runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
Retten til arbejde og retten til uddannelse har været en del af arbejderbevægelsens mest fundamentale krav.
Vi kan så konstatere i dag, at retten til arbejde - i hvert fald for Socialdemokratiets vedkommende - mere og mere bliver erstattet af retten til et såkaldt jobtræningsarbejde. Tvangsaktivering er blevet det store alternativ, ikke retten til ordinære job. Når vi så ser på retten til uddannelse, kan vi sige: Javel, der er kommet nogle muligheder, for de stærke er der også kommet en anelse flere muligheder, selv de sidste år.
Men det er interessant at se, at med det her forslag er det lige præcis dem, der står allersvagest, der skal have et gok
i nødden
De skal have færre muligheder.
Derfor kan man jo ikke klandre regeringen for ikke at føre en klar social politik: Erhvervslivet skal have skattelettelser, og så prøver man på at finde lidt penge, dér hvor det gør aller, allermest ondt.
Hvis vi ser på det konkrete forslag - jeg skal især opholde mig ved produktionsskolerne - er der ganske særlige nedskæringer i årets finanslov.
Ud over de rammer, der nu lægges ned ovenfra, fjernes muligheden for over-25-årige for at gå på en produktionsskole.
Der er nu ikke særlig mange over 25 år - det ved jeg godt - der går på en
produktionsskole
Men for de mennesker er det måske en vigtig måde at komme i kontakt med uddannelsessystemet på.
Og det er interessant at høre, at alle produktionsskoler faktisk siger, at det er en virkelig god idé for læring, at man både har lidt ældre og unge gående sammen.
Og det er præcis de erfaringer, som vi synes man skulle fastholde, og ikke bare fastholde, men udvide, så vi fik sikret, at alle kom i uddannelse.
For jeg går ud fra, at hr. Ole Hækkerup og hr. Carsten Hansen, som sidder hernede, også er enige i den målsætning.
Jamen hvorfor skulle man så slå sig selv over fingrene og ødelægge et redskab, man har, når man lige indtil nu ikke har kunnet få at vide, hvad alternativet er?
Det er igen et teknokratisk, bureaukratisk argument, der føres i marken.
Det er, som om man ikke har tænkt over konsekvenserne.
Eleverne på produktionsskolerne er unge, der ikke er faldet til i det ordinære uddannelsessystem, elever, der som led i uddannelsen faktisk udfører regulært arbejde, unge, der med den beskårne skoleydelse risikerer at ryge i aktivering på grund af økonomi og som dermed ikke kommer i gang med noget, der minder om en uddannelse.
Igen: Produktionsskolernes erfaring er, at ikke alle, men i hvert fald nogle af disse stærkt skoletrætte unge mennesker kommer ind på arbejdsmarkedet.
Vi har ikke råd til at miste den erfaring, den skal fastholdes, den skal udbygges, og hvis man endelig skulle erstatte eller reducere produktionsskolerne, skulle det ske i en situation, hvor man havde et virkeligt alternativ, der var mindst lige så godt, helst bedre.
Christian H. Hansen (DF), 1998-12-04:
Dette lovforslag er jo et led i finanslovforliget og skal dermed så også hastes igennem.
Nu skal jeg nok lade være med at stille nogen spørgsmål til regeringen eller forligspartierne, for så får jeg jo det svar, som jeg fik tidligere i dag, at man jo må kigge i bemærkningerne.
Men det svar giver man jo selvfølgelig, fordi man ikke helt har styr på det.
I december 1997 fremsatte man også et lovforslag, der gik ud på en opstramning inden for daghøjskoler og produktionsskoler.
Dog var produktionsskolerne ikke omfattet så kraftigt, som det er tilfældet her.
Men det hilser vi i Dansk Folkeparti velkommen.
Når man taler om produktionsskoler, kan vi ikke lade være med at bruge ordet konkurrenceforvridning.
Men her lyder det altså, som om vi kan finde ud af at få taget hul på problemet og få strammet yderligere op.
Og det er utrolig glædeligt. Også det, at man strammer op på indholdet i de enkelte skoler, hilser vi velkommen.
Men meget i lovforslaget drejer sig altså om at få stoppet det indholdsmæssige slaraffenland, der har været for daghøjskoler og produktionsskoler - økonomisk bl.a. ved, at for produktionsskolerne foreslås statstilskud begrænset til kun at omfatte personer under 25 år, og det mener vi i Dansk Folkeparti er yderst rimeligt.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-12-04:
Verden står jo ikke stille, tingene forandrer sig hele tiden, og derfor er det også kun rimeligt, at man ser på indholdet og størrelsen af både daghøjskolerne og produktionsskolerne.
Meget er jo sket i det danske samfund gennem de sidste 10 år, og derfor er det også vigtigt, at man vender det hele
om og ser på, hvad der skal være indholdet, hvad der skal være substansen og hvad der skal være omfanget af både daghøjskolerne og produktionsskolerne.
Hvis vi først skal tale om daghøjskolerne, må jeg sige, at den grænse på 9.800 årselever, der er sat, synes vi er rimelig og fornuftig. Vi vil også meget gerne se på indholdet, og det er der også kommet lidt af med i lovforslaget: med hensyn til dobbeltuddannelse og aldersgrænser, og at halvdelen af eleverne skal være kortuddannede, osv. Og det er klart, at hvis det her projekt ikke lykkes på en fornuftig måde, må man se på, hvordan man ellers kan stramme op på daghøjskoleområdet med nogle andre kriterier.
Jeg synes også, at nogle af de eksotiske tilbud, der er inden for daghøjskoleområdet, er problematiske.
Det handler jo om at uddanne folk til at være til rådighed ude på arbejdsmarkedet, og det gør man altså ikke ved tilbyde dem undervisning i healing eller ved at lære dem, hvordan man efterforsker, hvordan éns forældre har levet.
Når vi så taler om produktionsskolerne, må jeg sige, at dér har vi været noget bekymrede over den grænse, der er lagt, og også over den økonomi, der er lagt i det.
Men efter at vi har forhandlet os til rette med regeringen, synes vi, det ser fornuftigt ud; det må jeg sige. Vi ville også godt have lagt et loft over daghøjskolerne, for vi synes, at det fabriksagtige, som nogle daghøjskoler bærer præg af, er meget problematisk.
Det, det handler om her, er jo indholdet og miljøet, og hvis man kommer på en daghøjskole og er lidt marginaliseret og det handler om, at man skal ud på arbejdsmarkedet, kan det jo ikke nytte noget, at man kommer ind i en kæmpefabrik med 300, 400, 500 elever, hvor der ikke er det miljø, der skulle være på en daghøjskole.
Derfor ville vi også gerne have lagt et loft på f.eks. maksimalt 150 elever og så have gjort noget mere for de små skoler, der har 20-30 elever, og have præmieret dem.
Men dér må vi jo se, hvad det kan blive til, når vi nu følger de her ting op. Men vi kan altså godt støtte lovforslaget, for det trækker i den rigtige retning.
Else Winther Andersen (V), 1998-12-04:
Nu er det jo sådan, at man på daghøjskoleområdet har et taxametersystem, og det kunne jo så være den næste øvelse, at vi gik ind og undersøgte, hvordan det eventuelt kan bruges,
så vi ikke får yderligere store skoler.
Så noget af det tror vi vil løse sig selv.
Men ellers er det ikke i aftalen lykkedes at få et loft over de store skoler.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Jeg vil godt spørge fru Else Winther Andersen, om man fra Venstres side har sikret sig noget i retning af, at de store skoler ikke kan blive endnu større.
For jeg forstod fru Else Winther Andersens bemærkninger sådan, at man er bekymret for, at de store skoler er så store, at der ikke er det miljø, som man ønsker, og i de senere år har vi jo netop set, at de store skoler har vokset sig endnu større.
Men det ligger vel ikke i noget af det, som man har aftalt med regeringen, at det er på den måde, man vil prøve på at begrænse tilgangen til daghøjskolerne?
Tom Behnke (FP), 1998-12-04:
Jeg skal beklage, at jeg ikke var til stede i ordførerrækken, men jeg skal ikke undlade at tilkendegive, at Fremskridtspartiet støtter forslaget her fra regeringen og fra ministeren. Vi har i Fremskridtspartiet fuld forståelse for og mener
også, at der er et konkret behov for, at vi i Danmark har både daghøjskoler og produktionsskoler
, og selvfølgelig skal de også være der, og dem skal der være plads til.
Der skal også være plads til de elever, der har behov for at komme på den type skoler, men som vi i Fremskridtspartiet ser det, bør det have undtagelsens karakter. Vi må nok sige, at det har været ved at gribe om sig, og derfor er der behov for, at der bliver sat bremseklodser på, eller som ministeren sagde, en let styring af indholdet.
Det er vi ganske enige i.
Vi er også tilfredse med, at man med forslaget her åbner mulighed for, at der kan tilrettelægges kurser og forløb, der kvalificerer direkte mod fleksjob og skånejob.
Så på alle måder kan ministeren, selv om Fremskridtspartiet ikke er med i finanslovforliget, regne med vores stemmer.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Jeg skal sige til hr. Aage Frandsen, at de tal, vi har fået fra Undervisningsministeriet, selvfølgelig er dem, jeg henholder mig til.
Jeg har godt nok hørt andre rygter på vandrørene rundt omkring, men man er jo nødt til at forholde sig til de officielle tal, man har, indtil de bliver ændret officielt, og det er i hvert fald de sidste tal, vi har fået.
Så vil jeg godt sige til hr. Aage Frandsen: Jeg forstår ikke, at det nu skulle være så ganske forfærdeligt med de 9.800, for det var jo det niveau, vi lagde os på sidste år, og som vi sagde var acceptabelt for det her, og det var faktisk en udvidelse af antallet af elever.
Og det er det, vi gerne vil lægge os fast på i år, og vi vil selvfølgelig både fastholde det kvalitetsmæssige og styrke det indholdsmæssige i debatten om det her.
Så vil jeg godt sige til hr. Søren Kolstrup, at på de tekniske uddannelsers område bliver der faktisk mulighed for at tage nogle delkompetencer og udvikle sig fagligt set også for de svageste.
Og jeg glæder mig til, at hr. Søren Kolstrup får læst det, således at han også vil give mig ret på det område.
Jeg tror, at den samlede ungdomspolitiske satsning, som regeringen foretager på hele det område her, er rigtigt set, og dér er produktionsskolerne jo også med i det samlede instrument. Og vi formindsker jo rent faktisk ikke antallet af elever på det område.
Vi bruger det her som et instrument blandt de mange instrumenter, vi har i den samlede uddannelsespolitik for de unge mennesker, og det er selvfølgelig glædeligt, at vi kan fastholde antallet af elever på det område.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
I diskussionen om, hvad der er alternativet for de skoletrætte, der søger produktionsskolerne, nævner hr. Carsten Hansen, at man bl.a. er gået i gang med at forbedre de tekniske uddannelser, og at der er kommet en ny lov herom.
Ja, men den vedrører nogle organisatoriske forhold, og jeg vil gerne spørge, hvor der i denne lov skulle være mulighed for at komme med nogle tilbud, som svarer til de tilbud, som produktionsskolerne har i dag?
Det har jeg ikke fået øje på, men jeg lytter gerne.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Hr. Carsten Hansen har ret i, at i sidste års finanslovsaftale var målsætningen 9.800, og dér ændrede vi så daghøjskoleloven for ligesom at præcisere, hvem det var, der hørte hjemme på daghøjskolerne.
I hvilket omfang det er lykkedes, vender jeg tilbage til i min ordførertale.
Men jeg vil sige, at man skal jo ikke være resistent over for, at der kan opstå nye ting, og bare sige, at det er pengene, der skal bestemme det hele.
Hvis det viser sig, at der rent faktisk er en større søgning, må man jo tage det med i sit baghoved.
Vi har det i hvert fald sådan, at vi tænker uddannelsespolitik ud fra uddannelsespolitiske hensyn og ikke ud fra økonomiske hensyn.
Men det ved jeg godt ikke lige er situationen for regeringen i dag.
Med hensyn til, hvor mange produktionsskoleelever der er, kan jeg oplyse hr. Carsten Hansen om, at ifølge Undervisningsministeriets tal for første halvår af 1998 var der 237.
Men det var den 20. november, vi fik det tal, og jeg kan oplyse, at man i produktionsskoleverdenen siger, at det nu er klart nedadgående i forhold til, hvad det var om foråret.
Så det kan ikke være 300.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Og det er de 300 elever, der er nedgangen i antallet af årselever på produktionshøjskolerne, og det tal må jeg selvfølgelig fastholde er det rigtige.
Og så vil jeg godt sige, at der selvfølgelig er lagt ind i det her, at der også fremover skal være en udvikling, og det vil sige, at en del af midlerne bliver forbeholdt nyudvikling andre steder, men det ændrer jo ikke ved, at det er på nøjagtig samme niveau, som det hidtil har været på, og som det har været på i år, med forholdsvis stor aktivitet på hele området.
Så vil jeg gerne sige til hr. Aage Frandsen, at vi jo i den aftale, der blev lavet sidste år, indgik en aftale om 9.800 årselever på daghøjskoleområdet, og det var SF godt tilfreds med dengang, for det var en udvikling, og det er det, vi har fastholdt det på, og det tror jeg er utrolig vigtigt.
Men det er også vigtigt for mig at sige her, at vi jo også står med et økonomisk ansvar, og vi kan altså ikke uhæmmet bruge 2 mio. kr. ekstra på det område, uden at vi skal finde dem et andet sted, og hvor skal vi så tage dem fra? Jeg tror, det er vigtigt, vi også i denne forbindelse vedkender os vores økonomiske ansvar samtidig med, at vi bevarer muligheden for, at nogle af de svageste kan være med på det område her.
Og jeg anerkender blankt, at der bliver gjort en stor og flot indsats for den svageste del af arbejdsmarkedet de her steder, men det har altså også været vigtigt for os at have de økonomiske briller på samtidig med, at vi fastholder den indsats her.
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige, at det faktisk er sådan, at der er en lang række tiltag: Vi har lige fremlagt vores initiativ på hele ungdomsuddannelsesområdet, hvor vi har bevaret egu for de allersvageste unge, og hvor vi nu laver en ny uddannelse på det tekniske erhvervsområde, hvor indgangene går ned fra 80 til 7, og hvor der også bliver muligheder for delkompetence osv.
Så jeg mener, at der bliver utrolig gode muligheder for, at fremtidens unge kan videreudvikle sig på hele området.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
Der er flere, der er kommet på arbejdsmarkedet, og der er flere, der er kommet i ordinære job.
Det behøver vi ikke at diskutere.
Det, vi taler om her, er imidlertid en gruppe mennesker, der ikke umiddelbart kan træde ind på arbejdsmarkedet, fordi der er så meget andet, der skal til: parathed og den daglige rutine, idet dele af tilværelsen kan være brudt sammen. Derfor synes jeg, det er utrolig vigtigt at høre, hvad det er for et alternativ, man har til de mennesker, også dem, der er over 25 år.
Og de unge, som i bestemte egne af landet venter på at komme ind på en produktionshøjskole, hvad er det, man har at tilbyde dem?
Jeg går ikke ud fra, at hr. Carsten Hansen mener, at det er det eksisterende arbejdsmarkedssystem, for det er så målrettet, at det ikke indkalkulerer alt det, der i øvrigt skal til.
Hvad er alternativet?
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Antallet af produktionsskoleelever i år er 5.629, og man har aftalt 5.300.
Så er det klart, at der er nogle over 25, men det er slet ikke det antal, som regeringen havde med i finansloven; det er formentlig kun 150.
Så der er tale om en reduktion.
Men der er et problem i, at der er ved at opstå
Og skal de så ikke have lov til at blive oprettet?
For hvis de skal oprettes, går det jo ud over nogle andre.
Så forstod jeg ikke rigtig svaret om daghøjskolerne, for jeg mente egentlig, at daghøjskolerne var en del af en arbejdsmarkedspolitisk indsats og en del af en uddannelsespolitisk indsats.
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Jeg skal selvfølgelig ikke undlade at sige til de herrer Søren Kolstrup og Aage Frandsen, at vi i det her land jo har fået skabt en udvikling, der betyder, at vi nu er nede på 162.000 arbejdsløse i det ganske danske land. Og det betyder også, at der for det her områdes vedkommende selvfølgelig bliver en afmatning af behovet.
Det har vi set på produktionsskoleområdet
visse steder.
Jeg vil også godt sige, at i aftalen, som jeg har læst den, ser det ud for mig, som om vi fastholder niveauet for produktionsskolerne.
Det er dog sådan, at for de over 25-årige, som jo ikke har været målgruppen, forsvinder støttemuligheden, og det vil sige, at hvis kommunerne ønsker over 25-årige på produktionsskolerne på særlige vilkår, skal de altså selv betale.
Og det vil sige, at det antal på 5.300, der ifølge aftalen er tilmeldt nu, faktisk ligger på det niveau, vi kender i dag.
Det vil jeg godt have lov til at fastholde.
Og med hensyn til skoleydelsen vil jeg sige, at der er
en lille forringelse for dem under 18 år, men ikke i forhold til SU-systemet, hvor det faktisk giver en bedre løsning.
Og for de over 18-årige er det her bedre end SU-systemet, for man får faktisk 4.601 kr., uanset om man er udeboende eller hjemmeboende, og det er bedre, end det er i SU-systemet, og det er bedre, end det hidtil har været på skoleydelsesområdet, for det er faktisk en lille stigning på omkring 70 kr.
Så jeg mener ikke, at der generelt set ligger nogen forringelse på skoleydelsesområdet i det her.
Så vil jeg godt sige, at der stort set ikke er nogen begrænsning af antallet af unge på produktionsskoleområdet.
Og med hensyn til daghøjskoleområdet er det jo sådan, at vi styrker den arbejdsmarkedspolitiske indsats generelt.
Og vi styrker også uddannelsesindsatsen her, og det er klart, at nogle måske kan udvikle sig progressivt den vej rundt.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Hvis vi går ud fra det antal elever, kursister, der i år er på henholdsvis produktionsskoler og daghøjskoler, så betyder finanslovsaftalen, at det for daghøjskolernes vedkommende skal reduceres med formentlig 3.000 mennesker og for produktionsskolernes vedkommende med nogle hundrede - jeg har forstået, at man har lavet en ny aftale, fordi man trods alt kunne se, at det, der stod i den i første omgang, var mere dumt, end man kunne stå ved - men så er mit spørgsmål: Hvor skal de 3.000 daghøjskoleelever være, som man ifølge rammestyringen afviser?
Og hvor skal produktionsskoleeleverne være, når de ikke må være på produktionsskolerne? Sådan nogle tanker må man da have gjort sig i Socialdemokratiet, og dem vil vi gerne høre om.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-04:
Det har jo hidtil været sådan, at Socialdemokratiet har haft
en meget klar overordnet målsætning for uddannelse, »Uddannelse til alle«, og at produktionsskolerne har taget vare på den gruppe af unge, der er mest skoletrætte, og som har haft sværest ved at finde sig til rette i skolesystemet.
Så vil jeg gerne spørge hr. Carsten Hansen: Når vi nu står i en situation, hvor man skærer ned på skoleydelsen til produktionsskolerne, og hvor alle meldinger fra produktionsskolerne tyder på, at det skaber ringere forhold for dem, hvad er så hr. Carsten Hansens alternativ til de unge, der nu ikke kan gå på produktionsskolerne?
Hvad er det for et konkret alternativ, hr. Carsten Hansen har til disse unge, de mest svage unge i vort samfund?
Carsten Hansen (S), 1998-12-04:
Det lovforslag, som vi skal i gang med at behandle her, er jo et led i finanslovaftalen.
Man kan sige, at nu indføres der rammestyring på området.
Det er to vigtige instrumenter, vi har i både arbejdsmarkedspolitikken og uddannelsespolitikken.
Det er et godt tilbud til dem, som har et særligt behov for at blive sluset ind på arbejdsmarkedet den vej rundt.
Daghøjskoler og produktionsskoler er et virkelig godt tilbud, og det giver en god udvikling både for den enkelte og også for samfundet.
Vi har i Socialdemokratiet været meget optaget af at sikre en fortsat udvikling af de her to områder, både med hensyn til en kvalitetsmæssig udvikling og et økonomisk grundlag for videreførelsen af området.
Vi ser i dette lovforslag en styrkelse af indholdet
ikke blot kvalitativt, men også målretningsmæssigt i forhold til arbejdsmarkedet, og jeg vil fremhæve et par enkelte eksempler på noget af det, jeg synes er en forbedring i lovforslaget: 8-elevers-reglen, som jo i dag gælder således, at hvis man gennemfører et kursus med under 8 deltagere i kursuset, får man ikke økonomisk kompensation for kursuset - og det vil sige, at hvis man har succes med det og folk kommer i gang i deres rotationsordninger eller andet, så får man ikke noget tilskud ud over dispensationsmuligheden - den bliver ophævet, således at man bliver ved med at få tilskud, indtil der er 8 deltagere tilbage på kursuset.
Jeg vil også hæfte mig ved, at vi på produktionsskoleområdet har fundet en god løsning med hensyn til skoleydelsen, så den bliver liggende på et ordentligt niveau.
Med hensyn til de små daghøjskoler vil jeg også sige, at dér får man fremover tilskud til mindst 25 elever.
Det betyder noget de steder, hvor man f.eks. kun har 20 på et hold.
Så jeg mener, det er en klar forbedring for de små daghøjskoler.
Jeg vil også godt pointere, og det er vigtigt for mig, at der bliver en forbedret adgang for mennesker, der har psykiske lidelser, så de nu på lige fod med andre kan deltage i kurser og således forbedre deres muligheder på arbejdsmarkedet og for videreuddannelse, men også med hensyn til fleks- og skånejob.
Her ligger der et vigtigt signal om, at vi også den vej rundt vil have de mennesker med, som måske har nogle særlige behov i forhold til det rummelige arbejdsmarked.
Så vil jeg godt sige, at de præciseringer af måltallene, der foreligger, jo var en del af finanslovforliget sidste år, hvor vi på daghøjskoleområdet præciserede, at målsætningen var 9.800 årselever.
Men da vi må konstatere, at de tiltag, vi iværksatte dengang med hensyn til måltallene, var utilstrækkelige, laver vi nu rammestyringen for at sikre den videre overlevelse af området både økonomisk og kvalitetsmæssigt og indholdsmæssigt. Og jeg vil godt sige, at i Socialdemokratiet vedkender vi os aftalen, og vi vedkender os også et økonomisk ansvar for det her land, og vi kender skolernes store opgave, og det har været begrundelsen for, at vi har arbejdet så hårdt med det her.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-04:
Jeg bed mærke i, at ministeren sagde, at en eventuel ændring i taxametersystemet krævede en grundig og lang analyse og diskussion.
Det tror jeg er rigtigt.
Men jeg tror også, der er andet, som ministeren har haft med at gøre i den senere tid, som havde krævet en lang og grundig analyse og diskussion.
Så jeg er enig med ministeren i, at det ikke er noget, man laver fra den ene dag til den anden.
Der er så mange andre ting, man heller ikke burde lave fra den ene dag til den anden.
Så har jeg nogle spørgsmål.
For det første har jeg svært ved at forstå, at man i daghøjskoleloven afgrænser, begrænser det emne- og projektorienterede, men omvendt siger, at man skal have noget bestemt psykologi ind.
Undervisning på daghøjskoler er jo netop emne- og projektorienteret, og det er den måde, man lærer psykologi på.
Det er, som om man ikke kender det indefra.
Men hvad nu, hvis der er nogle steder, der er gratispladser, så køber man vel dér; det kan jo være, de gratispladser er i AMU-centre, så køber man vel dér i stedet for her?
Og så det tredje: Der må alligevel være et problem med, at der skal være færre elever i forhold til det antal daghøjskoler, der vil være, eller i hvert fald ansatte.
Er der ikke overgangsregler i denne her forbindelse?
Det kan man heller ikke læse ud af det.
Men i det hele taget er det jo ikke loven som sådan, der er noget i vejen med, det er grundlaget for loven, der er noget i vejen med.
Og så er der selvfølgelig det med rammebestemmelserne, for indholdspræciseringer i det her har vi jo ikke noget imod generelt.