runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-26:
Ved førstebehandlingen af de fem energilove, som vi har til behandling i dag, og som bl.a. udmønter elreformen,
gav jeg udtryk for Kristeligt Folkepartis principielle holdning til lovene og også til elreformen i særdeleshed.
Jeg skal undlade at gentage det her i dag, men blot hæfte mig ved det, jeg også gav udtryk for under førstebehandlingen, at vi her i den sidste fase også skulle lytte til aktørerne i forhold til de kritikpunkter, der var rejst over for elreformen og lovgivningen herom.
Og det, som jeg her konstaterer ved andenbehandlingen i dag, er, at der så har været lyttet til kritikken, og at det også har udmøntet sig i nogle ændringsforslag, som ministeren har stillet, og som jeg gerne her ved andenbehandlingen vil give udtryk for at vi fra Kristeligt Folkepartis side naturligvis kan støtte.
Jeg siger det, fordi vi ikke er medlemmer af Det Energipolitiske Udvalg og dermed ikke har været med i betænkningen.
Jeg skal derfor nøjes med at sige her, at hvis vi fra Kristeligt Folkepartis side skal sammenfatte det, der er sket omkring elreformen, er det, at den er nu sat på skinner.
Vi har sikret et robust grundlag for elsektoren fremover også på et mere konkurrencebetonet marked.
Vi sikrer, at vi kan fastholde vores energi- og miljøpolitiske målsætninger.
Og jeg mener endda, vi kan sige, at Danmark nu på det her område bliver foregangsland, idet vi formår at kombinere miljø og marked på en god måde, så vi også fremover kan præsentere elsektoren ikke bare for den danske befolkning, men også i en international sammenhæng, og de resultater, som den særlige danske model også vil kunne opvise.
Jeg er overbevist om, at vi vil få gode resultater af den lovgivning, som vi tager stilling til her i dag og senere ved tredje behandling.
Martin Glerup (S), 1999-05-26:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Kim Behnke om, at den del af energiforbruget er faktisk ret godt set i forhold til CO2-målsætningen, men det, vi skal være sikre på, er, at vi fortsat har den rigtige udvikling på området, så vi kan nå CO2-målsætningen.
Og det vil ikke være til hinder for, at vi kan fortsætte den eludveksling, som består i, at kraftvarmebaseret el bliver eksporteret til Norge og Sverige.
Vi skal jo lave kraftvarme om vinteren, når der er koldt her, og hvor Norge og Sverige måske har få vandressourcer i deres reservoirer.
Så det supplerer hinanden på en udmærket måde; det skulle vi gerne have til at fortsætte, og det er der mulighed for under de her kvoter.
Kim Behnke (FP), 1999-05-26:
Så jeg synes ikke, vi skal bruge denne anledning til at pege fingre af elbranchen, snarere tværtimod.
Min bekymring gælder heller ikke i forhold til CO2-målsætningen.
Min bekymring drejer sig om, at vi jo kan få situationer, som vi har haft indtil flere gange inden for de sidste 10-15 år, nemlig hvor både Norge og Sverige står med markante behov for at få leveret strøm fra Danmark, og der vil det være ulykkeligt, hvis vi var bragt i den situation, at vi siger nej, fordi elværkerne ramler hovedet mod et CO2-loft.
Der må det være sådan, at der er den fleksibilitet mellem de nordiske lande, at vi kan være hinanden behjælpelige, lige så vel som vi jo gerne vil købe CO2-fri strøm fra Norge, når elvene fosser og der er rigeligt med strøm på det nordiske marked.
Så det var blot den bekymring fra min side, at vi ikke med den CO2-kvote, der nu er lagt, går ind og forhindrer det glimrende nordiske samarbejde i at kunne fortsætte.
Og med hensyn til invitationen fra hr. Peter Hansen-Nord så vil jeg glæde mig til at se den.
Peter Hansen-Nord (V), 1999-05-26:
Det er ikke første gang, jeg har rost Fremskridtspartiet.
Det bliver forhåbentlig heller ikke sidste gang.
Og jeg synes faktisk, Fremskridtspartiet i hele denne her fase har været så konstruktivt og så positivt i forbindelse med de ting, der er lavet om elreformen, at man egentlig kan undre sig over, at vi ikke alle sammen i fællesskab inviterer Fremskridtspartiet med ind i forligskredsen.
Der har ikke været andet end positive ting.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-05-26:
Ja, jeg vil gerne sige tak til ministeren for den proces her, men også benytte lejligheden til at stille ministeren et par spørgsmål.
For det første om overgangsordningen for møller, som jeg betragter, som ministeren ved, som en unik mulighed i eksportmæssig sammenhæng.
Jeg hører ikke til dem, der er helt sikker på, at vi redder verden med vind, men vi kan redde betalingsbalancen i nogen grad.
Det er jo sådan, at når overgangsordningen nu er lavet, så kan planlægningslovgivningen selvfølgelig alligevel komme på tværs og bremse for de intentioner, der er.
Der er jeg glad for ministerens tilsagn om, at man i planlægningssammenhængen vil tage de hensyn og være fleksibel.
Jeg vil gerne have ministerens bekræftelse på det her område, lige så vel som på oprydningsspørgsmålet, som vi synes er ganske vigtigt.
Vi kunne halvere antallet af møller i Danmark og lave tre gange så meget strøm, hvis oprydningen kommer
godt i gang.
Martin Glerup (S), 1999-05-26:
Jeg synes, at Fremskridtspartiets indlæg her var særdeles konstruktivt, og der er kun en enkelt ting, jeg gerne ville anholde.
Det er, at CO2-kvoterne skulle være for stramme.
Det er de faktisk ikke set i forhold til den CO2-målsætning, som vi har sat os.
Hvis vi skal have en chance for at opfylde den, er vi nødt til at have de CO2-kvoter i den udstrækning, de fremgår af forslaget her.
Så vil jeg godt sige om kraftværkernes udgangsposition, at det fremgår jo også af aftalen, at de skal være konkurrencedygtige, og det kan jo være svært nok, hvis der er sådan en lidt meget lav elpris i Skandinavien, men derfor har vi også undladt at tappe penge ud af kraftværkerne, men lade den problematik stå tilbage i forbindelse med åbningsbalancen.
Og omkring samarbejdet vil Folketingets Energipolitiske Udvalg blive meget centralt i den forbindelse, fordi de bemyndigelser, der ligger i de her love, faktisk skal drøftes i Det Energipolitiske Udvalg.
Så der bliver et godt forum for det.
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-26:
Jeg skal ikke anfægte de målsætninger.
Jeg skal ikke anfægte de aspirationer, som de grønne eller i hvert fald de gamle grønne deltagere har i denne her elreform, på ingen måde.
Hvorfor dog det?
Men det, jeg tillader mig at anholde og bliver nødt til at blive ved med at anholde, er, at man nu går over til at anvende nogle nye instrumenter.
Det kan ikke nytte noget, at man kommer og siger, at det her bare er en fortsættelse og business as usual.
Det er netop ikke business as usual.
Det er et nyt system.
Det kan man så have forskellige vurderinger af, og det bliver jeg nødt til at fastholde, så derfor må fru Anni Svanholt og jeg altså lave en studiekreds over spørgsmål nr. 27.
Så må vi jo indkalde en ekspertgruppe.
Men jeg henholder mig fortsat til svaret på spørgsmål nr. 27.
Anni Svanholt (SF), 1999-05-26:
Hr. Søren Kolstrup prøver i den grad at skabe uklarhed og prøver at jonglere rundt med ordene.
Skulle vi nu ikke holde os til det, der er virkeligheden derude, hvor man altså skal tage imod noget strøm?
Det er det, jeg forholder mig til.
Det afgørende er, at det er, for at vi kan få en grøn omstilling, at al den strøm, som er prioriteret, inklusive en stigende andel vedvarende energi, er det, der skal modtages. Der er en aftagepligt.
Det kan ikke nytte noget, hr. Søren Kolstrup bliver ved med at bestride kendsgerningerne.
Der er jo en aftagepligt, og det er det, nogle har reageret så voldsomt imod.
Jeg synes, hr. Søren Kolstrup i stedet for at prøve at skabe uklarheder her skulle glæde sig over, at det rent faktisk er sådan, at vi nu får en grøn omstilling, at der sker en fortrængning, og at der kommer mere vedvarende energi.
Det ville klæde hr. Søren Kolstrup at erkende, at sådan er det, og så forstå, hvad det handler om.
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-26:
Med den her reform anvender man mere - med streg under mere - usikre midler.
Hvis det var sådan, at vi havde opfattelsen af, at det var mere sikre midler, jamen
så kunne vi jo falde hinanden om halsen, og jeg ville sige, det var herligt.
Det, der er det dybt ulykkelige i situationen, er, at man efter vor bedste bedømmelse og de faktiske erfaringer, der ligger på området, går over til usikre instrumenter for at nå de grønne mål.
Til fru Anni Svanholt kan jeg blot sige, at jeg synes, der må oprettes en studiekreds omkring svaret på spørgsmål nr. 27. Enten er det altså sådan, at fru Anni Svanholt har
, og hvis fru Anni Svanholt har ret, vil jeg bede ministeriet om at komme med nogle langt, langt tydeligere svar til mig, eller også er det sådan, at fru Anni Svanholt rent faktisk er enig med ministeriet og bare kalder systemet med VE-beviserne - og vi er enige om, at rent faktisk er det jo det, man toner hen imod - for prioriteret strøm.
Men hvorfor skulle man så netop skelne mellem den måde, hvorpå den vedvarende energi skal køre, og den måde, hvorpå naturgas og affald skal køre?
Det vil fortsat være prioriteret.
Det er ét system, og et andet system er systemet for vedvarende energi.
Der er altså en forskel dér.
Så kan fru Anni Svanholt hævde over for mig, at den forskel er så ubetydelig og i praksis urealistisk, men den er der rent faktisk i hvert fald ifølge det, jeg har kunnet læse mig til, og det er det, jeg hævder er interessant.
Kan vi i det mindste ikke blive enige om det faktiske?
Men det er da vigtigt at konstatere, at man nu laver denne skelnen.
Dorit Myltoft (RV), 1999-05-26:
Hr. Søren Kolstrup svarede ikke på mit spørgsmål, da jeg spurgte, om hr. Søren Kolstrup mente, at den nuværende lovgivning ville være et bedre bolværk mod det skrækscenario, der blev stillet op.
Vi er netop gået ind i det her forlig
for at forbedre eksisterende lovgivning på området.
Anni Svanholt (SF), 1999-05-26:
Jeg vil da gerne forsøge endnu en gang over for hr. Søren Kolstrup at redegøre for, hvad det er, det handler om.
VE-beviserne skal dokumentere, at det rent faktisk er vedvarende energi, og at der også skal mere konkurrence ind på et senere tidspunkt, men udformningen af et grønt marked er jo ikke udarbejdet endnu.
Det står jo tilbage at tage fat på.
Men jeg må slå fast igen, at prioriteret strøm er, som det hele tiden har været og er i den nuværende lovgivning, både den decentrale kraftvarme og vedvarende energi, og det vil det også være, selv om der bliver tale om beviser for vedvarende energi og man får en eller anden pris på et bevis.
Det er muligt, at hr. Søren Kolstrup ikke kan forstå det, men jeg kan da sige, at elværkerne rundtomkring er fuldstændig klar over, hvordan det hænger sammen her: at man har en pligt til at modtage det hele foran al anden form for strøm.
Martin Glerup (S), 1999-05-26:
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige, at derved adskiller situationen sig jo ikke fra den situation, der er i dag.
Så vil jeg sige, at det, der klart indgår i aftalen, er, at der skal ske en fordobling af den vedvarende energis andel af elforsyningen fra 10 til 20 pct. inden år 2003.
Det er en klar grøn målsætning, som hr. Søren Kolstrup må være så venlig at kvittere for.
Desuden er det sådan, at der kun udstedes VE-beviser pr. kilowatt-time frembragt vedvarende energi, og det er jo garantien for, at der bliver frembragt
vedvarende energi i det omfang, der udstedes VE-beviser, så der er ikke så meget hokuspokus i det
Det er ganske logisk.
Aase D. Madsen (DF), 1999-05-26:
Jeg må lige oplyse ministeren om, at Dansk Folkeparti ikke har tabt nogen som helst kamp.
Dansk Folkeparti vil blive ved med at kæmpe mod de afgiftsmæssige dele af elreformen, de afgifter, som udgør 2 mia. kr. i finanslovdelen.
Hvis ministeren ikke har bemærket det, så sagde jeg fra talerstolen her, at Dansk Folkeparti var positiv over for samtlige ændringsforslag, der ligger i øjeblikket.
Det er da helt logisk.
Der kæmper vi da alle og trækker på samme hammel, som man gør ved ændringsforslagene, så det er noget - ja, jeg ved ikke, hvad jeg skal kalde det, men det er i hvert fald ikke korrekt.
Så vil jeg gerne lige høre: Ministeren talte om, at vindmøllecirkulæret, landsplancirkulæret, skulle op af skuffen igen, og at man gerne ser en hurtig udbygning af vindmøller.
Jeg vil gerne spørge: Er der flere vindgode områder tilbage i Danmark?
Svend Auken (S), 1999-05-26:
Til hr. Kalnæs
: Meningen med det landsplandirektiv, jeg udsender nu om planlægningen, er faktisk at afklare usikkerhederne og befordre en hurtig sagsbehandling, så der de steder, hvor der skal siges nej, bliver sagt nej med det samme, og de steder, hvor der kan siges ja, bliver sagt ja hurtigt. Vi kan selvfølgelig ikke sætte Naturklagenævnets legalitetskontrol, altså kontrol med om juraen er i orden, ud af kraft, det siger sig selv, men jeg vil drage omsorg for, at de projekter, der er færdige, men som bliver indklaget for Naturklagenævnet, kan gennemføres, hvis klagerne over projektet ikke får medhold i Naturklagenævnet.
Det vil vi drage omsorg for i vores regler for at sikre det, som jeg tror hr. Kalnæs nævnte.
Jeg forstår, det generer hr. Kalnæs, at vindenergien også har en ekstremt positiv virkning på miljøet.
Jeg synes, han skulle glæde sig over, at der faktisk er tale om noget, der både giver bedre miljø og flere job, og det tror jeg inderst inde også er det han selv mener. Vi skal, synes jeg, interessere os for at gøre den danske sokkel interessant som investeringsobjekt i fremtiden.
Jeg tror, der ligger meget, meget store muligheder for vindkraften, og vi skal i den forbindelse sørge for, at også private investorer får en mulighed for at være med.
Det synes jeg er ensbetydende med, at vi har masser af arbejde, og det være sagt til fru Aase D. Madsen, som jeg nu ser markere, før jeg har svaret hende; det er selvfølgelig et arbejde, vi også vil gennemføre i Energiudvalget, og der ligger bestemt ikke noget ønske om at sætte nogen uden for indflydelse i Energiudvalget. Jeg kommer selvfølgelig, hver gang jeg bliver bedt om det, og vi tager alle diskussionerne dér.
Men det er klart, at hvis fru Aase D. Madsen havde kunnet være positiv over for selve reformen og sådan noget, så havde hun jo også haft en sindsstemning, der gjorde det lettere for hende at deltage i konstruktive drøftelser om udmøntningen af denne reform, som hun jo ikke har megen kærlighed for.
Aase D. Madsen (DF), 1999-05-26:
Jeg vil gerne have lov til at sige til ministeren: Jeg har haft nøjagtig de samme muligheder som de andre, der ikke er med i kernepartierne, forligspartierne, nøjagtig de samme muligheder.
Nu talte ministeren før om IEA, og det havde været så godt, der havde været 25-års-jubilæum.
IEA har gentagne gange udtrykt bekymring om energipolitikkens samfundsøkonomiske omkostninger med hensyn til den grønne energi osv.
Dem har jeg også efterlyst, og jeg stiller spørgsmål, flere spørgsmål, hver uge for at få oplyst
Gentagne gange har IEA udtrykt kritik over, at de ikke kan få disse oplysninger, men hvis jeg nu her fra talerstolen får tilsagn om, at ministeren vil give disse oplysninger til IEA, så kan det være, jeg eller Energiudvalget derefter kan få disse tal, for det kniber godt nok med at komme ud af busken med disse tal, korrekte tal, vel at mærke.
Ole Sohn (SF), 1999-05-26:
Så derfor er det ikke et regionalt anliggende, det er et nationalt anliggende.
Og det forslag her får ingen betydning
for besøgsantallet, tværtimod.
Lis Greibe (S), 1999-05-26:
Jeg tillod mig i mit indlæg at nævne, at det i området dernede blev omtalt som københavnerforslag, og det gjorde jeg som et led i at meddele, at der absolut ikke er stemning for, at man ændrer funktionen nede i Frøslevlejren nu.
Jeg sagde
ikke, at »københavnerforslag« var mit ord, men man mener, at man jo i hvert fald har et område dernede, som er blevet en meget stor del af Sønderjylland, som er noget, der betyder meget for Sønderjylland, og som man ikke ønsker at lave om på.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-26:
Ja, for det kan vel ikke være den der vognmandsforretning, der skal være trækplasteret for, at folk kommer til området, for så vil jeg da nødig gøre mig tanker om, hvad man kunne forestille sig at foreslå, der skulle ligge i Mindelunden for at trække folk til.
Men jeg vil godt spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvad er egentlig formålet med at lancere den debattone, der hedder, at det er københavnerforslag?
Man kunne selvfølgelig begynde at diskutere, om ikke mange af dem, der sad i Frøslev, var københavnere.
Den debat vil jeg ikke lancere, jeg vil bare spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvad er formålet med at rejse den debat her fra Folketingets talerstol?
Ole Sohn (SF), 1999-05-26:
Jeg vil gerne meddele den socialdemokratiske ordfører, at jeg i går havde lejlighed til at tale med tidligere politimester hr. Ivar Møller, som har skrevet et indlæg i Jydske Tidende på baggrund af nogle mangelfulde oplysninger, hvor hr. Ivar Møller havde den opfattelse, at mindeparken alene skulle omhandle ét museum, Frøslevlejrens Museum, og ikke andet.
Men forslaget er jo netop et kompromis, en konstatering af virkeligheden, at der i dag er anden form for museumsaktivitet og anden almen kulturel aktivitet, det, som er med til at tiltrække besøgende, og det skal blive der.
Og det beroligede hr. Ivar Møller, for det jo er det, der er grundlaget for lejren, så det ændrer forslaget intet ved.
Det er det ene.
Det andet, jeg godt lige vil anholde, er, at når fangeorganisationerne i 1984 ikke reagerede på etableringen af den selvejende institution, så var det ganske enkelt, fordi de overhovedet ikke blev orienteret om, at man havde fraveget den oprindelige aftale og etableret en selvejende institution.
Lis Greibe (S), 1999-05-26:
Til det sidste spørgsmål om, hvorvidt der ville komme færre eller flere, der besøger området, hvis der bliver lavet en mindepark, henholder jeg mig jo altså lidt til, hvad der bliver sagt af dem, der mener at have rimelig forstand på det, deriblandt tidligere politimester Ivar Møller, som er med i institutionen som repræsentant for fangerne, og der bliver altså næret frygt for, at det som sådan bliver et mere dødt område, hvis ikke man har så mange aktiviteter, som man har i dag.
Med hensyn til om der er aftalebrud eller hvad, så er det jo en gammel sag efterhånden, og der er aldrig nogen sinde fremskaffet beviser for, at den påstand om en mindepark var et løfte, og at det var et løfte, som hverken Folketinget eller regeringen kan løbe fra.
Det er en påstand, men der er aldrig decideret skaffet beviser for den, og sagen har jo også været for Ombudsmanden.
Så jeg mener ikke, at vi i dag er bundet af en gammel udtalelse, når der har været mange andre sten, der er blevet vendt senere, og det er blevet vendt og drejet.
Ole Sohn (SF), 1999-05-26:
Det er naturligvis tilladt et parti at skifte holdning, og det kan jeg forstå Socialdemokratiets ordfører giver udtryk for her i forhold til det svar, som tidligere formand for Folketinget Erling Olsen har meddelt Sammenslutningen af Danske Fanger fra Frihedskampen 1940-1945, hvor Erling Olsen fastholder at stå ved den aftale og det tilsagn, der blev givet i 1967 om, at der skulle etableres en mindepark, at den aftale vil Socialdemokratiet naturligvis stå fast på. Det er det ene.
Det andet, som jeg ikke helt forstår, er, når fru Lis Greibe siger, at der vil være færre, der kommer for at besøge området, hvis man etablerer en mindepark.
Lis Greibe (S), 1999-05-26:
Vi nærer i Socialdemokratiet dyb respekt og ærefølelse for de mange, der under Anden Verdenskrig gav deres liv i kampen mod besættelsesmagten, og vi har stor medfølelse med de efterladte til de ca. 400 forsvundne modstandsfolk, der blev ført fra Frøslevlejren til kz-lejre og døde under ufattelige lidelser.
Deres offer vil aldrig blive glemt, og deres minde vil være ristet i den danske historieskrivning.
Jeg er bevidst om, at det er de ædleste motiver, der ligger bag, når en gruppe mennesker genrejser den årelange debat om aftalebrud og dermed udløser en reaktion her på Christiansborg i form af et beslutningsforslag om en mindepark i Frøslevlejren.
Jeg håber dog ikke, at debatten her i dag bliver mere følelsesladet end egentlig saglig.
Vore ord vil måske fejlagtigt blive tolket som en afspejling af mangel på forståelse for ønsket om at ville værne om mindet
for de faldne.
Jeg vil derfor starte med at pointere, at vi i Socialdemokratiet står vagt omkring den ære, som vi skylder disse mennesker.
Men jeg må dernæst tilføje, at dette ikke betyder, at vi finder dagens beslutningsforslag egnet dertil.
Gennemførelsen af B 140 ville medføre, at det egentlige fangeområde med hovedvagttårnet, sygehusbarakken og et antal af mændenes og kvindernes barakker skulle indhegnes.
I Sønderjylland reagerer man hovedsagelig negativt på forslaget trods stor viden om og indlevelse i ånden, der hviler over Frøslevlejren i forbindelse med dens funktion under krigen.
Det har bl.a. vakt forundring, at det nu fremførte forslag ikke kom til udtryk, da den selvejende institution Frøslevlejren blev stiftet i 1984.
Formålet med overdragelse af lejren fra Indenrigsministeriet til institutionen var at sikre lejren.
Arealet lejede man af Miljø- og Energiministeriet, og man fik dermed fuld dispositionsret inden for rammerne af en vedtaget lokalplan.
Området fungerer fint i dag og holder en fin balance mellem oplysning om det triste kapitel i vores historie - altså i museet - og det at være et område med mange aktiviteter.
Man kan befrygte, at oprettelse af en mindepark - lokalt også betegnet som et københavnerforslag, må jeg indrømme - ville indebære, at langt færre ville opsøge området og dermed få viden om og indblik i den danske modstandsbevægelses liv og virke. Socialdemokratiet ønsker ikke at blande sig i den selvejende institutions dispositionsrettighed.
Vi mener, at området fungerer godt i sin nuværende form, og vi støtter derfor ikke forslaget om endnu en mindepark ud over den, vi allerede har i Mindelunden i Ryvangen.
Ole Sohn (SF), 1999-05-26:
jeg er en udmærket ting, som jeg gerne vil medvirke til.
Men jeg vil gerne spørge ministeren, om han ikke er enig i, at når vi har problemet i dag, så hænger det sammen med, at der i sin tid i slutningen af 1960'erne blev lavet en aftale, som siden hen er blevet bekræftet undervejs, mellem fangeorganisationerne og den daværende regering om, at der skulle etableres en mindepark i takt med, at barakkerne blev rømmet.
Og det, der er sket siden da, er, at man har brudt aftalen og dermed etableret anden form for virksomhed.
Det er det, der er sagens kerne og sagens problem.
Men hvis regeringen positivt vil medvirke til, at man finder en forhandlingsløsning, sådan at man kommer ud over trakasserierne og det juridiske og ender med at få en løsning, som imødekommer ønsket om og behovet for at få lavet en mindepark, jamen så er vi også indstillet på at indgå i de forhandlinger.