Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
Jeg vil gerne sige tak for den debat, vi har haft i dag.
Når man tager i betragtning, hvor voldsom, nogle gange hidsig, den offentlige debat har været om denne sag, må man jo sige, at det egentlig har været en ganske fredelig debat her i Folketinget i dag.
Det er jo helt tydeligt, at gassen er ved at gå af oppositionen.
Hr. Søren Søndergaard og hr. Villy Søvndal konstaterede, at statsministeren ser ualmindelig glad ud i dag, og det er jo også rigtigt.
Også i dag ser jeg glad ud, men måske af andre grunde, end hr. Villy Søvndal og hr. Søren Søndergaard tror.
Hr. Søren Søndergaard og hr. Villy Søvndal mente, at når jeg så glad ud, var det, fordi hr. Jeppe Kofod kom i vanskeligheder, men det ville ligge mig fjernt at se glad ud af den grund.
Det er da rigtigt, at hr. Jeppe Kofod kom i vanskeligheder, men det var selvforskyldt, og det er klart, at når der bliver for lang afstand mellem retorik og faktisk gerning, så kommer man i de vanskeligheder, som hr. Villy Søvndal og hr. Søren Søndergaard også bragte hr. Jeppe Kofod i.
Så mente hr. Villy Søvndal og hr. Søren Søndergaard, at jeg måske så glad ud, fordi jeg kunne konstatere en totalt splittet opposition.
Det er også rigtigt, at oppositionen er totalt splittet i denne sag, det så vi jo ved, at hr. Jeppe Kofod blev stillet over for ikke mindre end tre tilbud fra forskellig side, som helt overvældede hr. Jeppe Kofod, og han sukkende måtte udbryde, at disse tre tilbud ikke gjorde livet lettere for ham, og det er jo også rigtigt.
Det gjorde det ikke.
Men det er nu ikke derfor, jeg ser glad ud.
Det er, fordi jeg glæder mig over, at der står et meget bredt flertal bag den vedtagelse, som denne debat vil blive afsluttet med.
Regeringen er meget glad for, at der står et meget bredt flertal bag en konstatering af, at der med FN's Sikkerhedsråds resolution 1511 foreligger et klart FN-mandat for den multinationale sikringsstyrke i Irak.
Det er en selvfølgelighed, men det er godt, at et bredt flertal står bag.
Vi er også meget glade for, at et bredt flertal ligesom regeringen lægger afgørende vægt på, at dansk deltagelse i militære indsatser finder sted i overensstemmelse med folkeretten, sådan som det altid har været tilfældet under den tidligere regering, under denne regering, og som det også vil være i fremtiden.
Det er velgørende, at et bredt flertal fastslår denne selvfølgelighed, men ikke desto mindre skal man glæde sig over det, og derfor har jeg mange ting at glæde mig over i dag.
Men den egentlige grund til, at jeg har siddet og glædet mig, er, at debatten jo har afsløret ikke mindst hr. Villy Søvndal, vil jeg sige.
Når jeg ser det samlede billede efter denne debat, er det et billede af en regering, som har et klart mål, en klar vision og et klart perspektiv for Irakpolitikken, og over for den står ikke mindst hr. Villy Søvndal, som står totalt afklædt efter debatten i dag, uden sammenhæng i sin politik og uden perspektiv for, hvad han egentlig vil i forbindelse med Irak.
Lad os først spørge: Hvad er egentlig perspektivet?
Jo, perspektivet er, at vi nu får sat en demokratisk udvikling i gang i Irak, at der bliver sat en proces i gang, som skal lede frem mod demokratiske valg og etablering af en irakisk regering, der udgår af et parlament valgt ved demokratiske valg, så irakerne kan overtage ansvaret for deres egen skæbne på frie og demokratiske vilkår.
Det er perspektivet, det er den proces, der er sat i gang, og det er den, som FN-resolutionen understøtter.
Men over for det står et SF fuldstændig uden perspektiv og uden sammenhæng i, hvad det egentlig er, man vil.
Hr. Villy Søvndal formåede jo ikke at fortælle Folketinget eller offentligheden, hvordan han ville have fjernet Saddam Hussein. Man må stille dette spørgsmål til SF og til hr. Villy Søvndal: Ønsker eller ønskede hr. Villy Søvndal, at Saddam Hussein skulle fortsætte som hersker i Irak?
Hr. Villy Søvndal sagde i et af sine indlæg, at selv i det tilfælde, at våbeninspektørerne ikke havde fundet masseødelæggelsesvåben, ville SF fjerne Saddam Hussein.
SF's ønske om at fjerne Saddam Hussein beroede ikke på, om der var masseødelæggelsesvåben eller ej, SF ville under alle omstændigheder fjerne Saddam Hussein, sagde hr. Villy Søvndal.
Men han sagde også, at SF's bestræbelser gik ud på at sikre en sådan måde at fjerne Saddam Hussein på, at den irakiske befolkning ikke skulle betale den pris, den irakiske befolkning betaler i dag.
Saddam Hussein skulle væk, sagde hr. Villy Søvndal, også selv om der ikke var masseødelæggelsesvåben i Irak, og det er jo klart og godt sagt.
Men så stilles vi over for et nyt spørgsmål: Hvordan ville hr. Villy Søvndal så fjerne Saddam Hussein?
Hvordan skulle det ske, når det ikke skulle ske på den måde, det nu er sket på?
Jeg er ikke i tvivl om, at hr. Holger K. Nielsen og hr. Villy Søvndal ville blive modtaget med pomp og pragt i de pragtfulde paladser, som Saddam Hussein rådede over i Bagdad og andre steder, men jeg kan være mere i tvivl om, hvorvidt en sådan delegation ville formå Saddam Hussein til at trække sig tilbage på fredelig vis.
Jeg tror også, der er andre end mig, der ville være i tvivl om, hvorvidt hr. Villy Søvndals metode ville være virkningsfuld og føre til det ønskede resultat, så derfor må vi stille dette spørgsmål: Hvordan ville hr. Villy Søvndal fjerne Saddam Hussein?
Han har sagt, at han ville gøre det, men han ville ikke bruge den måde, vi ville gøre det på.
Det er det spørgsmål, der står tilbage.
Det, vi også kan konstatere, er, at der ikke er sammenhæng i SF's og hr. Villy Søvndals argumentation.
På den ene side siger hr. Villy Søvndal, at det afgørende er FN-resolutioner, men i samme åndedrag siger hr. Villy Søvndal faktisk, at han vil blæse på, hvad FN beslutter.
FN's Sikkerhedsråd har for nylig enstemmigt vedtaget resolution 1511, som den hedder, hvor der i punkt 14 står, at man opfordrer alle medlemsstater til at tilbyde assistance, inklusive militære styrker, til genopbygningen af Irak, men ikke desto mindre siger hr. Villy Søvndal i dag, at SF kunne ikke drømme om at støtte, at den danske stabiliseringsstyrke skal forblive i Irak, uanset at FN's Sikkerhedsråd opfordrer medlemslandene til at yde en sådan støtte.
Der er altså ingen sammenhæng i det, SF og hr. Villy Søvndal står for.
KL. 13.50
Endelig kan vi konstatere, at SF i virkeligheden vil lade det irakiske folk i stikken.
Jeg er uenig med SF, når det gælder hele diskussionen om grundlaget for krigen og grundlaget for at fjerne Saddam Hussein.
Vi er uenige om det, men det må vi respektere.
Men nu er Saddam Hussein væk, regimet er væk, krigen er overstået, og hvis der skal være sammenhæng i tingene, burde SF så ikke sige: Nu er situationen altså den, at det gamle regime er væk og noget nyt skal bygges op, og så må vi da hjælpe det irakiske folk med at skabe stabilitet og med at genopbygge Irak til et frit og moderne demokratisk Irak.
Selv om SF har været uenig i grundlaget for krigen, burde SF vel nu se fremad og ikke bare lade det irakiske folk i stikken, men yde støtte til, at der kan ske genopbygning og stabilisering i Irak.
Hr. Villy Søvndal står totalt afklædt efter debatten i dag.
Så har der været en diskussion om, hvorvidt det er en besættelse eller befrielse af Irak.
Det, vi kan konstatere, er, at når man spørger den irakiske befolkning, mener to tredjedele, at det har været ulejligheden værd at få fjernet det gamle regime, at situationen ad åre vil blive bedre, end den var før, og at man i øvrigt ønsker en international tilstedeværelse et stykke tid endnu for at få bygget et nyt regime op.
Vi har en klar vision for, hvad der skal ske, nemlig at der skal opbygges et nyt, et frit og et moderne Irak, og jeg er glad for, at et bredt flertal i Folketinget i dag står bag en vedtagelse, som også giver et perspektiv, når vi ser fremad.