runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2004-10-29:
B 11 er et interessant forslag fra Enhedslisten.
Forslaget handler om at sikre et værdigt liv for ældre mennesker.
Formålet kan Venstre naturligvis støtte.
Alle mennesker har ret til et godt liv.
Det interessante ved forslaget er, at Enhedslisten faktisk ønsker at gøre den gode Venstrekommune Søllerøds ældrepolitik til Enhedslistepolitik.
Forsøget, som Enhedslisten ønsker at gennemføre, er nemlig allerede gennemført.
I Venstreborgmesteren Erik Fabrins Søllerød besluttede man i samarbejde mellem kommunen, Forbundet af Offentligt Ansatte og Dansk Sygeplejeråd for et par år siden at gennemføre sådan et udviklingsprojekt om holdninger og etiske dilemmaer i ældreplejen.
I Venstre kan vi klart støtte den indsats, man gør i Søllerød Kommune.
Vi håber, at rigtig mange kommuner og også gerne Enhedslistekommuner og socialdemokratiske og SF-kommuner vil lade sig inspirere af Søllerød Kommune til at forbedre og individualisere den kommunale indsats for de ældre mennesker, der ikke kan klare sig selv.
Desværre har Enhedslisten jo helt misforstået, hvad det hele handler om, og hvad der skabte succesen i Søllerød.
Det handler nemlig ikke om at pålægge kommunerne meget detaljerede regler for, hvad de skal, og hvad de ikke skal.
Nej, tværtimod, det handler om at lade kommunernes forskellighed blomstre.
Når Søllerød Kommune har kunnet være foregangskommune på dette område, er det jo netop, fordi kommunerne har deres selvbestemmelsesret.
Derfor blomstrer initiativerne lokalt.
Jeg står her med en ordførertale, som Enhedslistens ordfører tilsyneladende slet ikke lytter efter.
Jeg står her og roser det forsøg, man har lavet i Søllerød, som er som taget ud af Enhedslistens forslag.
Jeg ved ikke, om det er dér, Enhedslisten har hentet sin inspiration.
I Enhedslistens forslag står, at man vil udvælge to kommuner.
Hvad har Enhedslisten tænkt sig?
Skal den ene kommune være Søllerød?
Så har vi jo allerede forsøget gennemført, og hvad er så det nye i forslaget, når det allerede er gennemført?
Jeg regnede med, at når Enhedslisten kom med et forslag, var det med henblik på, som der også står i forslaget – men det har Enhedslisten måske forladt? – at det skulle komme til at gælde alle.
Det er jo det, der står i forslaget.
Så jeg synes, fru Line Barfod er nødt til at læse sit eget forslag og måske også læse rapporten fra Søllerød, og så synes jeg, vi skal vende tilbage til sagen ved andenbehandlingen.
Line Barfod (EL), 2004-10-29:
Jeg kan godt forstå, at fru Charlotte Antonsen snakker udenom og ikke vil svare på mit spørgsmål.
Jeg skal gerne en gang til sige, at vores beslutningsforslag går ud på at lave nogle forsøgsprojekter og selvfølgelig indhente erfaringer fra det, der er lavet rundtom i kommunerne.
Det går ud på at sammenligne kommuner, der får lov til at tilrettelægge ældreomsorgen ud fra retten til et værdigt liv, med de kommuner, der er tvunget til at følge regeringens krav om minuttyranni, med henblik på at man kan udvikle nogle metoder, som kan bruges over hele landet, bl.a. med de erfaringer, der er fra Søllerød, Skævinge og flere andre kommuner, der har satset på selvforvaltning.
Men jeg vil gerne igen spørge fru Charlotte Antonsen, hvordan det harmonerer med, at Venstre siger, at man ønsker et værdigt liv, når man så samtidig har indført et minuttyranni, som f.eks. i Køge fører til, at de indfører stregkoder for at kunne levere den kontrol, som socialministeren kalder gennemsigtighed.
Charlotte Antonsen (V), 2004-10-29:
Undskyld, men jeg holder mig til forslaget fra Enhedslisten.
Jeg er jo nødt til at forholde mig til de papirer, vi drøfter i dag.
Det, jeg ikke forstår, er, at Enhedslisten ikke nævner Søllerød i bemærkningerne, da Søllerød identisk har lavet det, Enhedslisten ønsker nu.
Nu nævner fru Line Barfod så selv Skævinge.
Jamen har Skævinge – det er jeg så ikke bekendt med, men det er da interessant – også lavet lige præcis det, Enhedslisten gerne vil have her?
Så har vi jo de to kommuner, Enhedslisten ønsker at lave forsøg i, og hvad er forslaget så værd?
Er det et forslag, som alene skal handle om Køge?
Eller hvad er det, vi taler om?
Jeg synes, det er en meget ejendommelig situation, vi er kommet i i dag.
Grete Schødts (S), 2004-10-29:
I sidste valgkamp sagde Venstre, at det var tid til forandring, det var tid til at gøre op med stopurstyranniet, og det var tid til, at de ældre kunne få et godt og værdigt liv.
Men desværre kom virkeligheden til at se anderledes ud for de svageste ældre i Danmark.
Aldrig før har tiden været så knap hos de ældre, som den er nu.
Og aldrig før har stopurene tikket så højt, som de gør i dag i hjemmeplejen.
Måske havde Venstre og Konservative eller regeringen held med sine løfter i valgkampen, men heldet overlevede ikke, da løfterne skulle føres ud i livet.
27 pct. af de ældre oplever, at deres hjemmehjælper har fået mindre tid, efter at loven om frit valg er blevet indført.
Det er alt sammen noget, der er med til at forringe de ældres hverdag.
Derfor er Socialdemokratiet fuldstændig enig med Enhedslisten i, at de ældres vilkår er vigtige at få sat fokus på.
Og vi mener ligesom Enhedslisten, at ældreplejen i Danmark kan blive meget bedre, end den er i øjeblikket.
Vi mener, at god ældrepleje handler om mere tid til den enkelte ældre og mere tid til god pleje.
Det kan være tid til at bestemme egne tider og rutiner, tid til at gå en tur, hvis det er det, man trænger til, og tid til at gå på indkøb eller se andre mennesker.
Mere tid handler om respekt for den ældre og for det liv, den ældre ønsker.
Det handler om, at de ældre fortsat får mulighed for at leve livet på bedst mulig vis, selv om alderen begynder at sætte sine spor på krop og sjæl.
Socialdemokratiet bakker derfor fuldt op om FOA’s punkter, som Enhedslisten nu har lavet om til deres beslutningsforslag.
Vi er helt enige i, at det er tid til at ændre.
Vi vil hellere bruge pengene på de ældre, ikke på et dyrt frit valg, der betyder mere papirarbejde.
Vi vil give de ældre mere tid og bedre tid og give dem mulighed for indflydelse på deres egen hverdag.
For vi ved godt, hvor skoen trykker, og hvor de ældre ønsker forandringen.
Vi behøver ikke flere rapporter.
Vi behøver ikke flere analyser, og vi synes måske nok, at den anvisning, Enhedslisten har i deres beslutningsforslag på at bruge 35 mio. kr. over 5 år til projekter og nye forsøg, er overflødig.
Vi kender godt problemerne, og de penge vil vi meget hellere bruge ude i det enkelte hjem.
Men vi vil gerne i dialog.
Vi vil gerne i dialog med Enhedslisten og alle de partier, der i øvrigt vil være med til at gøre det bedre for de ældre.
For vi mener, at ældreplejen handler om et tæt samspil, om værdighed og dialog og dialogen mellem de ældre og de ansatte i hjemmeplejen.
Dialogen herinde blandt partierne er også vigtig, og den kan medføre, at vi kan få en anden hverdag for de ældre.
Derfor vil vi meget gerne tage en snak om, hvordan vi forbedrer de ældres vilkår, men vi vil ikke støtte at bruge pengene på de kommunale kontorer frem for at bruge dem ude i de ældres hjem.
Line Barfod (EL), 2004-10-29:
Dansk Folkepartis ordfører siger, at Dansk Folkeparti arbejder med nogle overvejelser om at ændre ældreplejen, som går i den modsatte retning af Enhedslistens.
Vi har jo stillet et forslag om, at ældreplejen skal bygge på retten til selv at bestemme, hvad man vil have at spise, selv at bestemme, hvornår man vil sove, selv at bestemme, hvad man har på af tøj osv., og at det skal være den ansatte og den ældre, der selv tilrettelægger arbejdet.
Så vil jeg gerne høre, hvad den modsatte retning, som Dansk Folkeparti ønsker at arbejde hen imod, er, når det ikke er, at den ansatte og den ældre selv skal kunne tilrettelægge arbejdet, og når man ønsker at ændre på det, som Dansk Folkeparti har været med til at indføre med minuttyranni og stregkoder osv. Hvad er det så for en retning, Dansk Folkeparti ønsker at gå i?
Pia Kristensen (DF), 2004-10-29:
Nu var det ikke det, jeg henviste til, for selvfølgelig vil vi ikke ændre på, at den ældre og hjemmehjælperen skal løse opgaverne i fællesskab.
Vi kunne måske foreslå, at man gik ind og kiggede på, hvordan kontrollen med kommunerne er.
Vi ved, at der er kommuner, der gør det godt, men vi ved også, at der er kommuner, der gør det dårligt.
Line Barfod (EL), 2004-10-29:
Jeg forstår stadig ikke helt, i hvilken retning Dansk Folkeparti mener man skal gå for at gøre det godt nok.
For den lovgivning, som Dansk Folkeparti sammen med regeringen har gennemført, går ud på det, som socialministeren kalder gennemsigtighed.
Alt skal være gjort op i minutter, og det skal kontrolleres, og man kan så enten kontrollere det ved, at hjemmehjælperne skal skrive ned, eller ved hjælp af stregkoder, som de nu indfører i Køge Kommune, men det går ud på, at det hele skal kunne kontrolleres.
Vores forslag går i den modsatte retning.
Vi siger, at vi skal give mere tid, og vi skal give mulighed for, at de ældre og de ansatte skal kunne tilrettelægge arbejdet og flytte rundt, så det passer til den ældres ønsker.
Så er det bare, jeg vil høre, hvad det er, Dansk Folkeparti ønsker at indholdet skal bygge på.
Mere kontrol af kommunerne, siger man.
Men vil man fortsat bygge på, at systemet først og fremmest skal handle om minutopgørelser og kontrol af, om man har leveret de ønskede minutter?
Det glæder mig da, at ministeren er enig i, at ældre skal have ret til et værdigt liv.
Det ville også have undret mig, hvis ministeren turde sige fra talerstolen, at hun ikke ønskede det.
Jeg vil gerne høre, når nu ministeren mener, at alt er så rosenrødt ude i virkeligheden, og ministeren mener, at det faktisk bliver opfyldt ude i virkeligheden, at ældre og ansatte sammen kan tilrettelægge plejen:
Hvordan har ministeren det så med, at man indfører stregkoder?
Hvordan passer det med, at ministeren er med i en regering, som pålægger alle kommuner, at de skal visitere med et minuttyranni, som gør det fuldstændig uudholdeligt for både ansatte og ældre, og hvor man har indtryk af, at man betragter ældre og ældreomsorg som en vare, der skal være tilgængelig på et marked, som forskellige firmaer kan byde ind på, i stedet for at udgangspunktet er at sikre de ældre den omsorg, de har brug for for at kunne få et værdigt liv?
Pia Kristensen (DF), 2004-10-29:
Dansk Folkeparti siger og har altid sagt, at når man visiterer hjemmehjælp til en ældre medborger, skal den ældre medborger have en hjemmehjælp, der dækker det eller de behov, der er.
Nogle kommuner gør det godt, andre kommuner gør det skidt.
Hvis vi fortsat modtager klager fra enkelte kommuner, skulle man måske gå ind og se på, om der over for de kommuner, der bare ikke gør det godt nok, så måske skal være nogle sanktionsmuligheder herinde fra Folketinget.
Line Barfod (EL), 2004-10-29:
Fru Charlotte Antonsen mente, at Enhedslisten ville pålægge kommunerne en række detaljerede ting, man skulle leve op til.
Beslutningsforslaget går sådan set ud på det modsatte.
Beslutningsforslaget siger lige præcis, at vi ikke kan lave en lov, der i detaljer beskriver, hvordan omsorg for mennesker skal gennemføres i praksis.
Derfor går beslutningsforslaget ud på at lave nogle forsøg rundtom i kommunerne, som man kan lære af, og give kommunerne ret til at prøve at leve op til de ti rettigheder, som Forbundet af Offentligt Ansatte og Dansk Sygeplejeråd har arbejdet sig frem til, i stedet for at skulle leve op til det minuttyranni, som Venstre har været med til forstærke.
Derfor vil jeg gerne høre, hvordan fru Charlotte Antonsen mener at stregkoder, som de f.eks. nu vil indføre i Køge Kommune for hurtigere at kunne lave den kontrol, som socialministeren kalder gennemsigtighed, lever op til målet om et værdigt liv.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-10-29:
Enhedslisten vil bruge 35 mio. kr. på at metodeudvikle noget, som vi allerede i debatten nu har været inde på mange steder har været gældende i 3 år, noget, som nogle kommuner allerede bruger.
ønsker at lade de ældre selv vælge, hvem der skal udføre hjælpen, og selv vælge, hvor de skal få deres mad fra.
For vi fra konservativ side ser netop de ældre som hele mennesker, og derfor ønsker vi også at give dem disse muligheder.
Ja, der er problemer i nogle kommuner, ja, der er ældre, der ikke får den pleje, som de burde få, men der er også masser af kommuner, som gør det rigtig godt.
Det er derfor, det er så vigtigt, at vi giver kommunerne muligheden for at udvikle metoder og nye måder at gøre tingene på, sådan at man i de kommuner, hvor det ikke går godt, har nogle forbilleder at læne sig op ad.
Vi ønsker også fra konservativ side og er glade for, at det ser ud til, at det nu bliver til virkelighed at få gennemført plejetestamenter, sådan at ældre eller mennesker, der ved, at de kommer til at sidde med demens, og derfor ikke kan tage beslutninger senere i livet, får mulighed for at skrive det ned, og kommunerne skal så bruge det som udgangspunkt i plejen. Som sagt har de ti værdier, som Enhedslisten lægger op til, været kendt i et antal år.
Det er selvfølgelig bestræbelser, som jeg tror ingen af os her kan være uenige i er gode retningslinjer for plejen af de ældre.
Det er jo også retningslinjer, som netop er inspiration til at give de ældre et reelt valg mellem forskellige udbydere – et reelt valg f.eks. mellem forskellige udbydere af mad – så man har mulighed for selv at være med til at tage kritisk stilling.
Og fra konservativ side ser vi utrolig meget frem til, at den nye struktur, som vi kommer til at gennemføre med strukturreformen, også vil betyde, at kommunerne først og fremmest vil have en kapacitet, der gør, at der vil være reelt frit valg for alle i alle kommuner, men også at kommunerne kommer til at se på hele ældreplejen i en større sammenhæng, fordi kommunerne får et større ansvar for deres medborgere både sundhedsmæssigt og socialt.
Dermed får de kommuner, der ikke har været gode nok indtil nu, også et incitament til at blive det, fordi de også økonomisk nu bliver tvunget til at se på de ældre som hele mennesker og ikke bare på sociale her og nu-problemstillinger – hele mennesker også i forhold til de sundhedsmæssige problemstillinger, som måtte opstå, hvis man ikke tager de nødvendige sociale hensyn.
Vi kan fra konservativ side derfor ikke støtte dette forslag.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-29:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvordan Socialistisk Folkeparti forholder sig til den udtalelse, der er kommet fra direktør Per Hensen fra Askovgården, om, at frivillighed ikke hjælper, men at der skal være tvungen behandling af de voldelige mænd.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-29:
Vi er altså ikke så tvangsorienterede i SF, som man er i Dansk Folkeparti.
Vi tror, at tvang har en række negative sider, både når vi taler vold, og når vi taler behandling.
I øvrigt er vi kommet langt i Danmark med tilbud om frivillighed, og derfor er vi helt enige i lovforslagets intentioner om, at det skal være et tilbud.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-29:
Det er jo så netop en af forskellene på SF og Dansk Folkeparti.
Her vil SF jo ikke forholde sig til den virkelige verden, hvor det viser sig, at frivillighed er noget, som medfører, at kun ganske få af de mænd, der reelt set har behov for en behandling, deltager i den.
Næste problematik i den sag er jo, at kvindecentrene herhjemme for tre fjerdedeles vedkommende er befolket af kvinder, der ikke er danske.
Det vil sige, at udenlandske mænd banker deres kvinder i større stil end danske mænd.
Det er en anden problematik, som handler om, at man rent faktisk også har et kulturelt problem i forbindelse med den vold, som mænd udøver over for kvinder.
Villy Søvndal (SF), 2004-10-29:
Der er bestemt ganske mange forskelle på SF og Dansk Folkeparti i synet på, hvordan vi håndterer forebyggelse i forhold til straf.
Jeg synes, det er tankevækkende, at i den periode, hvor Dansk Folkeparti har støttet den nuværende regering, har man øget straffen ganske dramatisk voldsomt, og man har udbygget fængselsvæsenet ganske dramatisk voldsomt.
I SF er vi tilhængere af, at folk bliver straffet, når de har begået noget kriminelt.
Men vækker det ikke til eftertanke hos Dansk Folkeparti, at antallet af straffede er stigende?
Vækker det ikke til eftertanke, at den tid, der går, fra man er blevet idømt en straf, til man skal starte afsoningen af straffen, hele tiden bliver længere?
Det er vi jo meget optaget af i SF, og jeg er helt enig med hr. Per Dalgaard i, at vi afgørende skilles i synspunktet på nødvendigheden af at forebygge, fordi man ikke kan straffe sig igennem samfundsproblemer, specielt ikke i en periode, hvor Danmark socialt trækker så skævt, som Dansk Folkeparti er med til i øjeblikket.
Ida Jørgensen (RV), 2004-10-29:
Det her er jo et beslutningsforslag, som har meget potentiale i sig.
Vores endelige stillingtagen afhænger dog af, hvordan man kan få finansieret det, og vi venter således på, hvordan det bliver behandlet i udvalget.
Vi vedtog jo lov nr. 449 af 9. juni 2004, og det var en meget ventet lov.
Den sikrede, at den voldsramte familie kan blive i hjemmet, mens voldsmanden skal forvises.
Den lov støttede vi, for det gav jo bedre forhold for den voldsramte familie, som nu ikke skal tvinges ud af hus og hjem i en situation, hvor familien allerede er præget af opløsning og fortvivlelse.
Men loven vil jo ikke ændre voldsmandens adfærd, straf og fængsling forhindrer ikke en gentagelse af den voldelige adfærd, og derfor er det nødvendigt at inddrage andre midler, det er nødvendigt at fokusere på forebyggelse.
Det foreliggende beslutningsforslag fokuserer også på forebyggelse, da der ikke blot skal tilbydes behandling til ofrene, men også til udøveren, og det er jo udøveren, der er problemets rod, og som der står i Vandrehallen: Skal ukrudt luges, så glem ej roden.
Vi er altså overvejende positive over for det her beslutningsforslag, men vi vil gerne have større klarhed over, hvordan man kan få det finansieret.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-10-29:
Jeg er naturligvis glad for, at hr. Jann Sjursen også anerkender de mange tiltag, som netop er iværksat fra regeringens side.
Så kom hr. Jann Sjursen en lille smule ind på det her med, om det nu var et hovsaforslag eller ej.
En af de bekymringer, som jeg godt kunne have med hensyn til det her med endnu mere udbygning, er, at det, vi i hvert fald lægger op til at udbygge, er Dialog mod vold fra ét sted til tre steder.
Det er klart vores mål, at det skal være dækkende for samtlige de regioner, vi kommer til at få med den nye struktur.
Deler hr. Jann Sjursen slet ikke min bekymring for, hvis vi går endnu hurtigere, at vi så simpelt hen mangler den faglige kapacitet, mangler den faglige viden, mangler det personale, der kan varetage det omfattende arbejde, der jo er bl.a. i Dialog mod vold, og at man derfor kunne risikere netop at forhaste processen, så man ikke får nogen kvalificerede tilbud?
Med det tempo, vi har nu, som faktisk er 200 pct. af den tidligere indsats, kan vi på den måde udbygge det med en solid faglig basis og har derfor en bedre forudsætning for at udbygge det endnu mere senere.
Jann Sjursen (KD), 2004-10-29:
Nu synes jeg, at den der 200 pct.s udbygning, som fru Charlotte Dyremose nævner, i virkeligheden siger mere om, hvad der var før, end hvad der er nu, for der har ikke været ret meget før.
Så kan man selvfølgelig også sige, at så har erfaringerne ikke været så store endda.
Men Østrigmodellen har været kendt i en række år.
Folketinget har diskuteret det her tidligere, bl.a. efter forslag fra Kristendemokraterne, så det er jo ikke sådan, at vi ikke har nogen erfaring herhjemme eller for den sags skyld internationalt på det område.
Jeg mener sagtens, at man kunne have gået hurtigere frem uden at forcere en udvikling, uden at gå på kompromis med den faglige kvalitet, som vi selvfølgelig også ønsker på det her område.
I hvert fald kunne man jo nå videre end blot til at henvise voldsudøvere til et forsorgshjem, som der ligesom blev lagt op til fra ministerens side.
Det mener jeg sådan set er et lousy tilbud, som overhovedet ikke lever op til intentionerne i selve lovgivningen.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-10-29:
Jeg kan da kun dele hr. Jann Sjursens glæde over, at vi så ikke har den tidligere regering, som åbenbart ikke fik taget hul på det her, men at vi heldigvis nu har en regering og en socialminister, der tager tingene seriøst og alvorligt.
Hr. Jann Sjursen talte også om det her med kortlægningen, og det er jo netop noget af det, som den første handlingsplan fra denne regering tog fat på, nemlig at få kortlagt, hvad årsagen til volden er, hvor mange af de her børn der egentlig er, hvad det er for en baggrund, de her børn har.
Derfor er vi jo faktisk i gang med et ganske konstruktivt arbejde, som den nye handlingsplan fra socialministeren forhåbentlig også vil følge op.
Der må jeg jo så bare dele hr. Jann Sjursens glæde over, at vi nu endelig har fået taget fat på problemstillingen, dog med det lille men, at jeg gerne vil sikre mig, at vi med denne trods alt 200 pct.s udbygning også sikrer, at der er det faglige personale til at varetage denne her udbygning.
Jann Sjursen (KD), 2004-10-29:
Jeg synes somme tider alt for meget havner i, at nu skal vi kortlægge og undersøge endnu mere.
Men jeg synes, at lige præcis på det her område er det lidt at undervurdere den viden og den erfaringsopsamling, som en række organisationer har, når det angår vold i hjemmet.
Det er desværre ikke noget nyt fænomen.
Det er alt for gammelt, og vi ved faktisk kun alt for godt, hvor galt det står til.
På det helt banale plan må jeg jo sige, at regeringen med sit lovforslag fra sidste folketingssamling næsten har lagt op til lovgivning mod bedre vidende.
Man har f.eks. ikke villet give de fornødne ressourcer til socialrådgivernes indsats på forvaltningerne rundtomkring i kommunerne.
Det kan jo ikke være et spørgsmål om, hvorvidt de nu findes eller ej.
Det gør man jo i alle andre tilfælde, hvor der bliver lovgivet, og hvor det rent faktisk kræver en ekstra indsats fra kommunal side eller i denne her aktuelle problemstilling af socialrådgiverne.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-29:
Jeg er helt sikker på, at intentionerne med det her forslag er gode, og at man ønsker, at så mange voldelige mænd som overhovedet muligt får en anden holdning til tilværelsen.
Men når det nu igen er baseret på frivillighed og det viser sig, at der faktisk kun er måske 10 pct., 20 pct. af de voldelige mænd, der vil deltage, hvor stor en effekt kan forslaget så egentlig få, hvis det blev gennemført, som der står her?
Den tvungne behandling, som andre lande siger skal gennemføres, er det noget, Kristendemokraterne går ind for?
Jann Sjursen (KD), 2004-10-29:
Jeg synes, at det skridt, som det er beskrevet i vores beslutningsforslag – jeg tror også, det var fru Line Barfod, der redegjorde for det tidligere i sit ordførerindlæg, og det tror jeg i øvrigt også jeg hørte ministeren nævne i sin besvarelse af beslutningsforslaget – at man kunne tage, er i forbindelse med domsafsigelsen at give den pågældende en betinget dom, hvor vilkåret kan være, at han tager imod behandling.
Så vidt er jeg villig til at gå nu, og det er det, vi har beskrevet i vores beslutningsforslag, som i øvrigt hægter sig op på nogle af de erfaringer, som Dialog mod vold har gjort.
Per Dalgaard (DF), 2004-10-29:
Jamen frivillig tvang er jo frivillig med tryk på frivillig.
Det vil jo egentlig medføre, at det faktisk ikke er alle dem, som egentlig burde have en behandling, der deltager i den.
Og så er det igen sådan, at effekten vil have et betydelig mindre omfang, uanset om man nu skulle synes, at den her form for erstatning for en straf i forbindelse med en behandling er sagen, hvilket vi ikke er særlig glade for.