Karen J. Klint (S), 2003-11-27:
Inden jeg går i gang med min egen tekst, skal jeg lige på De Radikales vegne sige nogle ting, fordi deres ordfører ikke kunne være til stede i dag, og det er, at De Radikale ikke støtter Enhedslistens beslutningsforslag, men de støtter Socialdemokraternes forslag i det videre arbejde. Jeg synes, vi har haft en meget interessant debat i dag.
Vi har i hvert fald været langt ude i mange hjørner - også i hjørner, som jeg i hvert fald ikke havde haft fantasi til at forestille mig, at vi med forslaget ville ende i eller ville nå at komme rundt om.
Men det viser jo kun, at når man debatterer kirkelige forhold eller religiøse forhold, så kommer man langt omkring.
Det er faktisk også det, der er budskabet med vores forslag.
Men inden jeg koncentrerer mig om vores eget forslag, vil jeg sige, at jeg egentlig synes, Enhedslisten har en pointe i begrundelsen for at fremsætte deres forslag, nemlig at vi ikke skal have berøringsangst med hensyn til at tage debatten, og at de politiske partier også skal turde tage debatten i det åbne rum også herinde og ikke kun, når vi bevæger os i kirkelige kredse eller andre kredse ude i samfundet, for det er vigtigt, at vi tør vedstå, at vi også har et medansvar for debatten, og at vi så også fører debatten derhen, hvor der kan træffes nogle beslutninger som et resultat af debatten, for vi skal jo ikke bare have debatten for debattens skyld.
Jeg er glad for nogle af de ting, der er sagt i debatten herinde i dag, især hr. Jann Sjursens melding i starten af debatten, hvor hr. Jann Sjursen henviste til, at man jo har kommissioner på mange andre områder, og at det jo ikke er en hindring for at få tingene uddybet og begrundet og få samlet noget fagligt materiale op.
Ud over det rent politiske og de visioner, partierne har, er det jo også meget vigtigt, at der er andre elementer, der går ind i en debat, før vi er parate til at lave eventuel lovgivning, eller før vi er så kloge på et område, og vi siger: O.k., hvis vi lytter til den og den kommission, så er der måske nogle ting, vi skal lade ligge som politikere, og der er nogle andre ting, vi skal tage op.
Så mange tak for den påmindelse, for vi har faktisk slet ikke ment det socialdemokratiske beslutningsforslag som et hold kæft-bolsje til alle andre, vi har faktisk ment det som en sikkerhed for, at debatten ikke bare skal køre til ære for debatten, men at debatten og i hvert fald nogle af temaerne skal føre til et eller andet, føre til nogle handlinger.
Derfor synes vi egentlig, det er meget godt, at vi har sikkerhed for, at debatten ikke kun bliver taget af dem, som i forvejen tager den kirkelige debat, af dem, der i forvejen fylder meget i det indre kirkelige liv, men også af dem, vi nogle gange har kaldt for lejlighedskirkegængere, eller folk i al almindelighed, der har en holdning til religion og til trossamfund.
Der er nogle katolikker, der har lagt sag an for at prøve kræfter med, om vi tilsidesætter nogle menneskerettigheder med den ordning, vi har i dag.
Så jeg synes faktisk, der er mange ting udefra, som giver inspiration til, at man på et tidspunkt skal tage nogle temaer op.
Der har været få roser til beslutningsforslagene
Det er da lidt mærkeligt, at alle lag i folkekirkedebatten og alle lag i andre trossamfund siger, at det er det, vi har brug for, mens de eneste, der siger, at det ikke er noget, vi har brug for, er folketingspolitikere.
Så det kunne da godt ske, at vi skulle lytte lidt til, hvad det er man udeomkring siger man har brug for.
Jeg har en hilsen her fra en af biskopperne, der nu er ved at drøfte stiftsråd.
De arbejder på en menighedsrådsdebat rundtomkring i stiftet dér, og de vil komme med en rapport, og så står der: Det ville da være oplagt at lade den gå videre til et sådant »førkommissionsudvalg«.
Jeg må regne med, at de biskopper, vi har ansat, er sådan relativt kloge folk, så når de synes, de kan bruge udvalget til et eller andet, så er det måske ikke så ringe endda.
Det samme har jeg fra mange af de kirkelige organisationer.
De har stået i kø for også at sige: Vi vil også godt være med til at løfte sekretariatsopgaven; vi vil godt være med til at sige, at det ikke er partisoldater, som skal samle op og konkludere på nogle af de temaer; det er ikke partisoldater alene, der skal være med til at sortere: Hvad er det, der skal lovgives om, og hvad er det egentlig, folkekirken godt kan klare, uden at det vedkommer Folketinget?
Folkekirken kan jo lave mange forandringer, uden at vi behøver at lovgive om det, og det er den jo godt i gang med.
Der har været forenklingsudvalg, og der har været decentralisering.
Der har været rigtig mange temaer i gang.
Nu ser vi noget lovgivning i øjeblikket i kraft af en aktiv kirkeminister, men det kunne da også godt ske, at noget af den lovgivning kunne have hængt mere an på en sammenhæng, hvis vi havde haft nogle andre temaer.
Selvfølgelig er der en logik fra ministerens side i de forslag, der kommer, og de hænger også sammen med noget debat, men vi har jo ikke kun ønsket en debat om selve folkekirken, vi ønsker også en debat
om de andre trosretninger i forhold til tro og til samfund.
Derfor ser vi gerne, at debatten bliver bredt ud og ikke lukket inde.
Vi vil også gerne have, at debatten sikrer, at vi har en rummelig, men også en demokratisk folkekirke, at vi ikke har en folkekirke, der lukker sig om sig selv.
Vi vil godt have en selvstændig debat om folkekirke og tro og samfund og statens relationer til det, men vi kan også godt se, at det hænger sammen med forholdet til vores forfatning.
Derfor har vi også nævnt det i teksten til vores beslutningsforslag om grundloven.
Der går vi også det skridt videre, at vi taler om religionsfrihed og religionslighed, og det skal så også defineres senere, hvordan det skal omsættes i praksis.
Jeg har det meget fint med nogle af de nordiske ordninger, som siger noget om, at man godt kan støtte mere end én religion.
Jeg ville have det fint med, at hvis nogle af de andre trossamfund har problemer med deres medlemsbidrag, jamen så lad os da hjælpe dem med at indsamle det, hvis de ønsker det.
Men det er jo ikke sikkert, de ønsker en registrering af deres medlemmer på samme måde som folkekirkens medlemmer lader sig registrere i fuld åbenhed og dermed bliver opkrævet for medlemsbidraget sammen med skattebilletten.
Der er mange andre, der vil være meget mere diskrete om deres tro og derfor helst kun vil betale på en måde, hvor det ikke kommer nogen andre ved.
Tilbage til forslagene.
Jeg synes, vi skal mødes også mellem udvalgsmøderne og se på: Hvor er det så, enigheden kan styrkes?
Hvad er det, der skal ændres?
Er det et helt nyt beslutningsforslag, vi skal fremsætte i fællesskab, eller kan der ændres ved det, der er her?
Er der noget fra bemærkningerne, som skal helt ud, fordi det kan vi ikke være fælles om?
Er der noget fra bemærkningerne, der skal styrkes, for det kan man måske godt være fælles om?
Så tak for tilsagnet om at ville være med til at videreudvikle ideen, og lad os så prøve at finde ud af, hvordan vi i fællesskab kan få lavet noget, som kan give garanti for, at debatten ikke dør ud, men at der også kan komme en bredde i debatten, så alle føler, at de er med, og ikke kun dem, der i forvejen er ansat til at interessere sig for folkekirken.