runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-20:
Det var jo en god tale, den socialdemokratiske ordfører holdt.
Den glædede mig af flere grunde.
Der blev nemlig talt om, at vi helt skal undgå pesticider, og at det er Socialdemokratiets mål, at de skal udfases totalt.
Der var dog et par ord, der vakte en lille smule bekymring.
Det var, at det var på lang sigt, men udgangspunktet er jo godt nok.
Det andet, der også glædede mig i talen, var, at der blev talt om den progressive del, og at det var den, der var årsag til, at der var sket noget i det her Folketing.
Men jeg vil godt spørge den socialdemokratiske ordfører, om man vil løfte sløret en lille smule for den bemærkning, der hed på lang sigt.
Hvor lang tid skal vi vente?
Det handler jo om vores grundvand.
Kan der ikke siges lidt nærmere om, hvor hurtigt vi skal have udfaset disse sprøjtemidler?
Jeg siger: Jo hurtigere, jo bedre.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
De, der kender miljøministeren godt, ved jo, at det, der irriterer ham allermest, er, at han ikke var medlem for et kort øjeblik.
Det er sådan set det eneste, der irriterer miljøministeren, for ellers elsker han jo, at man kan lave sådan nogle klubber, så det er jo ikke noget, der kommer bag på ham.
Jeg vil kun sige, at vi havde en debat med miljøministeren, og der skete måske det, som er lige ved at ske igen, at ministeren ikke når at høre efter, hvad der bliver sagt, eller at læse indenad.
Jeg kunne sagtens citere fra breve, vi sender, det gør jeg ikke, men det fremgår jo helt tydeligt, at vi beder ministeren om et møde, hvor vi kan snakke tingene igennem, og det møde kom aldrig.
Så forstår jeg, at ministeren er kommet til den konklusion, at han nu ikke vil rette sig så meget efter sine embedsmænd.
Det blander jeg mig slet ikke i, men jeg beder ministeren om, når han nu om et øjeblik kommer i samråd i Miljø- og Planlægningsudvalget, at han da har noget med, så han kan svare på de ting, der er sendt til ham.
Og må jeg ikke gøre opmærksom på, at det om kyllinger jo er et problem, der for længst er rejst over for miljøministeren.
Vi har jo for længst diskuteret også kyllinger, og jeg håber så, at her ved samrådet vil det være noget, der flytter.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-05-20:
Jeg vil gerne udtrykke CD's kompliment til de, der har været med i den her sag, men ikke mindst til ministeren.
Vi har været på sightseeing.
Vi har fået dialog i gang med borgmestre og berørte osv., så vi beslutter os ikke bare her i Folketinget om den her sag, vi beslutter os faktisk også i et tæt samarbejde med de mennesker, der skal administrere det her, og det er et flot stykke arbejde.
Vi støtter selvfølgelig lovforslaget, fordi vi nåede det resultat, og synes, det er flot, at Venstre er kommet med, og stemmer selvfølgelig imod ændringsforslagene.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-20:
Fremskridtspartiet er ikke beretningspligtigt, eller vi har ikke ret til at komme med nogen indstilling i udvalget endnu, men vi bliver så stort et parti, at vi får mulighed for det.
Men jeg kan sige, at Fremskridtspartiet med glæde vil stemme for det ændringsforslag, der er på bordet.
Der er tre hovedting i det ændringsforslag, der er stillet af ministeren.
Der bliver nu mulighed for at give dispensation til, at de mennesker, der bor i et sommerhus og bruger det som helårsbeboelse, nu kan blive der i 10 år. En anden ting er, at der således nu løsnes op for, hvem der kan blive boende der.
Det bliver således, at en, der er medlem af husstanden nu og som har boet i huset før den 20. oktober, fortsat kan blive boende.
Og den tredje ting er, at der åbnes op - der bliver i hvert fald en mulighed - for, at nogle kommuner, der er kommet i klemme ved denne her lovgivning, kan flytte nogle sommerhusområder ind under byzonen.
Det er tre ting, som vi selvfølgelig vil stemme for.
Vi vil også stemme for Dansk Folkepartis ændringsforslag, nemlig med hensyn til at der automatisk skal gives en dispensation op til 15 år.
Men når det er sagt, ja, så skal der ikke være nogen tvivl om, at Fremskridtspartiet er imod hele lovgivningen på det her område.
Vi mener, det er et indgreb i den private ejendomsret, at man beslutter herfra, hvor meget de forskellige mennesker må benytte deres huse.
Så selve lovforslaget kan vi ikke stemme for, men de stillede ændringsforslag vil vi stemme for.
Aase D. Madsen (DF), 1999-05-20:
Ligeledes ville Dansk Folkepartis forslag om, at alle dispensationsansøgere skulle have dispensationsret, have været en forbedring af forslaget.
Dansk Folkeparti frygter, at en skønsmæssig tildeling af dispensationer ikke gør det muligt for kommunerne landet over at administrere loven ensartet, og dette skaber utryghed hos helårssommerhusbeboerne.
Dansk Folkeparti er heller ikke tilfreds med proceduren bag forslaget om lovovervågning.
Skov- og Naturstyrelsen og Folketinget skal overvåge, om kommunerne nu også lever op til lovgivningen omkring de afviklingsordninger, der skal få folk til at flytte.
Denne overvågningsmentalitet finder Dansk Folkeparti ikke er acceptabel, ligesom den for stat og kommune er meget ressourcekrævende, og det er overflødigt at sætte kommunerne under administration, mener Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti er meget tilfreds med, at alle i en dispensationsindehavers husstand nu får ret til at blive boende, så længe dispensationen gælder.
Ligeledes er ministerens løfte om at se på en overflytning af sommerhusområder til byzone lovende, da udviklingen er løbet fra en del bynære sommerhusområder, der efterhånden reelt er blevet indlemmet i byzonens villakvarterer. Dansk Folkeparti mener, at en fast dispensationsperiode på 10 år er bedre end ingenting, og at den samlede periodes længde vil være et skridt i den rigtige retning med hensyn til beboernes sikkerhed for, at der ikke foretages yderligere tiltag fra Folketingets side i denne periode. Dansk Folkeparti er altså alt i alt positivt over for forslaget og vil stemme for ved tredje behandling.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Nu vil jeg altså slet ikke gå ind og diskutere, hvilke forhold ministeren har til forskellige.
Det vil jeg helt lade ligge.
Kun vil jeg blot sige til ministeren, at vi altså er nødt til at bede ministeren om, at han også læser de breve, han får sendt.
Nogle skal man jo læse.
I vores brev stod det helt klart, at vi bad om et møde om det.
Jeg forstår, at ministeren nu er på vej, og det synes jeg sådan set er meget fint.
Må jeg så ikke bare sige igen: Hvis nu man var kommet til de sidste linjer, så ville man også kunne forstå, at det, det drejede sig om, var, at vi ikke syntes, det var rimeligt med den overimplementering, men at vi gerne ville drøfte det.
Det gør vi formodentlig nu, og det siger vi så tak for.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-20:
Jeg skal bare korrigere fornærmelsen.
Den ligger på ministerens side.
Svend Auken (S), 1999-05-20:
Jeg vil gerne kvittere for De Konservatives og nu også Kristeligt Folkepartis indlæg.
Det er naturligt for os at trække dem ind i arbejdet, f.eks. med at få så lille en forurening og så godt et ydre miljø som overhovedet muligt.
Det er en dansk tankegang, og derfor er det med i direktivet, men vi er selvfølgelig interesseret i at tilrettelægge tingene så fleksibelt som muligt.
Det, jeg egentlig kan sige her som svar, er, at jeg er indstillet på, at de partier, der stemmer for det her forslag ved tredje behandling, bliver inddraget, inden vi fastlægger reglerne, sådan at de er med ved bordet og diskuterer det, sådan at vi kan gøre det her på en god måde.
Det vil jeg gerne give tilsagn om.
Til fru Lene Espersen vil jeg gerne sige, at igen er det synspunkt, hun giver udtryk for, det synspunkt, som både kommunerne og dansk landbrug har givet udtryk for over for mig, og jeg har allerede givet et tilsagn om, at det er ting, vi kan drøfte i forbindelse med lovbehandlingen.
Men jeg vil gerne gå det skridt videre og sige, at vi er ikke optaget af at lave om på kompetencer, som ikke har støtte i erhvervene, som ikke har støtte i kommunerne, og som ikke giver et reelt fremskridt.
Når vi har peget på det her med at flytte en række af bedrifterne over fra kommunerne til amterne, så er det jo alene af den grund, at man til en investor i en landbrugsejendom kan sige: Du skal kun henvende dig ét sted.
Det hele kan klares i ét hug.
Vi kan klare både miljøgodkendelsen og VVM-vurderingen, fordi det er én og samme myndighed, der skal stå for det.
En af de nye ting, der er i IPPC-direktivet, er jo, at offentligheden inddrages.
I forvejen bliver offentligheden inddraget, når det drejer sig om VVM-vurderinger.
Det står amterne for.
Derfor synes jeg, det havde været naturligt, at amterne kunne lave det her som en engangsbehandling.
Men det er jo ikke for at genere hverken erhvervet eller bringe mig i konflikt med kommunerne, så jeg har lyttet til det, fru Lene Espersen har sagt her, og det vil faktisk være et vejledende synspunkt, når vi går i gang med forhandlingerne om det.
Endelig må jeg sige til det, jeg så venligt før kaldte det sorte herreværelse, at det er ejendommeligt, hvis man ender med at stemme imod det her forslag.
Det betyder en klar konkurrencefordel for dansk industri, at det vedtages.
Hvad er det, der sker med IPPC-direktivets godkendelse?
Det er, at nu stilles der miljøgodkendelseskrav til forurenende virksomheder overalt i Europa.
Vi har haft det i 25 år i Danmark.
I 25 år har dansk industri været underkastet det i
Danmark
Nu får vi hævet disse regler til resten af Europa, og så vil man stemme imod, fordi man er blevet fornærmet over, at ens åbne breve til mig ikke er blevet implementeret, eller hvad det hedder på almindelig dansk, altså opfyldt.
Derfor har jeg altså lidt mere sans for fru Lene Espersen, end jeg har for hr. Schmidt, og det er en saglig forskel.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-20:
Jeg synes også, det ville være positivt, hvis vi kunne gøre det, og jeg vil i den forbindelse gerne anbefale de to ændringsforslag, som vi har stillet sammen med De Konservative.
De har undtagelsesvis ikke noget med landbrug
at gøre, de har faktisk noget med industri at gøre
Det er noget med, at det ikke skal være så bureaukratisk.
Det er ikke noget med, vi vil svække medarbejdernes indflydelse eller svække IPPC-direktivet, men kun lade IPPC-direktivet omfatte de dele af virksomheden, som virkelig hører ind under det, altså en afbureaukratisering, men bestemt ikke en svækkelse af miljøarbejdet i virksomhederne.
Det vil jeg meget gerne at vi også kunne få med under en fornyet udvalgsbehandling, så vi glæder os til den.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Så vidt jeg hører, så sker der noget med ministeren, når vi har det nede i Folketingssalen.
Så jeg vil da nok sige på Venstres vegne, at vi vil gerne gøre forsøget og tage det tilbage.
Vi ved ikke helt, hvad der kan komme, men de forbedringer, der måtte komme, tager vi gerne med, så vi går gerne med til at tage det tilbage til udvalget.
Lene Espersen (KF), 1999-05-20:
Også her ønsker Det Konservative Folkeparti, at vi tager lovforslaget tilbage til fornyet udvalgsbehandling mellem andenbehandlingen og tredjebehandlingen, og det skyldes sådan set to overordnede ting.
For det første har der været megen diskussion om den fremtidige arbejdsfordeling mellem kommunerne på den ene side og amterne på den anden, og bl.a. Kommunernes Landsforening har, synes jeg, argumenteret på en meget, meget stærk måde for, at man skulle blive ved med at bevare en stor del af opgaverne i kommunerne frem for at flytte dem over i amtskommunalt regi.
Den synsvinkel synes vi er værd at dyrke yderligere under udvalgsarbejdet. Ligeledes må vi sige, at vi under førstebehandlingen ikke var særlig tilfreds med de danske nyskabelser, der var i forhold til IPPC-direktivet, og der tænker jeg først og fremmest på det afsnit, der omhandlede medarbejderindflydelse, men vi har naturligvis også sagt, at vi var villige til under udvalgsarbejdet - og det har vi også stillet ændringsforslag om - at prøve at finde en model, hvor medarbejderindflydelsen bliver inddraget, men hvor det kommer til at ske på en måde, der ikke er ufleksibel for virksomhederne.
Også her håber vi på, at vi kan finde en forståelse hos ministeren, der går på, at medarbejderindflydelsen godt nok bevares, men at det kommer til at ske i en mere lempelig form end den, lovforslaget lægger op til.
Jeg vil altså anmode om en fornyet udvalgsbehandling her
mellem anden behandling og tredje behandling.
Svend Auken (S), 1999-05-20:
Jeg tror, Folketingets medlemmer kan huske, hvor megen opstandelse der var sidste år i forbindelse med det alvorlige og voksende problem omkring ulovlige helårsbeboere i sommerhusområderne.
Jeg synes godt, at man har lov til nu her på en dejlig sommerdag inden sommerferien at glæde sig over, at det er lykkedes Folketinget takket være et meget hårdt og fint arbejde fra partiernes side at løse det her problem, sådan at vi effektivt har fået stoppet for nytilflytning.
Vi har fundet en menneskelig overgangsordning, som er på 10 år for dem, der bor der i dag.
Jeg synes faktisk, det er et flot resultat, og jeg skal ikke polemisere mod dem, der siger, at dette er et indgreb i ejendomsretten osv.
Den lovgivning, der har været gældende på det her område om sommerhuse, har været gældende i mange, mange år.
Det, der nu sker, er alene, at vi, om jeg så må sige, gør loven effektiv, at vi gør det muligt at håndhæve den, og at vi gør det på en skånsom og fornuftig måde i forhold til mennesker.
Så jeg skal bare sige tak til partierne for den indsats
- navnlig til de partier, som har været med hele vejen igennem.
Der er jo nogle, der har hoppet lidt frem og tilbage osv.
Jeg skal nok lade være med at nævne, hvem det er, også selv om de kan være af en anselig størrelse.
Men lad mig glæde mig over det fine stykke arbejde, det fine parlamentariske arbejde, der her er leveret.
Hanne Andersen (S), 1999-05-20:
Jeg vil også gerne spørge fru Birthe Skaarup, hvad fru Birthe Skaarup mener det her skal føre til, for nu blev en hastesag til et vink med en vognstang, og tidligere er det blevet til et signal, og derefter er det blevet til information, og så er det blevet til breve.
Hvad er det for et forslag, og hvad tror man det fører til?
Det fører faktisk ikke til noget!
Lone Møller (S), 1999-05-20:
Fru Birthe Skaarup taler om en hastesag.
Derfor vil jeg meget gerne spørge fru Birthe Skaarup, om hun mener, at vi med vedtagelsen af det her forslag så har en sikring for, at mammografiundersøgelser bliver indført i alle amter som en hastesag, for det kan jeg overhovedet ikke se i forslaget.
Hanne Andersen (S), 1999-05-20:
Jeg vil gerne have lov til at tale fra min plads.
Jeg har bedt om det på forhånd.
Frank Aaen (EL), 1999-05-20:
Det er faktisk sådan, vil jeg sige til arbejdsministeren, at havde finansministeren og havde regeringen den dag i Folketingssalen klart og tydeligt sagt til parterne: Der bliver intet regeringsindgreb, I skal selv klare det, så havde vi haft en helt anden situation. For det første må det jo under afstemningen have stået lysende klart for enhver sygeplejerske, at hvis de stemte nej, så havde det en konsekvens.
Jeg håbede selvfølgelig, de stemte nej alligevel, men helt givet er det da, at også afstemninger og afstemning om overenskomstresultater i stigende omfang vil ske under indtryk af: Jamen regeringen griber jo bare ind, så vi kan lige så godt stemme nej. Hellere leve med et regeringsindgreb end selv at sige ja.
Det er også en del af at ødelægge systemet.
Og det er helt oplagt, at i den nuværende situation havde arbejdsgiverne selvfølgelig forhandlet i de 8 dage, der er gået, hvis de vidste, der ikke kom et regeringsindgreb, men de vidste, der kom et regeringsindgreb, og derfor forhandlede de ikke, og derfor er man ved at ødelægge systemet. Og så til det med at diktere: Det er altså sådan - og sådan står der altså i reglerne, som arbejdsministeren kender bedre end så mange andre her i salen - at resultatet altså skal ud til afstemning, og det blev altså forkastet, og når man så gennemfører det alligevel, så er der ikke andet ord for det end diktat.
Ole Sohn (SF), 1999-05-20:
Jeg fornemmer ikke, at vi kommer meget videre i besvarelserne, men jeg vil dog ikke undlade at spørge arbejdsministeren, om han her fra talerstolen vil bekræfte - eller det modsatte - at ILO tidligere har meddelt den danske regering, at man har lavet lovgivning, som er i strid med ILO's konventioner om arbejderrettigheder.
Ove Hygum (S), 1999-05-20:
Til hr. Ole Sohn: Det er i det daglige ikke mange operationer, der aflyses.
Jeg skal henvise hr. Ole Sohn til at rejse spørgsmålet i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Og jeg kan sige med hensyn til ILO's konventioner, at regeringen naturligvis ikke på forhånd indskiber sig i et projekt, som man på forhånd var klar over var i strid med konventionerne.
Med hensyn til hr. Frank Aaen, der henviser til, at finansministeren ikke ville give nogen garanti i salen,
så vil jeg bare sige, at den episode i salen jo er et af de bedste beviser på, at det er uhensigtsmæssigt, mens forhandlinger forløber, mens afstemninger forløber, overhovedet fra Folketingets side at rejse spørgsmål over for regeringen for på den måde at tvinge regeringen på banen, enten ved at regeringen ikke siger noget, eller regeringen tilkendegiver noget.
Jeg synes faktisk, man kan drage en del lærdom af den situation.
Og så vil jeg gerne udtrykke i forhold til synspunktet
om, at vi nu dikterer løn- og ansættelsesvilkårene i sundhedssektoren, at det synes jeg er et meget, meget stærkt ord i betragtning af, at vi 100 pct. respekterer det, som KTO har aftalt med de kommunale arbejdsgivere, som Sundhedskartellet har aftalt med de kommunale arbejdsgivere, som Dansk Sygeplejeraad har aftalt med de kommunale arbejdsgivere
Det er i hvert fald efter min opfattelse
en meget speciel form for diktat, vil jeg sige til hr. Frank Aaen.
Frank Aaen (EL), 1999-05-20:
Vil arbejdsministeren i fuldt alvor påstå, at arbejdsgiverne ikke fuldt ud vidste, at der var et regeringsindgreb undervejs i samme øjeblik, konflikten havde løbet i nogle dage?
Jeg mener, det har jo stået i alle landets aviser.
Alle og enhver i dette land vidste, at der var et beredskab.
Da de i Folketingssalen spurgte: Kan vi få garanti for, at man ikke griber ind?
Så var finansministerens mund lukket med syv segl.
Den garanti kunne vi ikke få.
Alle og enhver vidste, at der var et indgreb undervejs, og derfor lænede arbejdsgiverne sig tilbage, og derfor har regeringen et medansvar for, at situationen blev så fastlåst, som den blev.
Det er realiteterne.
Og så et spørgsmål: Har arbejdsministeren eller måske sundhedsministeren gjort sig overvejelser over konsekvenserne for udviklingen i det danske sundhedsvæsen, når man nu dikterer arbejdsforholdene for så vigtig en personalegruppe som sygeplejerskerne?
Har man overvejet, at man er med til at skubbe flere væk, så de søger over i det private, søger over i vikarbureauerne og på den måde både øger mangelen på sygeplejersker og øger udgiften, fordi det er så dyrt at ansætte vikarer, og at man på den måde faktisk på lang sigt er med til at forværre ventelisteproblemet?
Ole Sohn (SF), 1999-05-20:
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren om, hvor mange aflyste forundersøgelser, hvor mange aflyste operationer der har været i de første 8 dage set i forhold til konflikten i 1995.
Og jeg er også glad for, at ministeren roste, at nødberedskabet fungerer.
Så vil jeg stille et spørgsmål mere: Finder arbejdsministeren indgrebet i overensstemmelse med ILO's konventioner set i lyset af, at forligskvinden valgte at afstå fra at udsætte konflikten, hvilket forligskvinden kunne have gjort, hvis hun vurderede, at den ville ramme livsvigtige samfundsinstitutioner, eller den ville få vidtrækkende samfundsmæssig betydning?
Hun afstod fra indgrebet, netop fordi nødberedskabet er så godt fungerende, så derfor er spørgsmålet: Finder ministeren ikke, at indgrebet er i konflikt med ILO's konventioner?
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-20:
I et frit samfund som det danske skal vi være glade ved, at vi har den frie forhandlingsret.
Det er noget, som Fremskridtspartiet bakker hundrede procent op. Det skal være sådan, at der er en fri forhandlingsret imellem arbejdsgiver og arbejdstager, hvad enten det gælder det private arbejdsmarked eller det offentlige.
Men når parterne har forhandlet så lang tid, som man nu kan gøre, når man har forsøgt at komme igennem og få det løst via forligsmanden, men til sidst er kørt fast, ja, så er det også efter vores mening lige så sikkert, at så bliver det nødvendigt for enhver af siderne og regeringen at se på situationen: Hvornår er sådan en konflikt samfundsskadelig?
Det kan gælde, både når konflikten er fra arbejdstagers side og fra arbejdsgivers side.
I det tilfælde her er Fremskridtspartiet enig i det forslag, der ligger fra regeringen.
Med hensyn til de tal, vi har set indtil nu - vi kan læse dem i arbejdsministerens skriftlige fremlæggelse - har der været tale om, at siden konflikten startede, er der aflyst 6.000 planlagte operationer, 28.000 forundersøgelser
er blevet aflyst.
Og det sidste, jeg lige har fået her fra Ritzaus - jeg fik det herned - er en udtalelse fra sundhedsministeren.
Jeg går selvfølgelig ud fra, at det er rigtigt.
Det er nemlig, at hvis konflikten får lov at køre 1 uge mere, så bliver der tale om 15.000 aflyste operationer og 70.000 udskudte forundersøgelser.
De tal er nok til, at Fremskridtspartiet vil være med til at tage ansvaret for, at vi griber ind i den her konflikt.
Det er altid kedeligt at skulle gribe ind i en arbejdskonflikt inden for et eller andet område, men enhver af siderne, regeringen, ja, også alle medlemmer af Folketinget, må jo vælge imellem det ene og det andet, hvad der er rigtigt.
For Fremskridtspartiets vedkommende vejer det meget tungt, at det er så mange syge mennesker, det går ud over, hvis konflikten får lov at fortsætte.
Så derfor har vi valgt at tage ansvar for at stoppe konflikten.
Selv om vi godt ved, at der er et flertal herinde for at stoppe konflikten, så var det selvfølgelig nemmest for et lille parti som Fremskridtspartiet at springe over, hvor gærdet er lavest, og ikke tage ansvaret på vores skuldre, men det vil vi ikke, fordi vi mener, det er det rigtige, regeringen gør i det her tilfælde, og så vil vi bakke det op. Det har været nævnt under debatten, at der var mulighed for på sigt, at de mennesker, der arbejder inden for sundhedsvæsenet, hvad enten det er på sygehuse eller ej, bør ansættes under andre ansættelsesforhold.
Men vi er klar til at gå ind og diskutere det.
Men som sagt vil vi i Fremskridtspartiet stå ved vort ansvar, selv om det kan være upopulært i nogle kredse, men selvfølgelig også populært i nogle.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-20:
Nu har vi efterhånden nogle gange fra hr. Frank Aaens side hørt det spørgsmål, om der kan påvises ét eneste eksempel på et menneske, der har lidt skade osv.
Jeg synes, det er et utidigt spørgsmål, for det er da ikke sikkert, at man har det, men der er en hel masse mennesker - uanset om det så kun er det halve antal af det, vi har hørt, som hr. Frank Aaen mener - der får nogle undersøgelser og operationer osv.
Det er helt klart.
Når der er nogle tusinde mennesker, der får udsat f.eks. en kræftundersøgelse, som de måske i forvejen er kommet for sent til - det er jo ret almindeligt, at man først på et for sent tidspunkt opdager, at det er nødvendigt med en undersøgelse - og den undersøgelse så udsættes yderligere 2-3 uger, eller hvor længe det nu er, hvilket igen udsætter det indgreb, som efterfølgende skal ske, er det da helt klart - det behøver man ikke gætte på - at det kan være livsforkortende for nogle mennesker. Det er ikke sikkert, det vil medføre dødsfald her og nu, men det kan da sagtens være livsforkortende.