørsel.
Jeg tror stadig væk på, at jo flere kilometer vi får på motorvejene, jo mere får vi taget fra landevejene.
Vi skal huske, at de numeriske tal i statistikkerne - for også at svare hr. Keld Albrechtsen - der ligger for motorvejene, modsvares af de tal, der ligger for landeveje og amtsveje.
Der er blevet flyttet meget trafik til motorvejene, og det er alt andet lige med til at nedbringe ulykkerne og faresituationerne på både amts- og kommuneveje.
Per Dalgaard (DF), 2002-10-08:
Jeg fortsætter lidt dér, hvor fru Sandy Brinck slap med hensyn til den undersøgelse.
Der er noget, der undrer mig voldsomt, og det er, at der i det hele taget er behov for en undersøgelse omkring vejenes beskaffenhed i forhold til at øge hastigheden fra f.eks. de nuværende 110 km/t. til en højere hastighed.
Vil det sige, at man egentlig for nogle år siden konstruerede motorveje, hvor hastigheden kun kan være 110 eller 120 km/t.?
Kan det virkelig have sin rigtighed, at der er konstrueret motorveje, som ikke kan klare 130 km/t.?
Ifølge de høringssvar, der er givet, passer det rent faktisk ikke, men jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Karsten Nonbos kommentar til det.
Margrete Auken (SF), 2002-10-08:
Jeg vil sige, at jeg ikke har hørt helt det samme, som hr. Keld Albrechtsen lige sagde.
Jeg har ikke hørt, at hr. Karsten Nonbo har sagt, at det ikke hang sammen.
Men det ville da være godt at få det opklaret.
Jeg har hørt, at det vidste han godt det gjorde.
Jeg vil lige spørge, hvad det er for nogle undersøgelser, han har, som giver belæg for at sige, at det ikke gælder hastighederne under 130 km/t. Da gennemsnitshastigheden steg til 118 km/t., hvor den er i øjeblikket, steg ulykkestallet på motorvejene.
Og vi har sidste år haft 40 dræbte plus meget, meget stærkt tilskadekomne på vejstrækninger, hvor man har fjernet alle andre trafikanter, og hvor der ikke er krydsninger, og hvor der faktisk ikke burde ske ulykker.
Her burde vores holdning i dag være, at nu skulle vi gøre noget for at få det ned, men det er jo ikke regeringens holdning.
De siger jo pyt, når der bliver slået nogle flere ihjel.
Det har jeg lagt mærke til.
Pyt siger de.
Jeg vil godt høre hr. Karsten Nonbo, om han har belæg for at sige, at det kun er hastigheder over 130 km/t., der er skyld i ulykkerne.
Det tror jeg ikke han har nogen steder fra.
Og så vil jeg lige sige, at jeg ikke tror, at der er nogen, der vælger den gamle hovedlandevej, som kører langs med motorvejen.
Det skal man jo også lige huske.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-08:
Jeg har lagt mærke til, at der er meget stor forskel på hr. Karsten Nonbos teorier og så det, som Vejdirektoratet giver udtryk for.
Jeg vil gerne spørge hr. Karsten Nonbo, om påstanden om, at øget hastighed giver flere ulykker, bare er noget, modstanderne af forslaget har fundet på.
Det må jo tages som udtryk for, at hr. Karsten Nonbo bestrider det, som Vejdirektoratet skriver i bemærkningerne, nemlig at forslaget vil føre til to-tre flere døde om året.
Jeg vil godt spørge: Bestrider hr. Karsten Nonbo de oplysninger, som ministeren har redegjort for i bemærkningerne?
Bestrider hr. Karsten Nonbo det, når ministeren skriver, at en forhøjelse af gennemsnitshastigheden på motorvej alt andet lige vil føre til mere alvorlige ulykker?
Bestrider hr. Karsten Nonbo det?
Det indtryk fik man jo af hans ordførerindlæg Og hvor mange døde yderligere vil Venstre acceptere?
En? To? Tre? Fire?
Hvor mange døde
vil hr. Karsten Nonbo acceptere som pris for at gennemføre det her lovforslag?
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Venstres ordfører havde åbenbart ikke tid til at svare på, hvad det er, der har fået Venstres gruppe til nu at synes, at det her lovforslag, som jo har været underkendt i Venstres gruppe, men nu er fremsat igen, godt kan gå. Jeg synes heller ikke, at Venstres ordfører svarede på Dansk Folkepartis spørgsmål om pengene.
Jeg synes, det er pudsigt, at Venstres ordfører her fra talerstolen meget understreger vurderingen af de forskellige vejstrækninger, når det faktisk i regeringsgrundlaget står på side 40: »Danske motorveje er konstrueret således, at trafikken kan afvikles på en betryggende måde ved væsentligt højere hastigheder end de i dag tilladte 110 km/t.«
Det er ikke det, vi hører fra Venstre i dag, og derfor synes jeg, at vi her i salen og vælgerne har krav på at få at vide: Hvad er det, der er sket siden hen?
Ritt Bjerregaard (S), 2002-10-09:
Ja, det er denne minister, der har bedt om oplysninger fra den ene gruppe og fra den anden gruppe, og vi kan da i hvert fald trøste os med, at ministeren ikke er så bange for eksperter, som statsministeren er, og det burde måske være trøst nok.
Det synes jeg nu ikke det er, for ministeren bliver ved med at påberåbe sig, at der mangler faktuelle oplysninger.
Men der er oplysninger fra den ene havbiolog efter den anden, der har været ude i havene, som har set, hvad der sker, som har set de døde fisk, som har set, hvad det betyder for de helt konkrete områder.
Så vi mangler overhovedet ikke faktuelle oplysninger.
Vi har den ene oplysning efter den
anden.
Dét, vi mangler, er politisk handling.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Jeg skal gerne kort sige, at jeg synes, det er helt fint, hvis vi skal have en diskussion om miljøøststøttemidlerne.
Det vil jeg sådan set gerne.
Men jeg synes måske, at det falder lidt udenfor det spørgsmål, som vi diskuterer lige nu.
man, uanset om de lande kommer med i EU eller står uden for EU, for det er jo besluttet, at vi giver Øststøttemidler til lande, som ikke kommer med i EU.
Og det vil sige, at fra 2004 vil vi have lande ved Østersøen, der stadig væk skal gøre en stor indsats.
Men altså, sagen er og bliver den, at det er et fælles ansvar, vi har i det område.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-10-09:
»På hvilken måde vil ministeren mindske konsekvenserne af iltsvindet og forebygge lignende situationer?«
Skriftlig begrundelse
Iltsvindet i de danske farvande skyldes selvsagt det usædvanlige vejr i løbet af sommeren, men det skyldes også landbrugets udledning af for meget kvælstof.
Jeg er meget glad for, at jeg også stillede dette tredje spørgsmål, for det gør det muligt at få præciseret, at der ikke er nogen af de her spørgsmål, der har lagt op til, at ministeren skulle komme med en snuptagsløsning, sådan som ministeren nu mange gange har understreget, at han selvfølgelig ikke kan.
Der spørges jo direkte i det her spørgsmål om, på hvilken måde ministeren vil mindske konsekvenserne, og derfor håber jeg, at ministeren denne gang vil svare på det spørgsmål, der er stillet, og ikke bare lire den samme lektie af.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Jeg kan jo ikke ændre spørgsmålet.
Der står: »På hvilken måde vil ministeren mindske konsekvenserne af iltsvindet og forebygge lignende situationer?«
Det er præcis, hvad vi har stået og talt om i de to spørgsmål.
Derfor er jeg jo nødt til at henvise til S 117, for det er det samme.
Jeg synes, det er fint, at vi får debatten i dag, men jeg kan ikke tilføje noget nyt, når spørgsmålet er stillet, som det er her.
Jeg synes sådan set, at det er helt udmærket, at vi har haft debatten, men jeg er nødt til at henvise til svaret på S 117.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-10-09:
Så er vi derhenne, hvor vi må konstatere, at ministeren simpelt hen ikke agter at mindske konsekvenserne af iltsvindet, at ministeren påberåber sig tekniske udvalg, der skal sidde og udarbejde nogle ting, og ikke påtager sig det politiske ansvar, som nu engang er ministerens.
Jørn Jespersen (SF), 2002-10-09:
En af de måder, hvorpå man jo i hvert fald kunne mindske kvælstofudledningen og dermed iltsvindet og dermed konsekvenserne af iltsvindet, var jo ved at sætte et stop for udvidelse af alle de store svinefarme.
For det er jo indlysende, at når vi bliver ved med at øge produktionen af svin i det danske samfund, vil der alt andet lige også ske en større udvaskning af kvælstof.
Derfor er mit spørgsmål: Vil regeringen overveje at lægge en dæmper på udvidelsen og nybygninger af store svinefarme, helst helt stoppe for det?
Mit spørgsmål nr. 2 i denne sammenhæng er: Er det ikke i realiteten det modsatte, regeringen gør i øjeblikket, nemlig at lempe adgangen til at lave ny store udvidelser eller nyetableringer af svinefarme?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-09:
Det er svært at forstå, at regeringen ikke har en holdning, ud over at det er ærgerligt.
Har regeringen da ikke i det mindste en holdning, så den kan sige: I lyset af det mest alvorlige iltsvind de sidste 20-25 år må vi som minimum opsætte nogle nye mål?
Kunne vi ikke bare få den tilkendegivelse ud af miljøministeren, så havde regeringen da i hvert fald vist lidt handlekraft.
Ministeren har lige oplyst, at for fjorde, bælter og kystnære farvande står landbruget for 80 pct. af udledningen af kvælstof.
Derfor vil jeg gerne i forlængelse af hr. Jørn Jespersens forslag spørge: Når ministeren nu har oplyst, at landbruget står for 80 pct. af udledningen, og den tilkendegivelse er jeg tilfreds med, betyder det så også, at ministeren er klar til at gribe ind for eventuelt i fremtiden at mindske vore haves sårbarhed over for iltsvind, så vi i fremtiden kan undgå helt så omfattende og helt så hyppige iltsvind?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Jeg forstod det sidste spørgsmål.
Selv om det måske ikke helt blev sagt sådan, kan jeg jo ikke mindske havenes sårbarhed.
Det er klart, at jeg kan mindske, at vi gør dem sårbare, ved at vi leder kvælstof ud.
Det er jo lige dét, det går ud på.
Det er lige dét, hele debatten drejer sig om.
Når vi diskuterer svineproduktion, vil jeg bare sige, at den debat har vi jo haft. Den samlede svineproduktion er, som jeg sagde, naturligvis af betydning for miljøet.
Og kun for lige at komme med tallene vil jeg bare understrege, hvad vi i forligskredsen også diskuterede ved midtvejsevalueringen af Vandmiljøplan II.
Der lagde vi til grund, at produktionen af svin ikke overstiger 23,6 millioner.
Og vi må jo sige, at antal producerede svin var i 1998 22,7 millioner., i 1999 22,9, i 2000 22,4 og i 2001 23,2 millioner.
I alle årene er antallet under 23,6 millioner.
Derfor kan det godt være, at vi skal sætte os nogle nye mål, når vi nu går i gang.
Diskussionen i dag drejer sig kun om, hvorvidt vi skal gøre det på baggrund af faktuelle oplysninger, faktuelle forhold, gennemarbejdede forslag, eller om skal vi gøre det, fordi vi pludselig siger, at nu laver vi et eller andet tiltag.
Det er dét, debatten drejer sig om.
Det kan godt være, at man vil forsøge at fremstille det sådan, men det tror jeg faktisk ikke, at man kan overbevise nogen om, for nu har vi jo diskuteret, jeg ved ikke
hvor mange gange, at vi fælles gør noget på miljøområdet.
Ja, vi har faktisk fra regeringens side endda ønsket, at hele Folketinget skulle være med i det.
Men nu er det forligspartierne, der diskuterer det. Og jeg tror, at vi skal være glade for, at det er på den måde, vi får det gjort, for så bliver det på baggrund af det faktuelle, og det bliver på baggrund af gennemarbejdede forslag.
Det synes jeg er godt, og det ser jeg frem til.
Jeg vil så godt sige til fru Ritt Bjerregaard, som ligesom siger, at der ikke er sket noget, at jeg gerne skal repetere det én gang til: Det er den her miljøminister, der har sagt, at vi gerne vil have en vurdering fra Miljøstyrelsen og fra DMU af, om det er en god idé at få mere afrapportering, end vi har fået før.
Det er den minister, der har sagt, at vi gerne vil se, om vi kan bruge prognosemodeller, om vi ikke kan bruge den teknologi, vi har, så vi kan forudsige, hvad der sker, så vi kan reagere på det.
Jeg ved godt, at det er lidt irriterende med al den faktuelle viden, men vi er bare nødt til at have den først.
Jeg går også ind og diskuterer og holder møde med mine kolleger rundtomkring.
Det er heller ikke nævnt.
Jeg siger kun: Det er ikke rimeligt at fremstille det sådan.
Det tror jeg også at fru Ritt Bjerregaard ved.
Jørn Jespersen (SF), 2002-10-09:
Jeg synes ærlig talt, at det er stærke sager, at miljøministeren står og siger, at vi mangler faktuelle oplysninger, mens enhver kan se, at havet omkring os er ved at dø.
Der kommer oplysninger den ene dag efter den anden.
Så skyller der døde fisk ind i Nordjylland, så er det Århus Bugten, der er ramt, nu er Vejle Fjord ved at dø, Lillebælt gisper efter vejret.
Og så mangler miljøministeren, den ansvarlige minister på området, faktuelle oplysninger!
Efter SF's mening har vi alt for mange faktuelle oplysninger til ikke at gøre noget.
Hvad får vi som svar?
At der er nedsat arbejdsgrupper!
Det er for tyndt. Jeg har spurgt: Hvorfor gør man ikke det indlysende at stoppe for yderligere udvidelser af den danske svineproduktion, indtil ministerens arbejdsgrupper eventuelt har afrapporteret?
Det turde dog være ret indlysende, at man ikke skal forværre problemet, mens havene omkring Danmark dør.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-09:
Dette er selvfølgelig som alt andet i en politisk debat et synspunkt.
Det har ministeren da så evig ret i.
Det er også et muligt scenario, men det er da et scenario, vi som politikere bliver nødt til at forholde os til, når nu det bliver bragt frem af både forskningschefer og andre forskere. Derfor vil jeg gerne have lov til at citere
Jeg synes, at fejlen i den her debat, er, at ministeren blander teknik med politik.
Ministeren blander mål og midler.
Det må vel være en politikers og også regeringens fremmeste opgave at sætte sig nogle politiske mål.
Vi har ikke i dag kunnet få ministeren til at sige, at regeringen har den opfattelse, at landbrugets udledning af kvælstof er for høj og derfor skal sættes ned.
Det har jo ikke noget som helst at gøre med de arbejdsgrupper, der rent teknisk efterfølgende kan finde ud af, hvad det er for midler, vi skal anvende.
Det har noget at gøre med: Hvad er
det for nogle mål, regeringen vil nå med sin miljøpolitik?
Og det vil jeg gerne bede ministeren om at svare på.
Vi har et meget, meget kraftigt iltsvind.
Ministeren har lige oplyst, at landbruget står for 80 pct. af udledningen til vores fjorde, kyster og bælter.
Får det så ikke også ministeren til i det mindste at drage den konsekvens, at ministeren kunne komme med et mål om, at landbrugets belastning er for høj og skal sættes ned?
Det er ikke det, vi er interesserede i.
Vi vil i første omgang bare på et lillebitte område forsøge at få ministeren til at have en politisk holdning.
Det burde da være muligt.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-10-09:
Det plejer nu ellers nok at kunne få debatten til at køre, når vi har en miljøpolitisk diskussion.
Jeg vil kun her sige, at det drejer sig ikke om ikke at have en politik.
Det drejer sig ikke om ikke at have holdninger.
Det drejer sig om, hvorvidt man har lyst til at begynde at gætte på tal, inden man kender det faktuelle, hvordan det kan komme til at virke, hvilke prioriteringer
vi skal have, hvad der virker bedst.
Og er vi i det hele taget enige om at lave en anden målsætning?
Og hvis vi laver en anden målsætning, hvad skal det så følges op med, når det gælder instrumenterne?
Vi, der sad og lavede Vandmiljøplan II, ved jo godt, hvordan det bliver kædet sammen, hvis det er sådan, at det skulle lykkes nogen at fortælle uden for Folketingsalen, at det er noget med, at man først gætter på tal, og bagefter finder vi resten.
Sådan er det jo ikke.
Vi ved præcis, hvordan det kører, når vi laver en vandmiljøplan.
Her tager vi alle tingene på én gang.
Den måde, vi bliver enige, er ved, at vi godt kan lukke delaftaler, men til sidst skal vi være enige om det hele, inden det bliver godkendt.
Sådan er det.
Derfor er det jo meget afgørende, når man skal tage fat på nogle af de her ting, at man gør det på en sådan måde, så man er sikker på, at man ikke bare kender værdien, men også virkningen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-10-09:
Skriftlig begrundelse
I Berlingske Tidende den 2. oktober 2002 udtaler Bo Riemann, forskningschef ved DMU, følgende: »set i lyset af forudsigelserne om mere nedbør er det bekymrende, at landbruget får lov til at tilføre mere kvælstof jo mere, der vaskes ud«.
Det spørgsmålet handler så om, hvilken konsekvens de øgede regnmængder og klimaforandringer får for hele diskussionen om iltsvind og vandmiljø.
Det er jo fremgået af dagspressen, at ifølge klimaforskerne får vi mere regn fremover, og jo mere kvælstof regnen skyller ud, jo mere kvælstof får landmændene lov til at tilføre.
Selv forskningschefer ved ministerens egen forskningsinstitution, DMU, er bekymrede for den udvikling, for
Er det noget, der giver ministeren anledning til bekymring, og hvilken konsekvens vil ministeren i givet fald drage af det?