runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Jeg ser heller ikke noget problem.
Det var sådan set også det, jeg sagde her i afslutningen, at der er et flertal, som vedtager det her beslutningsforslag, sådan som tilkendegivelserne har været i dag.
Det anser jeg ikke for at kunne genere regeringen voldsomt, i og med at det blot pålægger regeringen at gøre det, som både justitsministeren og de to regeringspartiers ordførere har sagt man gerne vil, og derfor er der ikke noget problem.
Jeg synes, det er enormt vigtigt, at vi politisk siger: Her er et problem, og vi har en målsætning om, at det bliver løst i den retning.
Men teknik har vi folk til, det skal vi ikke fnidre rundt i.
Men det er væsentligt, at vi politisk forholder os til, hvor vi oplever, i de kontakter vi har, at der er nogle problemstillinger.
Jeg har på mit partis vegne anført ni punkter, men hvis det skulle stå så grelt til, at der var nogle enkelte punkter, som væltede hele læsset, sådan at Venstre f.eks. ikke kunne være med, har jeg vist mig åben over for det og sagt: Så piller vi bare det ud.
Men jeg kan forstå, at det er der ikke, og det behøver vi så heller ikke at gøre, fordi der
jo som sagt er et flertal, som ikke kan genere regeringen, fordi vi pålægger regeringen at gøre det, som regeringen gerne vil.
Jeg må indrømme, at jeg ikke genkender et billede af, at vi ikke har haft en god og ordentlig debat i en ordentlig tone.
Det synes jeg vi har.
Og jeg synes også, at det har været konstruktivt forstået på den måde, at jeg må konstatere, at der ikke er de store uenigheder. Derfor er der jo heller ikke, som jeg sagde tidligere, noget i vejen for, at Folketinget rent faktisk pålægger regeringen at gøre det, som regeringen gerne vil, men at Folketinget på den måde også sætter pinde op i forhold til, hvad det er for nogle problemstillinger, vi herfra gerne vil have prioriteret. Jeg har faktisk også haft møder med de her organisationer.
Det er ikke noget, jeg bare selv har siddet og filosoferet mig frem til.
Det er faktisk noget, jeg har diskuteret med folk ude i den virkelighed. Så skal jeg slutte af med at sige, at det altså ikke er korrekt at tillægge mig, at det her er fremsat for at drille justitsministeren.
Justitsministeren interesserer mig ikke såre meget i den her sammenhæng.
Der er interessen altså rettet mod de børn, som rent faktisk enten er blevet udsat for overgreb, eller de børn, som skal beskyttes for ikke at blive udsat for overgreb.
Det er sigtet og ikke noget som helst med drilleri.
Det er faktisk et seriøst bud på, hvad der kunne være indholdet i en handlingsplan.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg synes, det er utrolig dejligt at høre fru Sandy Brinck sige herfra, at hun ikke har haft nogen hensigter med det her forslag i forhold til at drille justitsministeren.
Men jeg kan så undre mig over, hvorfor man laver et beslutningsforslag på det her område og ikke tager justitsministeren i samråd på det og spørger, hvor langt man er, og hvor tingene står henne, i stedet for at fremsætte et beslutningsforslag.
Det kan jeg kun stå tilbage og undre mig dybt over.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Nu synes jeg nok, at diskussionen har bevæget sig lidt væk fra det fokus, som jeg havde håbet var debattens fokus, nemlig de børn, som jeg er helt sikker på at alle 179 medlemmer af det her Folketing faktisk gerne vil beskytte.
Når jeg har valgt, at vi fra vores partis side ville komme med et beslutningsforslag i stedet for at bede om et samråd, er det, fordi vi rent faktisk har et bud på, hvad det er for nogle problemstillinger, vi gerne vil have løst.
Det er så det bud, vi har givet.
Det ærgrer mig bare, at vi ikke får en enstemmig vedtagelse, men jeg glæder mig stadig væk over, at der er et flertal for det her, og glæder mig over, at sådan som jeg har hørt debatten i dag, er regeringspartierne sådan set også enige i det. Så det er ikke noget, som driller.
Det er faktisk noget, som gør, at vi fra Folketingets side har pålagt noget og dermed har sikkerhed for, ikke alene at der kommer noget, men vi har også givet vores bud på indholdet.
Helge Adam Møller (KF), 2002-11-20:
Jeg tror heller ikke, der er andre, der har gjort det.
For det første er Ombudsmandens beretning jo stor og tyk, og den er meget omfattende.
Der er langt over 1.000 sider, men det, der står der, er også relevant og oplysende.
Beretningen indeholder også mange gode principielle afgørelser, som burde være kendt ude i amter og kommuner, ministerier og styrelser, hvor man har lavet en eller anden fejl, simpelt hen fordi man så kan lade være med at lave fejlen en gang til; det er jo et af formålene.
Der er jeg ikke sikker på, at en sådan beretning er det ideelle værktøj.
Den er simpelt hen så lang, og det tager så lang tid at læse den.
Jeg tror, der er masser af de sagsbehandlere, som godt kunne bruge de eksempler, Ombudsmanden har nævnt, som aldrig når frem til dem, og det vil sige, at man bliver ved med at lave den samme fejl år efter år. Det tror jeg man skal arbejde med i ombudsmandsinstitutionen, altså at lave en formidling, der sikrer, at folk bliver klar over, hvad de har gjort galt, så de ikke gentager det.
Så kommer jeg til den anden ting, og det er nok den væsentligste årsag til, at jeg tager ordet.
Det er jo en beretning om ombudsmandsinstitutionen, men det er ombudsmanden personlig, der har skrevet den under.
Ombudsmanden er jo Hans Gammeltoft-Hansen, der har været ombudsmand i mere end en halv snes år.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til at skjule her i år 2002, at tilbage i slutningen af 1980'erne og i begyndelsen af 1990'erne var der ganske mange konservative, også i den konservative folketingsgruppe, som var stærkt skeptiske - for nu at sige det rimelig diplomatisk - over for ombudsmanden, hans person og hans virke.
Det var, hvad jeg ville sige i dag.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-11-20:
Det har altid undret mig i de mange år, jeg har været medlem
af Folketinget, at netop ved denne debat, der handler om Folketingets Ombudsmands beretning, var det ikke god tone at tage ordet.
Vi havde ingen debat, man godkendte simpelt hen blot beretningen, og der var ingen diskussion.
Måske har der for nogle år siden været en enkelt konservativ, der har været oppe at beklage sig over, at ombudsmanden stadig væk var den, han var, men ud over det, har der overhovedet ikke været nogen debat.
Det synes jeg har været en rigtig dårlig behandling af ombudsmanden, fordi han jo har lavet den her beretning bl.a. til diskussion i offentligheden, og sådan at alle offentlige forvaltninger kan finde ud af, hvad det nu er, der er rigtigt og ret og rimeligt at gøre i forbindelse med forvaltningen af lovgivningen.
Derfor synes jeg, at det har været meget tilfredsstillende i år, at vi har vedtaget i Retsudvalgets regi at afholde en høring om Folketingets Ombudsmands beretning.
Det var en stor succes, synes jeg, fordi vi fik mange tilhørere, vi fik meget offentlighed om debatten, og vi fik stillet nogle relevante spørgsmål til ombudsmanden, som denne besvarede på forbilledlig vis.
Så jeg vil meget gerne opfordre til, at vi fremover afholder sådan en høring hvert år i forbindelse med ombudsmandens beretning, for det er åbenbart den måde, vi får debatten på.
Den får vi ikke her i Folketingssalen, men lad os så tage den i Landstingssalen i stedet for.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-20:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, har han bedt mig sige, at Kristeligt Folkeparti naturligvis tager ombudsmandens beretning til efterretning, og vi vil i øvrigt gerne benytte lejligheden til at udtrykke vores store respekt for det arbejde, ombudsmanden og ombudsmandsinstitutionen udfører.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-20:
Jeg synes, det har været en fin start på en måske ny tradition, at vi har haft en høring med Folketingets Ombudsmand i Landstingssalen.
Det vil sige, at vi arbejder videre med, om vi kan videreudvikle høringen, og vi arbejder videre med, om vi kan tage en debat her i Folketingssalen om ombudsmandsberetningen.
Men under alle omstændigheder synes jeg, det har været et meget interessant punkt på dagsordenen her i dag, og jeg er meget tilfreds med, at vi måske kan få sat noget mere fokus på ombudsmandsberetningen.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-11-20:
Jeg vil også gerne prøve at spørge ministeren om denne Farumsag, som jo er en af de største politiske skandaler, vi har set i nyere tid.
Man bliver konstant spurgt om, hvornår der sker noget, hvornår der bliver draget noget ansvar her, og så oplever man en minister, som stiller sig op og kommer med sådan en gang juridisk obstruction, som vel egentlig er det, som talen er udtryk for, og så bliver man jo ikke særlig tryg ved, om regeringen også på et senere tidspunkt vil behandle det her sådan særlig fair. Jeg vil prøve at spørge ministeren, om det ikke snarere er ministerens rolle at give svar på juridiske problemstillinger frem for at stille spørgsmål til dem.
Og vil ministeren ikke også kunne bekræfte, at skulle vi først afvente alle mulige undersøgelser alle mulige steder, så vil det blive hamrende uaktuelt for store dele af befolkningen, førend vi nogen sinde kommer i gang med at kigge på de øvrige politiske implikationer og andre ting, der ligger i denne sag.
Kan ministeren ikke bekræfte det?
Helge Adam Møller (KF), 2002-11-20:
Nej, det skulle bestemt ikke forstås sådan.
Det er bare en konstatering af, at hvis man læser regeringens lovkatalog, vil der komme et lovforslag i denne samling om, at man vil skærpe sanktionerne for opbevaring og lignende af seksuelle billeder m.v. Jeg har forstået, at det er Socialdemokratiet også enig i, så det var såmænd bare en lille henvisning.
Jeg synes, det er godt og rigtigt, og jeg tror også, det samler stort flertal her i Folketinget.
Men det vigtigste, det allermest afgørende er selvfølgelig, at vi kan forhindre forbrydelsen, for så er det sådan set ligegyldigt med straffen, hvis der slet ikke kommer nogen forbrydelse.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Jeg vil godt starte med at beklage ordvalget, men nogle gange er det jo sådan, at præciseringen fremgår af, at man bruger det, der for nogle er fremmedord.
Jeg kunne selvfølgelig spørge De Konservative om det samme, som jeg spurgte Venstre om, men det vil jeg undlade, for jeg har lugtet lunten; jeg får ikke svar på, hvilke punkter man ikke vil have med i denne ombæring.
Men det, der får mig herop, er, at hr. Helge Adam Møller taler om at skærpe straffen.
Det indgår ikke i dette beslutningsforslag, al den stund vi jo lige har skærpet strafferammen i § 222 på foranledning af, at Socialdemokratiet stillede et ændringsforslag, da regeringen havde sin skærpelsespakke til behandling i foråret.
Her øgede vi den jo fra 10 til 12 år.
Så er vi uenige.
Helge Adam Møller (KF), 2002-11-20:
Når det drejer sig om at forhindre børn i at blive udsat for seksuelt misbrug, og når det drejer sig om at hjælpe de børn, som på trods af alle forsøg alligevel og på ulykkelig vis bliver udsat for overgreb,
er der jo ikke forskel på de forskellige partiers holdning her i Folketinget.
Viljen til at gøre, hvad der står i vores magt for at nå frem til endnu bedre løsninger end dem, vi hidtil er nået frem til, er vi jo alle 179 fælles om. Derfor synes jeg, det er godt og tilfredsstillende, at regeringen med socialministeren og justitsministeren i spidsen er i fuld gang med at udarbejde og tilrettelægge en national handlingsplan, og jeg synes, det er mindst lige så godt, at den socialdemokratiske folketingsgruppe med fru Sandy Brinck i spidsen er kommet med et bud på en række elementer til en sådan national handlingsplan.
Der er jo ingen tvivl om, som også justitsministeren var inde på det, at mange af de elementer, der indgår i dette beslutningsforslag, uden tvivl også vil indgå i regeringens handlingsplan.
Jeg er overbevist om, at de forslag, de tanker og de ideer, som Socialdemokratiet har gjort sig, og som man har argumenteret for i bemærkningerne til beslutningsforslag nr. B 7, kan tjene som god inspiration til det arbejde, der nu foregår på regeringsplan.
Jeg har meget stor tiltro til, at regeringens handlingsplan, som jo kan være klar i løbet af foråret,
vil være en handlingsplan, som et stort flertal af Folketingets medlemmer, ja, måske samtlige, kan tilslutte sig, og som derfor kan danne baggrund for, at hjælpen og støtten til de familier, hvis børn har været udsat for overgreb, bliver endnu bedre, end den er i dag.
Den er jo ikke dårlig i dag, men selvfølgelig kan den blive endnu bedre.
Formålet med handlingsplanen er, at der år for år skal være færre børn, som skal lide under enkelte voksnes modbydelige og uforståelige kriminalitet.
Samtidig kan jeg ligesom alle konservative naturligvis varmt tilslutte mig, at straffen og sanktionerne over for dem, der ødelægger et barns tilværelse, bliver yderligere skærpet i forhold til det nuværende niveau. Her må der sendes et signal, som ikke under nogen omstændigheder kan misforstås.
Én ting er, at regeringen, uanset hvem der er i regering, ikke altid kan skrive dansk i sine forslag, men bruger et hav af fremmedord osv.
Jeg vil ikke sige, at vi skal leve med det, men prøve at lære regeringen, at det skal man ikke gøre. Men jeg har det skidt med, at når et parti skriver et beslutningsforslag, og ordføreren er et ungt socialdemokratisk folketingsmedlem, kan man ikke bruge nogle udtryk, som alle kan forstå.
Jeg tænker på udtrykket pædiater, som under én procent af landets befolkning, inklusive mig selv, kan forstå.
Jeg ved godt, at der er noget, der hedder en pædiater, men jeg tror i virkeligheden, de fleste tror, det er en pædofil.
Men det er en ganske almindelig børnelæge, så der er jo en lille smule forskel.
Lad os dog bruge de danske udtryk, det er meget bedre.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
Med det beslutningsforslag, som behandles her i dag, ønskes der foretaget en justering af de beløb, som partierne både lokalt og landsmæssigt skal opgive i deres regnskaber
vedrørende de såkaldte private bidrag.
Jeg vil i den forbindelse gerne sige, at det ikke kan udelukkes, at Dansk Folkeparti vil støtte det her forslag, når det kommer til endelig afstemning.
Vi synes, der er nogle rigtige ting i det ud fra det grundsynspunkt: Hvorfor kan vi ikke have hundrede procent åbenhed om, hvordan partiernes regnskaber ser ud?
Men der er lige en lille krølle på det, og jeg vil håbe, at forslagsstilleren, hr. Aage Frandsen, lige hører efter.
Det var, om vi kunne blive enige om eventuelt under udvalgsarbejdet - og det betyder ikke noget, om det bliver vedtaget i indeværende folketingssamling eller måske først i næste - at vi får set meget alvorligt på kandidater til byråd, til amtsråd, til Folketinget, at det bliver vurderet, i hvilken udstrækning de får finansieret deres valgkampe uden om partiregnskaber, f.eks. ved bidrag fra fagforeninger, fra arbejdsgiverorganisationer og lignende.
Det synes jeg er utrolig vigtigt, for det foregår alt sammen uden for partiregnskaberne.
Når jeg hjemme - hvis hr. Auken og ministeren også har tid at høre efter - i mit eget område kan se til byrådsvalg, hvorledes der er fagforeninger, der indrykker store helsides annoncer til fordel for bestemte kandidater, specielt socialdemokratiske kandidater, og jeg ved bestemt, at det ikke er den lokale partiforening, der betaler det, men det er f.eks. HK eller et andet fagforbund, så begynder jeg at gruble over, om vi har lighed for kandidaterne.
Derfor vil jeg nok sige, at hvis vi skal have alt det her sat på plads med, hvordan folk kommer i et byråd, i et amtsråd og i Folketinget, så synes jeg, det må offentliggøres på en eller anden måde, så befolkningen f.eks. ved, at de og de kandidater opstiller, ved sidste valg opnåede de valg, og da blev de støttet med så og så meget, så det på kroner og øre bliver opgivet.
Det er måske ikke noget, partierne som sådan skal have noget at gøre med, ja, det skal de, men det skal ikke ind i deres regnskaber, men der skal blive redegjort for disse forhold.
Det synes jeg er ganske afgørende fundamentalt rigtigt. Så kan man spørge, hvad det har med det her forslag at gøre.
Jeg synes, det kunne være meget godt at få det ind i en samlet vurdering i relation til det her foreliggende forslag.
Hvis der skulle stemmes om det her forslag i morgen, men det skal der jo ikke, så ville vi nok trykke på den røde knap, men det kan godt være, at vi vil trykke på den grønne knap i det øjeblik, vi er enige om noget mere, end dette forslag indeholder.
Alt i alt bestemt ikke en negativ indstilling til det foreliggende forslag.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Som udgangspunkt vil jeg godt sige allerede nu, at det altid kan diskuteres, om grænserne er rigtige, om der skal mere med
eller mindre.
Men over for hr. Poul Nødgaard vil jeg godt understrege, at det er i hvert fald tanken, om det så er udtrykt klart nok i den tredje pind, at 5.000 kr.s-grænsen skal omfatte alle kandidater, altså også til amtsråd, kommunalbestyrelserne, Europa-Parlamentet og Folketinget.
Om der er mere, der skulle med i en afgrænsning, tør jeg ikke sige, men det er i hvert fald tanken i det.
Så vi er fuldstændig enige i det, som er hensigten med forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
Nu har jeg nok ikke gået i skole så lang tid, som hr. Aage Frandsen har gjort, men jeg læser det altså sådan, at det er der, hvor man af en partiforening har fået en udbetaling.
Det her forslag er partiernes regnskaber, vi taler om lokalt, amtsligt og statsligt.
Det, jeg fremførte i min bemærkning til hr. Aage Frandsen, var jo alene i det tilfælde, at en kandidat bliver hjulpet af en arbejdsgiverorganisation, en fagforening, eller hvad det kan være, der siger til pågældende: Vi indrykker sådan en stor annonce til fordel for dig, og den betaler vi over vores regnskab, over fagforeningsregnskab, arbejdsgiverregnskab, eller hvad ved jeg.
Det mener jeg ikke at det her forslag er udtryk for, men hvis hr. Aage Frandsen kan overbevise mig om noget andet, så vil jeg være utrolig glad.
Jeg synes personlig, at det kunne have været skrevet lidt klarere, så der ikke skulle herske nogen tvivl om, hvad det var hr. Aage Frandsen mente med det.
Jeg mener, at hr. Aage Frandsen er utrolig god til at formulere sig, men her har det måske svigtet for en gangs skyld.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
det skal hr. Nødgaard bare tage helt roligt.
Uanset hvordan det kan læses eller ikke læses, så er der ingen tvivl om, at vi er enige i, at det bør være med, og hvis ikke det er udtrykt klart nok, så erkender jeg, at det ikke er udtrykt klart nok, men det var tanken, at det skulle med.
Niels Helveg Petersen (RV), 2002-11-20:
Jeg vil gerne bekræfte, at lang uddannelse ikke er nogen garanti for klogskab, og jeg kan bære personligt vidnesbyrd.
Jeg har grundlæggende som hr. Svend Auken sympati for retningen i forslaget.
Det er et vigtigt demokratisk princip, at der er åbenhed om partiers regnskaber.
Også Det Radikale Venstre føler sig bundet af en aftale på disse punkter, som er indgået, og vi ønsker ikke at opsige den aftale, men jeg synes, at vi skal benytte forslaget her som en anledning til at diskutere og få klarlagt, hvordan situationen rent faktisk er i dag under valgkampe.
Hr. Nødgaard har jo meget ret i, at den indirekte støtte er et væsentligt spørgsmål i denne her sammenhæng, og der kan jo være tale om utrolig mange former for indirekte støtte.
Det er i hvert fald et grundproblem i den måde, forslaget er bygget op på.
Derfor må man nok sige, at den indirekte støtte må også være omfattet, og så løber vi jo straks ind i et betydeligt bureaukratisk problem.
Mange af disse lokale partiforeninger har ikke adgang til professionel bistand, det er amatørarbejde, frivillige, og det kan blive en urimelig bureaukratisering, om man så må sige, af det lokale frivillige arbejde.
Det skal vi i hvert fald søge at undgå.
Derfor: Ja til tanken om størst mulig åbenhed, men også nogle betænkeligheder om det bureaukratiske, og om man pålægger de lokale ofte svage partiorganisationer nogle afgørelser, som de vil have svært ved at håndtere.
Line Barfod (EL), 2002-11-20:
Enhedslisten støtter varmt forslaget fra SF.
Vi mener også, det er væsentligt at have fuld åbenhed over, hvem det er, der støtter de forskellige partier, så der ikke skal være noget skjult om, hvis interesser man varetager.
Der er jo ikke noget som helst fordækt i at varetage bestemte interesser, det er jo sådan set det, der er meningen med politiske partier.
Vi kæmper for forskellige interesser i samfundet og ud fra forskellige opfattelser, men det skal være fuldt åbent, hvem det er, der giver os penge.
Derfor støtter vi, at vi også får de lokale partiforeninger og de lokale kandidater med, og at vi også får sat beløbsgrænsen ned til 5.000 kr.
Så er jeg meget enig i den debat, der har været mellem nogle af de tidligere ordførere, om, at vi skal se på formuleringerne, sådan at man ikke kan komme uden om reglen om at skulle offentliggøre bidrag ved at få indirekte bidrag på forskellig anden vis; altså f.eks. at få trykt sit valgmateriale gratis kan jo dreje sig om et beløb, der er betydeligt større end den nuværende beløbsgrænse på 20.000 kr. Jeg er altså meget enig i, at vi sammen med forslagsstillerne skal prøve at se på, hvordan vi kan lave den konkrete udformning af reglerne, så også indirekte bidrag skal offentliggøres.
Enhedslisten støtter forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-20:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne tilkendegive, at Kristeligt Folkeparti er enig med forslagsstillerne i, at det er ønskeligt med mere åbenhed om partiernes regnskaber.
Det følger dels af, at partierne modtager betydelige offentlige tilskud, dels af, at befolkningen bør have mulighed for at kigge partierne i kortene, for så vidt angår hvilken interesseorganisation, virksomhed m.v., der støtter partierne økonomisk.
Så helt klart, Kristeligt Folkeparti støtter
dette beslutningsforslag.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Jeg skal starte med at takke for ministerens besvarelse, hvoraf det jo tydeligt fremgår, at vi langt hen ad vejen er meget enige.
Det er også min oplevelse, at vi på det her område i Folketingssalen altid har ført en meget konstruktiv debat med det udgangspunkt, at der selvfølgelig ikke er et eneste medlem, som ikke synes, at det her er forfærdeligt.
Når vi nu gerne vil have diskussionen om, hvad sådan en national handleplan kunne indeholde, kunne jeg godt tænke mig, at ministeren forholdt sig lidt mere konkret til nogle af punkterne.
Der kan tales for og imod på mange områder, men bl.a. kunne vi godt tænke os, at der var sikkerhed for, at en sådan national handlingsplan indeholder et bredt sigte
, så det ikke kun er det retslige, og sådan hørte jeg også justitsministeren.
Men kunne justitsministeren ikke give nogle tilkendegivelser i forhold til bl.a. spørgsmålet om psykologhjælp, spørgsmålet om behandling af sædelighedsforbrydelser og spørgsmålet om det, at man ude i forenings- og institutionslivet skal forholde sig til den her problemstilling og lave nogle sikkerhedsprocedurer?