runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Jeg vil først sige til hr. Hækkerup: Jamen det forslag, som hr. Hækkerup henviser til, der handler om, at der skal nedsættes et udvalg mellem parterne, som skal arbejde videre med det her, det vil ikke påvirke konflikten i nogen retning, hverken en langsommere eller hurtigere afvikling, for det har ikke noget med konflikten at gøre.
Det er jo derfor, at vi har lavet to ændringsforslag, et ændringsforslag, der går på, at der i forbindelse med den aktuelle konflikt, som bliver standset med regeringsindgrebet, bør gives en kompensation for fratagelse af strejkeretten, altså som konfliktvåben i den konkrete situation.
Men derudover mener vi, der skal iværksættes et langsigtet arbejde eller et flerårigt projekt, kan man sige, som jo vil løbe i den nuværende overenskomstperiode, altså 3 år, hvor parterne skal diskutere en model for det, Folketinget jo reelt har sat dagsordenen for, nemlig at strejkeretten den er udhulet, at den ikke findes på det område.
Det er jo det, jeg synes hr. Hækkerup og andre
fuldstændig forbigår i deres afvisning af forslaget.
Det er jo så typisk politisk, ikke, at man siger ét, men man gør noget andet.
Man siger på den ene side, at vi stadig væk har
den danske model på sygehusområdet, at der stadig væk er strejkeret og konfliktmulighed på sygehusområdet, og på den anden side, hver gang der er konflikt på sygehusområdet, så griber man ind så hurtigt, at der reelt ikke har været mulighed for at påvirke arbejdsgiverne gennem det her konfliktvåben. Det holder ikke i længden, og det er derfor, vi siger, at Folketingets flertal må bestemme sig.
Enten går man ind for at gribe ind i en sådan situation, eller også lader man konflikten løbe.
Vi er tilhængere af, at man griber ind, men at man så til gengæld giver kompensation for fratagelsen af konfliktvåbenet, og det burde være nemt at forstå.
Så med hensyn til hr. Ole Sohn, som siger, at det er useriøst.
Jamen jeg har sagt, at vi er åbne over for at diskutere størrelsen af kompensationen, men vi mødte altså det her regeringsforslag i går morges eller i går formiddags, og vi har haft fra i går formiddags og til nu til at forsøge at lave et forslag til en kompensation.
Og når vi har den holdning, at der skal gives en kompensation, jamen så har vi jo kun den mulighed, at vi selv går i kast med at forsøge at udarbejde et forslag.
Men jeg modtager meget gerne forbedringer til forslaget fra hr. Ole Sohn.
Det vil vi se meget velvilligt på.
Med hensyn til selve det med at afskaffe strejkeretten for sygehusvæsnet har jeg så henvist til dette andet ændringsforslag, som langsigtet skal se på det, hvor vi jo netop ønsker at få parterne ind at blande sig i den debat og selv lave en model, som vi så kan diskutere efterfølgende.
Og endelig skal jeg bare sige til hr. Frank Aaen: Ja, jeg kan fuldstændig bekræfte det, hr. Frank Aaen siger.
Vi er tilhænger af, at konflikten stopper af hensyn til de patienter, som får aflyst operationer, eller som får forsinkede undersøgelser.
Susanne Clemensen (CD), 1999-05-21:
Hvad hr. Peter Duetoft fra CD ikke var citeret for at sige, men i hvert fald har sagt til mig,
er, at det her naturligvis er noget, der kræver en indgående behandling i fredstid, og derfor er det ikke noget, vi bare ved et enkelt ændringsforslag her meget hurtigt skal haste igennem i Folketinget.
Derfor kan CD ikke stemme for de to ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet.
Frank Aaen (EL), 1999-05-21:
Man siger ét og gør det modsatte, sagde hr. Kristian Thulesen
Dahl fuldstændig korrekt om f.eks. Socialdemokratiet.
Men samme udsagn passer jo også nøjagtigt på Dansk Folkeparti.
Man siger, at man støtter sygeplejerskernes berettigede lønkrav, og lige om lidt stemmer man for at lovgive om arbejdsgivernes krav om, at der ikke skal gives mere i løn.
Man siger ét, og man gør noget andet.
Det er meget lærerigt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Til fru Susanne Clemensen: Jeg vil gerne tage det positivt, fordi det, det vil betyde, det, fru Clemensen siger, er, at hvis Dansk Folkeparti til efteråret rejser debatten igen, så agter CD at støtte de principper, der ligger til grund for Dansk Folkepartis ændringsforslag.
For os drejer det sig jo ikke om, at vi nødvendigvis får noget igennem i dag eller senere.
Det afgørende er selvfølgelig, at vi får sat dagsordenen i den retning, som vi politisk ønsker; så det er jeg selvfølgelig tilfreds med.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige: Jamen prøv nu og hør.
Vi er i Dansk Folkeparti tilhængere af, at konflikten stopper.
Vi mener, at konflikten går ud over mange uskyldige mennesker, som rammes ved, at de ikke kan komme på sygehuset, eller ved, at de ikke kan få hjælp i hjemmet.
Derfor skal der gøres noget, ja, men vi anerkender så, at samtidig med at man laver et indgreb, så bør der gives en kompensation for den strejkeret, der så reelt ikke er eksisterende som konfliktvåben for sygeplejerskerne. Det er derfor, vi har forsøgt at få en debat om, hvilke kompensationer man kunne give.
Jeg kan så notere, at SF og Enhedslisten har ønsket at melde sig fuldstændig ud af den diskussion af hensyn til
sine principielle overvejelser
Det beklager jeg, for det har selvfølgelig været medvirkende til, at det har været svært at få en ordentlig debat, som måske kunne have skabt bevægelse også hos andre partier i det her spørgsmål.
Men jeg synes faktisk, det er dybt seriøst at forsøge at få sådan en kompensation indført, når man laver det her indgreb, og jeg synes bestemt, at også andre partier burde tænke på, at når man stemmer for at fjerne strejkeretten reelt som konfliktvåben, kan man selvfølgelig ikke gøre det ved bare at ophøje det til lov, som 61 pct. af sygeplejerskerne har nedstemt.
Så skal man gøre det ved at ophøje det til lov plus noget mere, som sygeplejerskerne naturligvis får.
Ole Hækkerup (S), 1999-05-21:
Dansk Folkeparti har foreslået, at sygeplejerskerne for lige godt 20 mio. kr. over de næste 3 år skal opgive strejkeretten.
Det svarer til 7 mio. kr. om året.
Det vil for dem, der er omfattet af forliget, svare til, så vidt jeg kan se, ca. 150 kr. om året pr. sygeplejerske.
Jeg vil gerne spørge Dansk Folkeparti: Hvis ærinde synes man, man er tættest på at gå med det forslag, Dansk Sygeplejeråds eller Amtsrådsforeningens?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Jeg bliver næsten lidt ked af det på hr. Ole Hækkerups vegne, for nu har han siddet så møjsommelig med tallene og med lommeregneren og prøvet at dividere og trække lidt fra og plusse og sådan noget, og så tror han, han har en god pointe at gå på talerstolen med.
Men han har bare glemt at læse ændringsforslaget, for i ændringsforslaget står det beløb, hr. Ole Hækkerup nævner,
pr. år
Det har lige forbigået opmærksomheden, men jeg har i hvert fald betænkningen her.
Jeg skal gerne servicere hr. Hækkerup med den.
Men det, der er pointen i det, det, der er det seriøse i det - hvis hr. Hækkerup har tid - og det, jeg synes er det vigtige i debatten, er det, jeg selvfølgelig også gerne vil have Socialdemokratiets indstilling til...
ja, hr. Hækkerup skal lige briefes.
Det, der er det seriøse i det her, er holdningen til, om man skal ophøje det til lov, som 61 pct. af sygeplejerskerne faktisk har stemt ned, om det er et seriøst bud på at løse konflikten.
Hvor er demokratiet i det?
Derfor har vi sagt, at hvis man laver indgrebet, er det mest fornuftigt, at man laver indgrebet plus noget mere i forhold til det, der er blevet forkastet.
Så er beløbet egentlig irrelevant, for vi har været med på at diskutere, hvilken kompensation det så skulle være. Men jeg noterer bare, at det har Socialdemokratiet overhovedet ikke ønsket at indgå i en dialog om.
Frank Aaen (EL), 1999-05-21:
På baggrund af hr. Poul Erik Dyrlunds udtalelse om, hvad de 42 mio., som sygeplejerskerne krævede, skulle anvendes til, vil jeg gerne spørge hr. Ole Sohn, om ikke SF er fuldstændig enig med Enhedslisten i, at det hverken er hr. Poul Erik Dyrlund eller Folketinget eller nogen som helst andre end sygeplejerskerne selv, de danske sygeplejersker, der tager stilling til, hvilke krav der skal rejses, og om de vil godkende det forhandlingsresultat, der ligger.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Jamen jeg forstår udmærket de der principielle diskussioner, som både har været i går under debatten og i udvalget og selvfølgelig også nu under andenbehandlingen og senere sikkert også under tredjebehandlingen.
Men nu har det stået lysende klart, at der altså er et meget stort flertal her i Folketinget, som ønsker at standse konflikten af hensyn til de syge, der skal til behandling eller til undersøgelse, hjemmeplejen osv.
Og i den situation - og det må konstateres, at der her senere på dagen vil være et meget stort flertal, der stemmer det her indgreb igennem - så må hr. Ole Sohn da forholde sig til det og sige: Jamen kan man så gøre noget, der dog forbedrer situationen i forhold til sygeplejerskerne?
Eller vil hr. Sohn ikke være med til det?
Her ligger der så et bud på, hvordan man eventuelt kunne gøre det, hvor man siger, at når der nu er et flertal for at gribe ind i konfliktretten, så bør det selvfølgelig være således, at man ikke bare ophæver det, som i forvejen er forkastet af 61 pct. af sygeplejerskerne, men at man selvfølgelig, når man ophøjer det, gør det plus noget.
Og derfor må jeg sige til hr. Ole Sohn: Overvej nu lige en gang til ændringsforslaget fra Dansk Folkeparti, som faktisk giver en mulighed for at give en kompensation til sygeplejerskerne.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-21:
Jeg skal ærligt indrømme, at jeg ikke var helt opmærksom på den dér vinkel omkring det med de 40 mio. kr.
Men jeg synes, at det er yderst interessant, at hr. Ole Sohn og tilsyneladende også hr. Bjarne Laustsen har opfattet det således, at det først og fremmest handler om, at det var ledende personale i sygeplejegrupperne, der skulle have gavn af disse penge.
Det er jo i hvert fald, hvis de herrers opfattelse er korrekt,
en ret så interessant betragtning.
I øvrigt skal jeg erindre hr. Ole Sohn om, at diskussionen om nødberedskabet faktisk også ret intensivt blev vendt under debatten i går, og der blev også udtrykt anerkendelse her fra talerstolen af det nødberedskab, som er blevet etableret over det ganske land.
Ole Sohn (SF), 1999-05-21:
Til hr. Poul Erik Dyrlund vil jeg gerne sige, at jo, der kom faktisk noget nyt frem under udvalgsbehandlingerne i aftes.
Vi fik et svar fra arbejdsministeren.
Man kan så sige, at det måske ikke er så nyt i forhold til det, jeg sagde i går, men arbejdsministeren bekræftede, og det var noget nyt, at der er aftalt et nødberedskab, der sikrer, at opgaver, der er livsvigtige, uopsættelige eller påkrævet for at undgå varige førlighedstruende følger, bliver udført.
Og det er ret afgørende, for det, der netop skal til, for at forligskvinden kan udsætte en konflikt, er, at man ikke overholder det øgede beredskab.
Men det har man gjort, og på trods af det brød man forligsmandslovens intentioner og lavede indgrebet i konflikten allerede efter ganske få dage.
Så dér kom der noget nyt frem, som burde have rokket ved Socialdemokratiets holdning.
Til Kristian Thulesen Dahl vil jeg gerne sige, at vi har
den opfattelse, og den er ret principiel, at Folketinget ikke og da slet ikke i forbindelse med en indgrebslov skal bære ved til et bål og så fratage en gruppe forhandlingsretten eller konfliktretten.
Hvis der skal laves om på et forhandlingssystem, så bør det være arbejdsmarkedets parter, som drøfter, om det er et formålstjenligt og godt forhandlingssystem, vi har, eller om vi kan bygge det anderledes op.
Og det er jeg da også ret overbevist om at arbejdsmarkedets parter vil tage til sig og gøre noget ved i lyset af den måde, som Folketinget agerer på. Til det sidste spørgsmål fra hr. Bjarne Laustsen vil jeg sige, at jo, jeg kan gerne bekræfte, at de meldinger, vi fik fra deputationen fra Dansk Sygeplejeråd om fordelingen af de 42,5 mio. kr., som har været i spil, var, at de skulle gives til særlige grupper.
Det viser i øvrigt også rosværdigt, synes jeg, at der også er en stor grad af solidaritet blandt sygeplejegrupperne omkring, hvordan man kan fordele, for det er klart, at skal man løfte hele sygeplejeerhvervet for 42 mio. kr., så bliver det et meget, meget beskedent løft.
Christian Jensen (FP), 1999-05-21:
Som det fremgik under førstebehandlingen af dette forslag, kunne Fremskridtspartiet ikke stemme for forslaget.
Begrundelsen herfor er følgende: Danske vognmænd har siden 1995 mistet 21 pct. af markedsandelene på det internationale transportmarked, og dette skyldes ikke dårligt købmandskab fra danske vognmænds og speditørers side, men ene og alene dårlige konkurrencevilkår skabt af et højere omkostningsniveau og et højere lønniveau i Danmark end i de lande, vi konkurrerer med. Skatteministeren gør sig uendelig umage med at påpege, at vores omkostningsniveau skal afstemmes med de tyske priser af hensyn til grænsehandelen.
De danske vognmænds konkurrencevilkår har intet med grænsehandel at gøre i den forstand, og tyske vognmænd udgør ingen konkurrence for danske vognmænd og har heller aldrig gjort det.
Af de 21 pct., som danske transportudøvere har mistet på de sidste 4 år, udgør under 2 pct. mistet gods til tyske transportører.
Konkurrencen kommer helt andre steder fra, nemlig fra Holland og fra Spanien og så helt i særklasse fra de østeuropæiske lande, der med et meget lavere lønniveau end det danske og så med de gamle støjende og møgende lastbiler, som danske vognmænd for år tilbage udrangerede, og som senere er blevet solgt til de østeuropæiske lande, kommer herop og støjer og møger og udgør en stadig stigende konkurrence for de danske vognmænd.
Dette her forslag er i skrigende modstrid med regeringens egen redegørelse.
Vi vil fremover se stadig stigende konkurrence med de gamle, udrangerede biler, som vi har solgt til de østeuropæiske lande.
Derfor kan Fremskridtspartiet ikke stemme for det forslag.
Erik Jacobsen (V), 1999-05-21:
Dette lovforslag er ganske urimeligt over for danske vognmænd.
Det er konkurrenceforvridende, idet udenlandske vognmænd ikke er belastet med disse afgifter, som vi nu pålægger danske transportører.
Jeg vil da for god ordens skyld oplyse over for forsamlingen, at de danske lastbiler betaler mellem 200.000 og 250.000 kr. i afgifter årlig, så jeg synes, at de betaler rigeligt til den danske statskasse.
Ole Stavad (S), 1999-05-21:
Jeg tror, jeg er nødt til at sige til de to ordførere fra henholdsvis Fremskridtspartiet og Venstre, at vi selvfølgelig ikke kan løse konkurrenceproblemer i forhold til andre faktorer over de danske dieselafgifter.
Det, jeg har været meget opmærksom på, og som jeg mener vi lever op til med det her lovforslag, er, at de brændstofomkostninger, som danske vognmænd må leve med, ikke er højere end dem, vognmændenes konkurrenter må leve med.
Og der er det jo i hvert fald, hvis vi tager Tyskland, sådan indrettet, at hvis man kommer ret meget længere væk fra, skal man jo tanke til de priser, der er enten i Danmark eller i Tyskland. Og da de ændringer, der ligger i det her lovforslag, fortsat vil indebære, at diesel vil være lidt billigere på den her side af den dansk-tyske grænse end på den tyske side, så mener jeg klart, at jeg har levet op til det tilsagn, der er givet, også over for danske vognmænd.
Det andet, jeg godt vil sige til hr. Christian Jensen, er med hensyn til miljøet.
Det er vel lang tid siden, at Folketinget har vedtaget et lovforslag, der indeholder så meget positiv miljø som det her forslag.
Vi bruger faktisk noget, der ligner 170 mio. kr. på at sikre, at den nye, meget svovllette diesel er den eneste, det bliver attraktiv at købe.
Ikke mindst når vi ser på de store byer, København, og busserne, så får vi en nedsættelse af svovlindholdet i partiklerne, som miljømæssigt er et tigerspring.
Derfor er det en god investering, og derfor er jeg også meget, meget uenig med hr. Christian Jensen i, at det her kan forringe miljøet.
Selv de biler, der måtte komme længere væk fra, og som sviner, bliver jo for at køre i Danmark nødt til at tanke op med den diesel, som er den eneste, der bliver attraktiv, og som er meget, meget svovllet.
Her er vi nogle år foran vore konkurrenter - bortset fra
briterne
der har introduceret noget lignende - i forhold til det, der er målsætningen inden for EU, når det gælder at sikre miljø.
Så derfor mener jeg, at der både er en ordentlig balance erhvervsmæssigt og der er et meget, meget flot spring rent miljømæssigt, og vi er parate til at betale for det, i og med at det koster 170 mio. kr.
Christian Jensen (FP), 1999-05-21:
Skatteministeren nærmer sig nu med meget stor hast de voksnes rækker.
Jeg vil bare lige oplyse skatteministeren om, at når skatteministeren ser en bil fra Polen, så kommer den med tankkapacitet på mellem 800 og 1.200 l, og den olie, som de kommer med, er sort, og de biler, som de kører med,
kan jeg bare illustrere med, at de biler, vi kører med i dag, går igennem Østrig for 7 økopoint.
Hvis skatteministeren tror, at den polak, som kan købe det i Polen til under 2 kr. literen, kører herop og køber svovlfattig dieselolie, så tror jeg nok, at man må ønske, at det, at skatteministeren træder ind i de voksnes rækker, også vil gøre ham mere realistisk og få ham til at forholde sig mere til hverdagen, for sådan er hverdagen.
Jeg har meget svært ved at se, hvilken miljøforbedring der er deri.
Skatteministeren sagde jo også under førstebehandlingen, at skatteministeren ikke ville tilbageføre dieselolieafgiften til danske vognmænd, sådan som det foregår hos busvognmændene, fordi de har påmonteret filtre.
Vi er villige til at montere artikelfiltre på vores biler, hvis vi får olieafgiften tilbage, ligesom busselskaberne gør.
Så kunne vi få noget miljø, der gavnede.
Det andet her er i stridende modstrid med, hvad ministeren selv har sagt.
Gyda Kongsted (V), 1999-05-21:
Da vi har nogle uddybende spørgsmål, som vi godt vil stille til det her lovforslag, skal jeg bede om at få det tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-21:
Jeg har lyttet meget intenst til hr. Ole Sohns tale, og jeg kan jo konstatere, at set i forhold til den lange og i øvrigt grundige debat, vi havde i går om den her sag, så har hr. Ole Sohn ikke med et ord tilføjet noget som helst nyt til den debat, vi havde i går. I går havde vi diskussionen frem og tilbage omkring de her ting, og jeg synes ikke, at der er nogen grund til at gentage, hvad der blev sagt i går.
Hvis man er i tvivl om, hvad der er blevet sagt, så kan man læse Folketingets forhandlinger, og her vil det fremgå, hvad det var, der blev diskuteret i går, og det vil også kunne konstateres, at det er præcis det samme, hr. Ole Sohn siger i dag, som han sagde i går.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-21:
Nu har hr. Ole Sohn redegjort for de principielle holdninger
til konfliktret og forhandlingsret
, og Dansk Folkeparti er meget enig med hr. Ole Sohn i, at det er vigtigt, at der kan køre nogle reelle forhandlinger. Men nu har det stået lysende klart igennem i hvert fald et døgns tid, at der er et meget stort flertal her i Folketinget, som ønsker at standse konflikten med et indgreb, og derfor er mit spørgsmål til hr. Ole Sohn: Hvorfor har SF overhovedet ikke været at finde på banen i spørgsmålet om, hvad man så kunne gå ind og i den givne situation give som kompensation for, at man fratager sygeplejerskerne konfliktretten i den aktuelle situation?
I det spørgsmål har SF meldt sig fuldstændig ud og slet ikke villet deltage. Vi har så forsøgt fra Dansk Folkepartis side at formulere et konkret ændringsforslag til lovforslaget, der så kunne give en kompensation.
Det kunne være lavet på andre måder.
Vi ville meget gerne have haft en ordentlig drøftelse
af de spørgsmål.
Men SF har desværre overhovedet ikke ønsket at gå ind i den diskussion, men alene kørt den, kan man sige, rene linje.
Det har så betydet, at vi ikke har fået en reel diskussion heller ikke i udvalget af muligheden for at give kompensation for den strejkeret, som der nu gribes ind over for.
Bjarne Laustsen (S), 1999-05-21:
I går blev der talt meget om, at det var meget lidt afstand, der var imellem parterne, ca. 40 mio. kr.
Så vil jeg gerne spørge hr. Ole Sohn, om han har gjort de samme erfaringer, nemlig at det ikke er sygeplejerskerne generelt oppe på balkonen, der skulle have lønstigningen, men tre små grupper og de ledende sygeplejersker, som skulle dele de godt 40 mio. kr. for at kunne løse konflikten.
Erik Jacobsen (V), 1999-05-21:
Må jeg lige gøre skatteministeren opmærksom på, at varen først har sin værdi, når den kommer hen til forbrugeren.
Og det er helt klart, at med de afgifter, der nu bliver pålagt danske vognmænd, er de simpelt hen nødsaget til at lægge dem på produktionen.
Det kan meget vel bevirke, at de danske produkter bliver for dyre i udlandet, og dermed mister vi vores konkurrenceevne og beskæftigelsen i Danmark.
Så det er en meget uheldig situation danske vognmænd bliver bragt i
, dansk industri bliver bragt i.
Ole Hækkerup (S), 1999-05-21:
Så det er ikke 150 kr. pr. sygeplejerske, det er 450 kr. pr. sygeplejerske.
Men jeg vil gerne spørge: Hvor mange sygeplejersker har Dansk Folkeparti haft kontakt med, som vil opgive deres strejkeret for 450 kr. om året før skat?
Susanne Clemensen (CD), 1999-05-21:
Til hr. Kristian Thulesen Dahl vil jeg blot sige, at det her med fjernelse af strejkeretten, og hvad vi eventuelt skal sætte i stedet for, efter min mening er en meget svær diskussion, og det kræver en indgående og meget grundig debat
på mange forskellige niveauer
Det er ikke kun en debat, der skal foregå her i Folketinget, den skal naturligvis også foregå blandt de aktører, som er inddraget i denne her konflikt.
Det er også derfor, at vi allerede på nuværende tidspunkt da ikke kan tage stilling til, om vi vil støtte et eller andet forslag fra Dansk Folkeparti.
Det er naturligvis noget, der kræver en meget seriøs debat.
Helen Beim (S), 1999-05-21:
Der har været forhandlet i mange år for at få løst problemet med Færøernes afgrænsning, både for så vidt angår fiskerizonen og den kontinentale sokkel.
Det lykkedes at komme overens parterne imellem.
Her den 18. maj blev aftalen underskrevet i Tórshavn.
Man har været hurtig i Udenrigsministeriet: Den 19. maj fremlægger man forslaget her fra Folketinget, og vi har det til første behandling i dag. Vi vil fra Socialdemokratiets side medvirke til, at sagen får en hurtig behandling i Udenrigsudvalget, således at denne sag kommer i orden, inden Folketinget slutter før sommerferien.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-21:
Da vores ordfører, hr. Per Stig Møller, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Der har i årevis været strid mellem Danmark og Færøerne på den ene side og Storbritannien på den anden side om grænsedragningen i havet mellem Færøerne og Storbritannien.
Storbritanninen har længe på grund af nogle småklipper ønsket en grænselinje, som efter vores opfattelse lå alt for tæt på den færøske kyst.
Det har betydet strid om fiskeriet og om, hvem der havde ret til en eventuel olieindvinding.
Denne strid har også medført, at man ikke har kunnet komme i gang med at søge efter olie i området. Nu er denne strid langt om længe løst med den aftale, som her er forelagt Folketinget.
Vi bemærker os, at det færøske Lagting har tiltrådt den. For os er denne tilslutning afgørende, og vi finder ligesom Lagtinget, at aftalen i det store hele er fornuftig.
De omdiskuterede klipper tæller ikke med, og derfor er der tale om en reel midterlinje, som følger sokkelgrænsen, bortset fra et enkelt område, hvor både Færøerne og Storbritannien hver for sig beholder deres rettigheder, men hvor der er truffet en rimelig aftale om forebyggelse eller bilæggelse af tvister. Det Konservative Folkeparti kan således tilslutte sig aftalen.
Aage Frandsen (SF), 1999-05-21:
Da SF's ordfører, hr. Steen Gade, ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne oplyse, at vi også kan tilslutte os forslaget.
Vi har også bemærket, at det færøske Lagting har sagt god for det, og at det så indebærer, at den strid, der har været igennem flere år, nu afsluttes og - også efter Færøernes egen opfattelse - på en tilfredsstillende måde.
Derfor støtter vi forslaget.