runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2002-02-08:
For godt et års tid siden blev det vedtaget, at kommunernes egne udgifter til førtidspension skulle sættes op til 65 pct., og samtidig blev der sat turbo på fleksjob og revalidering, og man påbegyndte en forhandling om en førtidspensionsreform.
Kristeligt Folkeparti er med i forliget omkring denne reform og vil naturligvis stå ved det.
I forbindelse med forhandlingerne om førtidspensionsreformen var vi i Kristeligt Folkeparti meget optaget af, at folk, som gerne vil arbejde, skal have et arbejde, også selv om de ikke kan arbejde fuldt ud og hundrede procent.
Det er vigtigt for menneskers selvværd og deres følelse af at bidrage med noget til samfundsfællesskabet.
Men de mennesker, som ikke har udsigt til at klare sig på en arbejdsplads, for hvem det bare vil være nederlag, og som kun har en ganske lille arbejdsrestevne, skal selvfølgelig have førtidspension tildelt, helt klart.
Alle socialordførere har jo også hørt om mange problemer
på det her område, og der er stadig væk problemer, men de fleste af de problemer vedrørende tildeling af førtidspension, som vi nu ser, er der taget højde for i den nye pensionsreform.
For mange af de problemer skyldes jo netop mangler i det nuværende system, og som vi ser det, er der taget højde for langt de fleste af dem i den reform, der træder i kraft i 2003.
Det fremgår også af bemærkningerne til B 33, at det til dels er af hensyn til de fattige kommuner i udkantsområderne, at man vil sætte refusionsprocenten op til 50 i stedet for som nu 35.
Det nævnes, at det er vanskeligt at skaffe fleksjob her på grund af deres erhvervsstruktur.
Ja, det er rigtigt, det gælder måske for nogle udkantsområder
, men bestemt ikke
for alle.
Nogle steder er man rigtig gode til at hjælpe hinanden med det.
I nogle områder af landet er der virksomheder, der arbejder godt sammen med kommunerne, virksomheder, der tager deres sociale ansvar seriøst, og som viser engagement på det her område.
De problemer, som nogle fattige kommuner kan have eller har i udkantsområderne, skyldes nok i langt højere grad den meget skæve fordeling af bloktilskud.
Det har Kristeligt Folkeparti også fremført i forskelligt regi, og vedrørende dette er der jo et udvalgsarbejde i gang i indenrigsministerens regi.
For kommunerne har i de senere år fået tilført alt for mange opgaver, og pengene er måske ikke altid fulgt med - i hvert fald ikke i samme grad som opgaverne og i hvert fald på en skæv måde, sådan at vi nu oplever det, som mange kalder det skæve Danmark.
Det må vi selvfølgelig have styr på hen ad vejen.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Det første spørgsmål var fra hr. Flemming Oppfeldt, der spurgte, om man, når man har lavet en aftale, er frit stillet til at komme med forslag.
Ja, det er man altid.
Det tror jeg også at Venstre er nødt til at fortælle det nye støtteparti, Dansk Folkeparti.
Det må de gerne.
Det kan man ikke tage fra folk.
Det ville heller ikke være liberalt, vel, at fratage folk retten til at komme med forslag?
Det ville være stalinistisk i sin form. Men det er klart, at når man har en aftale, er forudsætningen for at kunne gennemføre en ændring, at der er enighed mellem de partier, der har lavet en aftale, om at lave en ændring.
Det er der ingen tvivl om.
Til fru Knakkergaard, der spørger, hvorfor SF i de år, hvor vi deltog, ikke fik gennemført alt det, vi gerne ville
: Sådan fungerer verden desværre ikke.
Det tror jeg også at Dansk Folkeparti meget snart vil erfare.
De dårlige ting, der er gennemført i forbindelse med førtidspension, er ikke gennemført sammen med SF.
De er gennemført, når den tidligere regering kom i det, jeg vil kalde dårligt kammeratskab.
Og det vil sige, at det er gennemført sammen med Venstre, sammen med De Konservative osv., jeg kan ikke engang huske, om Dansk Folkeparti deltog.
Det var den konstellation uden SF, der lavede problemerne på førtidspensionsområdet.
Jeg holdt dengang en meget stor tale og advarede imod det, men desværre trængte den ikke igennem.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-02-08:
Nu har hr. Søvndal jo haft indflydelse
Hvorfor han man ikke for lang tid siden gennemført det forslag, man nu fremsætter i dag, sammen med den tidligere regering?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-08:
Jeg vil godt sige til SF's ordfører, at jeg var ked af den lidt karikerede indgang, ordføreren havde til det her om Venstres politik.
Det, jeg nævnte, var, hvad man kan gøre aktivt for at forebygge, at folk bliver dømt til en pension.
Man kan gøre mange ting.
Jeg kan nævne behandling af misbrug osv.
Og man skal ikke bruge bureaukratiske hindringer, for der er jeg enig i, at der er opstået meget ventetid på grund af bureaukratiske hindringer.
Så stillede jeg tidligere SF's ordfører et spørgsmål, og det kunne jeg godt tænke mig at få svaret på.
For det er mere politisk: Hvordan ser SF på det her spørgsmål om, at der nu er lavet en aftale om førtidspensionsreformen - er regeringen så frit stillet til at komme her i Folketinget og ændre refusionsprocenterne; er det inden for aftalen?
Det spurgte jeg om, og det har jeg ikke rigtig fået noget svar på.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Enhedslisten er enig med forslagsstillerne i, at det truer borgernes retssikkerhed, når kommunen tænker med pengekassen.
Vi ønsker grundlæggende, at staten overtager alle udgifter til overførselsindkomster.
Det vil fremme borgerens retssikkerhed, fordi det bliver den socialfaglige helhedsvurdering, der bliver afgørende for, hvilken hjælp den enkelte borger får.
I dag sidder kommunerne og tænker over: Hvad er det for en kasse, man skal tage pengene fra?
Og ud fra det kan man så fastlægge, hvad man kan give folk af muligheder.
Vi ønsker, at man slet ikke skal overveje kasserne, men kan nøjes med at tænke på det enkelte menneske, kan sætte det enkelte menneske før systemet. Da et flertal i forbindelse med vedtagelsen af de nye sociallove også vedtog en ændring af lov om social pension, der øgede den kommunale udgiftsandel fra 50 pct. til 65 pct., fremgik det klart af bemærkningerne, at man forventede, at det ville betyde færre nye tilkendelser af førtidspension.
Allerede dengang påpegede vi, at det var en trussel mod borgerens retssikkerhed, at man uden at ændre de formelle tilkendelseskriterier, gik ud fra, at der ville blive færre nye førtidspensionister alene som konsekvens af, at kommunerne selv skulle betale en større del.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
I direkte forlængelse af Socialdemokratiets ordførers tale vil også jeg fremhæve, at vi finder, at den ændring, vi gennemførte i sin tid, var en god ændring og en aftalt ændring, og derfor står vi selvfølgelig inde for den.
Der er sagt mange gode ting om det liv, vi ønsker at folk skal have mulighed for at leve.
Jeg synes, det er meget vigtigt i indsatsen for at gøre den nye førtidsreform til virkelighed, selvfølgelig at insistere på de meget aktive kommuner, som skal give folk mulighed for at vende tilbage til et aktivt liv.
Men det er stadig væk vigtigt at anerkende, at man selvfølgelig kan have et værdigt liv også på en passiv forsørgelse, og at der ikke er tale om sådan en generel samfundsmæssig kassation af de mennesker, som får tilkendt førtidspension.
Selvfølgelig er de ligeberettigede mennesker i det danske samfund.
Men det mindsker ikke nødvendigheden af at holde kommunerne fast på deres meget store ansvar for at give folk muligheder - også i det yderste og også i et kritisk og konstruktivt samarbejde med den enkelte - for at vende tilbage til et aktivt liv og et aktivt arbejdsliv.
Jeg synes, der er faldet mange gode bemærkninger om de værdier, som ligger bag vores førtidspensioneringssystem, om den aktivitet, vi forventer af kommunerne.
På baggrund af det og på baggrund af, at vi fortsat fuldt ud tilslutter os den aftale, vi har indgået, kan vi ikke støtte forslaget.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-02-08:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg gerne sige: Vi har overhovedet ikke skiftet holdning. Vi ønsker at løse problemerne, vi ønsker blot at gøre det på en ny måde.
Vi kan ikke blive ved med at køre i den samme skure.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Det må nu være rart for regeringen, at uanset hvad der kommer, så er der en bestemt sætning i tekstbehandlingsanlægget hos Dansk Folkeparti, der hedder »vi støtter, vi støtter«.
Jeg vil godt spørge fru Pia Kristensen: Hvad er det, man støtter, hvor skal det her placeres i Socialministeriet rent sekretariatmæssigt? Jeg vil også godt spørge: Er det rigtigt, som jeg har hørt, at man allerede er begyndt at udpege nogle, er Dansk Folkeparti specielt orienteret om det?
Det er vi ikke.
Det kunne være, at Dansk Folkepartis repræsentant kender til nogle ting, som vi ikke kender til.
Men det må være dejligt for en regering at have det sådan.
Jeg tænkte nok, at det skete for Dansk Folkeparti, men jeg er egentlig overrasket over, at det gik så hurtigt.
Det er da lidt skamfuldt sådan at konvertere på næsten alle punkter i løbet af 2 måneder.
Pia Kristensen (DF), 2002-02-08:
Jeg skal gøre det her ganske kort, for Dansk Folkeparti er nemlig positiv over for det forslag fra socialministeren om at nedsætte et råd for socialt udsatte.
Vi mener, at det omtalte råd vil være i stand til at synliggøre de svagest stilledes problemer, at rådet kan medvirke til at løse problemerne og ligeledes kan se på den forebyggende indsats.
Det er vores klare holdning, at den personkreds, der skal besætte pladserne i rådet, vil blive valgt med omhu, at de har erfaring og indsigt i de enkelte indsatsområder og fungerer som talerør for de svage grupper.
Dansk Folkeparti går som sagt ind for ministerens forslag, og så synes vi da i øvrigt, at det er meget positive udtalelser, der er kommet fra LO, så kan man jo tolke det, som man vil.
Men som sagt støtter vi socialministerens forslag og afviser derfor B 63.
Jens Rohde (V), 2002-02-08:
Det ændrer jo ikke ved, at beslutningsforslagsstillerne her jo alle sammen taler om uafhængighed, uafhængighed, uafhængighed, og at når det er ministeren, der udpeger, kan der ikke være tale om uafhængighed.
Det vil altså sige, at i alle de tilfælde - og der er rigtig, rigtig mange - hvor den tidligere regerings ministre har udpeget, har der altså ikke været tale om uafhængighed?
Er det sådan, jeg skal forstå det?
René Skau Björnsson (S), 2002-02-08:
Jeg tror ikke, jeg har brugt udtrykket »i lommen på en regering« i den her sag.
Jeg vil sige så meget, at som jeg også sagde i min ordførertale, har vi jo haft en god tradition på det sociale område, netop at samarbejde og skabe brede flertal for råd, nævn og kommissioner, og det er det, jeg savner i denne her sag ved oprettelsen af et socialt råd.
Jens Rohde (V), 2002-02-08:
Jeg vil godt spørge Socialdemokratiets ordfører, om han mener, at følgende råd og nævn har været i lommen på den tidligere regering og været afhængige af den tidligere regering og ikke har måttet kritisere den tidligere regering: Public Service Rådet, Radio- og tv-nævnet, Reklamenævnet, Medieudvalget, Børnerådet, Naturrådet, Det Økonomiske Råd, Den Grønne Fond, Jobpuljen, Vandfonden, Nævnet for Støtteberettigede Uddannelser i Udlandet, Folkeuniversitetsnævnet, Ankenævnet for Uddannelsesstøtten, Tipsungdomsnævnet, Udvalget vedrørende Danske Kulturelle Anliggender i Sydslesvig og en lang række andre.
For alles vedkommende har der været tale om rene ministerudpegelser af samtlige bestyrelsesmedlemmer.
Er der nogen af dem her, der har været i lommen på den tidligere regering, for så er det jo en ren tilståelsessag?
Det her er absolut ikke noget nyt, vil jeg gerne sige til hr. Björnsson.
René Skau Björnsson (S), 2002-02-08:
Som det klart fremgår af det her beslutningsforslag, er vi ikke imod ideen om at oprette et socialt råd.
Tværtimod kan det være en måde at sikre en kontinuerlig og nuanceret debat på området med det nødvendige input fra fagligt kyndige.
Det er vist vigtigt at få slået fast især med forsiden af Berlingske Tidende fra i dag in mente.
Men det er et drastisk brud på den tradition, vi har haft i Folketinget på det sociale område, når regeringen nu ikke forsøger at gennemføre bred enighed og inddragelse af partierne i Folketinget i forarbejdet for et nyt råd.
Det er drønærgerligt, og det er bl.a. derfor, vi nu fremsætter dette forslag om at trække aktstykket tilbage fra Finansudvalget, så vi kan få en lidt bredere diskussion om rådet.
I lighed med andre råd, som fungerer som rådgivende organer for Folketinget, bør et socialt råd også være uafhængigt af regeringen.
Hvordan sikrer vi ellers, at den bistand og vejledning, vi får fra rådet, er neutral og upåvirket af en på et givet tidspunkt siddende regering?
Jeg tror, det er vigtigt, at de to funktioner at rådgive ministeren og at være de svagestes talerør skilles ad.
Det er ikke, fordi vi som princip er imod nytænkning, men lige i forhold til den her situation mener vi, at der bliver overskredet nogle grænser på en måde, som vi ikke finder hensigtsmæssig.
Og det er ikke nok, at partierne er blevet bedt om at pege på egnede kandidater.
Hvorfor ikke tage skridtet fuldt ud og lade os få
et rigtigt, uafhængigt råd, som er udpeget efter de samme principper som f.eks. Det Økonomiske Råd, som har sit eget sekretariat, og som ikke er afhængigt af os politikere?
Netop i forbindelse med et socialt råd må det være god tone at høre offentligheden og høringsberettigede.
Vi savner i oplægget også en diskussion af, hvordan det nye råd skal spille sammen med de øvrige foreninger og organisationer, der repræsenterer de svage grupper i Danmark, og som netop har den direkte kontakt til de svage grupper, ligesom vi også savner en klar prioritering af den forebyggende indsats.
Så vi er selvfølgelig positive i forhold til det her beslutningsforslag.
Hans Andersen (V), 2002-02-08:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg gerne svare, at som jeg tidligere har nævnt, skal rådet jo både være med- og modspiller i forhold til regeringen. Hr. Villy Søvndal må så også kunne konkludere, at jeg dermed finder det naturligt, at det kommer med forslag, der måske ikke altid stemmer overens med de forslag, som regeringen har fremlagt.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Jeg vil gerne følge op på spørgsmålet om, hvem det er, man ikke vil have skal deltage i råd og arbejdsgrupper omkring det sociale arbejde fremover.
Den rapport, vi har drøftet tidligere i dag, og som ministeren også var positiv over for, er udarbejdet af en arbejdsgruppe under Narkotikarådet med deltagelse af forstanderen for Mændenes Hjem, forstanderen for Svenstrupgård, en fuldmægtig fra Socialministeriet, en socialoverlæge fra Københavns Kommune, en læge fra specialinstitutionen på Forchhammersvej, en forstander fra Forchhammersvej, en lektor fra Center for Rusmiddelforskning, et medlem af bestyrelsen for BrugerForeningen, en misbrugskonsulent fra Fredericia Kommune, en kontorchef fra Frederiksborg Amt og så en fra Kirkens Korshær. Hvem af disse folk må ikke længere deltage i at rådgive regering og Folketing?
Og hvilken type folk er det, der gerne må deltage i at rådgive Folketing og regering fremover?
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Venstres ordfører, hr. Hans Andersen, ville ikke forholde sig til mit eksempel, fordi det var et hypotetisk eksempel.
Det er alt jo, når man diskuterer fremtid.
Spørgsmålet var, om et sådant råd havde frihed til at kritisere regeringen, hvis rådet ikke var enig med regeringen.
Det er faktisk ikke hypotese.
Vi har i hvert fald oplevet det to gange, jeg kan komme i tanke om.
Det ene tilfælde er, at den tidligere regerings Narkotikaråd, som nu bliver nedlagt, jo på misbrugspolitikken har haft synspunkter, der var i lodret modstrid med den tidligere regering.
Det kostede ikke rådet livet.
Det synes jeg betegner frihed; det synes jeg betegner frisind.
Har et sådant socialt råd friheden til at kritisere regeringen på konkrete områder, hvor rådet ikke er enig, eller har det det ikke?
Det må en Venstremand, der besynger frihed, have overvejet, inden man går med på den her konstruktion.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Jeg har meget, meget stor glæde ved denne her diskussion, og jeg nød Venstres ordførers tale meget, fordi den netop viste et syn på det her spørgsmål, som ligger ud over det aktstykke, som nu er forelagt.
Jeg synes også, at det svar, som lige kom - nemlig det om at sikre bredde - er en væsentlig nøgle til, at vi får en konstruktiv proces i det fortsatte, for man kan sagtens forestille sig en konstruktion, som er bredere end den herværende, hvor nogle af de håndplukkede mennesker sagtens kan yde et bidrag og være i clinch med nogle andre, sådan at man får en stadig mere legitim rådsfunktion.
Det andet er, at med den lange diskussion, vi har haft i dag, kan det ikke have undgået nogens opmærksomhed, at der er en fælles, stor, bred optagethed af, hvordan vi løser sociale problemer i Danmark.
Det kan heller ikke være undgået nogens opmærksomhed, at der er skabt en stor usikkerhed om regeringens intention med nedsættelsen af det sociale råd.
Nu er det jo sådan, at jeg tror, at Venstre bliver hørt
ret meget af regeringen, og hvis I ikke har vanskeligt ved at blive hørt, kunne I så ikke overtales til at give ministeren det gode råd at tage en dialog med Folketingets partier om, hvordan vi gør det her rigtigt fra begyndelsen, sådan at vi får en samlet god sparring, som er kritisk, ikke kun i forhold til minister og regering, men sandelig også i forhold til Folketinget, sådan at vi bliver holdt fast på de gode intentioner og det ikke kun bliver ved ordførertalerne?
Hans Andersen (V), 2002-02-08:
Til fru Margrethe Vestager: Jeg har ikke brugt ordvalget »ondskabsfulde typer«.
Systemfolk kan være gode nok, ingen tvivl om det, men det kunne jo også være, vi skulle give dette råd en større bredde.
Derfor min argumentation om at varetage helheden, og så er det fornuftigt, at dette råd bliver sammensat bredt.
Til hr. Villy Søvndal: Det er noget af en hypotetisk tanke; det vil jeg ikke gå nærmere ind i.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Omdrejningspunktet for mit næste spørgsmål er også uafhængigheden.
Jeg vil spørge Venstres ordfører, hr. Hans Andersen, om vi kan komme til at opleve følgende situation:
Regeringen kommer med et udspil - det skal en regering gøre, det skal den ikke klandres for - f.eks. på det boligsociale område, hvor man fjerner de boligsociale rådgivere, eller man foreslår, at man sælger 100.000 af de almene boliger, regeringen anbefaler, ministeriernes departementer laver en anbefalelsestale til ministeren - det er deres opgave, det er det, de får deres løn for - men pludselig kommer så det sociale råd, som altså sidder under departementet i Socialministeriet, og advarer kraftigt imod at gennemføre de her forslag på grund af deres sociale konsekvens.
Er det et muligt scenario?
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Jeg skal bare bede om lidt læsevejledning, for jeg undrer mig over, hvor fru Pia Kristensen har fået det indtryk, at rådet også skulle arbejde med en forebyggende indsats.
Jeg kan ikke finde ordet forebyggende.
Jeg kan ikke finde bredden.
Jeg kan finde et fokus på de meget, meget synlige sociale problemer.
Jeg kan ikke finde ét ord, der handler om at forebygge, så folk ikke fortsætter en meget alvorlig social deroute, men hvor man kunne stoppe dem på et tidspunkt, hvor der var mere held med at hjælpe den, end når de først er blevet hjemløse, prostituerede, narkomaner eller så fremdeles.
Jeg konstaterer med glæde, at Dansk Folkeparti også er optaget af den forebyggende indsats.
Måske kan vi faktisk finde ud af at lave et samlet kommissorium for et socialt råd, som ville give mening både på kort og på lang sigt.
Jeg vil godt spørge lidt nærmere ind til det nye folkeslag, vi har fået præsenteret her i dag, nemlig systemfolket.
Det er en hidtil, tror jeg, unavngiven gruppe, som må være trængt ind i landet, før de nu foreslåede asylregler bliver gennemført; jeg har nemlig ikke rigtig hørt om dem før.
Jeg kender dem ikke rigtig som de der tilsyneladende ondskabsfulde typer, som kun vil bevare og ikke vil kritisere eller udvikle eller noget som helst.
Hvem er de?
Hvordan kender man dem?
Jeg vil egentlig også gerne tage mig i vare for dem, for det lyder ret slemt at komme i berøring med dem.
Kan det blive en anelse mere præcist, hvem det er, vi skal undgå kommer til at sige noget om det her felt?
Det andet er, at en af begrundelserne for, at ingen organisationer eller sammenslutninger må indstille, er, at det handler om en gruppe mennesker, som i dag har vanskeligt ved at blive hørt.
Vi har nu brugt, tror jeg, i hvert fald 4 timer på at diskutere netop forholdene for hjemløse og andre svagtstillede grupper, og det må jo være dem, der tænkes på her.
Er det vanskelighed ved at blive hørt, at Folketinget bruger en god, kvalificeret eftermiddag på at diskutere boligforholdene for netop de her grupper, og hvordan man kan øge indsatsen for dem?
Pia Kristensen (DF), 2002-02-08:
Jeg vil sige til hr. Villy Søvndal, at vi løber altså ikke efter regeringen som en logrende hund.
Vi mener, det her forslag er godt, og det er derfor, vi støtter det.
Så kort kan jeg svare på det.
Til fru Margrethe Vestager vil jeg blot sige, at nej, det har jeg ikke læst, det fru Margrethe Vestager var inde på.
Så vil jeg også sige, som jeg sagde før, at Dansk Folkeparti støtter det ud fra vores egen holdning.
Vi mener, det er et råd, der er værd at støtte.
Og selv om der måske ikke lige sidder eksperter fra organisationer og andre steder, så mener vi, at de folk, der kommer ind i det råd, måske er større eksperter end dem, der sidder i organisationerne.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Jeg har selvfølgelig ikke nogen vurdering af, hvorfor Dansk Folkeparti støtter eller ikke støtter, og hvilken debat man har haft.
Næh, det var ikke det, fru Pia Kristensen svarede på, der egentlig interesserede mig, det var derimod spørgsmålet om, hvor det forebyggende arbejde skal høre hjemme, for det forebyggende arbejde er ikke en del af det, som det her råd skal arbejde med.
Og det må være helt afgørende med hensyn til at forhindre, at folk kommer i de her meget dramatiske situationer med hjemløshed, prostitution, narkomani, at man får et stærkt fokus på forebyggelsen, så man kan gribe folk, inden de når derud.
Da jeg også har forstået, at Dansk Folkeparti er optaget af det samme, håber jeg, at vi kan finde en måde, hvorpå vi kan påvirke kommissoriet her, sådan at hele forebyggelsesaspektet kommer kraftigere ind.
Når jeg er lidt optaget af det her spørgsmål om, hvad rådet
skal beskæftige sig med, skyldes det, at jeg har lært, at regeringen til punkt og prikke efterlever, hvad den siger.
Det er jo al ære værd, at det er det, den vil måles på.
Men det er jo derfor, at vi er optaget af, at det givetvis også betyder, at andre til punkt og prikke skal forholde sig til det, de bliver bedt om. Det er altså meget svært i de fire pinde, som handler om, hvad rådet skal lave, at se en offensiv socialpolitisk dagsorden i forhold til usynlige sociale problemer; dem, der ikke manifesterer sig i hjemløshed; dem, der ikke manifesterer sig i narkomani; dem, der ikke manifesterer sig i prostitution, men som desværre kan være vejen dertil.
Line Barfod (EL), 2002-02-08:
Når jeg lytter til fru Charlotte Dyremose, tror jeg, at det kan være en del af problemet med kommunikationen her, at vi simpelt hen har nogle forskellige opfattelser af arbejdet på det her område.
Der er meget stor forskel for mig, om man følger indsatsen over for dem, der allerede er blevet udstødte,
f.eks. »Projekt UDENFOR«, som Preben Brandt fra Narkotikarådet leder.
De gør en stor indsats for dem, der er udstødte.
De har sat »Sygepleje på hjul« i gang, hvor man kommer rundt til de udstødte og hjælper dem osv.
De taler om, hvad kan man gøre for at forbedre deres vilkår.
Det er jo noget helt andet end at forebygge, at nogle bliver udstødte, for det handler f.eks. om det boligsociale arbejde, før folk overhovedet bliver hjemløse, det handler om en bedre indsats over for børn, inden de overhovedet kommer så langt ud, at de begynder at få et narkomisbrug osv.
Derfor er der for mig ud fra den praktiske erfaring meget stor forskel på, om man ser på det forebyggende arbejde eller på en indsats for at afbøde nogle af de forfærdelige vilkår, der er for dem, der allerede har fået store sociale problemer.
Hvis fru Charlotte Dyremose mener, at det skal være hele det brede forebyggende arbejde, der skal ind under det her sociale råd, er det da meget glædeligt.