Jørn Jespersen (SF), 1999-02-26:
Nogle af de intentioner, som ligger i CD's forslag om at etablere et Center for Folkesundhed, er efter vores opfattelse ganske gode, nemlig de intentioner der går på at revurdere dansk sundhedspolitik, som det hedder, med en betydelig mere visionær prioritering af opgaverne og en bedre forståelse af, at fremtidens sundhedsvæsen bør være mere bredt defineret.
Men spørgsmålet er så, om forslaget selv lever op til disse intentioner, og det bliver vi faktisk en lille smule i tvivl om, fordi forslaget går ud på at prioritere forskning, udvikling, uddannelse og formidling af viden om sundhed og velfærd gennem et nyt Center for Folkesundhed.
Så spørger vi os selv: Er det et nyt tværfagligt forskningscenter, som vi har allermest brug for lige i øjeblikket?
Forslagsstillerne skriver meget fornuftigt, at der er brug for en betydelig forbedring og udvikling af kompetencen i det danske samfund på alle niveauer.
Er det det, vi automatisk får med et nyt forskningscenter?
Hvis det allerstørste problem var, at det var et rent mysterium, hvorfor nogle bliver syge og andre ikke bliver det, så var det logisk at starte opprioriteringen med sundhedsfremme og forebyggelse med mere forskning.
Men sådan forholder det sig jo faktisk ikke.
Virkeligheden taler sit klare sprog.
Vi ved, at der er nogle typer af arbejde, som gør masser af folk syge.
Arbejdsministeren har lige peget på ti særdeles sundhedsfarlige jobområder, hvor flere hundrede tusinde danskere hver dag risikerer at få sundheden ødelagt.
Typisk ved man præcis, hvad det er i disse job, som til forskel fra andre job skaber sygdomme.
Og tilsvarende kunne man pege på den samme problemstilling med bolig, med mad, med miljø, med livsstil osv.
Vi ved altså allerede en hel masse.
Selvfølgelig kan vi blive endnu klogere, men pointen er, at vi ved en hel masse om, hvordan vi kan skabe mere sundhed og langt mindre sygdom.
Så manglende viden er faktisk ikke hovedproblemet.
Der er to hovedproblemer, som efter vores opfattelse er langt større og langt mere påtrængende.
For det første, at vi ikke gør noget eller i hvert fald gør alt for lidt ved de problemer, som vi kender alt for godt.
Det handler om dårligt arbejdsmiljø, miljørisici, dårlig madkvalitet, alkohol, rygning, dårlig motion osv.
Og for det andet
, at vi ikke altid har fundet de mest effektive værktøjer til at forandre tingene, f.eks. vores madvaner og vores livsstil, og så disse Tarzanfyre, som vælger at leve livet meget farligt på arbejdspladserne.
Vi mangler nogle værktøjer, som ikke nøjes med bedrevidende oplysning for de allerede frelste sundhedsapostle, men at vi i stedet for lægger op til konkrete forandringsprojekter, som tager udgangspunkt i den hverdag, de holdninger og de muligheder, som gælder for rengøringsdamen på natarbejde, for den storrygende jord- og betonarbejder og for den stressede, fastfoodspisende karrieremand. Hvis CD havde foreslået et center, som skulle forske og udvikle og ikke mindst forandre på disse områder, så havde det været interessant.
Hvad angår det nye geografiske fællesskab et bestemt sted, nemlig på Kommunehospitalet i København,
så kunne vi da godt overveje, om det egner sig til formålet.
Men vores opfattelse er, at det egner sig endnu bedre til behandling af ældre, syge københavnere, som det sker i dag; vi er nemlig imod en lukning af Kommunehospitalet.
Men hvis det bliver et uomgængeligt faktum, at det lukker, så kunne vi godt overveje CD's idé om anvendelsen.
Vi er lidt skeptiske over for, hvorvidt Folketinget på denne måde skal diktere én bestemt lokalemæssig løsning på HS' salg af Kommunehospitalet og på den fremtidige placering af forskere fra så forskellige områder som Københavns Universitet, DSI og DIKE.
Så samlet kan man altså sige, at vi er positive over for intentionerne i forslaget, men vi er noget i tvivl om, hvorvidt det lever op til disse intentioner.
Men kan der skabes sammenhæng mellem intentioner og indhold, uden at vi træder det institutionelle selvstyre over tæerne, er vi åbne over for at snakke videre om forslaget.