Helga Moos (V), 2002-03-11:
Siden juni 1999 har Danmark sammen med fem andre EU-lande fastholdt et moratorium, så der i EU ikke er givet nye tilladelser til udsætning eller markedsføring af genmodificerede organismer.
Ønsket om en tænkepause kom, fordi man vurderede, at det gældende direktiv fra 1990 til regulering af området ikke gav den ønskede sikkerhed for miljø og sundhed.
Moratoriet - eller tænkepausen - bliver fastholdt, mens der bliver arbejdet med at skabe de nye juridiske rammer på GMO-området.
Først når hele regelsættet, også med sporbarhed og mærkning, er på plads, vil Danmark i EU stemme for nye tilladelser til udsætning og markedsføring af GMO.
Det her lovforslag, der implementerer EU's direktiv for udsætning og markedsføring af GMO, er med andre ord kun en del af et større regelsæt.
Jeg synes, at lovforslaget ser fornuftigt ud.
Det er tydeligt, at man i EU har brugt tænkepausen til at tænke sig om. De stramninger, der er kommet, og den imødekommelse af befolkningens krav om åbenhed i processen klæder EU.
At vi så oven i købet går længere med borgerhøring både ved markedsføringstilladelser og udsætningstilladelser, synes jeg er positivt.
Borgerne har nu en gang en mening, og det kan vi lige så godt vænne os til at håndtere.
Jeg foretrækker et åbent forum for meningsudvekslinger frem for en mere diffus proces, som vi har oplevet på området.
Ligeledes er det positivt, at det etiske aspekt drages ind i beslutningsprocessen. Når det gælder risikovurdering, sker der en opstramning, så det ikke kun er de umiddelbare, altså de direkte og indirekte risici, der tages i betragtning, men også de eventuelle langsigtede risici både for miljø og sundhed.
Desuden skal alle tilladelser til markedsføring fornys efter 10 år, og skulle der så mod forventning opstå problemer med en GMO inden for 10-års-perioden, kan tilladelsen naturligvis inddrages.
Lovforslaget indeholder desuden en anmodning fra regeringen om, at Folketinget giver samtykke til, at Danmark kan ratificere Cartagena-protokollen om biosikkerhed.
Jeg synes, at Cartagena-protokollen er udtryk for en ansvarlig international politik på GMO-området.
Den vil sikre, at udviklingslandene og lande med overgangsøkonomi vil være i stand til at få viden om de genmodificerede organismer, som de måtte vælge at benytte. Clearingscenter for biosikkerhed, der skal oprettes ifølge protokollen, ser jeg som et udtryk for omfattende åbenhed.
Det betyder, at de rige lande ikke kan tilbageholde relevant viden på GMO-området.
Hvis det spanske formandskab foreslår, at EU ratificerer Cartagena-protokollen inden verdenstopmødet i Johannesburg, synes jeg, det kunne været et fint signal at give.
Jeg finder, at lovforslaget med protokollen og de bagvedliggende direktiver er udtryk for et gedigent arbejde.
Det sikrer, at vi, når de sidste direktiver er bragt på plads, kan komme videre på GMO-området.
Jeg tror, vi har fundet en fornuftig balance mellem udvikling og forsigtighed.
I hvert fald frygter Forskningsstyrelsen ikke, at det løber løbsk, tværtimod.
I deres høringssvar går bekymringen på, om administrationen af regelsættet bliver for restriktiv.
Den frygt deler jeg ikke.
Jeg tror, at vi finder en pragmatisk administrationsmodel, der giver både fremdrift og sikkerhed på GMO-området.
Jeg vil bare sige, at vi skal huske på, at der faktisk står i reglerne, at ved godkendelse må generne ikke kunne sprede sig ind i og ødelægge biodiversiteten i omgivende miljøer.
Så det er jo altså lagt ind i godkendelsesproceduren, at det ikke må ske.
Jeg er ikke bange for det der med sporbarhed og mærkning.
Det finder vi en løsning på, og jeg er sikker på, at vi finder en løsning, som vi kan leve med.
Jeg ved så ikke, om hr. Keld Albrechtsen kan leve med den, men det må jo så blive hans problem.
Med hensyn til den økologiske dyrkning er det altså sådan, at vi er vant til at håndtere den slags situationer, hvor der ikke må blive sammenblanding af gener, for det må være det, at der kan blive bestøvning og alt sådan noget, der er problemet.
Altså jeg er gift med en landmand, som har lavet fremavlskorn, og de gener må altså heller ikke blæse rundt, sådan at det fremavlskorn, der kommer ud, er urent.
Der skal en vis renhed til.
Man er i landbruget vant til at håndtere det.
Så det tager jeg helt roligt.
Vi finder en løsning.