runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Jamen så lad os få lidt flere ord på det.
Jeg har klart den holdning, at det er kommunens ansvar, at de definitioner, der ligger i serviceloven, det vil sige trygheden i hverdagen for den ældre, er til stede.
Den kan man ikke få erstattet af frivillige.
Samtidig vil jeg gerne lægge til, at jeg synes, det er flot, at vi i Danmark har, så vidt jeg er orienteret, noget, der ligner 1,2 millioner mennesker, som udøver frivillig indsats.
Det er meget af det, der får vores samfund til at fungere i hverdagen.
Og herunder er der 300.000, som gør det inden for det sociale område.
De yder et fantastisk bidrag i hverdagen.
Det er besøgsvenner, det er telefonkæder, det er en hel række tiltag, uden hvilke det hele for nogle ville være lidt mere fattigt.
Men det, der er min principielle, klare holdning, er, at det kan ikke være sådan, at en ældre person skal være afhængig af, at trygheden i hverdagen, altså det basale for, at hverdagen kan fungere, bliver overladt til en frivillig.
Så ville vi jo bringe den ældre i en urimelig situation, og det er det, jeg klart siger nej til.
Det er kommunens ansvar og forpligtelse.
Men så vil jeg samtidig stadig væk opfordre til, at så mange som muligt laver en frivillig indsats, som er med til at forsøde tilværelsen for ofte ensomme mennesker.
Jeg har det ganske udmærket med, at vi har en god udvikling, når det gælder det.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
Jeg takker for svaret og konstaterer, at ministeren og jeg er fuldstændig enige om, hvad der er ønskeligt.
Vi har nøjagtig den samme holdning, men det, der undrer mig utrolig meget, er, at ministeren ikke har mod på så at gøre noget ved situationen.
Jeg er fuldstændig klar over, at kommunerne altså har ansvar for det her, men kunne ministeren ikke præcisere, hvad det er for et ansvar, ministeren mener, at regeringen har?
Og hvilket ansvar har ministeren?
Jeg er enig med ministeren i, at kommunerne har ansvar, men så er det ekstra interessant at høre regeringens opfattelse af, hvad det er for et ansvar, den måtte have f.eks. i forbindelse med kommuneaftalerne.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-10:
Jeg har spurgt ministeren om noget lignende via skriftlige spørgsmål, og dér har ministeren givet udtryk for, at ministeren ikke vil gribe ind.
Det kan ikke nytte noget, at de sætter frivillige til omsorgsarbejde.
Vi gør det jo også over for de frivillige.
Vi gør dem faktisk en bjørnetjeneste, fordi de føler sig pålagt nogle ting, som de faktisk ikke ønsker, og jeg vil naturligvis gerne høre ministeren, om han ikke også på det her område kunne tænke sig virkelig at fortælle kommunerne, at det kan altså ikke lade sig gøre at sætte frivillige til den slags arbejde.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Nu skal man jo ikke lade sig forskrække af, at hr. Søren Kolstrup siger, at han og jeg er hundrede procent enige.
Det bliver jeg ikke forskrækket over.
Jeg kan bare konstatere endnu engang, at for mig er der ingen tvivl om, hvem der har ansvaret for at leve op til loven.
Det har jeg meget klar opfattelse af, at det vil kommunerne også gøre, og det skal de gøre.
Det er folkevalgte, som sidder derude, som påtager sig det ansvar, og jeg synes i øvrigt, at fru Birthe Skaarup også henviser til, at når de så får en klar udtalelse, så lever de også op til loven, og det skal de gøre.
Det har der sådan set ikke været nogen diskussion om, det behøver vi sådan set ikke præcisere mere i dag.
Til fru Birthe Skaarup vil jeg gerne sige, at jeg har netop givet en klar melding bl.a. på et skriftligt spørgsmål, som så også resulterede i det, som fru Birthe Skaarup sagde, men så vil jeg godt lige anholde en ting, som jeg hørte, nemlig at de frivillige ikke kan deltage i omsorgsarbejde. Jo, det skal de i høj grad.
De skal være med til at give det ekstra.
Kommunens ansvar er tryghed osv. i hverdagen.
Det præciserede vi i sidste spørgsmål, men at vi har frivillige, som af egen drift er med til at forsøde f.eks. ensomme menneskers tilværelse via besøgstjenester og alle de andre gode initiativer, vil jeg være med til at animere så meget som overhovedet muligt til, fordi det er godt for den enkelte ældre, og jeg tror i øvrigt også, at de, som yder den frivillige indsats, har det godt med det.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-10:
Men det kan være, at jeg formulerede mit spørgsmål forkert, for det, jeg naturligvis gerne vil høre fra ministerens mund, er, om ministeren mener, at man kan erstatte de her frivillige mennesker med hjemmehjælperens arbejde.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Jeg oplevede hr. Søren Kolstrups indlæg som en konklusion på debatten, og det lader jeg så være den konklusion, som hr. Søren Kolstrup har draget.
Den kan man ikke overlade til frivillige, men vi skal opfordre til, at frivillige kan være med til at give det ekstra, som disse ofte er med til at give.
Men det, som jeg tror, jeg sagde helt præcist første gang, er, at det er sådan, at en ældre, som har krav på noget hjemmehjælp, ikke kan være i den situation at være afhængig af, om den frivillige nu kan eller ikke kan.
Det er kommunens ansvar.
Samtidig vil jeg så endnu engang benytte lejligheden til at sige tak til de mange frivillige, men også opfordre endnu flere til at deltage i det, for det har vi behov for.
Der er mange ensomme, hvor bl.a. frivillige kunne være med til at gøre en ekstra indsats.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
»Hvordan vil ministeren sikre, at rekrutteringen til hjemmehjælpsområdet fastholdes i de kommende år, hvis området udsættes for stadig mere omfattende tempoopskruning?«
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Det er et område, som jeg synes er meget vigtigt, at vi har for øje.
Der er jeg fuldstændig enig i det, jeg oplever som værende intentionerne i spørgerens spørgsmål.
Jeg vil starte med at sige, at personalet på hjemmehjælpsområdet rekrutteres i dag i vid udstrækning fra de grundlæggende social- og sundhedsuddannelser.
Jeg må selvfølgelig også påpege, at det er kommunerne og amterne, som har ansvaret for disse uddannelser.
Regeringen arbejder aktivt sammen med både de regionale og de faglige aktører på at finde metoder, hvorpå vi kan optimere rekrutteringen.
I Rådet sidder der også repræsentanter for en række ministerier, for Kommunernes Landsforening, for Amtsrådsforeningen, for Københavns og Frederiksberg Kommuner, H.S.'s Erhvervsuddannelsesråd og også de tilknyttede faglige organisationer. For det andet er regeringen og Amtsrådsforeningen ifølge aftalen om amternes økonomi for år 2000 blevet enige om, at man nedsætter et udvalg til at analysere de fremtidige arbejdsprofiler inden for sundhedsvæsenet og opgavefordelingen mellem de forskellige grupper.
Udvalget skal bl.a. beskrive og vurdere udbud og efterspørgsel inden for den kommunale plejesektor.
Og for det tredje kan jeg oplyse, at Amtsrådsforeningen over for ministeriet har oplyst, at der er nedsat en arbejdsgruppe, som skal tilvejebringe et statuseftersyn på de grundlæggende social- og sundhedsuddannelser.
Det forventes, at rapporten om gruppen kommer i løbet af sommeren.
Rapporten vil bl.a. fokusere på, hvordan uddannelserne kan gøres mere attraktive i de unges øjne, men også hvordan de unge gøres til mere attraktive medarbejdere for arbejdsgiverne.
Så vil jeg gerne afslutningsvis kraftigt understrege, at regeringens overordnede løsningsstrategi i forbindelse med rekrutteringsproblemet vedbliver at fungere i forhold til uddannelsen.
Vi skal således undgå en udvikling, hvor en stor gruppe af de personer, der yder ældreomsorg, ikke har en kompetent uddannelse.
Det fortjener både de ældre medborgere såvel som de social- og sundhedsuddannede assistenter.
Jeg vil slutte af med at sige: Det her er heldigvis et område, hvor jeg har oplevet, at de, der skal, tager det særdeles alvorligt, dvs. de faglige organisationer, medarbejderne, KL og Amtsrådsforeningen og også regeringen.
Der er ikke noget faresignal lige her og nu, men jeg tror, at jeg er enig med hr. Søren Kolstrup i, at det er et område, som vi skal have prioriteret i den kommende tid, undersøgt hvorfor der er forholdsvis mange, der ikke fortsætter arbejdet inden for erhvervet...
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
Jamen, jeg takker da, fordi ministeren er stærkt opmærksom på problemet.
Det, der bekymrer undertegnede - og jeg vil da gerne høre ministerens kommentar til det - er det forhold, at vi mange steder kan opleve, at der bliver flere og flere vikarer, der tager sig af hjemmehjælpsarbejdet. Kernearbejdskraften svinder ind, simpelt hen fordi det bliver mindre og mindre attraktivt; der bliver mere stress og jag, og det indebærer, at der er flere og flere der får sygedage, det indebærer flere vikarer, og det indebærer, at det bliver lidet attraktivt.
Og det er på den baggrund, man kan befrygte, at det ikke virker tiltrækkende.
Derfor er vi tilbage i spørgsmålet: Hvordan skal vi sikre os, at hjemmehjælperne får en nogenlunde anstændig arbejdsdag til glæde for sig selv og for brugerne?
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-10:
F.eks. er risikoen for blodpropper 60 pct. højere.
Er ministeren så meget opmærksom på det, at ministeren også har forslag til initiativer til at forbedre arbejdsmiljøet inden for hele den sektor inden for området?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Det er jeg faktisk ikke bekendt med, men det må vi måske kigge på.
Ellers oplevede jeg sådan set, at hr. Søren Kolstrup var enig med de hovedlinjer, som jeg gav, der skulle være i forhold til indsatsen på området.
Til fru Jette Gottlieb vil jeg gerne sige: Jo, det er jeg opmærksom på.
Jeg synes også, det er bekymrende, og derfor er jeg også glad ved, at arbejdsministeren netop har taget den her gruppe ud sammen med andre, der specielt skal fokuseres på i den kommende tid.
Netop nedslidningen, det hårde arbejdsmiljø, som jo så udmønter sig i nogle kedelige statistikker, er jo helt klart et incitament til, at her skal der også gøres noget.
Det er altså på flere områder, der skal gøres noget i forhold til personale og også fremtiden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
»Kan ministeren oplyse, hvordan væksten i svinefarme gennem emission af ammoniakdampe indvirker på miljøet, herunder de særligt følsomme naturområder som lyngheder og højmoser, men også bøgeskove, og om denne udvikling er forenelig med regeringens miljøpolitik?«
Vi kan konstatere, at produktionen af svin i Danmark stiger.
Vi kan konstatere, at produktionen af ammoniak stiger.
Vi kan konstatere, at produktionen af ammoniakdampe stiger.
Vi kan konstatere, at der ikke sker noget på området, og det er på den baggrund, spørgsmålet er stillet.
Jens Vibjerg (V), 2000-05-10:
Det er nu godt en måned siden, man for fuld damp overtog Amanda, og så sent som for en uge siden skriver ministeren altså, at nu er det it al væsentligt forløbet tilfredsstillende.
Hvad er der sket med Amanda den sidste uge, siden det hele kokser?
Man får i hvert fald fornemmelsen
af, at ministerens svar er et forsøg på at vige uden om, at besvarelsen af 2. maj simpelt hen er en vildledning af Folketinget med hensyn til de faktiske forhold.
Svend Auken (S), 2000-05-10:
Heldigvis er ingen af de ting, hr. Søren Kolstrup sagde, rigtige.
Der er ikke stigende svineproduktion.
Der er ikke stigende ammoniakfordampning, og der gøres meget ved det.
Ammoniakfordampning fra landbruget er senest opgjort for året 1996 og udgjorde 92.700 t kvælstof, heraf udgjorde fordampningen fra svinebruget ca. 35 pct.
I en netop udgivet rapport fra DMU vurderes det, at når Vandmiljøplan II er fuldt ud implementeret i 2003, vil kvælstofdepositionen fra landbruget på landområder være reduceret med ca. 21 pct. i forhold til niveauet i 1995.
Dette tal forudsætter, at der er en uændret svineproduktion, og i øjeblikket er den svagt dalende.
Ammoniak kan fremme væksten af konkurrencedygtige planter og fortrænge de mere nøjsomme planter og dermed udgøre en trussel mod nogle af vores mest bevaringsværdige naturtyper.
Jeg kan om skovene sige, at på baggrund af træernes nåle- og bladtab er sundhedstilstanden i de danske skove registreret siden 1989, og heldigvis viser tallene - dem, vi har nu for 1999 - at der er sket en forbedring, og 1999 har været vores foreløbig bedste år. Jeg er tilfreds med, at vi har forstået at vende udviklingen i Danmark, sådan at hvert enkelt svin i Danmark produceres med mindre miljøbelastning. Vi har med Vandmiljøplan II lagt nogle spor, og så har vi givet hinanden tilsagn om i forbindelse med midtvejsvurderingen af vandmiljøplanen at vi vil udarbejde en yderligere handlingsplan med hensyn til, hvad der kan gøres for at nedbringes ammoniakdampe.
Så heldigvis er ingen af de ting, hr. Kolstrup sagde indledningsvis som forudsætninger for sit spørgsmål, rigtige.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
»Finder ministeren, at frivillige besøgsvenner, organiseret af det lokale ældreråd, kan erstatte hjemmehjælpens omsorgsarbejde?«
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg bare sige, at loven er en, man skal leve op til.
Det er ikke noget, man sådan gradbøjer, hvorvidt man skal gøre om et halvt eller et helt år.
Jeg synes, at det er et fuldstændig urimeligt eksempel, som hr. Søren Kolstrup fremtrækker, og jeg er ikke selv bekendt med det.
Men hvis det er sådan, at man har eksempler på, at folkevalgte selv siger, de ikke lever op til loven, så synes jeg da, at der er et eller andet fuldstændig galt, som man skulle se at få bragt i orden i den pågældende kommune.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
Jeg kan jo godt forstå, at man som ny minister skal have tid til sådan lige at finde sig til rette, men når vi ved, at der ikke blot er den nævnte historie i Kongens Enghave, men at der er andre historier rundt om i landet, så må jeg altså konstatere, at ministeren vil tilkendegive, hvad han mener om sagen, men tilsyneladende ikke har nogle konkrete initiativer.
Man kan ikke have så klar en holdning, som ministeren har - og det er da kun glædeligt - uden at den må føre til et eller andet.
Vi vil ikke acceptere, sagde ministeren, at der er tilstande, hvor kommuner selv erkender, at deres egne hjemmehjælpere ikke har tid til det, de bør have tid til.
ministeren give sig selv og regeringen til, at der kommer en overensstemmelse mellem lovens ord og ånd og den faktiske virkelighed?
Er det et halvt år?
Er det et helt år?
Ole Sohn (SF), 2000-05-10:
Jeg er glad for det sidste tilsagn, for det er sådan set det, det i dag har været meget magtpåliggende at få en garanti for, også for at kunne give den garanti til de arbejdsløse og til medarbejderne, som jo selvfølgelig bliver stressede over ikke at kunne leve op til de forventninger, der stilles til dem, nemlig at alle får deres aktivering efter reglerne.
Jeg tænker på den periode, hvor man laver store, forkromede modeller, som er skræddersyede, og tror på, at det kan løse problemerne ud i fremtiden.
Er den ikke ved at være forbi, og må vi ikke gå over til et system, hvor man laver nogle grundlæggende styresystemer, som man så modulopbygger, sådan at man kan skifte produkterne ud efterhånden, som der kommer ny viden, nye modeller og nye erfaringer inden for det IT-område?
Jeg tror, det er nødvendigt, at vi også gør os de overvejelser, at vi lærer af den fejl, den fadæse, det har været med Amanda, sådan at vi undgår den type problemer i fremtiden.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-10:
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvad årsagen til problemet er, for det er jo ikke første gang, vi taler med ministeren om denne sag; vi har haft ministeren i samråd for år tilbage, også om Amanda.
Hvad er årsagen til problemerne?
Er det det tidligere Datacentralen, der i dag hedder CSC Danmark?
Er det arbejdsformidlingen?
Eller er det simpelt hen, fordi udviklingen inden for edb-styringssystemer går så hurtigt, at Amanda er dybt forældet, inden det kommer på gaden?
For det tog 5 år for Amanda at komme på gaden.
Og er der i den forbindelse andre AF-systemer i denne verden, som benytter noget, der bare minder om Amanda?
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-10:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han har overvejet som forsøg i en overgangsperiode og for at aflaste AF i en eventuelt meget vanskelig situation at lade f.eks. grundregistrering overgå til de a-kasser, der har prøvet at lave grundregistrering tidligere som forsøg, eventuelt også at lade udarbejdelse af handlingsplaner overgå til a-kasser, som har prøvet det ved tidligere forsøg, simpelt hen med henblik på at lave en aflastning i en hård periode.
Anne Baastrup (SF), 2000-05-10:
Jeg har forstået på ministeren, at de arbejdsløse samlet set ikke får problemer på grund af de problemer, der er med Amandas indkøring.
For at gøre det klart: Betyder det så, at den besked, de aktiverede har fået i Odense, om, at man ikke kan lave handleplaner før til september, er en besked, som de aktiverede formentlig har misforstået, eller er den blevet lidt for firkantet opfattet af AOF?
For sådan som situationen er nu, er de aktiverede i Odense anbragt på AOF-kurser, der ikke giver dem kompetence, men de får samtidig at vide, at det, der måske kunne give dem en kompetence, kan man først tage stilling til i september, og så er der jo nogle, der har et problem, nemlig at så er aktiveringsperioden udløbet.
Men jeg kan forstå, at det ordner ministeren nu, når han kommer hjem.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-10:
Jeg troede egentlig, ministeren kom tilbage og besvarede nogle af de spørgsmål, der var stillet, som han ikke nåede i første runde.
Det kan jeg forstå at ministeren ikke gør, medmindre vi stiller spørgsmålene igen.
Det vil jeg så gøre.
Jeg stillede det spørgsmål, om ministeren ikke, når han ser tilbage i tiden, kan se, at nogle af de oplysninger, ministeren har tilstillet Folketinget, eventuelt i fortrolig form, har været mangelfulde eller i værste fald vildledende.
Det er lidt underligt med alle de informationer, vi har fået om Amanda-systemet, at tro, at de alle sammen på det tidspunkt, hvor de er kommet til Folketingets kendskab, har været baseret på ordentlig, god tro.
Lad mig bare sige, som også flere andre folketingsmedlemmer allerede nu har bragt frem i debatten, at vi får et notat af den 2. maj, og 7 dage senere er AF-centrene lammet af strejke.
Så siger ministeren: Jamen jeg havde ikke andet kendskab den 2. maj.
Enten vidner det da om et utrolig lille kendskab fra ministerens side til, hvad der rent faktisk foregår, og en utrolig lille føling med, hvad der foregår ned igennem systemet, eller også er der selvfølgelig tale om, at informationerne op igennem systemet og til slut til Folketinget ikke har være reelle og fyldestgørende.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-05-10:
Amanda-systemet bliver taget i brug den 10. april, og den 2. maj kan arbejdsministeren fortælle, at systemet fungerer tilfredsstillende, og at det ikke er til gene for brugeren.
Jeg går ud fra, at når ministeren oplyser dette, så er det, fordi man har indhentet oplysninger om, hvordan det fungerer, og har dækning for at kunne orientere Folketinget på den måde.
Hvad er der så, der sker i dagene fra den 2. maj og frem
til nu
Hvad er det, der har ændret sig?
Hvilke omstændigheder er indtruffet, som gør, at ministeren kunne sige sådan den 2. maj, nu hvor alle ved, at det er en helt anden situation end den, som ministeren sagde var gældende den 2. maj?
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-10:
»Finder ministeren, at det er i overensstemmelse med gældende lovgivning, at hjemmehjælpere i nogle lokalområder tvinges til at droppe enhver form for omsorg?«
Vi kan konstatere, at i flere og flere danske byer skal hjemmehjælperne løbe hurtigere og hurtigere.
Der er ikke tid til en omgang snak, og i nogle tilfælde kan man konstatere, at der kun er tid til lidt rengøring og ikke til nogen som helst form for omsorg.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Jeg kan oplyse, at de lovgivningsmæssige rammer for kommunens pligt til at tilbyde personlig og praktisk hjælp finder man faktisk i servicelovens kapitel 14.
Efter servicelovens § 71, stk. 1, skal kommunerne sørge for et tilbud om personlig pleje og hjælp samt hjælp og støtte til nødvendige praktiske opgaver i hjemmet.
Tilbudene skal gives efter en konkret individuel vurdering af behovet.
Det er måske lidt vanskeligt altid at definere begrebet omsorg.
Det er sådan, at det ikke fungerer specifikt i servicelovens bestemmelser, men hvis man mener, at hjemmehjælpen i nogle lokalområder tvinges til at tilsidesætte borgernes ret til at få opfyldt de krav, som de har ret til i forhold til serviceloven, de ydelser, som jeg omtalte før, ud fra en konkret vurdering af behovet, så er det helt klart for mig, at så er man ikke i overensstemmelse med den gældende lovgivning.
Vi har i den senere tid desværre hørt
om enkeltstående tilfælde af omsorgssvigt, hvor den ældres behov er blevet tilsidesat.
Selv om disse sager ikke siger noget om, hvordan situationen er generelt, kan den slags sager være med til at skabe utryghed hos mange.
Den utryghed skal vi til livs.
Som ældre har man selvfølgelig krav på både tryghed, men også på en respektfuld behandling.
Som det sikkert også er spørgeren bekendt, er regeringen i gang med at gøre status og justere pejlemærker på hele ældreområdet.
Det sker bl.a. i form af de folkehøringer, som vi er i gang med i øjeblikket, og som jeg i øvrigt skal sige er meget inspirerende.
De konkrete initiativer, som vi vil spille ud med, er endnu ikke lagt fast.
Det er nemlig afgørende for os, at sådanne initiativer bliver formet igennem en dialog, hvor alle har været med, ikke mindst de ældre selv.
Det er baggrunden for, at regeringen via folkehøringerne har indledt en større dialog med befolkningen. Sådan en dialog og bred folkelig debat synes jeg er vigtig, hvis vi skal udvikle et velfærdssamfund med høj kvalitet, og det skal være et samfund, som alle føler ansvar for.
Når spørgeren bruger ordet omsorg, så handler det nok også om dårlig kvalitet på ældreområdet.
Her kunne man f.eks. tænke på, at der ikke er en tilstrækkelig medmenneskelighed og nogen uigennemsigtighed, og at der er for store forskelle med hensyn til de ydelser, der tilbydes, og også ydelsernes kvalitet.
Men som sagt er det jo netop det, som regeringen har sat på dagsordenen.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-10:
Jeg vil gerne spørge socialministeren ud fra det svar, der nu er givet,
om socialministeren vil sætte de kommuner på plads, der efter min vurdering ikke udfører deres opgave, nemlig at give de ældre den hjælp, de har behov for?
Jeg synes, at det er et meget væsentligt spørgsmål særlig i de her dage, hvor ministeren og regeringen drager land og rige rundt og hører, hvad befolkningen mener om det her område.
Jeg synes, det er væsentligt, at vi drager omsorg for vores ældre, og at de får den nødvendige hjælp, de skal have.
Men spørgsmålet er: Vil ministeren sætte de kommuner på plads, der ikke udfører deres job ordentligt?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-05-10:
Først vil jeg sige, at kommunerne selvfølgelig skal leve op til den forpligtelse, de har i forhold til loven, derom kan der selvfølgelig ikke herske nogen tvivl.
Til fru Birthe Skaarup vil jeg sige, at definitionen af, hvad man har behov for, tror jeg er for bred, for hvem skal vurdere det?
Det må være det, det handler om: tryghed i forhold til hverdagen.
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg gerne sige: Det er ikke sådan, at serviceloven opererer med omsorgen.
Det er ikke sådan, at serviceloven opererer med, at der skal være tid til, havde jeg nær sagt, at drikke x antal kopper kaffe, der skal være tid til at læse højt af en avis, eller hvad man nu hver især definerer som værende omsorg, og det tror jeg i øvrigt er meget forskelligt. Men det, jeg bare kan konstatere, er, at i de kommuner, der gør det her ordentligt og på en god måde - og udgangspunktet er, hvad der er bedst for de ældre - er det sådan, at der kommer hjemmehjælpen til tiden, der er det sådan, at der er en kommunikation imellem hjemmehjælpen og den ældre, og tingene fungerer ganske enkelt på en udmærket måde. Det er det, vi gerne vil sætte fokus på på den måde, som vi har gjort det med folkehøringerne.
Det er det, vi bl.a. har gjort med, at vi har haft et projekt, som vi har kaldt Den gode pleje, som vi lige kunne offentliggøre her for ganske få dage siden.
Det handlede netop om, hvordan vi kan udøve hjælp til fortrinsvis de ældre, som vi taler om her, så vi møder dem med de to ord, som for mig er helt afgørende, nemlig respekt og værdighed.