Bjarne Laustsen (S), 2006-04-27:
Jeg håber da, ministeren er enig i, at antallet af besøg er en ting, men at kvaliteten af besøgene er noget andet.
Og ministeren må jo indrømme, at man ikke har fundet alt derude.
Ministeren fortalte undertegnede i går, at det simpelt hen var for sløvt, at der var gået 4 måneder, inden man havde lavet opfølgningsbesøg, efter at der var udstedt bødeforlæg til ABM Foods, fordi de havde dobbeltmærket fersk kød, frosset det ned og sat ny datomærkning på.
Det var simpelt hen for sløvt.
Det ligger lige for at spørge: Hvor meget tid er der så afsat til de besøg, der skal være?
Vi ved nu, at man konsekvent vælger den laveste fællesnævner.
Selv om der står fire, vælger man altid to.
Hvor meget tid er der så afsat til de besøg?
For der er jo heller ikke nogen som helst planer om at følge op på det der.
Man siger, at man vil tale med regionscheferne om at følge hurtigere op, men der er slet ikke fra ministerens side sagt noget om, hvordan man rent faktisk vil gøre det.
Det var bare ét eksempel, og jeg tvivler altså på, at der kun er ét eksempel af den slags i hele landet.
Men hvor meget tid er der, og hvordan kan man rette op på det forhold?
Der er jo forskellige tidsmål, ud fra hvor meget tid man fagligt set vurderer, der skal bruges på de enkelte virksomheder.
Hr. Bjarne Laustsen henviser til en virksomhed, som vi også havde lejlighed til at drøfte i går.
Der drejede det sig jo om, at der ikke skete en politianmeldelse tilstrækkelig hurtigt, efter at fristen for at vedtage et bødeforlæg var gået.
Og jeg sagde, at det selvfølgelig er fuldstændig uacceptabelt.
Efter formodentlig en hård dag på kontoret i går for ministeren på baggrund af en lang række spørgsmål her i salen, vil jeg godt følge op på et af de spørgsmål, jeg selv havde.
Det kunne jo være, ministeren havde haft tid til at kigge på det derhjemme i ministeriet.
Det er det forhold, at man altid vælger den laveste fællesnævner, når man har en kategorisering af virksomhederne.
F.eks. står der, at man skal have to til fire besøg pr. virksomhed om året.
Når man afsætter tid i regionerne til at tage ud og besøge de virksomheder, vælger man altid to, man vælger aldrig tre.
Hvorfor står der så »fire«, »to til fire«, når det ikke kan være tre, fordi der simpelt hen ikke er plads til det?
I forhold til det beslutningsforslag her og det, ministeren sagde før om, at man afsætter 8 mio. kr. i år og 10 mio. kr. til næste år, er ministeren så sikker på, at man kan nå alt det, man skal?
For vi ved også, at ministeren har oplyst, at 5 pct. af virksomhederne ikke har fået besøg.
Hvor meget tid er der så mindre til de besøg, der skal være, og hvor mange færre besøg bliver der så, fordi man ikke kan få enderne til at hænge sammen?
Der har jeg sagt, at det må jeg tage ansvar for og sørge for kommer på plads.
I den forbindelse er det væsentligt at være opmærksom på, at man faktisk totalt set har gennemført flere kontrolbesøg, end man skulle, men fordelingen af dem er altså endt sådan, at der er knap 5 pct., der ikke har fået det besøg, de skulle, i modsætning til de 95 pct. af landets virksomheder, der har fået de besøg, de skal.
Det skal vi have bragt på plads.
Den frekvens, der er i besøgene, er jo bestemt ud fra en helt faglig vurdering af, hvor stort behovet er inden for de enkelte virksomhedstyper med henblik på, hvor mange besøg de skal have.