runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 1999-11-24:
Først til hr. Behnke
: Det kan jeg ikke bekræfte, for jeg kan ikke huske det, men jeg forstår spørgsmålet sådan, at det vistnok forholder sig sådan.
Til fru Pia Kjærsgaard: Jeg forstod ikke helt, om fru Pia Kjærsgaard tog afstand fra den socialdemokratiske borgmester.
Det håber jeg fru Pia Kjærsgaard gjorde, og hvis det var tilfældet, så vil jeg sådan set hilse det meget velkomment.
Ellers kan jeg kun sige til fru Pia Kjærsgaard: Vi tæller naturligvis stemmerne med, når der stemmes.
Jeg er helt enig i, at sådan er demokratiet, og sådan går det, og jeg er i øvrigt også enig i betragtningen omkring EU.
Altså naturligvis stemmer vi også der sammen, der stemmer vi sammen med Enhedslisten og Dansk Folkeparti nogle gange.
Og så skal jeg bekræfte, at det, hr. Christian H. Hansen sagde i Radio Midt & Vest, var, at han ville overveje et sagsanlæg, og jeg tror også nok, jeg sagde, at hr. Christian H. Hansen truede med et sagsanlæg.
Det er så for mig at se
sådan stort set det samme. Til hr. Keld Albrechtsen: Det her er jo svært, det er meget svært, og det har da krævet store overvejelser om, hvad man skulle og ikke skulle.
Og vi er altså nået til den konklusion, at det, som jeg også har forelagt i min ordførertale, var nødvendigt at gøre.
Det er svært, og naturligvis mener vi, at begrundelserne er tungtvejende nok til, at vi har stillet det her forslag, ellers havde vi jo naturligvis ikke stillet det.
Margrete Auken (SF), 1999-11-24:
Ja, selvfølgelig.
Vi skal nemlig lige have slået helt fast, hvad det er, der snakkes om.
Hvis vi i SF havde kunnet sige, at vi havde hørt fru Pia Kjærsgaard være ude og tage afstand fra denne utidige indblanding i spisevaner i en børnehave, på denne utidige indblanding fra en socialdemokratisk borgmester i spisevaner i en børnehave, hvis vi havde hørt det, hvis vi havde haft hele den der diskussion, sådan så det var fuldstændig løsrevet fra den der racisme, vi kender, så havde vi aldrig drømt om at fremsætte forslaget, for så havde vi sagt: O.k., nu har vi fået løsrevet diskussionen om slagtninger fra racismen.
Men netop fordi vi aldrig har hørt hverken Fremskridtspartiet eller altså Frihed 2000, som de hedder nu, eller Dansk Folkeparti nogen sinde være på den side, hvor man altså kan holde orden på fremmedhad, og så hvad de andre ting drejer sig om, så er vi altså nødt til af hensyn til dyrene at lave vores eget forslag, så det er helt klinkende klart, at det er dem, det drejer sig om og ikke, hvad for spisevaner folk måtte have.
Frank Jensen (S), 1999-11-24:
Jeg forstod det sådan på hr. Touborg, at der var en anerkendelse fra SF's ordfører over for de initiativer, regeringen har taget på feltet, ikke mindst slagtebekendtgørelsen fra 1997.
Jeg medgiver, at det er komplekst; jeg synes bare, der igen ligesom er to hensyn. Hvis man dyreværnsmæssigt, dyrevelfærdsmæssigt kan forsvare det, skulle man så ikke forsøge at tage det balancepunkt over til at have den tolerance over for det mosaiske troessamfunds ritualer.
Det er stadig væk det, som er bærende for regeringen, så længe vi har Dyreetisk Råd og endda et enigt Dyreetisk Råd, der arbejder på baggrund af forskningsmæssige resultater, ikke på baggrund af følelsesmæssige.
Jeg medgiver gerne, at hvis man ikke deler de andre trossamfunds tilgang til det her, så kan man jo bare alene tage en rent følelsesmæssig dyreværnsmæssig tilgang.
Men når man nu gerne vil prøve at finde det balancepunkt, og jeg har også et eller andet sted en fornemmelse af, at det trods alt stadig væk betyder noget i SF at have den her tolerance over for andre trossamfunds ritualer, så spørger jeg: Er det overhovedet ikke indgået i hr. Touborgs og andre SF'eres overvejelse, hvad et forbud her i landet vil betyde?
Vi vil få schæchtet kød importeret til Danmark for at tilfredsstille det behov, som det mosaiske troessamfunds medlemmer har her i landet.
Og gør det ikke indtryk, at det muligvis vil komme fra lande, hvor man ikke har en så restriktiv bestemmelse i lovgivningen og en bekendtgørelse for, hvordan man så må foretage schæchtningen?
Altså, jeg spørger igen: Kan man ikke i SF - for det er ret begavede folk, vi her har med at gøre, og jeg går ud fra, at man så spørger sig, hvad konsekvensen af ens handlinger er, altså prøver at tænke det igennem -
kan man ikke derigennem også finde en begrundelse, når jeg nu forstod, at hr. Touborg anerkendte den regulering, der har fundet sted her i landet de seneste år i forhold til at varetage de dyreværnsmæssige hensyn?
Kristen Touborg (SF), 1999-11-24:
Jeg har bekræftet det, som fru Margrete Auken sagde.
Og så vil jeg gerne svare ministeren.
Ministeren siger: »Når der nu er tale om en handling, der er dyreværnsmæssigt forsvarlig«.
Jamen det er jo netop dér, at sagens kerne er.
Det mener vi ikke der er tale om.
Vi mener faktisk ikke, der er tale om en dyreværnsmæssigt forsvarlig handling.
Og når jeg roste regeringen, så var det jo naturligvis, fordi regeringen har været stærkt medvirkende til, at vi har fået bragt antallet af dyr, der er slagtet uden forudgående bedøvelse, væsentligt ned.
Og det kvitterede jeg for, og det synes jeg er godt og et skridt i den rigtige retning.
Men vi mener bare, at det er ikke dyreværnsmæssigt forsvarligt, og derfor skal vi også have den sidste ende med, mener vi efter en nøje overvejelser af, hvad der er af mindretal og mindretalsbeskyttelse i den her sag. Så det har absolut været efter nøje overvejelse, at vi har gjort det her.
Og det betyder noget for os med beskyttelsen af mindretal.
Margrete Auken (SF), 1999-11-24:
Der har været store overvejelser, i hvert fald hos mig personligt.
Jeg har nære venner, som er medlemmer af det mosaiske troessamfund, og jeg har bestemt været optaget af at tænke den her sag godt igennem.
Vort samfund udvikler sig, der sker noget hele tiden, vi ændrer vores love.
Det skal alle danske borgere være med i, og der er ikke særregler - det tror jeg heller ikke sådan set at justitsministeren mener der bør være - hvor vi pludselig gør nogle mindre kompetente til at tage del i den drøftelse, vi har med hinanden om, hvad der er i orden.
Og noget af det, jeg ser frem til også i samtalerne med venner, jeg har i det mosaiske troessamfund, er de religionssamtaler, jeg også mener der må være i det her.
Den meget vigtige pointe i Det Gamle Testamente, som hedder, at dyret skal have haft det godt - det er en meget smuk ting - har jeg haft svært ved.
Og der synes jeg, vi skylder at snakke på jævn fod med hinanden.
Jeg har haft svært ved at forstå, at det så skulle indebære at støtte dyrplageri, når man tværtimod sagde: Nej, vi satser den anden vej, vi følges med hinanden.
Og jeg tror, justitsministeren selv ville føle, det var en skrækkelig tanke, hvis vi plukkede en gruppe ud og sagde: De er ikke store og stærke nok til at være med i vores fælles samtale om, hvordan vores samfund skal udvikle sig.
Frank Jensen (S), 1999-11-24:
Ja, det, jeg gerne ville høre fra hr. Touborg, var det næste led i argumentationskæden: Hvad nu, hvis vi så gennemførte et forbud her i landet?
Tror hr. Touborg ikke, konsekvensen ville være, at så ville vi få import af schæchtet kød fra de andre europæiske lande, hvor det er fuldt tilladt?
Og kunne man så ikke komme i en situation, hvor denne import ville være kød fra slagtninger efter jødisk ritus, hvor man ikke havde stillet de her dyreværnsmæssige krav om, at der skal være denne her boks, at de skal være let fikseret, og der skal skydes med en boltpistol umiddelbart efter?
Kunne man ikke risikere det?
Og hvad er det så, hr. Touborg opnår med sit forbud?
Det er jo ikke dyreværn så.
Derfor har regeringen valgt at gå
den vej at skabe dyrevelfærd inden for de rammer, der gør, at vi også kan sikre, at den jødiske ritus kan finde sted her i landet.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-11-24:
Det er jo dansk lov, vi diskuterer lige nu, og hvordan vi skal forholde os i Danmark, må jeg så sige til justitsministeren.
Jeg vil allerførst sige, at jeg hørte faktisk godt justitsministerens forelæggelse oppe på mit kontor.
Og jeg vil godt lidt tilbage til denne her rapport, som jeg synes at justitsministeren skal hænges lidt mere op på, denne her dyreetiske rapport om rituelle slagtninger, som var det, der dannede baggrunden for det, vi har nu, og hvori man skriver, at rituel slagtning uden bedøvelse af kvæg, som det praktiseres i dag, ikke er etisk acceptabelt.
Det var det, man fandt frem til, og så burde der have været punktum. Men så fortsætter man, at en mulig løsning - det er så den, vi har nu - består i at stille krav om, at dyrene skal skydes med boltpistol omgående efter, at blodåren i halsen er skåret over.
Dyrene vil så højst opleve en meget kortvarig smerte.
Altså, alt det, vi har hørt tidligere i denne her debat om, at den smerte ikke eksisterer, giver Dyreetisk Råd
faktisk selv udtryk for at den gør.
Arne Melchior (CD), 1999-11-24:
Jeg er enig i det, formanden siger.
Jeg havde selv tænkt mig at starte med at sige, at hr. Behnkes eksempel og forslag vil jeg gå udenom i en stor bue.
Og han forekommer mig endnu langt værre, end jeg hidtil har antaget at et medlem af Folketinget kunne opføre sig.
Må jeg så sige, at vi drøfter en lille smule, sagde hr. Hansen.
Det her har vi tid til at drøfte, de 1.500 kreaturer går vi op i, men alle de store problemer, jeg rejste for 2½ år siden og nævnte igen i dag, dem går vi ikke spor op i.
Jeg har ikke sagt, at nogen jæger bevidst anskyder, selvfølgelig gør han da ikke det.
Men det er da klart, at han ved, at han ikke kan undgå at komme til det, hvis han skyder et antal gange.
Jeg har set mange - jeg har jo været soldat - jeg har set drevne skytter skyde forbi en skive, som ikke bevæger sig, og ikke ramme plet.
Enhver jæger, der går ud, ved, at skyder han mere end én gang, kan han ikke undgå at komme til at anskyde.
Og det sker altså i hundredtusindvis af tilfælde.
På bevægeligt mål er det selvfølgelig mere naturligt og selvfølgeligt og uundgåeligt, at det sker, end på fast mål.
Så det behøver vi vist ikke snakke mere om.
Så vil jeg sige til hr. Grove, som siger, at dyret må ikke arbejde på sin hviledag, men om mandagen går man hen og slagter det, at ja, jeg har læst en novelle, jeg tror, det er af Frank Jæger, hvor en ung pige bliver mægtig gode venner med 24 gæs, som hun har anskaffet, og som hun mader og kæler med i 5-6 måneder, eller hvor længe det nu var, men da så mortensaften nærmede sig, skar hun altså halsen over på dem alle sammen.
Så vi kan da godt diskutere, om vi overhovedet skal slagte dyr.
Det er da en udmærket diskussion.
Men det har da ikke at gøre med, at jeg stadig væk hævder, at selvfølgelig er schæchtning ikke dyrplageri.
Hvis det var dyrplageri, hvis jeg et sekund troede på, at det var dyrplageri, så ville jeg selv tage afstand fra det og nægte at spise kødet.
Hr. Grove
er ikke en større dyreelsker, end jeg er - på ingen måde.
Og jeg har altså nævnt store autoriteter som Det Veterinære Sundhedsråd og Dyreetisk Råd, og de har altså kunnet godkende det; så kan hr. Grove og jeg også nok.
Tom Behnke (FRI), 1999-11-24:
Selv om det måske godt kan være vanskeligt, vil jeg bede hr. Arne Melchior og måske også andre, der er modstandere af disse lovforslag, om at gøre i hvert fald et tankeeksperiment, en helt hypotetisk situation, som forhåbentlig aldrig vil opstå.
Men alligevel - en tanke.
Hvis hr. Arne Melchior stod i den situation, at han skulle aflives, ville hr. Melchior så foretrække
Se, når man svarer på det spørgsmål, har man også svaret på, hvordan man skal forholde sig til de tre lovforslag.
Henning Grove (KF), 1999-11-24:
Jeg er ikke helt sikker på, det var den samme tv-udsendelse, hr. Arne Melchior og jeg så. Vi så tydeligt, at da dyret blev skudt, førte man en lang slange ned igennem rygmarven for at hindre reaktionerne.
Ingen diskussion om det, selvfølgelig er der reflekser, når man skyder.
Og det viste de også på tv, ellers så har hr. Arne Melchior sovet på det tidspunkt.
Det lyder flot.
Men om mandagen skærer man halsen over på dem uden bedøvelse.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Når hr. Arne Melchior taler om schæchtningslagtning og halalslagtning, som jo bliver drøftet en lille smule her i dag, må vi jo konstatere, at det er en bevidst handling.
Når man tager et jagttegn, er det også noget, man gør bevidst.
Man består jagtprøven; når man gå på jagt i skoven eller på marken, er det også en bevidst handling.
Men jeg vil gerne have, om hr. Arne Melchior kan nævne to-tre jægere, der bevidst går ud og anskyder.
Det synes jeg ville være interessant at få frem.
Noget andet, der ville være interessant, og som jeg synes også skal med, er, at Danmarks Jægerforbund i øvrigt har indledt en stor kampagne i øjeblikket, som netop går ud på, at man skal komme disse anskydninger mere til livs, bakket utrolig meget op af jægerne selv.
Med hensyn til de ting, hr. Arne Melchior mener er forfærdelige, det, at der ikke er nogen folketingsmedlemmer, der tager initiativ til at gøre noget, så synes jeg da, hr. Arne Melchior selv skal gå i gang.
Han er altid velkommen til at henvende sig til mig.
Det kunne være, vi ville være medforslagsstillere på noget af det.
Frank Jensen (S), 1999-11-24:
Jeg kan til fulde bekræfte over for fru Margrete Auken, at det mosaiske troessamfund igennem alle de år, jeg har beskæftiget mig med det tema, dyreværnslovgivning i tilknytning til de rituelle slagtninger, altid har været i dialog med myndighederne - altid.
Det var de også senest i 1997, hvor jeg selv havde lejlighed til at føre dialogen, også gennem Justitsministeriet, med mosaisk troessamfund.
Derfor kan jeg sige, at mosaisk troessamfund til hver en tid har levet op til de myndighedskrav, der har været stillet til dem.
Det fjerner ikke det, at der er et balancepunkt, og det balancepunkt er i forhold til det jødiske ritual eller den ritus, det er, at dyret skal være ubeskadiget, når halssnittet lægges.
Det er det, som de religiøse forskrifter siger, og det har vi så kunnet imødekomme ved, at der umiddelbart efter skydes med boltpistol.
Og som den, der har oplevet slagtningerne selv, beskriver det, så foregår det umiddelbart efter, og det er endda ved hver eneste slagtning under overværelse af en dyrlæge, der kan gribe ind.
Det er der jo ikke, når vi tager de konventionelle slagtninger, hvor der også kan ske fejl med boltpistolen - og desværre også sker det.
Vi har i hundredtusindvis af slagtninger, og ud af dem sker der fejl.
Det er beklageligt, men ikke desto mindre så kan der ske fejl.
Det synes jeg man i de partier, der så manifest i dag har holdt sig væk fra at tale om balancer, også skulle tænke lidt over, inden man skal stemme om de her lovforslag.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Nej, det vil jeg ikke.
Men jeg vil indrømme, at jeg tror mere på eksperter, end jeg tror på fru Else Marie Mortensen, og det har også været meget givtigt, vil jeg sige, for debatten i dag, at vi har haft en dyrlæge til stede her i salen, som så heldigvis så også er folketingsmedlem, som virkelig har kunnet sætte tingene i det rigtige perspektiv.
Jeg er udmærket bekendt med, at fru Else Marie Mortensen har været oppe og tale om det før også, men jeg har faktisk talt med nogle eksperter på det her område, som siger, at selv om fikseringen ikke er så grov, som man ser i udlandet, så betragter man også det, man foretager herhjemme, som en fiksering, og derfor står det i vores lovforslag.
Else Marie Mortensen (S), 1999-11-24:
Jeg vil godt høre, om hr. Christian H. Hansen kan bekræfte, at det, der står i partiets bemærkninger til lovforslaget i sidste afsnit om forklaringen på, hvorfor man fikserer disse dyr, på baggrund af de oplysninger, jeg kom med i min ordførertale, er noget vrøvl.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Vi har fra flere steder i samfundet hørt krav om bedre dyreetisk adfærd, og det er også for Dansk Folkeparti det eneste, dette her handler om.
De danske forbrugere i dag er i stigende grad optaget af de dyreetiske forhold, og heldigvis stiller forbrugerne stadig større krav til dyrenes samlede livsvilkår.
Dansk Folkeparti ønsker med det forslag, vi har fremsat, at der rettes fokus mod rituelle slagtninger, som vi mener er i strid med god dyreetisk adfærd.
Vi er i Dansk Folkeparti ligeledes opmærksom på, at der i 1997 blev foretaget en række ændringer i bekendtgørelsen om slagtning og aflivning af dyr, men vi mener ikke, at disse ændringer har været tilstrækkelige.
I Dansk Folkeparti er vi af den helt klare opfattelse, ligesom som mange andre eksperter også er det, at dyrene lider unødigt, og det kan ikke være i overensstemmelse med dyreværnslovens bestemmelser om, at dyr skal aflives så hurtigt og smertefrit som overhovedet muligt.
Dyret gennemgår noget, som er meget forfærdeligt.
Når vi så lever i et land, hvor dyrevelfærd, som nævnt tidligere, også fra andre ordførere, er sat i højsædet, hverken kan eller skal vi acceptere, at dyrene bliver behandlet på en så uacceptabel måde. Jeg vil gerne vove den påstand og sige, at intet seriøst menneske kan acceptere disse slagtemetoder, og ingen argumentation overhovedet kan pille ved, at denne form for slagtning er dyremishandling af første grad.
Så vil jeg også gerne gøre opmærksom på, at der her i Folketingssalen jo er tre lovforslag, og fra Dansk Folkeparti er vi fuldstændig ligeglade med, om det er vores eget lovforslag, der bliver vedtaget, om det er Frihed 2000's lovforslag, der bliver vedtaget, eller det er SF's lovforslag, der bliver vedtaget.
Det, der er vigtigst for os, er, at vi får ændret lovgivningen, så denne slagtemetode ikke kan blive brugt her i landet længere.
Kristen Touborg (SF), 1999-11-24:
Jeg er vist i den heldige situation, at de to sidste spørgsmål mere gik til justitsministeren end til mig, så dem vil jeg faktisk undlade at svare på og nøjes med at svare på justitsministerens spørgsmål.
Jeg vil godt beklage, at jeg ikke nåede det første gang.
Men jeg tror samtidig, at jeg må sige, at vi eksporterer formodentlig en del i øjeblikket.
Det ville ikke undre mig, om nogle af de lande i Europa, hvor man ikke må foretage det, får deres kød fra Danmark.
Det ville ikke undre mig.
Sådan er det jo, så derfor: Jo, jeg tror, der er en risiko for, at man flytter det et andet sted hen.
Men jeg er jo nødt til at sige, at der er lovgivere i Danmark.
Jeg er nødt til at sige, at det er i Danmark, jeg har indflydelse på, hvordan dyrene har det.
Det er faktisk det, jeg er ansvarlig for, medansvarlig for, og derfor nytter det ikke noget at sige, når alle de andre er værre, at vi også går et skridt ad den vej.
Vi må jo lovgive i Danmark, sådan som vi synes der skal lovgives, og hvis det så viser sig, at det får nogle konsekvenser, ja, så er der jo nogle muligheder for at arbejde internationalt, men jeg mener, vi er lovgivere i Danmark, og jeg må henholde mig til, at det er grundlaget.
Tom Behnke (FRI), 1999-11-24:
Når nu justitsministeren for tredje gang fremhæver import-eksport-spørgsmålet, så er jeg nødt til at spørge justitsministeren, om justitsministeren med samme vægt i sine ord kan redegøre for, hvor regeringens argumenter var henne, da man talte om forbudet mod burhøns.
Var man da også af den opfattelse, at det var en god idé, at Socialdemokratiet argumenterede for, at man skulle bevare burhøns i Danmark, for ellers så ville vi bare komme i en situation, hvor man skulle importere burhønseæg fra andre lande, hvor hønsene måske levede under endda endnu ringere forhold end i Danmark?
Nej, det gjorde man jo ikke, tværtimod.
Dengang var Socialdemokratiets argument, at det var sådan set ligegyldigt.
Vi var nødt til at gå foran som et foregangsland og heldigvis for det.
Men der må være en konsistens i det, som justitsministeren siger.
Han kan ikke bruge det ene argument det ene sted og så bruge det modsatte argument i en anden diskussion og slet ikke, når det er to emner, der ligger så tæt op og ned ad hinanden.
Else Marie Mortensen (S), 1999-11-24:
Jeg må jo konstatere, at det svar ikke har fået ændret ved min opfattelse.
Der står her: »Årsagen til, at dyr, der ikke har været forudgående bedøvet, i dag fikseres stående, er, at de påføres smerte, inden de bliver bedøvet«.
Når jeg så siger, at det er nøjagtig den samme fiksering, der sker ved traditionel slagtning, vil hr. Christian H. Hansen så indrømme, at det er noget vrøvl, der står her?
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Jeg håber, at hr. Frank Aaens oplevelse også er, at det klare signal, som han ønsker fra denne her lille debat, er sendt både fra hans side og fra min side.
Det vil jeg gerne endnu en gang understrege.
Jeg vil også gerne give et tilsagn om, at det arbejde
skal vi, om jeg så må sige, skynde os med, men vi skal skynde os langsomt.
Vi skal skynde os så meget, at vi kan få det frem så hurtigt som muligt, men vi skal omvendt give os så god tid, at vi også er sikre på, at det, vi kommer med, er noget, der giver et korrekt svar, der ikke bare kan undviges ved at lave lidt om på konstruktionen.
Jeg vil også gerne give tilsagn om, at det bliver noget, hvor vi i det videre forløb holder kontakt med de partier og de personer i Folketinget, som går ind i det med en positiv holdning, og det er jeg ikke i tvivl om at hr. Frank Aaen og Enhedslisten gør.
Hr. Thulesen Dahl
vil jeg også takke for gode signaler.
Jeg kunne ønske, der oftere var nogle.
Og når hr. Thulesen Dahl siger, at den her slags er man parat til, men at man ikke deltager i klapjagt,
så er jeg bare nødt til at sige, at min oplevelse er, at hvis der ikke havde været en times udsendelse i sidste uge i Danmarks Radios tv, som havde sat det her på spidsen,
så ville Dansk Folkeparti formentlig have stået her i salen, når jeg kom med et forslag af den karakter, og kaldt det for klapjagt, nidkærhed og emsighed, som en skatteminister rendte rundt og brugte kræfter på, og at man måske snarere skulle bruge kræfterne på at være god ved de mennesker, som sørger for, at der også er mange arbejdspladser. Der er mange mennesker, som også er værdifulde for det danske samfund.
De skal have en ordentlig behandling, de skal have en god behandling ligesom alle mulige andre.
Men de skal også betale skat på lige fod med alle andre, og det er den opgave, jeg prøver at løse på det her område, som vi taler om nu, men også i det hele taget. Og hvis der ligger et nyt signal fra Dansk Folkeparti, er det noget, der kun kan glæde en skatteminister, så vi ikke får slet så mange afstemninger, der hedder 90-89, men nogle flere, der også har
Dansk Folkeparti med ovre på vores side.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Der er mig bekendt ikke store problemer omkring det her.
94 pct. af de 125.000, der søger visum her i landet, får det.
Men når jeg alligevel gerne vil have det understreget, er det jo, fordi der er enkelte, der har påpeget, at de synes, de dér standardsvar, vi har givet, ikke har været gode nok.
Og der behøver man ikke at tvinge en regering til at forbedre sin administration.
Det er en naturlig følge af, at sådan bør man behandle kunderne ordentligt.
Så det er den egentlige begrundelse.
Frank Aaen (EL), 1999-11-24:
Jeg skal takke for svaret, og jeg er også indstillet på - som det har været fremme - at vi skal give os god tid, det vil sige, at det ikke behøver at være lige i denne her måned, men så håber jeg i næste måned, altså i januar måned, at vi er i stand til at gribe ind og rydde op i det her fiduseri både af hensyn til den økonomi, vi skal bruge til at bevare velfærden, og af hensyn til den retsfølelse og lighedsfølelse, der må være i samfundet.
Jeg er meget tilfreds med og ser frem til at deltage i et sådant arbejde og ser frem til, hvad højresiden her i salen vil stemme, når vi kommer til at gennemføre de eventuelle lovændringer, der skal til for at sikre større retfærdighed på området.
Jeg kan godt sige til skatteministeren, at der i dag fra den her debat bliver givet et meget klart signal til dem, der boltrer sig i fiduser og tror, de kan have dyr båd, dyrt sommerhus, gratis golfbane og dyr bolig stillet til rådighed
af deres firma, om, at de fremover må se frem til at betale den skat, der modsvarer værdien af det, som de besidder og lever i.