Høgni Hoydal (T), 2005-02-24:
Fortidens løsninger rummer ikke fremtidens svar, sagde statsministeren i sin redegørelse, og deri er jeg fuldstændig enig.
Globaliseringen er vor tids udfordring, omstillingen fra industrisamfundet i en lovgivende nationalstat, hvor man havde nok i sig selv, til et vidensamfund i en åben verden har i mange år været diskuteret af eksperter og intellektuelle, og det er i dag en politisk virkelighed, der kræver nye svar og nye løsninger.
Statsministerens redegørelse og den største del af regeringsgrundlaget handler også om at sætte sig ambitiøse mål, for at Danmark kan tackle globaliseringens udfordringer.
På de mange sider i regeringsgrundlaget får vi regeringens bud på, hvordan Danmark skal klare sig og udvikle sig indadtil og udadtil i Europa og i verden.
Det er det 21. århundredes spørgsmål, der præger regeringsgrundlaget, og i statsministerens redegørelse blev det bl.a. formuleret sådan, at vi skal gøre op med gammeldags tænkning.
På de første 85 sider, hvor der tales om nye mål og globalisering, er det også det 21. århundrede, der præger regeringsgrundlaget, men så kommer vi til side 86, der kaldes »Et moderne rigsfællesskab i pagt med tiden«.
Her er tiden måske skruet helt tilbage til det 19. århundrede.
Der er ingen nytænkning her.
Der tales om den gamle danske nationalstat inden for grundlovens rammer, og der tales om ordninger, der vil binde Færøerne fast snarere end at frigøre og skabe nye muligheder.
Det er ikke moderne, det er ikke i pagt med tiden, og det er uforståeligt, at man ikke kan tænke med udsyn og mod nye mål, når det gælder forholdene i det såkaldte rigsfællesskab.
Det er uholdbart, at man ikke kan sætte mennesket før systemet, når det gælder forholdet mellem Danmark og Færøerne.
I Færøerne har vi præcis de samme udfordringer, som Danmark og andre lande står over for, når det gælder globaliseringen og fremtidens udfordringer – ja, vi har måske endog udfordringerne endnu stærkere inde på livet med en ensidig økonomi, hvor vi risikerer at blive hægtet af i verdensudviklingen som en perifer enklave i Danmark og i Europa.
Globaliseringen rummer to muligheder.
Den kan skabe ensretning, hvor beslutningerne, kapitalen, menneskene og produktionen samles på få hænder og på få steder, men globaliseringen rummer jo også muligheden for øget demokrati, større mangfoldighed og for, at det bliver muligt for også små nationer at blive ligestillede og tage del i det internationale samarbejde.
Vi skal i Færøerne også finde vores vej i verden og tage vores ansvar i verden, og vi skal også styrke vores eget samfunds sociale og kulturelle sammenhængskraft og vor identitet for på grundlag heraf at uddanne os og klare os i en mangfoldig verden.
Vi skal skabe en selvbærende økonomi, der omlægges fra traditionel fangst og industriproduktion til videnproduktion, og vi skal tage det fulde ansvar for vores egen fremtid og ikke blot stå som passive tilskuere til udviklingen i verdenssamfundet.
Det er det, hele den færøske selvstændighedskamp handler om.
Det handler jo ikke om at isolere sig eller om gammeldags tænkning, det handler om at træde ud i den moderne verden og at etablere samarbejde med så mange lande og så mange internationale organisationer som muligt, og det ville være et virkeligt fremskridt, hvis man også her i Folketinget og fra regeringens side kunne diskutere Færøernes fremtid ud fra dette perspektiv og ikke ud fra fordomme, gammel kassetænkning og gamle, nationalistiske tolkninger af den danske grundlov.
Vi får lejlighed til at afprøve, om der tales om det 21. århundredes og globaliseringens udfordringer eller om gammeldags tænkning, når det gælder Færøerne, i det kommende folketingsår.
For det første har statsministeren bebudet, at der i denne folketingssamling fremsættes et lovforslag om Færøernes mulighed for at indgå folkeretlige aftaler.
Jeg må sige, at denne lovgivning ikke er nogen nyskabelse eller noget fremskridt.
Lovgivningen giver ikke øgede beføjelser i forhold til dem, vi har i dag, og der ligger ikke nogen anerkendelse af det færøske folks rettigheder i det internationale samfund.
Der er tværtimod endnu flere begrænsninger, end vi har i dag, og det hele bygger på et grundlag af gammeldags tænkning og fastlåste systemer; det er fortidens løsning.
Ifølge forslaget skal Færøerne og Grønland kunne indgå aftaler på vegne af Danmark, når det ikke går imod danske interesser, på de områder, hvor Danmark ikke har interesse i at deltage.
Derimod skal Færøerne og Grønland på områder, hvor begge lande har interesser, være enige om aftalen, og det er helt uholdbart.
Det er helt uholdbart, hvis Færøerne skal indgå en international aftale under betegnelsen Kongeriget Danmark, selv om sagen angår Færøerne.
Vi har brug for vores egen stemme i verden, og vi skal ikke være begrænset i vores samarbejde med omverdenen, så her må der sættes nye mål.
For det andet har statsministeren bebudet et lovforslag om Færøernes overtagelse af sagsområder.
Her er det helt afgørende, at der heller ikke sættes gamle juridiske begrænsninger ind, så vi blot får en ny hjemmestyrelov under et andet navn, for det vil også låse os fast over for globaliseringens udfordringer.
Den tredje sag, som også vil blive debatteret i dette folketingsår, og som angår Færøernes fremtid, er den danske afstemning om EUgrundloven og ophævelsen af de fire forbehold.
Som statsministeren sagde i sin redegørelse, er det en enorm udfordring og ændring for Danmark, og uanset hvordan vi ser på det, vil det også få konsekvenser for Færøerne og Grønland.
Danmark vil integrere sig mere og mere i Den Europæiske Union, som Færøerne har valgt at stå uden for, og med den videre unionsudvikling vil også de områder, som Danmark varetager på vegne af Færøerne, i stigende grad blive samordnet i EU.
Det gælder retspolitik, det gælder forsvar, det gælder udenrigspolitik, det gælder valutapolitik, og det er et demokratisk problem, som vi bliver nødt til at forholde os til.
Den mest oplagte mulighed er, at samtidig med at Danmark efter alt at dømme vedtager EU-forfatningstraktaten og ophæver sine forbehold, får Færøerne kun mulighed for selv at overtage ansvaret for de områder, som Danmark sender til EU.
Derfor er det vigtigt, at den lovgivning for Færøerne på det udenrigspolitiske område og om overdragelser, der arbejdes på i øjeblikket, ikke begrænser vore muligheder over for EU.
Den sidste ting, jeg vil nævne i forbindelse med forskellen mellem nytænkning og gammeldags tænkning, er Færøernes ansøgning om selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd.
Her har den danske regering også henvist til grundloven og gamle systemer og har sagt, at man ikke kan anbefale ansøgningen til videre behandling i Nordisk Råd, fordi den danske grundlov forhindrer det.
Det er nu direkte forkert.
Der er ikke nogen hindring for, at Nordisk Råd behandler en ansøgning om selvstændigt medlemskab for Færøerne.
At det så vil kræve ændringer i aftaler og traktater, er en anden sag, men ansøgningen må behandles, og vi vil anbefale statsministeren at tænke nyt i denne sag og få sendt ansøgningen videre.
Den nordatlantiske gruppe i Folketinget er genetableret efter folketingsvalget.
Vi vil søge at forebygge fordomme og myter, og vi vil med undersøgelser, forslag og forespørgsler sætte fokus på Færøerne og Grønland og på vore folks rettigheder og muligheder i den globaliserede verden.
Vi ser frem til et godt samarbejde med hele Folketinget og med regeringen og håber, at vi kan komme ud over de fastlåste holdninger.
Det er jo blevet sagt om den nordatlantiske Gruppe, at sloganet for gruppen kunne være, at vi gør Danmark mindre.
Men det er jo et eksempel på gammeldags tænkning om territorium og magt osv.
Danmark vil selvfølgelig blive langt større i verden, hvis man støttede den selvstændighedsproces og den proces mod ansvar og udvikling i den moderne verden, som er nødvendig for Færøerne og Grønland.
Danmark kan også her gå foran som et foregangsland i verden og sige, at globaliseringen også kan skabe en verden med flere selvstændige aktører, med flere ligestillede parter, der kan gøre, at globaliseringen ikke bliver ensretning, men bliver et spørgsmål om en mere mangfoldig verden.