runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Det er det, vi nu har gang i en drøftelse af.
Det er sådan, at vi har valgt at lave nogle regioner, hvortil der sker direkte valg.
Det vil sige, at der er en demokratisk kontrol, som udføres af de 41 medlemmer i regionsrådet, og disse 41 medlemmers hovedopgave bliver at prioritere opgaverne i regionerne inden for tre felter, nemlig sundhed, udvikling og sociale forhold.
Vi har valgt en sådan finansieringsmodel, at regionerne ikke skal udskrive skat.
Vi har altså skabt regioner med direkte valg, men de skal ikke selv udskrive skat, og derfor skal de finansieres i form af bloktilskud – en fuldstændig kendt model, som har været brugt i alle andre sammenhænge.
Den er ordentlig og først og fremmest retfærdig, fordi finansieringen sker på et socioøkonomisk grundlag, det vil sige, at bloktilskuddet udmåles på baggrund af, hvor mange der er i de forskellige befolkningskategorier, herunder enlige og ældre.
Derudover er der et finansieringsbidrag, som kommunerne skal betale.
Det udgør ca. 20 pct. af regionernes finansiering og er delt i et basisbidrag og et takstfinansieret bidrag.
Med dette takstfinansierede bidrag får kommunerne et incitament til at kigge på, hvor mange sundhedsydelser de køber i deres område, og et incitament til at medvirke til en drøftelse af kvaliteten af den ydelse, folk modtager fra sundhedsvæsenet.
Det betyder, at vi har skabt et system, hvor sundhedsvæsenet er interesseret i at levere ydelser af høj kvalitet, og at kommunerne er interesserede i at sikre borgerne den bedst mulige sundhedsbehandling.
Det vil sige, at der kommer en vekselvirkning mellem regionen og kommunerne, og den vekselvirkning er forankret i kontaktudvalget, hvor regionsformanden og borgmestrene samles og drøfter dette spørgsmål.
Dermed er der skabt en ny finansieringsform, som medvirker til en retfærdig finansiering, hvori der er indlagt nogle incitamenter, som skaber grundlag for en fornuftig løsning.
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM en af de fem regioner, og at det bidrag, der i dag bruges til forskning, også bliver delt ud, således at flere kan deltage i forskning og der bliver skabt mulighed for at skabe stærke centre med højt specialiserede behandlinger rundtomkring i regionerne.
Der er altså skabt et system, som vil give det folkevalgte, direkte valgte regionsråd et ønske om at prioritere at få mest muligt for pengene.
Hvis man prioriterer, vil man opleve, at man kan give borgerne flere ydelser og skabe mulighed for, at sundhedsvæsenets kvalitet og personalets tilfredshed med løsning af opgaverne bliver større, og det er dog trods alt en både vigtig og spændende opgave for det direkte valgte regionsråd.
Jeg synes altså, at vi bygger en model, hvor tingene hænger sammen.
Dette lovforslag er et vigtigt element i den sammenhæng, så vi kan naturligvis støtte lovforslaget.
Vi synes, det er godt.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Med hensyn til den gættekonkurrence, som fru Inger Støjberg nu er ved at stille op, vil jeg bare sige – hvis der er nogle, der lytter med eller ser med – at det skræmmebillede, fru Inger Støjberg tilsyneladende gerne vil i gang med at lave af et land med 14 amter, som jeg skal vælge fra som et land, jeg ikke ville bryde mig om at leve i, er altså det Danmark, som vi kender i dag, altså det Danmark, som fru Inger Støjberg siger, jeg skal fravælge.
Men jeg synes altså, vi har et godt land.
Da den tidligere regering lavede frit valg på tværs af sygehusvæsenet, fik man jo også mulighed for at kunne lade sig betjene der, hvor man mente, det bedste tilbud var, hvis man ville bevæge sig efter det.
Men vi er tilhængere af, at der bliver lavet nogle større enheder, fordi et mere centraliseret sundhedsvæsen er stærkere, og bl.a. i rapporten fra det rådgivende sundhedsudvalg, vi fik i begyndelsen af 2003, er anbefalingen jo også, at vi får større regionale enheder til at løfte opgaven.
Men jeg ved ikke helt, hvor meget det har med finansieringsmodellen, som vi diskuterer her, at gøre.
Med den finansieringsmodel, vi har her, er konsekvensen af at mangle penge i en ny region, at man som folkevalgt har mulighed for at skære ned i sygehusvæsenet, og det er jeg ikke tilhænger af.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Man kan jo ikke sige, at det i hvert fald står lysende klart, eller sagt på en anden måde: Lige præcis på dette område er svarene i hvert fald ikke som støbt i beton.
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
ningerne er det, men svarene er i hvert fald ikke som støbt i beton, de er lidt mere fleksible.
Men jeg fik overhovedet ikke svar på mit spørgsmål: Hvilket land vil hr. Ole Stavad helst leve i?
Er det et land med 14 amter, hvor politikerne har en skatteskrue, endda op til flere skatteskruer, så de simpelt hen kan sidde og skrue på forskellige skatteskruer, så man som borger oplever uens service og det ikke er ligegyldigt, hvor man bor i landet?
Jeg spørger igen: Vil hr. Ole Stavad helst leve i et land med politikere, som har skatteskruer, og hvor serviceniveauet er forskelligt?
Eller vil hr. Ole Stavad helst leve i et land med 5 regioner, hvor politikernes allerfornemste opgave er at sørge for, at sundhedsvæsenet fungerer, og tilmed sammen med kommunalpolitikerne har en interesse i at få forebyggelsesindsatsen til at virke?
Hvilket land vil hr. Ole Stavad helst leve i?
Jeg kan fortælle hr. Ole Stavad, at han får chancen for at leve i det sidste.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Jeg er altså utrolig glad for, at fru Inger Støjberg læser op af vores betænkningsbidrag, og hvis hun tager yderligere en kort bemærkning, ville jeg glæde mig over, hvis hun ville læse yderligere et afsnit.
Men det, jeg ikke helt forstår, er, at fru Inger Støjberg tilsyneladende kan se en forskel mellem det, der står, og det, jeg har sagt.
Jeg vil sige, at hvis det skulle være tilfældet, har jeg enten ikke udtalt mig klart nok, eller også har fru Inger Støjberg ikke hørt godt nok efter.
I hvert fald skulle det, jeg har ønsket også at sige her fra talerstolen, gerne være helt identisk med det, der står i betænkningsbidraget, så her kan vi sige, at her gælder det skrevne ord, hvis det er sådan, at der skulle være nogen som helst uoverensstemmelser.
Jeg mener heller ikke, at der har været nogen uoverensstemmelser, og derfor er der jo 60-70 millioner posteringer.
Er fru Inger Støjberg uenig i det?
Det, jeg spurgte til, var: Skal der være en mulighed for, at kommunen kan kontrollere?
Jeg forstår, man bruger som begrundelse for, at det her ikke er så bureaukratisk, som vi andre oplever det, at der kun kommer en regning en gang om måneden.
Jo, men vil det sige, at kommunen får en regning, hvor de ikke ved, hvad de betaler for, ikke kan kontrollere, hvad de betaler for, og dermed heller ikke se, hvad de skal gøre for deres borgere, for at de skal bruge det regionale sundhedsvæsen mindre?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Inger Støjberg (V), 2005-06-16:
Det, der bringer mig herop, er egentlig, at hr. Ole Stavad over for den konservative ordfører tog os alle sammen til indtægt for ikke at have læst betænkningsbidraget.
Til det kan jeg så sige, at jeg har læst det op til flere gange, endda med stor interesse, og når jeg hører hr. Ole Stavads tale i dag, hænger det simpelt hen bare ikke sammen længere.
Man skriver nemlig om alle de posteringer, som bliver nævnt – de 60-70 millioner posteringer, som også var fremme i afslutningsdebatten i aftes: »Det betyder, at der hvert år skal foretages 6070 millioner posteringer som grundlag for de regninger, der løbende skal sendes fra regionerne til kommunerne som betaling på sundhedsområdet.
Et bureaukratisk system, som er umuligt for kommunerne at kontrollere og gennemskue.«
Det var jo ikke ligefrem det, hr. Ole Stavad stod her på talerstolen og sagde lige før.
Allerede nu er man altså på tilbagetog fra det betænkningsbidrag, man har afgivet.
Allerede nu er det gået op for Socialdemokraterne og andre, at det, man har skrevet i sit eget betænkningsbidrag, simpelt hen ikke passer, for der sendes jo netop ikke 60-70 millioner breve pr. år.
Mit spørgsmål er: Hvilket land vil hr. Ole Stavad egentlig helst leve i?
Eller er det et land med 5 regioner, hvor politikernes allerfornemste opgave er at sørge for, at sundhedsvæsenet fungerer, og hvor kommunerne har en stor interesse i og et stort incitament til at gå ind på forebyggelsesområdet?
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Jeg synes, der er grund til at takke hr. Leif Mikkelsen.
Jeg kender ham også som en ærlig mand, som jeg ikke mindst derfor sætter pris på.
Det er jo rigtigt, som hr. Leif Mikkelsen siger: Det her er et eksperimentarium, det er noget, som ingen har prøvet før.
Det kan man selvfølgelig godt synes er klogt, og jeg synes da også, der er områder, hvor vi skal være modige og gå foran.
Men det, der generer mig, er, hvis man laver eksperimentarium for alle vore syge, for de handicappede og i stor skala for miljøet, hvor alt sættes på spil.
Det er klart, at hvis det er sådan, at vi om 5-10 år står med noget, der er fuldstændig unikt, må jeg jo bøje mig i støvet for hr. Leif Mikkelsen og hans samarbejdspartnere.
Men er det ikke lidt voveligt, når alt, hvad ministeren plejer at støtte sig til af uafhængig ekspertise, siger, at det her er meget, meget farligt, og at der kommer noget ud af det, som man absolut ikke kan anbefale, men tværtimod må advare imod?
Jeg synes, det er vovet.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-16:
Hr. Ole Stavad har aldrig set noget lignende, og det er rigtigt, for med denne regering er vi et foregangsland.
Det er klart, at det er svært at forestille sig i en socialdemokratisk fantasi, men det er helt rigtigt, at vi er det på en lang række felter, også her.
Derfor kan vi forestille os, at der sikkert bliver mange, der over tid vil vælge denne fremragende løsning, hvor man engagerer alle dele af den offentlige sektor til at interessere sig for opgaverne her og ikke bare spille sorteper videre til en anden instans, hvor der kan blive kassetænkning og tænkning i, at andre betaler gildet.
Det er jo det, der er sagen.
Så om økonomien: Det ændrer vel ikke ved, hvor mange penge der er til rådighed, om det er staten, der opkræver dem, sender dem som tilskud til sundhedsvæsenet og i øvrigt lader kommunerne finansiere den del, når pengene kommer fra samme sted.
Hvad er problemet?
Vi har jo ikke tænkt os at brænde pengene af eller fjerne dem på anden måde, så spørgsmålet er, om det ikke er et direkte opfundet problem til lejligheden af Socialdemokraternes koordinator på området.
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis det er så tynde begrundelser bare for at komme dertil, at man kan tillade sig at stemme imod forslaget her.
M053S47324871subh.fm Page 4855
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Jeg er utrolig glad for, at hr. Leif Mikkelsen har registreret titlen.
Jeg tillod mig at være en lillebitte smule provokerende i mit indlæg.
Det var helt bevidst, og jeg kan også høre, det har virket lidt.
Men resultatet af provokationen var ikke helt det, jeg håbede på.
Jeg sagde, at regeringen ikke har foretaget nogen analyser.
Der er ingen steder i verden, hvor man har prøvet noget lignende, og alt, hvad vi har af sagkyndige, siger, at det er absolut problematisk.
Også de uafhængige medlemmer af Strukturkommissionen siger, at det her skal man lade være med at gøre.
Jeg tænkte: Der må vel være et eller andet, vi kan få at vide.
Der må være en eller anden form for forarbejde, og der må være et eller andet grundlag for det, man er nået frem til.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-16:
Ja, der er jo ikke meget nyt under solen, bortset fra at det står tydeligere og tydeligere efter at have hørt hr. Ole Stavad, at man stort set er bange for fremtiden.
Man tør ikke noget, som ikke er belyst på alle måder, og derfor bruges økonomien nu som årsag til, at man ikke kan støtte forslaget, selv om vi godt ved, at det er af en helt anden grund.
Det er jo det, at vi ikke længere har amter, der må kræve skat op osv., der grundlæggende har fået Socialdemokraterne til at lande der, hvor de er landet.
Men prøv nu at tænke tanken til ende.
Hvis man aldrig havde risikeret noget i dette samfund, hvis man aldrig havde indført noget nyt i dette samfund, uden at man på alle sider havde sikret sig ud i den yderste konsekvens, hvad resultatet ville blive, var der aldrig blevet opfundet noget som helst.
Er det virkelig Socialdemokratiets bud, at man intet tør, hvis det ikke er belyst til det allersidste
Hr. Ole Stavad er jo blevet koordinator af første grad, kan man roligt sige, det er i hvert fald ikke ole opfinder, vi snakker med her.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
ler Pedersen har præsenteret som det, han tror vil være det, der giver den bedste virkning.
Men det har der jo ikke været noget ønske om.
Med hensyn til det andet, hr. Wedell-Neergaard siger, altså at det ikke er rigtigt, at nogle skal betale tre gange så meget som nogle andre, får det i hvert fald den virkning for borgerne.
Hvis hr. Wedell-Neergaard tager det aktivitetsafhængige bidrag, vil det efter de oplysninger, vi har fået af ministeren, for Hørsholms vedkommende være 0,5 pct. af skatten, men for Samsøs vedkommende vil det være 1,5 pct.
Det vil sige, at hver gang borgerne i Hørsholm skal betale 50 kr., skal borgerne på Samsø betale 150 kr., under forudsætning af at de to familier eller personer har den samme indkomst, og så må hr. WedellNeergaard vel også nå frem til, at borgerne på Samsø skal betale tre gange så meget som borgerne i Hørsholm.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Det er jo direkte forkert, når hr. Ole Stavad siger, at det for nogle kommuner bliver tre gange så dyrt, som det bliver for andre.
Det er sådan, at kommunerne skal betale et grundbidrag, og det grundbidrag afhænger af beskatningsgrundlaget.
Det er rigtigt, at de også skal betale et takstbidrag, og at taksten for den enkelte ydelse er den samme, uanset hvilken kommune der køber den.
Jeg kan selvfølgelig godt indse, at er det en kommune med et lavere beskatningsgrundlag, vil taksten belaste mere.
Det må man erkende.
Men nu vil jeg give hr. Ole Stavad en historisk chance, nemlig for at forklare, hvordan det ellers skulle have været indrettet.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-16:
Vi har flere gange under debatten, også i den konservative ordførers besvarelser, fået henvisning til den kommende udligningsreform.
Nu er det jo ikke noget pænt udtryk at anvende om den, at den er en slags skraldespand, men forstå mig ret.
Vi kan høre, at det er et sted, hvor alle spændende spørgsmål skal løses, også dette.
Se, det er jo spændende, om det virkelig bliver en udligningsreform eller bare reparationer af den lange, lange liste af fuldstændig uforklarlige forskelle, som optræder i forbindelse med bl.a. dette lovforslag.
Det vil jeg gerne høre den konservative ordførers holdning til.
M053S47324871subh.fm Page 4861
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Aktiviteterne, f.eks. en hjerteoperation, belaster jo i princippet også mere i dag i et udkantsamt – hvis jeg kan bruge det udtryk – end de belaster i det nordsjællandske område, hvor indkomstniveauet er højere, så vi har altså stadig den uretfærdighed.
Den ligger i systemet i dag, og det er også derfor, det vil være ordentligt og retfærdigt at lave en udligningsreform, som tager højde for det spørgsmål, og det er ikke en skraldespand.
Jeg indrømmer, at aktivitetsbidraget på 1.200 kr. vejer forskelligt, alt efter om det betales på Samsø, eller det betales i Hørsholm, men sådan må det jo være.
Det er rigtigt, at i forbindelse med dette års forhandling mellem staten på den ene side og amter og kommuner på den anden side indgik der en pulje på 150 mio. kr. til de dårligst stillede kommuner.
Det kan man kalde en reparationspulje, og det synes jeg er en helt fornuftig måde at benævne den på.
Men det er klart, at det jo ikke er det, der ligger i ordet udligningsreform.
En udligningsreform er en total gennemgang og dermed en retfærdig måde at fordele økonomien på for at sikre, at udkantområderne kan finansiere også de takstbestemte ydelser, som de jo er tvunget til at købe hos det lokale sygehus.
Ole Glahn (RV), 2005-06-16:
For Det Radikale Venstres vedkommende er det her lovforslag noget, vi går skarpt imod, fordi vi mener, at regeringen med dette forslag sender et signal til de kommuner, som indenrigsministeren her tidligere i dag har rost for at være så ansvarlige, hvor man den ene dag siger ét, og den anden dag gør noget andet.
M053S47324871subh.fm Page 4871
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
Jeg hørte hr. Jens Rohde nævne det slogan i går i debatten, og her ser vi nu, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti med stor kraft for første gang i danmarkshistorien demonstrerer, at man går ind og fastlægger, hvilke kommuneog amtsskatter der skal være til næste år – og med udsigt til, at det også skal komme i 2007.
Man kan godt få nogle bange anelser, når man også har hørt debatten her i forbindelse med det forrige forslag om regionernes finansiering og den måde, det ordnes på.
Man kan sådan se for sig, at man om nogle år fra denne talerstol vil kunne høre, at det egentlig vil være mest hensigtsmæssigt at opretholde den situation, for så kan statsmagten lettere styre kommunerne, når den decideret går ind og fastsætter, hvad skatteprocenterne skal være.
Vi er meget imod det her, men jeg undrer mig altså også stadig væk over, hvad begrundelsen er.
Jeg har ved første behandling og anden behandling bedt om at få den nøjagtige forklaring på, hvorfor det her er nødvendigt, og jeg har ikke fået den endnu.
Jeg må jo konstatere, hvis ikke jeg får den nu, at det her lovforslag formentlig bliver vedtaget, uden at man har givet en god begrundelse for, at det her skulle være nødvendigt.
Det Radikale Venstre er imod dette forslag.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-16:
Det er lidt rørende at høre Socialdemokraternes helt eventyrlige tillid til kommunerne.
Jeg skal lade det ligge nu og bare sige: Hvis Socialdemokraterne havde stået for den her kommunalreform, er det rigtigt, at det givetvis havde været helt unødvendigt, det her, for så havde kommunerne jo ingen opgaver fået, og dermed havde der ikke været problemer med deres skattesyn overhovedet.
Så ud fra det synspunkt kan jeg godt forstå, at hr. Ole Stavad kan have ret.
Ole Stavad (S), 2005-06-16:
Når jeg lige vil komme med et par bemærkninger her ved tredjebehandlingen, skyldes det ikke mindst, at vi næsten dag efter dag, og det har også været tilfældet i dag, har hørt regeringspartierne og i nogen grad også indimellem Dansk Folkeparti udtrykke deres uforbeholdne tillid til lokalpolitikerne, til vore folkevalgte ude i kommunerne.
Det er en tillid, som vi i allerhøjeste grad deler, men fra regeringspartiernes side, specielt Venstres, har man brugt det som anledning til at sige: Vi har tillid, oppositionen har ikke tillid.
Her kan man så med lovforslag nr. L 144 se den tillid udmønte sig konkret.
Eller jeg ville nok nærmest tolke det, hvis jeg var kommunalpolitiker, som udtryk for mistillid.
Det er nemlig det lovforslag, hvori man fratager kommunerne og de folkevalgte ude i kommunerne retten til at fastsætte deres skatteprocenter.
Nu opretholder man ikke engang den bevægelsesfrihed, der er, og som i forvejen er meget begrænset inden for regeringens definerede skattestop.
Selv den bevægelsesfrihed tager man fra kommunerne, sådan at når en kommune sætter skatten ned, må en anden kommune ikke, om jeg så må sige, fylde hullet ud.
Og hermed er der kun én mulighed tilbage for de folkevalgte.
Den tillid udmønter sig i, at man nu selv får lov til at bestemme ude i de enkelte byråd, hvor man vil skære ned, når der mangler penge i kassen.
Det er den form, som tilliden udmønter sig i, når vi om et øjeblik ser afstemningen, hvor Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti fastlægger skatteprocenterne i de danske kommuner for 2006.
Så også der vil man vise tilliden ved at fritage dem for ansvaret for selv at fastsætte økonomien.
Man overlader kun til de folkevalgte at afgøre, hvor de gerne vil skære, når pengene ikke er til stede.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-16:
Det er et lovforslag, der har været genstand for en betydelig debat både her og uden for dette hus’ mure.
Vi er nu nået til vejs ende, og derfor kan vi tillade os i dag alene at tale om de ændringer, der er kommet i forløbet, altså ændringsforslagene, som lige præcis har imødekommet en væsentlig del af kritikken.
Det er en væsentlig imødekommelse af Kommunernes Landsforening, og derfor mener vi, at lovforslaget nu er sådan, at vi kan anbefale at stemme for det og dermed sikre en overgang i 2006, der gør, at kommunalreformen kommer godt fra start, og det er hele hensigten med det her lovforslag.
Derfor stemmer vi for.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-16:
Dette lovforslag bærer præg af, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke har tillid til de politikere, der nu skal vælges til regionerne.
Man tør ikke overlade til dem selv at forvalte de penge, som man måtte finde ud af at de skal have, og det er en tilbagevenden til gamle dage.
En af de store, gode ting, der skete i forbindelse med kommunalreformen i 1970, var en gradvis afvikling af enhver form for cigarkassesystem, men det, vi nu får, er en total genindførelse af cigarkassesystemet i et enkelt forvaltningselement.
Det er mig en kilde til undren, hvorfor man træffer beslutning om disse vandtætte skotter mellem de forskellige områder.
Jeg fatter ikke, at man med åbne øjne kan se på, at takstfinansiering af de sociale tilbud nødvendigvis vil betyde, at kommunerne kan sætte så høje takster for de forskellige sociale institutioner, at man gradvis vil kunne udhule deres grundlag.
Forudsætningen for den specialiserede udvikling af de sociale tilbud er, at der rent faktisk er midler til at udvikle dem, og hvor skal de komme fra?
Via taksterne.
Samtidig er det en kilde til undren for mig, at man som det eneste land i verden kan finde på at konstruere en metode til at finansiere hele sundhedsvæsenet, som ikke ses nogen andre steder.
Ikke én eneste uafhængig sundhedsøkonom vil stå bag det, og samtidig kan vi jo også se, at alle de steder, hvor man finansierer via det statslige bloktilskud på sundhedsvæsenet, bliver det ganske uigennemsigtigt og ganske ustyrligt.
For SF har det været afgørende, at de regioner, vi nu får, rent faktisk får mulighed for at handle politisk.
M053S47324871subh.fm Page 4865
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM vikle de områder, fordi man fratager dem kommunalfuldmagten.
Dertil kommer, at man ikke vil overlade dem til selv at forvalte de penge, de måtte få, og samtidig forhindrer man totalt deres mulighed for at få så mange muskler i egen økonomi, at de rent faktisk kan udvikle deres områder.
For os at se er det den ringeste måde at finansiere regionernes økonomi på, man her har fundet
, og derfor er der ingen tvivl: Vi stemmer nej.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Nu har jeg meget stor respekt for hr. Christian Wedell-Neergaards evne til at argumentere, og jeg synes, vi har rigtig gode debatter her i salen.
Men jeg må indrømme, at jeg ikke synes, det sidste hang helt sammen.
På den ene side må ønsket om at nedlægge amterne ikke opfattes som en kritik af amterne, men det er meget vigtigt, at vi kun har to led i Danmark.
Det synes at være lidt modsætningsfyldt, at noget, der altså må være velfungerende og udmærket, skal nedlægges, fordi man hellere vil tælle til to end til tre.
Dermed vender vi jo tilbage til det, der har været en del af den grundlæggende diskussion mellem os: Skal man, som regeringen og Dansk Folkeparti gør, tage udgangspunkt i, at amterne skal væk, eller skal man tage udgangspunkt i, hvad der kræves, for at opgaverne kan løses på en stadig bedre måde?
Vi er tilhængere af det sidste udgangspunkt, for vi er ikke spor bange for amter eller noget, der ligner amter, og vi tror, at regionerne kan blive meget bedre, hvis vi giver dem de politiske muskler tilbage.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-16:
Jamen jeg er naturligvis enig i, at der er gode ting at sige om amterne.
Amterne har jo forvaltet området på en fornuftig måde, og udgangspunktet er jo ikke en kritik af amterne, men et ønske om at gøre det bedre, gøre det mere gennemskueligt, skabe en ny model og sikre, at vi går fra tre til to led.
Men er det sådan, at fru Margrethe Vestager og Det Radikale Venstre i virkeligheden agter at gøre regionerne til amter, hvis man får magt, som man har agt?