runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anita Bay Bundegaard (RV), 2001-03-21:
Jeg er meget glad for at kunne sige til hr. Jørn Jespersen, at ja, det betyder, at det er hele den gæld, der er til Danmark, som bliver slettet i forbindelse med de her HIPC-lande.
Så den glædelige nyhed kan jeg komme med.
Så vil jeg gerne sige med hensyn til, at de her penge bliver taget over bistandsrammen: Der er ikke nogen lande, der mister noget ved det her. Der er ikke nogen lande, som, fordi vi bruger 100 mio. kr. på gældseftergivelse, på deres rammer, f.eks. på den bilaterale ramme, mister nogen penge.
Som sagt er det, jeg synes, der er værd at diskutere med de her partier, hvis ellers de er villige til det, jo, hvordan vi udmønter det ved næste års finanslov.
Er det sådan, at vi af de midler, vi får, af den ene procent af bruttonationalindkomsten kan bruge noget til at eftergive en gæld, som de her lande har?
Og det, det jo betyder, når vi eftergiver gæld, er bl.a., at disse lande kommer til at få slettet gælden, sådan at de faktisk bliver kreditværdige.
Hvis vi kører videre og videre med, at landene har gæld, så kommer de aldrig ud af den misere.
Så vil jeg gerne sige: Det er regeringens politik, at vi bruger 1 pct. af bruttonationalindkomsten på ulandsbistanden.
Med hensyn til det spørgsmål, som kom fra hr. Jann Sjursen, om vi havde en forventning om, at de her penge nogen sinde ville blive betalt tilbage, vil jeg bare sige, at man har jo, når man låner penge ud, altid en forventning om, at pengene bliver betalt tilbage.
Det, der også har ligget i, at vi netop ikke har eftergivet det tidligere, er sådan set en forventning om, at de her penge kom tilbage.
Til hr. Jens Hald Madsen, der spurgte: Hvad er der sket, siden den tidligere minister sagde sådan her i salen?
Ja, der er bl.a. faktisk sket det, at det i forbindelse med genopfyldelsesforhandlingerne, som det hedder, i Paris under det, vi kalder International Development Assistance, i slutningen af februar lykkedes at få den multilaterale finansiering af HIPC på plads her for de kommende 3-4 år.
Det vil sige, vi har altså en HIPC-ordning nu, som er på skinner, og som kører.
Før havde vi en gammel HIPC-ordning, nu har vi en udvidet HIPC-ordning.
Det vil sige, at det, der er baggrunden for, at jeg siger, som jeg gør nu, er, at vi har en ny situation og faktisk kan gøre det endnu bedre, end vi har gjort.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-21:
Grunden til at det giver lidt forvirring omkring signalerne, er jo, at da udviklingsministeren hed hr. Jan Trøjborg, svarede den daværende udviklingsminister 26. oktober år 2000, på spørgsmålet, hvorfor man var så principielt uenig på dette punkt, og det drejede sig altså om gældseftergivelsen: »Vi er uenige, fordi vi mener, at det vil være forkert at slette en eksportkreditrelateret gæld 100 pct.
Det vil fratage landene ansvar for selv at bidrage til en løsning og virke uretfærdigt på lande, der har været mere tilbageholdende med at gældsætte sig.«
Jann Sjursen (KRF), 2001-03-21:
Til øvelsen om at kunne tælle til 90 vil jeg da godt bidrage med Kristeligt Folkepartis fire mandater og sige, at vi er helt klart parat til at finansiere gældseftergivelsen ud over ulandsrammen, så ministeren kan tælle Kristeligt Folkepartis fire mandater med i den sammenhæng.
Så begynder en hurtig hovedregning efterhånden at kunne tilsige, at det mest afgørende spørgsmål i den sammenhæng er, om regeringen vil være med til at finansiere gældseftergivelsen uden for ulandsrammen, og det skal så være mit første spørgsmål til ministeren.
Det andet skal gå på, om regeringen stadig væk, som jeg spurgte om først, havde en forventning om, at disse fire lande ville kunne tilbagebetale den eksportkreditgæld, som regeringen nu er villig til at eftergive.
Hvis ministeren ikke kan bekræfte, at det var regeringens forventning, og det tror jeg ikke ministeren kan, er det så ikke i virkeligheden sådan, at regeringen selv med sit forslag er med til at udhule udviklingsbistanden?
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-21:
Er det rigtigt forstået, at det, som ministeren nu lægger op til, og som om kort tid vil være regeringens erklærede politik, er, at lande, som bliver bevilget gældsslettelse via HIPC-initiativet, automatisk ved den lejlighed vil få slettet deres gæld til Danmark 100 pct., både hvad angår statslån og eksportkreditlån, sådan at de efter HIPC-godkendelse ikke længere skylder Danmark nogen penge, hverken på statslån eller eksportkreditlån.
Hvis det er tilfældet, synes jeg, at det er meget glædeligt.
Så vil jeg gerne sige om flertallet for at finansiere det her uden om ulandsrammen, at hvis regeringspartierne er indstillet på det, så tror jeg da ikke, at der er nogen vanskeligheder ved at finde et flertal.
Jeg er temmelig sikker på, at vi kan finde et flertal, der er meget komfortabelt på det her område, og det synes jeg ville være ekstremt gavnligt, både af hensyn til de lande, der dermed ikke mister udviklingsbistand, de ellers var stillet i udsigt, og også fordi det vil være et kolossalt flot internationalt signal, og det vil lægge hindringer i vejen for nogle af de lande, som ligger på et meget lavt niveau for udviklingsbistand, og som så gør sig til af, at de har eftergivet noget gæld, og på den måde kunstigt hæver deres udviklingsbistand.
Så spørgsmålet er: Er regeringspartierne med bag et flertal, som sikrer, at vi finansierer gældseftergivelsen uden at tage det over ulandsrammen?
I så fald
har vi konstateret flertallet i dag, og så er vi kommet et stort skridt videre.
Anita Bay Bundegaard (RV), 2001-03-21:
Til hr. Jørn Jespersen
allerførst: Det, der jo er tale om her, er, at det, de 22 lande, der er omfattet af HIPC-initiativet for øjeblikket, altså de lande, der er kommet frem til det tidspunkt, hvor man ifølge HIPC-initiativet eftergiver det, der er tilbage af det, som de lande skylder Danmark, er disse som jeg sagde 570 mio. kr.
Så er der hele spørgsmålet om bistandsrammen, som hr. Jann Sjursen også rejser.
Der må man jo sige, at det kan godt være, at både hr. Jann Sjursen og hr. Jørn Jespersen kan tælle et flertal i Folketinget, som gerne vil være med til udvide den 1 pct.s-ramme, vi har i Danmark.
Jeg har svært ved at få øje på det, men skulle det lykkes, så vil jeg meget gerne høre om det i det øjeblik, det sker.
Jeg er jo nødt til at forholde mig til realiteterne og sige: Ja, vi har altså bistandsrammen på den ene procent, men det, jeg jo noterer mig, er, at vi i disse år dels har en stigning i bruttonationalindkomsten, dels har vi altså også en opdrift i bistandsmidlerne for øjeblikket.
For næste år ser det i hvert fald ud, som om vi, alene på grund af at vi får en ny beregning af vores bruttonationalindkomst, har en opdrift på ca. 650 mio. kr., og af de penge vil jeg gerne tage de 100 mio. kr., sådan at vi får slettet den her eksportkreditgæld, som er tilbage, så vi kommer op på de 100 pct.
Jann Sjursen (KRF), 2001-03-21:
Jeg vil også godt sige til udviklingsministeren, at jeg hører til dem, der ligesom hr. Jørn Jespersen i sin tid vældig positivt modtog budskabet om, at nu skulle Danmark virkelig til at gøre noget effektivt og fremadrettet i spørgsmålet om gældsslettelse.
Det, som mit spørgsmål skal gå på, er, om regeringen virkelig havde nogen forventninger om, at den eksportkreditgæld, som de fire pågældende lande nu måske i forbindelse med forhandlingerne om næste års finanslov kan få eftergivet under ulandsrammen, var penge, som vi nogen sinde
ville få tilbage.
Det vil jeg godt have ministerens svar på.
Og hvis det ikke var tilfældet, at regeringen havde forventning om, at de penge ville blive tilbagebetalt, er ministeren så ikke enig i, at det forslag, der nu ønskes drøftet og taget stilling til i forbindelse med finansloven for næste år, i virkeligheden er et forslag, som er med til udhule ulandsbistanden, er med til at gøre, at vi får færre penge, som også kunne hjælpe med til at realisere de tanker, der ligger bag den nye udviklingsstrategi »Partnerskab 2000«?
Jørn Jespersen (SF), 2001-03-21:
Baggrunden for spørgsmålet er jo, at ministeren i en artikel på forsiden af dagbladet Politiken den 13. marts sagde, at hun i øjeblikket var ved at undersøge, hvordan Danmark kan gå mere offensivt til værks på gældsslettelsesområdet, end vi har gjort hidtil.
Det synes jeg var en meget glædelig meddelelse, og vi vil meget gerne bakke op bag, at man går mere offensivt til værks.
Men det var jo ikke på daværende tidspunkt særlig præcist, hvad det var for tanker, udviklingsministeren havde gjort sig, og derfor synes jeg, det er rart, at vi også i dag kan komme det lidt nærmere. Jeg er en smule forvirret over meldingen om, at det ikke er statslån, men eksportkreditlån, der er tale om, og skal så spørge: Betyder det, at det, som ministeren har tænkt sig, er at eftergive 100 pct. af eksportkreditgælden til de lande, som er HIPC-behandlet?
Er det sådan, det skal forstås, og at man dermed kan komme frem til et beløb på ca. 100 mio. kr. i omkostninger?
Vi vil godt have forklaret det, så vi er helt sikker på, at vi forstår hinanden.
Den anden del af det er: Er ministeren også på sigt indstillet på, at landene skal have eftergivet hele deres eksportkreditgæld, for man kan jo sige, at eksportkreditgælden meget langt hen ad vejen i virkeligheden har haft til formål at være en erhvervsstøtte og ikke en ulandsstøtte?
Derfor er det lidt urimeligt for ikke at sige meget urimeligt, at det er ulandene, der skal betale gælden af, når et eksportfremstød fra et rigt land ikke er lykkedes.
Det sidste punkt, jeg gerne spørge om, er om bistandsrammen: Mener ministeren virkelig, at det er rimeligt, at når vi eftergiver gæld, som vi langt hen ad vejen selv har et ansvar for er blevet stiftet, så med den anden hånd snupper pengene fra ulandsbistanden med det resultat, at mange lande i virkeligheden er dårligere stillet, fordi de nu slipper for at betale af på en gæld, de alligevel ikke kunne betale af på, og til gengæld mister ulandsbistanden?
Kan ministeren forsvare det ud fra sådan en retfærdighedstilgang til problemstillingen?
Anita Bay Bundegaard (RV), 2001-03-21:
Jeg vil gerne takke hr. Jørn Jespersen for spørgsmålet om eftergivelse af gæld.
Sådan som spørgsmålet er formuleret, er der tale om statslån, og jeg tror nok, at jeg her til en start måske lige skulle korrigere og sige, at spørgsmålet om de 100 mio. kr., som er nævnt her, relaterer sig til eksportkreditgæld og ikke til statslån.
Det internationale gældsinitiativ, HIPC, indebærer, at det internationale samfund eftergiver ca. 90 pct. af de fattigste, højt forgældede udviklingslandes eksportkreditgæld, og for de 22 lande, som for indeværende får deres gæld behandlet under initiativet, drejer det sig for Danmarks vedkommende om ca. 470 mio. kr. til i alt fire lande.
Det, jeg har lagt op til at drøfte, er muligheden for at eftergive ikke blot de 90 pct., men hele gælden, og hvis vi vil tage det skridt, så koster det 100 mio. kr. for de lande, som jeg her har nævnt, og det er Bolivia, Cameroun, Guyana og Honduras.
Det spørgsmål har jeg lagt op til at drøfte i forbindelse med udmøntningen af finansloven for år 2002, hvor det i givet fald vil være regeringens politik, at midlerne skal tages over ulandsrammen.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-21:
Jeg synes, det er meget interessant, at udviklingsministeren siger, at det at tage 100 mio. kr. fra udviklingsbistandsrammen sådan set ikke har nogen betydning; det skal vi nok klare, det vil ikke have nogen effekt.
Men hvis det er så nemt at tage 100 mio. kr. fra en bistandsramme, uden at det har nogen effekt overhovedet, kunne man så ikke sende en check på de 100 mio. kr. over til et andet ministerium?
Jeg har hørt, at i andre ministerier kan 100 mio. kr. faktisk have stor effekt.
Den anden ting, jeg gerne vil spørge om, er:
Den tidligere udviklingsminister, hr. Jan Trøjborg, sagde den 26. oktober 2000, at begrundelsen for ikke at lave en 100 pct.s eftergivelse er, at det vil fratage landene ansvaret for selv at bidrage til en løsning, og det vil virke uretfærdigt på lande, der har været mere tilbageholdende med at gældsætte sig.
Er der en ændring i holdningen?
Mener den nuværende udviklingsminister, at det ikke er sandt mere?
Jeg sidder og tænker på: Hvorfor bliver udviklingsministeren så misforstået?
Det synes jeg er så mærkeligt.
Side 5: »Hård kritik af gældspolitik«.
Nu skal der ske noget.
Alle partier må jo være dårlige til at læse aviser.
Alle partier reagerer faktisk ligesom Politiken på den måde, at det betyder jo altså, at nu skal vi kigge på det bilaterale.
Vi skal ikke bare kigge på HIPC, vi skal kigge på alt muligt, og det altså inden for en ramme på ca. 3,7 mia. kr.
Og så kommer udviklingsministeren bagefter og siger: Jamen, det drejer sig kun om HIPC og om 100 mio. kr.
Altså er der sket en forandring siden den strøtanke, udviklingsministeren havde, da udviklingsministeren talte med Politiken og så bagefter talte med regeringen, eller hvad var det, der var regeringens politik fra starten?
For det er da mærkeligt, at vi alle sammen, Politiken og alle de her partier, kan misforstå udviklingsministerens budskab så meget.
Søren Kolstrup (EL), 2001-03-21:
Har jeg forstået ministeren rigtigt, at der altså vil komme et udspil, et lovudspil - så kan man diskutere, hvilke instrumenter, hvilke redskaber der skal anvendes - således at vi får forbud mod sprøjtegifte, ikke bare i private haver, men en lang række andre steder? Når jeg spørger på den måde, er det jo, fordi jeg synes, at det er interessant, at ministeren kan få lavet en udformning, så man ikke lader sig kyse af EU's bureaukrater.
For kort tid siden fik miljø- og energiministeren en henvendelse fra nogle københavnske omegnskommuner, i hvert fald fra borgmestrene i disse kommuner, med et udspil, der gik på, at man opfordrede ministeren til at udstede et forbud mod sprøjtegifte i private haver.
Ministeren forholdt sig, i hvert fald ifølge pressen, positiv over for det.
Da det er en sag, der tidligere har været til debat, og ministeren har været på vej med et forbud, vil jeg blot høre, om det nu er et nyt forslag til forbud, som ministeren endelig barsler med.
Karen Jespersen (S), 2001-03-21:
... har en livstruende sygdom, der ikke kan blive behandlet i hjemlandet, kan man at få lov til at blive her, og så kan man få sin ægtefælle herover, hvis man allerede er gift.
Hvis man har fået efter den anden bestemmelse, nr. 4, så kan det siges, at man på tilsvarende vis ikke kunne rejse hjem, fordi der var udsendelseshindringer.
Og hvis man allerede dengang også var gift i hjemlandet, ville man også kunne få sin ægtefælle over.
Bestemmelsen om humanitær opholdstilladelse står jo i udlændingeloven, § 9, stk. 2, nr. 2.
Den pågældende, som hr. Peter Duetoft henviser til, har opholdstilladelse som følge af udsendelseshindringer - altså det, at han ikke kunne rejse tilbage til hjemlandet på et tidspunkt for en del år siden - og derfor fik den pågældende opholdstilladelse efter den samme paragraf, § 9, stk. 2, men efter det, der hedder nr. 4. Hvis vi ser på muligheden for at få ægtefællen herop, så er det jo sådan, hvis vi tager det, hvor ordet humanitær indgår i beskrivelsen af lovgrundlaget, og det er så stykke 2, nr. 2, at efter den bestemmelse kan der gives opholdstilladelse til en udlænding, der uden for asylreglerne i udlændingeloven befinder sig i sådan en situation - som der står - hvor der er væsentlige hensyn af humanitær karakter, der afgørende taler for at imødekomme ansøgningen.
Nu taler vi altså om den person, der får lov til at blive her i landet.
Bestemmelsen har jo et meget snævert anvendelsesområde og bliver typisk anvendt i forhold til meget syge udlændinge, der ikke kan få behandling i hjemlandet.
Ud over det kerneområde bliver bestemmelsen også anvendt i andre sager, typisk enlige mødre med små børn eller enlige kvinder uden familienetværk fra områder med ekstremt vanskelige levevilkår.
Hvis en udlænding med humanitær opholdstilladelse efter den her bestemmelse ønsker at få sin ægtefælle til landet, så kan det selvfølgelig ske efter de helt almindelige regler.
Hvis ægtefællesammenføring ikke bliver opfyldt, vil det være muligt efter en konkret vurdering - altså hvis betingelserne ikke er opfyldt - at give opholdstilladelse til en ægtefælle efter udlændingelovens § 9, stk. 2, nr. 4, hvis der foreligger ganske særlige grunde.
Og de ganske særlige grunde er jo typisk, at den herboende allerede var gift i hjemlandet ved sin indrejse i Danmark.
Det vil sige, at hvis man ...
Peter Duetoft (CD), 2001-03-21:
Grunden til, at jeg stiller dette spørgsmål, er en usikkerhed, der er opstået i forbindelse med spørgetiden i sidste uge.
Under spørgetiden i sidste uge sagde ministeren også, at det var en vigtigt at få understreget, at den pågældende ikke havde flygtningestatus, fordi vedkommende ikke havde fået asyl, og derfor har den pågældende mulighed for at rejse til Sri Lanka.
Og så siger ministeren også, at det jo er rart at have det med i baghovedet, når man skal vurdere, om det er rimeligt at give opholdstilladelse til konen eller ej.
Det leder selvfølgelig til det meget naturlige spørgsmål: Er det overhovedet muligt, når man har humanitær opholdstilladelse, at få familiesammenføring i Danmark?
Konsekvensen af det, ministeren siger, må jo være, at da ingen af dem med humanitær opholdstilladelse har asyl - ellers ville de jo have haft dén opholdstilladelse - så ville det jo være logisk at konstatere, at heller ingen andre kan få det.
Er det virkelig ministerens mening?
»Vil ministeren oplyse, om en udlænding, som har humanitær opholdstilladelse i Danmark, kan få sin ægtefælle hertil ved familiesammenføring?«
Peter Skaarup (DF), 2001-03-21:
Jamen jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren: Er det ikke mærkeligt, at statsministeren i dag kan sige, at med Schengen bliver det hele meget nemmere, når man skal gribe ind over for kriminelle og illegale flygtninge, når alle de politifolk, som beskæftiger sig med de her ting, som sidder nede ved grænsen, som sidder på stationerne og prøver at holde rede på, hvem der kommer ind i landet, siger, at det bliver sværere?
Er der ikke et eller andet, der slet ikke stemmer, når statsministeren går ud og siger det ene, og alle de, der sidder med det praktiske arbejde dernede, siger det andet?
Nu har vi haft lejlighed til, fordi vi har købt en grænsestation dernede, at kunne færdes en del i området, og alle, man snakker med, siger, at det bliver sværere, når grænserne bliver åbnet her lørdag nat.
Så der er et eller andet galt med statsministerens argumentation efter vores opfattelse.
Er det ikke et afgørende problem, som vi skal gøre noget ved ved at opretholde vores grænsekontol?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Ja, som folketingsmedlem skal man sætte sig ind i sagerne; det skal man også som minister og også som statsminister. Statsministeren må jo medgive mig, at rigspolitiet i deres seneste rapport har tilkendegivet, at med hensyn til hverdagskriminaliteten - det var den, jeg talte om, og det var det, jeg sagde, nemlig indbrud, biltyverier -
så forventer man en stigning som følge af Schengen og grænsekontrollens bortfald, og at dette også er erfaringerne fra de lande, som allerede er inde i Schengen, altså en stigning i hverdagskriminaliteten.
Og dermed er den frygt, der er i Sønderjylland, og som kommer til udtryk ved, at man skaffer sig alarmer og flere låse på dørene, velbegrundet.
Det står i Rigspolitichefens rapport.
Dansk Flygtningehjælp siger det selv.
De almindelige og velbegrundede flygtninge er en anden sag, men dem, der er illegale, vil man ikke kunne tage i samme omfang.
Er det ikke rigtigt?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Jeg synes, det er ret åbenbart, hvem der forsøger at skræmme befolkningen.
Hvis vi ikke afskaffer grænsekontrollen mellem Danmark og Tyskland midnat mellem lørdag og søndag den førstkommende weekend, så siger statsministeren, at danskerne skal holde 5-6 timer i kø.
Det er da vist til at tage og føle på.
Det, der sker i dag, når nogle vil illegalt over grænsen, er, at de bliver nødt til at forsøge i ly af mørket at komme over på en øde strækning, og hvis de bliver spottet her, så ved alle, at der er noget galt. Fremover, efter på søndag, vil det være tosset at forsøge at komme over grænsen i ly af mørket.
Det, man vil gøre, er at sætte sig ind i en Mercedes nede i Tyskland og så bare køre med 110 km/t. op over den dansk-tyske grænse, så det ikke ser særlig mistænkeligt ud.
Der er ikke nogen, der vil stoppe en overhovedet, man vil bare kunne køre op.
Hvorfor skulle de handlende i Sønderjylland bruge tusindvis af kroner på at sikre sig mod en forstærket kriminalitet, hvis det ikke er sådan, at der er en forstærket kriminalitet?
Og så må jeg sige, at statsministeren taler fuldstændig mod bedre vidende, når han siger, at den grundlæggende idé med Schengen er at forfølge de kriminelle noget hårdere.
Nej, den grundlæggende idé med Schengen er at skabe fri bevægelighed for alle og dermed også for de kriminelle, og det giver nogle problemer, som statsministeren burde tage helt anderledes seriøst, end det er kommet til udtryk her i dag.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-03-21:
Det er rigtigt, som hr. Keld Albrechtsen her siger, at den ydre grænse bliver stærkere bevogtet.
Men hvis man er flygtning og er forfulgt og er i en situation, som de internationale konventioner bekræfter, og som ens eget land også bekræfter, så har man selvfølgelig adgang til at blive hjulpet.
Det er også vores grundlag; det er også vores menneskesyn og vores praktiske lovgivning.
Derimod vil det blive sværere for de kriminelle asylansøgere, og det vil blive sværere, meget sværere for de professionelle internationale kriminelle.
Og det er det, jeg godt vil sige til hr. Thulesen Dahl endnu en gang, for uanset om den kriminelle aktivitet er stigende, uændret eller faldende, så er Schengen det bedste bud, man kan give på en mere effektiv bekæmpelse.
Det er det, der er den grundlæggende idé.
Og til hr. Frank Dahlgaard: Hr. Frank Dahlgaard må gøre sig umage.
Når man refererer til et klip i en morgenradioavis, så må man, når man er folketingsmedlem, dykke ned i sagen og få den ordentligt belyst.
Jeg kan sige, at Jens Henrik Højbjergs udtalelser var stærkt klippet.
Det, der i virkeligheden er sagen, er, at der reelt udtales, også i politirapporten, som hr. Frank Dahlgaard her refererer til, at der i kraft af Schengen i de andre lande er sket en positiv udvikling i bekæmpelsen af den alvorlige grænseoverskridende kriminalitet.
Og så til allersidst, og det er det, jeg også kan bidrage med i dag,
synes jeg, at jeg vil understrege: Lad os nu et øjeblik forestille os, at Danmark ikke havde været medlem af Schengen, så skulle der have været en total grænsekontrol mellem Danmark og Tyskland, som er meget, meget stærkere end den, vi kender i dag.
Det lå der også i hr. Keld Albrechtsens spørgsmål.
Må jeg minde om, at der i gennemsnit hver dag passerer 40.000 biler.
Hvis man forestiller sig, at der skulle kigges på hver bil i ca. 10 minutter - jeg mener, der skal jo lige tjekkes, og det er endda lavt sat - er vi oppe på en kø på et sted mellem 30 og 40 km; vi kan roligt sige, at hver bilist i gennemsnit skal regne med at skulle vente et sted mellem 5 og 6 timer for at passere grænsen.
Dertil kommer så, at professionelle kriminelle altså ikke stiller sig i kø for at vise pas.
De skal bekæmpes effektivt gennem et effektivt politiarbejde, og det er det, der nu er i gang.
Og det er faktisk det, jeg kan oplyse i dag, så jeg har ikke mere at oplyse.
Jeg ved godt, at der er en dagsorden fra Dansk Folkeparti og hr. Thulesen Dahl, hvor man gerne vil skræmme befolkningen, men der er sat et meget effektivt arbejde i gang, og vi skal nok tage effektivt fat om det.