runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-05:
Jeg vil bare i forbindelse med diskussionen om tildelingen, som hr. Arne Melchior her gør sig til talsmand for, spørge hr. Arne Melchior, som jo åbenbart må have dyrket det spørgsmål en del i forbindelse med lovforslaget: Hvor mange på lovforslaget er statsløse, og hvor mange på lovforslaget har rent faktisk et statsborgerskab i forvejen?
Er det ikke rigtigt, at hovedparten af dem, der er med i lovforslaget, ikke er statsløse, som f.eks. palæstinensere kan være det?
De har et statsborgerskab, og nu søger de så om dansk statsborgerskab.
Er det ikke korrekt?
Arne Melchior (CD), 2000-12-05:
Det var et smart spørgsmål, for hr. Thulesen Dahl ved jo godt, at jeg ikke kender det tal.
Men han kender det måske?
Så kunne han jo have benyttet lejligheden til at oplyse det, for han har jo i hvert fald mindst samme pligt som jeg til at kende det.
Men der er i hvert fald tusindvis, der ikke har statsborgerskab, og så er der andre, som har statsborgerskab i den stat, de er flygtet fra, men som ikke længere anerkender dem som hjemmehørende der og ikke indrømmer dem de rettigheder, de ville få som danske statsborgere, først og fremmest menneskerettighederne.
Derfor er de tal, som hr. Kristian Thulesen Dahl spørger om,
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-12-05:
Det er lidt pudsigt, at når man spørger om de tal, der jo må være baggrunden for hovedparten af hr. Melchiors ordførertale, synes hr. Melchior, de er fuldstændig bedøvende ligegyldige.
Men det tror jeg egentlig ikke, hr. Melchior ville synes, hvis han tænkte sig om, selv om det selvfølgelig er ubehageligt at måtte indrømme det, og det forstår jeg godt. Men sagen er jo, at hr. Melchior og CD ønsker at gøre et statsborgerskab til noget fuldstændig betydningsløst, noget, der ikke har nogen værdi i sig selv, men bare er praktisk i forbindelse med, at man kan få et pas, så man kan rejse til andre lande.
Men for os at se
er det at gøre et statsborgerskab til noget fuldstændig betydningsløst altså hamrende forkert, og derfor er det fuldstændig rigtigt, som flere ordførere har givet udtryk for, at det at få tildelt dansk indfødsret, det at få dansk statsborgerskab, ikke betyder noget med hensyn til, om man må bo og opholde sig her i Danmark.
Spørgsmålet er, om vi ønsker at give den anerkendelse, det er, den blåstempling, det er at give dansk statsborgerskab, og det ønsker hr. Melchior og et stort flertal her i Folketinget altså at give til folk, der har begået ganske alvorlig kriminalitet tidligere i livet.
Det synes vi er ganske, ganske tankevækkende, og det bør hele den danske befolkning blive mere og mere opmærksom på.
Det er også derfor, det er så nødvendigt at tage disse debatter
, uanset om en del ordførere, som ikke gør det fra starten, skal provokeres til at holde ordførertaler heroppefra.
Arne Melchior (CD), 2000-12-05:
Formanden har naturligvis som altid ganske ret.
Jeg skal bare oplyse, at jeg overhovedet ikke har gjort det at få dansk statsborgerskab til noget betydningsløst.
Hr. Nødgaard troede i sit tidligere indlæg heroppefra, at han kunne belære mig.
Jeg har ikke kaldt det for noget betydningsløst.
Det har en meget stor og betydelig værdi, som jeg under alle andre mennesker at kunne have på linje med hr. Thulesen Dahl og mig selv.
Jeg ønsker ikke at være merberettiget borger i dette land, men ligeberettiget borger, og denne ligeberettigelse ønsker jeg også skal tildeles andre, som opholder sig her i landet fuldt lovligt og efter gældende regler.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-05:
Jeg sidder jo af gode grunde ikke i Indfødsretsudvalget, men vil sige, at jeg kan stemme for alle de ændringsforslag, der er stillet, og som trækker nogle mennesker ud af forslaget af forskellige grunde.
Jeg mener, at man skal kunne dansk for at få et dansk pas og dansk statsborgerskab, også selv om man er over 65 eller 70 år, og jeg forstår ikke, som f.eks. fru Dorte Bennedsen sagde før, at hun nødigt ville lære urdu eller et andet sprog, hvis hun var så gammel.
Det forstår jeg ikke.
Ældre mennesker får jo typisk behov for pleje og hospitalsophold og skal kunne kommunikere med plejepersonale og læger, og så er det da i ens egen interesse, at man kan gøre sig forståelig og kan forstå, hvad der bliver sagt på det sprog, som tales i det land, hvor man bor og lever og skal dø.
Det må være rigtigt og rimeligt, at man kun får dansk pas og dansk statsborgerskab, hvis man faktisk kan forstå dansk og tale en lille smule dansk.
Det er et rimeligt krav. Der er trukket nogle mennesker ud af forslaget, og det støtter jeg, for det er altså folk, der har været straffet for bl.a. grov personvold og narkokriminalitet.
Jeg mener ikke, de skal have dansk statsborgerskab, men det skal derimod det store flertal, formentlig seks ud af syv, af de 3.800 mennesker, der er tale om her, og som indiskutabelt opfylder alle betingelserne.
De har lært sig dansk, de fungerer i det danske samfund, de er ikke straffede osv.
, og de skal selvfølgelig, synes jeg, have dansk statsborgerskab.
Derfor ville det rigtige være at sortere de mennesker fra, der er tvivl om, og som altså har begået kriminalitet, eller som ikke kan et ord dansk, og så give de mennesker, det store flertal, dansk statsborgerskab, hvor vi alle sammen kan trykke på de grønne knapper.
Hvis man har det hele i én pærevælling, som man har her, vil jeg ved tredjebehandlingen stemme imod.
Dorte Bennedsen (S), 2000-12-05:
Jeg vil blot til hr. Frank Dahlgaard, der jo er, har jeg indtryk af, af hjertet nordisk optaget, sige, at jeg ikke er ganske sikker på, at hr. Dahlgaards betragtninger om, at det at kunne dansk skal være et ubetinget krav for at få dansk statsborgerret, vil vække særskilt megen begejstring hverken i Grønland eller på Færøerne.
Dér er faktisk ganske mange statsborgere, der ikke kan dansk.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-12-05:
Jeg læste i en avis for nylig, at hver gang fru Dorte Bennedsen åbner munden om det her emne, skræmmer hun tusindvis af vælgere fra Socialdemokratiet over til Dansk Folkeparti, og det tror jeg er rigtigt.
Selvfølgelig er der masser af grønlændere og også nogle færinger, som ikke forstår dansk.
Dette er vi jo alle sammen fuldstændig klar over.
Det er særtilfælde.
De - grønlænderne og færingerne - får særbehandling, og så er de også repræsenteret her i Folketinget, og sådan skal det være.
Men for øvrigt er det for mig et helt naturligt krav, at får man dansk statsborgerskab, kan man forstå dansk og gøre sig en lille smule forståelig på dansk.
Sådan er det.
Arne Melchior (CD), 2000-12-05:
Jeg skal på CD's vegne i denne omgang kun forholde mig til det rent principielle.
Hr. John Vinther optog det udtryk, jeg havde brugt kort forinden, nemlig at
Det forekommer mig, at hr. John Vinther lever i en fjern fortid, men det behøver man jo ikke at gøre, selv om man betegner sig som værende konservativ.
I den fjerne fortid, nemlig da jeg var ung, var det sådan her i landet, at statsborgerskabet på en måde var et blåt stempel. Man kunne nemlig få det frataget, man kunne få det frakendt ved dom.
Hvis man havde forbrudt sig over en bestemt grænse, kunne man miste statsborgerskabet og alt, hvad dertil hører, f.eks. stemmeret.
Men det har vi, som det civiliserede samfund i stadig udvikling vi er, heldigvis for længst afskaffet.
I dag kan man ikke miste
sit statsborgerskab, hvis man én gang har fået det, og alene det må være bevis på, at der ikke er tale om en blåstempling. Jeg ved ikke, om hr. John Vinther føler sig blåstemplet.
Jeg føler det ikke, selv om jeg formentlig har fået mit danske statsborgerskab på ganske samme måde som hr. John Vinther, nemlig som en naturgiven ting ved fødslen.
Jeg kan gøre mig umage hver dag for fortsat at være det, men jeg er ikke godkendt én gang for alle.
Begrebet statsborgerskab har jo skiftet karakter i løbet
af de sidste 30-40-50 år.
I dag er der godt nok som før nogle rettigheder, der er forbundet med nogle pligter, men det er først og fremmest en absolut nødvendighed for at kunne gerere sig som et frit menneske i denne verden, f.eks. have mulighed for at få et pas og kunne rejse frit rundt i verden, hvilket i øvrigt som en selvfølge burde være en del af menneskerettighederne.
Det er dét, et statsborgerskab er beregnet til.
Så synes jeg i øvrigt, at jeg vil bakke fuldstændig op bag fru Dorte Bennedsen i hendes fremstilling af den syge tankegang, det er, når hr. Nødgaard taler om normalt tænkende danskere.
Jeg ved ikke, hvad det er for et begreb, og jeg ved ikke, om hr. Nødgaard regner sig selv som normal.
For mig er det ikke en daglig bestræbelse at få lov at være normal
Men er det nogen kvalitet i sig selv?
Men der kan ikke være noget normalt i, som fru Dorte Bennedsen så nøje redegjorde for, at fordi nogle mennesker engang har fået en betinget dom på nogle ugers fængsel, må de resten af deres liv leve som statsløse.
Har det noget med civilisation, har det noget med kultur, har det noget med næstekærlighed at gøre, at hr. Nødgaard & Co. vil forhindre de mennesker, som har fået en betinget straf, eller de få, som har fået en egentlig straf og udstået denne og derefter haft en lang karenstid, i at få normale menneskerettigheder på lige fod med hr. Nødgaard & Co.?
Det er ikke dansk, vil jeg tillade mig at sige, og så må hr. Nødgaard selv afgøre, om det er normalt eller ej.
Tove Videbæk (KRF), 2000-12-05:
Jeg vil gerne stille fru Yvonne Herløv Andersen et par spørgsmål til hendes indlæg, og det er, om fru Yvonne Herløv Andersen ikke er enig i, at der allerede er indført brugerbetaling i det danske sundhedsvæsen, og om fru Yvonne Herløv Andersen ikke er enig i, at der også i det her forslag ligger den mulighed, at både adoption og kunstig befrugtning kunne være gratis.
Margrete Auken (SF), 2000-12-05:
Hvis jeg sagde, at der var et fald, beklager jeg det.
Der synes jeg, at det var interessant at høre Lars Klüver fra Adoption og Samfund gøre opmærksom på, at nej, det er ikke svært at få børn nok, det er svært at få forældre nok.
Man kan jo så interessere sig for, hvorfor det er det.
Det bliver foreslået dem straks at gå i behandling.
Så kan man jo godt spørge: Er vi ikke i et frit land?
Kan folk ikke selv vælge?
Men der ligger et meget stort psykisk pres på mennesker i denne her situation, hvad jeg er overbevist om at både sundhedsministeren og fru Sandy Brinck er fuldstændig klar over, et meget stort pres.
Jeg vil faktisk kalde det at slæbe igennem, når man ser de mange behandlinger for et resultat, som jeg synes for sundhedsvæsenet i øvrigt ikke er særlig opløftende,
skal vi så sige det på den måde.
Det er mange, der kommer ud uden at have fået et barn, og derudover føjede jeg så til, at man jo næsten ikke viger tilbage for nogen form for behandling.
Jeg mener altså, at mikroinseminationerne er langt at overskride, hvad der er sundhedsmæssigt forsvarligt.
Det er altså en risiko, man tager på de næste generationers vegne, og man kan spørge med hvilket formål.
Det vil selvfølgelig altid være for at tilfredsstille forældrenes ønske om at få
et barn, men det kunne jo godt være, at man kunne besinde sig, så vi kunne gøre det andet. Lad os slutte det - nu har fru Brinck så meldt sig igen. Jeg har ikke noget imod at spørge, om vi ikke kunne få en klar tilkendegivelse af, at man faktisk vil gøre noget for at kigge på det der tilskud igen - og når jeg siger igen, så er det, fordi vi har brug for at få set på det på en måde, hvor valget bliver mere reelt, end det er i øjeblikket - og for vores skyld da meget gerne ved, at man går ind i det forslag, som SF fremsatte, og som vi førstebehandlede i fredags.
Birthe Skaarup (DF), 2000-12-05:
I sidste folketingssamling havde vi en stor debat her i Folketinget om et lovforslag om kunstig befrugtning, et lovforslag, der faktisk blev udløst af nedfrysningstiden på donerede æg.
Dengang blev der stillet et ændringsforslag af
Kristeligt Folkeparti, der bl.a. gik ud på, at der skulle indføres brugerbetaling for den tekniske kunstige befrugtning.
Det stemte Dansk Folkeparti for.
Nu har Kristeligt Folkeparti to klare mål med det her
beslutningsforslag, nemlig for det første at gøre opmærksom på de muligheder, der er ved at adoptere i stedet for den tekniske kunstige befrugtning, og for det andet, at det ikke bør være de økonomiske forhold, der afgør, om adoption skal vælges frem for kunstig befrugtning.
Vi synes i Dansk Folkeparti, at adoption er et godt alternativ til barnløshedsbehandling.
Det er et alternativ, som vi mener at der bør informeres endnu mere grundigt om
, selv om der er nogle, der påstår, at loven siger, at det skal der, når man får den kunstige tekniske befrugtning.
Men det er helt klart kommet frem, at mange barnløse par ikke får den lovgivning forelagt.
Det er sådan, som andre også har været inde på, at det er store økonomiske beløb, det handler om.
Det kan være således, at man kan få opsat to æg, så man kan få tvillinger, og vi ved, at mange gange kan en af disse tvillinger være hjerneskadet.
Så der er mange ting at tage hensyn til, hvad enten man vælger kunstig befrugtning
eller adoption.
Adoption og kunstig befrugtning ser vi gerne bliver ligestillet for de barnløse.
Vi er i hvert tilfælde positive over for forslaget, der lægger op til, at regeringen skal finde en model, hvor der kan findes en afbalanceret løsning.
Vi hilser som sagt forslaget velkommen.
Konsekvenserne af forslaget skal blot behandles ordentligt også i lyset af, at det ikke skal være en række tilfældigheder, der bliver udslagsgivende.
Når vi snakker barnløshed, ved vi også, at en behandling kan tage op til flere år, og såfremt den ender negativt, kan parret måske være forhindret i at adoptere på grund af de kriterier, som skal opfyldes for en adoption.
Til allersidst vil jeg sige, at man også må tage ind i overvejelserne, at sagsbehandlingstiden for adoptioner i mange tilfælde er urimeligt lang rundtomkring i amter, men også i det videre forløb, som disse barnløse skal igennem.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig de intentioner, der er i forslaget, og noget af det, vi selvfølgelig gerne vil have med, er de urimeligt lange ventetider i adoptionssager, så det må indgå i de videre forhandlinger.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-12-05:
Jeg skal på vegne af Socialdemokratiet give fuld tilslutning
til, at EU kan sikres sine egne indtægter.
Det er jo både vigtigt og nødvendigt for at kunne gennemføre de aktiviteter, der foregår i EU.
Det faste indtægtsgrundlag er herigennem sikret frem til 2006 i henhold til »Dagsorden 2000«, og jeg vil også gerne specielt fremhæve, hvad vi lægger meget stor vægt på, nemlig at der som led i dette sikres 78 mia. euro, altså knap 600 mia. danske kroner til sikring af bistand til ansøgerlandene fra Central- og Østeuropa.
Det er ganske væsentligt som led i udvidelsen.
Jeg skal give min fulde tilslutning til beslutningsforslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-12-05:
Venstre støtter naturligvis ratificeringen af rådsafgørelsen om egne indtægter som det politisk opnåelige resultat af forhandlingerne, det nu engang kunne ende med.
Fra Venstres side har vi hele tiden syntes, at det var meget vigtigt at fastholde loftet på 1,27 pct. af medlemsstaternes bruttonationalindkomst.
Vi ser det som et godt tegn, at det er lykkedes at fastholde niveauet helt frem til år 2006, hvilket jo er sket gennem forhandlingerne om reformer af landbrugspolitikken og strukturfondspolitikken.
Det er i virkeligheden ikke et særlig stort beløb, når man ser på de udgifter, der ellers er i de enkelte medlemslande, men vi synes, at det var vigtigt at fastholde loftet og sikre, at nye udgifter bliver finansieret inde under det loft.
Vi finder det vigtigt, at hjælpen nu ydes efter behov, så de svageste lande også er dem, der får mest hjælp, og at hjælpen bliver ydet efter partnerskabsprincippet, så man sikrer, at landene selv er med til at prioritere de ting, der skal gennemføres.
Ud over at bevilge penge til kandidatlandene er det selvfølgelig også vigtigt, at pengene bliver brugt, at midlerne afsat på kontoen bliver udnyttet til fulde.
Jeg ser frem til, at vi også får en videre drøftelse i Europaudvalget med en redegørelse om, hvorvidt det egentlig er lykkedes at få udnyttet alle de midler, der er afsat til de øst- og centraleuropæiske lande.
Så vi giver fra Venstres side vores tilslutning til forslaget.
Jeg skal endelig også på vegne af fru Susanne Clemensen, CD, sige, at de giver deres tilslutning til forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-12-05:
Da vores ordfører på området, fru Lene Espersen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Formålet med beslutningsforslaget er at gøre det muligt at ratificere rådsbeslutningen om EF's egne indtægter som vedtaget i det politiske forlig om »Dagsorden 2000.«
Det Konservative Folkeparti støttede det politiske forlig, der blev opnået i Berlin, og vi støtter derfor også gennemførelsen af finansieringsdelen.
Det er i fin overensstemmelse med vores ønsker for Fællesskabets fremtidige finansieringsopbygning, at man gradvist udskifter momsbidraget med et BNI-bidrag, således at landenes betalingsevne vægter tungere i deres bidrag til det fælles budget.
Den løsning, man blev enig om, er rimelig, og da andre modeller, som var i spil, ville være væsentlig dyrere for Danmark, har vi god grund til at være tilfredse, også set ud fra de problemer omkring rabatordninger for f.eks. Storbritannien, som under alle omstændigheder skulle løses.
Endelig finder vi det væsentligt at fremhæve, at »Dagsorden 2000« bidrager til en øget markedsorientering af den fælles landbrugspolitik ved at gennemføre en reform af oksekød-, korn- og mælkeområdet.
Ligeledes er vi tilfredse med, at det lykkedes Danmark at presse så meget på, at 78 mia. euro af strukturfondsmidlerne går til ansøgerlandene.
Det var en dansk hovedprioritet.
Vi kan derfor tilslutte os finansieringsforslaget om egne indtægter, og vi støtter derfor beslutningsforslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-05:
Vi kan også tilslutte os forslaget, men vi har nogle kommentarer til indholdet.
For det første til den overordnede ramme: Vi mener helt grundlæggende, at udvidelsen er vigtig, og den er jo også en stor gevinst på flere områder.
Det vil derfor også være trist, hvis vi lægger os fast på en stabilisering af udgiftsrammen.
Det tror vi ikke holder.
Venstres tidligere formand, hr. Uffe Ellemann-Jensen, tilkendegav engang, at hvis udvidelsen skulle koste de nuværende lande 1 pct. af BNP, så ville det være o.k.
Det er muligt, det kan lade sig gøre inden for den givne ramme, hvis lande, der vil tabe på det, også vil være med til at lave det om.
Så til landbrugsområdet som det andet.
Det er klart, at det er gået i den rigtige retning, men det er utilstrækkeligt, og der er ikke nogen langsigtet løsning i det, der ligger nu, og hvis EU fortsætter, som de gør nu, så vil det ikke kunne holde.
Det vil slet ikke kunne holde, når udvidelsen fungerer, og det er måske heller ikke ønskeligt, at det system, vi har nu, fortsætter under udvidelsen.
Hvis udvidelsen skal fungere, er der også brug for, at vi faktisk tager alvorlig fat på det, og selv om det går i den rigtige retning nu, så er det langt fra nok. For det tredje er det glædeligt, at der nu skabes en finansiering til ansøgerlandene, men det er beskæmmende, at EU stadig væk holder sine markeder lukket for varer, som landene kan producere.
Det kunne være en god måde at støtte dem på, i stedet for at vi faktisk fastholder dem i en situation, hvor de i længere tid får brug for støtte fra det øvrige EU.
Endelig er der rabatordningerne, som vi grundlæggende synes er en uskik.
At man laver en reduktion nu er selvfølgelig godt, men England behøvede ikke den rabatordning.
Med den rabatordning er der knyttet en særlig rabat for Tyskland og Sverige og Holland og Østrig.
Det havde måske set i bakspejlet været rimeligt, at vi havde hjulpet Tyskland med den store opgave med Østtyskland, og i det lys synes vi faktisk, det er acceptabelt, at Tyskland får rabat, men ikke, at de øvrige lande får rabat.
Nogle gange kan vi jo have lidt svært ved at råbe højt.
Selv om vi er et rigt land, har vi jo faktisk været nettomodtager af penge fra EU, så derfor kan vi da også godt bifalde - og det synes jeg også er rimeligt - at vi kommer
Men som sagt, hvis vi skal løse de problemer, vi kommer til at få i forbindelse med udvidelsen, så er der faktisk brug for, at man meget mere radikalt tager fat på EU's budget, ellers vil udvidelsen ikke komme til at hænge sammen økonomisk.
Frank Aaen (EL), 2000-12-05:
Da Folketinget diskuterede EU's budget og »Dagsorden 2000« i foråret, sagde hr. Knud Erik Hansen fra SF nogenlunde det samme som her.
Der kom så også dengang nogle ønsker til, hvad regeringen skulle søge at få ændret.
Derfor er mit spørgsmål til SF's ordfører: Vil det i konsekvens af, at SF heller ikke er tilfreds med det, der ligger i »Dagsorden 2000«, ikke være mere korrekt af SF at sige nej til det her forslag om, at vi skal godkende det budget?
Knud Erik Hansen (SF), 2000-12-05:
Det kunne man jo godt sige at man kunne gøre.
Man kan også sige, at når vi siger det her, så er vi udmærket klar over, at det her er et langsigtet projekt i EU.
I de næste 2 år, hvor vi skal til at diskutere udvidelsesforhandlinger for alvor med de central- og østeuropæiske lande,
EU bliver nødt til at tage denne her debat op, ellers vil udvidelsen ikke komme til at hænge sammen.
Frank Aaen (EL), 2000-12-05:
Jamen vi er helt enige med SF i, at det er nødvendigt at tage det her op, for så længe vi poster milliard efter milliard efter milliard ned i landbruget i støtteordninger til landmændene, som bare gør, at det bliver ved med at køre videre på den skæve facon, så er der jo ikke penge til at sikre den solidariske hjælp i Østeuropa, der er brug for.
Det er derfor, jeg ikke helt forstår, at SF støtter forslaget.
Egil Møller (DF), 2000-12-05:
Da Dansk Folkepartis ordfører på området, hr. Kristian Thulesen Dahl,
ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti i lighed med, hvad vi afgav af melding i Europaudvalget den 26. november, ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Frank Aaen (EL), 2000-12-05:
Jeg kan så fortsætte i forlængelse af de korte bemærkninger
til SF's ordfører.
I marts måned i år fremsatte vi forslag her i Folketinget om, at man skulle afvise den aftale, der var indgået om EU's budget.
Vi mener, at man bliver ved med at give nogle enorme subsidier til landbrugsstøtte med direkte støtte til landmændene som kompensation for, at markedsstøtten til visse produkter er under reduktion.
Det vil altså sige, at man, samtidig med at man reducerer nogle støtteordninger, så øger nogle andre støtteordninger til de samme landmænd, og det gør, at man bliver ved med at beholde de her utrolig komplekse støtteregler, hvilket betyder, at milliarder af kroner hvert eneste år forsvinder på grund af svindel og bedrag.
Senest sagde en rapport fra EU's revisonsret, at man ikke skulle godkende EU's regnskab for 1999 på grund af sjusk og dårlig ledelse.
Derfor ligger der altså også i det her budget en godkendelse af fortsat spild af penge, herunder også penge, som betales af danske skatteborgere.
Så ud over, at det her er spild af penge, som skatteborgerne går og betaler, så er den her binding af pengene, som sker med det her budget, med til, at pengene forsvinder ned i landbrugs- og strukturstøtteordninger, og så er der kun en lille sølle sum tilbage til støtte til de lande, som har allermest brug for støtte.
Vi synes, der er brug for en omfordeling, at man i stedet for at give penge til de rigeste i Europa i højere grad begyndte at give nogle penge til solidariske formål til dem, som har mest brug for at få lidt hjælp.
Så vi siger altså nej til forslaget.