Annie Lunde Hansen (CD), 2001-05-18:
Indledningsvis vil jeg naturligvis gerne på CD's vegne starte med at takke ministeren for denne redegørelse, som da i hvert fald er egnet som oplæg til en drøftelse af byernes fremtidige udvikling.
Da jeg for ganske få dage siden første gang stiftede bekendtskab med den flotte trykte redegørelse med alle de fine, velmenende og politisk korrekte betragtninger, var det første, der slog mig, at her var der noget, som jeg havde hørt før. Derfor skyndte jeg mig hen i det lille arkivskab og fandt den daværende by- og boligministers bypolitiske redegørelse fra 1999 frem. Og ganske rigtigt, den vakte skam genkendelsens glæde og viser da også, at der absolut er en linje i regeringens politik.
For langt hen ad vejen vil man det samme i dag som i 1999, og så er det jo, at det bliver rigtig interessant.
Af indsatsområderne, som eksplicit opregnes i 1999, lad mig bare nævne i flæng: Gunstigere erhvervsbetingelser, øget demokrati og medindflydelse, blandede boformer, findes nemlig også i 2001-redegørelsen.
Betyder det så, at der intet er sket siden 1999, eller betyder det, at man er godt i gang med at indfri løfterne, og at indsatsen fortsættes?
Når det gælder den erhvervspolitiske indsats, har regeringen i hvert fald opfyldt nogle af sine målsætninger fra 1999, eksempelvis nedsættelse af Erhvervs- og Bypolitisk Udvalg, som for kort tid siden afleverede resultaterne af sit arbejde indeholdende nogle betragtninger om nogle hovedindsatsområder, som CD da ikke er fuldstændig afvisende over for.
Når det gælder den boligpolitiske indsats, det vil altså sige opfyldelsen af boligbehov, herunder indsatsen for at skabe de blandede boformer - som den tidligere by- og boligminister både i 1999 og sandelig også i årene efter lagde meget vægt på, og det har den nuværende boligminister jo også gjort mange gange - så er der rent faktisk ikke sket ret meget.
Bevares, der har på de enkelte finanslove været afsat midler til byggeri af boliger til bestemte grupper og midler til forsøgsordninger med henblik på en boligsocial udligning.
Så kan man diskutere, om man kan lide betegnelsen på dette projekt, men det var dog et godt projekt, og der ligger utrolig mange penge gemt, som ikke er blevet brugt af kommunerne.
Hertil vil jeg godt sige, at i CD glemmer vi ikke, at et samfunds kvalitet måles på, hvordan det behandler de svageste medlemmer, og jo højere velfærd, jo større forpligtelse har vi også over for de sårbare.
Regeringen har altså også i tæt omklamring med venstrefløjspartierne gjort alt for at skræmme private investorer væk fra markedet.
Og det får mig til at trække en parallel til mandagens afsløring af en boligpakke, for nogle af de initiativer, som er nævnt i denne redegørelse, fremgår også af de nye initiativer.
Skal vi så ikke kalde det en halv helhedsløsning.
Det er da glædeligt, at man har indset, at pinsepakkens indgreb over for pensionskasserne jo ikke ligefrem har fremmet opførelsen af privat udlejningsbyggeri.
Spørgsmålet er dog bare, om det overhovedet er godt nok, om ikke rammerne bevidst er lavet så snævre, for at regeringen med sit parlamentariske bagland blot kan slå ud med armene og sige:
Nu har vi gjort, hvad I bad om, og se selv, det hjælper ikke.
Pensionskasserne vil ikke være med til at løse disse problemer, de vil kun bygge for de rige.
En anden grund til, at helheden halter lidt er, at udspillet er fuldstændig klinisk renset for nogle betragtninger om, hvorvidt reglerne for huslejefastsættelse eventuelt skulle have noget at gøre med den manglende interesse i at investere i byggeri for ganske almindelige mennesker.
Og når man så i et oplæg giver sig til at beskrive, hvilke barrierer som skal overvindes, bl.a. høje grundpriser, dyre byggematerialer, ja, så er det altså lidt useriøst ikke at inddrage alle de parametre, som er eller i det mindste kan være barriererne.
Når man i øvrigt taler om blandede boformer eller blandede ejerformer, ja, så har vi både tidligere og nu hørt meget om de såkaldte medejerboliger i det almene byggeri.
Ja, de er faktisk nævnt både i redegørelsen og i boligpakken, og det lyder da spændende. Men jeg må altså indrømme, at jeg stadig ikke fuldstændig har forstået konceptet. Hvad er en medejerbolig?
Og hvorfor er den attraktiv?
Og hvordan er medejeren stillet, når han vælger at afhænde
sin bolig?
Det ville da være rart at høre lidt om det.
Nu er bypolitik jo andet end boliger, og jeg har brugt en del krudt her på det, men boliger er altså meget vigtige især i disse år, hvor vi har så stor mangel på dem.
Men naturligvis indgår der også alle de andre elementer, som ikke er nævnt, eksempelvis miljø og spørgsmålet om borgerinddragelse, og CD er da meget enig i, at spørgsmålet om borgerinddragelse er helt o.k.
CD er også meget enig i, at støjniveauerne skal begrænses, at der skal etableres grønne områder.
Jeg tænker især her på havnefronterne, som i mange byer ligger charmeforladte hen, hvor der kunne have været ganske glimrende byggeri for alle mennesker, også for os almindelige mennesker.
Men der sker bare det, at så snart der kommer en havnefront, kommer udsigt til vandet, så bliver grunden så dyr, at det kun bliver byggeri for velhavere.
Men jeg har dog set til min glæde, at en lille by som Sakskøbing, som jeg vil nævne her - jeg har ikke været nede og se det, men jeg har læst en del om det - har bygget sådan på sin havnefront, at almindelige mennesker kan betale det. Og alle mennesker kommer ind i den silo, de nu har ombygget.
Ja, men når så jeg har sagt det, så vil jeg gerne sige, at det forudsætter altså nogle ret præcise retningslinjer også i forhold til kommunerne, hvor mere eller mindre velmenende initiativer somme tider nærmest får en dræbende karakter over for enhver udvikling.
Jeg behøver vel blot her at nævne en meget berømt parkeringsordning i København.
Men når alt kommer til alt, trods de af mig og CD påpegede mangler, så synes vi, det er tilfredsstillende, at man i redegørelsen klart erkender, at en ordentlig byudvikling kræver, at der ses bort fra snæver sektorpolitik, og at der i højere grad fokuseres på helheden.