Margrete Auken (SF), 2002-05-31:
Ja o.k., så kan det godt være, at jeg har fortrængt det.
Men når hr. Helge Adam Møller talte som formand for Færdselssikkerhedskommissionen, så sagde han ikke det sidste vrøvl, for han var fair nok over for sit formandsjob, og det har vi aldrig, aldrig, aldrig fået et flertal for, for der er ingen eksperter i Færdselssikkerhedskommissionen, der kunne drømme om at sige det der. Jeg vil da ikke bestride, at hr. Helge Adam Møller af og til har sagt, når han talte på egne vegne, at hvis det var sådan, så ville det være sådan, Men det var ikke konklusionen fra Færdselssikkerhedskommissionen, og det var ikke konklusionen fra nogen af de eksperter, som man nu meget belejligt har sørget for er blevet fyret eller dysset ned, og man har flyttet det over i Justitsministeriet, hvor der ikke mere er folk, der har forstand på tingene.
Det er jeg godt klar over.
Det kan også godt være, at vi undgår de der eksperter, der kommer og kludrer, til gengæld undgår vi ikke ulykkerne.
Jeg vil godt minde om nogle ting.
Det blev rigtigt sagt før af Dansk Folkepartis ordfører, at da man i sin tid i 1975 indførte hastighedsgrænserne, var det af energigrunde.
Det skyldtes nemlig, at høje hastigheder giver enorm forøgning af energiforbruget, af CO2-udslippet osv. Jeg skal sørge for, at justitsministeren er fuldstændig opmærksom på problemet.
Jeg har ikke sagt, at jeg kan sørge for, at hun retter sig efter det eller respekterer miljøproblemerne, men at hun er klar over, hvad det går ud på.
For det er dramatisk, hvordan øgningen af udslippet er, når man øger hastighederne.
Men det er fuldstændig rigtigt, det var grunden dengang.
Så opdagede man, at det samtidig havde en formidabel effekt på ulykkerne.
Den store nedgang i ulykkestallet kom, da hastighedsgrænserne blev indført.
Kl. 9.45
Efterhånden som man så, at det var noget af det, der gav allerallermest, førte det i takt med, at den almindelige civilisation steg i dette land i den periode - det var kultiverede mennesker, ikke kyniske mennesker, folk, der kendte familier, som var blevet ramt af trafikkens myrderier, hvilket alle gør - til, at man faktisk fik gjort noget ved det.
Vi fik Færdselssikkerhedskommissionen, der kom til at arbejde med det.
Der skete en hel del ting, slet ikke tilstrækkeligt, men der skete en hel del ting i den periode.
Nogle af os, på et tidspunkt måske endda et flertal af os, håbede, at vi også ville sikre, at den gode udvikling fortsatte, for det er jo absurd vanvittigt mange mennesker, hvis liv ødelægges
, enten ved at deres nærmeste bliver dræbt, eller ved at de selv forkrøbles af en absurd trafikadfærd.
Vi kan sagtens have et velfungerende trafiksystem, hvor vi slet ikke har de her myrderier, men det forudsætter naturligvis, at det er en ansvarlig og menneskekærlig regering, der også tager hensyn til andet end den egoistiske selvudfoldelse.
Og det forudsætter selvfølgelig, at man bruger den viden, der er til rådighed, så man finder ud af, hvordan vi bedst får gjort noget ved dette absurde problem med myrderierne på vejene.
Jeg vil aldrig nogen sinde påstå, når regeringen fremsætter et forslag om 130 km/t., at det er lovsjusk.
Det er helt velovervejet kynisme.
Det kan ikke siges, at det her er sjusk.
Man ved hele vejen igennem, hvad man gør.
Og så langt er vores eksperter altså ikke kommet væk endnu, at man helt kan have fået dem uden for høre- og synsvidde.
Jeg ved godt, at man har droslet ned i Vejdirektoratet, og jeg ved godt, at der ikke sidder nogen i Justitsministeriet, endnu i hvert fald, der har forstand på tingene, men det må vel nå at komme på et eller andet tidspunkt.
Og så kunne det vel være, at man i denne her sammenhæng kunne håbe på, at der alligevel er nogle, der ringer til dem og siger: Vil I være det her bekendt?
Der sidder mødre og fædre i denne her regering.
forfærdelig galt.
Og så er det frygteligt frygtindgydende for sent at opdage det.
Indimellem har i hvert fald jeg været så fortvivlet, at jeg var lige ved at sige: Bare det var dem selv, det gik ud over.
Og så er den næste tanke: Nej, man kan ikke ønske for sine værste fjender, at de bliver ramt af trafikulykker i familien.
Det er så grotesk, det er så forfærdeligt, og jeg vil meget bede til, at regeringen én gang til går ind og overvejer: Kan vi ikke i stedet for at øge problemet begrænse det?
Det er altså ikke nok at sige, at man skærper bøderne, for hvis man ikke vil gøre noget for, at folk bliver opdaget, kan det jo være det samme.
Og jeg kan ikke høre andet i de signaler, jeg får, end at man stadig væk vil sige, at hastighedsgrænserne på f.eks. motorvejene er vejledende.
Hvis man ikke vil sætte automatisk fartkontrol ind, kan man ikke få gjort noget ved det for alvor, for det er simpelt hen for farligt for politiet at begynde at vinke folk ind til siden.
Når folk kører med de hastigheder, kan de ikke nå at standse.
Og en meget, meget væsentlig årsag til de ulykker, vi trods alt har på motorvejene, er de biler, der er blevet standset, eller som på anden måde er gået i stå.
Det er dér, vi har drabsulykkerne, for de hastige, hurtige biler kan ikke nå at opdage bilen, og de kan ikke nå at stoppe, når de har set bilen, og så sker de frygtelige ting.
Der burde ingen ulykker være på motorvejene, for her har vi fjernet al anden trafik.
Det er jo ikke, fordi de er specielt sikre - så kan man sige, det er sikrest at blive hjemme - men fordi man har fjernet al anden trafik.
Derfor burde det være sådan, at der slet ikke var ulykker på vores motorveje, men det er der.
Må jeg også godt sige en ting til det der med, hvad de er bygget til.
Resterne af de eksperter, der er tilbage i den offentlige forvaltning, siger, at motorvejene er bygget til sigtelinjer, hvor man kører 100 km/t. Det er altså på et tidspunkt, hvor man er blevet opmærksom på det her problem.
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti ikke er blevet opmærksom på det.
Derfor er det fuldstændig rigtigt, når det oplyses, at de faktisk er beregnet til 100 km/t., for hvis man har en sigtelinje, der siger 120 km/t., skal man have en hastighedsgrænse, der siger 100 km/t., for at man kan få en forsvarlig kørsel - hvis man altså vel at mærke er mere optaget af, at mennesker skal overleve og der ikke skal ske ulykker på vores meget dyre motorveje, end man er af, at der er nogle smarte drenge, der kan komme lidt hurtigere frem, for det er ufattelig lidt, det betyder.
Og jeg kan forsikre regeringen om, at der er rigtig, rigtig, rigtig, rigtig mange penge at hente her, og det er ikke bare, fordi der er mange penge at hente ved fotofartfælderne, for det går forhåbentlig over - når folk
vænner sig til, at de er der, holder de vel op med at køre for hurtigt - men fordi vi sparer enormt mange ulykker, og fordi hver eneste ulykke med personskade koster over 1 mio. kr. for samfundet, hver eneste ulykke.
Det skulle jo være noget, der trods alt gjorde indtryk på en justitsminister, som er mor, at det her måtte være noget, hun måtte sætte højere end, hvordan hun ellers omgås
de der mennesker, som er blevet kyniske over for det.
Så jeg appellerer altså inderligt til mødrene og fædrene i denne regering: Lad vær, sørg i stedet for, at vi får en vejtrafik, vi kan være bekendt.