runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2001-04-20:
Til hr. Jens Vibjerg vil jeg sige: Venstre har her fra talerstolen bekræftet, at de er en del af forliget, og at de står ved det, og at de står til ansvar for det.
En del af forliget er, at de arbejdsløse ikke bare har ret, men også pligt til 75 pct.s aktivering.
Det får de ikke.
I den nuværende arbejdsmarkedsreform, som Venstre er medansvarlig for, står der, at man skal sikre en ordentlig kvalitet i aktiveringstilbudene.
Det er Venstre medansvarlig for. Ingen af delene eksisterer i dag i tilstrækkeligt omfang.
Så må Venstre da også have et svar på det: Hvorfor vil man acceptere, at man bryder forliget og ikke sikrer arbejdsløse den aktivering, de har krav på?
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-20:
Nu kommer jeg virkelig for alvor i tvivl efter at have hørt hr. Jens Vibjerg.
Hr. Jens Vibjerg siger, at det ikke behøver at føre til nogen fyringer, at den institution, som tidligere har taget sig af en opgave, nu skal afløses på en eller anden måde.
Det er fint nok.
Men betyder det, at Venstre hermed afgiver en garanti for, at der ikke er én eneste af de opgaver, som personalet i AF i dag tager sig af, der kan blive udført af andre fremover?
Er det nu sådan, at Venstre ikke vil afgive den garanti, hvilket jo også ville være en rimelig mærkelig garanti at give, når man så gerne vil have noget mere udlicitering?
Man siger jo ja til udlicitering, altså at der er nogle andre, der skal overtage nogle opgaver, som AF tidligere har stået for.
Vil Venstres ordfører så give den samme garanti
som den politiske ordfører, nemlig at der ikke bliver fyret nogen offentligt ansatte, og at man altså dermed fordobler udgifterne til området?
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-20:
Jeg vil gerne give de tre første spørgere et eksempel på den gode aktivering, også fordi jeg ikke kender noget medlem af Folketinget, ej heller noget politisk parti, der ikke synes, at de eksempler, vi har hørt om, er tudetossede, og der er ingen, der vil bakke dem op.
Det, det handler om, er, vi får stoppet den trafik og får en kvalitetsdiskussion i stedet for, som viser, at det system, vi har nu, godt kan leve op til kravene, når vi ved, hvad det er for en indsats, der skal ydes.
Der ligger en meget stor virksomhed oppe i Nordjylland, hvorfra mange af debattørerne i dag jo kommer fra.
Den hedder Flectronic, og den stod og skulle bruge flere hundrede medarbejdere.
Hvad gjorde man så?
, og der skete det, at de ledige var meget, meget kraftigt motiverede, fordi der var et arbejde knyttet til enden af den aktivering, der foregik.
Det er jo et eksempel, der er helt, helt anderledes end det, hr. Frank Aaen taler om, men som viser, at det godt kan lade sig gøre, når arbejdsgiver og AF melder klart ud, hvad behovene er.
Så kan vi klare det.
Til fru Jette Gottlieb vil jeg sige angående spørgsmålet
om en 6-ugers selvvalgt uddannelse, at vi ved jo i dag, at næsten ingen støder imod loftet, og hvis vi kigger på det generelt set i forhold til, hvor meget de ledige udnytter de 6 uger, er der plads til en kraftig udvidelse af det område. Dernæst kan man sige, at vi har regionaliseret vores arbejdsmarkedspolitik, netop for at erhvervslivet lokalt kan nyde godt af den fleksibilitet, der er i systemet.
Hr. Frank Aaen spørger, om vi vil frigøre os fra V og K. Vi har ikke tanke om at frigøre os fra noget som helst.
Som politisk parti skal man aldrig nogen sinde afskrive sig muligheden for at indgå i forhandlinger eller deltage i forlig, hvis det, der tales om, er et skridt i den rigtige retning, og det vil vi også gerne gøre fremover.
Hr. Ole Sohn spørger, om vi kan lave en tilføjelse, hvor den enkelte medarbejder skal skrive under på, om man selv tror på, at det, man har sat den ledige i gang med, fører til noget som helst konstruktivt.
Jeg synes, vi skal gå lidt i en anden retning.
Vi skal have kvalificeret medarbejderne meget bedre, så de ledige får bedre muligheder for at få det at vide, de har brug for, altså hvor der er sandsynlighed for, at de kan få et job, hvis der ikke er efterspørgsel efter noget bestemt.
Så spørger hr. Ole M. Nielsen: Ka'ed swår se?
som vi siger i Vendsyssel.
Det mener jeg det kan inden for vores område.
Men hr. Ole M. Nielsen kommer jo også selv med svaret
Det er især inden for den kommunale aktivering, og den kommunale aktivering bliver ofte slået i hartkorn med vores område, og det er måske lidt uretfærdigt.
Jeg skal ikke tage stilling til i dag, hvorvidt den kommunale aktivering skal ændres, men jeg kan have nogle synspunkter, der går i samme retning som spørgernes.
Det er utrolig vigtigt, at der er en motivation til at søge arbejde og få et arbejde, og det er heldigvis tilfældet i hovedparten af tilfældene, selv om vi har det dagpengeniveau, som vi har.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-20:
SF kan støtte lovforslaget, for vi synes i forhold til, hvad der i øvrigt gælder med hensyn til, at der gives oplysninger om indtægter, at det også skal gælde her.
Indberetningerne starter jo først fra 2003, hvor der indberettes for udbytter fra 2002.
Derved kan der være et problem for de aktionærer, som i 2001 modtager udbytte fra udenlandske aktier, først og fremmest de aktionærer, der modtager udenlandske aktier i ombytning for danske aktier.
Det har vi på det seneste set en del der har gjort.
Vi har set aktionærer i Unibank, og vi har også set andre foretagender.
Det var den ene del, og så kan jeg forstå, at skatteministeren vil svare, at det ikke er et problem.
Den anden del er så, at man ikke har taget det med, som man i øvrigt har haft med fra arbejdsgruppen om forenkling af aktieavancereglerne.
Der foreslog man jo, at der skulle ske
en indberetning over børsnoterede aktier, at den skulle laves ved at klare selvangivelsespligt og registreringen af de unoterede aktier.
Den del af arbejdsgruppens forslag er der efter vores opfattelse fortsat brug for, og vi havde gerne set, at man også havde fået de ting med, så vi havde fået en forenkling af aktieavancebeskatningsreglerne.
Med de forbehold kan vi støtte forslaget.
Lovforslaget er under alle omstændigheder, som det ligger her, et fremskridt i forhold til det, vi kender, og derfor støtter vi under alle omstændigheder forslaget, også selv om der ikke sker tilføjelser.
Ole Sohn (SF), 2001-04-20:
Jeg synes, at den socialdemokratiske ordfører kom ind på mange udmærkede tanker i overskriftsformer, men det er meget rart ligesom at komme lidt tættere på.
Så når man nu snakker om kompetenceløft, er det så Socialdemokratiets opfattelse, at vi kan komme derhen, at vi i de former for kurser og kompetenceløft, der har været gældende hidtil, som har haft mere sådan, som ministeren skriver, hyldevarekarakter, kan udvide begrebet uddannelse til, at man også kan få nogle mere reelle kurser, kompetencegivende kurser, som kan være med til at give et decideret kompetenceløft, et reelt kompetenceløft?
Det er det ene. Det andet er spørgsmålet om aktørerne, og at man skal måle dem på anden vis.
Er det ikke Socialdemokratiets opfattelse, at man kan komme meget langt, hvis man giver den enkelte arbejdsløse en rettighed?
I dag er det faktisk sådan, at hvis ikke man tager imod det tilbud - det, som jeg vil kalde et siciliansk tilbud - man får fra formidlingen, så mister man sine dagpenge.
Derfor bør der også være en ret for den enkelte arbejdsløse til at sige fra, hvis det, vedkommende bliver tilbudt, synes meningsløst, sådan at man kan få lavet et alternativt forslag til handlingsplanen.
Frank Aaen (EL), 2001-04-20:
Det er jeg enig i.
Jeg har her et eksempel fra Aalborg ud af mange.
Det handler om en, der har været arbejdsløs i den periode, regeringen har siddet.
Hans aktivering er foregået ved, at han har været i jobtræning i kommunen med haveservice. Så kom han i haveservice en gang mere.
Så kom han i haveservice en gang mere.
Haveservice en gang mere.
Haveservice en gang mere.
Så var han ved at falde ud af dagpengesystemet.
Så fandt kommunen lige pludselig et ordinært job som pedelafløser, og så kunne han blive pedelmedhjælper.
Så blev han igen arbejdsløs.
Hov, så skulle han i jobtræning i sit eget arbejde som pedelmedhjælper.
Og så kom han igen i ordinært job som pedelmedhjælper.
Så fyrede kommunen ham igen, fordi han igen havde fået dagpengeret.
Og så hedder det jobtræning, haveservice, jobtræning, haveservice.
Det er altså udmøntningen af den arbejdsmarkedspolitik, som regeringen er så stolt af, og som er baseret på ensidigt samarbejde med Venstre og De Konservative.
Derfor er mit spørgsmål til Socialdemokratiet: Har man stadig væk tænkt at pantsætte sig fuldstændig til Venstre og De Konservative, når man diskuterer den fremtidige aktiveringspolitik?
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-20:
Til hr. Ole Sohn: Når vi diskuterer et kompetenceløft, og hvor reelt det kan være, er vi helt enige i opfattelsen af, at en hyldevare er et dårligt udtryk, men når vi taler om uddannelse, så er der jo ud over det, vi i dag opfatter som aktivering, også en lang, lang række andre ting.
Der er uddannelseorlov, der er hele VEU-siden, og der er mange andre forskellige muligheder for at blive opkvalificeret.
Men det generelle er, at de folk, vi har, som går ledige her, jo er nogle, der skal skifte spor, og derfor er der måske meget behov for kortere- eller længerevarende kurser, og der findes der i dag muligheder inden for dagpengeperioden og noget mere omfattende inden for aktivperioden. Når vi taler om aktørerne og den måling, der foregår i dag, er det vores holdning, at vi meget hellere ville have, at aktørerne blev honoreret efter, om de var i stand til at skaffe folk et ordinært arbejde. Så til spørgsmålet om retten til at sige fra: Jeg synes, man kan sige det på en anden måde.
Det, der er vigtigt, er, at hvis man er blevet ledig og står i en situation, hvor man ikke selv kan finde et arbejde og skal i gang med noget efteruddannelse, eller hvad der nu skal til, skal man have den fornødne vejledning, og et af spørgsmålene, som burde stilles, er: Hvad synes du selv, der skal til, for at du kan komme i arbejde?
Det er den individuelle indsats, vi lægger op til her, og det er faktisk det, der bør være indholdet i en individuel handlingsplan.
På den måde kan man opbygge de ønsker
, den ledige kan have, og kombinere dem med de behov, arbejdsmarkedet have. Et af de problemsæt, vi har haft, er, at arbejdsmarkedet ikke har meldt klart nok ud, hvad det var for nogle typer, man manglede, og hvilke kvalifikationer der skulle til, og derfor har vi i høj grad uddannet i blinde. Hr. Frank Aaen nævner nogle dårlige eksempler. Jeg kan nævne nogle gode eksempler, og dem skal jeg vende tilbage til, for jeg kan ikke nå det nu.
Men vi pantsætter ikke noget som helst hos nogen.
Vi indgår i frie drøftelser med dem, der vil være med til at bakke en god, aktiv arbejdsmarkedspolitik op.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-20:
Det er jo altid nemt at svare på noget andet, når man bliver spurgt om noget, man ikke kan svare på.
Hr. Bjarne Laustsen svarer, at han ikke vil afskære nogen partier fra at deltage i debatten.
Men det er jo lige præcis det, han gør.
Han giver nogle partier vetoret, hvis han ikke melder ud nu, at der ikke er nogen forligsbinding efter et valg, for så har han jo simpelt hen givet nogle partier vetoret og dermed afskåret andre fra debatten.
Hvis hr. Bjarne Laustsen ikke svarer på den problemstilling, svarer han udenom, så jeg vil gerne have et mere klart svar: Agter man at frigøre sig fra de bindinger, man har nu, for at få en fordomsfri debat, eller agter man ikke at gøre det?
Frank Aaen (EL), 2001-04-20:
Gode eksempler på aktivering ændrer altså ikke ved, at der er
et regelsæt, der kan få en arbejdsformidling og en kommune til i fællesskab i en periode på 8 år at sende samme person syv gange i jobtræning i kommunens haveservice, ansætte ham i et ordinært job, når det lige gælder om at redde dagpengeretten, og efterfølgende sende ham i jobtræning i det job, han lige har haft som ordinært job.
Det er altså de regler, man har strikket sammen med det yderste højre.
Vi kan nævne tusindvis af samme slags eksempler, og derfor er mit spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører: Når det bliver sagt, at man går ind i forhandlinger uden bindinger til nogen - og jeg vil også gerne have, at ministeren hører godt efter, for det er et vigtigt spørgsmål, som det er vigtigt at få svar på - betyder det så, at der i de kommende forhandlinger om en ny arbejdsmarkedsreform ikke er én eneste binding til partierne Venstre og De Konservative?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-20:
Det er en helt anden vinkel.
Ministeren sagde i sin tale, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, og så kom der noget, som for så vidt ikke har noget med det at gøre.
Der står »og den enkelte« osv.
Hvordan vil man opfylde det?
Hvilke gode ideer har
den socialdemokratiske ordfører til at opfylde det?
Jeg tror, det bliver svært at få opfyldt.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-20:
Hr. Ole Sohn spørger, hvad meningen er med en individuel handlingsplan, og om det, der er foregået hidtil, er godt nok.
Det handler meget om at kvalificere, og det handler også om at sige - og det er jo her, vi har problemsættene og måske et dilemma - at det hjælper jo ikke noget at give folk ret til at uddanne sig til et job, der kun eksisterer i Østersølandene eller andre steder.
Det hjælper ikke noget at uddanne eksempelvis syersker i Danmark, hvis der ingen job er.
Det kan ikke hjælpe, man kommer med de ønsker, og det skal vi også kunne forklare folk og turde sige til dem: Det håber jeg også, I bakker op om.
Den gode aktivering består jo i, at arbejdsmarkedets parter efterspørger kvaliteter, og på den måde kan man uddanne de folk, der er brug for.
Hr. Frank Aaen spørger vedrørende forlig: Vi løber ikke fra et forlig.
Vi har et forlig med en række partier om justeringen af den aktive arbejdsmarkedspolitik, og det er jo klart, at man kan tage forskellige vendinger på det.
Men spørgsmålet fra hr. Frank Aaen til mig gik på, om vi ville pantsætte noget som helst.
Det er jo klart, at i forhandlingerne tager og giver man, og på den måde vil det også være i fremtiden.
Regeringen er kommet med et udspil, og jeg synes, det ville være et godt udgangspunkt for de forhandlinger.
Så spørger hr. Ole M. Nielsen, hvordan vi vil sikre, at det altid kan svare sig at arbejde.
Ja, det har vi sikret på to områder.
Allerede i 1994 ændrede vi arbejdsløshedsforsikringsloven på nogle punkter, så det også kunne svare sig at tage arbejde i kortere tid, og sidste år ændrede vi loven vedrørende den situation, at man, hvis man var i aktivering, tog beskæftigelse fra krone til krone eller fra time til time.
På den måde har vi sikret det.
Jeg har ikke kendskab til, at der er nogen i vores system, der sætter penge til ved at tage arbejde i kortere tid eller være ude i arbejde i forbindelse med aktivering.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-20:
Lad os tage nogle andre eksempler.
Det har man gjort på mange måder.
Da man lukkede den sidste mulighed, sagde man, at kompensationen blev, at man gav nogle ugers selvvalgt uddannelse.
Men den mulighed har man også lukket nu.
Det betyder, at en arbejdsløs, som ønsker at bruge en arbejdsløshedsperiode til at opkvalificere sig helt konkret inden for sit fagområde, vil blive afvist.
Vedkommende kan ikke komme ind på kurset, fordi konsekvensen af den regelstramning, man har lavet, har været, at det kan han for det første ikke, og for det andet vil pladserne på et sådant kursus blive reserveret til de mennesker, der bliver sendt fra firmaerne som firmaernes arbejdskraft.
Et eksempel er et vådrumskursus for en tømrer.
Den arbejdsløse tømrer kan ikke bruge sin arbejdsløshedsperiode til at skaffe sig den ekstra kvalifikation, der gør ham bedre egnet til at få sit næste tømrerjob.
Er det særlig klogt?
Frank Aaen (EL), 2001-04-20:
Det forlig, regeringen har indgået med V og K, har udviklet
et ufatteligt system, hvor et menneske gennem 8 år bliver sendt syv gange i arbejde for dagpengene i kommunens haveservice og så får et ordinært job, men straks bare bliver sendt i jobtræning i samme ordinære job.
Vi har jo ikke hjulpet den mand ét eneste skridt i retning af at få et normalt arbejde, men holdt ham fast i ledighed.
Det er jo de bindinger, man har indgået med Venstre og De Konservative, der har skabt det umenneskelige system, og derfor er det vigtigt at vide, om man vil fastholde de bindinger.
Jeg beder ikke regeringen om at gå fra forlig, men jeg beder regeringen om at bruge den ganske almindelige regel, der hedder, at op til et valg kan man opsige de aftaler, man har indgået med andre partier, for
så kan vælgerne tage stilling til situationen. Derfor er mit spørgsmål til Socialdemokratiet: Er man indstillet på frem til valget at frigøre sig, så man kan gennemføre de ting, man gerne vil, uden at Venstre og De Konservative på nogen måde har vetoret?
Ole Sohn (SF), 2001-04-20:
Jeg er enig med hr. Bjarne Laustsen i, at man selvfølgelig ikke skal kunne præsentere en handlingsplan, som i givet fald kun vil kunne give arbejde på Filippinerne, når man nu bor her i Danmark.
Men man kunne jo udvide den arbejdsløses ret til at sige fra det meningsløse ved at tilføje en sætning i handlingsplanen, hvor den enkelte AF-medarbejder ved sin underskrift skal gå ind på, at han skal svare på spørgsmålet: Tror du selv som AF-medarbejder, at den handlingsplan, du har sat i gang, fører til et ordinært arbejde for den arbejdsløse?
Så har man givet den arbejdsløse en rettighed, og man har en garanti for, at det ikke er noget, som ikke kan føre til job.
Det var det ene.
Det andet er, at i den gældende arbejdsmarkedsreform ligger der en aftale om, at det private erhvervsliv skal skaffe ca. 10.500 private jobtræningspladser.
Det er noget, som aldrig er blevet opfyldt, og det vil sige, at reformen sådan set er bygget på en forkert præmis. SF har foreslået, at man laver en direkte jobmulighed.
I stedet for at lave kurser, som man ved ikke fører frem til noget, skal man sammen med den arbejdsløse og den enkelte arbejdsgiver i fællesskab lave et kursusforløb, som fører til, at arbejdsgiveren forpligter sig til, at den arbejdsløse bliver på arbejdspladsen.
Er det et forslag, Socialdemokratiet kan støtte?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-20:
Jeg føler mig helt overbevist om, at der kan opstilles masser af regnestykker, både for dagpengemodtagere og måske især for kontanthjælpsmodtagere.
Det er måske især for deres vedkommende, vi hører om problemet med, at det ikke kan betale sig at tage arbejde, når man får stillet op, hvad det koster i transport og mad og arbejdstøj og børnepasning, og hvad det hele handler om.
Er det ikke tilstrækkelig motivation, at man skal kunne klare sig selv, hvis man altså ikke lige hører hjemme under § 2?
Hr. Laustsen indledte jo så udmærket med, at motivationen for at tage arbejde faktisk er, at man skal skaffe mad til sig selv og sin familie.
Jeg tror, vi er nødt til at bore i problemerne, hvis vi skal have det projekt, arbejdsministeren så udmærket har startet, til at lykkes.
Jeg tror, vi er nødt til at diskutere nogle helt fundamentale ting, ellers bliver den kombination af borgerlig og socialdemokratisk politik til det frygtelig indviklede miskmask, vi har i øjeblikket.
Ole Sohn (SF), 2001-04-20:
Spørgsmålet om individuelle handlingsplaner er jo ikke nyt.
Det er jo gået igen i lang tid, gennem mange år, og hver gang arbejdsmarkedsreformen er blevet revideret, har forligspartierne i fællesskab sagt: Nu skal der være kvalitet, og nu skal vi lægge holdning bag, og der skal være individuelle handlingsplaner.
Men det sker bare ikke.
Siden arbejdsministeren kom med sin kronik, og SF lagde sine forslag til udspil ud på nettet, har vi fået et hav af mails fra folk, også folk, som har lavet deres eget forslag
til handlingsplan
De er gået hen på AF-kontoret, men der har de fået at vide: Du skal på et afklaringskursus.
En person, som selv har et forslag, kommer på et afklaringskursus, og hvorfor?
Fordi AF-kontoret har lavet en kontrakt med en kursusudbyder, som har x antal pladser, som skal fyldes op.
Det er meningsløst, og det er derfor, man aldrig får kvalitet ind i en individuel handlingsplan.
Så længe man ikke giver den arbejdsløse ret til at også at sige fra over for det meningsløse, er der altså ikke lige forhold.
Så fortsætter de sicilianske metoder, og det synes jeg ikke vi kan være bekendt.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-20:
Jeg må sige, at jeg stadig væk er meget uenig med hr. Frank Aaen om udlicitering.
I min terminologi er der en væsentlig forskel på, om man har en stor gruppe af stærke og svage ledige, som man sender ud i forskellige former for aktivering, og om man i et udliciteringsprojekt tager en gruppe, hvor alle hører til svage ledige.
Der vil man være nødt til at koncentrere sig om de svage.
Derfor vil en udlicitering tage meget større hånd
Ingen tvivl om det.
Med hensyn til 1-års-reglen og andre ting, som andre ordførere også har nævnt, at man gerne vil have nogle præcise meldinger på, vil jeg sige, at vi ser fordomsfrit på alle forhold i den debat, vi skal ind i.
Vi låser os ikke fast på forhånd.
Kan vi finde nogle konstruktive løsninger, der bærer mod det mål at få de ledige i ordinær beskæftigelse, så er vi med på det.
Jeg har nu indtryk af, at det også foregår i dag.
Men der er da ingen tvivl om, at det er noget, man kan sætte mere fokus på.
Hr. Bjarne Laustsen spørger, om arbejdsgiverne ikke har nogen pligter.
Jeg ved ikke, om man kan sige, at det er en pligt, men Dansk Arbejdsgiverforening har jo i hvert fald forpligtelser til at være med til at sikre, at vi får 10.600 private jobtræningspladser.
Og det tror jeg sagtens at de kan leve op til, hvis ellers medarbejderne i AF kan blive frigjort for en masse af de ting, de sidder med inde på kontoret og komme ud på virksomhederne.
For en forudsætning for, at der kommer gang i det her, er jo, at man får dialogen med medarbejderen på AF, sådan at man får åbnet pladsen.
Vi kan jo se, at de steder, hvor det fungerer, fungerer det her
Det er jo simpelt hen det, det handler om.
Og så til hr. Anders Samuelsen, der sådan set selv giver svaret i sit indlæg: Man kan jo ikke på den led give garantier; så statisk er verden jo ikke.
Ole Sohn (SF), 2001-04-20:
Arbejdsministeren fortjener megen ros for invitationen til en åben debat om fremtidens arbejdsmarkedspolitik, sådan som han lagde op til i kronikken i det hedengangne Aktuelt den 17. marts.
SF er helt enig i, at situationen nu er en anden end i midten af 1990'erne, hvor regeringen sammen med en række borgerlige partier lagde hovedlinjerne for den nuværende arbejdsmarkedspolitik.
Dengang fik regeringen massiv hjælp af det økonomiske opsving og den deraf følgende beskæftigelsesfremgang, for det betød jo, at uagtet om aktivering var god eller dårlig, ja, så kom der mange nye job til arbejdsløse.
Til gengæld fortsætter omstillingen og den teknologiske udvikling med at stille stadig nye krav til medarbejdernes kvalifikationer.
For arbejdsløse betyder det, at der stilles større krav om nye kvalifikationer, hvis de skal i arbejde, hvilket vil sige, at de bliver meget mere afhængige af at få hjælp til og mulighed for en ordentlig kompetenceudvikling, hvis de skal i arbejde igen.
Og det er det, man kan sige er den helt store udfordring, når vi nu skal udforme fremtidens arbejdsmarkedspolitik.
Man kan sige, at motivationen og dermed effekten er for ringe hos den aktiverede, hvis vedkommende ikke selv tror på, at det nytter noget, og derfor er det også vigtigt, at man inddrager de ledige meget mere i udformningen af fremtidens arbejdsmarkedspolitik og giver dem væsentlig større muligheder.
Som sagt indledningsvis har vi kvitteret for ministerens invitation, og vi håber, at vi også i dag med alle Folketingets partier kan få lejlighed til at diskutere, hvilken linje det så er, vi skal foretage det nødvendige kursskifte ud fra i arbejdsmarkedspolitikken. Besvarelse