runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-05-23:
Jeg er lidt bedrøvet over hr. Peter Skaarups forsøg på at drive klapjagt på dygtige danske embedsmænd og drive mistænkeliggørelse af dygtige danske embedsmænd.
I det konkrete tilfælde kan jeg sige, at det er en yderst velkvalificeret embedsmand, der for længst har vist sin duelighed, sin kompetence, sin indsigt.
Det gælder både i det job, vedkommende nu skal tiltræde, og det gælder de job, vedkommende har behersket både i Trafikministeriet, i Statsministeriet, i Finansministeriet og så fremdeles.
Hr. Peter Skaarup skal jo være fuldstændig klar over én grundlæggende ting, som er fundamentet for det danske demokrati.
Vi har ikke sindelagskontrol i Danmark - heller ikke for danske embedsmænd.
Jeg håber derfor, hr. Peter Skaarup blandt mange af sine forsøg på at mistænkeliggøre alverdens ting friholder én gruppe, som ikke er i stand til at forsvare sig, og det er danske embedsmænd.
Lad os stoppe klapjagten, vil jeg gerne sige til hr. Peter Skaarup, og lad os anerkende, at vi har en fagligt dygtig gruppe mennesker, som gør et godt stykke arbejde, og det gælder også den pågældende.
Og så vil jeg i øvrigt ikke bruge mere af tiden på hr. Peter Skaarups klapjagt; den må han selv drive videre uden min bistand.
Peter Skaarup (DF), 2001-05-23:
har vi i Danmark haft den meget fine kutyme, at embedsmandsapparatet var neutralt i forhold til, hvilken regering der måtte sidde til enhver tid.
Men på det seneste må vi nok sige, at der er sket et skred i den holdning og i den skik, som vi i Danmark har valgt at have.
Senest er der sket det, at man i Finansministeriet har udnævnt en departementschef, som helt klart vedkender sig at være socialdemokrat, har en fortid i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd og i det hele taget har tilknytning til arbejderbevægelsen og Socialdemokratiet.
Der vil jeg da godt spørge statsministeren i spørgetiden her i dag, om statsministeren mener, det er en ønskelig udvikling, at vi bliver amerikaniseret på den måde, at vi mere og mere får en administration, der også har samme partitilhørsforhold som den til enhver tid siddende regering.
»Vil statsministeren som følge af udnævnelsen af socialdemokraten Karsten Dybvad til departementschef i Finansministeriet, som har en fortid i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, LO og Statsministeriet, redegøre for, hvorvidt det er ønskeligt og betryggende, at Finansministeriets øverste embedsmand - og embedsmænd generelt - er politisk udpeget?«
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-23:
Nu kan jeg høre på statsministeren, at hans lyst til at uddybe det ikke er stor.
Jeg er faktisk glad for, at statsministeren har meldt ud i dag, at man ikke har lagt sig fast fra dansk side, for jeg må da indrømme, at som vi havde sagen i Europaudvalget forleden, var jeg lidt bekymret for, om regeringen var ved at skride på det her punkt.
Det sker jo i EU-sager - desværre - at regeringen skrider noget og bliver svag i koderne, når den bliver sat under pres dernedefra.
Men jeg er glad for det tilsagn om, at man ikke har lagt sig fast, og at vi også skal kigge på de kritikpunkter, som unionsmodstanderne har fremlagt.
Jeg ved ikke, om statsministeren yderligere måske lige kan uddybe det også helt fundamentale, principielle problem, at der indføres sådan en slags meningskontrol, sådan et tankepoliti, der skal tage stilling til, om partier, der søger om støtte, nu også kan leve op til betingelserne.
Det håber jeg statsministeren er enig i.
Nu har jeg i hvert fald fremført det, og så håber jeg, at det også indgår i de overvejelser, der vil ske i regeringen frem til mandatsøgningen i Folketingets Europaudvalg.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-05-23:
Må jeg ikke gøre én enkelt bemærkning i dag, og det er: Vi er opmærksom på de kritikpunkter, der er blevet rejst, herunder også hr. Keld Albrechtsens, og det vil vi gennemgå meget nøje punkt for punkt i vores samlede holdning til forslaget og vil dermed også, når vi kommer til Europaudvalget, gennemgå det meget nøje, og det vil indgå i regeringens overvejelser om den endelige stillingtagen, men så beder jeg til gengæld også om, at hr. Keld Albrechtsen ikke i dag fortolker det, jeg har sagt på anden måde, end at vi ikke har taget stilling - hverken ja eller nej - og de kritikpunkter, der er blevet rejst, vil vi gennemgå og vurdere meget nøje.
Der står sagen lige nu, og så har jeg ikke mere at tilføje i dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-23:
Tak for svaret.
Krystalklart var det jo ikke, men det indeholdt dog det, at regeringen ikke vil lægge sig fast i dag.
Jeg vil godt høre, om jeg kan tolke det på den måde, at så har regeringen heller ikke dermed sagt ja til det, som Parlamentet nu har lagt sig fast på.
Problemet er jo bare, at det, Parlamentet nu har lagt sig fast på, ikke kan laves om.
Det går jeg også ud fra at statsministeren er klar over.
Men så vil jeg godt spørge statsministeren: Når nu Parlamentet så har vedtaget, at man skal opstille i fem forskellige lande for at have ret til partistøtte - det gør f.eks. JuniBevægelsen og Folkebevægelsen jo ikke og har formentlig heller ikke tænkt sig det - så er det en betingelse, som er rettet direkte mod unionsmodstanderne for at forhindre, at de skal få støtte.
Det, jeg bare spørger om, er, om statsministeren kan bekræfte over for mig, at det vil den danske regering ikke acceptere, for vi vil ikke acceptere en ordning, hvor partier, der har et positivt syn på unionsudviklingen, får penge, og dem, der har et negativt syn på unionsudviklingen, ingen penge får.
Det går jeg ud fra er så elementært demokratisk, at sådan kan vi selvfølgelig ikke have det her i Danmark, og derfor skal de partier og bevægelser, der opstiller til Europa-Parlamentet, selvfølgelig behandles på lige fod efter den lighedsgrundsætning, vi har her i Danmark.
Det er bare det principielle, jeg vil bede statsministeren bekræfte i dag at vi er enige om.
Så kan vi kigge på detaljerne i Europaudvalget, det er jeg helt enig med statsministeren i, men det helt principielle vil jeg meget gerne bede om at få et svar på.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-05-23:
En del af jobbet som statsminister, vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, er også at indse, at der kan være øjeblikke, hvor det ikke vil lykkes mig over for hr. Keld Albrechtsen at forklare regeringens politik på en måde, som hr. Keld Albrechtsen vil tage til sig, og det må jeg nok erkende er et af de øjeblikke vi befinder os i lige nu.
Men hvis vi nu tager spørgsmålet her, håber jeg også, hr. Keld Albrechtsen har forståelse for, at der faktisk ikke er noget nyt i sagen, siden vi sidst drøftede det for ca. 2 uger siden.
Lad mig resumere: Nu er der en proces i gang, vi har drøftelser i Folketingets Europaudvalg.
Jeg synes, det vil være uklogt for regeringen lige nu at lægge sig fast på en endelig holdning, for vi er startet på en proces, og den har nogle faser, vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen. Først skal vi have afdækket de faktuelle konsekvenser af det forslag, der ligger.
Dernæst skal vi have vores forhandlingsposition på plads, og det får vi naturligvis i Europaudvalget, hvor jeg ved, at udenrigsministeren i overensstemmelse med helt normal praksis vil forelægge positionen.
Så jeg har ikke noget nyt at fortælle hr. Keld Albrechtsen i dag i forhold til det, vi drøftede - som var det samme - for 2 uger siden.
Regeringen følger det her meget opmærksomt og har meget tæt kontakt til Folketingets partier, og vi kommer - på rette tidspunkt naturligvis - med en opfølgning for at følge det her spørgsmål til dørs.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-23:
Det burde give anledning til overvejelser hos statsministeren og måske drøftelser med udenrigsministeren om situationen.
Jeg kan give det løfte med hensyn til det foregående spørgsmål, at jeg vil vende tilbage til sagen.
Det ved statsministeren nok også.
Derfor vil jeg bare gerne bede statsministeren give en klar melding om, at Danmark selvfølgelig ikke vil acceptere et sådant forslag.
Og Danmark har jo vetoret, så statsministeren kan her om 10 sekunder stoppe det forslag, så det ikke bliver til noget.
Det går jeg ud fra han vil gøre.
Nu må jeg sige, at jeg synes ikke, at regeringen har meldt noget som helst klart, for statsministeren sagde jo forleden, at han var indstillet på at gå ind for et såkaldt konvent, og dermed stak statsministeren jo halsen ind i løkken. Statsministeren ved, at det er De Kristelige Demokrater og Socialdemokratiet i Tyskland og ikke Die Grünen, som afgør det her, og statsministeren gentager nu, at der kun skal være folkeafstemning, hvis grundloven efter regeringens fortolkning kræver det. Men der ved vi jo godt, at efter regeringens fortolkning af grundloven kan man sagtens indføre nye institutioner,
nye stemmeregler, nye regeringsformer, nye kamre i Europa-Parlamentet osv., uden at det kræver en folkeafstemning.
Nu hører jeg det sådan, og det vil jeg godt spørge om er rigtigt, at statsministeren er faldet tilbage til det synspunkt, at disse ting godt kan gennemføres uden en folkeafstemning.
Jeg havde jo håbet, at der i udenrigsministerens melding lå, at hvis det i realiteten bliver en forbundsstat, skal vi selvfølgelig have folkeafstemning.
Jeg havde håbet, at det var det, statsministeren ville melde klart ud i dag.
Men jeg vil godt bede statsministeren forklare lidt nærmere, hvad udenrigsministeren så kan have ment.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2001-05-23:
Det, vi ikke er parat til, er at gå meget detaljeret ned i, hvilke kure og former der skal anvendes, og som der skal peges på.
Der vil vi gerne afvente udredningen.
Men jeg kan forsikre hr. Behnke om, at vi agter at forfølge det emne om amternes økonomi, om, hvordan man derude tager pengene tilbage igen.
Det var derfor, jeg var den allerførste på talerstolen med en kort bemærkning for at rejse spørgsmålet, for det optager os.
Og for det tredje regner vi med på et eller andet tidspunkt at skulle kommunikere med regeringen om de kommuneforhandlinger, der lige er gået i gang, for dér at afkræve, at man sørger for at tage det her alvorligt.
For det er uantageligt, at man bare scorer kassen, når vi prøver at bevilge penge til en ekstra indsats.
Kristian Jensen (V), 2001-05-23:
»Er statsministeren enig med Enhedslisten og finansministeren i dennes indrømmelse til Enhedslisten under debatten af forespørgsel nr. F 52 den 15. maj 2001 om, at ulighederne i samfundet blev mindre under den borgerlige regering, og at ulighederne er vokset under Socialdemokratiets og Det Radikale Venstres regeringsledelse, og er det statsministerens opfattelse, at regeringen har forpligtet sig til at gennemføre al politik på velfærdsområdet med venstrefløjen, herunder Enhedslisten i resten af indeværende valgperiode?« Skriftlig
begrundelse
Under debatten i forbindelse med forespørgsel nr. F 52 forlangte Enhedslisten en erklæring fra finansministeren om, at ulighederne mellem samfundets stærkeste og svageste er vokset under den nuværende regering, mens skellene blev mindre under den borgerlige regering i 1980'erne og i begyndelsen af 1990'erne.
Dette var betingelsen fra Enhedslisten for ikke at stemme imod regeringens forslag til vedtagelse.
Finansministeren efterkom Enhedslistens krav.
Ligeledes konkluderede Enhedslistens ordfører, hr. Frank Aaen, under forespørgslen den 15. maj 2001, at regeringen havde forpligtet sig til at gennemføre velfærdsforbedringer med »venstrefløjen og andre som vil være med« som betingelse for ikke at stemme imod regeringens forslag til vedtagelse.
Kim Behnke (UP), 2001-05-23:
Det er rigtigt, at et motorcykelforslag også var til behandling i sidste folketingssamling, men den meget, meget væsentlige forskel mellem det daværende forslag og så det, vi har til behandling i dag, er, at der i mellemtiden er sket det, at Arbeiderpartiet i Norge, hr. Jens Peter Vernersens partikollegaer i Norge, har indset fornuften i at gøre de små motorcykler, de såkaldte 125 ccm motorcykler, afgiftsfri i Norge, sådan at folk benytter dem som en bil i stedet for bil nr. 2, så man ikke behøver at få så mange biler ind i Oslo og alle de andre store byer i Norge.
Dér har fornuften sejret blandt socialdemokrater, blandt hr. Jens Peter Vernersens partikollegaer.
Det er forskellen.
Så kan jeg forstå på hr. Jens Peter Vernersen, at det er noget, der optager Socialdemokratiet meget, at folk kan gå hen og komme til skade ved at køre motorcykel.
Hvorfor foreslår Socialdemokratiet så ikke helt at forbyde motorcykelkørsel?
Det statistiske materiale, ministeriet bygger deres beregninger på, er for spinkelt.
Det går ud fra alt for mange kørte kilometer pr. motorcyklist sammenlignet med f.eks. de andre nordiske lande.
Det materiale, hr. Jens Peter Vernersen bygger sine betragtninger på, er simpelt hen forkert, men skulle man følge det, måtte den naturlige konsekvens være, at motorcyklisme bliver forbudt i Danmark.
Det går jeg ikke ind for.
Jens Peter Vernersen (S), 2001-05-23:
Det står måske ikke fuldstændig klart efter hr. Kim Behnkes indlæg, om der er større risiko ved at køre på motorcykel, end der er ved at køre i bil.
Der har jo været rejst en række spørgsmål om denne afgift, 100 i alt.
Det er i øvrigt ikke første år, det samme forslag blev jo fremsat sidste år, og da var der også stillet en række spørgsmål, som jo ikke alene drejede sig om beslutningsforslaget, men også om en række andre spørgsmål.
Det, jeg synes er lidt afgørende, er at henvise til det spørgsmål 40, som hr. Behnke har stillet - uanset at der så senere er talt om, hvorvidt det nu er helt præcis sådan - hvor der står, at ministeren i bilag 7 nævner, at risikoen for at blive dræbt eller komme alvorligt til skade er 30-40 gange højere for motorcyklister end for bilister.
Og så bliver der givet et svar fra ministeren, og i det svar fremgår det så, at det skulle være 34 gange så farligt at transportere sig på motorcykel som i bil.
Jeg skal ikke afgøre, om det er præcis 30 eller 40 gange så farligt, men det er egentlig også bedøvende ligegyldigt.
Det, det drejer sig om, er, at der er en langt større risiko ved at transportere sig på motorcykel, end der er ved at transportere sig i en bil.
Det er det, som denne her diskussion har drejet sig om, når man så også har talt om, hvorvidt man skulle betale den ene eller den anden registreringsafgift. Socialdemokratiet har afvist beslutningsforslaget, det gjorde vi også sidste år - ikke mindst med baggrund i, at der er en forøget risiko, og at vi i hvert fald ikke ønsker, at endnu flere skal blive udsat for en ulykke, hvad enten det så drejer sig om kvæstelser, eller det drejer sig om dødsfald.
Der kan jo naturligvis med de mange spørgsmål, der er stillet,
diskuteres meget omkring det her, men den dér risikokilde synes jeg er temmelig væsentlig - også uanset om den er 30 eller 40 gange større - den er langt større end risikoen ved at køre i bil.
Og det tror jeg også hr. Kim Behnke må anerkende.
Tove Fergo (V), 2001-05-23:
Jeg siger da tak for tilsagnet om at få en uddybende redegørelse for boligerne, men jeg vil blot understrege endnu en gang, at i marts 2001 var der 250 boliger.
Det var der kommet ud af de penge, der blev bevilget i 1996.
Så er der kommet nogle støttecentre til nogle mennesker, som i forvejen havde en bolig, og der er sikkert kommet mange støttecenterpladser, men det er til mennesker, der i forvejen har en bolig.
Det, jeg så vil understrege, og det, jeg godt ville have ministerens ord for, er, at vi får flere behandlingsboliger og færre støttecentre for de her penge, der er beregnet til boliger, og at vi kunne rydde op i sproget, så vi ikke kalder det en bolig, når det er et støttecenter.
For man bruger jo begrebet bolig om menneskers almindelige lejlighed, som de har haft hele tiden, og når der bliver oprettet støttecentre, siger man så, at det også er en bolig, og de tæller med i de 2.000 boliger, som ministeren fortæller er i gang.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-05-23:
Men jeg må sige til hr. Peter Duetoft, at jeg har meget tillid til, at efter en debat som i dag, hvor samtlige Folketingets partier har vedtaget et meget omfattende forslag til vedtagelse, hvor der oven i købet også står, at vi mødes igen til debat om 1 år for ligesom at konkludere på det, vi diskuterede om de 34 anbefalinger, har jeg sådan set meget tillid til, at der er bred vilje fra regeringens side, fra Folketingets side til at leve op til intentionerne.
Jeg har svaret fru Tove Fergo overordnet på tilbudene om boligerne.
Jeg vil gerne give et mere uddybende svar, det er jeg ikke i stand til at gøre lige her i dag, men det kan vi sagtens klare efterfølgende.
Jeg synes, det er vigtigt at fastholde, at det her er sket af to omgange.
Den første aftale, som gik fra midten af 1990'erne frem til 2000, er der kommet en række boliger ud af det, som jeg nævnte i første runde, og så er der næste aftale, som går fra 2000 og frem til 2002, hvor der også er givet tilsagn om, så vidt jeg husker elleve hundrede og nogle
og halvfems botilbud
Så der sker også sket noget på det område, og det er også, i forlængelse af også det sundhedsministeren var inde på før, fordi det da selvfølgelig er afgørende, at folk ikke er på hospitalet, men at de har mulighed for at komme ud og få det boligtilbud, som nu passer til dem.
Til fru Anne Baastrup vil jeg sige, at ja, kæphest omkring det rummelige arbejdsmarked er måske korrekt nok, men det, jeg klart og præcist sagde, var, at for en gruppe af sindslidende kan det rummelige arbejdsmarked, fleksjob, eller hvad det nu måtte være, være et ganske fornuftigt tilbud, som jeg tror mange af dem vil se frem til.
Det er nogle af de signaler, jeg synes, jeg selv får, når jeg er ude i forskellige sammenhænge.
Så synes jeg i øvrigt, at det, der ligger omkring den udmærkede nye førtidspensionsreform, jo klart indicerer, at den gruppe, som alt andet lige er hørt, og som der bliver henvist til, bør jo i realiteten have en pension i stedet for, for det er jo i bund og grund syge mennesker, vi her taler om.
Anne Baastrup (SF), 2001-05-23:
Ministeren red sin kæphest: det rummelige arbejdsmarked.
Der vil jeg så lige minde ministeren om de problemer, der er forbundet med aktivloven, nemlig at taget på ordet kan aktivlovens bestemmelser tvinge en sindslidende ud på arbejdsmarkedet.
Konsekvensen er, at han mister sin kontanthjælp, hvis han ikke kan klare det.
Og vi har rigtig, rigtig mange eksempler på, at folk i virkeligheden bliver mere syge af at komme på arbejdsmarkedet end af at få de tilbud, der i øvrigt burde være til dem som sindslidende.
Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at det er vigtigt, at man har udviklingsperspektivet, det er også det, vi har lagt vægt på i dag, det er vigtigt, man har håbet, og vi skal fastholde recovery-perspektivet, men det må ikke være sådan, at ministeren falder i den grøft, som forgængeren var lige ved at falde i - ja, faldt i, men så fik vi hende op igen - at svaret til sindslidende er det rummelige arbejdsmarked, medmindre det lige præcis passer til den pågældende.
Vi oplever alt for tit, at det er det svar, kommunerne giver til den enkelte sindslidende, og det svar er helt, helt forkert.
Tove Fergo (V), 2001-05-23:
Jeg vil tillade mig at vende tilbage til botilbudspuljen og de her mange, mange hundrede millioner kroner, som Folketinget har bevilget til boliger til de mest udsatte og sværest syge sindslidende.
Jeg vil spørge socialministeren, hvad ministeren vil gøre for at sikre, at der kommer flere boliger til den patientgruppe, som botilbudspuljen var beregnet til.
Jeg har jo slået efter i de gamle papirer, og der står, at det er til de mennesker, der har de sværeste sindslidelser.
De ligger inde på de psykiatriske hospitaler, der er en hundrede stykker alene nede på Sankt Hans.
Den sidste opgørelse, vi fik, var fra 1999, og da var der i hele landet 265 udskrivningsklare psykiatriske patienter, som er inde på de psykiatriske afdelinger, men som burde ud i noget andet. Det er uværdigt, det er umenneskeligt, og det er dyrt.
Jeg vil godt have et svar her i dag på, hvad ministeren vil gøre for at sikre, at vi får de boliger, for det er jo rigtigt, som hr. Peter Duetoft siger, at vi godt ved, hvad der hjælper, og hvad der skal til.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-23:
Jeg er nødt til at sige til socialministeren, at det, at forslagene til vedtagelser er konkrete, er jo ikke nogen garanti for, at de bliver til noget.
Jeg kan huske dagsordenen fra 1991, der unægtelig var meget, meget konkret, og så vidt jeg husker, var 15 M puljen, det eneste, der kom ud af den.
Det var jo også godt nok, men der var jo mange konkrete ting.
Man skal altså passe lidt på det der med at tro, at nu er den hellige grav vel forvaret, fordi der er sket en konkret vedtagelse herinde.
Jeg synes, det er bekymrende, og jeg vil godt spørge om socialministeren ikke er enig med mig i, at når vi tager rapporten, der foreligger om samspillet mellem socialpsykiatri og sygehuspsykiatri, så er de anbefalinger, der ligger deri, stort set de samme anbefalinger, vi har hørt i de sidste 12 år en efter anden.
Man kan krydse pænt af og sige der var den, og der var den, og der var den.
Der ligger jo i flere af de anbefalinger, at man skal undersøge, og man skal forsøge, og man skal det ene og det andet.
Skulle vi ikke holde op med alt det der pjat og så se at få det gjort? Vi ved jo, hvordan det fungerer, og i 12 år har vi diskuteret de samme ting.
Skal vi nu gøre det i nogle år igen, og så måske om 4 år have en ny psykiatridebat sent på dagen, eventuelt inden en helligdag, og så derefter sige, hov, nu er der kommet nogle anbefalinger der er mage til dem, der er i dag?
Ville det ikke være trist?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-05-23:
Jeg er enig med dem, som har udtrykt, at det på langt de fleste strækninger har været en god debat.
Jeg oplever, at der ligesom har været både en erkendelse bagud af, at indsatsen heldigvis har vist, at det har nyttet op igennem 1990'erne, at vi har set, at med den indsats og de penge, der er blevet bevilget, ja, så er der også nogle steder, hvor tingene er blevet forbedret, og det er ikke kun ved festlige lejligheder, man kan komme ud og se det.
Det kan man se, som hr. Peter Duetoft og også andre var inde på,
Men debatten, og det er vel ikke overraskende, afslørede også alle partiers vilje til, at der fortsat skal ske noget, at der ikke er noget med at hvile på laurbærrene eller stille sig tilfreds, og derfor synes jeg egentlig, at udgangspunktet jo også er det grundlag, som vi bl.a. har debatteret på i dag. Jeg tror, det var fru Pia Christmas-Møller, som sagde noget i retning af, at Gud nåde og trøste den, der bliver syg uden for åbningstiderne, og jeg er helt fuldstændig enig i, at det er et af de helt kontante problemer, som vi så ofte støder på derude i den virkelige verden, at når der er brug for det, ja, så er der ikke nogen, man kan tage kontakt til.
Derfor er jeg og - tror jeg - alle Folketingets partier selvfølgelig også måske specielt glad for pind to i forslaget til vedtagelsen, hvor vi netop peger på det. Det var hr. Peter Duetoft, som vel lidt skarpt sagde
, at der er rapporter nok, så lad os nu bare komme i gang med at få udmøntet de rapporter. Mit svar til hr. Peter Duetoft er, at med debatten i dag i en kombination med et meget bredt forslag til vedtagelse - og det var så med Præsidiets velvillighed - som favner meget bredt på grundlag af de to rapporter med de 34 anbefalinger, må man vel sige, at den gåen videre med hensyn til at udmønte rapporterne jo implicit ligger i det.
Det synes jeg vel i realiteten er et tilsagn om at gå videre.
Undervejs har der været debatteret mange spændende ting.
Der er en ting, som ikke direkte har været debatteret, men som har ligget lidt under det hele, og det har været det rummelige arbejdsmarked.
Det synes jeg også selv er en af de spændende debatter, som vi skal konkretisere endnu mere i den kommende tid.
Men alt i alt synes jeg, vi har fået præciseret en række ting og præciseret, at der fortsat skal arbejdes på hele det her område.
Engagementet skal være til stede hos os alle sammen, inddragelse af pårørende osv.
Der er nok at tage fat på, så jeg synes, det har været en god og fremadrettet debat.
Arne Rolighed (S), 2001-05-23:
Sundhedsstyrelsen er godt i gang med at forberede tilrettelæggelsen af mødevirksomhed på det her område, og jeg vil så i dag tilbyde, at jeg vil følge den møderække meget tæt for at følge med i, hvad der sker.
Tak skal I have.