runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Nu har vi jo den uskrevne regel her i Folketinget, at man prøver at gå ikke alt for hårdt til de ordførere, som taler på vegne af andre folketingsmedlemmer, men jeg håber ikke, hr. Jacob Buksti bliver fornærmet over, at jeg alligevel spørger til en lille del af det, hr. Jacob Buksti sagde på vegne af hr. Claus Larsen-Jensen.
Vi er overraskede over, at man fra Socialdemokraternes side tilsyneladende tager så let på spørgsmålet.
Er hr. Jacob Buksti ikke enig i, at når vi er ude i Danmark for at diskutere EU-forhold, står mange borgere uforstående over for, at europaparlamentarikere oven i en rimelig god løn også kan hæve overskud af de rejser, som de i øvrigt får dækket af Europa-Parlamentet? Kan hr. Jacob Buksti ikke genkende det, og vil Socialdemokraterne ikke arbejde meget aktivt for, at det bliver stoppet meget omgående?
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Jeg vil gerne klargøre spørgsmålet om rejserne.
Statutten er et fællesanliggende mellem Europa-Parlamentet og Ministerrådet, men europaparlamentarikerne kan sådan set godt selv beslutte at rejse efter regning og lave et system, der kan fungere på den måde, og det er klart, at det vil vi gøre alt hvad vi kan for at bakke op.
Det bliver ikke mig, fordi Venstre har nogle andre medlemmer siddende i Europa-Parlamentet, men det er et fælles synspunkt i Venstre og blandt Venstres kandidater, at vi vil arbejde ihærdigt for at få løst denne urimelighed, så vi vil gøre alt, hvad vi kan for at få orden i sagerne.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Nej, men er fru Charlotte Antonsen ikke enig i, at det er problematisk
, når Europa-Parlamentet f.eks. i sit seneste forslag opererer med et vederlag på 64.000 kr. om måneden og samtidig er inde på, at der skal benyttes en beskatningsform, som svarer til den, mange embedsmænd, der er ansat og aflønnet af EU, bliver beskattet efter, nemlig en lav EU-skat? Er det ikke urimeligt, og vil det ikke også være urimeligt over for f.eks. en ungarsk national parlamentariker, som måske får 6.000-7.000 kr. om måneden i vederlag, at den pågældendes kollega, som bare sidder i Europa-Parlamentet, får ti gange så meget, plus at vedkommende bliver beskattet særlig lavt? Så vil jeg godt bede fru Charlotte Antonsen bekræfte det, som Dansk Folkeparti skriver i sit beslutningsforslag, nemlig at regeringen vil have mulighed for at gøre Europa-Parlamentets tilslutning til statutten betinget af, at det sikres, at europaparlamentarikerne fremover udelukkende rejser efter regning.
Er det ikke rigtigt, at regeringerne kan nedlægge veto mod statutten for europaparlamentarikerne, så der rent faktisk kan gøres noget i denne sag?
Det har man fra den danske regerings side besluttet ikke at gøre, men man kunne godt gøre det.
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Det er vi meget imod, for det er jo en underlig form for aflønning i stedet for bare at få det som normal løn, som der skal betales skat af.
Det er klart, at Venstre igen og igen vil sørge for, at denne sag kommer på dagsordenen, indtil vi har fået løst problemet.
Men nu er vi jo oppe på 25 lande, der skal være enige, og regeringerne er altså ikke i lige høj grad indstillet på at gå på kompromis, så derfor var der nogle få lande, der sidste gang blokerede for, at der blev indgået en aftale.
Men det skal da ikke forhindre os i at tage sagen op igen.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg synes, det er ærgerligt, at Venstre ikke vil støtte forslaget fra Dansk Folkeparti, som vil sanere reglerne, og som egentlig vil gennemføre det, jeg tror mange danskere er enige i, nemlig at det er uheldigt, at man f.eks. kan få direkte overskud, når man rejser som europaparlamentariker, og at man efter de regler, som Europa-Parlamentet arbejder med, bliver beskattet efter lave EU-skattesatser, der gør, at man får andre vilkår end sit lands øvrige borgere.
Når man ikke vil støtte forslaget her, som vi synes
er sund fornuft,
hvad vil man så gøre for at skabe mere rimelige vilkår for medlemmerne af Europa-Parlamentet?
Hvad vil man gøre for at skabe rimeligere forhold?
Venstre kan vel også være enig i, at det, der foregår i dag, er urimeligt.
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Nu synes jeg altså, hr. Søndergaard har et meget ejendommeligt ordvalg, for dette her har intet med centralisme at gøre.
Folketinget bestemmer folketingsmedlemmernes løn, det gør den danske befolkning ikke - i parentes bemærket - og hvis hr. Søren Søndergaard bladrer lidt i formiddagspressen, vil han også se, at det forholder sig lidt anderledes, end hvad vi kan få flertal for her i huset.
Europa-Parlamentsmedlemmernes løn bestemmes ligesom andre EU-sager af det nationale niveau på den ene side og af EU-niveauet på den anden side.
I lige præcis den sag, som vi behandler i dag, altså om Europa-Parlamentets lønninger, var det faktisk ministrene i EU, dvs. de nationale repræsentanter, der nedstemte den pakke, som var lagt på bordet, og det synes jeg er ærgerligt.
Men det viser jo netop, at det nationale niveau har utrolig stor magt på området, så hr. Søndergaards tale må altså vendes på hovedet, hvis den skal passe til dagen i dag.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
I spørgsmålet om lige løn for lige arbejde spiller en hel masse andre ting i virkeligheden også ind.
Det afhænger bl.a. af, hvad man får stillet til rådighed derhjemme osv., men det ændrer jo ikke noget ved det, vi diskuterer her, nemlig hvem der skal bestemme, hvordan et lands parlamentsmedlemmer skal aflønnes.
Er det noget, der skal bestemmes centralt i EU, eller er det noget, der skal bestemmes af det enkelte lands borgere?
Valget er meget enkelt.
KL. 15.10
Vi går ind for, at det er det enkelte lands borgere, som skal bestemme, hvor meget de vil give deres parlamentsmedlemmer i løn, også dem, de sender til EU.
Venstre går ind for, at det skal være EU, der bestemmer, hvordan hver enkelt lands parlamentsmedlemmer skal aflønnes, og det er den centralisme, jeg simpelt hen ikke forstår, især ikke i en situation, hvor Venstre går til valg på at sige, at meget mere skal lægges ud til borgerne i de enkelte lande, og kun det mest nødvendige skal afgøres af EU.
Er det virkelig nødvendigt, at EU afgør, hvad parlamentsmedlemmerne fra de enkelte lande får i løn? Er det virkelig ikke en beslutning, man kan lade de enkelte lande selv træffe?
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
Lige præcis denne sag er jo en sag, som strandede, netop fordi Ministerrådet - altså de nationale ministre - ikke kunne blive enige, så det med EU-systemets centralisme må hr. Søndergaard længere ud på landet med.
Situationen
var jo lige præcis, at for en måneds tid siden godkendte Ministerrådet ikke forslaget, så det er altså de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet i forening, der skal blive enige i spørgsmålet om aflønning af europaparlamentarikerne. I Venstre går vi ind for lige løn for lige arbejde, men det kan jeg forstå at hr. Søndergaard ikke gør.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Det var et rigtigt EU-centralistisk indlæg: Lige løn for lige arbejde, og derfor skal alle repræsentanter have det samme, uanset hvilket land de kommer fra.
Men det skaber jo ulighed, når man ser på, hvad parlamentsmedlemmerne får i forhold til parlamentarikerne i deres eget land.
Der bliver en kæmpemæssig forskel.
Jeg vil godt spørge fru Charlotte Antonsen: Er det, fru Charlotte Antonsen plæderer for, ikke bare centralisering?
Det er Europa-Parlamentet, der skal bestemme lønningerne, mens landenes egen indflydelse kobles fra, for hvis landene havde indflydelse, kunne de jo beslutte at hæve lønnen.
Man kan da godt begræde, at de østeuropæiske parlamentarikere ikke får mere i løn, og der er også nogle af os, der begræder, at der er andre, der får alt for meget i løn, men lad det nu ligge.
Burde det ikke være op til de østeuropæiske parlamenter selv at beslutte at hæve lønningerne for de østeuropæiske medlemmer af Europa-Parlamentet?
Ville det ikke være den naturlige måde, hvis man respekterer demokratiet, i stedet for at EU skal blande sig i alt?
Charlotte Antonsen (V), 2004-05-19:
I Venstre mener vi, at der som udgangspunkt skal være lige løn for lige arbejde, og derfor finder vi det forkert, at alle, som er valgt til Europa-Parlamentet, ikke får den samme løn i dag.
Vi kunne godt tænke os, at der blev indført en ordning, og som udenrigsministeren lige har påpeget,
har der også været gjort et forsøg på det.
, og især i disse tider, hvor EU's medlemskreds netop er udvidet med de øst- og centraleuropæiske lande, er det endnu mere usmageligt, at netop de nye EU-landes repræsentanter får en særlig lav løn.
Jeg synes ikke, det ser pænt ud, og derfor så vi meget gerne, at der kom orden i systemet, så der kom ensartede forhold.
Til gengæld synes vi også, at man skal betale skat i Danmark, hvis man er dansk europaparlamentariker.
Man har jo rent faktisk sin bopæl og sin familie her i landet og har gavn af de danske velfærdsydelser, og derfor er det også rimeligt, at man betaler skat her i landet.
Endelig vil jeg pege på, at vi naturligvis mener, at man skal have betalt sine rejseudgifter efter regning.
Man skal ikke kunne score nogle ekstra penge på at rejse med et billigt fly, det skal være ligesom vi har det her i Folketinget: Hver gang man skal rejse, får man rejsen betalt, men man får ikke et eller andet ekstra bidrag.
Vi vil gerne væk fra de forskellige former for skattefrie indtægter, og vi vil gerne have indført et mere gennemskueligt og åbent system, hvor revisionen kan se, at alting går rigtigt for sig.
Men til gengæld skal der gives ens løn for ens arbejde, så derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Jacob Buksti (S), 2004-05-19:
Nu spørger hr. Peter Skaarup jo på en sådan måde, at jeg er tvunget til at sige, at det kan jeg ikke være.
Både den tidligere regering og den nuværende regering har arbejdet aktivt for at få en løsning på tingene. Jeg har selv som tidligere formand for Europaudvalget deltaget i møder om sagen, også med repræsentanter for Europa-Parlamentet, og jeg skulle hilse og sige, at de er altså ikke videre fremkommelige.
Derfor har det været en afvejning af, hvordan og hvorledes man overhovedet får startet en proces, som fører til ret og rimelighed og gennemskuelighed af de ordninger, som ingen er i stand til at gennemskue i dag.
Det er det, det handler om, og hvis man ikke får startet den proces, fortsætter det bare, og så kan hr. Peter Skaarup fortsat rejse rundt og sige, at han er optændt af den hellige ild, fordi han vil den rene retfærdighed.
Problemet er bare, at han ikke kan få noget ud af det, fordi han aldrig nogen sinde kommer frem til bordet.
Spørgsmålet er altså, hvordan og hvorledes man overhovedet når frem til ret og rimelighed.
Her skal det med i billedet, at der jo er sikret en national ret til beskatning, og det vil sige, at alle de forskelle, som hr. Peter Skaarup og andre siger er til stede, kan den nationale regering og det nationale parlament udligne, hvis de vil, for de kan tage overskuddet hjem via national beskatning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Den diskussion er jo kun relevant, hvis Dansk Folkeparti og andre står af på at løse problemet nu, ellers er den fuldstændig irrelevant.
Derfor er det altså desværre et negativt signal, hr. Dohrmann sender heroppefra, for hvis hr. Dohrmann går ind og siger, at ja, vi vil støtte det her, og hvis Socialdemokraterne holder fast ved deres åbning, så har vi faktisk et flertal, hvor vi kan gå ind og sige: Vi vil have kompensation.
Og så har vi sagt oppe fra den her talerstol, at vi gerne vil diskutere, hvor grænserne går for, hvor meget man kan få i kompensation og for hvad.
Jørn Dohrmann (DF), 2004-05-19:
Som jeg også var inde på, var der jo mange ting, som vi skulle have afklaret, f.eks. spørgsmålet om, hvad det her forslag kommer til at koste.
Men det var bare lige for at slå fast, at vi selvfølgelig har nogle spørgsmål, og dem vil vi stille.
Men det er da vigtigt for de ofre, som nu er i den knibe i dag, og som gerne vil have den kompensation, at de får at vide klokkeklart, om SF vil arbejde for det her videre og stille det som et krav, hvis man bliver den afgørende nøgle til en ny regering.
Ville man så gå ind og have det her med som et krav?
Det fik vi ingen svar på.
Der kan jeg kun konstatere, at SF måske ville krybe udenom på det tidspunkt, hvis man fik muligheden.
Det kan godt være, at der går mange år, men vi må da kunne fortælle de ofre, som er i dag, at de så får løst deres problem på det tidspunkt.
Men jeg kan konstatere, at det vil SF ikke stille som et krav.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Et øjeblik forfaldt jeg til den naive forestilling, at hr. Dohrmann ville forholde sig til forslaget.
Det var jo bare brandhamrende ærgerligt, at han ikke ville det, men i stedet for forholder sig til, at SF har sagt, at vi gerne vil i regering.
Nu er der altså langt fra at sige, at vi gerne vil det, og til, at det bliver en mulighed.
Men for SF er det sådan, at vi ikke opgiver sagerne, hvis vi måtte komme i regering, eller hvis vi bliver støtteparti. Men jeg synes sådan set, hr. Dohrmann må forholde sig til sagen.
Vil hr. Dohrmann og hans parti støtte det her beslutningsforslag, hvis man i sidste sætning i stedet for »forpligtelser« skriver: Staten indtræder i de rettigheder - som der burde have stået, fordi det andet kan give forkerte associationer - der måtte opstå som følge af fremtidige erstatningssager?
Jørn Dohrmann (DF), 2004-05-19:
Nu har vi jo hørt det sidste stykke tid, at SF gerne vil i regering, og der kunne jeg godt tænke mig at spørge, om man har det her med.
Hvis det er, man skulle komme i regering, eller hvis man skulle blive støtteparti til en ny regering, er det her så et ufravigeligt krav fra SF, at det bliver taget med i overvejelserne, så man får det gennemført ad den vej, hvis det nu ikke skulle lykkes her?
Vi kan jo høre, at der måske er et flertal imod det her forslag i dag her i Folketingssalen, sådan at vi i hvert fald senest, når vi får - eller hvis vi får - en ny regering, det kan godt være, at det varer mange år, så får en mulighed for at yde kompensation.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-05-19:
Der er jo ikke så mange, jeg kan takke for den fulde tilslutning til forslaget, men jeg vil sige, at der jo er sket det, at først var det ministeren, der åbnede en lille flig - en lille flig - for, at der måske kunne blive tale om en kompensation.
Det gjorde ministeren, da han henviste til de mennesker, der bor på forurenede grunde.
Jeg kan ikke overskue, om værditabsordningen er sikker nok til det her.
Fru Anne Baastrup har beklaget, at den sidste sætning i forslaget kunne misforstås og ikke var klar, men det lyder, som om Dansk Folkeparti godt kan støtte det her, Om det holder, vil tiden jo så vise, når vi skal have det her til afstemning.
Endelig kom hr. Peder Sass undervejs også med en åbning
om, at hvis man nu kunne afgrænse antallet af familier, hvis man kunne gå ind og sige med de præciseringer, som f.eks. fru Anne Baastrup kom med, at, en ting er, hvis det er en carport, noget andet er, når det er indendørs og det er de egentlige indendørs rum, altså selve opholdsarealerne, som vi tænker på, så ville man måske alligevel revidere sit nej, som man kom med i første omgang.
Det er selvfølgelig vigtigt, at de partier ikke bare nu her under de sidste få ugers hektiske behandling af mange forskellige forslag her i Tinget løber fra det her.
Så jeg synes, det er meget vigtigt at få holdt fast ved, at der faktisk, hvis både Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne holder fast ved de signaler, de har givet her, kan etableres et flertal.
Om det så er værditabsordningen, så kan vi jo ikke sidde og vente længe på det.
Miljøministeren sagde, at der er indkaldt til et møde i juli.
Det er jo længe efter, at samlingen er lukket ned, så det kan vi ikke sidde og vente på.
Derfor vil jeg sige, at vores linje i det her er at klø på i de kommende 2 uger for at få en beslutning igennem i denne her folketingssamling, sådan at de Rentolinramte ved, om de signaler, der bliver sendt ud, rent faktisk holder, når det kommer til stykket.
Det synes jeg godt nok er en flad omgang, for, som fru Anne Baastrup påpegede, vil kammeradvokaten selvfølgelig skulle tage udgangspunkt i det, ministeriet siger, nemlig at det hovedsagelig er opløsningsmidlerne, det her handler om, og ikke fungiciderne eller svampene.
Så jeg synes, at hvis man ikke stak op for bollemælk, så sagde man selvfølgelig: Vi må have en uvildig undersøgelse og en tilbundsgående undersøgelse af det her.
Det har vi ikke taget med i lovforslaget.
Det har vi ikke gjort, fordi vi ikke mener, der skal laves en sådan undersøgelse, det mener vi allerhøjeste grad at der skal, men
fordi vi har ønsket at koncentrere os om det, som er virkelig hastende for de her mennesker, der nu har ventet i så mange år, og som er hårdt økonomisk i klemme.
Derfor vil vi godt koncentrere os om at få en beslutning om, at de kan få en kompensation.
Så er det klart, at staten kan indtræde i rettighederne i forhold til, hvad der eventuelt måtte blive givet af erstatninger på et senere tidspunkt, når først EF-Domstolen
har afsagt sin kendelse, og derefter komme videre med de retssager, som er sat i bero indtil videre.
Naser Khader (RV), 2004-05-19:
SF's forslag om at sikre ofre for træbehandlingsmidlet Rentolin kompensation er meget sympatisk.
Det er en tragisk sag, men det er også en kompliceret sag, og ofrene har fået en urimelig behandling.
Det er også urimeligt, at retssagerne trækker så meget ud, men det er der en grund til, og det er bl.a., at domstolene venter på en afgørelse fra EF-Domstolen om, hvem der bærer ansvaret, og hvem der skal betale for skaderne.
Sagen er først og fremmest et anliggende for forvaltningen og domstolene.
Men skulle kammeradvokaten nå til den konklusion, at staten bærer et juridisk ansvar, så er der tale om en ny situation, og så vil vi gerne se på sagen igen.
Og derfor vil vi hverken sige ja eller nej til SF's forslag, men vi vil gerne vise en imødekommenhed, og vi vil gerne være konstruktive under udvalgsarbejdet.
Det andet spørgsmål er, om mulighederne for kompensation og erstatning ifølge dansk lov er tilstrækkelige.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Nu er det jo sådan, at Miljøstyrelsen ikke er enig med de sagkyndige i forbindelse med landsretssagen.
Det vil sige, at der så er to forskellige beskrivelser af, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert, når det drejer sig om problemerne med Rentolin.
Dertil kommer så, at kammeradvokaten jo naturligvis vil tage udgangspunkt i Miljøstyrelsens beskrivelse, som er forskellig fra dr.med. Grandjeans, og det betyder så, at vi allerede på det tidspunkt kommer i tvivl om, hvad det så er for et faktisk grundlag, der vil blive lagt til grund.
Det, vi hellere ville have, var et uvildigt
ekspertudvalg, der fandt ud af, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert omkring Rentolin, for Rentolin er jo ikke bare MCS.
Rentolin har jo givet disse mennesker en lang række
andre problemer, så forudsætningen for, at vi kan regne med, at en eventuel juridisk erstatningsretsansvarspålæggelse rammer staten på grund af slendrian, er jo, at man rent faktisk ved, hvad det er for et ekspertgrundlag, der lægges til grund.
Og der har man jo ikke fra miljøministerens side lagt op til, at der skulle ske noget, og der lægger Christian Ege, som jo har skrevet artiklen, der er bilag til beslutningsforslaget, jo op til, at man simpelt hen går i gang med en egentlig undersøgelse af Rentolins indhold og konsekvenserne for det enkelte menneske og så samtidig tager de Rentolinramte og spørger, hvad det konkret er, der er deres problem.
Christian Lund Jepsen (V), 2004-05-19:
Jeg vil godt høre fru Anne Baastrup, om hun har generel mistillid til kammeradvokaten.
Jeg synes netop, at der har været mange åbninger i dag, og jeg synes også, vi skal behandle sagen videre.
Men er det fru Anne Baastrups opfattelse, at hvis staten spørger kammeradvokaten, så får staten automatisk ret?
KL. 12.35
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Jeg er meget, meget glad for, at Socialdemokraterne, som jo før fuldstændig afviste forslaget, nu er parat til at tale om det.
Det er jo derfor, vi har lavet den der meget brede formulering, nemlig for simpelt hen at få vækket regeringen, få vækket partierne her i Folketinget, således at man rent faktisk kan komme i gang med langt mere konkret at forholde sig til disse meget, meget hårdt ramte mennesker.
De har rettet henvendelse til så mange ministre og skiftende regeringer og har hver gang bare fået at vide: Det er ikke mit bord.
Nu har vi dog i det mindste en mulighed for sammen at finde ud af: Hvad er det så?
Hvor er pengene henne?
Hvor mange penge vil man være indstillet på at gå ind og kompensere med?
Det er på tide.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget, for jeg kan faktisk ikke love, at vi kan føre det igennem, fordi Europa-Parlamentet i sidste instans selv afgør sine godtgørelsesforhold.
i Dansk Folkepartis forslag.
Det er også på den baggrund, at regeringen i Rådet har arbejdet for at få vedtaget en statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet, som skal skabe fælles vilkår for europaparlamentarikernes løn-, pensions- og beskatningsforhold.
Til statutten knytter sig nye regler for omkostningsgodtgørelser, herunder rejsegodtgørelser, som Parlamentets præsidium vedtog den 28. maj 2003, men hvis ikrafttrædelse er gjort betinget af vedtagelse af statutten.
Her vil jeg godt erindre om, at jf. artikel 190, stk. 5, i traktaten for De Europæiske Fællesskaber er det Rådet, der skal godkende Parlamentets udkast til statut, mens det er Parlamentet selv, der fastsætter godtgørelsesreglerne, som jeg også indledte med at forklare.
I regeringens øjne var Parlamentets udkast til statut ikke perfekt.
Vi fik ikke alt det, vi bad om, og vi havde gerne set, at Parlamentet havde foreslået en lavere løn, samt at der var blevet taget endnu større skridt i retning af at basere godtgørelsessystemet på de faktiske udgifter.
Derudover arbejdede vi fra regeringens side aktivt for, at lønniveauet blev reduceret. Det lykkedes ikke at opnå enighed om statutten i Rådet, men regeringen arbejder sammen med andre regeringer stadig for, at der efter valget til Europa-Parlamentet kan findes et kompromis om statutten, så europaparlamentarikernes økonomiske forhold kan komme på plads én gang for alle. Dansk Folkepartis forslag om at skille vederlag og beskatning uden at lade det forblive et nationalt anliggende, som tilfældet er i dag, mens godtgørelsesreglerne ændres til et betaling efter regning-princip, er altså desværre urealistisk. Parlamentet vil ikke acceptere at ændre godtgørelsesreglerne, uden at lønnen samtidig ændres, og det ville så blive i opadgående retning, mens vi ønsker at sætte lønniveauet ned.
Regeringen ønsker, at der findes en tilfredsstillende løsning på sagen om statutten.
De sidste par måneders debat i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet viser tydeligt, at den slags bør være i orden, og at der bør være almindelig forståelse for og tilfredshed med europaparlamentarikernes økonomiske forhold - ikke blot for europaparlamentarikernes og Parlamentets skyld, men også af hensyn til EU som helhed.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Det er måske et spørgsmål til den tidligere skatteminister.
Jeg ved ikke, om man kan lave en særlig beskatning af europaparlamentsmedlemmers indtægter, men det kan være, jeg kan få forklaret, hvordan man vil gøre det.
Men lad det nu ligge.
Jeg vil ikke spørge til det, hr. Jacob Buksti sagde på vegne af hr. Claus Larsen-Jensen, men jeg vil spørge hr. Jacob Buksti om en ting, som hr. Jacob Buksti selv kan tage stilling til, nemlig om hr. Jacob Buksti vil være med til, at vi her i Folketinget vedtager at rette en henvendelse til EU, hvor vi beder om, at administrationen af rejsepengene bliver overført til det danske Folketing, sådan at administrationen af rejsepengene for de danske medlemmer af Europa-Parlamentet foregår nede i Folketingets Rejsekontor efter de samme regler, som gælder for folketingsmedlemmer, og det overskud, der så vil blive, for jeg kan garantere for, at der vil blive et overskud, og at det vil blive et meget stort overskud, så bliver sendt tilbage til EU.