Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-01-16:
Nu er opsvinget omsider nået til København, og arbejdsløsheden falder, men det skyldes ikke et stort antal nye statslige institutioner eller statslige servicefunktioner.
Den positive udvikling skyldes et samspil af en lang række andre faktorer.
Jeg havde lyst til at starte med denne lille beretning
fra det virkelige liv for at understrege, at statslige institutioner og servicefunktioner selvfølgelig spiller en rolle for et lokalsamfund, men der skal sandelig også andre boller på suppen. For Det Radikale Venstre er det en målsætning for den regionale udvikling, at den på sigt fører til mindre uligheder i beskæftigelse og økonomiske vilkår i regionerne - og det er alle regioner.
Hvordan er så status for den regionale udvikling?
Overordnet set er der siden 1970 sket en stadig indsnævring af forskelle både i indkomst pr. indbygger og i de senere år også i den sociale service og i ledigheden.
Men der er en tendens til, at der er for mange førtidspensionister i de kommuner, der samtidig skal aktivere og skaffe beskæftigelse til forholdsvis mange arbejdsløse.
Selv mellem to nabokommuner kan der være forskel i arbejdsløsheden, på trods af at arbejdskraften kan pendle fra én kommune til en anden.
Det hænger sammen med, at arbejdsløsheden blandt en kommunes borgere ikke kun er bestemt af det lokale erhvervsliv og dermed af behovet for arbejdskraft, men også af kvalifikationer og andre karakteristika for de borgere, der bor i kommunen.
I mange områder af landet er der tale om en betydelig boligmæssig opsplitning, således at personer med høje indkomster og dermed gode arbejdsmæssige kvalifikationer ofte bor i de kommuner, hvor der er attraktive boliger og naturområder.
Denne type arbejdskraft pendler gerne langt for at arbejde.
Den uuddannede arbejdskraft bor til gengæld i de dårligste og billigste boliger.
Her er mobiliteten lav.
Lavtlønsjobbet i nabokommunen er ikke helt så attraktivt som forskerjobbet i Foulum.
Når opsvinget gik uden om København i mange år, var det ikke, fordi København manglede arbejdspladser.
Der var et stort arbejdspladsoverskud i forhold til den københavnske befolkning i den arbejdsdygtige alder.
Problemet var, at den københavnske befolkning manglede de rigtige kvalifikationer, men disse kvalifikationer fandtes i omegnskommunerne, og man pendlede gerne til København hver dag for at arbejde.
Hvis målet om mindre ulighed i beskæftigelsen og økonomisk vækst i regionerne skal nås, handler det først og fremmest om at sikre, at der er en velkvalificeret og mobil arbejdskraft i alle landets regioner, der matcher efterspørgslen.
Den indsats, der skal til, er på mange niveauer, og mange instrumenter skal bruges og spille sammen.
Det er således i Folketinget, amter og kommuner, i de regionale arbejdsmarkedsråd og uddannelsesinstitutioner, i virksomheder m.v., at man har et ansvar for at være opmærksom på den regionale udvikling.
Fra Folketingets side må det ved indgangen til det nye årtusinde have højeste prioritet, at vi påtager os ansvaret
for en tidssvarende regional udbygning af elektroniske kommunikationsveje, således at der er lige adgang til oplysning, uddannelse, kommunikation og kultur i alle dele af Danmark
Det vil også betyde større muligheder for etablering af hjemmearbejdspladser og øge muligheden for en vidensbaseret erhvervsudvikling.
IT i de tyndtbefolkede områder kan ikke vente på, at markedskræfterne løser opgaven.
Det er traditionelle politikområder, der tilsammen og hver for sig har stor indflydelse på den regionale udvikling, og efter Det Radikale Venstres opfattelse ville det være en god idé, at der i forbindelse med ny lovgivning på disse områder var en systematisk regional konsekvensvurdering.
Også den økonomiske politik, bloktilskudsordninger, overførselsindkomster, arbejdsmarkeds- og uddannelsespolitik samt skatteregler er vigtige faktorer for den regionale udvikling.
Folketinget har en stor opgave at løse, og man må ikke bilde sig ind, at det er nok at spille på et enkelt instrument.
Vi skal på den anden side heller ikke bilde os ind, at vi kan og skal styre det hele.
For det første har vi medspillere i amter, kommuner m.fl., og vi må huske, at de fleste kommuner består af såvel by- som landområder.
For det andet skal vi give rum for befolkningens virkelyst og ikke lave lovgivning, der forvrider eller har forkerte incitamenter indbygget.
Vi kan ikke stemme for Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse.
Det er både for bredt og for snævert, og alt muligt andet kunne vi sige om det.
Vi har så til gengæld fremsat vores eget.