Aase D. Madsen (DF), 2001-05-08:
Jeg vil først lige på Dansk Folkepartis vegne tage stilling
til det forslag til vedtagelse, der ligger i øjeblikket. Dansk Folkeparti er for så vidt enig hele vejen igennem på nær til sidst, hvor der står »...således at den danske gassektor også fremover bidrager til Danmarks forsyningssikkerhed og opfyldelse af de miljøpolitiske målsætninger«, og i »miljøpolitiske målsætninger« kan man jo lægge i, hvad man vil, så derfor vil jeg anbefale min gruppe, at vi stemmer gult til det her.
Så vil jeg da gerne takke hr. Ebbe Kalnæs for, at han har rejst denne forespørgselsdebat, for den synes jeg har været nødvendig, og selv om vi nu skal i gang med de mere detaljerede ting i det lovforslag, der ligger om opsplitning af DONG, er det vigtigt også at få set i en helhed, hvad DONG's fremtid i dansk energipolitik er, og det er jo blevet skitseret af de andre ordførere.
Det, som jeg har været noget nervøs for, var bl.a. den gasledning til Polen, som længe har ligget og ulmet
, men heldigvis fik jeg energiministerens ord for, at den gik man ikke ind i.
Det er jo et milliardprojekt til en 2-3 mia. kr., men den ville man ikke gå ind i, uden at man havde faste kontrakter, således at man sikrede rentabiliteten, så det var jo lidt beroligende. Hvis man kan lave en forbindelse til England, lyder det jo også godt, og så er jeg bare sikker på, at så sker det på vilkår, der gør, at den kan hvile i sig selv, og således, at vi eventuelt kan få indtægter af det, for den overskudsproduktion af gas, som vi får, skal jo afsættes.
Når take or pay-kontrakterne nu kommer ud af billedet, synes jeg også, det er en fordel, for så bevæger man sig jo mere frit på markedet.
Med hensyn til DONG, som jo på grund af de høje olie- og gaspriser er blevet Danmarks 19. største selskab, er det jo kolossalt store ressourcer, der bliver ført ind i selskabet, og så kan man jo spørge, hvad disse store ressourcer så skal bruges til.
Hvad disse ressourcer skal bruges til, har vi jo også fået skitseret lidt her i dag, men det, jeg er bange for, er jo altså netop, at de skal bruges til urentable vindmøller, urentabel vedvarende energi og andre ting.
De, som sidder med problemerne med de meget, meget store energiregninger, er jo dem, der har gjort, at milliarderne for en vis del i hvert fald ruller ind i DONG.
Selvfølgelig kommer det, vi eksporterer, ikke derfra, men det, som jeg så er bange for, er jo, at de, som bliver sorteper og sidder med de store energiregninger, ingen gavn får af, at man nu flytter pengene over til eventuelt at lave vindmøller eller andre vedvarende energitiltag for.
Så er der også lidt med selve strukturen i DONG, for formanden for statsrevisorerne, Peter Larsen, udtalte netop i forbindelse med de meget store formuer, de meget store ressourcer, som tilflyder DONG, at det er uheldigt, at et 100 pct. statsejet DONG kan unddrage sig offentlig kontrol, fordi det er lagt over i et regi, hvor man i længden ikke kan kontrollere det.
Så kan jeg jo altså ikke gennemskue, om den selskabsopsplitning, der sker i øjeblikket, i længden gør det nemmere at overskue, men det må formanden for statsrevisorerne jo så på et eller andet tidspunkt kunne give et bud på.
Til sidst vil jeg sige, at det jo er sådan, at det er ministeren, der faktisk sidder i baghånd hele tiden i forhold til DONG, for det er jo ministeren, der, ja, jeg ved ikke, om man kan sige, ministeren har indsat bestyrelsen, men ministeren er jo i hvert fald repræsenteret gennem et bestyrelsesmedlem, og jeg ville jo nok se den bestyrelse, der, hvis ministeren går hen og siger, at nu skal ministeren bruge 60 mio. kr. til at hjælpe barmarksværkerne - og det er da al ære værd - så siger nej.
Så var den nok ikke bestyrelse så meget længere.
Derfor er det jo ministeren, der har et meget stort ord at skulle have sagt i DONG-selskabet.
Og jeg mener altså, at demokratiet kommer til at halte lidt, når det er ministeren, der faktisk kan sidde og trække i nogle tråde, hvorefter man så siger: Jamen nu er der udbetaling ved kasse 1, og vi fører pengene over i statskassen.
Og alle de problemer, som vi har med det, må vi jo så undersøge, når vi kommer til det næste lovforslag.