runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-14:
Jeg vil gerne sige, at jeg synes, spørgsmålet er under lavmålet, selv om det må have været svært.
Gennem 37 år som aktiv socialdemokrat har jeg aldrig lidt af nogen form for fascination af totalitære ideologier eller regimer, og jeg håber, at hr. Skaarup er i stand til at kunne sige det samme om sig selv.
Men jeg har prøvet at se mig omkring i verden - ikke for at dyrke fordomme, men for at forstå nuancer, og jeg har ikke indtryk af, at det er hr. Skaarups speciale.
Men sådan har vi jo alle sammen vore specialer.
Om Cuba vil jeg sige følgende: Cuba har et totalitært styre, og under mit besøg for 14 år siden kritiserede jeg den krænkelse af menneskerettighederne, der finder sted.
Det gør vi også i dag fra EU's og fra Danmarks side.
Men der er også andre facetter på Cuba.
Det er det land i det tredje verden, der har den højeste levealder, den bedste ernæring, det bedste sundhedssystem og det mest almendækkende uddannelsessystem.
I den artikel, der refereres til, fremhævede vi såmænd bare, at Cuba var mere charmerende, end det daværende DDR f.eks. var.
Og så er det jo i øvrigt en historisk kendsgerning - som meget få, der har gjort sig den ulejlighed at sætte sig ind i sammenhængene, kan være i tvivl om - at det cubanske styre har haft meget bred folkelig opbakning over tiden i modsætning til de regimer, der gik under ved Murens fald i Berlin.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-14:
Nu vil jeg vælge at se bort fra ministerens bedømmelse af de spørgsmål, der bliver stillet.
Vi har jo spørgetiden, for at der kan stilles spørgsmål, som ministrene skal svare på, og derfor er det rimeligt nok, at når der tiltræder en ny minister, undersøger man, hvad det er, ministeren mener, hvilken politik ministeren vil føre.
Og det er jo lidt interessant for Folketinget at se, om en ny minister beskæftiger sig med nogle nye politikområder, eller om nogle holdninger, som ministeren har eller har haft, er interessante for den pågældende ministers ressort.
Derfor vil jeg godt spørge udenrigsministeren, om de udtalelser, udenrigsministeren kom med til Aktuelt dengang i 1987, stadig står til troende.
Er det stadig sådan, at udenrigsministeren mener, at det er vældig godt med det marxistiske diktatur, som jo stadig findes på Cuba?
Nogle af dem er kommet til USA, hvor man har taget godt imod dem, men andre er druknet på vejen dertil.
Er det et godt styre, er det et fantastisk styre, sådan som der lægges op til i denne lovprisning?
Og så vil jeg godt høre, om udenrigsministeren med de holdninger, som ministeren åbenbart står ved, vil føre en ny og anderledes politik over for Cuba, end der hidtil er blevet ført fra dansk side.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-14:
Tak for ministerens svar, som jeg synes er tilfredsstillende her.
Jeg ved så ikke præcis, hvad der er sagt dengang, men jeg vil spørge ministeren, om han er klar over, at der er rejst en sådan lidt bredere forespørgselsdebat om det her, nemlig F 47, om karakteren og omfanget af et samarbejde fra dansk side med de forskellige diktaturer, Sovjetunionen og østblokken.
Denne forespørgsel er rejst af mig til statsministeren og justitsministeren, og jeg vil spørge, om udenrigsministeren vil bestræbe sig på at være til stede på det tidspunkt, det er onsdag den 18. april, hvor den forespørgsel er på, og hvor vi skal se tilbage, og hvor vi skal have det politiske opgør efter den kolde krigs afslutning, således at det ikke bare er små fisk som forelskede toldere i Rødby, der ryger i garnet, men at der også skal være et politisk regnskab for de ledende politikere i Socialdemokratiet og i andre partier, som plejede venlig omgang med diktaturstyrer.
Kristian Jensen (V), 2001-03-14:
Tak for svaret.
Jeg vil gerne understrege, at vi fra Venstres side også er meget glade for den debat om globaliseringen, der foregår, om, hvad der reelt vil hjælpe på den ulighed, der er i verden, og det er ikke bare nogle nemme påstande, men en direkte debat, som faktisk er til gavn også for de svageste her i verden.
Mit enkle spørgsmål er blot, om det, økonomiministeren siger, også er dækkende for regeringens holdning.
Der har været en lang række divergerende opfattelser fra forskellig side i regeringspartierne, og derfor skal jeg bare spørge, om økonomiministerens fastholdelse af sin argumentation og dermed afvisning af Tobin-skatten også er dækkende for regeringens holdning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-14:
Jeg kan forstå på udenrigsministeren, at det, vi skal forstå, er nuancerne.
Det er det afgørende her.
Det er svært at forestille sig, at udenrigsministeren i dag vil stå fast på de udtalelser, han kom med i 1987.
Jeg ville da synes, det var mere ærligt, hvis udenrigsministeren sagde: Ja, der sagde jeg nogle ting, og det var måske lidt bramfrit, men selvfølgelig som dansk udenrigsminister kan jeg ikke have, at de udtalelser, jeg kom med dengang, stadig væk står ved magt.
Det synes jeg udenrigsministeren skal sige her i Folketinget, hvor han jo altså bliver gjort bekendt med, at han i 1987 havde den holdning, at Cuba har gennemført en charmerende sambasocialistisk variant på det sovjetkommunistiske systemgrundlag, og den vigtige forskel til den virkeliggjorte socialisme i Østeuropa er, at den cubanske revolution i sin oprindelse er cubanernes eget valg og ikke en påtvungen model.
Kan man sige, at den cubanske model ikke er påtvunget?
Jeg synes, udenrigsministeren skal sætte det her på plads på en helt anden måde, end han har gjort indtil nu.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-14:
Vi skal gerne læse de her ting i sin helhed.
Jeg har ikke haft lejlighed til at læse den bog, men det vil jeg da gå i krig med nu.
Jeg må bare fastholde, at det er underligt, at udenrigsministeren ikke trækker i land og siger: O.k., det kan godt være, at de her udtalelser blev fremsat på et tidspunkt, hvor der var en anden situation.
Problemet er jo faktisk lidt ligesom det, hr. Frank Dahlgaard peger på, at på det her tidspunkt af historien var det rigtig, rigtig alvorligt, hvad der var af samarbejde også fra dansk side med det kommunistiske styre i Sovjetunionen, i Østtyskland og andre steder i verden.
Det var et kæmpeproblem, at vi stod over for en militær stormagt ovre på den anden side af jerntæppet, der på alle mulige måder udnyttede, hvordan situationen var i Vesten, og hvis der var nogen villige folk, der ville være talerør for nogle af de magter, så var den gal, og det blev udnyttet til fulde i det system.
Vi opfatter altså de her udtalelser som fremsat i en anden tid og havde egentlig regnet med, at udenrigsministeren ville sige: Nå, ja, men det var dengang, men nu har vi altså en ny situation.
På Cuba er der altså et diktatur, der har eksisteret siden 1959, og man kan ikke på nogen måde sige, at det er en frivillig model.
Det er en påtvungen model modsat det, ministeren har sagt.
Det er en påtvungen model, hvor man ikke har demokratiske valg, hvor vi ligesom i Danmark kan gå hen og stemme for eller imod en bestemt statsleder.
Og det synes jeg udenrigsministeren bør lægge sig på sinde.
Så vil jeg afslutningsvis godt spørge, om udenrigsministeren har nogen planer om at lave et øget samarbejde med Cuba.
Har udenrigsministeren nogen planer om igen at invitere Fidel Castro til Danmark, eller vil udenrigsministeren tage til Cuba selv?
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-14:
Jeg synes, det er en uhyrlig grov bemærkning at insinuere, at jeg eller for den sags skyld andre socialdemokrater skulle have været medløbere til kommunistiske regimer.
Hvis hr. Skaarup, hvad han helt åbenbart ikke har, havde sat sig ind i den nyere verdenshistorie, så ville han vide, at det meget ofte, oftest, har været sådan, at socialdemokraterne var de første, der blev låst inde, og de sidste, der blev låst ud, hvis de overhovedet havde overlevet, når der kom kommunistiske diktaturer til magten.
Derfor er det i virkeligheden uhyrlig groft at stå her bare at insinuere, at der skulle have været tale om en eller anden form for medløb til de regimer.
Men det er jo ikke det samme som, at man ikke skal beskæftige sig med nuancerne i denne her verden og også kunne se forskel på forskellige former på kommunistiske systemer, som faktisk har eksisteret.
Det var sådan set bare det, den pågældende artikel dengang var udtryk for.
Men det andet synes jeg simpelt hen er uhyrligt og uden nogen form for hold i nogen historie.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-14:
Jeg kan åbenbart ikke få noget ud af udenrigsministeren på det her område.
Jeg vil bare godt stille det enkle spørgsmål, om udenrigsministeren ikke er enig i, at den model, man har på Cuba, er en påtvungen model.
Det er en model, hvor man ikke kan gå hen i stemmeboksen og afgive sin stemme og angive, om man synes, det skal være Fidel Castro, der skal være leder på Cuba, eller det skal være en anden.
Det er vel ikke en frivillig model.
Det er vel en påtvungen model.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-14:
Grunden til, at jeg tager ordet, er, at udenrigsministeren fastholder det, der jo var udgangspunktet i 1987, nemlig et forsøg på at kvalificere forskellige diktaturer, og siger, at et diktatur er bedre end et andet diktatur, og så går ind, som udenrigsministeren siger, og nuancerer debatten ved at tage stilling til, at der er nogle ting på Cuba, der vist er meget gode. Det er jo det signal, udenrigsministeren giver i det pågældende citat, som nu er blevet nævnt flere gange tidligere her under debatten.
Det, jeg synes, er bekymrende i udenrigsministerens diskussion af det her i dag, er, at udenrigsministeren fastholder den kvalificering af forskellige diktaturer, fordi det jo giver indtryk af, at vi har en udenrigsminister, som i virkeligheden siger: Hvis bare de skaffer levestandard til befolkningen, hvis de måske i deres oprindelse har haft en støtte i befolkningen eller er kommet til magten ved et demokratisk valg, jamen så ser vi lidt bort fra, hvordan eftertiden så har været.
Jeg synes da, at det er dybt bekymrende, at udenrigsministeren ikke klokkeklart tager afstand fra det Cuba, vi har kendt siden diktaturets indførelse, og hvor udenrigsministerens udtalelse, der citeres, sker på et tidspunkt, hvor der ikke har været demokratiske valg på Cuba i en periode fra 1959 til 1987.
Det er altså en rimelig lang årrække, vi taler om.
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-14:
Jeg synes, det er uden nogen form for fornuft og i hvert fald fornuftig dialog at diskutere på den måde, de herrer fra Dansk Folkeparti stiller det op.
Jeg har altid været for demokrati, imod diktatur, for menneskerettigheder, imod krænkelse af menneskerettigheder
, og jeg har ved enhver lejlighed, også når jeg har besøgt lande, der havde et ikkedemokratisk system, påpeget det, kritiseret det og opfordret til, at forholdene blev ændret. Men verden er jo fyldt med mindre demokratiske systemer end det danske.
Danmark er nødt til at have forbindelser med dem.
Og jeg må indrømme, jeg har hørt borgerlige politikere i det her Folketing de sidste 35 år rose meget ubehagelige systemer af den grund, at de var i alliance med vestlige magter og ikke med østlige systemer, som i deres krænkelse af menneskerettighederne var langt, langt værre end det system, vi taler om i dag.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-14:
Jeg synes ikke, det er nogen rimelig sammenligning.
Vi fra Dansk Folkeparti har altså ikke noget ansvar for, hvad nogle borgerlige politikere måtte have rost af regimer rundtomkring i verden.
Man har ikke demokratiske valg, man driver sine egne folk på flugt, kriminelle bliver drevet i vandet eller ud af landet, og så må de så søge asyl i USA.
Det er vel ikke særlig prangende, det er vel ikke særlig flot, at vi har sådan et styre dér. Der synes jeg, jeg savner, at udenrigsministeren i stedet for at stille sig på Cubas side og sige, at nå, ja, men det er også bedre, end det har været i andre stater, simpelt hen bare skulle sige: Jamen det er et diktatur, og vi må tage afstand fra, at man har den slags diktaturer, der ikke respekterer almindelige menneskerettigheder, som at kriminelle skal i fængsel og ikke drives på flugt, eller sikrer en ordentlig levestandard osv. Der synes jeg altså, at udenrigsministeren bare må gå ud og sige, at Danmarks politik er, at vi ikke accepterer de her totalitære styrer rundtomkring i verden, uanset hvilken observans de måtte have.
Så kan udenrigsministeren ikke bare bekræfte, at det er galt, at man ikke har sin frie stemmeret på Cuba?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Gyda Kongsted (V), 2001-03-14:
»Vil ministeren redegøre for, om han finder det acceptabelt og hensigtsmæssigt i forhold til den stigende lægemangel, at norske medicinstuderende i Danmark kan tilmeldes turnusordningen i både Norge og Danmark, og finder ministeren det rimeligt, at tildelte turnusnumre, der ikke bliver brugt i det danske sundhedssystem, ikke skal afleveres tilbage til udstederen, men forbliver hos den studerende, der herved udsættes for fristelsen til at »handle« med det nævnte nummer?«
I Danmark har vi den her besynderlige situation, at vi vedtager den ene fine behandlingsgaranti efter den anden af hensyn til borgerens helbred, og hver gang løber vi ind i en barriere, fordi vi jo har lægemangel.
Så virker det jo noget besynderligt, at norske lægestuderende f.eks. kan trække et turnusnummer både i Norge og i Danmark.
Det må alt andet lige give et hul i sygehussystemet i Danmark, for det er en god arbejdskraft, hvis de tager hjem til Norge og vælger det nummer.
Hvis de så ydermere har et ekstra nummer til rådighed i Danmark, fordi de kan trække både i Danmark og i Norge på samme tid, og at de så oven i købet måske også kan gå ind og tjene penge på det, så synes jeg egentlig, det er en lidt besynderlig måde, det fungerer på inden for sundhedsvæsenet.
Jeg har hørt tal fra 30.000 til 100.000 kr. for en eftertragtet plads i Danmark, og det er jo så det, jeg godt kunne tænke mig at høre ministerens kommentar til i sådan en nærmere redegørelse, om ministeren finder det rimeligt, om ministeren eventuelt vil ændre det, eller hvordan.
Arne Rolighed (S), 2001-03-14:
Til fru Gyda Kongsted kan jeg sige, at norske medicinstuderende på et dansk universitet automatisk tilmeldes turnusordningen i Danmark ved tilmeldingen til den afsluttende eksamen.
Herudover har de mulighed for samtidig at tilmelde sig turnus i Norge, da man ikke i Norge undersøger, om der er tilmeldt turnus i Danmark.
Dette svarer helt til de muligheder, en dansk medicinstuderende i Norge har.
Statens Autorisationskontor for Helsepersonel i Oslo har oplyst, at det totale antal nordmænd, der gennemførte turnus i Norge efter endt lægeuddannelse i Danmark, var 7 kandidater i år 2000, og det forventes at være 6 kandidater i år 2001.
Der er altså ikke tale om ret mange læger.
Tilsvarende er det oplyst, at danskere, som har fået deres uddannelse i Norge og kommet hjem og fået en turnus i Danmark, ligger på ca. 1-2 om året. Der er altså i alt tale om meget, meget små tal, som jeg ikke finder foruroligende.
Så omtales der også i fru Gyda Kongsteds spørgsmål, at der foregår handel med disse numre.
Vedrørende handel med turnusnumrene kan jeg oplyse, at lodtrækningsnumrene anvendes af Sundhedsstyrelsen til at fordele lægerne imellem amterne.
Herefter falder numrenes betydning væk.
Der kan altså ikke finde handel sted med numrene.
Det er en ren teknisk måde at fordele lægerne på mellem amterne.
Men efter at lægerne er blevet fordelt mellem amterne, har fået stilling, så kan to læger godt finde ud af samtidig at snakke om at skifte stilling fra det ene amt til det andet mod, at den anden går fra det andet amt til den første.
Det kræver imidlertid, at de to involverede amter godkender det og accepterer det.
Så der er kontrol i foretagendet.
Jeg har spurgt Sundhedsstyrelsen, om de kender til rygtet om handel med de her bytteordninger.
De har hørt rygterne, men de har ingen som helst konkret information om det.
Gyda Kongsted (V), 2001-03-14:
Jeg takker for ministerens svar, men så må ministeren jo bekræfte, at der ikke finder den handel sted.
Det vil jeg godt have ministeren til at bekræfte.
Det er underligt, det er fremme i pressen, at den her handel finder sted.
Så kan man sige: o.k., det er måske et fåtal, men selv om det er fåtal, så synes jeg faktisk, det er en lidt uanstændig måde at handle med tingene på.
Jeg vil godt høre ministerens kommentar.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-14:
Vil ministeren oplyse, hvordan udviklingen har været i antallet af studerende, der søger ind på lægeuddannelsen i Danmark fra de øvrige nordiske lande?
Det er oplyst i pressen, at i takt med, at man har udvidet antallet af studiepladser i Danmark, har de ekstra pladser i stigende grad været optaget af folk fra de andre nordiske lande med det resultat, at vi ikke får den forventede udvidelse af lægestaben i Danmark, der ellers var lagt op til.
Holger Graversen (S), 2001-03-14:
Jeg kan godt forstå, at spørgsmålet er rejst, for lægemanglen er det alvorligste problem i vores sundhedssektor i øjeblikket.
Vi mangler 600-700 læger.
På baggrund af at det tager 14-15 år at uddanne en speciallæge, må jeg så godt spørge, hvad der efter ministerens opfattelse er den væsentligste årsag til, at vi har denne lægemangel i Danmark?
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-14:
Jeg vil bede hr. Skaarup om ikke at se væk fra min karakteristik af hans spørgsmål, for den lægger jeg sådan set meget vægt på han holder fast i.
Og så vil jeg i øvrigt henvise hr. Skaarup til, hvis han virkelig interesserer sig for, hvad jeg i tidens løb har skrevet, at læse det i sin helhed.
Den samme henstilling kan jeg udmærket videregive til hr. Thulesen Dahl, fordi dette med at stå i Folketinget og diskutere fuldstændig løsrevne citater fra artikler, der er skrevet for 14 år siden, ikke er nogen særlig værdig disciplin.
Men jeg kan henvise både hr. Thulesen Dahl og hr. Peter Skaarup til videre læsning i min bog »Sans og samling«, hvor der er et helt afsnit om Cuba, og dér kan man hente de nødvendige nuancer, som man åbenbart har brug for.
Jeg ved ikke, om der er nogen grund til at gå længere ind i det.
Men jeg vil sige en ting, som måske kan karakterisere, at jeg aldrig har haft nogen ukritisk holdning til det pågældende system, nemlig, at jeg ved besøget i 1987 besøgte en læreanstalt for marxismus-leninismus, hvor førstepræmien for dem, der var bedst, var, at de fik et halvt års besøg i Østtyskland, hvortil jeg stillede spørgsmålet, om andenpræmien var et helt års besøg i Østtyskland.
Marianne Jelved (RV), 2001-03-14:
en løbende debat om globaliseringen, om fordele og ulemper ved globaliseringen, og også en debat og en interesse for, hvordan vi kan løse nogle af de ulemper, der er.
Igennem årene har Tobin-skatten jo været nævnt som et muligt instrument til dels at dæmpe kapitalbevægelser og dels at bidrage til finansieringen af f.eks. FN's arbejde.
Der er forskellige lande, der har sat undersøgelser i gang for at vurdere ideen om Tobin-skattens mulige gennemførelse og også mulige virkninger i forhold til de formål, der skal være med den type afgift.
Det er sket i Frankrig med et negativt resultat, og den finske regering har haft en uafhængig ekspertgruppe, som i efteråret sidste år har afleveret en rapport, der nu er offentliggjort.
Den rapport når frem til, at Tobin-skatten næppe vil have de ønskede effekter, og at der er en række problemer med en sådan skat.
Også professor Tobin har i et interview i Information her i foråret udtalt, at en afgift på valutatransaktioner ikke vil løse de problemer, som man peger på, og der henvises til Attac.
Så jeg må sige, at på nuværende tidspunkt er der ingen
af de nævnte undersøgelser, der har givet anledning til, at jeg skulle ændre min argumentation, som den er afleveret skriftligt på spørgsmål nr. S 1408 fra Folketingssamlingen 1997-98, som er refereret i spørgsmålet til i dag.
Kristian Jensen (V), 2001-03-14:
Når jeg læser svaret på spørgsmål nr. S 1408 fra Folketingssamlingen 1997-98, så synes jeg, det er prisværdig klart, hvor økonomiministeren tager afstand fra Tobin-skatten, ikke bare på det praktiske plan, men også på det holdningsmæssige.
Desværre har der bredt sig en forvirring om, hvad regeringens politik egentlig er på området, og derfor vil jeg bare spørge, om der er noget, der får økonomiministeren til at ændre det svar, hun gav på S 1408.
Det ville føre til et velfærdstab«?« Skriftlig begrundelse
I den seneste tids debat om den såkaldte Tobin-skat har der været stor uklarhed om regeringens holdning til indførelsen af skatten.
Karen Jespersen (S), 2001-03-14:
Jeg synes ikke, at jeg gemmer mig bag loven, fordi det, der er en kendsgerning, og det, der jo om ikke andet fremgår utrolig tydeligt af Ombudsmandens meget omhyggelige gennemgang af denne her konkrete sag, er, at det er i orden.
Der er ingen kritikpunkter med hensyn til, hvordan afgørelserne er truffet, hverken i forhold til den bestemmelse, der bliver nævnt her, eller i forhold til andre bestemmelser.
Og det synes jeg er et meget godt udtryk for, at der ikke var noget lovgrundlag.
Til hr. Knud Erik Hansen: Jeg kunne ikke have skønnet sådan, at den kvinde havde fået dispensation i forhold til lovgivningen.
Når vi ser på den konkrete regel, som hr. Knud Erik Hansen henviser til med de 3 år, som den herboende skal have opholdt sig her,
er der i den bestemmelse ingen dispensationsmuligheder.
Så er der ud over det nogle bestemmelser, hvor man af helt særlige grunde kan få lov til at være i landet.
Men det grundlag er ekstremt snævert og kunne ikke anvendes i den her sag.
Så jeg har været nødt til at træffe den her afgørelse.
Men jeg har jo også sagt meget tydeligt, at det står jeg ved, fordi jeg mener, at det er en afvejning af helheden over
for nogle konkrete sager
Og gik man ind og ændrede bestemmelserne her, jamen så ville man kunne komme i den situation, at der var betydelig flere, der fik opholdsgrundlag i Danmark, og det synes jeg simpelt hen ikke vi kan sige vi i øjeblikket er i stand til at rumme i Danmark.
Til hr. Lars Kramer Mikkelsen: Det er jo rigtigt, at jo mere skøn, der anvendes, jo mere risiko er der også for en vilkårlig sagsbehandling.
Og når jeg sagde det i tv, som hr. Søren Søndergaard læste op, så var det lige præcis som reaktion på, at nogen sagde: Du kan da bare gøre det og det, hvor jeg også sagde: Det er jo netop et forsøg på, at Folketinget ikke vil stå ved de love, man selv har vedtaget, og vil forsøge at tørre ansvaret af på mig.
Peter Skaarup (DF), 2001-03-14:
»Har statsministeren, ligesom kirkeministeren, forståelse for indvandrerghettoer, og har statsministeren, ligesom kirkeministeren, ikke noget imod muslimske skoler og mod, at muslimer i Danmark sender deres børn i muslimske skoler, og finder statsministeren, ligesom kirkeministeren, heller ikke anledning til at tale om en grænse for, hvor mange muslimer Danmark kan tage imod, og hvad er egentlig regeringens samlede politik på disse områder?«
Ja, spørgsmålet er jo stillet, fordi kirkeministeren, hr. Johannes Lebech, i Politiken forleden dag fremkom med nogle meget markante udtalelser på udlændingeområdet, må man sige.
Jeg ved så ikke, om der er gået lidt inflation i, at radikale ministre blander sig på de områder, hvor de ikke er ministre og ikke har ansvaret, men sådan er det åbenbart.
Det, vi i Dansk Folkeparti anfægter ved de udtalelser, er jo, at kirkeministeren bl.a. siger, at det er vældig godt med de her ghettoer; det er vældig godt med det multikulturelle samfund.
Og det er for os at se fuldstændig i strid med det, som regeringen hidtil har stået for.
Der var det så, jeg gerne ville spørge statsministeren, om det er regeringens politik, om det er en ny politik fra regeringen, eller om regeringens politik er, som indenrigsministeren tidligere har sagt, at regeringen ikke går ind for det multikulturelle samfund.
Forvirringen er total efter de udtalelser, der har været i Politiken, og derfor mener jeg, det vil være rigtigt, at statsministeren sætter på plads, hvad der egentlig er regeringens politik.