Lone Møller (S), 2006-01-24:
Jeg har altid hørt til dem, der synes, at en portion sund fornuft er meget godt at blande med politik, men når jeg kan blive lidt bekymret, er det jo bl.a. også, fordi noget af det, ministeren selv påpeger, er: Skal vi have meget mere forebyggelse ude hos de praktiserende læger?
Der er jo bare det problem, at samtlige praktiserende læger i dette land ikke har samme øvelse i at diagnosticere.
Hvordan sikrer vi, at samtlige praktiserende læger i landet får en viden om, hvordan man går i gang med et hurtigt forløb?
Det er der, min bekymring ligger.
Jeg vil meget gerne tro på, at man er interesseret i at få det her til at virke.
Skal jeg forstå det sådan, at ministeren siger, at de standardiserede forløbsprogrammer, vi nu skal i gang med, vil blive væsentlig mere forpligtende end bare de hensigtserklæringer, som der er i rapporten?
Så er vi jo kommet et langt stykke ad vejen.
Det er jo meget tankevækkende, for da vi lavede kommunalreformen, var det mig, der blev beskyldt for centralisering, og hver gang vi har et konkret tema, så er svaret fra oppositionen: Lad os få nogle regler, lad os sætte dem igennem.
Vi har en rollefordeling her, hvor vi får nogle nye aktører ind, som vi forpligter på at forpligte hinanden.
Der skal laves sundhedsaftaler mellem kommune og region.
Det, der er vores opgave, er at putte den viden ind bl.a. ved nogle standardiserede forløbsprogrammer, og ud fra hvad der er evidens for virker, og hvad der er evidens for ikke virker og sådan noget, stille den viden til rådighed.
Så må vi da tro på og give det en chance, at de mennesker, der sidder med det egentlige ansvar derude, og som i øvrigt skal modtage vælgernes dom hvert fjerde år, ligesom os herinde har en interesse i at omsætte det til noget, der er forpligtende.
Instrumenterne er der jo.
Det er en lovgivningsmæssig forpligtelse, at man i mødet mellem kommune og region skal aftale, hvordan der bygges bro sektorerne imellem.
Det skal man gøre, og hvis vi så i fællesskab kan udvikle noget viden om, hvordan det bedst tænkeligt sker, så må vi da sådan set gå ud fra, at logikkens veje fører til, at de her ting bliver båret med ind i de aftaler.
Det er ikke tyrkertro, det er sådan set bare sund fornuft.
Nu håber jeg bestemt ikke, vi skal skændes om det her.
Jeg kan da høre, at vi på mange stræk bestemt er enige, og jeg skal da også takke for den her udredning.
Den har jeg da læst med interesse og er meget enig i nogle af de anbefalinger, der står.
Den svaghed, der jo er, er, at der er mange pæne ord, men at der ikke er ret meget konkret handling bag ordene.
Det, jeg så lytter mig til at ministeren siger, er, at det er det, man så nu skal til at i gang med.
Jeg ved også, ministeren har en tyrkertro på, at den nye kommunalstruktur løser alle forebyggelsestiltag i dette land.
Så kan jeg ikke undlade at spørge ministeren: Hvorfor er der ingen konkrete forpligtelser for kommunerne til at implementere nogle af de anbefalinger her, som er meget, meget fornuftige?
Der skal være den rigtige organisatoriske opbygning, det får vi nu.
Der skal være de rigtige incitamenter, det får vi nu.
Men så skal der selvfølgelig også være den rigtige viden til, at de, der nu får et nyt ansvar, kan arbejde med det, og det får vi også nu.
Så bibragt den rigtige viden og givet de rigtige tilskyndelser vil de sådan set, ligesom fru Lone Møller og jeg, fremme den her sag.