runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-10-22:
Jeg forstod indenrigsministeren på den måde, at et samlet skøn vil blive fremlagt inden årets udgang.
Så vil jeg spørge indenrigsministeren: På hvilken måde vil det skøn blive foretaget?
For dér synes jeg ministeren var lidt mere svævende i sin forklaring.
Jeg vil altså gerne have ministerens helt konkrete svar
på, hvordan regeringen vil beregne disse udgifter
Og det er jo et svar, som længe har været eftersøgt, og jeg har personlig i ganske mange år spurgt regeringen, om den dog ikke kunne komme med en samlet beregning over udlændinges udgifter i Danmark. Dansk Folkeparti er jo kommet med en meget seriøs beregning baseret på tal fra Danmarks Statistik, som siger 29,8 mia. kr. om året. Bliver det efter den samme beregningsmetode, eller hvordan vil regeringen beregne det?
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-22:
Jeg kan ikke nøjere redegøre for, hvordan Finansministeriet arbejder med de ting.
Men jeg formoder, at man vil gøre det på den måde, at man vil finde ud af, hvor mange udgifter vi har til de forskellige områder, som har med indvandrere og flygtninge at gøre, og det kan man jo gøre via budgetoversigterne.
Men jeg formoder også, at man vil finde ud af, hvilke indtægter en række af de mange indvandrere og flygtninge, som har arbejde her i landet, yder det danske samfund, og jeg tror, jeg tør garantere for, at den beregning, som Finansministeriet kommer med, vil komme virkeligheden nærmere end den beregning, som Dansk Folkeparti har foretaget, og som jeg i øvrigt ikke helt kender baggrunden for endnu.
Og jeg er helt overbevist om, at det svar, der kommer fra Finansministeriet, vil være det bedst tænkelige.
Men man må have forståelse for, at jeg efter kun to dage som indenrigsminister ikke kan gå i enkeltheder med, hvad Finansministeriet laver på det punkt.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-10-22:
Jamen det har jeg fuld forståelse for.
Men så vil jeg spørge indenrigsministeren, hvordan det kan være, at ministeren er så skråsikker i sin udtalelse til Jyllands-Posten af dags dato, hvor ministeren siger: »Dansk Folkeparti opfører sig groft og er kun med til at skabe forvirring i befolkningen ved at udsprede forkerte påstande«.
Vil ministeren afvise, at ministeren har udtalt sig på den måde?
For det synes jeg lå lidt i den besvarelse, ministeren kom med nu, og hvor ministeren jo sagde, at han ikke har haft mulighed for i løbet af to dage at sætte sig ind i baggrunden for Dansk Folkepartis beregninger på udlændingeområdet.
Det synes jeg lød mere seriøst end den udtalelse, der er afgivet til Jyllands-Posten i dag.
Og så mit andet spørgsmål: I de beregninger, som Finansministeriet og dermed regeringen nu er i gang med, og som indenrigsministeren selvfølgelig må være meget interesseret i at sætte sig meget grundigt ind i, når de kommer, kan jeg forstå at man også vil medregne indtægter.
Det er altså ikke en reel og konkret udgiftsanalyse, der kommer, og derfor vil jeg spørge ministeren: Vil man også gøre dét på andre områder?
Vil man f.eks. også for DSB's vedkommende medregne de indtægter, som jo også dér kommer ind, bare for at tage et enkelt emne?
For sådan kan det jo gøres med hensyn til alle statens udgifter, men det er så noget helt nyt, man begynder på.
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-22:
Jeg vedgår altid mine udtalelser, og den udtalelse, som fru Pia Kjærsgaard citerede, er citeret korrekt.
Men når jeg sagde, som jeg gjorde, er det, fordi jeg mener, at det i høj grad er skadeligt for den almindelige holdning her i landet at fremføre et så stort tal, uden at man samtidig siger, hvilke kvaliteter disse borgere har, og hvilke værdier de dermed yder det danske samfund, ikke kun på pengeområdet, men også kulturelt og på mange andre områder, for det er en alt for ensidig opgørelse af, hvad mennesker er værd.
Det var grunden til det. Men jeg tror ikke, jeg skal bevæge mig ind på Trafikministeriets og en række andre ministeriers indtægts- og udgiftsområder, og jeg synes, det har meget lidt at gøre med det spørgsmål, der her er stillet til mig.
Så jeg mener, jeg har besvaret det således, som det nu kan gøres for øjeblikket.
Pia Kjærsgaard (DF), 1997-10-22:
Indenrigsministeren sagde, at han altid står ved sine udtalelser.
Så vil jeg henvise til en anden udtalelse til Jyllands-Posten fra i dag, hvor ministeren siger: »Man kan godt glemme alt om, hvad jeg har sagt tidligere.«
Det tyder jo ikke på, at ministeren altid står ved sine udtalelser.
Og med hensyn til de omtalte beregninger må jeg sige, at det jo er helt usædvanligt, at man i de udgifter, som det offentlige påtager sig, pludselig begynder at indregne menneskelige kvalifikationer, og at det var derfor, jeg tog et område som DSB.
Men jeg kan også tage andre områder, eksempelvis skoleområdet, som ministeren måske er mere bekendt med, bl.a. på grund af sit tidligere virke.
Under alle omstændigheder er det jo helt usædvanligt, hvis man vil begynde at gøre det på den måde, for så har det jo ikke noget med en udgiftsanalyse at gøre
Vil ministeren ikke give mig ret i det?
Thorkild Simonsen (S), 1997-10-22:
Det citat, som nu er kommet: at man godt kan glemme alt om, hvad jeg har sagt tidligere, er revet ud af en større sammenhæng, og jeg har ikke engang haft tid til selv at se
det, så det vil jeg kommentere ved en anden lejlighed.
Det, jeg har sagt, går faktisk ud på, at nu begynder vi på en frisk i forhold til statsministerens åbningstale, men der kan da være noget, som jeg har sagt tidligere, og som jeg selvfølgelig vedgår at jeg har sagt, og som jeg også mener var rigtigt på det tidspunkt, hvor jeg sagde det, men hvor det ikke er sikkert, at det er befordrende for det arbejde, jeg skal lave nu, hele tiden at citere mine gamle udtalelser.
Den slags kan andre politikere i øvrigt også løbe ind i.
Og med hensyn til kvaliteter er mit synspunkt nu engang, at man altid bør bedømme mennesker på grundlag af både deres økonomi og deres kultur og andre forhold.
Mennesker er jo ikke robotter, der alene skal gøres op i penge.
Der er mange kvaliteter, man ikke kan beregne i penge, og det gælder, hvad enten man er dansker, eller man er af en anden etnisk oprindelse.
Det er trods alt mennesker, vi har med at gøre, og de skal ikke altid gøres op i penge, hverken i indtægter eller i udgifter.
Men nu er det jo det, man har bedt os om, og så er vi jo nødt til at forsøge at gøre lidt ved det.
Hermed sluttede spørgsmålet, og spørgetiden var dermed til ende.
Bortfaldne spørgsmål
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Min vurdering, sådan som jeg kender sagen, er, at kommunen kan lade være med at udbetale børnetilskud, og så kan den pågældende familie anke.
Men nu er det jo lidt svært, når socialchefen har valgt at gå til en avis i stedet for at gå direkte til ministeriet, sådan som langt de fleste socialchefer heldigvis gør.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Det er utroligt at måtte høre fra statsministeren, at jeg skal komme ned på jorden.
Nu er det statsministeren, der flere gange her i dag og også ude i forsamlingshusene har talt om fredens projekt, samling af Europa osv.
Det er jo statsministeren, der skulle tage at komme ned på jorden, for jeg stiller et helt nede på jorden-spørgsmål til statsministeren. Jeg spørger: Er det ikke korrekt, at for at få den samling af Europa, for at få det fredens projekt, som statsministeren taler om, hvor alle de europæiske lande eller måske bare tilnærmelsesvis de 11 ansøgerlande, der nu søger, er med i EU, så kræves der en ny traktat efter Amsterdam? Kan jeg ikke her i dag få statsministeren - ligesom statsministeren har måttet erkende det andre steder - til klart at fastslå, at der selvfølgelig skal en ny traktat på plads efter Amsterdam, for at vi får en udvidelse af EU på mere end 5 lande?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-10-22:
Når jeg hører hr. Kristian Thulesen Dahl, sidder jeg med en fornemmelse af, at hvis den dag måtte komme i en fjern eller nær fremtid - afhængig af temperament, ingen kan jo forudse det -
hvor Rusland måtte blive medlem af Den Europæiske Union,
er jeg sikker på, at jeg hernede i salen vil møde følgende spørgsmål: Hvorfor er Kina ikke blevet medlem af Den Europæiske Union?
Hvorfor er Kina ikke blevet medlem af denne lukkede klub?
Skal vi nu ikke et øjeblik se at komme ned på jorden!
Og det kræver, at et lille land som Danmark stiller sig i spidsen og selvfølgelig også en gang imellem må acceptere, at det får man kritik for.
Men det kan ikke nytte noget, at vi svigter denne generations vigtigste opgave, og det kan ikke nytte noget, at man et øjeblik føler sig fristet, hvis jeg nu skal være passende direkte, til at falde for den lille politik og spille på befolkningens bekymring.
Det nytter ikke noget.
Det, der er vigtigt, er at fortælle befolkningen sandheden, og sandheden er, at denne generations vigtigste opgave er at yde vores bidrag til, at freden i Europa er kommet for at blive.
Så enkelt er det, og så fundamentalt er det.
Derfor er det så vigtigt, at Amsterdamtraktaten får et ja af den danske befolkning, for det er langt, langt mere, der står på spil end alene ændringerne i Amsterdamtraktaten.
Det savner jeg en gang imellem en forståelse for, men jeg erkender, at jeg jo nok må se lidt i vejviseren efter den, når det gælder hr. Kristian Thulesen Dahl og hans parti.
Mere er der ikke at sige om det, og jeg har ikke mere at tilføje til det spørgsmål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Nu må man jo ikke håbe, at regeringen sammen med Det Konservative Folkeparti laver et politiforlig a la det seneste forlig, for så bliver det nok endnu sværere for politiet at få de ressourcer, der skal til, for at det kan foretage den nødvendige patruljering.
Derfor vil jeg for det første spørge statsministeren, om regeringen agter at sætte yderligere ressourcer ind i grænseregionen for at få løst dette problem, og for det andet, om statsministeren mener, at situationen vil blive bedre eller værre efter gennemførelsen af Schengenkonventionen, som jo fra 1999 helt vil fjerne patruljeringen og den direkte kontrol ved grænsen, som så skal foregå i baglandet.
For alt andet lige er det område, man så skal patruljere på, jo altså noget større end selve grænsestrækningen, som den er i dag.
Det er to helt konkrete spørgsmål.
Og for det tredje vil jeg spørge statsministeren, om statsministeren er bekendt med, at G 7-landene har lavet en 25-punkters-liste over, hvordan man bl.a. kommer international kriminalitet og narkokriminalitet og illegal indvandring til livs, og om statsministeren er bekendt med, at et af de forslag, som G 7-landene har på listen, er en skærpelse af grænsekontrollen, altså en skærpelse af kontrollen på selve grænsen mellem landene, for at komme kriminaliteten til livs.
Er statsministeren bekendt med den anbefaling fra G 7-landene?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-22:
Jeg vil gerne sige til statsministeren, at denne regering har været mere åben i forløbet, end tidligere regeringer har været.
Så vidt vil jeg gerne give statsministeren den kredit.
Den fortjener han.
Jeg mener, at de spørgsmål, som jeg har stillet her i dag, er af fundamental og afgørende betydning, og min bekymring er, at tingene er ved at køre af sporet for den danske regering, og at det ender med et kompromis, som ikke er acceptabelt.
Derfor vil jeg spørge statsministeren, om man ikke på den baggrund vil sikre, at dette forløb kommer til at foregå i nøje og tæt kontakt med Folketingets Europaudvalg, også således at man på fredag orienterer Folketingets Europaudvalg om, hvad der er dagsordenspunkterne for det udenrigsministermøde.
Hvis min bekymring er ubegrundet, kan det jo ikke være noget problem for regeringen at møde frem i Europaudvalget og give en sådan orientering, ej heller at man også sørger for at søge mandat, hvis det er sådan, at man vil fravige sin principielle linje.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-22:
Jeg vil bare spørge socialministeren på baggrund af svaret, om ministeren så vil indskærpe netop det forhold, at kommunen har den her ret, over for den pågældende kommune, hvorfra pressen har skitseret sagen.
Og jeg tror, det var fra Ebeltoft Kommune, at eksemplet kom.
Vil ministeren indskærpe over for den kommune det, ministeren netop har sagt her om, at muligheden foreligger?
Det er svært stiltiende at sidde og lytte til statsministerens besvarelse på de spørgsmål, der er stillet.
Nu har statsministeren flere gange sagt, at Amsterdamtraktaten er en direkte forudsætning for en stor udvidelse af EU, og statsministeren har dermed endnu en gang forsøgt at give det indtryk, at stemmer man ja til Amsterdamtraktaten, så får man en meget stor udvidelse af EU.
Kan vi ikke godt også her i dag få statsministeren til klart at fastslå - som statsministeren jo ved andre lejligheder har måttet erkende - at selv om Amsterdamtraktaten bliver ratificeret, så kommer der ikke en udvidelse med måske 9-10-11 nye lande i EU?
Der kommer nemlig først en stor udvidelse af EU
, i det øjeblik en ny traktat efter Amsterdamtraktaten er gennemført, for Amsterdamtraktaten lever jo ikke op til de krav, som de store lande stiller for at ville være med til den store udvidelse.
Den lever kun op til en lille smal udvidelse med op til fem lande.
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Nu har jeg tænkt mig i første omgang på socialchefernes årsmøde på mandag at gøre den pågældende kommune opmærksom
på, hvilke muligheder der er.
Og jeg kan sige, at i det hele taget vil jeg da opfordre ham til en anden gang at henvende sig, når han har blik for et problem.
Jeg prøver faktisk at bestræbe mig på, når jeg ude fra landet bliver gjort opmærksom på noget, der er utilsigtet eller uhensigtsmæssigt, så at lave det om.
Der er jo ikke nogen, der har interesse i, at der er svindel eller uretmæssige ydelser, der bliver udbetalt.
Så det har jeg tænkt mig at gøre opmærksom på der.
Anne Baastrup (SF), 1997-10-22:
Ministeren sagde, at hun nu skal til socialchefernes årsmøde.
Så vil jeg foreslå ministeren, at hun opfordrer dem til i al almindelighed at anvende systemets regler, hvis de falder over noget, der er fuldstændig tåbeligt, i stedet for at vi i en bestemt avis skal læse en historie, som alle ved er helt ude i hampen, og hvor en hvilken som helst socialforvaltning kunne have sagt: Det dér er ikke noget, der følger af reglerne, og hvis du mener, det er en følge af reglerne, så synes jeg, du skal klage - lige så stille.
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Det vil jeg meget gerne henstille til dem, og jeg har i øvrigt et godt samarbejde med landets socialchefer.
Det er jo faktisk et godt sted at få udvekslet ideer, så det håber jeg også på, at årsmødet i år kan bruges til.
Tom Behnke (FP), 1997-10-22:
Ministeren sagde i sit ene svar her på et spørgsmål fra fru Pia Kjærsgaard, at heldigvis vælger de fleste socialchefer at gå direkte til Socialministeriet, og det vil dermed sige, at ministeren mener, det er uheldigt, at der en socialchef, der offentliggør, at der er et problem.
Det er vel ikke sådan, at ministeren mener, at det her skal foregå i hemmelighed, og at befolkningen ikke må vide, at der er problemer på området.
Det var vel ikke det, ministeren sagde.
Det andet, der ligger i det, er jo, at ansatte i Socialministeriet har udtalt til medierne, at de godt var klar over problemstillingen, de har været klar over problemstillingen i flere år, og de finder, at det er en grotesk situation, man er kommet i.
Derfor må jeg høre, om ministeren virkelig mente, at det ville være bedre, om socialcheferne bag lukkede døre i ministeriet kom med de her tilkendegivelser, eller var det måske ikke det bedste, at vi fik det her frem, således at ministeren med det samme kan tage initiativ til, at iværksættelsen af den nye lov nu bliver fremrykket?
Det havde ministeren formentlig ikke gjort, hvis ikke det var kommet til offentlighedens kendskab.
Karen Jespersen (V), 1997-10-22:
Nej, jeg appellerede såmænd bare til, at man henvendte sig til ministeriet, samtidig med man gik til pressen.
Jeg er udmærket godt klar over, at socialchefer også kan synes, det kan være nyttigt og interessant at kommunikere gennem pressen.
Men det er jo altså meget tit, at man får nogle skæve og mangelfulde oplysninger.
Så hvis man faktisk mener af et ærligt hjerte, at det er noget, man gerne vil have gjort noget ved, så er det altså ret hensigtsmæssigt at henvende sig direkte til dem, man ved kan gøre noget ved det. Det her er jo typisk et eksempel på en sag, som vi allerede havde taget fat på, hvor hovedparten af problemet var løst gennem den eksisterende lovgivning, og hvor det har eksisteret op gennem 1980'erne, uden at der har været nogen, der har gjort noget ved det.
Det har bestemt været en mærkesag for mig, at alle uretmæssige og uhensigtsmæssige ydelser skulle laves om og ændres, og jeg tror ikke, der er mange steder, hvor man kan påpege, at jeg er blevet gjort opmærksom på nogle problemer, hvor jeg så ikke har rettet dem.
Nej, det, jeg har sagt, er, at det kan være hensigtsmæssigt at give vores velfærdsydelser - for det handler jo ikke kun om Socialministeriets ydelser - på en måde, så det bliver koblet sammen med en tilskyndelse til en aktiv indsats for at blive en del af det danske samfund.
Hvordan det nærmere skal ske, har jeg ikke sagt noget om, og det vil jeg under ingen omstændigheder heller ikke sige noget om her, men jeg synes, det er en vigtig tilkendegivelse, som jo også er kommet fra en tidligere indenrigsminister.
Det er en god idé, for vi kan se, at med det system, vi har i dag, bliver folk i for høj grad hængende på passive ydelser.
Og er der noget, der har været en mærkesag for den her regering, så er det at gå fra passive til aktive ydelser og forbinde rettigheder med pligter.
Det er den tankegang, vi gerne vil have ind, også når det drejer sig om flygtninge og indvandrere.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-10-22:
»Vil den danske regering på EU-topmødet i december 1997 fastholde sit krav om, at EU skal indlede forhandlinger med alle 11 ansøgerlande på en gang, og at alle ansøgninger om optagelse i EU skal behandles på lige fod?«
Skriftlig begrundelse
Socialdemokratiets politiske ordfører Ove Fich har opfordret regeringen til at ændre linje omkring udvidelsesforhandlingerne.
Problemet er, at det ikke er lykkedes den danske regering at vinde tilslutning blandt tilstrækkelig mange EU-lande til sin udvidelsesstrategi.
Som det ser ud nu, kan Danmark kun forvente støtte fra Sverige, Grækenland, Italien og Portugal til sin linje.
Kommissionen og en række af EU-landene ønsker kun at indlede forhandlinger i første runde med et begrænset antal ansøgerlande.
Den danske regering har et oplagt problem i forhold til den hjemlige debat, fordi regeringen har hævdet, at Amsterdamtraktaten skulle bane vejen for et udelt Europa.
Nu står det imidlertid klart, at udvidelsesforhandlingerne vil skabe nye skillelinjer.
Det er derfor klart, at en opgivelse af regeringens hidtidige linje vil svække regeringens argumenter i den interne danske debat.
På den anden side bør regeringen erkende, at opretholdelsen af en fuldstændig urealistisk forhandlingsposition i EU vil sætte Danmark totalt uden for indflydelse på topmødet i december. Regeringen bør se virkeligheden i øjnene.
Der er nu brug for en grundig analyse af problemerne omkring udvidelsen, herunder om en begrænset udvidelse overhovedet er fornuftig.
Det er også et alvorligt problem, at der i Kommissionens forslag lægges op til at, EU-støtte til ansøgerlandene skævdeles, således at de lande, der forventes optaget, får langt flere penge end de lande, der lades ude.
Hvis regeringen fastholder sin strategi, vil den være afskåret fra på et realistisk grundlag at varetage de udelukkede landes interesser, det vil sige Letlands, Litauens, Rumæniens, Bulgariens og Slovakiets interesser.
Disse lande oplever i øjeblikket, at de placeres i anden division med langt mindre EU-støtte end de lande, som har færre problemer og mindre behov for støtte.
Når jeg stiller det her spørgsmål, er det selvfølgelig, fordi alt tyder på, at der på udenrigsministermødet i Luxembourg på fredag/lørdag vil blive indgået et kompromis eller i hvert fald tegnet hovedlinjerne for et kompromis omkring optagelsesforhandlingerne af nye lande til EU.
Og det interessante spørgsmål, som jeg synes Folketinget har krav på at kende svaret på, inden udenrigsministermødet, er: Hvor langt har Danmark tænkt sig at gå? Hvor langt har man tænkt sig at strække sig?
Hvor meget vil man give køb på sine krav, når et sådant kompromis vil blive indgået?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-10-22:
Lad mig starte med, hvad der er regeringens holdning: Det er fortsat Danmarks holdning - som også udenrigsministeren understregede det her i salen i går - at alle central- og østeuropæiske ansøgerlande skal være med i optagelsesforhandlingerne fra starten.
Det synes vi er det bedste; det synes vi er det rigtigste.
Vi ved jo også godt, at der er store lande, og der er også andre lande i Europa, i EU, der ikke er enige med os i det standpunkt.
Derfor kan vi ikke se bort fra den mulighed, at resultatet ikke helt bliver det, vi gerne vil, men vi vil arbejde for resultatet.
Det er vores principielle holdning, og det er det, vi står for.
Vi vil arbejde for, at flest mulige af ansøgerlandene under alle omstændigheder er med i første runde af optagelsesforhandlingerne, og vi ser fortsat - som jeg sagde det i dag og udenrigsministeren sagde det i går - at alle lande er med fra starten.
Danmark vil samtidig arbejde for, at de lande, der ikke måtte komme med i første runde - og her taler jeg om slutpunktet lidt senere på året - opnår den bedst mulige økonomiske støtte fra EU, så de hurtigt kan komme med i den gruppe af lande, som EU fører optagelsesforhandlinger med.
Hele udvidelsesprocessen må tilrettelægges sådan, at de lande, der eventuelt ikke måtte komme med i første runde, har mulighed for at overhale de lande, der er med i første runde.
Jeg synes, at når vi ser på vore økonomiske vurderinger af landene over tid, så ser vi også, hvor hurtigt det kan gå for lande, vi normalt ville have vurderet til ikke at have så hastig en udvikling. Det må være sådan, at det er de bedst kvalificerede lande, der hurtigst bliver medlemmer af EU.
Det væsentligste må punkt 1 være, at samtidighedsmodellen bliver et resultat; hvis det ikke kan lade sig gøre, så må vi punkt 2 få skabt en kontinuerlig og sammenhængende udvidelsesproces, hvor ingen er ladt udenfor, og hvor et klart medlemskab er inden for rækkevidde for alle. Vi må undgå at skabe nye skel i Europa.
Poul Nødgaard (DF), 1997-10-22:
Socialministeren har jo i dag mere end antydet, at der kan blive tale om, at der skal gives nogle lavere sociale ydelser til udlændinge end til danskere.
Så jeg tror, at det er i den danske befolknings interesse, hvis ministeren i dag ganske kort vil løfte sløret for, hvilke tanker ministeren har gjort sig i den anledning.