Tom Behnke (FRI), 2000-05-09:
Det skal erkendes, at det ikke er verdens bedste tidspunkt at fremsætte det her beslutningsforslag på i betragtning af den situation, som arbejdsformidlingen står i.
Men i Folketinget er der jo en vis forsinkelse, fra et forslag bliver indleveret, til det så også kommer til behandling, og vi kunne ikke forudse, at situationen ville være, som den er i dag.
Men lad det nu ligge, for det er formentlig problemer, man har tænkt sig at få løst.
Forslaget her har jo, som det er nævnt fra flere, til formål, at vi samler a-kasserne, de mange, mange forskellige over tusinde afdelinger, som ministeren nævnte, til én a-kasse, og lægger dem ind under arbejdsformidlingen.
Grunden til, at vi ønsker at gøre det, er simpelt hen for at forenkle sagsgangen, for at forenkle administrationen, for at man som ledig ikke både skal løbe ned på arbejdsformidlingen og bagefter løbe på a-kassen, og at man ikke skal udfylde blanketter og papirer både det ene og det andet sted, men at man kan nøjes med at henvende sig ét sted.
Specielt da vi så også opdagede, at man rent faktisk i Norge kører det system, som vi her foreslår, og at man i Norge oven i købet gør det billigere, end vi gør det i Danmark, var vi jo rigtig tændt på at fremsætte forslaget. Jeg skal så også med det samme erkende, at vi selvfølgelig er indstillet på, at forslaget ikke når frem til en andenbehandling i denne her samling, vi kan ikke nå at færdigbehandle forslaget.
Men vi forventer at bruge sommerpausen på at stille de spørgsmål, der skal stilles, og håber så, vi får nogle gode, kvalificerede svar, og så vil vi komme igen i næste samling. Så undrer det mig også lidt med ordførernes gennemgang
af forslaget her og de ordførertaler, der blev holdt.
Både ministeren og Socialdemokratiets ordfører gjorde meget ud af at forklare, at der jo altså var en klar adskillelse mellem arbejdsformidlingen og så a-kasserne, hvorefter alle andre ordførere i øvrigt brugte tiden på at fortælle, at det stort set er det samme, de går og laver, og det er det jo egentlig også.
Det første var, at når man ser på, at man som ledig skal anmelde sig nede på arbejdsformidlingen for at blive godkendt til at få dagpenge, som efterfølgende så skal udbetales af a-kasserne, har de altså begge to med det at gøre, at man skal have udbetalt nogle penge, når man bliver ledig.
Det andet var så, at det er arbejdsformidlingerne, der står for at formidle arbejdet, hvorefter flere ordførere sagde, at det var godt med de her lokale a-kasser med et fagligt godt kendskab til, hvad der sker i området, for så kan de vejlede, rådgive og formidle arbejde til de ledige.
Altså, begge instanser laver stort set det samme, og derfor mente vi, det ville være klogere, at man lagde dem sammen. Der er ingen tvivl om, at hvis man gjorde det her, ville det selvfølgelig ikke være sådan, at man tabte al ekspertisen på gulvet.
Det er helt givet, at hvis man flyttede a-kasserne ind på arbejdsformidlingens kontor, ville mange af de eksperter, der i dag sidder ude i a-kasserne med en faglig ekspertise på nogle bestemte områder, selvfølgelig være velegnede til at blive ansat i arbejdsformidlingen til netop at være dem, der sidder og formidler det konkrete arbejde.
Så det var sådan, vi havde forudset at man ville gøre det på den mest praktiske måde, selvfølgelig ville man gøre det.
Vi er ret overbevist om, at forslaget vil give en række
meget store besparelser i administrationen af systemerne
Så forskellige er vi heller ikke fra Norge.
Så er det blevet nævnt, at det jo er noget usædvanligt, at Frihed 2000 fremsætter et forslag om, at noget, der i dag er privat, skal lægges ind under staten.
Ja, hvis det var sådan, men så sort/hvidt er det jo heller ikke.
Altså med hensyn til de statsanerkendte arbejdsløshedskasser ved vi jo godt, at der er meget, meget stram styring på, hvordan det skal foregå.
Det er meget statsstyret i forvejen.
Vi ved også, at der er fuldt fradrag både for den lovpligtige del, der går til staten, og at der også er fradrag på administrationsgebyret.
Så der er jo allerede i dag en voldsom stor statsfinansiering af det her, der finder sted.
Det, der så ligger i det, er, at en ren forsikringsordning - det skriver vi til sidst i forslaget - i virkeligheden er Frihed 2000's målsætning.
Det var det, vi helst ville opnå, det så vi gerne.
Og dér siger ministeren så, at dér strider det her forslag jo så imod det.
Det gør det på ingen måde.
En overgang til, at man skulle lave en ren forsikringsordning, ville være nemmere, hvis man startede med at lave en centralisering og derefter lagde det ud som en ren forsikringsordning, fordi man ville opnå, at administrationsgebyret ville være det samme for alle, der melder sig som ledige eller ønsker at være forsikret i denne her ordning; dér ville det være det samme, og derfor vil en overgang være nemmere. Så nogle gange skal man altså den vej for at opnå det, man vil, at man starter med at centralisere det og derefter laver det som ren forsikringsordning, og så lægger det ud til private, f.eks. forsikringsselskaber, at tage sig af det.
Ministeren nåede også at nævne, at det var lidt svært at se, hvad det var, vi ville opnå.
Det synes jeg nu ikke, og jeg synes heller ikke, der var nogle andre ordførere, der havde svært ved at se, hvad det er, vi ønsker at opnå.
Venstres ordfører var endda så hurtig til at sige, at forslaget jo har en positiv afledt konsekvens, nemlig det, at vi får a-kasserne væk fra fagforeningerne, og dermed bryder vi fagforeningernes magtmisbrug, som finder sted i en lang, lang række tilfælde, hvor man misbruger a-kasserne.
Det, at man har a-kasserne til også at tvinge a-kasse-medlemmerne til at blive medlem af fagforeningerne, ser vi i samtlige a-kasser og fagforeninger her i landet.
Gang på gang misbruger man det.
Det er selvfølgelig en afledt effekt, men det var ikke det, der var formålet med forslaget, men selvfølgelig en positiv ting, som vi gerne tager med. Hr. Ole Vagn Christensen sagde også, at det ikke var nemt, når Frihed 2000 taler med to tunger.
Det, at vi i denne samling tidligere har været med på et forslag om, at der skulle være mulighed for at oprette tværfaglige a-kasser, og så nu fremsætter et forslag om, at a-kasserne skal slås sammen og lægges ind under arbejdsformidlingen, var at tale med to tunger.
Men det er det jo ikke.
Tværtimod har vi, i det øjeblik man lægger a-kasserne sammen og lægger dem ind under arbejdsformidlingen, én stor tværfaglig a-kasse.
Det er jo den optimale tværfaglige a-kasse, man opnår på den måde, så de ting strider ikke mod hinanden.
Men det er en anden måde at gøre det på, og det er selvfølgelig, fordi vi prøver på at gøre det her nemmere, enklere og billigere.
Vi prøver at adoptere et forslag fra Norge, hvor det jo fungerer ganske glimrende, og derfor må man jo på forskellig vis prøve at fremsætte forskellige forslag for at se: Hvor kan der skabes flertal? Men jeg må så også erkende, at med den manglende tilslutning, der har været i dag, hvor ikke et eneste parti vil støtte forslaget, er det her nok ikke lige den model, der bliver gennemført i denne her folketingssamling og formentlig heller ikke i de første mange folketingssamlinger.
Men nu er debatten jo lagt på bordet, og vi har tit oplevet i Frihed 2000, at når vi kommer med ideer, vrænger alle på næsen ad det og vil overhovedet ikke høre tale om, at det kan være en idé.
Så går der nogle år, og pludselig har ideen sådan ligesom bundfældet sig, og så begynder der alligevel at ske noget.
Og det kunne jo være, at der med tiden vil ske noget.
Nu har vi lagt et frø i jorden, så må vi se, hvornår frøet begynder at spire.
Men vi vil i hvert fald bruge debatten her til at få afklaret: Hvordan er forholdene i dag?
Hvordan er forholdene i Norge?
Var der nogle ting, vi kunne bruge derfra?
Er der nogle ting, vi kan kopiere og tage med ind i vores lovgivning, således at vi gør det nemmere, enklere og billigere?
Det er det, der er formålet med forslaget.