Ebbe Kalnæs (CD), 2000-01-13:
Hvordan vil det gå med den kulturelle udvikling i Danmark set i lyset af den tiltagende islamisering?
Ja, jeg ved næsten ikke, hvad jeg skal sige.
Men jeg vil gerne sige tak til ministeren for den redegørelse, ministeren kom med, og dermed også sige, at jeg finder det vanskeligt at finde nogen ting, hvor vi kan være meget uenige, når det skal ses i det her lys og denne her sammenhæng og i den kulturelle vinkel.
Altså set i lyset af den tiltagende islamisering.
Jeg skal selvfølgelig med det samme understrege, at CD ikke kan bidrage til et forslag til vedtagelse som dette, ej heller til andre, heller ikke til hr. Frank Dahlgaard, som igen taler om undertrykkelse i debatten.
Jamen det at man bliver skældt ud, det, at man er uenige, det, at man har engagement i den her sag på den ene eller den anden side, er jo ikke at undertrykke en debat.
Det er jo netop en debat, når den nogle gange har nogle toner, som måske ikke virker så behagelige ud fra, hvor man nu ser det.
Det skal da understreges.
Men der er ikke nogen, der undertrykkes i den her sammenhæng.
Der er jo næsten ingen grænser for, hvad man kan sige fra denne her talerstol.
Der bor vel godt og vel et par pct. muslimer i Danmark, eller folk, som vedkender sig den muslimske tro, og for CD er det altså en vigtig del af dansk kultur og tradition, at vi har religionsfrihed i Danmark, reel religionsfrihed.
Og sådan nogle ordsprog som »skik følge eller land fly« og den slags er i og for sig den slags ordsprog, som jeg bestemt ikke bryder mig om, og som jeg ikke mener er en del af en reel dansk kultur.
For mig er den slags ordsprog mere et spørgsmål om en begrænsning, en begrænset ytringsfrihed, begrænsninger på en række områder, der mere er en diktaturstat værdig, nemlig at hvis ikke man tilpasser sig det her, så bliver man elimineret eller smidt ud.
Den dér med »enhver fugl pipper med sit næb« passer meget mere til en dansk kultur, til en tradition; muligheden for at være sig selv og være fri og have retten til at udtale sig og bestemt ikke blive undertrykt i en debat.
Men igen, den dér undertrykkelse kommer op, når nogle bliver vrede og reagerer på noget, fordi de er uenige - så undertrykker man.
Og det kunne måske godt fungere lidt kønnere en gang imellem.
Er dansk kultur truet?
Nej, dansk kultur er langt mere holdbar, lang, langt mere holdbar og robust og da ikke det mindste truet af en diskussion om flygtninge og indvandrere, som meget jævnlig går i selvsving.
Det skal jeg være den første til at erkende, at den gør. De her ulidelige generaliseringer, røverhistorier mod samlede befolkningsgrupper kan man ikke rette noget med, kan man ikke klare de reelle problemer med, kan man ikke klare integrationen med.
Med generaliseringer kan man ikke klare de sanktioner, vi skal sætte ind mod dem, der ikke kan finde ud af at holde landets lovgivning.
Men den slags generaliseringer ligger på linje med dem, vi vel alle sammen har hørt eller kender en gang imellem i det sjove hjørne, hvor vi siger, at alle finner har knive i ærmerne og drikker træsprit, og at tyskere kun spiser pølser osv.
Det kan man altså ikke bruge i en nuanceret debat, hvor man påstår, at man vil løse reelle problemer.
Og der skal ikke være nogen tvivl om, at de er der.
Man prøver at markedsføre den slags budskaber, og jeg tror, jeg har brugt billedet før.
Det minder mig meget om skrædderen i »Kejserens nye klæder«, hvor man prøver at sælge noget, der ikke eksisterer, fordi man bygger på en frygt, og den skal vi tage alvorligt.
Det er meget alvorligt, hvis nogen frygter, at vi er på vej ind i islam i det her land; det er meget alvorligt, hvis det er tilfældet, og derfor hilser jeg debatten velkommen.
Det er utrolig farligt, hvis grupper af mennesker sidder for sig selv uden at få debatteret det og reelt sidder og føler, at vi med stor hast er på vej til at blive et andet land med en anden tro og en anden kultur. Det, det drejer sig om, var jeg også inde på i nogle af de korte bemærkninger, og det er det med proportioner; proportionerne er vigtige.
Der er ingen tvivl om, at vi i dette land skal være mere restriktive, skal være mere konsekvente, når det gælder overtrædelser, og vi skal være klar til at gøre det.
CD er et lov og orden-parti i en positiv betydning, fordi det at være konsekvent er at udvise omsorg, omsorg for helheden og omsorg for de mange.
Hvis vi skal over i de problemer, der er i Vollsmose, der er andre steder, så er det rigtigt, jeg bor der ikke.
Jeg har været der adskillige gange og er der jævnlig.
Jeg har nogle medlemmer, der bor der, som jeg besøger en gang imellem.
Men jeg vil gerne understrege, at jeg synes, det ville være rart, jeg synes, det ville være flot, hvis Dansk Folkeparti og hr. Frank Dahlgaard og andre begyndte at komme med helt konkrete, reelle tiltag til at løse de problemer; ikke afvise, men løse, altså langt mere kontant.
Det så jeg også meget gerne.
Det synes jeg heller ikke regeringen gør godt nok.
Det skal gøres langt mere kontant for at løse de helt konkrete problemer, for dem er jeg enig i er der.
Men jeg vil gerne understrege også: Kort tid før jeg blev valgt til det her Ting, havde jeg imellem så meget andet en 3-årig periode som centerleder for et asylcenter.
Jeg modtog 70 pct. muslimer og så kristne af forskellig observans, som levede sig ind i et samfund, som var optaget af at tilpasse sig danske forhold, passe danske ting.
Drengene vandt nede i havnen optimistjollesejladsen og blev integreret, for det gav status i sådan en kystby.
Vi rykkede op i fodbold, det gav status, fordi de blev lukket ind i et lille samfund osv.
Det, jeg gerne vil prøve at sige, er, at den meget store gruppe i det her problem, som man føler er truende for dansk kultur, er ikke nogen trussel.
Så har vi nogle bindegale nogle, der lever på andre menneskers bekostning, nogle banditter af rang hist og her, og det har vi normalt haft i det her samfund, det har man i alle samfund.
Dér skal vi sætte ind, dér skal vi handle, dér skal vi sikre, dér skal vi beskytte de andre, og det er det, der er det afgørende.