runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1998-01-15:
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at der igennem det sidste års tid har været en del uro i de danske fængsler
, både når vi ser på ledelsen i Kriminalforsorgen, når vi ser på personalet, der er ansat i fængslerne, og når vi ser på de indsatte, der sidder i de danske fængsler.
Derfor følte vi i Fremskridtspartiet, det var nødvendigt, at vi på nuværende tidspunkt fik en forespørgselsdebat og fik gennemdiskuteret: Hvad er det egentlig, der sker, og hvad er det, der skal ske fremover i Kriminalforsorgen?
Vi har selvfølgelig gjort os en række overvejelser om, hvad der kan være årsagen til uroen.
Vi har gjort os en række overvejelser om, hvad der skal til, for at vi kan komme
videre på en fornuftig måde.
Hvis man starter ved udgangspunktet og ser lidt på, hvorfor der overhovedet er nogen, som bliver kriminelle, så er det min klare opfattelse, at en meget stor del af årsagen findes i, at de pågældende mennesker har mangel på respekt ikke bare for sig selv, men også for deres medmennesker, at de pågældende mennesker har mangel på ansvar for deres eget og andres liv. Så er spørgsmålet: Hvorfor går vi ind og straffer disse mennesker?
Ja, det gør vi jo for klart at fortælle, at det, de har gjort, er uacceptabelt.
Det vil vi ikke acceptere i et demokratisk samfund.
Vi gør det for at sikre, at det ikke skal gentage sig, og vi gør det for at sikre, at andre ikke får den samme dårlige idé.
De groveste af de kriminelle er jo så dem, vi er nødt til at sætte i fængsel og lægge ind under Kriminalforsorgen, dels for at opnå de mål, jeg har skitseret, men dels også for at beskytte samfundet mod de pågældende mennesker.
Og dér er det så vigtigt, at vi, mens de sidder der, sørger for, at de bliver opdraget til en kriminalitetsfri tilværelse, når de igen bliver løsladt.
Selvfølgelig skal de straffes, men det er også vigtigt, at vi sørger for, at de pågældende mennesker bliver genopbygget gennem uddannelse, således at den kriminelle bliver et bedre menneske, når vedkommende kommer ud af fængslet, end han var, da han kom ind i fængslet.
Men sådan er det jo ikke med forholdene i dag.
Vi kan konstatere, at der kommer flere narkomaner ud af fængslerne, end der kommer ind i fængslerne.
Vi kan se, at der ikke er
nogen konsekvens, uanset hvilken adfærd de optræder med
Der er kun arbejde til nogle af de indsatte i fængslerne.
Der er ikke rigtig nogen styring fra ledelsens side.
Man kunne fristes til at sige, at selv i en børnehave er der mere styr på, hvad der foregår, end der er i Kriminalforsorgen.
De indsatte kan stikke af, når de har lyst til det, og hvis man overtræder vilkårene under udgang, ja, så sker der reelt ingenting.
Det skal selvfølgelig give uro i fængslerne.
De indsatte har ingen respekt.
De indsatte har ikke noget ansvar.
Personalet bliver ramt af besparelser, personalet får ikke den nødvendige opbakning fra ledelsen til deres arbejde, og på det sidste har vi set, hvordan økonomien flyder uden styring og overblik.
Derfor forespørgselsdebatten: Hvad agter ministeren, hvad agter regeringen at gøre for at standse uroen i fængslerne?
Besvarelse
Erling Oxdam (V), 1998-01-15:
Lige siden dr.jur. Stephan Hurwitz startede diskussionen om, hvorfor vi straffer, har man diskuteret nytten af at sætte kriminelle personer i fængsel.
Man siger, at ingen bliver bedre mennesker af at sidde i fængsel, snarere tværtimod.
Omvendt må man sige, at det er nødvendigt, at grove forbrydere kommer bag lås og slå i en vis tid, ikke med hævnfølelse som baggrund, men som samfundets reaktion, og for i hvert fald for en tid at beskytte borgerne mod nye forbrydelser fra den indsattes side.
Spørgsmålet er, om ikke denne forespørgsel af Kim og Tom Behnke kommer en postgang for sent.
Inden d'herrer Behnke
anmeldte deres forespørgsel af den 7. november 1997, havde Venstre og De Konservative allerede den 28. oktober 1997 fremsat et detaljeret forslag til folketingsbeslutning om en mere effektiv afsoning i fængsler og arresthuse og oprettelse af fængsler for stærke fanger.
Jeg henviser her til den nærmere formulering af forslagets 20 punkter, som i øvrigt som beslutningsforslag nr. 38 kommer til debat som næste punkt på dagsordenen i Folketinget i dag lige efter denne forespørgselsdebat.
Dette mener jeg for det første med den begrundelse, at der kommer et mere detaljeret forslag til behandling nu, men forespørgslen kommer også for sent, fordi Kriminalforsorgens direktør i mellemtiden er fratrådt og overgået til en helt anden stilling, og ledelsen var jo inddraget her under forespørslen.
Og endelig er der jo det, som både ministeren og fru Dorte Bennedsen nævnte, at der yderligere er tilgået fængselsvæsenet/Kriminalforsorgen 80 mio. kr. her i 1998.
Derimod har forslagsstillerne selvfølgelig ret i, at der er mange forhold i vores fængselssystem og -væsen, der trænger til reformer eller, som det hedder med tidens sprog, opstramninger.
Her vil jeg nævne, at Retsudvalget har været på besigtigelsesbesøg i forskellige åbne og lukkede fængsler, således at vi selv i Retsudvalget har kunnet se og høre om den nuværende tilstand og om behovet for ændringer.
Jeg henviser også her til, at fru Dorte Bennedsen netop nævnte besøget på Søbysøgård, men vi har også været i Horsens og Herstedvester og senest Nyborg Statsfængsel.
Blandt de momenter, der kan give uro blandt såvel personale som indsatte, vil jeg lige nævne forholdet mellem stærke og svage indsatte, afskaffelse af narko i fængslerne - her peger jeg særligt på kontraktspladser, som har vist sig at være succesfulde - bedre teknik til afsløring af narkosmugling, begrænsning af de indsattes adgang til aktindsigt og navnlig personalemapper, bedre teknik til overvågning - ikke for at få helt flugtsikre fængsler, men for at gøre det vanskeligere at flygte; det har man haft succes med i Sverige.
Ja, der er mange andre tiltag, der kunne nævnes, og jeg henviser stadig væk til forslaget på næste punkt på dagsordenen.
Det andet forslag, som de partier, som fru Dorte Bennedsen nævnte, er med til at fremsætte, vil Venstre bakke op.
Jeg vil dog gerne i den forbindelse sige, at dermed er brodden altså ikke taget af det forslag, der hedder B 38.
Det opretholdes stadig væk som forslag, og det vil så komme til særlig behandling efter denne debat.
Poul Qvist Jørgensen (S), 1998-01-15:
Den lange svada, som vi jo har hørt utrolig mange gange før, kunne jo give anledning til megen forhaling af debatten, men det tror jeg ikke tjener noget særligt formål.
Men jeg vil godt spørge hr. Helge Adam Møller: Hr. Helge Adam Møller repræsenterer et parti, der ynder at gå arbejdsgivernes ærinde og diskutere på vegne af arbejdsgiverne.
Hvad har Det Konservative Folkeparti, også da det var i regering, gjort for at sørge for, at der kunne være noget arbejde, som var meningsfyldt, så man måske kunne undgå at falde over sovende indsatte?
Jeg forstår, at det stadig er den gamle, enkeltstående historie, vi skal høre, hver gang hr. Helge Adam Møller har ordet, uanset om det er her eller nede i Christiansfeld, eller hvor vi nu er henne.
Hvorfor nævnes ikke de trods alt meget spændende arbejdsprojekter, vi så på Søbysøgård?
Hvorfor nævnes de ikke?
Nej, det er ikke interessant, det er mere interessant at fortælle en gammel historie om, at man faldt over en fange.
Hvorfor trampede hr. Helge Adam Møller i øvrigt ikke på ham, så han blev vågen?
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-15:
Vi mener, der er tre problemer med proceduren for at få indfødsret i Danmark: Det tager for lang tid, reglerne er for indviklede, og kravene til at få dansk indfødsret er for stramme.
Det sidste er der ikke nogen grund til at gå ind i mange eksempler på, det har vi været tidligere, men jeg vil blot notere, at selv mindre færdselsforseelser, som giver små bøder, kan udskyde retten til dansk statsborgerskab i årevis ud over de mange år, som man i forvejen skal have opholdt sig i Danmark for overhovedet at kunne søge dansk indfødsret. For Enhedslisten er et dansk statsborgerskab ikke noget helligt.
Her har vi det nok noget anderledes end de fleste andre partier herinde.
For os er et dansk statsborgerskab frem for alt en praktisk foranstaltning, som sikrer borgere, som er bosiddende i Danmark, en række grundlæggende rettigheder og pligter.
Historisk set hænger statsborgerskabstanken sammen med formeringen af nationalstaterne og med de nationale borgerskabers erobring af magten.
Konkret i Danmark hænger den vægt, som statsborgerskabet har fået, sammen med det danske borgerskabs kamp for at bevare dets magtpositioner i samfundet f.eks. gennem førsteret til stillinger, som kun danske statsborgere kunne opnå.
Det er derfor også tankevækkende, at en af de første handlinger, som den socialistiske russiske oktoberrevolution gennemførte, var at sikre, at alle, som boede i Rusland, kunne få russisk statsborgerskab, ganske uanset hvor de kom fra i verden eller hvilke krav de i øvrigt opfyldte.
Statsborgerskabet blev en ret til alle, som opfyldte den objektive betingelse, at de var bosiddende i Rusland.
Det synes vi egentlig, vi kunne lære noget af i Danmark.
De har for længst ændret det i Rusland og i Sovjetunionen, det skete ret hurtigt, men de havde det i en kort periode, og vi synes, man kunne lære noget af det i Danmark i dag.
Vi går nemlig ind for, at statsborgerskab er til alle, som har arbejds- og opholdstilladelse her i landet, og som har planer om at blive boende her fremover.
Vi ved godt, at et flertal ønsker, at der skal stilles særlige krav til herboende udlændinge, for at de kan få dansk statsborgerskab på linje med folk, der har boet her i en længere periode.
I forhold til den kendsgerning arbejder vi så for, at de krav, der stilles, og de regler, der bliver stillet op, bliver så klare og så enkle som muligt.
Vi arbejder for, at sagsbehandlingstiden bliver så kort som overhovedet muligt, og vi arbejder for, at i det omfang der skal stilles krav om karenstid, skal længden af denne afspejle omfanget af den straf, som har udløst karenstiden.
Det er derfor, vi kan støtte det fremsatte forslag til vedtagelse, og det er også derfor, at vi på det grundlag kan indgå i de kommende forhandlinger.
Steen Gade (SF), 1998-01-15:
Hr. Tom Behnke startede jo debatten her med at være så bekymret for, om man opfyldte internationale konventioner.
Men jeg har ikke helt forstået, hvorfor Fremskridtspartiet er bekymret for, om man opfylder internationale konventioner.
Jeg troede faktisk, at alle partier her mente, at det var man nødt til at gøre.
Så det vil jeg egentlig godt have uddybet.
Og så vil jeg gerne stille et spørgsmål til hr. Tom Behnke, når han nu giver lange foredrag om kriminalitet her.
Er vi enige om, at de mennesker, vi snakker om her, er folk, der er og bliver her efter reglerne i dag, altså at det er folk, der har opholdstilladelse til varigt ophold?
Det er altså folk, der skal være her hele livet.
Hvorfor vil Fremskridtspartiet i virkeligheden have sådan en situation?
Det vil vi ikke.
SF har også med det forslag til vedtagelse, som ligger her,
givet et signal om, at vi vil drøfte et kompromis med de partier, der går ind for forslaget, om, hvordan disse regler skal stilles op.
Et kompromis betyder også, at man ikke får hele sin vilje, men selv om jeg fik hele min vilje, ville jeg ikke give alle folk dansk statsborgerskab på samlebånd.
Helge Adam Møller (KF), 1998-01-15:
Jeg valgte helt bevidst ikke at omtale de mange positive tiltag, der er i Kriminalforsorgen, og som der har været de sidste 5, 10, 15 eller 20 år.
Jo, der sker meget godt.
Men det, vi kan konstatere gang på gang, og som vi får at vide af de indsatte, og som hr. Poul Qvist Jørgensen også fik at vide af de to voksne, modne talsmænd forleden dag, er, at forholdene i fængslerne gør, at en lang række af de indsatte enten bliver mere narkomaner, end de var i forvejen, eller bliver narkomaner, hvis de ikke var det i forvejen.
Der stilles ikke nogen som helst krav, man kan stort set selv frit vælge, om man gider gå på arbejde eller ej, og man kan altså bare melde sig syg, hvis man har lyst.
Alt det har vi jo fået bekræftet gang på gang, og det er det, vi oplever, når vi kommer ud på en anmeldt inspektion.
Det er det samme, vi får at vide, når vi snakker med almindelige fængselsbetjente, og de fortæller om deres dagligdag.
De fortæller om de stærke, negative indsatte, der dominerer det hele, styrer det hele og brækker ben, arme eller næse på dem, der ikke retter sig efter det, de forlanger.
Og hvem er det, der ene og alene kan rette de forhold?
Det er landets justitsminister.
Det kræver ingen ny lovgivning, men det kræver et menneske med vilje og engagement til at tage fat på de sager, og så hjælper det ikke at komme og sige, hvad regeringen gjorde for 5 år siden.
Hr. Poul Qvist Jørgensens parti har haft regeringsmagten i 5 år, det er blevet værre for hver eneste dag i de 5 år, og der er stort set intet gjort.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Det er nok ikke så overraskende, at Det Konservative Folkeparti vælger at følge fuldstændig i fodsporet på hr. Svend Aage Jensby.
Men der var dog én forskel, som jeg noterede, og det var, at den konservative ordfører til forskel fra hr. Jensby tog udgangspunkt i de kriterier, som jo bl.a. er fremlagt i beslutningsforslag nr. B 64.
Derfor synes jeg, det må være på sin plads, at hr. John Vinther fortæller Folketinget, om det er den konservative strategi at opnå en aftale om kriterierne for tildelingen af indfødsret på denne side af et folketingsvalg.
Vi har nu januar 1998, og vi ved, at der senest i september 1998 skal være et folketingsvalg, som muligvis - vi håber det i hvert fald i Dansk Folkeparti - medfører et regeringsskifte, og som forhåbentlig medfører et andet flertal her i Folketinget.
Og det, der er interessant for Dansk Folkeparti at vide i den situation, er selvfølgelig, om det er konservativ politik at afvente den mulighed og udnytte den, eller om det er konservativ politik at lægge sig fladt ned for SF og regeringspartierne og lave en aftale på denne side af et folketingsvalg, som rækker ind over det næste folketingsvalg.
Tom Behnke (FP), 1998-01-15:
I forlængelse af, at hr. Svend Aage Jensby sagde, at han mener, at det er nemmere for Venstre at indgå en aftale med SF og Enhedslisten på det her område, end det er at indgå en aftale med Fremskridtspartiet, er det jo interessant også at tage fat i hr. John Vinther og hans indlæg her.
i alle dagblade og ugeblade på Vestegnen med henblik på at blive valgt, og at de annoncer jo havde en sådan ordlyd, at selv Fremskridtspartiets medlemmer derude kom til mig og sagde: Dér kan vi i Fremskridtspartiet da vist ikke være med.
Så knivskarp var ordlyden - udelukkende med det formål, hr. John Vinther skulle vælges på Vestegnen, og det blev hr. John Vinther.
Ordlyden i de annoncer var skrappere og strengere end det, der fremgår af Fremskridtspartiets partiprogram.
Det er en kendsgerning. Men det er også en kendsgerning, at Det Konservative Folkeparti senere har undskyldt sig med, at man jo var nødt til at godkende alle de mennesker, der skulle have dansk statsborgerskab, fordi der forelå et kontorcirkulære. Nu er man endelig fri for det kontorcirkulære, og så har Venstre og De Konservative jo profileret sig med, at nu skal der ske nogle opstramninger, for nu er kontorcirkulæret væk, og når der bliver et borgerligt flertal efter næste valg, kommer der andre boller på suppen! Hvordan vil hr. John Vinther gennemføre dét, hvis der bliver indgået en aftale nu?
For så er det jo ligegyldigt, hvad der sker ved folketingsvalget.
John Vinther (KF), 1998-01-15:
Det forekommer mig, at begge de herrer, hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Tom Behnke, har taget jægerdragten på og er gået på en gevaldig skyggejagt og i den sammenhæng opbygger en række argumentationssammenhænge, som hverken kan finde grundlag i det, som hr. Svend Aage Jensby har sagt, eller i det, som jeg har sagt, men derfor skal jeg alligevel gerne kommentere det.
Må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, der åbenbart er af den opfattelse, at Det Konservative Folkeparti nu skal finde hængekøjen frem, lægge sig op i den, afvente et valg og først derefter tage arbejdstøjet på igen - det er åbenbart den måde, hvorpå Dansk Folkepart ønsker at gennemføre folketingsarbejdet - at det ikke er den måde, Det Konservative Folkeparti arbejder på.
Som også hr. Svend Aage Jensby forsøgte at forklare
hr. Kristian Thulesen Dahl, og nu skal jeg gentage det, er de kriterier, der er indeholdt i B 64, stadig de mål, de ønsker, som Det Konservative Folkeparti og Venstre har.
Det vil vi gennemføre, i den udstrækning det er muligt.
Men det siger sig selv, at i en situation, hvor der ikke er 90 mandater bag det, er man nødt til at forhandle om det, og derfor er indholdet i B 64 udgangspunktet for Det Konservative Folkeparti og Venstre i de forhandlinger, vi meget gerne deltager i, fordi vi meget gerne vil opnå nogle resultater.
Til hr. Tom Behnke vil jeg indskrænke mig til at sige, at de dér store annoncer nu ikke var så store.
De var heller ikke særlig dyre.
Men jeg kan da her 7 år efter, at de var indrykket, glæde mig over, at de åbenbart havde den virkning, der var tilsigtet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-01-15:
Jeg vil sige til hr. John Vinther, at hvis Dansk Folkeparti bliver inviteret til en forhandling, så kommer vi, så møder vi frem - det er vores grundprincip, selvfølgelig gør vi det - vi fremfører vores argumenter, og vi vil søge at få dem gennemført, i det omfang det er muligt. Når vi efter næste folketingsvalg forhåbentlig har en borgerlig regering, vil vi gøre det samme, og vi vil selvfølgelig ikke i den forbindelse se på, om der er et folketingsvalg nogle måneder senere.
Og det er præcis det, jeg beder hr. John Vinther forholde sig til. Vil Det Konservative Folkeparti gå med til at lave en aftale med SF eksempelvis om kriterierne for indfødsret, som rækker ud over næste folketingsvalg?
For hr. John Vinther forestiller sig vel ikke, at f.eks. kravet i punkt 2 i B 64 om, at visse folk, der har fået en straf på over 4 år, slet ikke skal kunne få indfødsret, bliver opfyldt sammen med hr. Steen Gade.
Tror han det?
John Vinther (KF), 1998-01-15:
Jeg takker hr. Thulesen Dahl, fordi han nu har fået den forståelse, at også Dansk Folkeparti vil komme til forhandlinger, og jeg kan også forstå, at vi har nogenlunde det samme udgangspunkt, nemlig at man går til nogle forhandlinger, man præsenterer sit oplæg, man forhandler frem og tilbage, og så vurderer man derefter, hvor langt vi er nået, om der er grundlag for at indgå en aftale, eller om der ikke er grundlag for at indgå en aftale.
Det løfte kan jeg også give hr. Kristian Thulesen Dahl.
Mener vi, at vi er kommet langt nok, så indgår vi en aftale.
Mener vi ikke, at der er grundlag for, at Det Konservative Folkeparti har fået opfyldt sine ønsker, så indgår vi ikke nogen aftaler.
Vi har ikke tænkt os at gå til forhandlinger
med nogen som helst og på forhånd meddele, at vi lægger os ned og lader os klø lidt på maven, og at vi så laver en aftale uanset resultatet.
Sådan arbejder vi ikke.
Henrik Svane (RV), 1998-01-15:
Det Radikale Venstre ser med glæde frem til vedtagelsen af dagens stillede forslag til vedtagelse med det brede flertal, der tegner sig herfor.
Jeg er meget enig i ministerens betoning af, at det er Folketinget, der opstiller regler for, hvordan man opnår dansk statsborgerskab.
Justitsministeriet fungerer i denne sammenhæng kun som sekretariat for Folketinget.
Det er derfor glædeligt, at ministeren har givet tilsagn om at fortsætte de igangsatte drøftelser med partierne med henblik på at søge en bred tilslutning til et nyt grundlag for opnåelse af dansk statsborgerskab.
Det Radikale Venstre vil naturligvis deltage aktivt i dette arbejde.
Jeg synes også, at der er anledning til at kippe lidt med flaget i anledning af ordførerskiftet i Venstre.
Jeg fornemmer i dagens debat, at den skingre tone, vi har talt sammen i om nogle af de her spørgsmål igennem den forløbne tid, er afløst af en mere imødekommende tone.
Så derfor ser vi frem til samarbejdet om de her spørsmål i det fortsatte arbejde.
I Indfødsretsudvalget har vi ofte diskuteret problemerne
med den lange sagsbehandlingstid på ca. 2 år, som ministeren også tydeligt gjorde rede for i sin tale.
i antallet af ophobede sager, men et fleksibelt sagsbehandlingssystem, der kan tilpasses udsving i sagsantallet, så vi i fremtiden kan fastholde behandlingstiden på et acceptabelt niveau
Endvidere vil vi lægge vægt på en generel og principiel drøftelse af kravene om karenstid.
Med forslaget til vedtagelsens formulering om, at krav om karenstid for tidligere straf principielt bør bygge på straffens strenghed, har vi nu et redskab til brug for en kritisk gennemgang af den gældende praksis, som jeg har oplevet, at de fleste af Indfødsretsudvalgets medlemmer har udtrykt ønske om burde foretages.
Til slut vil jeg kort udtrykke mit partis tilslutning
til ministerens bemærkninger om i næste folketingssamling at fremsætte lovforslag om de fornødne ændringer i lov om dansk indfødsret, så Danmark snarest kan ratificere Europarådskonventionen om statsborgerskab.
Henrik Svane (RV), 1998-01-15:
Jeg vil gerne lægge mig lidt i slipvinden af hr. Steen Gade med det, jeg vil sige lidt om til Fremskridtspartiets ordfører.
I et land, som bygger på en kristen kultur, er der, i hvert fald når vi snakker menneskesyn og grundholdninger, to ting, som jeg vil fremhæve, og som jeg ikke rigtig kan finde i Fremskridtspartiets program eller i Fremskridtspartiets grundholdninger, og det er de to små, men for mig og for Det Radikale Venstre, vigtige ord: tilgivelse og barmhjertighed.
Og når vi har et system, hvor et menneske, der har lovligt ophold i vores land, har forbrudt sig mod gældende lovgivning og får en dom, som svarer fuldstændig til den dom, som en anden dansker, der kom før den pågældende, får, og vi herefter lægger store karenstider ind, kan Fremskridtspartiet så aldrig nogen sinde komme dertil, at de kan bruge deres menneskesyn og indføre tilgivelsen og barmhjertighed deri?
Poul Qvist Jørgensen (S), 1998-01-15:
Jo, jeg kan godt se, at der måske er en fejl i forslaget til vedtagelse.
Der mangler sådan ligesom nederst på de invitationer til fødselsdag, som vi fik i sin tid, et »s.u.«
Jeg opfatter også, at der er inviteret.
Det, der kalder mig herop, er, at jeg dels vil spørge, om ikke hr. Tom Behnke er enig i, at det er meget svært - uanset om man er politiker, eller man er menneske i øvrigt - ikke at lægge sine grundholdninger og sit menneskesyn ind i det arbejde, man gør.
Det var det ene, jeg ville sige.
Altså, var den ikke lidt søgt, lidt søgt, den dér bemærkning fra hr. Tom Behnke?