runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2004-11-04:
Det er, fordi der her – hvilket jeg også sagde til at starte med – er nogle præciseringer, som vi kan se er fornuftige.
Dermed ikke være sagt, at hele konventionen bare bliver vedtaget, hvis vi kunne rulle tiden tilbage.
Her er det det enkelte forslag, vi forholder os til.
Der siger vi: Der er nogle positive elementer, som vi synes er udmærkede.
Dermed ikke være sagt, at vi står og klapper i vores hænder og siger, at nu er alt gjort, som kunne gøres på miljøområdet.
Da de positive elementer er i tråd med Dansk Folkepartis politik også på nuværende tidspunkt, er vi parate til at sige: Hvordan kan vi være behjælpelig også over for regeringen med at få de her lovforslag igennem og give borgerne den mulighed og de oplysninger, der skal til?
Så jeg synes nærmere, at hr. Jørn Jespersen skal være glad for, at vi nu får befolkningen inddraget, og at vi får nogle klare linjer på det her område.
Det er måske det, der har manglet førhen, siden Dansk Folkeparti ikke ville støtte det, nemlig at der var klare linjer.
Derfor er det, som jeg ser det, blevet lidt mere klart.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-04:
Det Konservative Folkeparti skal støtte den åbenhed, der ligger i disse to lovforslag.
Vi har aldrig været imod åbenhed i forhold til borgernes indflydelse og mulighed for at følge lovgivningen på miljøområdet.
Det var jo en politisk beslutning, at Danmark skulle være først med gennemførelsen af Århuskonventionen i stedet for at afvente en afklaring fra EU om, hvordan man ville gennemføre det, og det var derfor, at vi stemte imod i første omgang.
Derfor har vi jo behandlingen af forslagene i dag.
Formålet med begge lovforslag, som jo behandles under et, er at gennemføre direktivet vedrørende Århuskonventionen omhandlende offentlighedens deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af planer og programmer for miljøområdet samt aktindsigt på miljøområdet.
Det første forslag har til formål at gennemføre direktivet om offentlighedens deltagelse ved udarbejdelse af visse planer.
Først og fremmest kommer det til at dreje sig om en national affaldsplan og eventuelt program for batterier og akkumulatorer og ved justering af nitrathandlingsplanen.
Det kommer også til at dreje sig om situationer, hvor der skal ske en revision af miljøgodkendelsesvilkår.
Lovforslaget foreslår en bemyndigelse til ministeren til fastsættelse af nærmere regler for offentlighedens inddragelse, herunder at planerne skal i høring, inden der træffes beslutning.
Reglerne fastsættes kun for områder, hvor der ikke allerede er gennemført tilsvarende regler.
Århuskonventionen stiller krav om, at borgerne inddrages, når der udarbejdes større planer.
Før der træffes beslutning, får borgerne mulighed for at komme med udtalelser og give udtryk for de betænkeligheder, de måtte have.
Det er et forslag om åbenhed i forvaltningen, og det kan vi naturligvis støtte.
Det andet forslag skal sikre borgerne adgang til miljøoplysninger.
Det foreslås, at myndighederne i hver enkelt sag om aktindsigt skal afveje de offentlige interesser over for de interesser, der varetages ved at afslå udleveringen af information.
Ministeren bemyndiges til at fastsætte regler for dette.
Af direktivet fremgår det, at det drejer sig om at formidle oplysninger i internationale sammenhænge, aftaler, lovgivning, politik og planer, rapporter, overvågningsdata, tilladelser og vurderinger, som kan være af interesse for borgerne og formidles bl.a. via internettet.
Også her gælder det, at en del af reglerne allerede er gældende i dag, men der er områder, hvor de er nye.
Loven har til formål at lette borgernes adgang til miljøoplysninger.
Det Konservative Folkeparti kan derfor støtte reglerne.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-11-04:
Kristendemokraterne er positive over for de to lovforslag, som vi behandler i øjeblikket.
Vi synes, at der er mange gode elementer i dem, og også udmøntning af Århuskonventionen er fortsat vigtig, og det er det i og for sig altid, når det gælder miljøsager, at der er den brugerinddragelse.
Det er overordentlig vigtigt for, at vi kan gøre noget for miljøet, at det bliver rodfæstet der, havde jeg nær sagt, hvor miljøet er.
Der er bare i de her par forslag en lille sjov detalje.
Der står, at ministeren bemyndiges til at fastlægge regler for offentlig inddragelse, og det der med at bemyndige skiftende ministre har vi altid haft et lidt ambivalent forhold til, men vi tror nu alligevel, at det går.
Det, som bare er mærkeligt, er, at vi kan læse i Information, at en fuldmægtig udtaler, at det er ren teknik.
Videre står der i Information, at myndighederne ikke i lovteksten låses fast på, hvilke oplysninger man har pligt til at formidle til offentligheden.
Det kunne måske godt være rart, at det her lovforslag havde indeholdt lidt tydeligere ek sempler på formulering af, hvad det så er, ministeren har pligt til at oplyse borgeren om, så vi får sikkerhed for, at det her lovforslag ikke bare er ren teknik, men altså også, at det gør en forskel for natur og miljø.
Men Kristendemokraterne er positive over for forslagene.
Pia Boisen (EL), 2004-11-04:
Da hr. Keld Albrechtsen ikke kan være til stede, skal jeg redegøre for Enhedslistens holdning til det fremsatte lovforslag.
Enhedslisten kan overordnet støtte lovændringen, som jo er en følge af loven om retssikkerhed.
Det er vigtigt for os, at det er forureneren, der betaler, og derfor kan vi godt støtte, at det påhviler virksomhederne at dække udgifter til de nødvendige undersøgelser.
Også adgangen til at hente oplysninger på virksomheden i de tilfælde, hvor det er nødvendigt at få tilsyn, håndhævelse til forureningsbekæmpelse, forebyggelse eller til beskyttelse af sundheden kan vi støtte.
Vi kan godt forstå, at det skal overvejes grundigt, hvordan dette forhold skal reguleres, men vi finder det vigtigt, at man har mulighed for at få oplysning også fra tredjemand.
Det kræver naturligvis, at ansatte er sikret, sådan at de ikke bliver fyret, fordi de giver de oplysninger, myndigheden har brug for.
Det er nogle af de elementer, som vi gerne vil have belyst under udvalgsarbejdet, og også en række andre forhold, f.eks. forholdet for de offentlige virksomheder, kan det være nyttigt at få belyst under udvalgsarbejdet.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Jeg synes, det er glædeligt, at der er så bred opslutning til Århuskonventionen i dag, som der er, altså at der er en bred opbakning i Folketinget til, at borgerne skal inddrages meget mere aktivt og direkte i hele miljølovgivningen både med adgang til viden og til at kunne deltage i beslutningsprocessen og kunne klage osv. Så det er meget fint.
Det, der bare interesserer mig – det er måske lidt historisk – er, hvad der er sket i Dansk Folkeparti, for virkeligheden er jo, at Dansk Folkeparti stemte imod implementeringen af Århuskonventionen i dansk lovgivning i 2000 i øvrigt sammen med Venstre og De Konservative.
Der har vi fået at vide: Jamen der er en ny politik på området.
Hvad er det, der er sket i Dansk Folkeparti, der gør, at man nu er blevet positiv over for Århuskonventionen, hvad jeg i øvrigt hilser med glæde?
Morten Homann (SF), 2004-11-04:
Det seneste forslag, som regeringen fremlagde i denne boldgade, blev for at sige det pænt ikke den helt store succes – heldigvis kunne man måske sige.
Det gav mulighed for afskrivning på kunstkøb, og det er SF's opfattelse, at hvis kunstkøb skal fremmes, er skattefradrag i hvert fald ikke et egnet redskab til det.
Venstres ordfører, hr. Leif Mikkelsen, sagde i sit ordførerindlæg, at forslaget her vil udvide adgangen til at gøre kunstindkøb.
Det er vist det, man kan kalde en grov underdrivelse.
Der er sådan set ikke nogen grænser for, hvor store beløb man kan kaste ind i ordningen, og derfor er der sådan set heller ikke nogen principiel grænse for, hvad det kan koste de offentlige kasser.
Det er i hvert fald også klart, at forslaget heller ikke kvalificerer sig til at komme på skatteministerens liste over forenklingsforslag i skattelovgivningen.
Tværtimod har både den nuværende og den tidligere skatteminister brilleret med at komme med forslag på forslag på forslag, der har gjort skattesystemet mere indviklet og mere kompliceret og har givet endnu flere vanskeligheder for skatteyderne.
Forslaget minder mere om spekulation og kreativ skattetænkning, end det minder om kulturpolitik.
SF kan ikke støtte forslaget, og jeg skal sige på vegne af Enhedslisten, at det kan de heller ikke.
Gudrun Laub (V), 2004-11-04:
Jeg vil lige spørge hr. Jørn Jespersen, om han er helt på det rene med, at lov om retssikkerhed, retssikkerhedsloven, blev vedtaget enstemmigt af Folketinget og altså derfor også har bred tilslutning, og om SF ikke også lægger meget vægt på borgernes retssikkerhed, og at borgere i denne forbindelse også er virksomheder, virksomhedsindehavere, virksomhedsledere, sådan at det er absolut nødvendigt også at have selvinkrimineringsforbuddet indarbejdet som en meget vigtig del på miljøområdet.
Leif Mikkelsen (V), 2004-11-04:
Dette forslag er et led i det supplerende regeringsgrundlag og har til hensigt at styrke erhvervslivets kulturelle engagement og forbedre kunstens vilkår.
Det er altså et udtryk for den politik, regeringen vil føre, nemlig at det er bedre, at kunstnere bliver økonomisk selvbærende, end at de udelukkende er afhængige af offentlige tilskud.
At få flere kunder og dermed få forbedret sine økonomiske vilkår er en sund og naturlig vej at gå for en kunstner, og det er derfor, der nu bliver udvidede muligheder for at fradrage pengegaver til kulturinstitutioner – vel at mærke kulturinstitutioner, som modtager offentlige tilskud.
Det er altså ikke et privat bytteforhold, der er tale om, og det vil også sige, at der sker ændringer af de forhold, vi kender nu.
Hvis eksempelvis en bank har hjemme i en bygning, hvor der også er boliger, udelukker det ikke muligheden for afskrivninger og fradrag osv., så der er altså taget hensyn til, at området gerne skulle udvikle sig positivt og dermed give en større gennemstrømning, så flere køber kunst, styrker kunsten og dermed styrker kunstnerne.
Det er et lovforslag, som Venstre kan støtte.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-11-04:
I Socialdemokratiet støtter vi gerne kunsten og kulturen, og det er ikke bare noget vi siger; det er også noget vi gør.
Under SR-regeringen blev der gjort masser af tiltag, som bekræfter det billede.
Vi kan finde mange gode og velegnede projekter, som vi gerne vil prioritere fremover, og vi er sådan set også enige i sigtet med at få udbredt og stimuleret interessen for kunstkøb.
Men vi mener ikke, det er gennem skattesystemet, man skal løse den opgave.
Ligesom sidste gang, vi drøftede denne sag, er vi meget skeptiske over for afskrivninger på kunstkøb.
Vi frygter også, at såfremt denne ordning bliver en succes, vil det medføre øget bureaukrati og en masse tvister, som på ingen måder bidrager til at fremme målsætningen om et mere enkelt skattesystem.
For at give et eksempel: I et af høringssvarene udbeder en spørger sig en definition af, hvad et kunstværk er.
Svaret fra ministeren er, at man ikke har fundet det muligt at indsætte en entydig definition af et kunstværk i bemærkningerne til lovforslaget, og det skyldes, at kunsten er dynamisk og hele tiden udvikler sig.
I stedet foreslås det, at Akademiet for de Skønne Kunster kan udtale sig om, hvorvidt der er tale om et kunstværk, for dermed tages der højde for kunstens dynamik.
Lige præcis de bemærkninger skal jo nok øge uklarheden i skattelovgivningen.
Et andet eksempel vedrørende gaver: Nogle institutioner finder, at kulturel virksomhed må forstås bredt, så det også er muligt at modtage gaver til musik- og dansearrangementer i forbindelse med en udstillingsåbning.
Svaret er, at det er en forudsætning for fradrag for gaver til kulturinstitutioner, at der ikke er forbundet nogen form for modydelse med gaven.
Skal gavegiveren være anonym, eller må navnet nævnes?
Kan ministeren ikke se, at vi får vanskeligt ved at sondre mellem sponsorvirksomhed, markedsføring og gaver?
Der kan nævnes en lang række andre forhold, hvor tingene er uklare, og der er pivåbent for kreativ tænkning.
Ikke mindst værdifastsættelse af kunstværker ved fuldt gennemførte afskrivninger må siges at være vanskelig at håndtere.
Begge skøn er, som der også gøres opmærksom på, dog forbundet med meget stor usikkerhed.
I Socialdemokratiet noterer vi, at den hidtidige ordning ikke har været en succes, og vi håber heller ikke, at denne ordning bliver det.
Hvis kultur og kunst skal støttes – og det mener vi – skal man anvende den direkte vej via tilskud og ikke fedte skattesystemet ind i det, og vi kan således ikke støtte forslaget.
Mikkel Dencker (DF), 2004-11-04:
Lovforslaget har til formål at skabe muligheder for, at virksomheder kan fradrage gaver til kulturinstitutioner, og at lempe de regler, der blev vedtaget for et par år siden, hvorefter virksomheder fik mulighed for at afskrive på indkøbt kunst.
Med lovforslaget åbnes der mulighed for, at virksomheder kan fratrække så vel pengegaver som gaver i form af kunstværker og natur- og kulturhistoriske genstande, som gives til kulturinstitutioner.
Den eneste betingelse er, at institutionen skal være modtager af driftstilskud fra staten eller kommunen, og det finder vi er et udmærket kriterium for at undgå, at der åbnes mulighed for fradrag for gaver til mere eksotiske institutioner.
Forslaget skulle gerne gøre det mere attraktivt for virksomheder at støtte kulturen, end tilfældet er i dag, og det falder godt i tråd med Dansk Folkepartis holdning om, at kulturlivet meget gerne i højere grad må være finansieret med private midler, end tilfældet er i dag.
Lovforslagets anden del er en logisk lempelse af virksomhedernes mulighed for kunstkøb.
For 2 år siden blev det vedtaget, at kun virksomheder med lokaler i rene erhvervsejendomme kunne benytte sig af muligheden.
Den regel har været for stram, fordi den har udelukket virksomheder, som har til huse i blandede ejendomme, fra at udnytte muligheden.
Naturligt nok skal der være en begrænsning, så man kan undgå, at virksomhedens kunst lige pludselig befinder sig i ejerens private hjem, og man er nået frem til, at en begrænsning, der omfatter en- og tofamilieshuse, er tilstrækkelig til at forebygge misbrug af ordningen, og det kan vi støtte.
På denne baggrund skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti støtter lovforslagets vedtagelse.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-04:
Det er tydeligt, at sigtet med dette lovforslag er at fremskynde udviklingen af kulturlivet i Danmark.
Det kan bl.a. gøres ved et samarbejde mellem erhvervslivet og kulturlivet, og lovforslaget vil belønne privatpersoner og virksomheder, der deltager aktivt med kulturinitiativer og dermed bidrager til kulturens udvikling i Danmark.
Det kan vi naturligvis støtte fra konservativ side.
Vi mener, det er utrolig vigtigt, at private og erhvervslivet har en vigtig forbindelse til kulturlivet, fordi kulturlivet og erhvervslivet i mange sammenhænge er med til i fællesskab at bidrage til billedet af Danmark udadtil.
Derfor er kulturen ikke bare til glæde for os, der har mulighed for at nyde godt af den, men i virkeligheden også en vigtig del af Danmarks kreativitet og billedet af os udadtil.
Der er to elementer i lovforslaget, og det første er udvidelsen af muligheden for at fradrage kunstkøb.
Som den tidligere ordfører var inde på, har der været begrænsninger, der har betydet, at man f.eks. ikke kunne benytte ordningen, hvis ens virksomhed lå i en ejendom, hvor der også var lejligheder, og vi er utrolig glade for, at der nu bliver åbnet mulighed for, at også disse små virksomheder kan benytte sig af muligheden for at fradrage deres førstegangskunstkøb.
Fradraget for gaver finder vi også er en vigtig udvikling af muligheden for at støtte dansk kulturliv.
Vi værdsætter, at hvis man som virksomhed eller privatperson f.eks. ønsker at skænke et kunstværk eller en kultur- eller naturhistorisk genstand til et anerkendt museum, kan man nu få et tilsvarende fradrag for denne genstand.
Det er nemlig til stor gavn for ikke bare denne institution, men også for den del af offentligheden, der vil kunne nyde godt af, at en offentlig kulturinstitution har modtaget en gave af f.eks. kultur- eller naturhistorisk art.
Samlet set kan vi derfor støtte dette lovforslag, som vi mener er en god og konstruktiv måde til at udvikle det private samarbejde med kulturlivet og dermed bakke op om de kunstnere, som føler og også gerne ser, at deres kunst vil kunne bidrage positivt til andres hverdag.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-04:
Det er lidt ærgerligt, at den gode stemning fra det sidste lovforslag ikke kan fortsætte, men det skyldes jo, at regeringen har valgt en anden tilgang til dette lovforslag.
Det kan være, regeringen er inspireret af den tilstundende jul, når den har taget saksen frem for at klippe det hul i skattelovgivningen, som den selv har skabt, endnu større.
Der er ingen tvivl om, som også andre ordførere har været inde på, at der er en række helt konkrete problemer, som er med til at komplicere skattelovgivningen.
Hvordan skal der sondres?
Hvordan skal der værdiansættes?
Hvem skal gøre det?
Er det sådan, at vi risikerer, at en hel række ligningsfolk lige pludselig bliver bedt om at være smagsdommere og afgøre, hvad der kan kategoriseres som værende fradragsberettiget, og hvad der ikke kan?
Dermed har jeg sagt, at vi fra radikal side ikke finder det særlig hensigtsmæssigt at lave flere fradrag, og vi finder det heller ikke hensigtsmæssigt, at kredsen af skatteordførere skal drive kulturpolitik.
Der er sikkert gode grunde, som vores respektive ledelser kender, til, at vi ikke er kulturordførere, og dermed har jeg også sagt, at vi ikke finder, at der er nogen særlig god grund til, at skattelovgivningen bliver brugt til at føre kulturpolitik.
Vi finder ikke, at det er hensigtsmæssigt med flere fradrag, vi finder, at der er en lang række afgrænsningsmæssige problemer, og vi synes ikke, man skal føre kulturpolitik via skattelovgivningen.
Kristian Jensen (V), 2004-11-04:
Allerførst vil jeg gerne sige tak til de ordførere, der repræsenterer et flertal i Folketinget og har valgt at slutte op bag lovforslaget, så vi kan få vedtaget et forslag, der vil være med til at styrke erhvervslivets samspil med kulturen.
Jeg synes, at selv om vi, der har deltaget i debatten, først og fremmest er engageret i skattepolitik, tegner der sig et ganske tydeligt billede af to forskellige opfattelser af kulturpolitik.
Den ene opfattelse er, at det er en fordel, hvis man først opkræver borgernes penge og bagefter beslutter for dem, hvilken kulturpolitik det er værd at støtte, og den anden opfattelse er, at man skal lade borgerne beholde deres penge, hvis de vælger at støtte kulturen, at det er borgerne selv, der skal vælge, hvilken kultur, hvilke kulturinstitutioner eller hvilke kulturværker de ønsker at støtte, og at de efterfølgende skal have en lempelse gennem skattesystemet.
Der er blevet sagt, at forslaget ikke er særlig godt, fordi det vil give administrative byrder og nye vurderingsproblemer.
Det billede kan jeg simpelt hen ikke genkende.
For det andet betyder det altså ikke, at der stilles nye krav til skattemedarbejdere eller andre med hensyn til at vurdere kunstværker.
Alle de forhold kender vi i dag, det er ene og alene et spørgsmål om, hvilke typer bygninger det er muligt at placere sådanne kunstværker i.
En anden indvending er vedrørende fradragsordningen for støtte til kulturinstitutioner.
Derfor vil jeg mene, at det ligger meget naturligt inden for det, skattemedarbejdere kan beskæftige sig med, og derfor kan jeg slet ikke genkende det billede, der tegnes af, at det skulle være noget helt nyt for skattemedarbejdere.
Endelig vil jeg sige, at jeg ikke skal blande mig i, hvorledes partierne vælger at føre deres kontakt mellem forskellige ordførere, men jeg kan sige, at fra regeringens side har der været en utrolig tæt kontakt mellem Kulturministeriet og Skatteministeriet på det her punkt, hvor det er på foranledning af og opfordring af Kulturministeriet, at vi har valgt at sige, at vi laver de her tilrettelser og forbedringer af lovgivningen, sådan at vi kan føre en langt mere offensiv kulturpolitik.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-11-04:
Jeg tror ikke, ministeren skulle have lyttet så meget til Kulturministeriet, vi vil godt advare ministeren her.
Men til noget andet.
Ministeren siger, at der ingen problemer er i dag.
Nej, men det er, fordi det ikke virker.
Vi har jo prøvet at påpege, at når nogle af de her ting først kommer i gang, er det jo, at det godt kunne give nogle problemer rundtomkring.
Lad mig tage et par eksempler: Hvad nu, hvis et firma indkøber kunstværker, lad os sige malerier for 10.000 kr., og så går der en periode, de får dem afskrevet, og så er værdien egentlig nul.
Lad os sige, at den virksomhed beslutter, at den skal have noget nyt på væggene og sætter malerierne til salg for 500 kr. Så skal skatterevisorer og alle mulige andre rundt at vurdere, om det nu er en rimelig værdifastsættelse – at finde markedsprisen på sådan noget som malerier er jo ikke helt enkelt – og i øvrigt vurdere, om det nu er ordentlig kunst, og er det kunst, skal man til at indhente kommentarer fra udvalg.
Kan ministeren ikke godt se, at det giver anledning til en del bureaukrati, og at det giver anledning til en hel del arbejde, såfremt denne her ordning bliver en succes?
Kristian Jensen (V), 2004-11-04:
Først og fremmest kan jeg ikke genkende billedet af, at det her skulle være noget nyt.
Selv om jeg giver spørgeren ret i, at den ordning, der allerede er vedtaget, ikke har fået nær det omfang, som vi fra regeringens side ønskede, da den blev vedtaget, er det dog sådan, at ordningen er blevet brugt.
Derfor er der ikke noget nyt i de problemstillinger, der rejses.
Det er præcis de samme problemstillinger, som blev kendt, dengang loven oprindelig blev vedtaget, og den eneste problemstilling, der er nu, er, at man skal til at vurdere, hvorvidt der er det rigtige antal boliger i den ejendom, hvor kunstværket bliver opstillet eller ophængt.
Henrik Sass Larsen (S), 2004-11-04:
Jo, for det nye bliver, at hvis det her mod vores vilje kommer til at virke, så bliver det ganske kompliceret.
Lad mig prøve at stille et andet spørgsmål, jeg sagde det også i min tale, men jeg ved ikke, om ministeren da var helt opmærksom.
Ministeren har på et tidspunkt svaret på et spørgsmål om skattelovgivning følgende til på en eller anden, der spurgte, hvad definitionen på et kunstværk var: Det er ikke fundet muligt at indsætte en entydig definition af et kunstværk i bemærkningerne til lovforslaget.
Det skyldes, at kunsten er mere dynamisk og hele tiden udvikler sig – punktum.
Mener skatteministeren, at det er udtryk for høj kvalitet og stor skønhedsværdi at have det stående i en skattelovgivning?
Kristian Jensen (V), 2004-11-04:
Jeg synes, det er udtryk for en meget god definition af, hvad kunst er.
Kunst er nemlig, havde jeg nær sagt, udefinerbar.
Det er noget, som er meget afhængigt af, hvilke øjne der ser, hvilket indtryk modtageren får af det, og derfor har vi i sin tid valgt at lægge lovgivningen frem, og der har i hele diskussionen om den oprindelige lovgivning været en række spørgsmål om, hvordan det afgrænses, hvad det er for problemstillinger, der er.
Men når det bliver sagt, at der i den lovgivning, vi diskuterer og skal vedtage, vil være en række afgrænsningsproblemer, så må man bare sige, at alt dette er kendt stof i forhold til det hidtidige.
Det eneste, der er forskellen i spørgsmål om fradragsordningen, er, hvilke type bygninger værkerne må være i.
Morten Homann (SF), 2004-11-04:
Jeg vil godt sige tak til ministeren for det i virkeligheden relativt klare svar til Socialdemokraternes ordfører.
Er det ikke netop lige præcis opskriften på et hul i skattelovgivningen, som det er umuligt at sætte grænser for?