runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Jensen (V), 2006-03-30:
Jeg vil gerne spørge Socialdemokraternes ordfører, om de kritiske røster, vi nu hører fra Socialdemokratiet, og som i øvrigt også fremgår af tillægsbetænkningen, som S og SF i fællesskab har udarbejdet, hvor man betegner dele af aftalen som stærkt kritisabel, er udtryk for Socialdemokratiets sædvanlige vaklende forhold til trafikpolitikken i almindelighed og den kollektive trafik i særdeleshed.
Vi står her med den største investering i kollektiv trafik gennem tiderne, så derfor bliver jeg nødt til at spørge igen, om S stadig væk fuldt og helt kan bakke op om den aftale, som de selv har været med til at indgå, og hvor der intet står om den kritik, der nu rejses.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-30:
Jeg er overbevist om, at Indenrigsministeriet arbejder på, at økonomien i den nye Region Hovedstaden selvfølgelig skal kunne glide så let som overhovedet muligt, og jeg er også overbevist om, at når man ikke har kunnet svare til i dag, er det, fordi man arbejder på højtryk på at finde en god og fornuftig løsning.
Så der er jeg selvfølgelig enig med hr. Klaus Hækkerup i, at vi skal gøre det, så det bliver muligt for de nye regioner at få en så god start som overhovedet muligt.
Men at male sådan et skræmmebillede her i betænkningsbidraget, som jeg mener det er, netop at blande de her ting ind, mener jeg ikke man kan, for jeg må igen påpege, at gælden havde de under alle omstændigheder skullet leve med i Københavns Amt og i den nye Region Hovedstaden, og jeg må også igen fastholde, at borgerne altså får glæde af investeringen.
De får noget for de penge.
Klaus Hækkerup (S), 2006-03-30:
Som det blev meddelt allerede ved andenbehandlingen, kan Socialdemokratiet stemme for dette lovforslag.
Vi vil imidlertid godt gøre opmærksom på to ting.
For det første finder vi, at den behandling, som Trafikministeriet har udsat Københavns Amt for, har været ganske urimelig.
Man har ikke drøftet med Københavns Amt, man har bare truffet en beslutning hen over hovedet på amtet og sagt: Vi tror, det er bedst for amtet, at man gør sådan og sådan.
Det finder vi er dybt kritisabelt.
Det andet, der er kritisabelt i det her forhold, er, at vi ikke har kunnet få belyst de økonomiske konsekvenser set i relation til den nye Region Hovedstaden.
Vi har spurgt: Hvad er det for midler, der skal stilles til rådighed; hvad er det for kasser, det her skal tages af i den nye region?
Og vi har fået at vide, at det har Indenrigs- og Sundhedsministeriet endnu ikke lagt sig fast på.
Vi kan se, at nu stiger den samlede gæld.
Det skøn, man kan lave for Region Hovedstaden, er, at der vil være en gæld på 3,8 mia. kr.
Hvordan forestiller man sig at den gæld skal afvikles?
Hvordan forestiller man sig at den skal afvikles i de øvrige regioner?
Og når gælden i Region Hovedstaden kommer op på 3,8 mia. kr., er det jo bl.a. på grund af de 0,6 mia. kr., der kommer fra gælden i forbindelse med Østamagerbanen.
Hvornår regeringen tager stilling til, hvorledes man vil klare regionernes økonomi, får stå hen i det uvisse.
Men på trods af disse usikkerheder, som vi som sagt finder stærkt kritisable, vil vi medvirke ved lovforslagets vedtagelse.
Margrethe Vestager (RV), 2006-03-30:
I tirsdags andenbehandlede vi lovforslaget, vi skal tredjebehandle i dag.
Og på samme dag førstebehandlede vi lovforslag nr. L 170, der ændrer folkeskolens formålsparagraf og indfører et styringssystem af vores folkeskoler, der bliver et statsligt styringssystem.
Det, vi fik udstillet i tirsdags, er det herskende flertals lethed: en demonstration af det politiskes ulidelige lethed.
Det, vi fik at vide, os, der kritiserede forliget og lovforslagene, var, at der ikke er mange statslige obligatoriske test; det tager kun 45 minutter; de vil sikkert synes, at det er sjovt; læreren skal ikke engang selv rette resultatet, næh, det kommer af sig selv, og de skal jo evaluere alligevel.
Men når man sammenholder de to lovforslag, så bliver det lysende klart, at det, der er kernen, er, at de hemmelige test og de hemmelige resultater på den enkelte skole ikke kun sendes til læreren, de sendes også til skolen, og de sendes til kommunen.
Efter statens bemyndigelse og krav skal kommunen bruge resultatet fra statens test som det centrale element i kommunens kvalitetsrapport for hver enkelt skole.
Hver enkelt skole skal have kommunens karakter: god, mindre god, utilfredsstillende.
Og i forhold til den kvalitetsvurdering skal der selvfølgelig handles.
Der er også krav til kommunens kvalitetsrapport.
Det er nemlig sådan, at der skal kunne sammenlignes skolerne imellem inden for kommunen, og man skal kunne sammenligne skoler i forskellige kommuner.
Det, at man kan sammenligne den enkelte skoles karakter i forhold til dens kvalitet både inden for kommunen og mellem kommuner, er det, man kalder rangordning.
Det herskende flertal slår syv kors for sig og henviser til letheden.
Det, vi får med de her to lovforslag, er en helt anden skole med en statsstyring af det faglige indhold og af måden, tingene skal foregå på, og det synes jeg flertallet burde indrømme og stå ved i stedet for at henvise til, at det bare tager 45 minutter.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Mette Gjerskov (S), 2006-03-30:
Jeg må jo konstatere, at ministeren åbenbart må stå meget, meget alene med sit forslag om at skulle udmelde temaer, efter han såmænd heller ikke i denne debat har kunnet komme op med en eneste, som støtter ham helhjertet.
Det synes jeg er imponerende.
Men det må så være ministerens eget problem.
Han har jo et flertal bag sig sammen med Dansk Folkeparti, vi andre kan kun prøve at rykke lidt ved tingene.
Det, jeg synes er vigtigt at sige her, er, at der sidder en række kloge folk i det her Innovationsudvalg, og det er ikke kun, fordi de skal have pengene, det er, fordi de ved, hvad de taler om.
De kan sagtens uddele pengene efter temaer.
Det behøver ministeren ikke at blande sig i.
Så mit spørgsmål til ministeren – nu er det jo min sidste mulighed – skal være: Har ministeren ikke tillid til Innovationsudvalget?
Klaus Hækkerup (S), 2006-03-30:
Vi er ikke et sekund uenige i, at borgerne får noget for pengene.
De får meget for pengene, både en Østamagerbane og en Metrocityring.
Men når fru Henriette Kjær siger, at Socialdemokratiet tegner et skræmmebillede, er jeg en lille smule overrasket.
Er virkeligheden virkelig så skræmmende?
Er det så skræmmende for Det Konservative Folkeparti, at man nu kan gøre op, at Region Hovedstaden kommer ud med en gæld på 3,8 mia. kr., når den starter?
Er det skræmmende, at man i Region Hovedstaden kan gøre op, at der det første år vil være et driftsunderskud på 400 mio. kr. på sygehusene?
Er det det, der skræmmer fru Henriette Kjær?
For hvis det er det, kan jeg da blive nervøs for, hvordan den her kommunalreform nogen sinde skal blive båret igennem.
Det er jo det eneste, vi har skrevet i betænkningsbidraget.
Vi har præciseret de faktiske forhold og sagt, at dem må der findes en løsning på, og dem er Socialdemokratiet indstillet på at medvirke til at finde.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-03-30:
Den her særlov drejer sig jo om økonomi, og det, som man kan læse i mange af svarene, er følgende: Regeringen har med lovforslaget lagt vægt på, at Københavns Amts gæld primært skal placeres hos de borgere, som har gælden i dag.
Hvis amtskommunen ikke var blevet nedlagt, var det også amtskommunens borgere, der skulle finansiere amtskommunens gældsoptagelse.
Men nu er fakta, at det jo er regionen, der kommer til at arve det her, og der er sådan set 388.000 borgere, som bor uden for Københavns Amt, og vel at mærke uden for Københavns Kommune og Frederiksberg Kommune.
Der er altså 388.000 borgere, som kommer til at bidrage til den her metro.
Nogle af dem bor på Bornholm, nogle af dem bor i Hundested, Frederiksværk osv.
Synes ordføreren, det er rimeligt, at det er de borgere, som er med til at betale for den metro inde i København?
Mette Gjerskov (S), 2006-03-30:
Jeg vil gerne starte med at slå en ting fast: Vi Socialdemokrater har intet imod temaer, det er, hvem det er, der skal bestemme temaerne, det drejer sig om.
Det her forslag lægger op til, at det er fødevareministeren, som skal bestemme temaerne, og ikke Innovationsudvalget, som jo netop sidder med fingrene nede i suppen og ved, hvad det er, det drejer sig om.
Derfor overrasker det mig, at ministeren mener, at det innovative i den her lov er, at det er ministeren, der skal udmelde det, og ikke de folk, der sidder med fingrene i suppen.
Jeg tror også, at jeg på baggrund af det, ministeren nu siger, vil bringe en efterlysning, for kan ministeren fortælle om en eneste, som støtter ministeren helhjertet og højlydt i hans ønske om at få lov til at sætte sit fingeraftryk på de her udmeldinger?
Hans Christian Schmidt (V), 2006-03-30:
Et udmærket eksempel kunne jo være hele fiskerisektoren.
Jeg synes da, at når vi kigger på, hvor Danmark er placeret i fiskeriindustrien, så trænger vi i den grad til innovation, så trænger vi til tematisering, så trænger vi til synergieffekt.
Og det er jo fint nok, at vi laver en ny regulering, det er jo fint nok, at vi nu laver en plan for hele fiskeriet, altså industrien, akvakultur osv., men det gjorde da ikke noget, hvis nogle af de penge blev brugt til temaer, som gik på tværs, så man tænkte hele fiskeriet, hele fiskeindustrien, hele fiskerierhvervet, hele fangsten på en bæredygtig og miljørigtig måde ind i helheden, og det er det, man bl.a. kan bruge til temaer.
Må jeg så sige med hensyn til tilbagebetaling, at det overrasker mig en lille smule, at det er Enhedslisten, der mener, at hvis et kommercielt firma får et tilskud og derefter får en gevinst og får overskud, altså tjener på det, og man så tillader sig fra det offentliges side at sige, at så var det måske en god idé, at firmaet tilbagebetalte, så er det alligevel tankevækkende, at det er Enhedslisten, der står i dag og siger: Vi kan ikke have, at når kommercielle virksomheder har fået overskud, så skal de betale af det overskud til det tilskud, de fik.
Per Clausen (EL), 2006-03-30:
Det er jo meget godt at få ministerens andet svar her, for der fremgår det jo meget klart, at der skal flyttes nogle penge, som der er nogen, der ikke får i dag, men som de skal have.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge fødevareministeren: Hvem er det?
Hvad er det for en skuffeplan, der ligger bag?
Er det sådan, at man, fordi fødevareindustrien jo de eneste, der har ytret sig positivt om det her element, godt kunne få en lille mistanke om, at det er her, der ligger nogle bud på nogle, der gerne vil have andel i de her penge?
Og er det i virkeligheden også forklaringen på, at man har ændret i tilbagebetalingen, sådan at de, der vil acceptere deling af den viden, man opnår, men ikke tager patent på den og monopoliserer, må erfare, at deres mulighed for at slippe for tilbagebetaling skal forringes?
For så bliver der jo lidt systematik og logik i ministerens politik, og det er jo rart, selv om det er en skidt logik.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-03-30:
Ja, nu er bemærkningerne jo lidt nuancerede, men jeg vil bare sige til hr. Per Clausen, at det jo ikke kan være overraskende, at de, der for øjeblikket får projektpenge i forbindelse med innovationsloven, selvfølgelig gerne vil have, at det kan blive ved med at foregå på samme måde.
Jeg har forstået, at de, der kan søge penge i dag til deres projekter, gerne vil fortsætte med det og også synes, at alle pengene skal forbeholdes de projekter.
Men det er jo ikke forbudt at gå ind i en innovationslov og sige: Gad vide, om man kunne skabe lidt nyt, gad vide, om man kunne skabe mere tematisering.
Det er jo ellers noget, som de fleste politiske partier taler meget om.
Vi må tænke i helheder, vi må tænke i synergier, vi må tænke på tværs, og det er præcis, hvad vi gør her.
Så jeg vil stadig væk fastholde, at jeg synes, det er lidt trist, men vi skal nok få det godt, tror jeg, i hele den forhandling, der kommer bagefter, hvor vi jo kan diskutere med hinanden, hvad det er for temaer.
Det gør jeg da gerne, men jeg er bare nødt til at sige: Det innovative er, at nu skal vi pludselig se på tværs og ikke isoleret på projekter.
Det er i hvert fald godt, tror jeg, for erhvervsklimaet og for fremtiden.
Per Clausen (EL), 2006-03-30:
Det forbløffende i den her sag er jo, at vi har en innovationslov, som skaber innovation, som skaber udvikling, og hvor ingen af dem, der er ude i felten, har givet udtryk for et ønske om, at ministeren skulle tillægges beføjelser til at udmelde temaer.
Og der vil ministeren så have sådan en beføjelse med henvisning til, at det skulle skabe mere innovation.
Hvis det er sådan, at ministeren mener, at Innovationsudvalget og de andre, der arbejder med det her, mangler et redskab, så de kunne få mulighed for at udmelde temaer, kunne man jo bare foreslå det.
Tilbage står det meget klare indtryk, at ministeren har den opfattelse, at hvad der har været en bottom up-proces, som der er meget godt i, og som har skabt masser af innovation – Enhedslistens begejstring for den her lov er jo kommet, mens loven har eksisteret, vi stemte ikke for den oprindelig – vil ministeren lave om på, så ministeren får flere beføjelser.
Hans Christian Schmidt (V), 2006-03-30:
Det er jo egentlig overraskende, at når man har et lovforslag, der indeholder ordet innovation – innovation betyder jo netop fornyelse eller at gøre tingene på en anden måde og blive bedre til ting – så er et af de største problemer, som kommer op i Folketingssalen, at vi laver fornyelse.
Det er jo overraskende, at et så lille tema som temaer kan gå hen og fylde så meget.
Jeg er jo nødt til at skuffe dem, der har forsøgt at mane spøgelser og bekymringer frem.
Vi kan ikke levere varen, så dem er man nødt til at have for sig selv.
Det er jo meget, meget, meget ligeud, hvad temaer skal bruges til.
Formålet med at kunne udmelde særlige temaer er at opnå en dynamisk fokusering og prioritering af områder, hvor der er behov for en samfundsmæssig relevant innovationsindsats.
Mindretallets opfattelse af, at forslaget kun er for at få en politisk styring af midlerne, er utrolig unuanceret.
Netop ved at Innovationsudvalget, der består af en række interessenter på området, får tillagt rådgivningskompetence vedrørende disse temaer, opnås den erhvervsmæssige forankring og relevans af de foreslåede temaer.
Så jeg må indrømme, det er meget overraskende, at det lige skulle være temaerne, det, som er det innovative, det, som er det tværgående, det, som gør, at man i den grad kan komme til at lave kvantespring, ja, det er nærmest trist, at det lige skulle være der, problemet er.
Der kunne være så mange andre ting, vi selvfølgelig kunne diskutere, men det er trist, at det lige er det innovative i en innovationslov.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-30:
Jeg synes, den her regering har bevist, at vi er gode til at samarbejde med kommunerne; at man selvfølgelig finder løsningen på de problemer, der måtte være.
Det er ikke nyt, at man, når man snakker budget i amterne og højst sandsynligt også i de kommende regioner, altid godt kunne tænke sig nogle flere penge til sygehusvæsenet og altid godt kunne tænke sig nogle flere penge til det, man i øvrigt har ansvaret for.
Derfor synes jeg, at det er meget underlødigt at blande det ind i den her debat, som handler om trafik.
Hr. Klaus Hækkerup ved udmærket godt, at det er i et andet regi, at man til sidst ender med at finde en løsning på de problemer, der bliver rejst.
Jeg mener stadig væk, at det er noget overdrevet at komme med alle sine problemer fra Københavns Amt og give det her forslag skylden derfor.
Sådan er det jo ikke, vil jeg sige til hr. Klaus Hækkerup.
Per Clausen (EL), 2006-03-30:
Jeg synes, det er et imponerende udtryk for socialdemokraternes forligsvilje, at de ønsker at få det her tilbage i udvalget, eftersom sagerne jo er blevet behandlet meget grundigt, men på den anden side er det jo o.k. at forsøge en gang mere.
Enhedslisten har stillet nogle ændringsforslag til det foreliggende fra ministeren, ændringsforslag, som jo også har fået tilslutning fra oppositionen i Folketinget, og det handler om to grundlæggende problemer.
Det første er det problem, at ministeren vil have indføjet en bemyndigelse til at udpege nogle særlige temaer.
Det er faktisk et meget underligt forslag.
Der er ikke nogen af dem, som er aktører på området, der for alvor har bedt om det.
Ja, det er sågar sådan, at dansk landbrug, der ellers plejer at have et rimeligt, fredsommeligt forhold til ministeren, har været inde at fortælle, at de synes, det er en meget dum idé, at de synes, at et bottom up-princip er at foretrække i den her sammenhæng.
Der har heller ikke været andre, muligvis med undtagelse af fødevareindustrien, som har givet udtryk for, at de synes, at en sådan tematisering ville være fornuftig, og vi har da selvfølgelig også i den sammenhæng sagt, at hvis det var sådan, at fødevareministeren syntes, han havde brug for en pose penge, han kunne dele ud fra til noget tematisering, så måtte han jo komme og spørge, om ikke vi kunne finde nogle penge til ham på finansloven.
Det kunne jo godt være, hvis vi så i øvrigt også kunne få lidt at vide om, hvad det var for nogle temaer, som ministeren var interesseret i.
Det andet er, at i den lov, der eksisterer nu, har man mulighed for at undgå at tilbagebetale den støtte, man har fået, selv om man får en kommerciel virksomhed, hvis man er indstillet på at dele sin viden med andre.
Den mulighed forsvinder, muligvis fordi regeringen på andre områder har gjort det at udtage patenter og monopolisere viden til sådan en vigtig del af den danske erhvervsudvikling.
Det er i hvert fald den eneste begrundelse, jeg kan se, for at komme med det forslag, da der heller ikke er rejst kritik fra nogen side af den eksisterende ordning.
Enhedslisten synes faktisk, at det at opmuntre til, at man deler viden og bekæmper monopolisering af viden, er en så vigtig del, at vi kan sige, at hvis den del af ændringsforslaget ikke bliver vedtaget, så vil vi i sidste instans stemme imod lovforslaget.
Men nu gør Socialdemokraterne i deres store forligsiver jo endnu et forsøg, og det ønsker jeg dem da held og lykke med.
Mette Gjerskov (S), 2006-03-30:
Det, jeg skal spørge om ved behandlingen af det her lovforslag, er, hvorfor regeringen vil ændre ved noget, der virker, hvorfor ministeren vil udmelde temaer for, hvem der skal innovere.
Innovationsloven er faktisk en meget populær lov, for den virker.
Det er en lov, som sikrer Danmark førertrøjen inden for forskning, udvikling og innovation på fødevareområdet.
Loven er netop blevet evalueret, og alle taler positivt om, hvordan den fungerer efter hensigten.
Bottom up-effekten fungerer, samarbejde mellem forskere og virksomheder fungerer, evalueringen siger ligefrem, at loven har, og jeg citerer: haft afgørende betydning for igangsættelse af innovationsprojekter, og der er en høj grad af målopfyldelse for de støttede projekter.
Pengene til innovationsloven uddeles ikke af ministeren, de uddeles af et udvalg, hvori der sidder en række interessenter på området, og det fungerer.
Så jeg kan godt forstå, hvis fødevareministeren er frustreret over at sidde tilbage med de sørgelige rester af et engang så indflydelsesrigt fødevareministerium, og jeg kan også godt forstå, hvis det kribler i fingrene på ham for at få indflydelse på, hvordan pengene skal fordeles.
Og det er måske derfor, han gerne vil kunne udmelde nogle temaer for, hvilke projekter der kan støttes.
Men jeg kan ikke forstå, hvorfor ministeren vil ændre ved noget, der virker.
Jeg kan vist godt sige, at vi Socialdemokrater ikke har meget tillid til, at vi får mere innovation, når regeringen insisterer på at pleje politiske og lokale interesser, når der skal uddeles penge.
Sporene skræmmer, og vi vil foretrække, at der ligger saglige argumenter bag.
Men samtidig vil vi jo også meget gerne være samarbejdsvillige hos socialdemokraterne, så en mulighed for at kunne finde et kompromis kunne være, at ministeren alene udmelder temaer, når der er tale om nye finanslovmidler, altså ikke den generelle bevilling.
Det synes jeg vi skulle drøfte i udvalget, så jeg vil hermed foreslå, at lovforslaget sendes tilbage til fornyet udvalgsbehandling.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-30:
Det var lige før, jeg ikke ville gå herop og svare på det, for jeg synes simpelt hen, at det er så useriøst.
Men det der med at behandle alle lige, det kan man jo ikke.
Det er sådan, at der skal laves nogle trafikløsninger, og de skal laves der, hvor man har behov for at få udviklet nogle områder, eller der, hvor der er trængsel.
Så er der nogle mennesker, der bor i områder, hvor der ikke nødvendigvis er trængsel, eller områder, som ikke er oplagte som erhvervsudviklingsområder.
Det er klart, at dér kommer der ikke så mange anlæg som andre steder.
Det burde da være logik, og jeg har svært ved at se, hvorfor Enhedslisten skulle være uenig i det.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2006-03-30:
Der er mange måder at løse trafikproblemer på, og jeg er glad for, at man ikke laver aftaler, hvor man altid inddrager jyske motorveje.
Jeg har så lagt mærke til, at i den metroaftale, der er, får Frederiksberg Kommune to byggegrunde af DSB, og de får en byggegrund af Integrationsministeriet.
Så vil jeg gerne høre ordføreren, hvorfor Københavns Amt ikke får grundværdier for ca. 0,5 mia. kr.
Man havde da behandlet alle parter lige, hvis man var kommet frem til sådan en løsning.
Det er jo ikke tilfældet.
Her laver man en særlov, som rammer Københavns Amt særlig hårdt, og det synes jeg ikke er rimeligt, når man skal vedtage den her slags love.
Derfor er det en særlov af selskabstømmerlignende karakter, hvor passiver og aktiver ikke følges ad i en likvidering af et selskab.
Det ville ellers være normalt.
Henriette Kjær (KF), 2006-03-30:
Det synes jeg da er rimeligt, og det tror jeg da også Enhedslisten synes.
Når vi taler kollektiv transport, foregår der så mange investeringer med bidrag fra statens side.
Det er da ikke nyt, at man kommer til at bidrage med det, selv om man bor i andre egne af landet.
Charlotte Antonsen (V), 2006-03-30:
Det kommer nu ikke bag på mig, at hr. Messerschmidt ikke ønsker at respektere EF-Domstolen, for det har vi jo hørt før fra den kant.
Det, der undrer mig, er måske nærmere, at hr. Auken ikke gav samme belærende indlæg til Enhedslisten, for der er jo sådan set et sammenfald af holdninger.
Nu bliver det fremstillet, som om den her dom afsiges, fordi man ikke har kunnet få nogle ting igennem i medfør af forfatningstraktaten.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Messerschmidt: Er den her sag ikke i virkeligheden startet helt tilbage i marts 2001, hvor Kommissionen fremsatte et direktivforslag om strafferetlig beskyttelse af miljøet?
Så debatten har jo ikke noget med den forfatningstraktatsafstemning, der efterfølgende fandt sted mange år efter i Frankrig og i Holland, at gøre.
Svend Auken (S), 2006-03-30:
Vi er modparter.
Det er Kommissionen og Parlamentet på den ene side, og så er det de fleste af medlemsstaterne, der bakker Rådet og Rådets juridiske tjenester op, på den anden sige.
Der er nogle institutionsmagtkampe i det, og der er jo ikke nogen tvivl om – for nu at bruge et folkeligt udtryk – at Kommissionen har fået blod på tanden med den her afgørelse.
Men jeg kan ikke helt skjule med min erfaring som miljøminister, at det altså også er hamrende utilfredsstillende, at vi vedtager regler, der skal efterleves, og at de så f.eks. i Bruxelles, Fællesskabets hovedstad, stadig væk efter 15 år ikke renser deres spildevand osv., selv om der er klare regler om det.
Det er da utilfredsstillende, og derfor må man gøre noget, og derfor valgte den daværende danske regering at presse på for at få den her rammeafgørelse.
Vi ønsker at holde fast i den restriktive fortolkning.
Vi synes alt andet lige i afvejningen af de der to synspunkter, at det er rigtigt at fastholde de enkelte landes suverænitet, og jeg er helt enig med hr. Rune Lund i, at man ikke skal bruge retspraksis til at foregribe forfatningstraktaten, som den er blevet forelagt.
Det ville efterlade et uheldigt indtryk.