Rikke Hvilshøj (V), 2000-04-04:
Vi kan snart ikke putte flere lapper på lejeloven, og vores lov om midlertidig regulering af boligforholdene har for længst overskredet grænsen for at kunne kaldes midlertidig.
Regeringen burde i stedet sætte skub i planerne om en ny lejelov.
Senest har regeringen træneret dette med planerne om at nedsætte en ekspertgruppe, der skal bruge 2 år på at konkretisere og vurdere forslaget om en modereret lejelov, som et stort mindretal i Lejelovskommissionen stillede forslag om.
Hvis der var vilje i regeringen, ville denne ekspertgruppe kunne færdiggøre sit arbejde langt hurtigere.
Regeringen erkender i sit regeringsgrundlag, at der er behov for justeringer af lejelovgivningen, også når det drejer sig om at skabe bedre overensstemmelse mellem pris og kvalitet, og varslede i samme regeringsgrundlag, at regeringen ville tage initiativer hertil.
Dette initiativ har vi stadig til gode.
I stedet ser vi nu delelementer hevet ud af Lejelovskommissionens forslag lappet på den eksisterende lejelov.
Jeg vil kort komme rundt om de forskellige elementer, uden dog at kunne nå ud i alle krogene.
Lad mig tage det positive først
: Forslaget om at revidere reglerne om betaling for fællesantenne med henblik på en forenkling af reglerne er vi i Venstre positive over for.
Det er nogle meget snørklede regler, der er gældende i dag, og en forenkling er tiltrængt.
Høringssvarene giver dog anledning til spørgsmål under udvalgsarbejdet, hvor der er behov for nogle afklaringer.
Ligeledes har vi ikke mange bemærkninger til revisionen og moderniseringen af reglerne i Grundejernes Investeringsfond.
Større problemer har vi, hvad angår forslaget om huslejenævn i alle kommuner.
Først og fremmest har vi i Venstre tillid til, at de enkelte kommuner er de nærmeste til at vurdere, om der lokalt er brug for huslejenævn.
Hvis man ønsker, at huslejenævn også skal kunne dække uregulerede områder, burde man i stedet gøre det valgfrit for kommunerne.
Risikoen med lovforslaget her er, at vi får huslejenævn, der ikke har en lokal forankring.
Derudover har Dommerforeningen ytret betænkelighed ved huslejenævnenes kompetence og finder det nødvendigt, at nævnenes placering i forhold til domstolene undergives en mere principiel behandling.
Dette er ikke gjort ved, at ministeren i lovforslaget alene har hevet husordenssager ud.
Dommerforeningens bemærkninger burde i stedet afføde, at der ikke blev ændret i forholdene omkring huslejenævn, førend en principiel vurdering er foretaget. Endelig mener vi i Venstre, at det var værd at se nærmere på den praksis, der i dag udøves i huslejenævnene.
Det er ikke rimelige forhold.
For at rejse sager i huslejenævnet bør det sikres, at den part, der rejser en klage, også er den part, der betaler gebyret.
I dag er det udlejerens pligt at rejse en sag i huslejenævnet
I det tilfælde er det udlejeren, der formelt rejser sagen og skal betale gebyret, selv om det er lejeren, der har pålagt udlejeren at rejse sagen.
Det er lidt mere besværligt og giver lidt større usikkerhed for udlejeren
om, hvorvidt forbedringsomkostninger kan blive dækket ind.
Alt sammen med det resultat til følge, at vi risikerer, at endnu færre udlejere vil og tør give sig i kast med forbedringsarbejder.
Ingen har gavn af færre forbedringsarbejder, hverken lejerne, udlejerne eller skatteyderne, da det alt andet lige vil betyde
dårligere boliger samt give et større pres på byfornyelsesmidlerne.
Spørgsmålet om indhentelse af forhåndsgodkendelse til fastsættelse af leje efter § 5, stk. 2, ved bytte, kan vi se et vist ræsonnement i, men vi bør under udvalgsarbejdet nærmere vurdere, om tidsfristerne er realistiske.
Venstre kan ikke her ved første behandling give
endeligt tilsagn om tilslutning til lovforslaget, ej heller vil vi afvise lovforslaget, men vi vil afvente udvalgsbehandlingen, før vi tager endelig stilling.