runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Det beklager jeg meget, for det tyder jo på, at hr. Langballe kun opholder sig i Folketingssalen og aldrig nogen sinde kigger i en avis og heller ikke hører efter, når der er nævnsmøder.
For hvis hr. Langballe i hvert fald ulejligede sig med at læse aviser efter de forskellige EU-møder, så ville han have konstateret, at den danske udenrigsminister sammen med ganske få andre konstant blev nævnt som dem, der ikke gik ind for en ophævelse af våbenembargoen.
Jeg er ked af, at det er blæst fuldstændig hen over hovedet på hr. Jesper Langballe, men jeg synes, han har en vis pligt til at sætte sig ind i, hvad der foregår, før han dømmer.
Det tror jeg var et klart svar på det spørgsmål.
Jesper Langballe (DF), 2005-05-03:
Jeg tror, de fleste af os går rundt med en underlig fornemmelse af, at alle 179 folketingsmedlemmer egentlig mener, at det er forkert, at vi ikke med næb og kløer sætter os imod ophævelsen af den våbenembargo, at vi alle sammen går rundt og er bange for Taiwans skæbne, frygter for, hvad der kan ske, og ikke stoler Fastlandskina over en dørtærskel.
Jeg vil godt spørge udenrigsministeren, også med henblik på den kommende forfatningsafstemning vedrørende EU: Ville det så ikke være troværdigt, hvis udenrigsministeren og regeringen sagde sin mening om det her i stedet for bare at løbe med og sige: Jamen nu er der nogle, der har rejst spørgsmålet om våbenembargoen, der skal ophæves, og så er vi nødt til at følge med?
Anderledes kunne jeg egentlig ikke forstå ministerens tale.
... vil man tippe vægten på en måde, som USA finder dødsensfarlig?
Jeg synes, der var en eneste sætning i ministerens tale, der forholdt sig fuldstændig centralt til det, som beslutningsforslaget drejer sig om, og det var sætningen, jeg citerer efter hukommelsen: Jeg erkender, at det er et uheldigt tidspunkt at ophæve våbenembargoen.
Underforstået efter Fastlandskinas trusler den 14. marts i år.
Det er jo det, sagen drejer sig om, og jeg vil godt spørge ministeren, der udbredte sig om, hvor meget der er forbedret i Kina: Er ministeren enig med mig i, at Taiwan er et mønsterdemokrati, et forbillede for enhver stat og et mønsterdemokrati i en grad, som Fastlandskina overhovedet ikke er i nærheden af?
Så vil jeg spørge ministeren direkte: Er det ikke sådan, at det er USA og Kina, der gennemgående holder hinanden i skak med hensyn til, hvad der sker i Formosastrædet?
Og er det ikke sådan, at ved at ophæve våbenembargoen nu ...
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Det er det, der vil blive, hvis man får det her regelsæt igennem, hvis man hæver våbenembargoen.
De diskussioner vil også være meget lettere at afvise, i det øjeblik man får et bedre system.
Nu siger hr. Rune Lund, at jeg skal nedlægge veto, men jeg vil godt sige til hr. Rune Lund: Hvad jeg ender med at gøre, vil jeg simpelt hen ikke meddele hr. Rune Lund her i Folketingssalen, for hr. Rune Lund ved udmærket godt, at regeringen har fået et mandat, der er afleveret i fortrolighed for ikke at ødelægge Danmarks forhandlingsposition, i Europaudvalget.
Så derfor kan jeg ikke stå og fortælle hr. Rune Lund noget som helst om, hvorvidt jeg nedlægger veto eller ej.
Rune Lund (EL), 2005-05-03:
Jeg ved godt, at det desværre er regeringens holdning, og jeg må jo indrømme, at jeg synes, det er en meget passiv holdning, man lægger for dagen.
Vi har muligheden for at sige i Danmark, at våbenembargoen ikke skal ophæves, fordi vi kan nedlægge veto.
Det burde man gøre og så skælde de lande ud i EU, som ikke overholder de regler, som man har vedtaget i fællesskab.
Man må sige, at når man endelig vedtager nogle regler i fællesskab, hvorfor er der så nogle store lande, som ikke skal overholde dem, mens der er nogle små, som skal overholde dem?
Så hvilke konkrete ting har udenrigsministeren gjort for at gøre nogle af de lande, der bryder våbenembargoen, opmærksom på, at man fra dansk side er ekstremt utilfreds med, at det rent faktisk er tilfældet i dag?
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Jo, det kan jo altid være fjollet at diskutere verden, som den er.
Men det er jo også fjollet at ignorere verden, som den er.
Det kommer der i hvert fald ikke nogen realiteter ud af.
Derfor synes jeg egentlig, det er meget klogt, at man siger: Nu er verden altså sådan, at nogle sælger på trods af våbenembargoen, og så er det bedre at få lavet nogle fællesarealer og en fælles holdning og så også sørge for, at det kan kontrolleres.
Det interessante ved det, der hedder værktøjskassen, toolboxen, vil jo være, hvis vi ender derhenne.
Men jeg siger ikke, det ender med, at våbenembargoen bliver ophævet.
Det siger jeg bestemt ikke.
Men hvis den bliver ophævet, så vil vi ende derhenne, og så vil vi samtidig få en mulighed for at holde styr på, holde øje med, hvad landene sælger.
Og det vil sige, at de altså også skal stå til regnskab for det, også politisk regnskab for de beslutninger, de har truffet eller ladet træffe.
Rune Lund (EL), 2005-05-03:
Er det ikke fjollet at begynde at diskutere ophævelse af en våbenembargo?
Eller skulle man formulere det på en anden måde: Ophævelsen af våbenembargoen, sådan som udenrigsministeren siger det, skal ikke føre til salg af flere våben, og det skyldes jo, at der er nogle lande i dag, som ikke overholder våbenembargoen.
Ville det så i den situation ikke være bedre at skælde ud på de lande, der ikke overholder våbenembargoen, f.eks. Frankrig, og sige: Det er for dårligt, I skal lade være med at sælge våben til Kina – i stedet for at diskutere, hvordan man kan ophæve våbenembargoen?
Ville det ikke være en mere fornuftig holdning?
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Jo, det har bestemt gjort indtryk.
Men da Danmark jo ikke præcis er det land, der prøver at få ophævet våbenembargoen, men forholder sig til det brede ønske, der er, og så prøver at få nogle forbedringer af menneskerettighederne, hvis det alligevel skal ske, så har Danmark ikke nogen uoverensstemmelse med USA på det punkt her, for vi er ikke dem, der ønsker det.
Men vi siger: Hvis det skal ske, så skal der også nogle forbedringer til på de områder, jeg har nævnt.
Det er da en meget fornuftig politik.
Søren Espersen (DF), 2005-05-03:
Jamen det er jeg enig i, og jeg sagde jo også, at der er sket ting i Kina siden 1989.
Man har taget et lille skridt fremad.
Det lyder nærmest, som om det er kvantespring, man tager.
Men jeg er også overbevist om, at hvis det ender med en EU-beslutning, så følger Danmark trop.
Jeg vil lige spørge udenrigsministeren om en ting mere, nemlig om det ikke har gjort noget indtryk på ham, hvordan USA, vores nærmeste allierede i sikkerhedspolitikken, har advaret både Danmark og EU mod en ophævelse af våbenembargoen.
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Jamen regeringen har jo ikke sagt, at regeringen har taget initiativ til at ophæve våbenembargoen.
Regeringen har jo faktisk ikke foreslået at ophæve våbenembargoen.
Regeringen er i den situation, at et arbejde er sat i gang i EU for at se på, om man kan hæve våbenembargoen.
Dette arbejde er ikke sluttet.
Og det er jo derfor, vi har haft disse drøftelser i Danmark både i nævnet og i Europaudvalget om dette.
Så man drejer det lidt på hovedet, når hr. Søren Espersen nu vil fremstille det, som om vi renpudser Kina og ikke vil sælge dem våben.
Nej, vi vil ikke sælge dem våben, og vi vil ikke renpudse Kina.
Vi har benyttet den situation, hvor der har været et meget massivt ønske om at ophæve våbenembargoen fra flere lande i EU’s side, til at sige: Jamen der skal så komme forbedringer.
Kina er ikke en demokratisk stat.
Der er krænkelser af ytringsfrihed, religionsfrihed, politisk frihed, organisationsfriheden.
Det bliver vi ved med at påpege over for dem.
Men jeg er også nødt til at sige, som enhver dansker ved, at 2005 er ikke det samme som 1989.
Søren Espersen (DF), 2005-05-03:
Når man hører udenrigsministeren tale om Kina, lyder det næsten, som om det er sådan på vej til at blive en ganske almindelig demokratisk stat, og at det ligger lige om hjørnet.
Det minder umådelig meget om den måde, man talte om Sovjetunionen på inden Murens fald fra skiftende danske regeringers side.
Jeg synes egentlig, det er lidt beskæmmende for udenrigsministeren, som burde vide bedre.
For sagen er jo, at Kina jo ingenlunde bare er tilnærmelsesvis på vej til at blive en demokratisk stat.
Det er jo et modbydeligt kommunistisk diktatur, og vi kan spørge mange mennesker i Kina om, hvordan de 100 millioner Falun Gong-folk dagligt lider.
Og jeg tror egentlig også dybest set ...
Troels Lund Poulsen (V), 2005-05-03:
Jeg vil ved denne lejlighed opfordre hr. Jesper Langballe til at besøge Kina, såfremt hr. Jesper Langballe ikke har haft mulighed for det.
Det tror jeg ville nuancere hr. Jesper Langballes opfattelse.
Jeg er i den glædelige situation, at jeg både har besøgt Taiwan og Kina, så jeg kan jo tillade mig at være lidt nuanceret i modsætning til hr. Jesper Langballe.
Men lad mig starte med at mane den, synes jeg, meget mærkelige sammenligning, som hr. Jesper Langballe ønsker at drage mellem besættelsestiden og så det, vi diskuterer her i dag, i jorden.
Det, vi diskuterer her i dag, er jo netop, at Danmark er et af de EU-lande i EU-kredsen, der har været meget kritisk i forhold til en ophævelse af EU’s våbenembargo.
Vi er jo et af de lande, der stiller krav om, at det skal man ikke bare gøre.
Hvis det ikke havde været for Danmark, så havde EU’s våbenembargo måske allerede nu været ophævet, for der er jo lande som Tyskland, Frankrig, Østrig, som har en meget stor interesse i, at der skal ske en ophævelse, og det er jo netop ikke sket bl.a. med baggrund i, at Danmark har tilladt sig at stille nogle meget klare, kontante krav i forhold en eventuel ophævelse.
Så der synes jeg sådan set, at hr. Jesper Langballe skylder regeringen at give en ros for det arbejde, som udenrigsministeren har gjort i EUkredsen.
Jesper Langballe (DF), 2005-05-03:
Jamen det er da glimrende.
Det hænger ikke rigtig sammen.
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Jeg har jo sagt, at det er et uheldigt tidspunkt.
Jeg har også sagt offentligt, at det nok var den forkerte lov, man vedtog i Folkekongressen, antiløsrivelsesloven, i stedet for loven om civile og politiske rettigheder.
Så det er regeringens synspunkt, det er jo klart tilkendegivet.
Der er vi så enige.
Det er måske også derfor, at våbenembargoen ikke er blevet ophævet, for det har jo været på dagsordenen, det er blevet diskuteret på nogle uformelle møder, og den er ikke blevet ophævet.
Så kineserne har nok ikke valgt noget rigtigt tidspunkt at lave den lov på.
Det, jeg så har gjort i folkeoplysningens navn, er at sørge for, at de artikler, som fremmer samarbejdet, også er blevet fremhævet.
Taiwan er et godt demokrati, Taiwan er beviset på, at der kan skabes demokrati i den verdensdel, og er derfor et mønstereksempel, som vi jo selvfølgelig også vil støtte og bruge i det videre arbejde med udvikling af demokrati.
Vi har en ASEM-proces mellem Asien og Europa, hvor Kina er med, og der prøver vi også at arbejde for demokrati.
Jeg kan også lige sige med hensyn til USA og Kina, at meningen jo ikke er, at der skal komme flere våben til Kina.
Som der står i Det Europæiske Råds oplæg til beslutning af december 2004, skal der hverken kvalitativt eller kvantitativt flere våben til Kina.
Rune Lund (EL), 2005-05-03:
Som sagt støtter vi meget det her beslutningsforslag.
Vi synes, det er rigtig fornuftigt.
Vi synes bare, det er ærgerligt, at Dansk Folkeparti ikke i andre og lignende situationer, hvor konflikten faktisk er præcis den samme, tager de svagestes parti.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-05-03:
For at hr. Jesper Langballe og eventuelt også andre finder ud af helt præcis, hvad en ophævelse af EU’s våbenembargo kunne betyde, så er det jo vigtigt først og fremmest at slå fast, at en ophævelse af EU’s våbenembargo ikke vil betyde, at man bare tillader en meget stor eksport af våben.
Og hvorfor vil det så ikke det?
Fordi det, der står i adfærdskodekset, omhandler tre ting: For det første, at der, hvor der er tale om en alvorlig overtrædelse af menneskerettighederne og en risiko for, at den påtænkte eksport kunne blive anvendt til national undertrykkelse, er det en skærpende omstændighed.
For det tredje, hvor der foreligger en klar risiko for, at modtageren kunne tænkes at anvende de potentielle eksportvarer aggressivt.
Det er jo netop derfor, udenrigsministeren har gjort meget ud af at understrege det her kodeks, og hvorfor det er så nødvendigt at redskab at have for ikke være i den situation, som jeg tror hr. Jesper Langballe og undertegnede er enig i at det ikke skal åbne op for, nemlig at der skal tillades en meget stor eksport af våben til Kina – det er der jo ingen, der har interesse i overhovedet, på ingen måde.
Det, vi har interesse i, er at sikre, at man får en klar mulighed for at have en dialog med Kina, og i det tilfælde, at der skal være en eventuel ophævelse af en våbenembargo, at det så sker på nogle fornuftige vilkår, som i dag ikke er gældende.
Søren Espersen (DF), 2005-05-03:
Nu er det ikke Israel og Palæstina, vi diskuterer.
Men jeg vil sige, at hvis man, som hr. Rune Lund gør, satte Israel og palæstinenserne ind på det tidspunkt her præcis i den her tekst, så ville man gøre sig skyldig i meget, meget stor historieforfalskning.
Rune Lund (EL), 2005-05-03:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi har tænkt os at stemme for det her beslutningsforslag, men jeg har alligevel et par kommentarer: Der står her under historikken som en af begrundelserne for beslutningsforslaget, at Kina har ført en politik over for Tibet, der systematisk har haft til formål at udslette den tibetanske kultur, tibetanere er blevet tvangsforflyttet, tusindvis af klostre er blevet ødelagt eller lukket, hundredtusindvis af kinesere er blevet forflyttet.
Hvis jeg nu oversatte teksten til, at Israel har i årevis ført en politik over for Palæstina, der systematisk har haft til formål at udslette den palæstinensiske kultur, palæstinenserne er blevet tvangsforflyttet, tusindvis af moskeer er blevet ødelagt eller lukket, hundredtusindvis af palæstinensere er blevet forflyttet, ville situationen så ikke være den samme?
Ville det ikke være fornuftigt for Dansk Folkeparti også i andre spørgsmål end bare lige Kina-Taiwan at have en mere progressiv holdning til magtudøvelse fra undertrykkende staters side?
Søren Espersen (DF), 2005-05-03:
Det her beslutningsforslag burde i virkeligheden være overflødigt, for der er, som jeg kan høre, ganske få af Tingets medlemmer, der egentlig i den nuværende politiske situation synes, at det er særlig smart at ophæve våbenembargoen mod Kina.
Det skønner jeg der i virkeligheden er enighed om i Venstre, i Socialdemokratiet, i Dansk Folkeparti, i Det Konservative Folkeparti, i Det Radikale Venstre, i SF og i Enhedslisten.
Man mener, at timingen er forkert, har vi hørt, men der er en sjælden, nærmest uhørt enighed i Danmarks Folketing.
Heller ikke regeringen vil jo, hvis den bestemte selv, ophæve våbenembargoen, det har vi hørt udenrigsministeren sige ved flere lejligheder, og med den massive opbakning, der er i Folketinget, kan man da for en gangs skyld sige, at regeringen over for det internationale samfund i denne sag har et mandat, der vil noget.
Regeringen ville i denne sag således ikke på nogen måde, som det ellers ofte sker, have behov for nervøst at holde øje med baglandet herhjemme, når den meddelte den kinesiske regering, at Danmark ikke vil ophæve våbenembargoen.
Det burde således være en naturlig sag for regeringen i dag at sige ja til vores beslutningsforslag, for regeringen er jo enig, og det burde være naturligt for alle her til stede at sige ja til vores beslutningsforslag, for vi er jo alle enige.
Hvorfor stemmer vi så ikke alle sammen for?
Ja, mystikken breder sig.
Hvad er motivet?
Svaret er EU.
Når præsident Chirac i et spontant øjeblik over for en række franske erhvervsfolk på statsmandsmaner slår ud med armene og proklamerer en snarlig ophævelse af våbenembargoen, så gør man sig ovre i Eigtveds Pakhus klar til at ændre manuskriptet, og som tilfældet er i Danmarks Udenrigsministerium, når EU dikterer, således også i de forende japartier, Venstre, Socialdemokratiet, De Konservative, De Radikale og beklageligvis også SF. Så slår man hælene i, så gør man sig klar til at ændre manuskriptet.
Når EU dikterer, er man fra de forenede japartier pr. automatik parat til om nødvendigt at prisgive et lille tappert folk på Taiwan, et fuldt ud demokratisk folk, og er parat til samtidig at komme et kommunistisk diktatur i møde, også selv om Danmarks vigtigste NATO-allierede, USA, indtrængende advarer imod skridtet, også selv om det jo er USA om nogen, der må holde for, hvis det går galt i Det Kinesiske Hav.
Jeg finder det beskæmmende både for regeringen og for de forenede japartier.
Det er efterhånden et meget mærkeligt sammenrend.
Mogens Lykketoft (S), 2005-05-03:
Naturligvis.
Jeg tror i og for sig, at den afvejning, vi ville foretage i denne sag, ikke adskiller sig nævneværdigt fra den, den nuværende udenrigsminister har foretaget.
Nej, det mener Socialdemokratiet naturligvis ikke, men jeg mener, det er en stærk dansk og i hvert fald en stærk dansk socialdemokratisk interesse, at den fælles europæiske udenrigspolitik udvikles til noget meget stærkere end i dag.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-03:
Martin Henriksen, men det er o.k. Der bliver talt om dansk udenrigspolitik udelukkende i EU-sammenhæng.
Mener Socialdemokratiet, at vi skal føres helt væk fra NATO, føres helt væk fra USA, skal vi føres helt væk fra FN?
Det har slet ikke været med i de kommentarer, jeg hørte fra ordføreren.
Mogens Lykketoft (S), 2005-05-03:
Hverken problemerne med krænkelser af menneskerettighederne i Kina eller konfliktmulighederne over Taiwanstrædet er jo af ny dato.
Man kan sige om Taiwanproblemet, at det, der er sket de allersidste dage, måske i virkeligheden – forhåbentlig da – rummer kimen til en mere positiv udvikling.
Det, som er min pointe i sagen, er for så vidt, at den danske udenrigspolitik over for Kina, der med stor kontinuitet har været fastlagt en årrække, er den bedste til at yde et bare lillebitte dansk bidrag til at mildne de krænkelser og de konflikter, hr. Rune Lund henviser til.
Rune Lund (EL), 2005-05-03:
Realitetsbetonede årsager kan jo være mange ting.
En realitetsbetonet årsag for Enhedslisten er f.eks. de massive menneskerettighedskrænkelser, der foregår i Kina, det er f.eks., når den kinesiske Folkekongres vedtager en antiløsrivelseslov i forhold til Taiwan.
Det synes vi er en realitet, som er meget nødvendig at forholde sig meget kontant til.
Derfor synes vi, at det er et meget uheldigt signal, at man i det hele taget diskuterer, hvordan og på hvilken måde man kan ophæve våbenembargoen.
Det havde været en meget mere offensiv holdning; det havde været bedre for demokratiet.
Martin Henriksen (DF), 2005-05-03:
Hvis jeg havde en tredje bemærkning, så kunne det være, det blev rigtigt der.
Tak for ordet.
Indgår sådan noget overhovedet for Socialdemokraterne i overvejelserne og bliver forhandlet nede i EU?
Mogens Lykketoft (S), 2005-05-03:
Nej, det er det ikke, men det er klart, at i den nye forfatningstraktat, som vi som bekendt er positive over for, er der på en række områder overgang til flertalsafgørelser, og det støtter vi for at sikre en nødvendig beslutningskraft i det nye og udvidede EU.
Det vil der ikke være på det her område, men jeg synes bare, at på det udenrigspolitiske område skal der være meget, meget, meget tungtvejende realitetsbetonede årsager til, at vi går ind og blokerer udviklingen af en fælles europæisk udenrigspolitik, og det er der, som man vil kunne forstå af de bemærkninger, jeg har gjort, efter min opfattelse absolut ikke i denne sag.
Socialdemokratiet vil ikke stemme for Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Jeg var meget tilfreds med udenrigsministerens redegørelse i denne sag, og vi henholder os også til forslag til vedtagelse nr. V 82 om sagen.
Men jeg tror, det er vigtigt, når man har lyttet til debatten et stykke tid, ligesom at rive noget af forhænget til side og sige, at det jo i høj grad er et spørgsmål om, hvilke symboler man synes er rigtige.
Man kan ikke have ret mange forestillinger hos noget oplyst menneske om, at den kinesiske regering ikke i sin egen produktion og sine handelsforbindelser til denne verden har adgang til de våben, de overhovedet kunne komme i tanke om at anskaffe sig inden for kort tid.
Så derfor er det her et spørgsmål om, hvilke symboler man synes man skal anvende i forholdet til Den Kinesiske Folkerepublik.
Jeg er selvfølgelig enig i det, der er sagt om, at dette ikke er det rigtige tidspunkt at ændre våbenembargoen på, men det er jo også rigtigt, at det adfærdskodeks, der er blevet refereret til nu gentagne gange i debatten, vil være sikkerheden for, at der ikke sker nogen væsentlig realitetsforandring i EU-Kina-våbensalgene.
Jeg er meget handicappet af, at jeg har besøgt Kina syv gange siden 1978, også besøgt Taiwan, også besøgt de andre kinaer i denne verden, Hongkong, Singapore osv., og jeg bilder mig ind, at jeg har en lille smule indsigt i det.
Derfor skal man selvfølgelig dyrke relationerne til Kina med omtanke.
Dertil kunne man måske føje: EU påvirker bedst Kina ved at være enige.
Det er ikke noget selvstændigt formål, at Danmark i symbolpolitikken i forhold til Kina skal blokere for en fælles EU-kurs.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi ikke laver et boom i våbensalget, men jeg synes, det er vigtigere, at vi i håndteringen af relationerne mellem Europa og Kina fastholder en enig kurs i Europa, og derfor vil jeg ikke være med til at binde og baste den danske regering til at lave en eller anden form for veto i forhold til symbolændringer i EU’s kinapolitik.
Det er sådan set grundsubstansen i det socialdemokratiske synspunkt.
Dertil kommer, at jeg i denne sag nok har det ligesom hr. Niels Helveg Petersen, som skal op om et øjeblik: Det byder mig meget imod at skulle stille mig op i Folketingssalen og give udtryk for andre synspunkter, end jeg er helt sikker på at jeg ville have haft, hvis jeg havde siddet i den nuværende udenrigsministers stol.
Det er vigtigt, at der er en kontinuitet i håndteringen af relationerne mellem Danmark og Kina.
Frank Aaen (EL), 2005-05-03:
Hr. Mogens Lykketoft sagde, at det ikke er det rigtige tidspunkt at ophæve våbenembargoen, og at der i høj grad er tale om symbolpolitik.
Mogens Lykketoft (S), 2005-05-03:
Nej, jeg er enig i den mandatgivning, vi har deltaget i.
Den vil jeg vedstå.
Men jeg tror, at der er flere end danskerne og danske socialdemokrater, der mener, at timingen kunne være bedre end at tage det spørgsmål op lige nu.
Frank Aaen (EL), 2005-05-03:
Jeg forstår simpelt hen ikke Socialdemokratiets holdning i den her sag.
For hvis det er sådan, at man siger, at det er tidspunktet, der er det afgørende for, om der skal ændres symbolpolitik over for Kina, skal man så bare overlade det til regeringen at vurdere, om det er det rigtige tidspunkt, eller er det ikke rigtigt – og det er vores opfattelse – at så må regeringen på det givne tidspunkt komme til Folketinget forud for det pågældende rådsmøde og søge om et mandat i Folketinget for at være sikker på, at der er et flertal i Folketinget, der er enig med regeringen i, at det nu er det rigtige tidspunkt?
Mogens Lykketoft (S), 2005-05-03:
Jeg tror, at hr. Frank Aaen – så godt kender jeg ham – har hørt ganske nøje efter, hvad det er, jeg har sagt i mit ordførerindlæg her, og jeg tror også, at hr. Frank Aaen er bekendt med den diskussion, der ikke er til offentliggørelse her, som er foregået i Det Udenrigspolitiske Nævn, og deri kan finde svaret.
Søren Espersen (DF), 2005-05-03:
Hr. Mogens Lykketoft sagde, og det er jeg sådan set enig med hr. Mogens Lykketoft i, at selvfølgelig vil det være en større påvirkning af Kina, når EU står samlet.
Men jeg vil så i den forbindelse spørge hr. Mogens Lykketoft, om ikke han er enig med mig i, at en god dialog mellem USA, Japan og EU i forholdet til Kina – præcis det, som USA og Japan har tigget EU om – vil være en endnu stærkere påvirkning imod Kommunistkina?