Hans Christian Schmidt (V), 2004-02-26:
Jeg kan kun sige, at i lang tid - det tror jeg ikke man
kan klandre den tidligere regering for - var der jo den opfattelse, at man sådan set ikke skulle gøre noget særligt i habitatområderne ud over det, der er i dag, men så har der jo været nogle domme i EU om, at det skal man altså.
Jeg vil bare sige, at det er et af de store problemer.
Nu har vi så alle de habitatområder, og vi har bestået eksamen i EU, og det synes jeg er flot.
Vi har 254 habitatområder, nu går vi i gang med dem.
Det er klart, at vi giver det første prioritet, for det er den mest unikke natur, og så går vi videre til den næste.
Jeg er da bare nødt til at sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen
, at når jeg går tallene igennem, er det jo ikke sådan, at hvis jeg går ud over valgåret 2001, hvor jeg vil medgive, at man lige i det år lavede et forlig om flere penge til natur, at der er den store forskel.
Man kan måske sige, at det er sådan, at vi får mere ud af pengene i den her regerings tid.
Det var i mit svar til hr. Torben Hansen, at jeg sagde, at alt, hvad der har med natur og miljø at gøre, interesserer mig.
Jeg er bare nødt til at sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at det afgørende er, at her har man lavet en aftale, og vi skal huske, at vi lavede den tilbage i november 2002.
Ja, der var bl.a. nogle sager om nedlæggelse af stier.
I Sydsjælland og længere nede var en sag, som i hvert fald blev nævnt flere gange.
Jeg skal ikke sige noget som helst om hvordan og hvorledes, men der var en bekymring for, hvordan det her nu ville ændre sig.
Jeg føler ikke, at nogen behøver at føle, at de er blevet bundet her.
Men det var en forhandling, hvor man giver og tager.
Jeg siger jo endda, at jeg da godt ved, at Danmarks Naturfredningsforening og Friluftsrådet godt ville være gået længere, end de kom der, men det er jo sådan i en forhandling, at man giver og tager, og så siger man: Nu har vi så forslaget, nu forpligter vi os alle sammen, og nu går vi så i gang. Om der er flere ting i Adgangsudvalget, der kan komme med?
Jeg kan godt huske de der, jeg tror der var en ti stykker, der lå derinde, og jeg har også læst dem.
Jeg syntes også, at der var nogle ting deri, som vi sagtens kan kigge på.
Jeg afskriver dem ikke, men nu synes jeg bare, at det her var den mulighed, vi havde, så lad os nu få det kørt ind.
Så forstår jeg, at det, fru Anne Grete Holmsgaard også siger, er, at vi skal kigge efter, om ikke der kunne være et par stykker mere dernedad, der kan bruges.
Ja, jeg tror måske endda, fru Anne Grete Holmsgaard godt ville have dem alle sammen.
Det har jeg også forstået klart, men vi vil holde et øje med, om der skulle være et par af dem, der kan komme ind i fremtiden.
Tak for de indlæg, vi har haft fra ordførerne i dag.
Jeg synes, der har været variation i debatten.
Jeg synes, mange har været positive.
Som det fremgår af debatten, er der to hovedformål med skovforslaget.
Det ene er at slippe skovdriften fri for at give et godt samspil mellem skoverhvervet og skovens natur til gavn og glæde for både naturen og erhvervet, og det andet er at beskytte værdifuld natur i skovene på effektiv og målrettet vis.
Skovejerne får nu en langt højere grad af frihed til at bestemme, hvordan skoven skal drives, og mulighederne for ejerne for at omstille skovdriften til naturnær drift forbedres, og det giver den enkelte skovejer bedre mulighed for at tilpasse skovdriften, end der er i øjeblikket.
Det vil samtidig give mere natur og en mere varieret skov til glæde bl.a. for friluftslivet.
Man må jo sige, at der er meget vanskelige økonomiske forhold i skovsektoren i dag, og derfor er det en god idé at gøre de ting.
Den øgede frihed - det har der været lidt diskussion om i løbet af debatten - indebærer jo bl.a., at op til 10 pct. af skoven kan anvendes til græsning med husdyr, og at 10 pct. kan holdes som åbent naturareal uden skov, og at der først skal være skov på et ryddet skovareal efter 10 år mod før 2-4 år, så skoven får tid til at komme af sig selv, uden at den plantes.
Man kan også vælge at lade skoven passe sig selv.
Jeg siger det, fordi nogle har været meget optaget af, på hvilken måde man vil drive skovene, og der vil det være sådan, at når det er naturnær skovdrift, vil det med hensyn til mange af de miljøspørgsmål, som blev nævnt af nogle af ordførerne, jo være inden for den rækkevidde, som netop den her drift vil give af sig selv.
Skovarealet, må vi sige til hinanden, er jo ikke længere truet, som det var ved den første skovlov fra 1805, men lovforslaget kræver stadig, at skov ligner det, vi alle forstår ved skov.
Træerne må først fældes, når de når deres fulde størrelse, og vi skal stadig fastholde og forøge vort skovareal, og fredskovsbegrebet fortsætter.
85 pct. af vores skove er fredskove.
Det har været nævnt i en del af debatten i dag, at jeg gerne vil give bedre vilkår for børns og unges friluftsliv i skovene.
Det er der også en del ordførere der har bakket op om.
Jeg vil understrege, at lovforslaget jo tillader spejderhytter og skovbørnehaver i skovene, men deres udseende og beliggenhed skal godkendes.
Jeg skal ikke komme ind i en lang debat om det nu, men jeg vil gerne understrege, at man jo skal huske på, at i dag er der jo en meget lempelig praksis for, at man får lov til at etablere skovbørnehaver og spejderhytter inde i skovene.
Der var nogen, der kom til at sige - jeg tror, det var en enkelt ordfører - at når man får sådan en dispensation i dag, så stiller man vilkår om, at de skal fjernes efter endt brug.
Det må jeg altså understrege ikke er sandt.
Sådan er det ikke, men det er klart, at man kan stille nogle betingelser.
Det kan man efter de nye så vel som efter de gamle regler
, så der er altså ingen forskel i det.
Det er planloven, der regulerer det.
Det vil altså sige, at hvis nogle har lyst til at stille nogle betingelser, så kan de gøre det.
Og det er det samme i dag. Så jeg er bare nødt til at sige til dem, der lige pludselig nu ser, at skovbørnehaver og spejderhytter vil kunne anvendes til andet: Ja, det er jo det, man nu i mange år har accepteret, at sådan har det været.
Altså sådan er det i dag.
Det skal man bare huske.
Der er intet nyt i det.
Det eneste nye i det forslag er, at de, der nu gerne vil lave en skovbørnehave eller en spejderhytte, de, der gerne vil gøre noget for børn og unge, de, der gerne vil give dem de naturinteresser, får en mulighed for det.
Der er ingen hindringer i, at myndigheden, som jo har tilladelsespligten her, stadig væk kan stille de vilkår, stadig væk kan sige de forskellige ting.
Det er der ingen forskel på, sådan er det også i dag.
Endvidere tillades jo små, beskedne arbejdsskure til den skovejer, som gerne vil passe sin skov selv.
Arbejdsskurene må kun være op til 10 m2 og skal anvendes til opbevaring af redskaber m.m.
Men allerede i dag kan en ejer jo have et mobilt skur stående i skoven, mens han arbejder der, og det tror jeg bestemt ikke er at foretrække.
Jeg tror, at et skur på op til 10 m2, hvor vi stiller krav til beliggenhed og udseende, langt er at foretrække. Sådan har jeg nu også hørt mange være indstillet, for det drejer sig jo om den skovejer, der ikke har mulighed for selv at have bebyggelse liggende, men som gerne vil drive sin skov.
Han kan gå derind i læ for regn og vind, og der har han et lille sted, han kan stille de ting, nøjagtig som hvis han tog et mobilt skur med.
Så det vil jeg godt kvittere for at jeg hører meget positivt omtalt.
Sammen med de foreslåede ændringer af naturbeskyttelsesloven og den nye lov om miljømål vil forslaget til en ny skovlov lukke det efterslæb, vi har i forhold til EU's direktiv om beskyttelse af fugle og habitater.
Og man kan jo sagtens spørge i dag: Hvorfor går
man nu ind og gør alt det på habitatområderne?
Ja, det er jo
, fordi man ikke har valgt at gøre det før. Det er jo sådan, at i lang tid sagde man, at der ikke skulle foretages nogen ekstraordinære ting.
Så det er jo en naturlig følge af det ene, og her kommer vi så nu til, at vi går ind og beskytter.
Ifølge forslaget til ny skovlov skal Miljøministeriet udarbejde bindende planer for, hvordan skovnaturen inden for de internationale naturbeskyttelsesområder beskyttes. Planerne skal indeholde mål, vurdering af bevaringsstatus og den nødvendige indsats for at sikre og forbedre bevaringsstatus ved disse naturtyper i områderne.
Jeg forventer, at langt størstedelen af indsatsen vil ske på grundlag af frivillige aftaler med skovejerne.
Der ydes tilskud til sådanne aftaler samt til at forbedre naturindholdet i øvrigt, og vi har tidligere set stor velvillighed fra lodsejerne til at tage et medansvar for vores fælles natur.
Der er dog i reglerne taget højde for - og det understreger jeg lige, for det har der været en lille debat om, hvor jeg tror, at nogle har taget fejl - at nogle ejere måske ikke vil være med.
Forslaget indeholder derfor bestemmelser om afgørelser og ekspropriation, og det er nødvendigt for at være helt sikker på, at vi kan opfylde direktiverne.
Dette udløser selvfølgelig fuld erstatning for ejernes tab.
Men bare sådan, at alle forstår, at det kan vi altså gøre.
Lodsejerne i de internationale naturbeskyttelsesområder bliver desuden forpligtede til at anmelde visse aktiviteter.
Det betyder, at myndighederne får mulighed for at konsekvensvurdere ændringer i anvendelse af områderne, inden det sker.
Og myndighederne får pligt til at gribe ind, hvis det er nødvendigt af hensyn til naturen.
Med indsatsen i de internationale naturbeskyttelsesområder vil vi beskytte store dele af de naturværdier, der er i vores skove, men også naturperler uden for disse områder.
Lovforslaget indeholder derfor også en hjemmel til at registrere naturmæssigt værdifuld skov og efterfølgende sikre værdierne gennem frivillige aftaler.
Vi når de bedste resultater ad frivillighedens vej, understøttet af muligheden for tilskud.
Dette vil give et godt og tillidsfuldt samarbejde med skovejerne og derfor også et godt resultat.
Og denne indsats for naturskoven er højt prioriteret og vil blive iværksat umiddelbart efter lovforslagets vedtagelse; det kommer altså til at følges ad.
Endelig vil jeg gerne påpege, at vi her lovgiver for en sektor, som i dag har store økonomiske vanskeligheder.
Selv om den større frihed vil trække i den rigtige retning, kan vi næppe løse problemet ad lovgivningens vej.
Træmarkedet er dårligt, priserne er faldet meget, og det kan vi ikke påvirke.
Men vi fastholder selvfølgelig de ordninger, som styrker skovbruget som erhverv, dvs. støtte til produktudvikling, støtte til udvikling af den økonomisk meget vigtige produktion af juletræer og pyntegrønt, fordi der er meget økonomi i det for skovejerne.
Jeg ser frem til behandlingen i udvalget og en fortsat god debat om lovforslaget.
Det er stadig væk mit håb, at vi kan finde hinanden, og at vi vil få en mulighed for, at man kan støtte forslaget.
Det synes jeg faktisk også det fortjener, når jeg tænker på, hvor mange der har været med til at frembringe baggrunden for det.