Pernille Blach Hansen (S), 2005-03-02:
Jeg synes, det lyder, som om Dansk Folkeparti i denne her sag overgiver sig meget nemt og sælger sig selv meget billigt.
Bare man tager et enkelt ord eller to ud, er Dansk Folkeparti sådan set enig i det meste.
Derfor vil jeg gerne stille et meget præcist spørgsmål: Jeg har forstået, at noget af det, Dansk Folkeparti hidtil var imod, var, at man skulle gå meget ind og se på forældrenes baggrund, f.eks. deres uddannelsesmæssige baggrund.
Derfor vil jeg gerne spørge til det.
Det er nr. 4, som fru Louise Frevert også tidligere nævnte.
Hvad er det, der er kardinalpunktet?
Som jeg læser det, er den eneste forskel på det her lovforslag og det tidligere, at der er puttet en bemyndigelse ind, og så står ordet socioøkonomisk der ikke, men det præcise indhold og de muligheder, der er for netop at rangere eleverne ud fra forældrenes uddannelsesmæssige baggrund, er præcis de samme som før.
Så hvad er det præcis, Dansk Folkeparti ikke vil være med til?
Da Socialdemokratiets ordfører, hr. Thomas Adelskov, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Lovforslaget her er stort set en genfremsættelse af et tidligere lovforslag.
Vi er i Socialdemokratiet tilhængere af mere offentlighed i uddannelsessystemet.
Vi ønsker offentlighed omkring skolernes individuelle profiler, værdigrundlag, læseplaner og alle de indholdsmæssige diskussioner.
Det mener vi er afgørende både for forældre og elever, hvis de skal træffe det rigtige uddannelsesvalg.
Da det oprindelige lovforslag om åbenhed og gennemsigtighed først blev behandlet i 2002, stemte vi imod, ikke fordi vi var imod offentlighed i skoler og uddannelsesinstitutioner, men fordi vi ikke ønskede, at hele værdigrundlaget skulle trænges i baggrunden, når skolerne skulle måles og vejes udelukkende på elevernes karaktergennemsnit.
Med det her lovforslag ønsker regeringen, at uddannelsesstederne yderligere skal offentliggøre elevernes fuldførelsesprocent, overgangsfrekvens til andre uddannelser og beskæftigelsesfrekvens, alt sammen for bedre at kunne identificere gode skoler og institutioner, som andre kan lære af.
Sådanne oplysninger finder vi relevante at gøre offentlige, men vi finder det meget, meget betænkeligt, at lovforslaget intet indeholder om, hvad regeringen har tænkt sig at gøre for at hjælpe de skoler, der så ender med at ligge i bunden.
Man skulle næsten tro, at regeringen var af den opfattelse, at problemet med svage skoler løser sig selv, bare man offentliggør resultaterne.
Forud for folketingsvalget havde vi et lovforslag meget lignende det her til behandling.
Der viste det sig, at der ikke var flertal for forslaget, især ikke for den del, hvor regeringen ønskede en såkaldt skolescore ud fra nogle socioøkonomiske faktorer.
Nu er forslaget så renset for ord som socioøkonomisk og skolescore, men tilbage står præcis det samme som før: at regeringen ønsker at rangere skolerne efter bl.a. forældrenes sociale forhold.
Vi har meget, meget svært ved at se den reelle ændring i forslaget ud over naturligvis, at der er pillet et par ord ud, og derfor vil vi gerne bede ministeren om i sin besvarelse at svare på, om der i det faktuelle indhold er en forskel på det, der er i bemyndigelsen nu, og det, der stod i det tidligere lovforslag.
Som ved den tidligere behandlingen af forslaget ønsker vi ikke at støtte et sådant forslag, hvor målet er at rangere skolerne.
Vi kender alt for godt konsekvenserne fra New Zealand og England, hvor sådan nogle rangeringer har betydet lærerflugt, forældreflugt og en negativ spiral for de involverede skoler.
Vi tror ikke på, at skolerne bliver bedre, fordi skolerne overdænges med en række bureaukratiske og unødvendige tiltag.
Skolerne bliver bedre, når man skaber en dialog mellem lærere, elever, forældre og kommunens politikere om skolen.
Skolerne bliver også bedre, hvis man sikrer ordentlige lokaler, hvis man sikrer ordentlige bøger og ordentlig efteruddannelse af de lærere, der er en forudsætning for en høj kvalitet på den enkelte skole.
Derfor kan vi ikke støtte det foreliggende lovforslag.