Margrethe Vestager (RV), 2000-02-24:
Først og fremmest vil jeg gerne kvittere for de meget gode ord, der er sagt om processen og lovgivningens formål, for jeg mener, at det folkeoplysende arbejde har brug for den støtte, som en del af Folketingets ordførere har givet i førstebehandlingen af dette lovforslag.
Det er vigtigt for dem, som er aktive, for dem, som er ildsjæle i det her arbejde, at vide, at det er værdsat, og vide, at der er en retning i det.
Jeg synes også, at det er vigtigt at pointere, at den proces, hvorigennem det lovforslag er blevet til, også er en proces, som respekterer den ånd, der er i selve lovforslaget.
For det er ikke et spørgsmål om, at staten skal bestemme.
Det er ikke et spørgsmål om, at markedet skal bestemme.
Det er et spørgsmål om, hvad mennesker, som ønsker at slutte sig sammen på en fornuftig måde, kan drive det til, når de ønsker at drive det selv og være medskabere af det samfund, som de er en del af.
Jeg synes, det er meget vigtigt at holde sig for øje, at den struktur, som folkeoplysningen baseres på, også må respektere selve ånden i folkeoplysningen, og det er derfor, vi synes, det er vigtigt at gøre foreningsbegrebet til det centrale, for at man også blandt de mennesker, som arbejder med folkeoplysningen, har en optagethed af det demokrati, den åbenhed, den gensidige respekt, der ligger i en foreningsdannelse, som jo selvfølgelig er et stærkere krav end kredsbegrebet.
Men kredsbegrebet var jo også et krav.
I forhold til spørgsmål om habilitet er det klart, at det er nogle af de ting, som må drøftes og afklares.
Jeg håber, at nogle af tingene også vil blive klarere i
forbindelse med behandlingen af habilitetsforslaget, som snart skal til første behandling, for det er klart, at der er sammenhæng mellem dem.
I den forbindelse synes jeg, det er meget væsentligt at huske, at der er et hensyn til den generelle skatteyderretssikkerhed: at de, som er skatteydere, og de, som stiller deres skattebetaling til rådighed for den her type af foretagender, har en sikkerhed for, at Folketinget har taget stilling til den struktur, som forvalter de midler. Jeg synes også, det er vigtigt at holde sig for øje, at folkeoplysningen ikke er et spørgsmål om, at vi betaler til hinandens fritidsinteresser, og det er derfor, vi har gjort os meget stor umage i formålsangivelsen, for formålet med folkeoplysningen er ikke at drive individuelt orienterede fritidsinteresser.
Det er et spørgsmål om at leve op til det formål, som er givet: at folkeoplysningen skal understøtte den enkelte i at tage ansvar for sit eget liv og at virke engageret i det samfund, som den enkelte er en del af.
Men samtidig synes jeg, det er vigtigt at imødekomme det store ønske, der er om at få et rygstød til den diskussion, den vision, man har på det lokale plan, i forhold til hvordan det folkeoplysende arbejde skal være.
Jeg synes også, det er vigtigt, at Folketinget giver en cadeau til det arbejde, som folkeoplysende foreninger selv gør for indeværende med etiske retningslinjer, med overvejelser om formålene, hele den grundlæggende mission med at drive folkeoplysende virksomhed.
Og med mission mener jeg ikke religiøs mission, men det, at man har et grundlag at virke på, det, at man har en idé, et idémæssigt udgangspunkt, som man ønsker at formulere og derved også at stå ved i forhold til de konkrete kurser.
Jeg er glad for, at fru Tove Videbæk har bidt mærke i svaret på det spørgsmål, som er stillet.
Problemet er jo selvfølgelig, at vi ikke kan lovgive om, at kommunerne skal overholde loven.
Det burde sådan set være forholdsvis indlysende, at det er selve lovgivningens formål, at man lever op til den. Diskussionen om lokaletilskud har jo en helt særlig historie og et helt særligt forløb, som vi selvfølgelig vil kunne drøfte i udvalgssammenhæng, men som jeg alligevel synes der er en vis grund til at respektere.