Henriette Kjær (KF), 1999-01-28:
Det er på den baggrund også udmærket, at vi med handlingsplanen og debatten i dag får diskuteret, hvilken vej vi skal gå for at bortskaffe eller genbruge affaldet mest hensigtsmæssigt. Overordnet er der mange fornuftige betragtninger i handlingsplanen, som vi kan være meget enige i, men der er selvfølgelig også afsnit, der bekymrer os.
Men lad mig starte med at slå fast, at vi ønsker at fastholde det ansvar for affaldsbehandlingen, som kommunerne har i dag.
Dette kombineret med en række private indsamlingsordninger må være grundstenen i affaldshåndteringen. Det er på sin plads med nogle overordnede strategier og mål, som kommunerne skal leve op til, en fælles forskningsindsats osv., men hvordan man vil løse opgaverne, så man når de overordnede mål, må være op til den enkelte kommune.
I Det Konservative Folkeparti synes vi derfor ikke, det er nogen god idé, at man vil pålægge kommunerne at indsamle papir fra private husholdninger via henteordninger med en fast opsamling fra husstandene.
Ja, vi er faktisk lodret imod, at ministeren vil ændre affaldsbekendtgørelsen og stille krav om, at der skal etableres henteordninger fra år 2000.
Jeg synes, det er rigtigt, at der skal gøres en større indsats for at få genanvendelsesprocenten op, og det skal kommunerne også være indstillet på.
Men i visse kommuner er indsamlingsordningerne indrettet så effektivt, at de på trods af, at de bygger på et princip om bringeordninger, alligevel har en høj grad af genanvendelse.
Så hvis sådan et system lever op til kravet om 60 pct. genanvendelse fra de private husholdninger, så er det vel fint.
Her ønsker vi i Det Konservative Folkeparti at undersøge nærmere, om man ikke via disse bringeordninger kan opnå de ønskede resultater.
Men med hensyn til genanvendelse af papir og pap og behandling af disse materialer synes jeg også, det er vigtigt, at vi ser på produktionen og pakningen af de forskellige tryksager.
Jeg ved ikke, hvordan kommunikationen mellem brancherne og Miljøstyrelsen er, men jeg synes, der er behov for en drøftelse af, hvordan vi via frivillighedens vej kan minimere affaldsmængden.
Her er jeg enig i, at man skal udbygge erfaringsgrundlaget, men inden man har den endelig løsning, kan det ikke nytte noget, at vi opstiller nogle urealistiske mål, som kommunerne alligevel ikke kan leve op til. På skrotområdet står vi med et problem, som skal løses, nemlig de udtjente køretøjer.
Det er uholdbart, at ikke alle kasserede biler bliver behandlet korrekt, og det er endnu mere uholdbart, at der efterlades et stigende antal udrangerede biler i naturen.
Derfor skal der laves en ordning, som sikrer, at bilerne afleveres et sted, hvor de bliver håndteret rigtigt, og en ordning, som sikrer, at økonomien for den enkelte bilejer ikke belastes på en sådan måde, at man fristes til at stille sin bil på en rasteplads en mørk nat.
I handlingsplanen lægges der op til, at der skal udstedes en bekendtgørelse om håndtering af kasserede biler.
Det er også fint nok, men her er det afgørende, at de berørte parter inddrages, sådan at branchen bliver taget med på råd.
Omvendt forventer vi så også, at branchen er konstruktiv.
Når vi taler om elektronisk skrot, har virkeligheden jo overhalet denne handlingsplan.
Ministeren har jo allerede for lang tid siden besluttet sig for at lade kommunerne indsamle og bearbejde elektriske og elektroniske apparater, hvilket vil medføre en forhøjelser af det årlige renovationsgebyr på 40-50 kr. pr. husstand.
Så der er jo egentlig ingen grund til at tage den debat, men jeg vil nu alligevel sige, at den ordning er Det Konservative Folkeparti inderligt imod.
Det kan ikke være rigtigt, at folk, der kun har en transistorradio, skal betale det samme i afgift som vi moderne familier, der har op til flere pc'er, fjernsyn, stereoanlæg osv.
Det finder jeg dybt uretfærdigt.
Her har WUPPI jo etableret en ordning, der sikrer genanvendelse af hård pvc, og jeg må sige, at jeg er meget enig i, hvad de skriver i deres høringssvar, nemlig at der ikke er nogen garanti for, at hvis man fravælger eller forbyder visse former for pvc, er brugen af mindre miljøbelastende byggeprodukter sikret.
Det har vi jo overhovedet ingen garanti for.
Det, øvelsen går ud på, er derfor at behandle affaldet rigtigt, og netop den vej er producenterne selv trådt ind på, ligesom der også lægges op til det i handlingsplanen.
Men vi kan ikke bare afskaffe et produkt uden at have en lige så god afløser klar, og det har vi ikke.
Nu omhandler affaldsplanen jo meget mere end det, jeg har været inde på her, men der er begrænset tid.
Derfor vil jeg slutte med at sige, at vi støtter det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere til, og som runder emnet af ved at opstille et mål for de ønsker, vi har, nemlig en stabilisering af affaldsmængden, en øget kildesortering og en bedre ressourceudnyttelse af affaldet.