runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2003-03-12:
Det er sådan set ikke, fordi jeg vil gå ind i en debat nu, men jeg er i hvert fald nødt til lige at rette en ting, der er sagt forkert her, nemlig at mankoen er steget fra ca. 2 til 20 mio. t.
Det er altså helt forkert.
Det er ganske enkelt en misforståelse eller anklage, som ikke har hold i virkeligheden.
Den tidligere regering fremsatte den 25. april 2001 et forslag til ratifikation af Kyotoprotokollen.
Heraf fremgår det, at mankoen udgjorde 1,8 mio. t CO2-ækvivalenter svarende til 2,4 pct. af udslippet i 1990.
Men det fremgår også tydeligt af daværende miljø- og energiminister Svend Aukens forslag, at denne udregning bygger på en række meget vigtige forudsætninger.
Det drejer sig bl.a. om, at Danmark fik lov til at korrigere basisåret, og en anden væsentlig forudsætning var, og jeg citerer fra forslaget, det er meget nemmere: »... at der fastsættes kvoter i perioden 2008-12, som svarer til det hjemlige forbrug, således at eventuel eleksport modsvares af køb af internationale kvoter.«
Citatet fortsætter: »Hvis det antages, at kvoteordningen ikke forlænges, bliver der tale om en manko på ca. 19 pct. i forhold til 21 pct.-målsætningen i 2008-12.«
Det fremgår altså direkte af hr. Svend Aukens eget
forslag
, at hvis vi medregner en eleksport til de nordiske lande, som vi jo gør i vores opgørelse, i mankoen, ja, så manglede de også dengang 19 pct.
Det svarer til 15 mio. t, og af det beslutningsforslag, jeg fremlagde for Folketinget den 3. april 2002, indgår der en beregning, hvor eleksporten ikke var medregnet, og en, hvor den var medregnet i mankoen.
Inklusive eleksport blev mankoen i mit beslutningsforslag fra april 2002 beregnet til 15,6 mio. t CO2-ækvivalenter afhængig af løsning af basisåret.
Jeg synes, det er fair, at man i hvert fald sikrer sig, at man får de rigtige tal.
På nær meget få justeringer var disse tal baseret på nøjagtig det fremtidsskøn, hr. Svend Auken selv forelagde for Folketinget i sit beslutningsforslag til Danmarks ratifikation den 25. april 2001.
Derfor var tallene, når der kigges efter, måske sjovt nok også stort set de samme.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Lige til fru Bodil Kornbek: Det er jo sådan, at måden, man hidtil har styret dansk energi- og miljøpolitik på, har været ved hjælp af afgifter, og jeg tror, skatteborgerne har mærket, hvordan man har pålagt dem udgift på udgift.
Det er jo det, den her regering har stoppet, nemlig med skatte- og afgiftsstoppet.
Og man skal jo huske, at en stor del af de grønne afgifter vender den tunge ende nedad, så hvis den fremtidige økonomi ikke bliver styret, så vi får mest miljø for pengene, ja, så rammer vi jo igen de svage grupper. Med hensyn til Mifresta og støtten udadtil, den internationale hjælp på miljøområdet, mener jeg, at jeg lige før dokumenterede ganske klart, hvad det er, regeringen har sat gang i her ved samarbejdet mellem Danmark og Rumænien, hvor vi har en investering på 19,6 mio. kr. og vi får en CO2-reduktion på 720.000 t CO2-ækvivalenter.
Det er vel et skoleeksempel på, hvordan man klarer de her ting, og hvordan man får udviklingsperspektivet ind i billedet i klimastrategien.
Kim Andersen (V), 2003-03-12:
Jeg må sige, at jeg blev stærkt forundret over at høre hr. Svend Aukens ordførertale.
Kvotehandel er et dårligt instrument, siger hr. Auken.
Jeg er dybt forundret.
Må jeg spørge hr. Auken, om hr. Auken fra denne talerstol vil bekræfte, at det var hr. Auken, der på Danmarks vegne som ansvarlig minister i 1997 indgik den internationale aftale, hvori disse instrumenter indgik som et middel til at nå målene.
Vil hr. Auken svare ja eller nej på det spørgsmål?
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Nu har jeg hørt det flere gange.
Kvotehandel skulle jeg have kaldt uanstændigt.
Jeg tror, jeg var den første, der gennemførte det i noget land.
Vi indførte kvoter på elproduktionen.
Vi var det første land.
Vi var foregangsland for det her.
Jeg er tilhænger af det kvotemarked, der laves i Europa.
Det, jeg er imod, er varm luft.
At lande, der skal reducere, handler med hinanden, har en samlet reduktionsforpligtelse og gør det mest effektivt,
har jeg altid været tilhænger af.
Ud over hvad der var udsigt til sammen med amerikanerne, har vi svækket den yderligere og bygget yderligere varm luft op i Rusland.
Men der står ikke noget sted, at vi har pligt til at gøre brug af det.
Det er ikke traktatstridigt at basere sin miljøpolitik på varm luft, men det er uanstændigt, for det fører ikke til nogen reduktioner.
I min tid - det tror jeg er rigtigt - faldt udslippet med 10 mio. t.
Nu vil det stige med 10 mio. t.
Hvordan tror man, man kan forbedre miljøet ved bare at øge og øge og øge udslippet?
Det er ikke mere miljø for pengene.
Det er mindre miljø for pengene.
Jeg vil gå så langt som at sige: Det er intet miljø for pengene at sende en hel masse penge til Rusland.
Man kunne endda sige, at i 1997 var der det perspektiv, at den daværende russiske miljøminister, Danilov-Daniljan, havde den opfattelse, at pengene skulle gå ind i en miljøfond, men den tanke er jo for længst forsvundet, også efter at man i Rusland har nedlagt miljøministeriet.
Med hensyn til hr. Ulrik Kragh og eleksporten
: Jeg har ikke sagt, at det var dårligt med eleksport og elhandel i Norden.
Jeg synes, det er dårligt, at man bare tillader, at den skal stige uhæmmet i hele perioden, uden at man sikrer sig.
Der har jeg været tilhænger af et nordisk kvotemarked, hvor vi kunne købe de nordiske kvoter.
Så er jeg ude af stand til at svare på hr. Kim Andersens spørgsmål, for jeg kunne ikke destillere noget som helst fornuftigt spørgsmål.
Jeg kunne destillere en masse ukvemsord, og fra en regering, der ønsker bredt samarbejde omkring klimapolitikken, er det overraskende, men jeg kunne simpelt hen ikke udfinde noget konkret spørgsmål.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-12:
Jeg er glad for, at hr. Svend Auken erkender, at når hr. Svend Aukens forslag til vedtagelse går på, at det handler om reduktion af CO2 i Danmark, er det sådan set i atmosfæren, den skal reduceres.
Så kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvorfor han har så meget imod, at den reduktion, Danmark har forpligtet sig til, sker i andre lande, i og med at atmosfæren jo hænger sammen globalt.
Hvad er der i vejen med at reducere CO2-udslip i de gamle østeuropæiske lande?
Så kan jeg ikke lade være med at komme med en kommentar, når hr. Svend Auken nu tydeligvis igen skal klandre USA, uanset hvad USA foretager sig, for at være den store slyngel. Jeg har lige en seddel her, som jeg har taget fra nettet den 14. august 2002, med en top 10 over CO2-udslip pr. indbygger.
Her topper Australien, derefter kommer Canada, så kommer USA på en tredjeplads, og Danmark ligger så i øvrigt på en syvendeplads.
Men jeg vil gerne spørge hr. Svend Auken: Hvad har hr. Svend Auken imod, at vi reducerer CO2-udslippet i de gamle østeuropæiske lande, som sviner enormt meget, og hvor vi kunne få meget mere miljø for pengene?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-12:
Så tror jeg bare, at jeg vil spørge direkte: Vil regeringen tage midlerne fra Mifresta-rammen, midler, som jo er afsat til nogle helt andre formål, og som jo i forvejen er udhulet på det skammeligste?
Kan hr. Eyvind Vesselbo svare ja eller nej til det spørgsmål, svare helt klart og tydeligt på et meget klart og direkte spørgsmål: Vil regeringen bruge midlerne fra Mifresta?
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Jeg vil bare sige til hr. Jørn Dohrmann, at Dansk Folkeparti sagde: Vi tror overhovedet ikke på det her med drivhuseffekten.
Man inviterer da ikke folk til møde om, hvordan man kan bekæmpe drivhuseffekten, hvis de, man skal invitere, slet ikke mener, at der overhovedet er et problem.
Jeg mener, det er da meningsløst.
Det vil man da ikke gøre.
Hvis jeg skal diskutere forsvar, vil jeg da ikke invitere Enhedslisten, som er modstander af dansk forsvar - eller i hvert fald har været, jeg tør ikke sige, hvordan det er nu.
Det vil jeg da ikke gøre.
Så jeg forstår ikke problemet.
Men jeg er da glad for, at vi kom væk fra det her med den tidligere miljøminister og alt det dér, som ikke klæder hr. Dohrmann, og som i hvert fald ikke klæder debatten.
Det er det, jeg mener.
Hvis der er et eller andet, der er udtrykt upræcist eller noget andet, er det jo klart, at det er totalt korrigeret af alt, hvad jeg har sagt hele debatten igennem.
Det er varm luft, jeg taler om.
Danmark var det første land i verden, der indførte kvotehandel. Med hensyn til mekanismerne i det har jeg stadig væk den opfattelse, at man skal være meget varsom med disse mekanismer, så man sikrer sig, at kontrollen er i orden, og at de projekter, man godkender, er miljømæssigt bæredygtige.
Nu blev der eksempelvis spurgt om atomkraft, og Danmark har kæmpet hårdt for, at CDM-projekter, altså udviklingslandeprojekter, ikke skal føre til nye atomkraftværker, fordi det er en dyr og miljømæssigt dårlig teknologi for udviklingslandene.
Danmark har også tidligere været blandt dem, der har kæmpet hårdest - altså det tidligere Danmark, det rigtige Danmark - mod tropisk luft, som jo også kunne være noget af det, hvis man begyndte at lave kvotehandel med udviklingslandene baseret på nogle meget store udslipsstigningsprocenter.
Så endelig til hr. Søren Gade: Der er da masser af besparelser på transportområdet, der ikke koster 1.000 kr.
Hvis hr. Gade lod bilen stå og tog cyklen, lover jeg for, at det er gratis, bortset fra at han kommer til at leve lidt længere og derfor måske bliver dyrere for skatteyderne rent pensionsmæssigt.
Søren Gade (V), 2003-03-12:
Det glæder mig utrolig meget, at hr. Svend Auken er tilfreds med Joint Implementation-princippet.
Jeg kan så glæde hr. Svend Auken med, at regeringens klimastrategi i stor udstrækning vil bruge Joint Implementation, så her må da være noget, vi kan være enige om. Så spørger hr. Svend Auken, hvorfor transportsektoren skal fredes i forbindelse med de her CO2-reduktioner.
Her er jo netop et klassisk eksempel på, hvad den her regering vil, nemlig mest miljø for pengene.
Det er således, at en reduktion på 1 t CO2 i transportsektoren koster 1.000 kr.
Det vil sige, at det er ca. 10 gange så meget, som det koster at reducere med 1 t CO2 ved eksempelvis et Joint Implementation-program i udlandet.
Se, det er det, vi kalder mest miljø for pengene.
I stedet for at angribe transportsektoren herhjemme med flere skatter og afgifter, som vender den tunge ende nedad, bruger vi hellere pengene i udlandet til stor glæde og gavn for de udenlandske lande, som får en teknologioverførsel, og Danmark får en CO2-reduktion.
Det er netop målsætningen i den klimastrategi, som vi støtter i Venstre.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-12:
Jeg må i forbindelse med svaret til hr. Jørn Dohrmann sige til hr. Svend Auken, at det må undre, at en tidligere miljø- og energiminister ikke fik sørget for, at der blev lavet en opgørelse over det samlede CO2-udslip i perioden fra 1990 og frem til i dag.
Og at man heller ikke fik lavet nogen kalkulation af økonomien i det, synes jeg er rimelig betænkeligt.
Men jeg blev egentlig glad for, at hr. Svend Auken på hr. Kim Andersens spørgsmål erkendte - det ville vel også være mærkeligt, hvis det ikke havde været sådan - at det var hr. Svend Auken, der skrev under på Kyotoprotokollen med de mekanismer, der lå i den, og også glad for, at hr. Svend Auken nu går ind for kvoter.
Men så er det, at jeg ikke forstår, hvad det var hr. Svend Auken sagde i sin tale, nemlig at al anstændighed siger, at man ikke bruger disse mekanismer, og at kvotehandel er et dårligt instrument.
Det hænger ikke sammen med, at man har indgået en aftale om at bruge kvoter, og at man i øvrigt her står og roser kvoter, for det her er ikke et spørgsmål om varm luft, men om kvoter.
Hvad er det rigtige?
Er det dét, hr. Svend Auken sagde i sin tale, eller det, som han sagde senere?
Jørn Dohrmann (DF), 2003-03-12:
Jeg vil godt benytte lejligheden til at spørge hr. Svend Auken: Hvorfor kommer de her tal så ikke på, hvad de tiltag i den årrække har kostet den danske skatteyder?
Og med hensyn til de 10 mio. t, som hr. Svend Auken henviser til, kunne man så få et stykke papir på, at det også virkelig er de tal, vi snakker om?
Det tror jeg ikke.
Jeg har spurgt efter det stykke papir.
Der findes ikke noget, sådan som jeg har fået oplyst.
Så vil jeg også godt lige spørge hr. Svend Auken: Hvor mange gange blev Dansk Folkeparti inviteret over i Miljøministeriet, da der var en anden ordfører end mig? Vi har jo hele tiden sagt, at vi ikke ville give en blankocheck, fordi der ikke lå en fast strategi på det her område.
Hvordan havde Socialdemokratiet ellers tænkt sig det, hvis det er, at man ligesom ikke vil gå ind og få mest miljø for pengene?
Hvad vil man så gå ind for?
Går Socialdemokratiet lige pludselig ind for atomkraftværk?
Det kan jeg da ikke forestille mig.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Da vi var med Energiudvalget i Bruxelles, fik vi f.eks. at vide, at man i EU har lagt til grund, at der vil blive en pris på ca. 240 kr. for de kvoter, man skal handle med inden for CO2.
Markedet ligger fem til seks gange over det, regeringens plan forudsætter, og er dobbelt så højt som det loft, Finansministeriet har fastsat.
Det er klart, at det
EU-marked, vi taler om, som det blev beskrevet for os, da vi var dernede, simpelt hen er fornuftigt, men de lave tal, som er influeret af køb af varm luft, har vi ikke så meget fidus til.
Så synes jeg i øvrigt, og det er til hr. Ulrik Kragh, at man i Sverige og Norge dels skulle gøre meget mere for at spare på energien, dels satse på at udnytte egne naturressourcer både med hensyn til vedvarende energi og med hensyn til biomasse.
Det har de kun gjort i et beskedent omfang.
Så tror jeg, at fru Aase D. Madsen, naivt måske, forestiller sig, at det er muligt at lave den slags omfattende beregninger f.eks. i forbindelse med energireformer og andet, uden at det har været regnet igennem af Finansministeriet og Økonomiministeriet, men sådan er det altså ikke i nogen regering.
Det, der måske adskiller denne plan fra de tidligere, er, at denne, som jeg i øvrigt synes er teknisk godt gennemført, virker, som om den er skrevet i Finansministeriet.
Nu læste jeg den sent om natten, og jeg må indrømme, at jeg havde det ligesom fru Anne Grete Holmsgaard, det var ikke noget, der var godt for min nattesøvn, men den bekræftede mig lidt i, at Finansministeriet er en god vagthund, men at det måske ikke er så klogt at lade hunden styre hele gården, når vi ser på det her.
Så endelig til fru Helga Moos: Jeg vil meget gerne være med til en konstruktiv drøftelse af det problem.
Jeg tror, at hun har ret.
Det er både et spørgsmål om lovgivning og et spørgsmål om transmissionskapacitet, for i virkeligheden er der et vældigt eksportpotentiale.
Som hr. Søren Gade og hr. Ulrik Kragh har fremhævet flere gange, er der et stort eksportpotentiale ved vedvarende energi til de andre lande. Og der er intet, der passer så godt sammen som vind- og vandkraftbaseret elproduktion.
Helga Moos (V), 2003-03-12:
Jeg blev lidt glad for det svar, jeg fik sidst, for det var, som om der kun var de følelsesmæssige argumenter tilbage i debatten om Ruslands CO2-udledningsrettigheder.
Alle de faglige var sluppet op, så det var jo herligt.
Så vil jeg sige, at jeg er overbevist om, at der kommer mere vedvarende energi ind i det danske elsystem.
Grunden til, at jeg vil tage den tredje mulighed for at stille spørgsmål, er, at jeg gerne vil spørge hr. Svend Auken, om han vil være med til virkelig at gå ind og være med til her i løbet af i år at få opbygget nogle modeller for, hvordan vi kan få implementeret vedvarende energi især i det vestdanske elsystem. Det er jo ved at bryde totalt sammen, og vi mangler noget konstruktiv lovgivning, for vi kan simpelt hen ikke fylde mere ind lige nu.
Vi er nødt til at stoppe op, og så skal vi have omstruktureret det hele eller lagt det om, så det kan indeholde mere, inden vi går videre.
Aase D. Madsen (DF), 2003-03-12:
Jeg vil gerne have lov at spørge hr. Svend Auken, om hr. Svend Auken ikke mener, at det er en fordel, at det forslag, der ligger til klimaplan fra regeringens side, er blevet til i et samarbejde mellem økonomi- og erhvervsministeren, skatteministeren, miljøministeren og finansministeren. Borger det ikke lidt for, at det også økonomisk er et godt gennemarbejdet forslag, vi her har fået på bordet, som tager alle aspekter af det, vi skal til at diskutere, i betragtning? Jeg vil da lige spørge, om hr. Svend Auken ikke mener, at det er lidt i modsætning til, hvad vi før har set fra den forrige regerings side.
Alle de energiforslag, vi fik, led af en total mangel på konsekvensberegninger.
De har aldrig nogen sinde passeret en økonomisk ministers bord; aldrig nogen sinde.
Det får vi nu gjort op med, så vi får nogle ordentlige, seriøse oplæg, der tager både miljø, energi og omkostningerne ved det i betragtning.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-12:
Nu var det jo godt, at vi fik konstateret, at der også var noget godt ved den kulproduktion og den eksport, vi har på nuværende tidspunkt, for alt andet lige giver det en effekt, der er gunstig for miljøet.
Men det undrer mig, at hr. Svend Auken så stiller sig op og siger, at han synes, der skulle være en kvotehandel internt i Norden.
Nu kan jeg desværre ikke huske datoen for det samråd, som hr. Svend Auken deltog i, i Det Energipolitiske Udvalg for halvandet års tid siden, hvor jeg spurgte hr. Svend Auken om de her ting, hvor han blot måtte konstatere, at det ikke var dagsordenen i EU.
Nej, dagsordenen i EU har vi fået repeteret i dag, og det var handel med kvoter, og det var hr. Svend Auken, der sagde god for den.
Det næste, man så kan spørge til, er: Når nu der mangler strøm i Sverige og Norge, kan man købe det i Polen, man kan købe det i Rusland, og man kan købe det i Danmark.
Vi har i Danmark de mest effektive og de reneste teknologiske kraftværker, var det så ikke bedre, at vi overførte vores teknologi og fik godskrevet den miljøgevinst, der var derved, end at vi ensidigt pålægger danske kraftværker, at de skal nedsættes på det her?
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Jo, jeg er i højeste grad tilhænger af teknologioverførsel og samarbejde.
Derfor var det et af mit livs største skuffelser, at 75-80 pct. blev stoppet, herunder blev også det projekt i Rumænien, som hr. Vesselbo og andre har rost til skyerne, stoppet i sin tid.
Det var først, da man fandt ud af, at man skulle have et projekt, der kunne give Danmark noget kredit, at man genoptog det - mod at rumænerne gav hele kreditten til Danmark.
Jeg har været en varm tilhænger af det her, og jeg er stadig væk en varm tilhænger af samarbejdsprojekter osv., men jeg synes ikke nødvendigvis altid, det skal være sådan, at vi tager hele kreditten.
Hvorfor skal de ikke have lov at beholde noget af kreditten for den indsats, de gør?
Hvorfor skal de rige lande ved de her samarbejdsprojekter alene have hele fordelen, så de kan slippe for at sige til deres befolkning, at de også må stille om?
Hvorfor skal f.eks. hele trafikken fredes?
Så til hr. Kim Andersen: Ja, det var mig, der sagde ja, og det har jeg svaret mange gange.
Men vi var dengang - før, under og efter Kyoto - fra dansk side med bred opbakning i Folketinget imod handel med varm luft, ikke imod kvotehandel.
Jeg er tilhænger af det, man nu gør i EU.
Jeg har været tilhænger af, vi gjorde det på nordisk plan.
Men jeg er modstander af det med varm luft.
Jeg forstod godt hr. Per Dalgaards synspunkt, men varm luft, siger vi jo kun om reduktion i udslippet, der fandt sted før 1997, i et land, der i øvrigt ikke har forpligtelser til at reducere som Rusland.
Det er det, jeg siger.
Derfor er det ikke mig, der har foretaget nogen kovending, men den her plan, vi er stillet over for, er en total kovending. Så skal hr. Per Dalgaard forstå, at vi taler selvfølgelig ikke om alene at reducere drivhusgaskoncentrationen over Danmark.
Vi taler om at reducere udslippet, der fører til drivhusgaskoncentrationen.
Der får jo hvert land opgjort, hvor meget de slipper ud.
Per Dalgaard (DF), 2003-03-12:
Jeg vil gerne anholde det begreb, hr. Svend Auken har brugt utallige gange, nemlig køb af varm luft.
Det er selvfølgelig - havde jeg nær sagt - ikke rigtigt.
Det at købe varm luft er jo sådan set at købe en reduktion, at foranstalte reduktion af CO2-udslip i de andre lande.
Jeg vil gerne spørge hr. Svend Auken: Hvordan kan hr. Auken sørge for, at den drivhusreduktion, som den her vedtagelse skal medføre, kun finder sted i Danmark? Hvordan kan man nøjes med kun at reducere CO2 i Danmark?
Jeg mener: Hænger atmosfæren ikke sammen, eller hvordan vil man gøre det?
Kim Andersen (V), 2003-03-12:
Jamen jeg prøver så for tredje gang.
Det er også i orden, det har jeg forståelse for, for der er mange spørgsmål at holde rede i, og vi skal have tid til at samle det hele op, og vi skal i øvrigt også - synes jeg - tale ordentligt til hinanden.
Hr. Auken sagde i sin ordførertale med henvisning til Clean Development, Joint Implementation og kvoterne, at al anstændighed siger, at man ikke bruger disse mekanismer.
Videre i sin tale sagde hr. Auken, at kvotehandel er et dårligt instrument.
Så er det såmænd bare, at jeg stille og roligt spørger hr. Auken, om han ikke vil bekræfte, at det var hr. Auken, der som ansvarlig minister i 1997 på Danmarks vegne indgik en Kyotoaftale, som indeholdt netop disse virkemidler.
Det er bare det, jeg gerne vil have bekræftet.
Jeg er i det hele taget lidt ked af, at hr. Auken har så vanskeligt ved at forholde sig til det, der blev indgået i 1997, og nu åbenbart vender på en tallerken.
Søren Gade (V), 2003-03-12:
Jeg er lidt ked af, at hr. Svend Auken slet ikke kan se noget positivt i regeringens klimastrategi.
Her tænker jeg selvfølgelig på Joint Implementation.
Jeg er godt klar over, at nogle har set på de projekter med meget skeptiske øjne, men det er jo således, at nu er resultaterne fra de første projekter med Joint Implementation i Østlandene jo kommet, og her kan man altså for relativt få midler spare en masse CO2-udslip, samtidig med at man teknologioverfører og derved sætter de enkelte lande i stand til fremover selv at varetage reduktion af deres CO2-udslip.
Svend Auken (S), 2003-03-12:
Vi er kommet langt efter den kolde krigs afslutning med den kærlighedserklæring, fru Helga Moos udtrykte til Rusland.
Det vil jeg gerne kvittere for og også for hendes kommentar i dag, hvor hun nærmest bliver salig ved at indånde den varme luft.
Det er følelser, jeg har svært ved at stille noget op imod.
Jeg vil gerne udtrykke anerkendelse af det.
Jeg deler det ikke.
Det, der er problemet, er jo, at det selvfølgelig er uanstændigt at ødelægge hele den internationale klimapolitik ved, at vi siger: Vi kan bare øge og øge og øge, udsætte det tidspunkt, hvor vi skal spare på energien og omlægge til mere effektive, mere miljøvenlige produktioner, fordi vi kan købe aflad i Rusland.
Det synes jeg.
Så er det forkert, men det kan hr. Dohrmann ikke vide, for han var ikke medlem af Folketinget dengang, at det var Dansk Folkepartis store uvilje mod mig som person, der gjorde, at man i sin tid var imod klimaforankringen.
Det kan være, det er blevet det, men så primitivt har det aldrig været.
Det var, fordi Dansk Folkeparti anså selve tesen om drivhuseffekten for at være forkert og derudover havde en opfattelse af, at det ikke nyttede noget at gøre noget i et så lille land som Danmark.
Det var Dansk Folkepartis holdninger dengang.
Men det havde sådan set ikke noget med min person at gøre. Så med hensyn til, hvad omkostningerne har været.
Hr. Dohrmann og jeg var til en spændende konference - som regeringen havde taget initiativ til, og som hr. Vesselbo omtalte før - i mandags, hvor miljødirektøren for Brdr. Hoffmann sagde, at man skulle være varsom med altid at betragte det her som omkostninger, man kunne også se det som investeringer, og faktisk er der tale om investeringer i vores fremtid, som vil give både arbejdspladser og udviklingsmuligheder for Danmark.
Man kan bare nævne den danske vindkraftindustri, som aldrig var blevet til noget, medmindre vi havde satset, og som i dag er en af de mest succesrige industrigrene og også den med det største fremtidspotentiale i sig.
Det er et svar til hr. Vesselbo: Det her er jo en investering i fremtiden.
Vi ser på investeringer i fremtiden som noget godt og ikke som noget negativt.