Line Barfod (EL), 2002-05-28:
Nu bliver jeg lidt forvirret, for lige før sagde ministeren, at den terrordefinition, der var opnået enighed om i EU, var udtryk for et kompromis og det bedste, man havde kunnet opnå.
Og nu siger ministeren, at det her bakker man hundrede procent op, og man vil ikke være med til overhovedet at se på nogen andre former for definition.
Det harmonerer for mig ikke helt.
Hvis nu man rent faktisk kan opnå enighed om en anden definition internationalt, der ikke har de samme retssikkerhedsproblemer som den definition, EU har opnået enighed om, hvorfor vil man så ikke være med til at se på det fra regeringens side?
Problemet er bare, hvis man i et øjebliks panik er kommet med nogle stærke udmeldinger og så holder fast i dem og holder fast i, at man for at forsvare demokratiet så prøver at undergrave det, der ligger med nogle af de forslag, der er fremsat både i Danmark og i mange andre lande rundtomkring i verden, jamen så risikerer vi at give terroristerne yderligere vind i sejlene, i stedet for at vi får bekæmpet dem. Fra Enhedslistens synspunkt er det største problem ved terrorpakken, at den definition, som EU er nået frem til, går ud på, at man angriber magthavere i stedet for at gå ud på, at man angriber civile.
Det fremgår også tydeligt, at EU, da man vedtog udkastet til rammeafgørelse, selv har været klar over, at der var et problem, for man var jo nødt til at sige, at det altså ikke er meningen, at de, der f.eks. kæmpede som frihedskæmpere under Anden Verdenskrig, skal være omfattet af denne her bestemmelse.
Så problemet er altså ordlyden i den bestemmelse, som et flertal i Folketinget vedtager, det, at den ikke kun omfatter dem, der kæmper imod demokratiet, men også dem, der forsvarer demokratiet.
Så er det rigtigt, at det i betænkningen er lykkedes at komme med en række indskrænkninger, og vi håber da også, at de mange indskrænkninger betyder, at det formentlig vil være meget sjældent, at der i Danmark er nogen, der bliver dømt efter § 114.
Vi havde så gerne set, at man i stedet havde fundet en definition, som handler om at angribe civile.
Vi har forsøgt forskellige formuleringer og så nået frem til den formulering, som vi har set at OSCE arbejder med, som er fremsat som et forslag til mødet i Berlin i juli, som er på baggrund af FN's ansvarlige for terrorismebekæmpelse, og som altså tager udgangspunkt, at terrorisme er krigsforbrydelser begået i fredstid, det vil sige forsætlige angreb på civile, gidseltagning og drab på fanger, og som er egnet til at skabe skræk og rædsel i en bredere kreds af befolkningen.
Det vil være en definition, som er kendt, fordi krigsforbrydelser allerede er et kendt begreb, og den vil tage udgangspunkt i angreb på civile.
Hvad angår det, hvor meget bestemmelserne vil blive brugt herhjemme, er der mange, der har sagt: Jamen med alle de begrænsninger, der er kommet ind, vil der sikkert ikke være mange, der bliver dømt.
Det er nok rigtigt, at der ikke er mange, der bliver dømt; det er nok også rigtigt, at der ikke er mange, der vil blive dømt, men der er mange, der vil risikere at komme under mistanke.
Og der er især mange, der vil risikere at komme under mistanke efter bestemmelserne i § 114 a om økonomisk støtte og § 114 b om det stærkt udvidede medvirkensbegreb.
Det er jo også fremgået klart af de mange spørgsmål og svar, der er kommet til Retsudvalget, at en del af det, der foregår som lovlige aktiviteter i Danmark i dag, vil blive
Og hvad angår det solidaritetsarbejde, som vi har så stærk og flot en tradition for i Danmark, der risikerer vi altså, at en del af det bliver ramt af de bestemmelser, der bliver indført her.
Det, som vi risikerer, er også, at en del af dem, der laver aktioner og forskellige former for civil ulydighed, som i dag nok er ulovlige, men jo altså er meget begrænsede overtrædelser, vil komme under mistanke for overtrædelse af § 114.
Dertil kommer så alle de mange, der er medlem af eller sympatiserer med forskellige bevægelser rundtomkring i verden, og hvor vi jo bl.a. har haft diskussionen i forhold til terrorlisterne og kurderne.
Og med arrestordren, der skal vedtages på fredag, som EU har lavet rammeafgørelser for samtidig, bliver det ikke længere kun et spørgsmål om, hvordan vi definerer terrorisme her i Danmark med de indskrænkninger, vi har i Danmark.
Nej, så bliver det også, hvordan man definerer det i alle de øvrige EU-lande, fordi man så vil kunne udleveres.
Vi risikerer altså med vedtagelsen af de to rammeafgørelser, at en række mennesker, f.eks. de kurdere, der kæmper for kurdernes ret til at tale deres eget sprog, og som har søgt asyl i Danmark for at slippe væk fra den politiske forfølgelse i Tyrkiet, at de, når Tyrkiet bliver medlem af EU, så bliver udleveret til det Tyrkiet, de var flygtet fra.
Samtidig har man så brugt lejligheden til at lave en lang række andre retspolitiske stramninger, der for så vidt ikke har noget som helst med hverken EU's rammeafgørelser eller FN-resolutionerne at gøre, bl.a. hele spørgsmålet om registrering på datadelen, hvor vi dels ikke har kunnet få tilstrækkeligt overblik over, hvad det egentlig kommer til at betyde.
Det kommer - ud over al den overvågning, der ligger i det også;
det svar har vi fået - til at betyde, at f.eks. en mindre andelsboligforening eller lejerforening vil få en ekstra udgift til at anskaffe internetforbindelse på 75.000-150.000 kr. ekstra.
I forhold til vores ændringsforslag om at tage en række dele af lovforslaget ud går det for vores vedkommende ud på, at alt det, der ikke har noget med EU's rammeafgørelse om terrorbekæmpelse at gøre, mener vi skal behandles særskilt.
Særlig i spørgsmålet om udlevering mener vi, at der tale om så stor en ændring, når man ændrer på det danske statsborgerskab og ophæver den beskyttelse, som statsborgerne har mod at blive retsforfulgt af andre lande, at det kræver et grundigt forarbejde med at belyse, hvad konsekvenserne vil være, og en grundig debat, før at man kan tage det skridt. Det har der overhovedet ikke været.
Vi kan simpelt hen ikke forstå, hvordan partier, der ellers kalder sig demokratiske, kan gå med til at lave de her ændringer uden det grundige forarbejde og uden den offentlige debat.
Men samtidig er det vigtigt at sende det signal og sige meget klart, at vi skal ikke lade os kue, at vi skal fortsætte med at bruge demokratiet og fortsætte med at kæmpe for befrielsesbevægelser rundt om i verden, yde dem økonomisk støtte, yde dem støtte i form af mange forskellige aktionsformer, også selv om vi derved risikerer at komme under mistanke efter terrorbestemmelserne.
Den eneste måde, vi kan sikre demokratiet på, er ved fortsat at kæmpe for det, uanset hvor omfattende kriminaliseringen måtte blive.
Dette forslag er jo hængt op på den særdefinition, som jeg lige har redegjort for under det foregående forslag, hvorfor vi er imod.
Men det, man kan sige, der er lidt specielt ved det her forslag, er, at her kan vi se, at de eneste af de mange, der har protesteret imod den samlede terrorpakke, som rent faktisk har fået nogen indflydelse på udformningen af terrorpakken, er Finansrådet, bankernes organisation, som trods alt har fået den lille forbedring igennem, at det ikke er bankerne, der kommer til at hænge på erstatningsansvaret, når de skal indefryse mistænktes penge.
Så man kunne ønske, at der var flere organisationer i samfundet, der havde samme magt som Finansrådet.
Men det, som jeg gerne ville høre især De Konservative og Venstre om, men for den sags skyld også De Radikale og Socialdemokratiet, der jo også støtter dette forslag, er, hvordan man kan støtte en retsorden, hvor folk kan blive sat på en international terrorliste, uden at de har haft nogen som helst mulighed for at blive hørt forinden, uden retssag, uden at de har nogen forsvarer, og oven i købet uden at de bagefter har nogen mulighed for at få det prøvet ved en domstol.
De bliver hængt ud i hele verden som terrorister.
Hvordan kan man acceptere
sådan en retstilstand og så sige, at det stadig er et retssamfund, vi lever i?
Også her skal jeg undlade at sige noget om terrordefinitionen.
Det her er jo også en del af terrorpakken og den del, der har været diskuteret allermindst.
Hvis så myndighederne af en eller anden grund har mistanke om, at man kunne finde på at bruge disse penge til at begå en forbrydelse med, så bliver pengene konfiskeret.
Det vil altså sige, at man her indfører et system, der går ud på, at man selv skal melde sig til myndighederne og sige, at det kunne godt være, jeg kunne finde på at begå en forbrydelse, så derfor skal I komme og tage mine penge.
Det er altså en mærkelig retstilstand, som man hermed indfører, og jeg ville godt høre, om der er bare én eneste af de ordførere, der er til stede fra de partier, der støtter det her forslag, som kan give en begrundelse for, hvorfor man ønsker at indføre en sådan retstilstand.