Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-24:
Det Radikale Venstre kan tilslutte sig pinsepakken og tilslutte sig ændringsforslagene, og vi stemmer selvfølgelig for på fredag.
Pinsepakken hviler på tre grundlæggende principper: den viderefører en stram økonomisk politik, den er social, og den er grøn.
Det er vigtige principper for Det Radikale Venstre, og det er faktisk de principper, som har gennemsyret vores skattepolitik gennem lang tid, jf. det skatteoplæg, som Det Radikale Venstre behandlede i februar og derefter gik til valg på.
Derfor har jeg haft lidt svært ved at genkende meget af debatten i dag, hvor Det Radikale Venstre har fået en stor del opmærksomhed, selv om jeg selvfølgelig skal kvittere for det.
Det er lidt svært at forstå den kritik, der har lydt mod Det Radikale Venstre, som om vi pludselig er blevet rendyrkede socialister, eftersom man har kunnet læse vores skattepolitik i et færdigbehandlet program i flere måneder og kan konstatere ved selvsyn, at den pinsepakke, vi forhåbentlig vedtager på fredag, langt hen ad vejen er udtryk for radikal skattepolitik.
Pinsepakken er stram af hensyn til, at vi skal fastholde den økonomiske fremgang, og det har været helt afgørende for Det Radikale Venstre, at vi griber ind i tide.
Pointen er, at hvis vi ikke griber ind i tide, bliver det utrolig dyrt senere hen.
Derfor skal vi gribe ind, og vi skal gøre det her og nu.
Der har været regneeksempler fremme, der siger
, at hvis man ikke gennemfører pinsepakken i dens nuværende form, skal man ud og finde offentlige besparelser i størrelsesordenen 15 mia. kr.
De, der har fulgt debatten i dag, kan konstatere, at det jo ikke er sådan, at det ligefrem har væltet ind med konkrete forslag til, hvor man i givet fald kunne finde offentlige besparelser i den størrelsesorden.
Derfor er det vigtigt at gøre tingene i tide, og det gør vi med pinsepakken. Overskuddet på betalingsbalancen har været faldende gennem et længere stykke tid, så det er vigtigt at dæmme op for det private forbrug.
Det er en anden god grund til at gøre det, vi gør med pinsepakken.
Endelig er der hele spørgsmålet om opsparing.
Den private opsparing vil vi i første omgang styrke ved en nedsættelse af rentefradraget, og lad mig i den forbindelse gøre den bemærkning, at selv efter pinsepakkens gennemførelse vil vi i Danmark stadig væk have en meget høj rentefradragsmulighed, i hvert fald hvis vi sammenligner med andre europæiske lande.
Selv efter reduktionen af rentefradraget til 32 pct. er vi langt fremme i feltet og ligger temmelig højt, så det er fornuftigt af mange gode grunde.
Det er fornuftigt set i forhold til de økonomier, vi sammenligner den danske med, og det er også fornuftigt at indføre de overgangsordninger, der kommer som følge af et af de ændringsforslag, vi skal behandle i dag.
Disse overgangsordninger gør, at de, der har rigtig høje renteudgifter, slipper lidt mildere, end de ville have gjort efter det oprindelige forslag, og det er værd at tage med i betragtning.
Det er faktisk noget af det, vi skal behandle i dag.
Endelig er der i forbindelse med rentefradraget spørgsmålet om fast ejendom.
Fast ejendom er et oplagt beskatningsobjekt i en stadig mere international verden, og det finder vi vigtigt. Det står beskrevet i den radikale skattepolitik, og det er nogle af de principper, som vi henholder os til, og som gør, at vi synes, det er en fornuftig pinsepakke. Grønne afgifter, øget skat på ressourcer, lavere skat på arbejdsindkomst er et andet vigtigt princip.
Det gennemfører vi med pinsepakken på en lang række områder.
Og endelig letter vi skatten i bunden af indkomstskalaen.
Det har været et mantra for mange politiske partier i løbet af valgkampen, at det skulle kunne betale sig at arbejde, man skulle lette skatten i bunden af indkomstskalaen.
Vi tager i hvert fald et lille skridt i den rigtige retning.
Det Radikale Venstre havde håbet på, at vi også kunne sætte selskabsskatten ned i denne her omgang, men sådan skulle det desværre ikke blive.
I det oprindelige forslag lå der forslag om at nedsætte selskabsskatten til 26 pct.
Det kunne ikke lade sig gøre.
Sådan skulle det desværre ikke blive, og det skal vi beklage fra radikal side.
Vi håber så selvfølgelig på, at det er et emne, et punkt, som vi kan vende tilbage til senere hen. I det hele taget må jeg sige, hvad angår selve forhandlingerne, at man får jo ikke det indtryk, når man hører på Venstres og De Konservatives ordførere, at der var reelle forhandlinger.
Jeg synes, det er vigtigt at bemærke, at der blev gjort en række indrømmelser til Venstre og De Konservative med henblik på at få forhandlingerne i gang.
Til sidst stod Det Radikale Venstre i en valgsituation.
Vi kunne vælge at gøre noget sammen med SF og Enhedslisten, eller vi kunne vælge ikke at gøre noget, men til gengæld at gøre det sammen med Venstre og De Konservative.
Og for Det Radikale Venstre er det altså effekten, det er virkningen, det er politikken, det handler om, og ikke i så høj grad, hvem det er, man laver politikken sammen med.
Derfor valgte vi at lave forliget også sammen med SF og Enhedslisten.
Det er et langt stykke hen ad vejen radikal politik, der bliver gennemført.
Selvfølgelig er det ikke alle ting, der er lige radikale - sådan er det, når man indgår kompromis - men ikke desto mindre: Vi kigger på effekten, vi kigger på virkningen, og derfor kan vi gå ind for pinsepakken og ændringsforslagene.