Pia Christmas-Møller (KF), 2004-05-27:
Jeg vil gerne indlede med at kvittere for, at vi har fået denne debat om de danske prioriteringer, hvis - eller forhåbentlig når - det lykkes os igen at blive indvalgt i FN's Sikkerhedsråd.
Det er altid af stor betydning, ikke mindst for et lille land, at få direkte del i de helt centrale beslutninger, som vedrører den globale udvikling.
At udfordringerne er store, og at de er komplekse, er indlysende.
På trods af utallige eksempler på utilstrækkelighed og måske også det, der er værre, er det en kendsgerning, at FN er verdenshistoriens bedste bud på at etablere en global ramme for en international retsorden, og det er det, vi hele tiden skal holde fast i.
Det er den positive arv fra anden verdenskrig, og det er en vision, som heller ikke vor generation har et reelt alternativ til.
Tværtimod har vi en dyb forpligtelse til at yde vort bedste, blot det ikke bliver på en sådan måde, at det bedste bliver det godes værste fjende - sagt med andre ord: Vi kan ikke droppe FN, bare fordi FN undertiden ikke lever op til forventningerne, lige så lidt som vi kan droppe at løse problemer, fordi det i en given, konkret situation ikke kan ske i FN-regi. Netop i disse år står FN over for meget store udfordringer, og vi er i Det Konservative Folkeparti meget tilfredse med det oplæg, regeringen er kommet med angående prioriteringer.
Ikke mindst er det godt, at det i forbindelse med denne debat er lykkedes at skabe nogenlunde bred enighed om, hvad Danmark især skal bruge kræfterne på.
Jeg vil specifikt gerne takke Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre for virkelig at være gået det sagliges ærinde i denne sag, for uden sammenhold, uden bredde og uden fundament i det hjemlige Folketing, når vi er på den store globale bane, har vi ikke en chance for at øve indflydelse.
Helt overordnet er det oplagt, at FN's rolle på det sikkerhedsmæssige, økonomiske og sociale område skal styrkes, og jeg er ikke i tvivl om, at når den nødvendige autoritet og handlekraft skal sikres - ikke mindst i forbindelse med FN's rolle som fredsbevarende og fredsskabende organisation - er det af afgørende betydning, at vi får styrket Sikkerhedsrådet, og det kræver en reform.
Sikkerhedsrådet er i dag indrettet på en måde, som primært reflekterer magtforholdene efter anden verdenskrig.
Det er af stor betydning, at Sikkerhedsrådets legitimitet er til stede, og at Sikkerhedsrådets sammensætning reflekterer de demokratiske og magtpolitiske kendsgerninger i verden, som de ser ud i dag, og i den forbindelse er det af stor betydning, at vi i Europa kan få udviklet fælles fodslag på en sådan måde, at EU kan tale med én stemme i Sikkerhedsrådet.
Det er ganske enkelt vejen til at få den europæiske stemme hørt tydeligere og få vores værdier, ikke mindst vores forventninger til en international retsorden, imødekommet i større udstrækning.
Helt dominerende udfordringer for verdenssamfundet er naturligvis terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben, fattigdom og smitsomme sygdomme.
vigtigere instrumenter i det lange løb, og for at sætte sådanne frihandels- og ikke mindst uddannelses-, herunder sundhedsprogrammer i gang, er der brug for bistand fra den rige verden - ingen tvivl om det.
Det er i den forbindelse vigtigt, at regeringen lægger vægt på, at der følges op på handelsspørgsmålene fra Doha- og Cancúnmøderne, og også finansieringsforpligtelserne, som de senest fremstod på FN-topmøderne i Monterrey og Johannesburg, skal indfries.
Sikkerhed og udvikling er to sider af samme sag.
Verdenssamfundet kan ganske enkelt ikke opnå sikkerhed uden udvikling, og i den forbindelse er det vigtigt at fremhæve, hvor vigtigt det er, at håndhævelsen af Sikkerhedsrådets resolutioner bliver gennemført.
Jeg tænker her bl.a. på resolution 1540 fra april i år, der vedrører bekæmpelse af spredning af masseødelæggelsesvåben, jeg tænker på resolution 1373 om sikring af antiterrorforanstaltninger, og jeg tænker også på resolution 1325 fra 2000 om kvinder, fred og sikkerhed.
Kvinders rolle som både ofre og ressourcer skal indtænkes langt mere konsekvent, og det er i øvrigt også forudsætningen for, at det internationale samfund kan tackle de komplekse udfordringer, vi står over for.
Det turde være overflødigt at fremhæve, at jeg på Det Konservative Folkepartis vegne kan støtte det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere til.
Derfor har jeg naturligvis heller ikke brugt min taletid på at resumere de punkter, som denne vedtagelse lægger op til at opfordre regeringen til at lægge særlig vægt på i forbindelse med arbejdet i Sikkerhedsrådet.