Birthe Skaarup (DF), 2006-11-08:
Det er jo et lovforslag, der ikke lige er til at gå til, synes jeg.
Der er mange elementer i det – jeg har faktisk regnet frem til, at det er op til syv – som vi skal tage stilling til.
Det er nogle ændringer, som vi i Dansk Folkeparti i vores indstilling er meget enig i på nogle områder.
Med hensyn til nedsættelse af behandlingsfristen under frit valg-ordningen fra 2 måneder til 1 måned hilser vi den naturligvis velkommen.
Men jeg vil godt pointere, at det er vigtigt, at behandlingssystemet er gearet, så der er sammenhæng i patienternes behandling, og at knasterne om de interne ventetider bliver fjernet.
Den reorganisering af de elektroniske patientjournaler, der vil ske, kan ingen være uenig i, tror jeg.
Det er en proces, der fremmer de værktøjer, der kan være nyttige for patienternes behandling.
I alt for mange år har EPJ været genstand for de enkelte amters nidkære omsorg, og det må slutte på et tidspunkt.
Derfor synes vi, det er en god idé, at vi nu får taget fat på det problem.
Men hvem skal så have lov at få adgang til patienternes helbredsoplysninger?
I bemærkningerne nævnes læger, sygeplejersker og jordemødre, der har vedkommende patient i behandling.
Og overordnet er vi positive over for, at gruppen af behandlere hurtigt kan få relevante oplysninger om en patient.
Det kan øge sikkerheden af de data, der bruges i behandlingen, når det sker i elektronisk form i stedet for manuelt.
Men det rejser naturligvis nogle spørgsmål, nemlig vigtigheden i, at patienterne oplyses om, at de kan sige fra over for, at oplysninger videregives, samt at det kun bør være relevante oplysninger i forhold til patientens behandlingssituation, der skal være tilgængelige.
Vi mener også, M013s08560926tojo.fm Page 895 Friday, January 5, 2007 12:54 PM at patienterne altid skal være vidende om, hvad der står om dem, og hvem der har adgang til oplysningerne.
Det vil vi gå videre med i udvalgsbehandlingen.
Jeg vil også sige, det er vigtigt, at man altid tager udgangspunkt i patienternes retsstilling.
Det bør ganske enkelt være en grundlæggende regel.
Om der er noget ved disse punkter, der eventuelt bør laves om i formuleringen i § 42, stk. 1, vil vi vurdere nærmere, ligesom gruppen af behandlende sundhedsfaglige personer bør udvides i forhold til det foreslåede i lovforslaget.
Når jeg siger det, er det, fordi vi som måske mange andre har fået eksempler på, at social- og sundhedsassistenterne er en vigtig del af vores sundhedsvæsen.
Jeg har flere eksempler, hvor det nævnes, at når de eksempelvis kommer ind til en nattevagt, får de ikke altid alting at vide, og derfor er det godt, at de kan gå ind og få de her oplysninger.
Det er også noget, vi vil kigge på i udvalget.
Nu tager jeg tingene i kronologisk orden, som de står i forslaget
: De kommunale fællesskaber med kommuner og regioner har vi ingen særlige bemærkninger til.
Med hensyn til adgang til medicinprofilen skal det naturligvis ske ud fra, at kvaliteten skal fremmes i forhold til patienterne.
I høringssvarene rejses der problemer med, hvem der skal have adgang til profilen.
Ifølge forslaget vil der ske en yderligere udvidelse af gruppen, hvor også tandlæger og klinikpersonale bliver omfattet.
Men vi går ud fra, at denne udvidelse også indbefatter, at patienten samtykker.
For ønsker borgerne, at tandlægen og klinikpersonalet skal kunne få oplysninger om intime og personfølsomme oplysninger uden deres viden?
Det, vi er lidt bekymrede for, er, at det er en glidebane, at vi bevæger os ud ad en planke, hvor vi åbner op for et misbrug af personlige oplysninger om borgernes integritet.
Og kender borgerne omfanget af mulighederne for misbrug?
Kan man blot slå op i profilen ved patientens navn og adresse og få oplysninger, der måske er ulovlige?
Det er i hvert fald ulovligt, men vil Lægemiddelstyrelsen kontrollere dette sporadisk eller ofte?
Er systemet pålideligt nok, og giver det borgeren den databeskyttelse, der er beskrevet i lov og bekendtgørelser?
Et andet spørgsmål er også, om loven skal være underlagt et årligt tilsyn af en ekstern revisor.
Endelig er der punktet vedrørende justeringer og opdateringer af beløbsgrænser og egenbetaling for medicin.
Og jeg vil her påpege de mange medicinskift, som har været genstand for store diskussioner, og som også har været rejst tidligere her i debatten, nemlig hvor medicinskift sker, selv om der har været meget små prisforskelle.
Vi er optaget af, at patienter, der hver dag er afhængige af medicin, skal skifte til et andet præparat.
Men vi vil igen gå ind i udvalgsbehandlingen og stille spørgsmål om det her.
Desværre skulle vi måske have haft udvidet taletid her, for jeg tror, der er mange, der godt kunne ønske sig, at vi kunne underbygge nogle af de her ting.
Men som sagt vil vi gå videre med spørgsmål i udvalget.
Nu var det ikke, fordi jeg ikke ville svare på fru Charlotte Fischers spørgsmål.
Det var simpelt hen, fordi den røde lampe lyste.
Men jeg vil godt sige, at med den økonomiaftale, der er lavet med regionerne, er der afsat en økonomisk ramme til at finansiere aktivitetsstigningen på 3 pct. fra 2006 til 2007, og det svarer faktisk til, at aktiviteten stiger med en værdi af knap 1,4 mia. kr.
Det synes jeg indikerer, at her er altså et økonomisk råderum.
Det er fuldstændig rigtigt, at der mangler personale i sektoren, men det er jo noget af det, man bør se på.
Det er også derfor, jeg siger, at vi bør tage det op i udvalget, og vi har mulighed for at stille spørgsmål der.
Så vi prøver jo på alle mulige måder, og jeg har også bemærket, at mange regioner nu er ude og ansætte eksempelvis læger fra Polen, der kvalitetsmæssigt ligger meget på niveau med danske læger.