Tove Videbæk (KRF), 2003-05-27:
Tak til fru Pia Kristensen for med den her forespørgsel at sætte demente på dagsordenen.
Ligesom psykisk sygdom kan demens være en overset lidelse, fordi demente i sagens natur ikke har mulighed for at gøre dækkende rede for deres situation og særlige behov.
Det kan være noget af baggrunden for, at behandlingen på området på visse punkter stadig væk ikke er tilfredsstillende.
Men samfundets behandling af ældre, der lider af demens, er også et spørgsmål om menneskesyn.
Det er for Kristeligt Folkeparti helt afgørende, at demente behandles med respekt og værdighed, og derfor hilser jeg også denne forespørgsel meget velkommen.
Fra medierne kender vi historierne om ældre, der har forvildet sig ud i mørket en kold aften og ikke kan finde tilbage, men lægger sig et tilfældigt sted og måske mister livet til stor sorg og frustration for både familie og plejepersonale.
Vi kender også eksempler på, at ældre demente bor i boliger, hvor plejepersonale eller hjemmehjælpere ikke kan få lov at komme ind og hjælpe til med at få styr på roderiet eller at få gjort rent.
Min egen holdning er, at retssikkerheden naturligvis skal respekteres, men det samme skal også de dementes menneskelige værdighed.
Derfor bør retssikkerhedsspørgsmålet altid vejes nøje op mod menneskets værdighed og grundlæggende krav på en respektfuld behandling.
Alt det taget i betragtning
kan jeg også kun varmt tilslutte mig forslaget om at sikre en tidlig diagnosticering og udredning af patienter, ved at praktiserende læger samt personale til de forebyggende hjemmebesøg får den nødvendige efteruddannelse, samt at Sundhedsstyrelsen udstikker faste retningslinjer herfor. Dermed kan mange problemer forhåbentlig tages i opløbet, og man undgår således at komme ud i ubehagelige dilemmaer som f.eks. førnævnte.
Også af retssikkerhedsmæssige hensyn er det nødvendigt, at plejepersonalet er rigtigt uddannet.
Dette kræver ganske stor faglig kompetence af plejepersonalet.
Jeg kan også kun varmt tilslutte mig kravet om at sikre
den nødvendige kapacitet til CT-scanninger samt kravet om at sikre det nødvendige antal egnede boliger for demente. Vedrørende boliger er jeg helt enig i det, der er sagt tidligere her, at småt er godt.
Og jeg har også selv besøgt flere rigtig gode steder, hvor man har skærmede enheder, og hvor både demente og personale trives.
Ligeledes kan jeg tilslutte mig kravet om at få klarlagt støttemuligheder i forbindelse med medicinsk behandling, og endelig er vi meget for forslaget om at iværksætte oplysningsarbejde, der kan styrke befolkningens forståelse for demente.
Det er os meget magtpåliggende, at alle borgere - unge som gamle - betragtes som ligeværdige og fuldgyldige medlemmer af samfundet.
Derudover vil jeg egentlig også gøre opmærksom på et af de mange gode initiativer, der er taget enkelte steder i landet, bl.a. på Frederiksberg og i Ringkjøbing Amt med centre for reminiscens.
Det er centre, hvor der er møbler, køkkentøj og diverse andre effekter fra boliger osv. fra den tid, hvor de demente var børn, unge eller voksne i deres bedste alder.
Når de demente sammen med personale eller pårørende besøger disse centre, ser og rører ved disse effekter, eller man på et plejehjem låner en kasse med effekter fra disse centre, ja, så kan de demente pludselig huske en hel masse gode oplevelser, de havde tidligere i livet, og snakke en hel masse om det.
Det giver gode oplevelser både til de demente, deres pårørende og de plejere, som eventuelt følger med dem.
Disse centre er der taget initiativ til i samarbejde med Socialministeriet, og det er initiativer, jeg har
stor respekt for og forventer meget af, og som jeg håber der bliver mange flere af ude omkring i landet til glæde for mange af de demente.
For et godt samfund er et rummeligt samfund, hvor der plads til alle, og hvor der bliver taget godt vare på alle, og hvor alle kan få nogle gode oplevelser og et godt liv, også de demente.