Frank Jensen (S), 1998-11-05:
Dette beslutningsforslag går ud på, at der skal nedsættes et udvalg om revision af forsikringsaftaleloven.
Efter forslagsstillernes opfattelse skal udvalget have to opgaver: en meget snæver og afgrænset og en meget generel.
Jeg vil først sige noget om den snævre opgave, som forslagsstillerne jo bruger mest spalteplads på.
Den snævre opgave skal være at finde en lovgivningsmæssig løsning på det problem, som den såkaldte sklerosesag har sat fokus på.
Dette problem er i bemærkningerne til beslutningsforslaget formuleret sådan, at det ifølge den pågældende dom er forsikringstageren, der bærer risikoen for, at en læge i forbindelse med forsikringstegningen afgiver en fejlagtig erklæring om, at forsikringstageren ikke har en bestemt sygdom, f.eks. sklerose.
Denne beskrivelse rammer efter min opfattelse ikke helt det rette, for hvis lægeerklæringen havde været korrekt, ville forsikringstageren jo slet ikke have kunnet tegne en forsikring mod sklerose.
I så fald ville selskabet have taget forbehold.
Derfor kan man nok snarere formulere problemet sådan, at det ikke kom forsikringstageren til gode, at hun på grund af lægens erklæring havde været i god tro om sin sygdom.
Det principielle spørgsmål, som denne sag rejser, er reelt følgende: Bør man i visse tilfælde, hvor både forsikringstageren og forsikringsselskabet har været i god tro, beskytte forsikringstagernes forventninger om at være rask?
Det kan meget tale for, skønt man selvfølgelig også må være opmærksom på, at konsekvenserne af at beskytte forsikringstagerens forventninger vil være, at forsikringstageren bliver væsentligt bedre stillet, nemlig ved at få fuld dækning under forsikringen, end andre, der har den samme sygdom, men hvor sygdommen fra starten har været korrekt beskrevet af lægen, og forsikringstageren derfor ikke har en tilsvarende forventning. Forsikringsselskabernes brancheorganisation, Rådet for Dansk Forsikring og Pension, har allerede besvaret det nævnte principielle spørgsmål bekræftende gennem den henstilling til selskaberne, som er omtalt i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Henstillingen har til formål at undgå, at forsikringstagere, som har optrådt loyalt og har givet fyldestgørende oplysninger i forbindelse med forsikringstegning, havner i samme situation som den skleroseramte kvinde i den konkrete sag.
på et spørgsmål fra Folketingets Retsudvalg, indstillet på at bede arbejdsgruppen om at vurdere dette spørgsmål forlods og afgive en særskilt udtalelse herom, også inden arbejdsgruppen er færdig med de generelle overvejelser om erstatningsansvarslovens bestemmelser og en eventuel revision heraf.
Med hensyn til den brede opgave, en generel revision af forsikringsaftaleloven, vil jeg sige følgende: Jeg er helt enig i, at generelle ændringer af den grundlæggende formueretlige lovgivning, som forsikringsaftaleloven jo er en del af, ikke bør ske uden et grundigt forarbejde.
Forsikringsaftaleloven er gammel, og hvis man skulle skrive den i dag, ville den sikkert på mange punkter få en anden udformning og også en mere moderne sprogbrug.
Sådan er det med de fleste love, de kan altid forbedres og moderniseres.
Det afgørende bør imidlertid være, om loven i praksis giver anledning til væsentlige problemer, som ikke lige så godt kan løses på en anden måde.
Her er det min opfattelse, at forsikringsaftaleloven gennem årene i det store hele har været en meget velfungerende lov, der har været tilstrækkelig fleksibel til, at retspraksis har kunnet udvikle sig, og at der har kunnet ske en produktudvikling, samtidig med at loven har givet forsikringstagerne en grundlæggende beskyttelse.
Det er faktisk ikke så mange år siden, vi havde et bredt udvalgsarbejde med en revision af forsikringsaftaleloven.
Dette udvalg blev nedsat i 1975 og opløst igen i 1984.
Baggrunden var blandt andet, at et flertal i udvalget mente, at der ikke var noget væsentligt behov for lovændringer.
Det er klart, at jeg ikke vil stille mig afvisende over for på ny at nedsætte et bredt forsikringsaftaleudvalg
Folketinget
ønsker det.
Det er blot vigtigt, at man er opmærksom på, at vi altså kunne finde en meget pragmatisk her og nu-løsning på det principielle spørgsmål, der knytter sig til den konkrete sklerosesag.
Som sagt er der Erstatningsansvarsudvalget, denne arbejdsgruppe, der just er under nedsættelse med Ombudsmandens retschef som formand.
Der kunne ske en udvidelse af udvalgets kommissorium, og det kunne ske ganske hurtigt, og så ville vi være foruden at skulle iværksætte et nyt stort udvalgsarbejde, som jo altid er ressourcekrævende, både med hensyn til hele proceduren og selvfølgelig også for de mennesker, der skal gå ind i arbejdet.
Her ville denne principielle del, som jo er den snævre del, kunne løses meget pragmatisk her og nu.
Hvis forslagsstillerne til forslaget ikke selv har et stort, grundlæggende behov for at få taget hele forsikringsaftaleloven op til ny revision, synes jeg måske, man skulle tage denne mulighed og så lade tiden gå, for vi har så mange andre store, vigtige sager på det formueretlige område med store initiativer, der også er på vej på europæisk plan.
Så blot denne opfordring til, at forslagsstillerne endnu en gang overvejer, om det er den vej, vi skal gå.