Svend Auken (S), 1997-11-27:
Jeg siger tak for den positive modtagelse af mit forslag.
Spørgsmålet om, hvor meget det haster, har været rejst.
Det haster ganske meget, for de første tilladelser udløber i februar 1998, så vi skulle gerne være færdige med dette lovforslag så betids, at vi kan forlænge disse tilladelser.
Jeg er helt opmærksom på det, der har været sagt om, at vi med de midlertidige forlængelser selvfølgelig skal være opmærksomme på, hvis der er sket ændringer i mellemtiden.
Men ellers er det jo tanken, at vi tager hele bevillingssystemet op i forbindelse med den totale lovgivning, der skal laves på elområdet, og som bliver et kommende Folketings første store opgave. Den nuværende regering vil selvfølgelig lave hele forarbejdet og har allerede givet mange bidrag til, hvordan man kan forestille sig en fremtidig organisering af elmarkedet herhjemme, men at påstå, at vi er færdige med disse overvejelser, ville være en overdrivelse.
Jeg skal imidlertid sørge for, at vi får en så god offentlig diskussion om det som overhovedet muligt, og når den er færdig og vi har vedtaget lovforslaget, kan vi give de mere varige bevillinger.
Til den tid har vi også et betydelig bedre overblik over, hvilke ændringer der sker i selve elsektoren af sig selv, om jeg så må sige.
Det haster også af en anden grund med at få vedtaget forslaget, og det har flere ordførere været inde på.
Se, jeg kunne godt forstå Venstre og De Konservative på dette felt, hvis det var sådan, at Venstre og De Konservative på alle andre områder, når det drejer sig om at opfylde den målsætning, som vi er fælles om på CO2- og klimaområdet, var foran.
Hvis Venstre og De Konservative var de to partier, der, hver gang vi diskuterer energispørgsmål og miljøspørgsmål, sagde: Nu skal der ske noget, kan jeg godt forstå, man sådan siger, at nu kommer der en ny beslutning, og nu må vi tøve lidt og være helt sikre på, hvordan det går.
Men sådan er det jo desværre ikke.
Stort set alle de midler, der virker,
har man været kritisk indstillet over for.
Nu kommer der noget, hvor vi med elsektoren har aftalt indholdet af det kommende påbud, og som elsektoren selv lægger vægt på kan give dem en række spændende muligheder i et fremtidigt mere liberalt marked også for at optimere nogle ting i relation til vandkraft i Norge osv., som er utrolig spændende, og så siger man: Nu vil vi stoppe det.
Det er jeg ked af.
Regeringen føler sig forpligtet af den aftale, som vi har indgået.
Vi føler os til gengæld også forpligtet af det, som jeg har sagt om, at der gerne må være andre operatører ude i Nordsøen.
Vi står bare fast ved, at de 750 MW, der skal være derude for elværkerne, er fuglen i hånden.
Den giver vi altså ikke slip på, men vi vil gerne kravle op på taget og hente nogle flere fugle ned ved at få flere operatører med ind i billedet.
Det vil vi meget gerne tale med partierne om, og der er tid nok, havde jeg nær sagt.
Jeg tror, det var hr. Hansen-Nord, der var inde på tidsfaktoren.
Der vil være tid til at tale om det her, men jeg synes, vi skal koncentrere os om det positive, nemlig at få noget op at stå, og ikke om det negative at forhindre en fornuftig aftale i at blive gennemført, en aftale, som både den østdanske og den vestdanske elforsyning er meget optaget af at få gennemført, og som jo er med til at give Danmark en utrolig stærk profil, nu hvor vi går ind i Kyotoforhandlingerne.
Det er vel nok den beslutning i vores energipolitik, som har givet mest genlyd internationalt.
Den synes jeg bestemt ikke vi skal ødelægge, men vi skal diskutere konstruktivt, hvordan vi kan gøre ting bedre.
Til hr. Hindrup Andersen vil jeg gerne sige, at de vindfelter derude, som vi her taler om, er store.
Selv om vi nu laver en storskalaopstilling af demonstrationsmøller, som jeg tror økonomisk efterhånden kommer meget tæt på også prismæssigt at flugte strøm produceret af konventionelle møller, er det jo ikke ensbetydende med, at disse felter er fyldt op.
Man kan meget vel komme frem til en målsætning, hvor man siger, at elværkerne ikke må få mere end så og så mange procent af det samlede vindfelt i dette billede.
Det er der i hvert fald i den forbindelse ikke noget teoretisk, der udelukker.
Jeg glæder mig til en diskussion, men jeg vil bare sige, at medmindre jeg bliver bagbundet og kastet i et eller andet sort hul, får man mig ikke til at løbe fra en god aftale, jeg har indgået.
Når man så endelig har en virkelig god aftale og så skulle tvinges til at løbe fra den, ville det simpelt hen falde ind under den amerikanske forfatnings bestemmelser om grusom, usædvanlig afstraffelse.
Det vil jeg ikke være med til, men det andet vil vi meget gerne snakke om, det siger sig selv.
Jeg håber, at vi kan få givet Folketinget nogle ordentlige svar, og at vi kan få dette forslag vedtaget hurtigt og få det på plads, og at vi også vil benytte denne lejlighed til at tale lidt om havvindmøllerne, således at vi kan få den proces til at skride videre frem.
Derfor vil jeg endnu en gang takke ordførerne for nogle gode indlæg og for en positiv tilslutning til lovforslaget.
Selv om Folketinget har et stort arbejdspres, håber jeg, at vi alligevel kan overstå denne sag forholdsvis hurtigt.