Lissa Mathiasen (S), 2004-11-17:
Siden vi vedtog loven om registreret partnerskab i 1989, tror jeg, vi alle sammen må erkende, at der er sket en almindelig anerkendelse af ligeværdet mellem samlevende af modsat køn og samlevende af samme køn, hvis vi kigger på samfundet som sådan.
Det har også medført, at flere forslag om ligeværdighed mellem ægteskab og registreret partnerskab har været til behandling her i Folketinget gennem de senere år, og set i den sammenhæng betragter vi det fra Socialdemokraternes side som helt naturligt også at ville sikre ligeværdet på dette område.
Vi deler SF's holdning om, at det skal være muligt for præsterne inden for folkekirken eller inden for andre trossamfund med retsvirkning at få lov til at medvirke ved indgåelse af registreret partnerskab.
Men det, jeg tror er væsentligt – for jeg synes egentlig, det er en lidt mystisk debat, der også i dag er her om det her forslag – er at lægge vægt på og holde fast i, at det, der altså sker med det her forslag, er, at der åbnes mulighed for, at folkekirkens præster eller andre trossamfund kan forestå registrering af partnerskabet, men der er ingen forpligtelse til det.
Dermed har vi altså også, håber jeg, meget klart fået fastslået, at vi ikke ønsker at blande os i kirkens indre liv.
Det vil vi godt overlade til præsterne og til biskopperne.
Vi ønsker heller ikke med hensyn til de øvrige trossamfund at blande os i deres indre anliggender.
Der er således ikke tale om, at noget trossamfund, ej heller folkekirken, med en sådan ændring af lov om registreret partnerskab, som vi betragter det her som værende udspil til, pålægges at udføre vielser som en pligt over for deres medlemmer.
Det er op til det enkelte trossamfund selv at afgøre.
Det her forslag lægger alene op til at fjerne de lovmæssige hindringer for, at et trossamfund, hvis præster har bemyndigelse til at forestå vielser, også får muligheden for at udarbejde ritualer og foretage vielser af registrerede par med samme retsvirkning som registrering i henhold til lov om registreret partnerskab.
Der har allerede været nævnt fra kirkeministerens side det udvalgsarbejde, som biskopperne tog initiativ til i 1995, og tilsvarende også i hvert fald noget af det, som var konklusionen på det, som arbejdsgruppen offentliggjorde i 1997.
Senere i 1997 var det så, at biskopperne udsendte en fælles erklæring, hvori de bl.a. udtrykte, at biskopperne ikke er enige om forståelsen af de bibelske udsagn om homoseksualitet, men samstemmende tager afstand fra en kristelig fordømmelse af mennesker, som åbent har tilkendegivet og truffet en beslutning om at leve sammen i registreret partnerskab.
Det synes jeg egentlig er en fin hilsen, der er kommet, og jeg synes også, det er meget fint, at vi må konstatere, at der fortsat er en debat biskopperne imellem og generelt i folkekirken.
Men debatten fra biskoppernes side kom også til at betyde, at registrerede par siden 1997 har haft mulighed for at få en gudstjenestelig markering af deres partnerskab, men det, vi ønsker, når vi støtter op om et forslag som det her, er at være med til at skabe ligeværdighed, at fjerne nogle af de undtagelser, der ligger i lov om registreret partnerskab.
Derfor anerkender vi også, at der naturligvis også er registrerede par, som er medlem af folkekirken eller et andet trossamfund, som gerne vil kunne indgå deres partnerskab inden for rammerne af det åndelige og religiøse fællesskab, som de må være en del af.
Men vi siger samtidig, at det ikke er os, der skal bestemme det, det er de enkelte trossamfund, der skal træffe den beslutning.
Vi ønsker blot at fjerne barriererne, og derfor kan vi støtte det fremsatte forslag, som giver folkekirken og andre trossamfund mulighed for, hvis de ønsker det, at medvirke ved indgåelse af registreret partnerskab.