runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Jeg skal gøre det kort, for det eneste, jeg nævnte i forbindelse med det her lovforslag, som var en yderligere indvending i forhold til de seks indvendinger, jeg havde til det forudgående lovforslag, og som jeg også tillægger betydning her - nogle af dem var bl.a. det med tilskud til offentlig beskæftigelse og en lang række andre argumenter - var, at dette er et indgreb i det regionale arbejdsmarkedsråds kompetence.
Ministeren siger så, at det ikke er tilfældet.
Men jeg dokumenterer det hermed, for arbejdsgiversiden i Landsarbejdsrådet bemærker, at de føler, at forslaget udhuler den kompetence, som er tillagt de regionale arbejdsmarkedsråd.
Det vil sige, at nogle af dem, der skal bruge det her, føre det ud i livet, mener, at kompetencen bliver udhulet.
Det er sådan set det, jeg refererer til.
Og hvorfor?
Jo, de siger, at de fleste arbejdsmarkedsråd planlægger kortere aktiveringsforløb end 12 måneder, og dér modarbejder dette her forslag sådan nogle kortere aktiveringsforløb.
Det er deres argument, og det er bare det, jeg stilfærdigt prøver at nævne.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Blot for at ministeren ikke skal gå rundt i den vildfarelse, at vi ikke har læst forslaget.
Det har vi rent faktisk.
Vi har også forstået det.
Der står ganske klart og tydeligt - det må jeg komplimentere ministeren for, det er skrevet ret tydeligt - at der, når der ansættes en person fra jobtræning, puljejob eller individuel jobtræning hos en offentlig arbejdsgiver i en varig fuldtidsstilling, er tale om personer, som er afprøvet.
Jeg ved ikke, om ministeren ved det, men jeg har faktisk også siddet i et byråd i ti år.
Og jeg sad i Socialudvalget bl.a., og jeg er ret overbevist om, at alle, der har prøvet at sidde i den situation, er meget opmærksom på, at
Jo, det er at sige
, at til de personer, som I nu ikke alligevel naturligt ville ansætte, når I skal opslå en stilling, giver vi jer 50.000 kr. oveni, for så kan I måske alligevel gøre det.
Så er det, at jeg siger, at det rent ud sagt er menneskeforagt - ikke blot over for den, man ansætter, hvis det er en uegnet person, hvor man giver vedkommende en stilling bare for at få 50.000 kr. oveni, men også i forhold til det job, de rent faktisk skal bestride. Dér var det, at Det Radikale Venstre kom med, at de jo altid kunne blive hjemmehjælpere eller sådan noget, men så er vi ude på et skråplan.
Hvis folk er afprøvet og fundet værdige til et job, så kender jeg ikke nogen kommune - det kan være, de findes, det kan ministeren selvfølgelig fortælle mig - som ikke vil sige, at så skal vi sandelig også give den person en chance. Jeg tror faktisk, at der er en god grund til, at den her ordning ikke er blevet benyttet i større udstrækning, for det er ren kassetænkning, og det er ikke menneskeværdigt.
Jytte Andersen (S), 1998-01-23:
Jeg anerkender, hvis fru Annette Just har siddet i et byråd, som har haft en personalepolitik, som er gået ud på, at man, når man skulle ansætte medarbejdere, også rekrutterede fra de grupper, som var der i en eller anden kortere periode i jobtræning eller lignende.
Det anerkender jeg.
Det er der nogle kommuner der gør.
Men det er ikke ret mange.
Det er jeg nødt til at sige.
Der er faktisk mange kommuner, som ansætter uden for den gruppe, der er i puljejob, for puljejobpersoner er jo sådan set gratis ansættelser, som de har i forvejen.
Så jeg er nødt til at sige, at den virkelighedsopfattelse, fru Annette Just har, og den anerkender jeg ud fra en kommunal erfaring, så det er slet ikke nogen mistænkeliggørelse eller noget som helst, svarer
ikke til den måde, som verden ser ud, når vi ser på alle de input, som vi får fra de regionale arbejdsmarkedsråd. Så er der det, som fru Annette Just sagde om, at man sådan fra kommunenes side med det her tilskud skulle føle sig tvunget til at ansætte en uegnet person. Dér sætter jeg ikke spørgsmålstegn ved kommunernes evne til at vurdere, hvem der skal ansættes, og hvem der ikke skal ansættes i de konkrete stillinger.
Jeg tror ikke, at der er nogen uegnet, som bliver ansat, fordi der er et tilskud, som altså er et incitament, som stiger fra 25.000 kr. til 50.000 kr. Til hr. Flemming Oppfeldt: Jamen der er da ingen grund til at lægge skjul på, at Dansk Arbejdsgiverforening i Landsarbejdsrådet har afvist det her.
De kan ikke lide puljejob som sådan, de kan ikke lide præmieringsordningen som sådan og kan altså heller ikke lide tilskudsordningen.
Så vil jeg som en lille bibemærkning sige, at jeg hører tit, når jeg har sagt, at arbejdsmarkedets parter er helt enige om det her, at Venstre og De Konservative fra den her talerstol siger, at det vil de overhovedet ikke, og det er os, der bestemmer, det er regeringen og det politiske system, der bestemmer.
Nu kan de ikke lide det her forslag, og så kan de så bruge en konkret rådgivning til at illustrere et billede af en ordning og et lovforslag, som slet ikke svarer til virksomheden.
Det er jo lidt tankevækkende.
Men jeg skal nok minde hr. Flemming Oppfeldt om det næste gang, jeg står i en situation, hvor jeg siger, at arbejdsmarkedets parter faktisk meget gerne vil have et eller andet, og hvis det så er noget, som Venstre ikke vil have, hvor Venstre siger: Vi er ligeglade; op i rygsækken med, hvad arbejdsmarkedets parter siger.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Vi kommer til at gemme den diskussion og tage den op senere.
Jeg nævnte det bare rent principielt, fordi dér, hvor indsatsen over for de handicappede og opfølgningen skal være, skal være ude i det yderste led.
Det skal være så tæt på dem som overhovedet muligt, dér, hvor de dukker op første gang, og det er hos kommunen.
I øjeblikket har man et system, hvor det er kommunen, og så bliver de henvist til arbejdsformidlingen osv. osv. Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at det sikkert er gode folk, der sidder i arbejdsformidlingerne og laver et godt stykke arbejde.
Det er ikke nær det, men spørgsmålet er, hvor mange systemer vi egentlig skal have rundt om vores svageste borgere.
Det bedste ville være, at vi havde et enhedssystem, som tog hånd om de svageste borgere her i landet.
Men som den socialdemokratiske ordfører sagde, lad os nu ikke få en lang diskussion om det.
Vi kan gemme diskussionen
Forslaget her drejer sig om kompensation til handicappede på arbejdsmarkedet som en del af arbejdsmarkedspolitikken.
Indledningsvis vil jeg godt sige, at Venstre ideelt ser, at kompenserende forløb lægges i kommunen og styres af kommunen som en del af sociallovgivningen, så der kun er én tovholder.
Vi tror ikke så meget på arbejdsformidlingen som tovholder i det hele taget, men det skal ikke ødelægge stemningen, og derfor vil jeg med det samme sige, at vi også går ind for dette forslag.
Dels fastholder forslaget det, der ligger i den nuværende lovgivning, at der fortsat kan gives fortrinsstilling til handicappede med hensyn til uddeling af stadepladser og med hensyn til taxabevillinger.
Og vi har noteret os i gennemgangen af lovforslaget, at der ikke er diskrimination af udlændinge.
Hvis der er en handicappet udlænding, er der ikke nogen diskrimination i dette lovforslag, og det er jo et højt kvalitetskrav.
Der lægges op til, at man fortsat kan have personlig assistance.
Og så de to nye elementer: forsøgsordningen med personlig assistance under uddannelse og en isbryderordning på ni måneder, det er o.k. Så det er et ganske glimrende lille forslag, som den forudgående ordfører nævnte, og et forslag, som ikke i væsentligt omfang vil skævvride arbejdsmarkedet, og vi kan fuldt ud anbefale det.
Jan Petersen (S), 1998-01-23:
Jeg ønsker ikke politisk strid om dette lovforslag, for jeg tror, det er et af de forslag, de fleste af os kan enes om, hvis ikke vi kan alle sammen.
Men jeg bliver nødt til at bede hr. Flemming Oppfeldt om at uddybe det, der lige kom ud mellem sidebenene, nemlig antydningen af, at arbejdsformidlingen ikke var den bedste tovholder i sagen.
Jeg synes, hr. Flemming Oppfeldt undervurderer den effekt, det har haft, at der nu er medarbejdere i arbejdsformidlingen, der arbejder koncentreret med at få handicappede i job, at en lang række af de medarbejdere selv har handicap med sig.
Det er en permanent ordning, og de har virkelig med god støtte i den lov, der nu bliver forbedret, fået mennesker med handicap ud på det ordinære arbejdsmarked i ustøttede job.
Jeg synes ikke, det er egnet til et måske mere generelt angreb på arbejdsformidlingen, i betragtning af at dette her er en fornuftig, god niche, der hjælper handicappede i job.
Hvis antydningen holder vand i besvarelsen, synes jeg, det er lidt for sølle.
Den strid må vi tage om et større emne
vedrørende arbejdsformidlingen.
Når jeg tager fat i dette emne i dag, så er det, fordi jeg ved, at der er mennesker, der arbejder med det her i arbejdsformidlingen, og jeg ved, der er masser af handicappede, der har haft gavn af den utrolig hurtige og effektive anvendelse af den gældende lov for at få den handicappede i arbejde.
Jeg synes, det er ærgerligt, at den sætter en skønhedsplet på de mennesker, som har gjort en stor indsats.
Jeg synes ikke, hr. Flemming Oppfeldt kan være det bekendt, men sådan er politik jo somme tider.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-01-23:
Det Konservative Folkeparti er positiv over for det foreliggende forslag, som skal medvirke til at styrke og stimulere handicappede personers muligheder for beskæftigelse på arbejdsmarkedet, som man udtrykker det i teksten.
Det er rart at få samlet de eksisterende regler på området, så det bliver mere overskueligt både for de handicappede og for de virksomheder, der har interesse i at få folk ansat.
I den sidste ende er det jo ikke økonomi, det drejer sig om, når vi behandler dette her i dag, men det er et spørgsmål om livskvalitet for en række medborgere, som har modet på at klare sig og sine på trods af et handicap.
Derfor er det en sag, som alle må lægge sig i selen for.
En af de mest basale livsværdier er jo netop at sørge for sig og sine.
De nye tiltag, som er nævnt i dag, er en udvidelse af ordningen med personlig assistance til efter- og videreuddannelse og isbryderordningen for nyuddannede personer med et handicap.
Vi synes, det er positive tiltag, som vi gerne vil støtte.
Med hensyn til efteruddannelse er det kun rimeligt, at der åbnes for, at handicappede får denne mulighed. Isbryderordningen anser vi også for at være et positivt tiltag i hele det arbejde, det er at få hjulpet de handicappede til beskæftigelse i ordinære job.
Med de bemærkninger kan Det Konservative Folkeparti støtte forslaget.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Fremskridtspartiet ser dette forslag ikke som et lille ubetydeligt forslag, som jeg næsten havde på fornemmelsen at Socialdemokratiet lagde op til det var, men jeg synes og tror faktisk, at det er et væsentligt forslag for dem, det berører.
Vi kan fuldt ud tilslutte os, at isbryderordningen kommer til også at gælde for de handicappede.
Vi tror, det måske er en af de væsentligste måder, hvorpå vi kan hjælpe dem, der er i den ulykkelige situation at være handicappet.
Ligeledes er vi meget store tilhængere af forsøgsordningen og håber på at få, om jeg så må sige, hurtige og positive resultater ud af det, så vi kan se, hvad der ellers kan gøres.
Ellers er forslaget mest - og det er måske det allervigtigste - en sammenskrivning af de støtteforanstaltninger og andre ordninger, der har været for de handicappede.
Og mit spørgsmål er her, og jeg vil også stille det i udvalget: Er der flere ting, der i virkeligheden skulle have været skrevet ind, således at man kan få gennemskuelighed, og således at ikke blot de handicappede, men også de, der skal ansætte folk, kan overskue det?
Vi er meget positive og ønsker så hurtig en behandling som muligt.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-01-23:
I Det Radikale Venstre kan vi naturligvis støtte dette forslag, som vi selv har været med til at fremsætte.
Vi synes, det er glimrende, at der er fortrinsret til stillinger i det offentlige, at der er fortrinsret til bevillinger til stadepladser osv., og også at man kan få fortrinsret til ansættelsessamtaler i den offentlige sektor.
Det nye her er, dels at arbejdsformidlingen skal administrere ordningen, dels at isbryderordningen, som man har gode erfaringer med andre steder fra, nu bliver indført som et forsøg.
Vi kan støtte forslaget.
Jan Petersen (S), 1998-01-23:
Det er et godt lovforslag, som arbejdsministeren her præsenterer Folketinget for.
Dansk handicappolitik bygger grundlæggende på, at hver sektor i samfundet har sit eget ansvar for, at handicappede kompenseres for de svagheder, de har med sig. Når det drejer sig om arbejdsmarkedet, må handicapkompensationen jo så dreje sig om at sikre, at man har så lige en adgang til arbejdsmarkedet som muligt ved at kompensere for det, som handicappet giver af ulighed.
Det er et godt lovforslag af flere grunde.
Den første er, at vi nu får samlet de allerede eksisterende kompenserende bestemmelser inden for hele ministeriets område i et lovforslag.
Så overskueligheden i sig selv er god og giver vel også et bidrag til, at offentligheden ser et mere og mere rummeligt arbejdsmarked udvikle sig, og ikke mindst at de, der er på arbejdsmarkedet eller skal ind på det, får plads
, selv om de måske ikke har deres fulde kræfter.
Formålet med det hele er jo, at handicappede medborgere får mulighed for at tjene deres egen indkomst, yde en arbejdsindsats og indgå i et arbejdsfællesskab.
Så til lykke med overskueligheden og fokus på det vigtige emne.
Så er der to konkrete nye ting i forslaget.
Det ene er en forsøgsordning, som fylder lidt mere på, efterhånden som erfaringerne med den personlige assistance bliver kendt.
Det drejer sig om personlig assistance under efter- og videreuddannelse.
Det er selvfølgelig logisk set i forhold til, at alle på arbejdsmarkedet har brug for at flytte deres kvalifikationer.
Det kræver efteruddannelse, det kræver videreuddannelse, og det er selvfølgelig også nødvendigt for handicappede.
Derfor denne forsøgsordning, som vi selvfølgelig er glade for.
Det andet er et forslag om en isbryderordning for nyuddannede med handicap.
Heldigvis ser vi da, at yngre handicappede uddanner sig, og derfor er det vigtigt, at de, så snart de er uddannet, får lov at komme ind på arbejdsmarkedet, så de kan bruge deres uddannelse og få et forhåbentlig godt og langt liv som selvforsørgende på trods af handicappet.
Derfor forventer vi faktisk, at denne her isbryderordning lægger et godt grundlag for, at yngre handicappede kan få et bedre fodfæste på arbejdsmarkedet, end de har kunnet få hidtil.
Og skulle der være lidt ældre handicappede, som også tager uddannelser lidt længere henne i livet, vil de formodentlig også kunne få gavn af det.
Men vi kan interessere os lidt for under udvalgsarbejdet, hvordan de mere konkrete erfaringer og den konkrete viden om nyuddannede handicappede egentlig er, og hvad vi egentlig kan have af forventninger til dette lovforslag.
Men alt i alt et godt lille forslag med stor betydning for den gruppe af handicappede, som gerne vil ud og tjene deres egen løn og være med i det fællesskab, som vi andre har adgang til, fordi vi ikke er handicappede.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-23:
Jeg kan sige som den tidligere ordfører: Da dette forslag er totalt identisk med det, vi lige har behandlet, er Dansk Folkepartis holdning uændret.
Vi er imod forslaget.
Annette Just (FP), 1998-01-23:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede lige nu, og da dette forslag i øvrigt hænger sammen med det næste forslag, hvor jeg er ordfører, er det meget naturligt, at jeg ved denne lejlighed vil sige, at Fremskridtspartiet vil give Socialdemokratiet meget ret i et af dets argumenter, nemlig at en fast tilknytning til arbejdsmarkedet er vigtig.
Men dermed holder enheden også op.
Kan der komme så mange som overhovedet muligt ud i det private erhvervsliv, tror vi, at vi måske kan få et så godt samfund i Danmark, at vi kan begynde at sætte skatterne ned og afvikle en del af hele det kæmpestore offentlige system.
En del af de ideer, som Socialdemokratiet har fremlagt, kan vi sådan set godt støtte, men ikke dette forslag, fordi vi ikke under nogen omstændigheder kan gå med til at bruge offentlige midler på den måde.
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-23:
Jeg vil ikke gentage de ting, der blev sagt under behandlingen af det forrige forslag.
Jeg vil bare understrege de to effekter, der er i det her forslag: Der er den effekt, at folk, som er kommet i aktivering, får en chance for at få et puf ind i en rigtig ordinær ansættelse på ordinære vilkår i stedet for en perspektivløs aktivering, og den anden del af forslaget består i, at det også er vigtigt, at der bliver informeret om, at ordningen eksisterer, for indtil nu har det været sådan, at der har været meget få, som har brugt den, fordi de ganske enkelt ikke anede, at den eksisterede.
Aage Frandsen (SF), 1998-01-23:
SF kan støtte forslaget.
Man kan sige, at forslaget prøver på lovgivningsmæssigt at rette op på meget af det, som vi tit går rundt og siger, nemlig at der skal være lighed, og at også mennesker, som har svært ved at klare sig på arbejdsmarkedet under de almindelige vilkår, skal stilles lige med andre.
Man kan sige, at dette her er et forsøg på at give mennesker lige muligheder, til trods for at de har forskellige forudsætninger.
Derfor finder vi det rigtigt, at man på den ene side gør meget med hensyn til personlig assistance, hjælp til nogle, og også siger, at når det drejer sig om det offentlige, giver man en fortrinsstilling i nogle situationer.
Det mener vi er rigtigt, fordi de mennesker, det drejer sig om her, ikke er ligestillet med andre.
Altså skal man gøre noget særligt, for at man kan gøre dem bare tilnærmelsesvis ligestillet.
Ellers må man jo sige, at forslaget først og fremmest er en ajourføring af eksisterende lovgivning, og vi finder forslaget positivt, også de nye ting.
Derfor støtter vi forslaget.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-01-23:
Da fru Dorit Myltoft, der er socialordfører, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne støtte dette forslag, der - som det lige er blevet sagt - er en del af finanslovaftalen for 1997 og handler om forhøjelse af præmien i præmieringsordningen via bistandssystemet.
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-23:
Dette forslag hænger jo meget nøje sammen med det næste forslag, vi skal behandle, så jeg vil bruge meget kort tid næste gang.
Jeg vil sige om dette forslag, som vi naturligvis støtter, at det indeholder en vurdering af noget, man kunne kalde en meget dårlig vane på de offentlige arbejdspladser.
Efter mange års nedskæringer har man jo vænnet sig til at ansætte langtidsledige under en eller anden tilskudsordningsform for at holde servicen oppe og hverdagen sammen, og en sådan rutine er jo ved at bide sig selv i halen, når man fra politisk side undlader at give de nødvendige ressourcer til f.eks. plejehjem og museer og andre steder, hvor man netop har sådanne ordninger.
Den undersøgelse, der er blevet lavet på baggrund af finanslovaftalen fra sidste år mellem regeringen og Enhedslisten, viser, at en leder f.eks. fra en kulturinstitution siger, at stillingerne ville være rigtige stillinger til normale overenskomstmæssige vilkår,
hvis der havde været penge til det.
Vi vil godt være med til at bremse en udvikling, hvor underbetalte tilskudsjob kommer til at erstatte reelt oprettede stillinger, når det viser sig, at der er behov for dem.
Præmieringsordningen er et lille skridt på vejen i den retning.
Så må vi erkende, at hvis ordningen skal have nogen værdi, er man jo altså nødt til at informere om den.
Det har vist sig gennem det sidste år, at det stort set har manglet.
Man kunne næsten endda sige, at man i vide kredse har gjort meget for at holde det skjult, at der var sådan en ordning.
Derfor ser vi det selvfølgelig som noget positivt, at man fordobler beløbet, som de offentlige arbejdsgivere kan få som præmie ved at ansætte en puljejobber eller ved at aktivere en helt normal fuldtidsstilling, men vi ser det altså også som et kæmpefremskridt, at det nu er blevet knæsat, at der skal sættes en egentlig informationskampagne i gang.
Ellers bliver ordningen i hvert fald ikke til noget.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
Når nu Enhedslisten har lavet den her aftale, så må jeg jo lige spørge Enhedslistens ordfører: Hvor er den substansmæssige forskel mellem den kassetænkning, der ligger i at bruge langtidsledige i ordinære job og så det at fastholde folk i 12 måneder i en kommune og dernæst give en offentlig præmie for at få dem i arbejde?
Jette Gottlieb (EL), 1998-01-23:
Nej, der lægges ikke op til kassetænkning.
Det, der lægges op til, er, at de folk, der er havnet i den situation, at de er under aktivering, skal have et puf.
Eller rettere: Institutionen, der har haft dem ansat, skal have et puf til at ansætte dem på ordentlige vilkår.
Så det er et spørgsmål om at prøve at få den ordning, der er etableret, og som har de uheldige virkninger, jeg snakkede om, til at blive omlagt til rigtige stillinger.
Det er det, vi gerne vil fremme på den her måde.
Det er ikke kassetænkning.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-23:
Da CD's ordfører ikke kan være her, vil jeg her fremføre CD's synspunkter.
Centrum-Demokraterne støtter intentionerne i forslaget om at fremme den ordinære beskæftigelse, men CD finder det klart utilfredsstillende, at informationen om forslagets konsekvenser ikke er dækkende, og CD vil ikke kunne støtte forslaget, før forslagets konsekvenser er klart belyst.
Vi er umiddelbart betænkelige ved, hvilken indflydelse dette forslag vil få på den kommunale aktiveringsindsats.
Det sociale område er bebyrdet af mange samspilsproblemer, og CD vil have vished for, at forslaget ikke betyder en forrykkelse af aktiveringsindsatsen til ulempe for andre mennesker, der også skal i beskæftigelse.
Endvidere savner vi i CD en nærmere belysning af, hvordan man er kommet frem til de økonomiske konsekvenser.
Det er ikke nok at fremføre, at det vil kunne afholdes inden for det afsatte beløb.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-23:
Det er jo lidt ejendommeligt, at det her forslag først fremsættes nu, for det er i hvert fald Dansk Folkepartis indtryk, at denne aftale mellem regeringen og Enhedslisten er indgået meget langt tilbage i tiden.
Af det, jeg allerede har sagt, kan vist udledes, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det foreliggende forslag.
Karen Jespersen (V), 1998-01-23:
Han siger, at det er et forlig, der er indgået i nattens mulm og mørke.
Jeg tror helt sikkert, at lyset har været tændt i Finansministeriet, da den her aftale blev indgået og i det hele taget har været fuldt belyst. Jeg vil indskrænke mig til at sige tak til de partier, der vil støtte forslaget.
Det er fuldstændig rigtigt, at det ikke er noget, der vender fuldstændig op og ned på konsekvenserne af ledigheden i samfundet eller afskaffer langtidsledigheden.
Det er et forsøg blandt mange på at give nogle mennesker, som har meget svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, en håndsrækning, så de kan få en fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Det drejer sig ikke om ret mange personer med den ordning, vi har kendt hidtil.
Det er i det sociale system 30 personer og i dagpengesystemet 80 personer.
Man må så håbe, sådan som Enhedslistens ordfører også nævnte, at en øget information kan give mulighed for, at den bliver brugt dér, hvor det kunne være nyttigt og påkrævet.
Ellers er det altså en håndsrækning blandt mange andre for at sikre, at flere langtidsledige kommer i arbejde.
Jan Petersen (S), 1998-01-23:
Dette forslag ligner jo til forveksling det lovforslag, vi lige har forhandlet om, så derfor skal jeg nøjes med at sige, at vi i Socialdemokratiet kan støtte, at der sker en forhøjelse af beløbet fra 25.000 kr. til 50.000 kr. Vi synes også, at den varslede informationsindsats over for de offentlige arbejdsgivere er relevant, således at anvendelsen af de her muligheder øges til gavn for servicen og de ledige, som så forhåbentlig i større omfang kan få ansættelse i den offentlige sektor.