Jan Køpke Christensen (FP), 1998-02-05:
Først vil jeg sige tak til indenrigsministeren, som gav udtryk for, at han nærede de samme bekymringer som Fremskridtspartiet angående alle de skader, vi ser hvert år og især ved nytårstid, og at der virkelig er grund til at gøre et eller andet.
Men jeg forstod, at SF, Enhedslisten og Centrum-Demokraterne måske ingen holdning har til problemet, og det er selvfølgelig lidt bekymrende.
Jeg synes da, det ville være på sin plads, at alle folkevalgte partier udtrykte deres holdninger til netop en så alvorlig sag, som vi rent faktisk står med her.
Nogle vil måske trække på smilebåndet og spørge: Jamen er det så galt endda?
Jo, det er det, for alle statistikker viser, at der virkelig er store problemer.
Med hensyn til, hvor grænsen går for det milde knaldfyrværkeri, eksisterer der efter det, jeg har fået oplyst, ingen måleenheder i hverken Danmark eller resten af EU, og derfor har Fremskridtspartiet ikke forholdt sig nærmere til knaldeffektniveauet.
Men det er klart, at der skal være en legalisering af en knaldeffekt af et vist niveau, og vi er positive over for det, den konservative ordfører nævnte, nemlig et forsøg med nedsættelse af en arbejdsgruppe, der skal prøve at kigge på de ting.
Jeg vil sige specielt tak til hr. Nødgaard, fordi jeg kan se, at han tidligere har udtalt på Fremskridtspartiets vegne, at han var modstander af at legalisere knaldfyrværkeri.
Det fremgik af de bemærkninger, der kom fra hr. Jens Vibjerg, at der også her var en positiv stemning over for forslaget, og når jeg ser tilbage i tiden, kan jeg se, at der findes forskellige bilag, undersøgelser og lovforslag, der er fremsat her i Folketinget, som har medvirket til, at Venstre nu i hvert fald udtrykker, at man ønsker at legalisere en mild form for knaldfyrværkeri.
I betænkningen til lovforslag nr. L 61 fra 1994/95 skriver man: »Endvidere finder Venstre, at svarene fra Indenrigsministeriet giver belæg for at imødekomme branchens ønske om en lempelse, for så vidt angår fyrværkeri med mindre knaldeffekt.« Vi kan altså se af svarene fra branchen som sådan, at der allerede på daværende tidspunkt blev ytret ønske om, at der skete en lempeliggørelse på området.
Som tilfældet har været med så meget andet, ser vi i dag, at når Fremskridtspartiets forslag er til første behandling, tager man afstand fra det; men jeg er fortrøstningsfuld, for jeg tror, at tiden vil vise, at vi også på dette område får ret, og det vil selvfølgelig være til gavn for dem, det ellers går ud over.
Det blev sagt fra ministerens side, at hvis man tilfældigvis går forbi nogle personer, der affyrer kraftigt fyrværkeri, har man nok ikke ørepropper på, og så hjælper de jo ikke mod høreskader.
Vi er godt klar over, at der her er noget, der skal kigges alvorligt på, altså problemet med høreskader.
De får ikke hørelsen tilbage, blev der sagt, men de får heller ikke fingrene tilbage, hvis de bliver skudt af, som tilfældet alt, alt for ofte er i dag.
Og det er jo ikke kun fingrene, der bliver skudt af; en hel hånd kan f.eks. også blive skudt af, og der er også helt andre typer ulykker, f.eks. med øjne, der bliver skudt ud.
Jeg synes, det er uhyggelige ting, vi har set igennem tiderne, og det er det, der gør, at Fremskridtspartiet har ment, at dette forslag skulle på banen. Når vi ser 2-3 år tilbage, kan vi se, at også andre politikere og eksperter rundt omkring har ytret samme ønske. Jeg giver ministeren ret i det, han sagde om tro, for Fremskridtspartiet mener også, det er et spørgsmål om tro.
Men efter udsagnene fra de eksperter, der har udtalt sig om spørgsmålet, synes vi, at alt peger på, det ville være fornuftigt at gå den vej, Fremskridtspartiet ønsker.
Jeg kan bl.a. nævne overlægen på Vejle sygehus' øjenafdeling, som er en af hovedkræfterne bag kampagnen mod fyrværkeriskader.
Han foreslår, at en ekspertgruppe skal se på muligheden for at blødgøre lovgivningen og udtalte til Berlingske Tidende den 2. januar 1997: »For at imødegå ulovlig import af fyrværkeri og forhindre folk i at stå hjemme i kælderen og fingerere med hjemmelavede kanonslag bør myndighederne overveje at lempe lovgivningen, så mildere typer af knaldfyrværkeri bliver tilladt.« Afdelingslæge på håndkirurgisk afsnit på Odense Universitetshospital, Peter Bjørnsholm fra UlykkesAnalyseGruppen, er også fortaler for legalisering af knaldfyrværkeri og skriver i Ugeskrift for Læger af 8. december 1997: »Ulovligt indført fyrværkeri er det næppe muligt at indføre kontrol for, men der er mulighed for, at lovliggørelse af flere fyrværkerityper under samtidig kvalitetskontrol kan dæmme op for det stigende antal skader.« Chefen for ammunitionsrydningstjenesten på Farum Kaserne, kaptajn J. Fagerholt, er ligeledes fortaler for legalisering af knaldfyrværkeri.
Han siger til Jyllands-Posten den 10. december 1997: »Det er mit indtryk, at der for hvert år kommer mere og mere ulovligt knaldfyrværkeri til Danmark.« Han siger videre: »Handelen med ulovligt og livsfarligt fyrværkeri er blevet så omfattende, at forsvarets bombeeksperter nu anbefaler, at man genindfører lovligt knaldfyrværkeri i Danmark.« Altså bare lovligt knaldfyrværkeri, hvor vi taler om en mild form for knaldfyrværkeri.
Og videre siger han: »Når vi alligevel ikke kan styre udbredelsen af ulovligt fyrværkeri, kan vi lige så godt tage konsekvensen og sikre os, at der bliver solgt kvalitetsfyrværkeri med sikkerhedslunte.
Det vil kunne bremse udbredelsen af det illegale og meget ofte livsfarlige fyrværkeri, og vi kan undgå, at unge laver hjemmelavede sejlgarns- og rørbomber ...«.
Sådan kunne jeg blive ved med det ene citat efter det
andet fra folk, der arbejder på området og virkelig går op i det.
Endelig vil jeg slutte med igen at henvise til afdelingslæge på håndkirurgisk afsnit på Odense Universitetshospital, Peter Bjørnsholm fra UlykkesAnalyseGruppen, som gennem flere år har haft førstehåndskendskab til skader i forbindelse med affyring af ulovligt fyrværkeri.
Afdelingslægen er en ihærdig fortaler for legalisering af knaldfyrværkeri og siger: »På baggrund af det stigende antal skader vil vi anbefale, at knaldfyrværkeri bliver legaliseret som en konsekvens af, at man ikke kan stoppe den illegale import fra Tyskland af sprængkraftigt, håndholdt knaldfyrværkeri.«
Bl.a. alle de nævnte eksempler gør, at vi mener, at nu må tiden være inde.
Selv om vi allerede sidste år meddelte, at vi ville fremsætte forslaget, ventede vi alligevel og sagde: Lad os nu lige prøve at undersøge tingene grundigere og se, om der virkelig er belæg for alle de ting.
Men udviklingen med alle de alvorlige skader er fortsat, og det er desværre især børn og unge, der er kommet til skade. Vi må også erkende, at holdningen om lovliggørelse af mildt knaldfyrværkeri også er blevet mere udbredt.
Der er flere og flere, der erkender et alvorligt problem og vil gøre noget for at dæmme op for det, og så er det, vi siger, at regeringen i det mindste her fra Folketingets talerstol kunne meddele, at man ikke bare vil affærdige forslaget, men vil se på, om vi kan nedsætte antallet af disse skader, og på, hvordan udviklingen har været, og hvordan den var, inden vi fik den lovgivning, der forbød knaldfyrværkeri.
Var det ikke en idé at nedsætte en arbejdsgruppe til at undersøge, hvordan vi kan dæmme op for det her, sådan som Det Konservative Folkeparti har foreslået?
Der er besparelser at hente for samfundet.
Jeg tænker her på de lemlæstede personer, der skal have behandling, og der er mange andre aspekter i det her med økonomien, men selvfølgelig er det først og fremmest det medmenneskelige aspekt i, at man dæmmer op for disse alvorlige skader.
Jeg forstod - og det skal ministeren have tak for - at forslaget ikke blev fuldstændig afvist.
Det blev også sagt, at det er et spørgsmål om tro.
Men jeg mener stadig væk, at man må meddele i dag, at man vil se på, hvordan udviklingen har været, og hvordan den formentlig vil blive fremover, og så prøve at indhøste erfaringer og udtalelser fra de eksperter, der én gang har udtalt sig og måske vil udtale sig fremover, for at dæmme op for de her skader.
Ellers tak til de støtter, der var.