runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Jeg er meget glad for den sidste bemærkning om, at det er uacceptabelt.
Jeg er også glad for, at ministeren konstaterer, at der er for mange tilfælde.
Jeg må også konstatere, at de der klage- og ankemuligheder jo altså ikke har hjulpet.
Og det er jo netop der, jeg vil hen.
Hvor længe skal vi blive ved med at sidde herinde og se på, at det ikke hjælper?
Ældre Sagen foreslår, at man forhindrer disse ting, der sker, bl.a. at man, når man ikke får den hjemmehjælp, man skal have, får et retskrav på erstatningstimer for den aflyste hjemmehjælp inden for en meget kort tid efter den pågældende aflysning.
Det var da måske en hjemmel, man kunne give herinde til det på en eller anden måde, således at det kunne lade sig gøre.
Hvorfor kunne vi ikke lade Socialministeriet, ligesom Trafikministeriet med S-togene, gå ind og se og kontrollere, om omsorgen er bragt på skinner igen - for at vende tilbage til DSB.
Hvorfor skal vores svage ældre være en gruppe, hvor vi sætter det kommunale selvstyre så højt, at de gang på gang kommer i klemme?
Det er da totalt uacceptabelt, at vi ikke har
Nu kommer I under tilsyn under Socialministeriet, eller I bliver taget på pengepungen.
Det kunne altså være samme handlemåde, som man vil bruge eller måske har i sinde at bruge ved kommunernes aktivering af udlændinge.
Men hvorfor er det specielt på dette meget, meget vigtige område, at vi melder pas herindefra?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Det er jo sådan, at der er et meget, meget, meget, meget bredt flertal i Folketinget, som går ind for at tredele det demokratiske ansvar her i landet i kommuner/amter, regering, Folketing.
Og det gør fru Aase D. Madsens parti jo også, i hvert fald i nogle situationer, har jeg bemærket, og i andre situationer, hvor det måske er knap så bekvemt, gør man det tilsyneladende ikke.
Hvis en kommune ikke opfylder sin forpligtelse efter serviceloven, f.eks. undlader at levere en lovet hjemmehjælpsydelse, så er der rent faktisk flere muligheder.
For det første kan borgeren klage til kommunens klageråd og derefter det sociale nævn, fordi der er tale om afslag på en ydelse.
Afgørelsen kan således træffes med ganske kort varsel.
For det andet: Hvis borgeren stadig væk ikke får ydelser, så kan Tilsynsrådet pålægge kommunalbestyrelsen at iværksætte hjælpen.
Hvis det fortsat ikke sker, kan Tilsynsrådet anvende sanktioner efter den kommunale styrelseslov.
Kommunalbestyrelsesmedlemmerne kan f.eks. pålægges tvangsbøder, indtil hjælpen bliver ydet.
Tilsynet kan også aktiveres direkte af tilsynsmyndighederne selv eller af Socialministeriet.
Socialministeriet kan dog ikke selv gribe ind med f.eks. sanktioner eller omgørelser, men kan rette henvendelse til tilsynsmyndighederne.
Tilsynsmyndighederne kan herefter pålægge kommunerne at udføre hjælpen.
Så til fru Aase D. Madsen vil jeg sige, at der altså er en række værn her, og jeg synes, det er utrolig vigtigt, at de bliver brugt.
Der er også så skrappe sanktioner, så det enkelte kommunalbestyrelsesmedlem rent faktisk kan pålægges bøder.
Men jeg vil meget gerne medgive, at vi ser for mange uheldige eksempler på, at kommunerne ikke lever op til de forpligtelser, som de selv har påtaget sig.
Det er ganske enkelt uacceptabelt.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Ja, nu har vi jo været lidt inde på, hvad ministeren vil gøre.
Det, jeg ikke kan forstå, er, at når man nu har et bevis på, at der er overtrædelser, hvorfor kan man så ikke lige så godt indføre nogle sanktioner, ligesom regeringen jo f.eks. har været inde på i forbindelse med, at man vil indføre sanktioner mod de kommuner, der ikke lever op til integrationsreglernes intentioner om aktivering? Jeg synes også, jeg hørte noget om, at f.eks. Trafikministeriet skal have 1½ mio. kr. af DSB, fordi man har lavet en eller anden overenskomst i forbindelse med, at S-togene har været forsinkede.
Der har været for mange forsinkelser.
Hvorfor kan vi ikke fra statens side på en eller anden måde gøre det samme over for de svageste grupper i vores samfund, nemlig dem, der er fuldstændig i det kommunale selvstyres magt, i kommunalbestyrelsernes magt, når det gælder om at fastsætte og overholde aftaler med de ældre?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Jeg synes bestemt også, at en sådan kommune skulle tage at få bragt sine forhold i orden over for de ældre, så der ikke er behov for at anlægge en sådan retssag.
Det kan være den yderste konsekvens, som en borger kan gribe til.
Det er i øvrigt også sket og med succes, men det er da en falliterklæring, hvis man kommer derud.
Kommunen skal leve op til sine forpligtelser.
Det må være det, der er indgangsvinklen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Selv om man som minister har et stort ansvarsområde, er det altså ikke min skyld, at fru Aase D. Madsen rider en populistisk bølge frem for at høre efter, hvad der bliver sagt.
Jeg har givet meget klare, konkrete anvisninger på de muligheder, der er.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Ja, men så kører det så en anden vej, for jeg har et udklip her, hvor Ældre Sagen anklager en bydel for lovbrud.
Det er den gamle sag fra Kongens Enghave.
Der er en professor i socialret ved Københavns Universitet, der kalder det klart ulovligt, når bystyret i Enghave drastisk fjerner hjemmehjælpen.
Det er i strid med lovgivningen, bliver der sagt, og den bliver reduceret efter salamimetoden.
Jeg tror, Ældre Sagen er gået så vidt, at de siger: Nu må vi til at anlægge sag mod kommunalbestyrelsesmedlemmerne. Er det ikke en underlig ting at gøre, at det skal komme så vidt, at Ældre Sagen skal anlægge sag mod kommunalbestyrelsen, og vi andre sidder herinde og siger: Nå, jamen så må de da gøre det, men vi agter altså ikke at gøre noget?
Ja, jeg takker da for svaret, og det forstår jeg således, at ministeren ikke vil gøre noget.
Det synes jeg er et fantastisk godt signal at sende ud til andre kommuner til efterfølgelse.
Ja, men altså vi har dette kommunale selvstyre, og jeg agter ikke at gøre noget via klagemuligheder osv.
Det kommer jeg som sagt også ind på i det næste spørgsmål.
Og der har jeg fået det svar, at ministeren vil ikke gøre noget, og det svar har Københavns Kommune så taget til efterretning.
Her op til valget kan man jo så godt være lidt flink og sige: Jamen nu skal vi nok sørge for, at det ad åre så kommer på plads.
Og det er jo det, man har meddelt til aviserne, at det skal det nok.
Men hvad sker der efter valget?
Der sker ikke et hak.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Ja, nu er vi jo undervejs ind i det næste spørgsmål, og det er sådan set fair nok, fordi de jo nøje hænger sammen.
Fru Aase D. Madsen spørger, hvad jeg vil give af pålæg til Københavns Kommune.
Jeg tror, vi efterhånden har haft så mange diskussioner, at vi begge to er klar over, at vi har valgt en styreform herhjemme, hvor der er kommunalt selvstyre, hvilket betyder, at jeg ikke kan pålægge nogen kommune, hverken Københavns eller nogen anden kommune i landet, at gøre noget bestemt.
Det, vi har, og det er så det, det næste spørgsmål handler om, er forskellige ankemuligheder, og vi har forskellige systemer, som sikrer, at kommunerne skal overholde de ting, som de selv har meldt ud.
Og jeg vil gerne sige, at regeringen er dybt optaget af, at de grupper af ældre, som har behov for at få hjælp til at få hverdagen til at hænge sammen, også får den hjælp.
Derfor har vi sat hele ældreområdet til diskussion, som vi har, og derfor har vi i forbindelse med finanslove og kommuneaftaler og i så mange andre sammenhænge prioriteret de ældre, for det synes vi der
er god grund til at gøre.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Ja, jeg takker da for svaret.
Det har jeg fået masser af gange, for jeg har stillet de første 10-20 spørgsmål om det og fået det samme svar, men her har vi jo beviset.
Så siger ministeren ganske vist, at nu har Københavns Kommune til hensigt at leve op til det, men der går et par år, før de overhovedet kan få revisiteret og få hjemmehjælpen tilbage på de skinner, for det er jo således, at man jo gør det, at man visiterer i forhold til den økonomi, man har. Vi ser jo, at 80-90-årige får nedskåret deres hjemmehjælp i takt med kommunens økonomi.
Men det, jeg vil have at vide, er: Vil ministeren omgående gå ind og sige, at nu skal de have de erstatningstimer, som de har ret til ifølge deres serviceaftaler, og at det skal ske her og nu?
Det skal ikke ske om 2-3 år, når man så eventuelt har fundet nogle penge og så skærer ned hos andre hjemmehjælpsmodtagere for at få pengene til at passe, så man tilskærer behovet efter det, man har penge i kassen til.
Det her er beviseligt en overtrædelse.
Det har ministeren sagt, og derfor spørger jeg: Hvad vil ministeren gøre her og nu for at få bragt den overtrædelse tilbage på skinnerne, således at den ikke sker?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Det lød som et klogt citat.
Først vil jeg gerne slå fast, at de afgørelser, der træffes efter servicelovens bestemmelser, naturligvis skal efterfølges. Kommunen har pligt til at tilbyde
personlig og praktisk hjælp til borgere, der ikke selv kan udføre opgaven af fysiske, psykiske eller sociale årsager.
Kommunerne skal dermed være i stand til at tilbyde de nødvendige ydelser i form af såvel praktisk som personlig hjælp.
Serviceniveauet bør afspejle sig i kommunerne, og det bør fastlægges af de lovpligtige kvalitetsstandarder for både den personlige og den praktiske hjælp.
I den forbindelse er det vigtigt, at der er sammenhæng mellem det politisk vedtagne serviceniveau og de ressourcer, der er afsat til at udføre opgaven.
Som jeg tidligere har nævnt i svar til Folketingets Socialudvalg, er kommunalbestyrelsen forpligtet til som myndighed at sørge for, at svage ældre får den hjælp, der er truffet afgørelse om, og så skal afgørelser om personlig og praktisk hjælp naturligvis effektueres fuldstændig på samme måde som andre afgørelser.
Kommunalbestyrelsen skal som myndighed sørge for, at der løbende følges op på afgørelserne og afspejle den politik, der er fastsat i serviceniveauet, og at den hjælp, der ydes, er i overensstemmelse med afgørelsen om hjælp.
Og så har jeg forstået på den mediedebat, der har været, at Københavns Kommune nu har, affødt af oplysningerne om manglende sammenhæng mellem afgørelse og udførte opgaver, iværksat initiativer med henblik på at skabe denne sammenhæng, hvilken de, for at understrege det, også klart er forpligtet til.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Ja, jeg havde ellers rakt hånden op under det forrige spørgsmål, men det blev ikke noteret.
Jeg vil gerne, som jeg har formuleret det, høre lidt om, hvad ministeren har fået ud af DR's udsendelse Rapporten den 17. april kl. 20.30, hvor vi fik et udmærket indblik i de forhold, der hersker på hjemmehjælpsområdet i Københavns Kommune, og hvor man ser, at man har skåret så meget ned, at man ikke kan leve op til de handleplaner, der ligger i øjeblikket.
Det er underskrevne serviceaftaler, hvor både kommunen og den, der skal have hjemmehjælpen, har skrevet under på, at det og det skal der gives.
Ministeren sagde selv i slutningen af udsendelsen, at, nu skal jeg citere: »Det er klart i strid med loven at undlade at levere den ydelse, som de ældre har fået tildelt.«
Så vil jeg høre: Hvad vil ministeren så gøre ved dét?
»Vil ministeren henvende sig til Københavns Kommune, således at det pålægges kommunen omgående at levere den manglende hjemmehjælp, som på grund af aflysninger ligger helt nede på mellem 55 og 74 pct. set i forhold til de foreliggende underskrevne serviceaftaler og som følge heraf i realiteten betyder, at kommunen har overtrådt serviceloven?«
Skriftlig begrundelse
Som baggrund for spørgsmålet kan bl.a. henvises til socialministerens udtalelse i DR 1 udsendelsen, Rapporten, den 17. april kl. 20.30 og besvarelsen af spørgsmål nr. S 2256 og S 2257 af 4. april 2001.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Ministre er pr. definition ikke overraskede.
Men jeg vil gerne endnu en gang sige, at det helt afgørende i forbindelse med en række af de her ting omkring borgernes retssikkerhed i forbindelse med efteruddannelse var, at den nye måde at tænke på også kom ud til den enkelte frontmedarbejder; det lå os alle sammen meget på sinde.
Til det generelle spørgsmål fra hr. Tom Behnke vil jeg kun sige, at det jo selvfølgelig er sådan, at det offentlige retter ind i forhold til afgørelser, som er retlige; det er jo det, hele vores system er bygget op på med den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Pedersen (S), 2001-04-25:
Jeg vil godt spørge socialministeren: Er socialministeren lige så forundret som jeg over de spørgsmål, der kommer fra Det Konservative Folkeparti?
Jeg erindrer ikke under de mange, lange forhandlinger, vi har haft, at netop den del omkring retssikkerheden var frembragt som et større problem, så derfor overrasker det mig meget, at det kommer nu.
Og jeg vil gerne spørge, om socialministeren er lige så overrasket.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Hvis mine svar skal fortolkes, så beder jeg om lov til selv at gøre det, eller også at de bliver fortolket korrekt.
Det må dog trods alt være fair.
Jeg har klart præciseret - klart præciseret - ikke kun i svaret her, men gentagne gange, at kommunen har forpligtelse til at leve op til de servicemål, som de selv har udmeldt, og det er der ikke nogen som helst tvivl om, at de skal gøre.
Alt andet er urimeligt, det er uanstændigt, og der har vi systemer til at tage sig af det.
Det er så der, jeg henviser til, at det ramler ind i det næste spørgsmål, som også fru Aase D. Madsen har stillet.
Men at udlægge mine ord her som at jeg er tilfreds med, hvad der sker de steder, hvor kommunerne ikke lever op til deres forpligtelse, er simpelt hen ikke en rimelig måde at gøre det på.
Tværtimod.
Er der er nogen, der har sat det her på dagsordenen, så er det vist den nuværende regering.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Det er kort, og jeg bliver lige nødt til at komme tilbage til det forrige spørgsmål.
Vi stemte altså ikke for førtidspensionsreformen i Dansk Folkeparti.
Det har jo ikke så meget med det her at gøre, men alligevel.
Så må vi jo sige, at det signal, som vi sender herindefra, er jo så, at - ja, nu bliver jeg igen grov: Kør videre.
Der er ingen hjælp at hente herindefra for dem, der er kommet i klemme i systemet i Københavns Kommune.
Politikerne derinde slås jo i øjeblikket, og Dansk Folkepartis borgerrepræsentant har da forsøgt at føre sagen videre til indenrigsministeren, som jo er tilsynsmyndighed over for Københavns Kommune. Så kan vi jo se, hvad der kommer ud af det ad den vej.
Og så kan vi se, som jeg siger, om der er behov for, at vi indføjer noget i lovgivningen, der giver en hjemmel til, at man ikke behøver at sidde med hænderne i skødet herindefra.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Jeg synes simpelt hen, at det er urimeligt nu for tredje gang at blive beskyldt for at sidde med hænderne i skødet.
Jeg har svaret meget konkret og direkte på fru Aase D. Madsens spørgsmål.
Jeg tror, de fleste har forstået det, og jeg har heldigvis den trøst, at hvert eneste ord, der bliver sagt her i Folketingssalen bliver noteret ned i de såkaldte grønne hæfter, og der kan fru Aase D. Madsen på et senere tidspunkt helt konkret læse, hvad det var, jeg helt konkret har sagt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
oversigt over familieindkomster s. 68 Danmarks Statistiks tiårsoversigt 2000, og vil ministeren oplyse, hvorledes udviklingen har været i andelen af personer i lavindkomstgrupper fra 1995 og fremefter?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren benægtede i TV 2's morgen-tv onsdag den 18. april, at uligheden i Danmark har været stigende i den siddende regerings tid.
Dette er stik imod de oplysninger, som Danmarks Statistik har offentliggjort som de officielle tal
Hvis andelen af personer i den såkaldte lavindkomstgruppe - altså personer med en indkomst under 70.300 kr. - er stigende, er dette udtryk for en større skævhed i Danmark.
Når tallene ønskes fra 1995 og fremefter, skyldes det, at i 1995 blev reglerne for lommepenge til plejehjemsbeboere ændret, og tallene forud er derfor ikke sammenlignelige.
Lissa Mathiasen (S), 2001-04-25:
Jeg vil godt spørge boligministeren, om hun ikke finder, at det netop er, skal vi sige en form for bedre ligestilling, i hvert fald en bedre løsning på problemerne, at man netop i kraft af de nye anvisningsregler, som blev vedtaget i sidste folketingssamling, og hvor netop kommunerne fik mulighed for at kunne gå ind og tilgodese f.eks. tilflyttere, der kom til en kommune, eller tilgodese andre særlige grupper, som de gerne ville hjælpe med en bolig, at det er en af de muligheder, der rent faktisk er givet i form af en bedre løsning for befolkningen?
Og dernæst i relation til det svar, ministeren gav før omkring integrationsloven: Kan ministeren ikke bekræfte, at det vel også betyder en væsentlig mindre belastning af den enkelte kommune, at man har fået integrationsloven, idet 75 pct. af vores udlændinge tidligere var bosiddende i kun 33 af landets kommuner?
Kan ministeren ikke give mig ret i, at netop de to tiltag faktisk har betydet, at det er langt lettere og dermed en langt bedre ligestilling, vi har fået af de enkelte boligområder i kommunerne?
Egil Møller (DF), 2001-04-25:
Der var ikke meget nyt i ministerens besvarelse til mig.
Det havde jeg sådan set heller ikke ventet.
Jeg vil bare lige fortælle ministeren, at jeg får utrolig mange henvendelser fra danskere, som ikke har mulighed for at få en bolig, fordi man oplever, at flygtninge kommer foran i boligkøen.
Jeg vil godt nævne et konkret eksempel, som jeg fik fra en borger i Birkerød i går, der via arbejdsministeren var blevet opfordret til at søge stilling over Internettet, fordi han var arbejdsløs.
Det lykkedes ham at finde et job i Birkerød.
Han har henvendt sig til kommunen, han har henvendt sig til boligorganisationerne i kommunen og i nabokommunerne, og svaret er, at ifølge den venteliste, han kommer på, kan han i bedste fald tidligst få en bolig om 2 år.
Kan ministeren ikke se, at det er et problem, at han i givet fald så skal opgive sit job, flytte tilbage til Sønderjylland til en bolig dér og så være arbejdsløs?
Lotte Bundsgaard (S), 2001-04-25:
Hr. Egil Møller henviser i begrundelsen for spørgsmålet til debatten i forbindelse med min redegørelse om ligestilling.
Jeg husker spørgsmålet, men jeg husker også, hvad hr. Egil Møller ynder at gøre her i salen, nemlig at insistere på at ville diskutere flygtninge og indvandrere
, uanset om
debatten omhandler flygtninge/indvandrere eller ej
Den konkrete redegørelse handlede om ligestilling mellem kønnene.
Som jeg tidligere har svaret hr. Egil Møller bl.a. her i salen i forbindelse med spørgsmål S 1779 den 28. februar, handler boligpolitik om behov.
Der skal være boliger til unge.
Der skal være boliger til børnefamilier, og der skal være boliger til de ældre. Udbudet af boliger skal derfor tilpasses den enkeltes behov og økonomiske ydeevne.
Derfor arbejder regeringen på at styrke et varieret boligmarked med almene boliger, andelsboliger, ejerboliger og private udlejningsboliger.
Så egentlig kunne jeg godt tænke mig, at hr. Egil Møller i stedet for hele tiden at ville lave ideologiske korstog her i Folketingssalen beskæftigede sig med det, det egentlig drejer sig om, nemlig boligpolitik.
Med hensyn til de i spørgsmålet nævnte ventelister går jeg ud fra, det er den almene sektor, der henvises til, og den almene sektor har som bekendt bl.a. til formål at løse de boligsociale opgaver, dvs. støtte de svageste.
Det betyder konkret, at kommunalbestyrelsen kan beslutte, at indtil en fjerdedel af de ledige familieboliger i almene boligorganisationer skal stilles til rådighed for kommunen.
Det har to konsekvenser: For det første kan boligsøgende, der normalt ikke kan komme i betragtning til en bolig, tilgodeses.
Nogle af de mennesker, der herved får en bolig, vil være flygtninge.
Det er helt i overensstemmelse med intentionerne
bag ordningen.
For det andet betyder ordningen, at det resterende antal boliger udlejes efter almenboliglovens udlejningsregler.
Sluttelig vil jeg gerne tilføje, at vi i regeringen mener, at integrationsloven er en god og en vigtig lov.
En lov, der - hvad skal man sige - på god dansk vis bygger både på rettigheder og på pligter.
Hvis integrationen af fremmede skal lykkes i Danmark, er det også nødvendigt, at boligsituationen er i orden.
Egil Møller (DF), 2001-04-25:
Jeg er jo spændt på, om jeg får et svar på det stillede spørgsmål fra ligestillingsministeren i dag.
Såvel som at være by- og boligminister er ministeren også ligestillingsminister, og jeg erindrer ministeren om en debat, vi havde sidste tirsdag, om ligestilling. Der var det sådan, at ministeren på et tidspunkt nævnte, at hun ønskede, at der skulle være ligestilling på stort set alle områder her i samfundet, og der stillede jeg så to gange ministeren et spørgsmål om, hvorvidt der var tale om reel ligestilling på boligmarkedet, når disse flygtninge ifølge lovgivningen skulle have fortrinsret til en bolig inden for tre måneder.
Det kender vi jo ikke til, at danskere har mulighed for.
Jeg fik ikke svar, men nu har ministeren jo så haft mulighed for at tænke over, hvordan man vil svare.
»Ønsker ministeren en reel ligestilling i retten til at opnå en passende bolig?«
Skriftlig begrundelse
Baggrunden for spørgsmålet er et manglende svar fra ministeren på 2 gentagne spørgsmål fra spørgeren i forbindelse med redegørelsesdebatten tirsdag den 17. april om, hvorvidt ministeren mener, at flygtninges fortrinsret til en passende bolig inden for 3 måneder er ligestilling set i relation til de mange danskere, der har været på venteliste i boligkøen i mange år.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Det er fuldstændig korrekt, som hr. Frank Dahlgaard siger, at den demografiske udvikling omkring pensionsalderen, mindre ungdomsårgange osv. selvfølgelig spiller en rolle, og det sidste, som hr. Frank Dahlgaard var inde på med hensyn til indvandrere, som får fast tilknytning til arbejdsmarkedet, er jo netop en af de glædelige udviklinger, som handler om hele det rummelige arbejdsmarked.
Vi har alle en forpligtelse til at skabe rum og plads, og vi ser heldigvis også flere og flere virksomheder, som er meget optaget af at leve op til deres sociale ansvar og skabe rum og plads til dem, der ikke er der i dag.
Her foregår der en glimrende udvikling.
Dahlgaard
, og så er der forbedrede muligheder på barselområdet og andre ting.
Det er velfærdsudvidelser, som vi fra regeringens side ikke synes er så dårlige endda. Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-25:
Kunne ministeren forestille sig, at denne her statistiske og lidt underlige sag om, at uligheden er vokset i samfundet, måske skyldes, at befolkningen bliver ældre?
Altså der er nogle store grupper, der bliver ældre, og når man når op der i 45-, 50-, 55-års-alderen, så har man typisk sin højeste indkomst.
Senere tjener man meget.
Er det muligt, at den der statistiske oplysning om uligheden simpelt hen kan ligge i en ændret aldersfordeling?
Så vil jeg spørge, om socialministeren er bekendt med, at Ritzaus Bureau i går udsendte et telegram, som oplyste, at stadig flere indvandrere og deres efterkommere får en fast tilknytning til arbejdsmarkedet, og de henviser til nye tal fra Danmarks Statistik.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Jeg er bange for, at socialministeren roder lidt i tallene.
Udjævningsprocenten var ikke de 2,9 til 3,1.
For det, der står tilbage, er, at socialministeren ikke svarede på, hvordan det er gået med antallet af personer på permanente offentlige overførsler.
De er rent faktisk steget med 46.000 i den periode.
Det er ikke, fordi antallet af pensionister er steget.
Det er tværtimod faldet i den samlede periode, så det er folk i den arbejdsdygtige alder, der er på permanent overførselsindkomst under den nuværende regering, og tallet er stigende.
Det synes jeg er bemærkelsesværdigt, og det havde jeg ønsket, at socialministeren havde forholdt sig til, men jeg må erkende, at det, der blev sagt af formanden for Foreningen af Hjemløses Venner om statsministeren, også gælder om socialministeren, nemlig at det er klart, at socialministeren ikke kan se de hjemløse i gadebilledet, for han kan jo ikke se dem fra sin kongeblå BMW med de tonede ruder.
Ministeren vil ikke erkende, at der er et problem, og derfor bliver der ikke gjort noget ved det, desværre.