Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-06:
Jeg vil godt sige tak til de ordførere og partier, der har meldt positivt ud på SF's beslutningsforslag.
For nogle af partierne har der været en række spørgsmål bl.a. gående på, hvordan man skal håndtere det i praksis, og hvad det er for nogle sanktioner, man forestiller sig.
Vi har meget bevidst valgt ikke at lave et forbud og dermed ikke at gå ind og kriminalisere det, når vi laver en adfærdskodeks, men har sagt, at det skal håndteres i selve det system, man arbejder i.
Hvad tænker vi så på?
Ja, jeg tænker helt enkelt på, at det, man skal have, er en proces i den internationale styrke, hvor man øver sig i, hvordan man håndterer de sager, der måtte opstå, hvis udstationeret personale rent faktisk bruger prostituerede. Der kan være mange forskellige grader.
Men det er klart, at det forudsætter, at man træner lederne, mellemlederne, de ansvarlige officerer i, hvordan man håndterer det her.
Men helt enkelt: Jeg forestiller mig, at man bliver indkaldt til en samtale.
Så har vi jo i det almindelige personaleretlige system forskellige grader af sanktioner, man kan gribe til, afhængigt af hvor voldsom en forseelse er.
Det gælder jo også, når man er ansat herhjemme.
Der kan være tale om en påtale, der kan være tale om en advarsel, der kan være tale om hjemsendelse, eller der kan i sidste ende være tale om afskedigelse.
Det er vel det klaviatur, man spiller på inden
for det her område.
Forsvarskommandoen har jo udsendt en såkaldt policy.
Den politik er udformet som en vejledning med mulighed for, at den regionalt ansvarlige eller områdeansvarlige kan gennemføre et forbud, så det bliver forpligtende.
Men det er ikke en korrekt udlægning af hr. Helge Adam Møller, når han siger, at det allerede er gennemført. Hvis det var gennemført, så havde jeg allerede stået og jublet, da vi havde den tidligere forsvarsminister i samråd om det her spørgsmål for et par måneder siden.
Det kunne jeg ikke, for det var nemlig aldeles uklart, hvor forpligtende den her politik egentlig er.
Lad mig citere fra punkt 3 i Forsvarskommandoens papirer.
Der står: »Kodeksen har som udgangspunkt vejledende karakter, men kan indeholde henvisning til regler der er bindende, eksempelvist fordi der er tale om lovgivning i opholdslandet.« Det er helt klart, at det her ikke er en kodeks, der hedder, at det er forbudt at anvende prostituerede, når man er udstationeret, hvad enten man er mand eller kvinde.
Men hvis det rent faktisk er det, Det Konservative Folkeparti vil være med til, så synes jeg, det er fint, for så har vi nået etape 2. Det håber jeg så at forsvarsministeren vil være lydhør over for, selv om han ikke ligefrem fik meget hjælp fra Venstres ordfører.
Jeg synes sådan set, det var lidt tarveligt af Venstres ordfører at give så lidt opbakning til forsvarsministeren på det her område.
Hvis man så tager den del, der handler om, når udstationeret personale har frihed, hvor meget af det vil være meget kort fritid, noget af det vil være lidt længerevarende.
Der står så i Forsvarskommandoens papirer i punkt 2.3: »Selvom det ofte vil være muligt at afholde sådan frihed i civil påklædning vil militært personel kunne identificeres med det danske forsvar og Danmarks indsats i forbindelse med den pågældende mission.
Det er derfor vigtigt, at personellet, også under afvikling af frihed i missionsområdet, optræder som værdige repræsentanter for Danmark og det danske forsvar, herunder lever op til den vandel og opførsel, som er foreskrevet i tjenestemandslovens § 10.«
Nu har jeg taget det hele med.
»Værdige repræsentanter for Danmark og det danske forsvar«.
Er det værdigt, at man går til prostituerede? Dansk Folkeparti forsøger at lave en skillelinje, hvor de siger, at der er de kvinder, der er tvunget ind i det her, og så er der dem, der er gået frivilligt ind i det.
Den skillelinje kan man selvfølgelig ikke lave.
Ja, vi kan diskutere det meget og forske i det osv., men den skillelinje kan man jo ikke lave i praksis, for hvordan skal man nogen sinde finde ud af det?
Skal man krydsforhøre den enkelte prostituerede, eller hvad skal man gøre?
Derfor er man nødt at spørge, hvordan vi betragter det her værdighedsbegreb.
Betragter vi det som værdigt og som udtryk for god ambassadørvirksomhed, hvis man bruger prostituerede?
Efter vores mening nej.
Jeg kan godt høre, at vi ikke kommer igennem med et fuldt forslag, som vi gerne ville have det i denne her samling.
Men jeg tror, at fru Elisabeth Arnold har ret.
Tiden arbejder for os.
Tiden arbejder for os på det her område, for i virkeligheden har vi fat i den lange ende.
Selvfølgelig går det her ikke.
Det går ikke, at vi accepterer, at udstationeret personale går til prostituerede.
Jeg vil endvidere gerne sige, at vi har fuldstændig den samme holdning til andre, der er udstationeret for den danske stat.
Der gælder efter vores mening ikke særregler, fordi man går med slips og blåt jakkesæt eller sort jakkesæt;
der gælder det samme.
Vi har bare valgt her at fremlægge et mere begrænset forslag frem for at fremlægge hele pakken.
Men vi har den holdning, som faktisk også fremgår af den adfærdskodeks, man har i Norge, hvor det er meget enkelt og klart beskrevet.
Derfor vil jeg læse det op.
Det tager nemlig ikke ret lang tid, og der står, at en ansat ikke uanset tidspunkt skal opføre sig på en måde, som kan krænke menneskeværd, eller som er egnet til at bringe virksomheden eller Norge i miskredit.
Enhver tjenestemand, som er på tjenesterejse eller andet opdrag for statens regning så vel i Norge som i udlandet, skal derfor afstå fra køb m.v. af seksuelle tjenester.
Dette gælder også i tjenestemandens fritid.
Prisværdig kort og enkelt.
Det var sådan set så enkelt, vi burde gøre det og derefter gå i gang med det ganske betydelige arbejde, der selvfølgelig skal foregå med at få det her til at komme inden for, blive accepteret i organisationerne, sådan at man virkelig arbejder efter det.
Der ligger selvfølgelig et stort arbejde.
Nu kan man sige, at der er nogle her, der har påstået, at vi mistænkeliggjorde udstationeret personale for forsvaret.
Det gør vi bestemt ikke.
Men vi er jo heller ikke så tossede og så dumme, at vi ikke kan huske den undersøgelse, der blev lavet af Forsvarskommandoen selv for et år siden, som viste, at der var tale om ganske betydelig seksuel chikane i forsvaret, ja, faktisk i ganske rystende omfang. Jeg synes dengang, at Forsvarskommandoen og navnlig Forsvarskommandoens personalechef tog rigtig godt fat i det og tog det meget alvorligt.
Men jeg synes jo, det er svært at diskutere det her, uden at vi også ser på det her fænomen.
Jeg synes også, det har betydning at se på, hvad der sker i andre landes styrker, der er udstationeret.
Danske soldater er i dag udstationeret, de er i krig i Irak sammen med amerikanske soldater.
Hvis man ser på de rapporter, der kommer - og nu tænker jeg ikke på de rapporter om, at man har mishandlet og tortureret irakiske fanger, jeg tænker på nogle af de andre rapporter - så viser det sig ulykkeligvis, at der er tale om et rystende stort antal voldtægter internt i de amerikanske styrker.
Der er det vigtigt, at vi ruster vores udstationerede soldater, hvad enten de er af hun- eller hankøn, med en meget stor viden om det her, og at vi også lægger meget vægt på, at her gælder der nogle spilleregler, hvor man har et særlig stort ansvar.
Også fordi man jo helt tydeligvis er under et meget stort pres, når man er udstationeret, og med det pres følger jo risikoen for, at man overskrider nogle tærskler, som man ikke ville overskride, hvis man var hjemme i Danmark og hjemme sammen med sin familie, sine venner, bekendte, sin kæreste osv.