Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Jeg skal takke for debatten.
Så vidt jeg kan forstå på de fleste, synes de, det har været en udmærket diskussion.
Vi er jo faktisk kommet meget langt omkring, og ganske mange har været på talerstolen.
Jeg synes også, det er oplagt, at efter det forløb, der har været de senere måneder, havde vi brug for at få en sådan
debat her i Folketinget
Den debat, vi har haft her, er jo den samme som den, der har buldret løs ude i befolkningen, som har kørt i aviserne, og som har engageret ganske mange mennesker i samfundet. Derfor vil jeg også sige til dem, der, på trods af at det har været en god debat, alligevel har ment, at den næppe hørte hjemme her i Folketingssalen: Jamen det er da et underligt synspunkt, at det her skulle være det eneste sted i Danmark, hvor vi ikke skulle diskutere det forløb, der har været, og afprøve hinandens holdninger ud fra det, der er sket.
Det er jo ikke bare et forhold mellem Socialdemokratiet og partiets vælgere; det er jo et generelt demokratisk problem: Skal det være sådan, at valgløfter er noget, man ikke behøver at stole på?
Det er jo sådan set det, der står tilbage nu: at valgløfter behøver man ikke at stole på.
Hvis dét bliver stadfæstet, er det jo en politisk degenerering, som hører hjemme i helt andre samfund end her, at man sagtens, uden at der sker noget, kan sige noget den ene dag og så gøre noget andet den næste dag.
Det er da et generelt demokratisk problem; det er ikke kun et problem for et enkelt parti.
Og det har også noget at gøre med diskussionen om politikerlede: Hvordan undgår vi dét?
Og for Enhedslisten drejer det sig selvfølgelig også om, at når vi efter valgkampen og de ting, der blev sagt dér, har peget på regeringen, så har vi selvfølgelig i dag et meget stærkt behov for at få markeret, at det ikke var derfor, vi pegede på regeringen.
Vi er lidt kede af, at der ikke kan vedtages noget i dag, fordi den del af Folketinget, der hånede os for, at vi ikke ville udtrykke mistillid, i dag ikke engang vil være med til at udtrykke kritik.
Det må jeg nok sige er ynkeligt.
Jeg har sagt før, at mistillid, kritik af regeringen, vil vi til enhver tid udtrykke uanset de parlamentariske konsekvenser.
Hvis vi dermed kunne forhindre, at regeringen gennemførte et givet angreb på befolkningen, ville vi til enhver tid stemme imod den.
Vi ville til enhver tid prøve at bringe regeringen til fald, hvis det samtidig kunne forhindre en ulykke.
Men helt ærligt: Skulle vi stemme for et mistillidsforslag bare for at få en endnu større ulykke til fadet?
Nej, det kan man vist ikke rigtig tro helt alvorligt på.
Vi ville med denne debat have afklaret, hvor de ideologiske forskelle i dansk politik er, men det må jeg indrømme ikke er lykkedes helt.
Og jeg må jo sige, at efter debatten og efter Socialdemokratiets hårdnakkede forsvar for alt det, regeringen har lavet de sidste måneder, undrer det mig meget, at Socialdemokratiet ikke stemmer for det forslag
til vedtagelse, der er fremsat af fire partier
Det ville jo sådan set være helt logisk på baggrund af forløbet, på baggrund af det, der hidtil er sket.
Vores egen vedtagelse kan åbenbart ikke få flertal, men jeg vil sige, at det var et tilbud til Folketingets partier om, at man uanset forskellige meninger om alt muligt andet alligevel af almindelig politisk anstændighed kunne samles om at sige: Her trækker vi stregen.
Her er grænsen for, hvad vi i fællesskab mener at man kan love den ene dag og gøre den næste.
Jeg synes, et flertal burde have taget imod tilbudet og sagt sådan, så vi kunne få i hvert fald en vis minimumstandard for politisk hæderlighed, men det kunne vi desværre ikke komme igennem med.
Statsministeren siger, at det er et personangreb, der har præget debatten.
Det er ikke min opfattelse.
Jeg mener, at vi har taget udgangspunkt i valgkampen i marts, som på mange måder var opløftende.
Der kom ideologiske forskelle frem, og der blev et reelt valg mellem den solidariske velfærd og en regering, der bygger på Venstre og fru Pia Kjærsgaard, og da vandt den solidariske velfærd, og det var meget opløftende.
Men udviklingen siden da har på ingen måde kunnet leve op til de takter, der var i valgkampen og i den første tid efter valget, og det beklager vi meget.
Og det er det, vi med denne debat har ønsket at få sat fokus på, og vi synes faktisk, det er lykkedes os ganske udmærket at få sat fokus på, at udviklingen siden valget var et brud med det, der var lagt op til i valgkampen.