Gitte Seeberg (KF), 1999-05-12:
Da den konservative ordfører fru Lene Espersen ikke har mulighed for at være til stede her i salen i dag, skal jeg på hendes vegne redegøre for det Konservative Folkepartis standpunkter.
Formålet med dagens forespørgsel er at diskutere det fremtidige ligestillingsarbejde set i lyset af den betænkning, der kom om emnet.
Allerførst vil vi gerne takke for muligheden for, at vi har denne debat.
Vi mener, det er rigtigt at prøve at forholde sig til ligestillingen anno 1999.
Vi må se i øjnene, at der skal ændringer til i ligestillingsarbejdet, hvis det skal give mening i dagens Danmark.
Betænkningen bærer desværre efter vores opfattelse
meget præg af, at man tror, at store administrative ændringer er saliggørende for ligestillingsprocessen.
Vi er ikke enige i dette.
I betænkningen arbejdes der med, at der skal være en ligestillingsminister med eget departement, at der etableres et videnscenter samt et debatforum, samt at der nedsættes et klagenævn, og alt dette tilbydes man til gengæld for, at Ligestillingsrådet nedlægges.
Det Konservative Folkeparti er naturligvis tilfreds med, at Ligestillingsrådet nedlægges. Det har efter vores mening udspillet sin rolle.
Derimod synes vi, at det er relevant at tage debatten om, hvordan ligestilling kan få en mere naturlig placering i det politiske billede, sådan som mainstreaming lægger op til - at man f.eks. ikke bare laver nogle orlovsordninger, der trækker de lavest lønnede væk fra arbejdsmarkedet, uden at erkende, at dette trækker kvinderne fra arbejdsmarkedet tilbage til kødgryderne.
Det Konservative Folkeparti tror ikke, at vejen frem er, at der udpeges en decideret minister for ligestilling.
Vi er bange for, at det vil ende med, at emnet bliver behandlet som et stedmoderligt barn, og at der ikke bliver gjort noget ud af det. Men det er som sagt også statsministerens beslutning i sidste instans at afgøre, hvor ligestillingen skal ligge, hvilket ministerium det skal ligge under, men vores opfattelse er i al fald, at det ligger bedst under statsministerens. Forslaget om et videnscenter er vi positive over for.
Det bør være en uafhængig institution, der kan indsamle viden og statistikker og agere som rådgiver.
Selv om vi er enige i, at det er rigtigt at adskille klageadgang og f.eks. rådgivning, stiller vi os tvivlende over for oprettelsen af et decideret klagenævn, idet der efter vores mening, ganske som et mindretal i betænkningen siger, i forvejen er rig mulighed ved de almindelige domstole og fagretlige systemer.
Og vi har derfor svært ved at se fidusen i det.
Der er ganske enkelt for få saglige sager at tage stilling til.
Ligeledes stiller vi os positivt over for forslaget om at sammenskrive ligestillingslovgivningen for at gøre det mere enkelt og overskueligt for den enkelte borger.
Vi har dog nogle principielle betragtninger om betænkningen, som vi gerne vil have med: Den bærer i alt for høj grad præg af gammeldags kvindekampstankegang, hvor det generelle billede er, at man skal forbedre kvindelige lønmodtageres adgang til arbejdsmarkedet.
Det er en alt for snæver og skævvridende indfaldsvinkel til ligestillingsdebatten.
Man har også glemt halvdelen af befolkningen, nemlig mændene, hvor jeg synes, at der er en bemærkelsesværdig mangel på interesse for mændenes ligestillingsproblemer, f.eks. omkring forældremyndighed og andre temaer, f.eks. spørgsmålet om enkepensionsbeskatning, hvor mændene fortsat diskrimineres.
Vi tager stærkt afstand fra tanken om positiv særbehandling, der uanset de pæne ord er diskriminering, hverken mere eller mindre.
Ydermere finder vi det meget ydmygende at sætte kvinder i den position, f.eks. ved etableringen af en forskerstilling, at man skal have et mærkat på ryggen, der fortæller, at man er blevet ansat, fordi statistikken manglede kvinder inden for et bestemt fag.
Ligestilling handler ikke om, at der skal være en ligelig kønsrepræsentation inden for alle erhverv.
Det handler om lige muligheder og lige løn, og hvis der inden for nogle fag er et overtal af det ene eller det andet køn udgør det efter Det Konservative Folkepartis opfattelse ikke et problem i sig selv.
Endelig savner vi fokus på den gruppe kvinder, der på mange måder er dårligt stillet i dag, nemlig de medhjælpende ægtefæller, der er frataget den ret, alle de lønmodtagende medsøstre har, for at kunne bruge mulighederne, der f.eks. er knyttet til det at være medlem af en arbejdsløshedskasse.
Der er også stadig mangler på skatteområdet, og her burde der være langt større fokus.
Da vi ikke støtter alle elementerne i betænkningen, kan vi heller ikke støtte det fremsatte forslag til vedtagelse. Der er positive elementer i vedtagelsen, men da der ikke er et reelt behov for et klagenævn og tankerne om et debatforum ikke behøver at være et offentligt anliggende, kan vi ikke støtte forslaget til vedtagelse.