Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-06-24:
Jeg er egentlig ikke så glad for, at debatten her til allersidst begyndte at få en drejning mod et af Venstres yndlingstemaer, som vi jo godt ved er en del af strategien hos Venstre.
Jeg er lige ved at sige, at når jeg lytter til fru Ulla Tørnæs, minder det mig om Venstres tidligere politiske ordfører, der også altid gik efter personen frem for bolden -
Men jeg synes ikke, det er klogt, og hvis Venstre vil gøre sig håb om lidt større indflydelse i dansk politik, vil jeg give dette råd: Drop det!
Folk er trætte af det!
Men det er naturligvis Venstres eget valg. Med hensyn til datoen den 10. juni skal vi nu igen høre det samme gamle propagandanummer, som Venstres tjeneste udi de dele formentlig har udformet og udtænkt, nemlig at den 10. juni skulle være en særlig dato, hvor vi aftalte en hel masse.
Jeg synes, hr. Jan Petersen med rette kunne hæve stemmen i dag, for det er ikke særlig sympatisk at høre på, og det er heller ikke særlig sympatiske påstande.
Det, vi har gjort - og det ved fru Ulla Tørnæs udmærket godt - er, at vi har levet op til Folketingets vedtagelse, og det tidspunkt, hvor der skulle forhandles, er aftalt mellem det færøske landsstyre og den danske regering.
Datoen den 10. juni var faktisk den dato, hvor det færøske landsstyre var i København.
Man kom dagen før eller måske 2 dage før, så vidt jeg er orienteret, og så søgte vi at nå frem til en aftale, og det gjorde vi.
Længere er den sag ikke.
Så er der spørgsmålet om det statsretlige, og her skal fru Ulla Tørnæs slet ikke være bekymret.
Det statsretlige ansvar ligger hos statsministeren, og det gør det fortsat.
Det fremgår af den aftale, som fru Ulla Tørnæs refererer til, at nu er det - som vi også har været enige om her i dag - Færøerne, der har det næste udspil.
Det tror jeg også er det rigtige, og jeg er helt sikker på, at Færøerne også selv mener det.
Når det udspil er afklaret efter den gode og vigtige debat, Færøerne nu tager fat på,
er vi klar til igen at drøfte tingene med fremadrettet sigte.
Med hensyn til alt det med, at tingene kunne være håndteret bedre, og at det er gjort klodset, må jeg sige til både til hr. Knud Erik Kirkegaard og fru Ulla Tørnæs: Tja, bagklogskab er nu ikke det bedste, der findes her i livet.
Jeg kunne måske minde om, at både V og K, altså begge partier, i Finansudvalget har stemt for samtlige de aktstykker, der blev aftalt med Færøerne og Færøernes landsstyre i 1992 og 1993.
I virkeligheden er der såmænd ikke så meget at sige hinanden på, og jeg synes, V og K skulle vedstå sig deres ansvar for udviklingen.
Det ville klæde de to partier, og det ville klæde dansk politik.
Med hensyn til spørgsmålet om mødet hos finansministeren er det magtpåliggende for mig at sige her til sidst, at vi i dag takket være hr. Hans-Pavia Rosings indlæg har fået afklaret tingenes reelle sammenhæng: at det altså ikke var finansministeren, der tog initiativet.
Det synes jeg er vigtigt, både for min egen, finansministerens, regeringens og Folketingets skyld, og dermed har vi også fået renset ud i de påstande, der måtte hænge i luften.
Jeg forstår også, at når det kommer til stykket, er fru Ellen Kristensens eget parti her i Folketinget, altså Venstre, indstillet på at drøfte de grønlandske ønsker i forbindelse med finansloven for 1999, og det fører mig så frem til det, jeg synes er det vigtigste, nemlig at sige tak til de fleste for en trods alt god og fremadrettet debat i dag.
Jeg ser gerne, at det også i fremtiden, i det næste århundrede, igen bliver sådan, at når det gælder oprindelige folk og folkeslag, der kun er fåtalligt repræsenteret i deres eget geografiske område, er de fremmeste repræsentanter i FN, internationalt og regionalt i Europa for disse folks interesser Færøerne, Grønland og Danmark i fællesskab.
Tænk, hvis vi også i næste århundrede kunne være foregangsområde med hensyn til, hvordan der skal samarbejdes.
Jeg føler egentlig, vi har alle muligheder for at gøre det, og jeg synes egentlig også, det blev udtrykt af både de to grønlandske medlemmer og de to færøske medlemmer af Folketinget.
Må jeg sige til hr. Hans-Pavia Rosing og fru Ellen Kristensen og til hr. Óli Breckmann og hr. Jóannes Eidesgaard: Vi ved jo også udmærket, hvordan det er at have en stor nabo, vi skal samarbejde med; jeg tænker naturligvis på vores tyske nabo.
Det har vi også gjort, og i godt naboskab synes jeg, vi på udmærket vis har fået udmøntet de aftaler, vi har om, hvordan vi skal samarbejde.
Og når vi her i Danmark kan det, kan vi tre også skabe en fremtid til gavn for os alle tre i gensidig respekt.
Tak for en god debat!