Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-04-18:
Det er ganske fornuftigt, at Folketinget her i dag har lejlighed til at drøfte forholdene omkring Banedanmark og forholdene omkring Transportministeriet i det hele taget.
Og det er det jo, fordi det er enden på en proces, der har varet nu i et års tid fra sidste forår, hvor Folketingets Finansudvalg på baggrund af syv konkrete sager, som vi fandt utilfredsstillende, bad statsrevisorerne om at foranledige, at rigsrevisor kom med en beretning om de her syv sager.
Det viser måske lidt om styrken i det danske system, at det rent faktisk kan lade sig gøre på et halvt års tid at få en beretning fra statsrevisorerne på baggrund af rigsrevisors beretning, som jo så håndterer de syv sager, som var i vælten.
Vi skal måske lige erindre, at de syv sager jo drejede sig om, at man på forskellig vis ikke i fornødent omfang havde respekt for de bevillingsretlige regler, der gælder – altså, hvornår må man stikke hånden ned i statens pengekasse, og hvornår må man ikke?
Hvornår skal man have sikkerhed for, at der i Folketinget er opbakning bag det, man gør, og hvornår skal man søge om at få de penge frigivet?
Det er nogle helt, helt enkle spilleregler, som vi i Finansudvalget kunne konstatere ikke blev efterlevet af Banedanmark, hvorfor vi så anledning til at gå uden for huset og bede om at få foretaget en vurdering af de her forhold.
I september fik vi så beretningen om de her syv sager, og vi havde jo så anledning til at behandle beretningen i Finansudvalget og efterfølgende se den korrespondance, der udviklede sig mellem ministeriet og rigsrevisor.
Det er det helt rigtige tidspunkt, vi nu konkluderer noget om de her sager, for nu er der gået den tid, hvor rigsrevisor selv har arbejdet med tingene, og nu kan Folketinget tage over og spørge: Hvad giver det her så anledning til?
Der skal ikke være nogen som helst tvivl om, at vi i Dansk Folkeparti føler, at det her giver anledning til hård kritik.
Det er åbenbart, at man ikke i Banedanmark har forstået, hvordan vilkårene er.
Og det er åbenbart, med den beretning vi nu har, at man ikke fra ministeriets side har ført tilstrækkeligt tilsyn med forholdene i Banedanmark.
I forhold til en virksomhed som DSB, som alene følges op i forhold til selskabsmodellen, var der således tale om en dobbelt opfølgning over for Banedanmark.
Efter Rigsrevisionens opfattelse indikerede denne oplysning, at Transport- og Energiministeriet fulgte særlig grundigt op på Banedanmark.
Rigsrevisionens undersøgelse har imidlertid vist, at Transportog Energiministeriets løbende tilsyn med Banedanmark blev begrænset i en periode, hvor det modsatte burde have været tilfældet.
Citat slut.
Vi har altså en situation – og det har jo også tidligere været blotlagt – hvor vi fra 2002 og 2004 har beretninger fra Rigsrevisionen og statsrevisorerne, der bevidner, at tilsynet ikke er tilstrækkeligt.
Og så har vi en beretning nu fra efteråret 2005, der på et helt afgørende punkt viser, at det har man fortsat ikke.
Det er også derfor, vi betragter den her sag meget alvorligt, og vi selvfølgelig også føler, at vi bliver nødt til fra Folketingets side, når vi konkluderer på baggrund af sådan et års langt forløb, vi nu har haft, at konkludere med den fornødne skarphed i forhold til sagens alvor.
Derfor skal jeg på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget påtaler, i lighed med statsrevisorerne, at transport- og energiministeren har ført et utilstrækkeligt tilsyn med Banedanmark.
Statsrevisorerne har tidligere understreget, at det centrale mål for Transport- og Energiministeriets koncernstyring skal være at sikre opfyldelsen af de af Folketinget fastsatte mål inden for de økonomiske rammer.
Folketinget påtaler skarpt, i lighed med statsrevisorerne, at ministeren ikke ved samrådet den 13. april 2005 gav fuldt dækkende oplysninger til Finansudvalget om årsagerne til, at bevillingsreglerne ikke blev overholdt.«