runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frederik Nørgaard (S), 1998-02-04:
Jeg skal også her på mit partis vegne tilkendegive, at vi tager afstand fra beslutningsforslaget, ligesom vi tidligere har taget afstand fra lignende forslag fra Fremskridtspartiet og Dansk Folkeparti.
Vi afviser forslaget både i forhold til indholdet og i forhold til det menneskesyn, forslaget er udtryk for.
De allerede eksisterende regler vedrørende dansk indfødsret er fuldt tilstrækkelige og fungerer i det store hele godt.
De foreslåede krav her er så vidtgående, at det ikke på nogen måde hører hjemme i en retsstat som Danmark, og her tænker jeg bl.a. på forslaget om, at indfødsretten i nogle tilfælde kan fratages inden for en tiårig periode, efter at den er tildelt.
Indfødsretten er ikke bare en tilladelse, som igen kan inddrages.
Det hedder i bemærkningerne til forslaget, at samfundets værdier er skabt af tidligere danske generationer.
Ja, det er rigtigt.
En af værdierne er netop, at vi stiller krav til de mennesker, der ønsker dansk indfødsret, men at de krav samtidig skal være fornuftige og rimelige.
Og det er de foreslåede krav her i beslutningsforslaget ikke.
Jeg vil i øvrigt godt minde om, at vi for mindre end en måned siden her i Folketinget havde en forespørgselsdebat om kriterierne for tildeling af dansk indfødsret. Der var i den forbindelse et bredt flertal for et forslag til vedtagelse, der lægger op til fortsatte forhandlinger om kriterier for indfødsretten, og denne vedtagelse danner grundlag for de videre drøftelser.
Vi afviser derfor forslaget, og jeg skal tilkendegive, at Det Radikale Venstre også afviser.
John Vinther (KF), 1998-02-04:
Kort før jul havde vi her i Folketingssalen en debat om et fælles VK-forslag, hvor vi præsenterede V og K's ønsker og krav til opstramninger i kriterierne for opnåelse af dansk statsborgerskab.
Vi præsenterede et forslag om øgede krav til en kriminalitetsfri tilværelse.
Vi foreslog, at der skulle være en absolut overgrænse for, hvor længe man kunne have siddet i fængsel og stadig gøre sig fortjent til det blå stempel, det vitterlig er at blive dansk statsborger.
Vi foreslog en overgrænse på 4 år.
Vi foreslog også en opstramning af sprogkriteriet, således at der indføres en egentlig sprogprøve, og endelig foreslog vi også, at man som udgangspunkt skal tilbagebetale al tilbagebetalingspligtig gæld til det offentlige, før man kan komme i betragtning til et dansk statsborgerskab.
I den udstrækning, forslaget fra Dansk Folkeparti er identisk med det forslag,
kan vi naturligvis støtte det, men det er vores opfattelse, at Dansk Folkeparti går længere, end rimeligt er, og derfor må vi afvise beslutningsforslaget.
Det er min opfattelse, men det kan justitsministeren eventuelt svare på, at man dermed ville forbryde sig mod stort set samtlige konventioner, Danmark har tilsluttet sig på det her område.
Vi er jo blandt de lande, der kræver, at man for at blive dansk statsborger bliver løst fra sit hidtidige statsborgerskab, og hvis vi så efterfølgende, indtil 10 år efter, kommer og fratager folk det danske statsborgerskab, så gør vi altså folk statsløse, og det synes vi ikke er hensigtsmæssigt.
Vi afviser altså beslutningsforslaget, og jeg skylder i den forbindelse at sige, at også Venstre afviser beslutningsforslaget.
Margrete Auken (SF), 1998-02-04:
Vi henviser til den debat, der var for nylig om nye og bedre betingelser, som ikke uden videre går i Dansk Folkepartis retning, for opnåelse af dansk statsborgerskab.
Jeg skal så her afstå fra at sige, hvad jeg faktisk har haft lyst til at tænke om Dansk Folkepartis misbrug af kongefamilien lige før og denne her gang og altså misbrug af en meget ubehagelig, meget ubehagelig stemning, som jo indlysende bare er lodret i modstrid med alt, så man bare kører en gang plat.
Tom Behnke (FP), 1998-02-04:
Det er jo et faktum, at vi i Danmark tildeler dansk statsborgerskab til ganske mange personer.
Siden 1980 er der 70.000 udlændinge, som har opnået at få dansk statsborgerskab.
Mange af dem har fået det velfortjent, og mange af dem har levet op til at blive danske statsborgere.
Der er udlændinge, som har begået endda grov kriminalitet, som alligevel får lov til at få dansk indfødsret.
Det er jo et problem, for når vi tillader det, så kan man jo ikke fortænke forslagsstillerne i at prøve at gøre et eller andet i forhold til dem, der har fået dansk indfødsret.
Hvis jeg skal tage forslaget fra en ende af, så går det ud på, at man for at kunne søge og opnå dansk indfødsret skal have mindst 10 års ophold i Danmark.
Her har vi i Fremskridtspartiet flere gange stillet forslag om, at den årrække, man skal have været her, skal være 12 år, men det skal ikke afholde os fra at støtte forslaget her, da 10 år jo er mere end de i dag traditionelle 7 år. Så skriver forslagsstillerne også, at indfødsret skal være betinget af, at ansøgerne ikke har begået kriminalitet i den periode, de har været i Danmark.
Det er vi meget enige i i Fremskridtspartiet.
Vi har også flere gange her i Folketinget foreslået, at man skal have levet en kriminalitetsfri tilværelse.
Vi har dog sat en nedre grænse og sagt, at der selvfølgelig kan være tale om noget småtteri, som ikke behøver at få den store indflydelse.
Derfor har vi sat en nedre grænse, hvor vi siger, at har man begået kriminalitet, der giver mere end 30 dages ubetinget fængsel, så mener vi ikke, at man skal kunne opnå at få
dansk indfødsret.
Så er der hele spørgsmålet om, at de pågældende, i den tid de har været i Danmark, skal have vist, at de er i stand til at forsørge sig selv.
Det mener vi også i
Fremskridtspartiet er et ganske væsentligt kriterium.
Det må være et kriterium, at de pågældende mennesker virkelig har gjort sig umage for at vise, at de er i stand til at forsørge sig selv, og at de dermed ikke bliver en byrde for det danske samfund, heller ikke når de får dansk indfødsret.
Så er der det med at kunne beherske det danske sprog i såvel skrift som tale.
Det er vi meget enige i i Fremskridtspartiet.
Vi er meget enige i, at det er og bør være en væsentlig forudsætning for, at man kan få dansk indfødsret, at man behersker det danske sprog såvel i skrift som i tale.
Der kan selvfølgelig være nogle undtagelser.
Så er der hele spørgsmålet om, at man har fået dansk indfødsret ud fra at have opgivet forkerte oplysninger, at man altså har opnået det ved svig eller noget, der ligner svig.
Der er vi meget enige i, at hvis vedkommende har fået dansk indfødsret på et forkert grundlag, så bør man selvfølgelig, når man bliver opmærksom på det, kunne gå tilbage og sige: Den går ikke; det kan vi ikke være med til.
Det er klart.
Det gælder også i en række andre retsforhold
Og det synes vi selvfølgelig også er en god idé.
Så vi i Fremskridspartiet støtter forslaget.
Arne Melchior (CD), 1998-02-04:
CD var medforslagsstillere og stemte naturligvis for den vedtagelse, som justitsministeren henviste til fandt sted som afslutning på debatten den 15. januar, og det står vi selvfølgelig 100 pct. ved.
Vi er meget trygge ved, at de forhandlinger, der nu foregår under justitsministerens ledelse, fortsætter, og jeg ser frem til, at de ender med et fornuftigt resultat.
Med sit forslag har jo Dansk Folkeparti og nu også Fremskridtspartiet ved at støtte det sat sig uden for den kreds af partier, som det har interesse at forhandle med om disse ting.
Jeg formoder, at jeg ikke kan opnå smudstillæg for at deltage i denne debat, så jeg vil prøve at vaske smudset af med en ny gang kold douche som svar på dette forslag.
Flere af ordførerne har været inde på, at der er tale om endog grov tilsidesættelse af internationale konventioner, som Danmark er forpligtet af, og vi er ganske frivilligt forpligtet af dem, men jeg skal dog lige nævne to ting, som andre vist ikke har været inde på.
Den ene er den pind i forslaget, der siger, at meddelelse af indfødsret skal være betinget af, at ansøgeren skal have virket til gavn for Danmark.
Jeg ved ikke, om det skal være fru Pia Kjærsgaard, der skal være dommer over, hvorvidt vedkommendes adfærd i det tidligere ophold i Danmark har været til gavn eller ej.
Det er der med garanti ikke nogen domstol der vil påtage sig at afsige dom om.
Den andet ting, jeg skal påpege, er det højst besynderlige brug i bemærkningerne til forslaget af begrebet førstefødselsretten.
Ja, det er da klart.
Enhver, der er en efterkommer af tidligere danske generationer, er berettiget til denne førstefødselsret.
Det er ikke engang et privilegium.
Det er bare sådan.
Men det er da en oldnordisk eller oldtidsagtig opfattelse af førstefødselsretten, at senerefødte børn ikke på næsten alle punkter skulle blive ligeberettigede med den tilfældigvis førstefødte.
Jeg ved godt, at det er vedkommende, der arver trone og titel og visse ting, men selv når det gælder formueforhold, så er der jo ligestilling mellem børn, når der skal arves, og begrebet førstefødselsretten er lige så vildt som ordvalget i forslaget i øvrigt.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-02-04:
Som vi har skrevet i vores forslag, skal indfødsretten, det er en af pindene, naturligvis kun gives til ikkestraffede personer og personer, som kan klare sig selv, og der er en lang række andre punkter, som vi har listet op.
Dem står vi selvfølgelig 100 pct. ved; sådan mener vi i Dansk Folkeparti at det bør være.
At det så ikke er sådan, kan vi kun dybt beklage.
Det, at der er gået alvorligt skred i tingene igennem de senere år, er jo en konstatering.
Jeg lagde mærke til under min tidligere ordførertale om særloven til de to prinsesser, at ministeren rystede meget på hovedet, da jeg listede de forbrydelser op, som er begået af personer, man har tildelt indfødsret.
Jeg skal så også i den forbindelse sige, at jeg så, at ministeren fik accept fra sine embedsmænd, og det synes jeg faktisk ikke rigtig man kan tillade sig, for det, jeg står og læser op her fra Folketingets talerstol, er selvfølgelig fuldt dokumenteret.
Det er der ingen der skal være i tvivl om.
Det er bare en bemærkning til en ting, som undrede mig lidt rigeligt.
Så må jeg så sige, at Dansk Folkeparti naturligvis overhovedet ikke har tillid til, at de forhandlinger - eller hvad man skal kalde det - som nu skal til at foregå imellem de såkaldt ansvarlige partier, vil rette op på noget som helst.
Vi har jo så mange fortilfælde og eksempler på, at man slutter sig sammen, at man synes, at det her skal ske ud fra konsensusbegrebet.
Jeg er så kun ganske tilfreds med, at Dansk Folkeparti ikke indgår i den enighed, som jeg betragter som dybt krænkende for, hvad der skal ske i Danmark fremover. Jeg er ikke spor ked af det, så længe man imellem så mange partier, så forskellige partier i hvert fald ifølge deres partiprogrammer, tilsyneladende allerede på nuværende tidspunkt regner med, at man fortsat kan blive enige.
Og det skal man såmænd nok blive om et af de her kontorcirkulærer, som plejer at regere de her indfødsretslove.
Vi står af, og det har vi sådan set ikke spor imod.
Det, jeg kan beklage, er, at man ikke afventer og ser, om der ikke skulle blive et fornuftigt flertal efter næste folketingsvalg, og så får godt og grundigt rettet op på de her ting.
Der er faktisk behov for det.
Så har jeg hørt ord om, at vi går længere, end rimeligt er.
Det synes jeg overhovedet ikke.
Det kan jeg naturligvis ikke tilslutte mig.
Og jeg synes da blandt andet, at har man givet urigtige oplysninger, er det jo helt grotesk, at man så stadig væk kan bevare statsborgerskabet. Jeg skal så til allersidst sige, at det naturligvis også er for at afprøve partiernes holdning, at vi fremsætter sådan et forslag.
Det var nok ikke så forventeligt, at det ville gå
igennem bare med et flertal, for slet ikke at tale om fuld opbakning
Det er selvfølgelig altid gavnligt at få afprøvet partiernes holdninger til sådanne forslag, som bliver diskuteret mere og mere rundt omkring i samfundet, og som også vil blive diskuteret i den kommende valgkamp
Dansk Folkeparti er naturligvis fuldstændig overbevist om, at det vil der blive sat fokus på. Hvis ikke andre vil gøre det, så vil vi i hvert fald.
Tove Lindbo Larsen (S), 1998-02-04:
Jeg vil godt tage det sidste først, nemlig spørgsmålet om levnedsmiddelkontrollen, om centralisering.
Dertil vil jeg gerne sige, at jeg mener ikke, man skal centralisere til fuldkommenhed.
Jeg mener, det er vigtigt, at man får givet nogle ensartede regler landet over, for der er jo ikke forskel på, hvilke forbrugerkrav der stilles, hvad enten man bor i Østdanmark eller i Vestdanmark.
Jeg vil da gerne være med til at se på nogle systemer, som gør, at man ikke skal klage til den samme instans, som har udsendt reglerne, og det tror jeg vi kan få lejlighed til at drøfte på et senere tidspunkt.
Vi ønsker ikke at ødelægge et godt system, og der er jo mange steder, det er hensigtsmæssigt, at man har miljøkontrollen og levnedsmiddelkontrollen sammen.
Derfor vil jeg se meget hen
til, at fødevareministeren diskuterer dette med miljøministeren, som jo også har en afgørende mening om hele miljøspørgsmålet.
Med henblik på mærkningen vil jeg sige, at det er rigtigt, at jeg siger, det er vigtigt, at man kan fravælge, men til hr. Keld Albrechtsen vil jeg gerne sige, at hr. Albrechtsen jo godt ved, hvordan vilkårene er, når man sidder og arbejder for at løse nogle problemer omkring de genmodificerede produkter.
Det har været vores opgave og ministerens opgave at sørge for at få det bedst mulige resultat sat sammen, og det mener jeg at vi har kunnet bakke op om; det har der været et flertal for i Folketinget.
Jeg har ikke mere tid.
Margrete Auken (SF), 1998-02-04:
Selv om bigami - ja oven i købet polygami - er udbredt i mange kulturer, og selv om der i en så vigtig bog som Bibelen i allerhøjeste grad er flerkoneri, f.eks. i ét væk hos patriarkerne, så er SF imod det - ikke specielt på trods af Bibelen, men vi er altså imod bigami.
Men så vidt vi kan høre, er de regler, der er i den danske lovgivning, fuldt tilstrækkelige. Og med hensyn til det problem, som blev rejst af fru Inge Dahl-Sørensen, vil jeg lige sige, at én ting er, at det visse steder i udlandet ikke er strafbart at gifte sig med flere end én, men her i landet gælder ægteskabet ikke. Og det afgørende for, at vi kan undgå bigami, er faktisk, at ægteskabet ikke gælder, hvis det er indgået under de betingelser, og det er sådan set fuldt tilstrækkeligt for vores vedkommende.
Og vi er også glade for, at det trods alt er sådan i vores eget forældremyndighedssystem, at uanset om forældrene har fået loppet sig sammen til at gifte sig eller ej, rammer reglerne ikke specielt børnene i det her tilfælde.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-02-04:
I Det Konservative Folkeparti accepterer vi ikke bigami.
Det er efter gældende dansk lov en klar forbrydelse, og den straffes, og sådan skal dét være.
Lovforslaget opererer med en lovhjemmel til at straffe herboende for bigami de steder i udlandet, hvor bigami ikke er forbudt, altså hvor flerkoneri er en del af kulturen.
Vi skal således gøre op med straffelovens princip om dobbelt strafbarhed, altså at man kun kan straffes for en efter dansk lovgivning kriminel handling begået i udlandet, hvis den også betragtes som kriminel i det pågældende land, hvor forbrydelsen er begået.
Vi mener, at denne sag principielt er anderledes end det, at Venstre og Det Konservative Folkeparti i sidste folketingssamling fremsatte et beslutningsforslag om forbud mod seksuelt misbrug af børn i udlandet - principielt anderledes, fordi det dengang handlede om at beskytte uskyldige og forsvarsløse børn mod sexslaveri, når det pågældende lands lovgivning ikke var i orden.
Dér var der altså en sag, hvor vi ønskede at gøre op med det princip, fordi sagen absolut var tungtvejende.
Men når der er tale om familiesammenføring, er der på det område en problemstilling, som Dansk Folkeparti belyser med dette forslag, for proformaskilsmisser kan nok ikke helt undgås, hvis man har flere koner og der opereres med en familiesammenføring.
Med disse bemærkninger kan vi fra konservativ side
ikke støtte forslaget, da vi ikke mener, at forslaget ligger i den vægtklasse, hvor vi skal gøre op med princippet om dobbelt straffrihed.
Holger Graversen (S), 1998-02-04:
Det er ikke så meget indholdet som forslagsstillernes begrundelser, der får mig til at antage, at hensigten med forslaget er et forsøg på endnu en gang at få Folketinget til at beskæftige sig med Dansk Folkepartis yndlingsaversion, nemlig udlændinge.
Det hævdes nemlig højt og flot, at i Danmark har der hidtil været enighed om en afstandtagen til flerkoneri. Vi har nu aldrig valgt at tage afstand fra flerkoneri, men vi accepterer naturligvis, at det er dansk kultur, at ægteskaber eller parforhold her i landet er noget, der etableres mellem to mennesker.
Men der ligger ingen fordømmelse af anderledes kulturer i det.
Den næste præmis er lige så forkert, for som justitsministeren har præciseret, er det personers status som forældremyndighedsindehavere, der bestemmer mulighederne for familiesammenføring med deres børn, og ikke deres ægteskabelige status.
Og som justitsministeren også sagde, er der endvidere et krav om, at det ene ægteskab opløses, hvis eksempelvis en flygtning har to i sit eget hjemland helt legale ægtefæller her i landet.
I Socialdemokratiet finder vi ikke, at dansk kultur er så svag, at kulturen trues, fordi det er muligt at have flere koner eller ægtefæller i lande langt væk, så vi mener, at forslaget er overflødigt og afviser det. Jeg skal samtidig oplyse, at De Radikale har samme holdning til forslaget.
Og lad mig afslutningsvis huske at sige det, jeg glemte
at sige før min indledning: at grunden til, at det er mig, der har frembragt vores holdning til dette problem, er, at vores ordfører på området, fru Else Marie Mortensen, ikke kunne være til stede.
Lissa Mathiasen (S), 1998-02-04:
Lovforslaget fra justitsministeren vedrørende adoption af udenlandske børn har gennem en længere årrække stået meget højt på Socialdemokratiets ønskeseddel.
Grunden har været, at vi mener, at det er absolut nødvendigt, og at der er et behov for at få en revision, en modernisering af adoptionsreglerne.
Det er klart, at udgangspunktet i forhold til adoption af udenlandske børn selvfølgelig hele tiden må være at sikre bedst mulig opvækst for de børn, som vi tager imod fra afgiverlandene.
En af forudsætningerne for det er, at de mennesker, der får mulighed for at adoptere, er bedst muligt rustet i forhold til den situation.
Derfor er vi også meget optaget af i kraft af et nyt regelsæt at sikre, at adoptanterne i højere grad selv skal være med til at vurdere, hvorvidt de har ressourcer til at adoptere et udenlandsk barn, vel vidende at det kræver ekstra ressourcer. Vores håb er derfor, som også justitsministeren lægger op til, at selve godkendelsesproceduren fremover i langt højere grad vil blive et spørgsmål om en positiv dialog mellem ansøgere og myndigheder, og som også meget gerne skulle betyde, at de mennesker, der ønsker at adoptere, føler, at uanset om de får mulighed for det, eller de ikke kommer i betragtning i forhold til en adoption, har det været et ensartet og et retfærdigt system, de har været igennem. Men uanset vores ønsker til en ny procedure for at skabe mere ensartede regler er det også afgørende og væsentligt i denne sammenhæng, at den procedure, som vi indretter os med, samtidig sikrer, at afgiverlandene fortsat har en stor tillid til, at de børn, de afgiver her til Danmark, bliver afgivet under helt klart betryggende forhold.
Så de ting skal i denne sammenhæng gå op i en højere enhed, men vi mener også, at det er sikret ved at lave en ny procedure, som det er foreslået her, og derfor er vi meget positive over for det, der ligger i udspillet.
Tilsvarende, som jeg også allerede har tilkendegivet, er vi meget positive over for, at der nu kommer en opblødning i forhold til aldersgrænserne og i forhold til spørgsmålet om det at kunne få lov til at adoptere flere børn, selvfølgelig set i forhold til den enkelte families ressourcer. Jeg kunne godt fristes til at nævne mere fra lovforslaget, fordi det er noget, som gennem årene som sagt har optaget os meget, men da jeg omvendt ved, at det også er noget, der har optaget Retsudvalget meget gennem de senere år, ja, så er det mit håb, at vi på baggrund af det udspil, der ligger her, i fællesskab kan finde frem til en enighed om et godt fundament, som også vil give den tilfredshed, som er nødvendig for afgiverlandenes side, men som samtidig kan give tilfredshed blandt de mange mennesker, som ønsker at adoptere, og som tilsammen meget gerne skulle give de børn, vi får her til landet, en god opvækst.
Så med det udgangspunkt og med et klart tilsagn om en positiv indstilling skal jeg slutte her.
Inge Dahl-Sørensen (V), 1998-02-04:
Endelig kommer det længe ventede lovforslag om ændring af adoptionsloven, som mange kommende adoptivforældre forhåbentlig vil få glæde af.
Jeg vil gerne kommentere nogle af de punkter, som forslaget indeholder.
Det første punkt, og det er så første fase, hvor adoptanten eller adoptanterne skal besvare en række generelle spørgsmål om helbred, indkomst, arbejde og bolig, kan vi selvfølgelig ikke komme uden om.
Det er helt fint.
Anden fase, som er et uddannelseskursus over to weekender, hvor ansøgeren får information om det at være forælder til et udenlandsk barn, er sådan set også i orden, men jeg mangler at vide, hvilken form sådan et kursus skal have med hensyn til indhold, og hvad dertil hører.
Prisen på 5.000 kr. for to weekender er alt for høj, alene af den grund at staten derudover betaler yderligere 10.000 kr. Så det er jeg altså skeptisk over for, medmindre ministeren kan fortælle, hvad dette kursus dog indeholder.
Tredje fase er den endelige godkendelse med personlige samtaler og besøg i hjemmet.
Det ser ud, som om proceduren forenkles betydeligt, og det støtter vi selvfølgelig i håb om, at det så også i virkeligheden bliver mere enkelt og effektivt, med det for øje at det trods alt er mennesker, vi har med at gøre.
Det er også et gode, at de nuværende forskellige regler mellem amterne skal ensrettes, så en godkendelse er uafhængig af, om man bor i Korsør eller Skagen.
Ligeså støtter vi, at den nuværende begrænsning på tre børn ophæves samt at aldersgrænsen udvides fra 40 til 45 år.
Vi er ligeledes enige i, at det fortsat vurderes i hvert enkelt tilfælde, om enlige kan godkendes som adoptanter.
Blot vil jeg kraftigt understrege, at udgangspunktet for et adoptivbarn må være, at det både har en far og en mor.
Venstre er positive over for forenklingerne i lovforslaget.
Bruno Jerup (EL), 1998-02-04:
Både fru Inge Dahl-Sørensen og hr. Bendt Bendtsen var jo meget positive over for det her forslag.
Der er nogle ting, jeg godt kunne tænke mig at spørge til her i starten. Det eneste nye i dette forslag i forhold til de tre faser er fase 2 med det obligatoriske kursus.
Både hr. Bendtsen og fru Inge Dahl-Sørensen
Det nye er sådan set, at der kommer et kursus.
Det kan være meget godt, men den afsluttende fase 3 er jo sådan set den samme.
Det er de samme mennesker, den samme praksis, der ligger fast, og det er der ikke brudt op i.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-02-04:
Det vil set med vores øjne helt klart give en større ensartethed.
Så derfor: Den nye rolle, som Adoptionsnævnet kommer til at spille i denne sag, vil gøre, at det bliver mere ensartet.