runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-15:
Jeg vil gerne stille to konkrete spørgsmål til ministeren.
For det første om ministeren vil bekræfte, at da man gik over i september eller oktober 1982, da vi fik Firkløverregeringen efter Anker Jørgensens fiaskoregering, og erklærede fast kronekurspolitik, var det sådan lidt usikkert, hvad det var, men i de første år viste det sig, at det var, at man skulle styre Nationalbankens kronekursindeks sådan efter alle valutaer. Og der skete jo faktisk nogle nedskrivninger af kronen i forhold til D-marken i perioden fra 1982 til 1987, og det er først siden januar 1987, at kronekursen, centralkursen, har været uændret i forhold til D-marken.
Det er først dér, man gik over.
Så vil ministeren bekræfte, at den danske fastkurspolitik i starten var en fastkurspolitik i forhold til Nationalbankens kronekursindeks, det indeks, der nu er faldet med 5½ pct. Senere blev det en fastkurspolitik i forhold til D-marken, der nu er videreført med euroen.
Det andet spørgsmål er lidt teknisk, men ministeren kan måske også svare her, for det er i tilknytning til det: Den danske kronekurs blev nedskrevet med 5½ pct.
Hvad er euroens kurs nedskrevet med?
Formentlig mindre.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-15:
Jeg ved ikke, om ministeren har set den analyse, som Ralf Pittelkow har i Jyllands-Posten i dag, hvor han beskriver, hvordan eurodebatten kan komme til at forstærke det indtryk, der har dannet sig af den her siddende regering som elitens regering, fordi euroen jo i allerhøjeste grad opfattes som elitens projekt og ikke som almindelige menneskers projekt.
Han beskriver, hvordan eurodebatten altså kan komme til at virke sammen med en række andre punkter med den konsekvens, at det kan komme til at koste regeringen livet og overdrage magten til Venstres leder støttet af et stærkt højrepopulistisk Dansk Folkeparti.
Jeg vil i og for sig spørge ministeren, om hun har læst Pittelkows analyse, og om den i givet fald ikke gør stort indtryk på ministeren.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-15:
Jeg vil godt i forlængelse af økonomiministerens svar, som jeg takker for, spørge, om økonomiministeren virkelig fastholder den holdning, økonomiministeren er fremkommet med, nemlig at euroen er en fantastisk succes, når man stadig væk tager i betragtning, at siden euroen blev lanceret, er værdien faktisk faldet ca. 20 pct., og det er meget alvorligt i forhold til dollarens niveau. Jeg vil også godt høre, hvad økonomiministeren siger til, at en række økonomer advarer imod den udvikling, som vi ser i forhold til euroen.
Jeg kan f.eks. sige her, at der er
en økonom, der kalder det en junkvaluta.
Der står: Hvis euroen får et blakket ry som en junkvaluta, kan det få meget ubehagelige konsekvenser for ØMU-området som helhed.
Vækker det slet ikke til eftertanke hos økonomiministeren og regeringen, at man i den grad så har bundet den danske krone op på en junkvaluta?
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Hvis hr. Frank Dahlgaard gjorde sig den ulejlighed at tænke tilbage til før 1. januar 1999 - og jeg vil meget gerne give skriftlig dokumentation for det, jeg siger nu - så har den danske krone bevæget sig sammen med D-marken i nøjagtig tilsvarende udsving, og der er intet ustabilt ved euroen i forhold til D-marken. Euroen og euroområdet, EU som sådan, har aldrig i verdenshistorien haft en så stabil og ordentlig og sund og god økonomisk udvikling.
Når euroen bevæger sig, og den danske krone dermed følger euroen,
hænger det sammen med de vækstudsigter, der er i USA og dem, der er i EU.
Det har jeg svaret hr. Frank
Dahlgaard utallige gange, og jeg vil gerne gentage det, hvis det er nødvendigt.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg har ikke læst den omtalte artikel.
Det er mit indtryk, at Venstre, De Konservative og CD har den samme opfattelse af valutapolitik og euroen, som den siddende regering har.
Det er alt andet ufortalt
en stor fordel, fordi det er udtryk for en politisk stabilitet på et ganske bestemt centralt område.
Igen, alle andre uenigheder ufortalt.
Hvad de politiske konsekvenser af Ralf Pittelkows analyse er, skal jeg ikke gøre mig klog på på nuværende
tidspunkt
Til hr. Frank Dahlgaard: Jeg kan bekræfte, at det er
i 1987, at der sker en mere direkte tilknytning til D-marken og ikke til en kurv af valutaer
Dog skal det modereres med, at det, der har været formuleringen, har været »til kernevalutaerne i EU«.
Og kernevalutaerne var defineret som Frankrig, Tyskland, Beneluxlandene, som jeg husker det, men altså det er i den omegn.
Jeg har ikke tallet for den effektive eurokursbevægelse, men det kan selvfølgelig udregnes.
Jeg vil godt sige, at man også skal være opmærksom på, at det, der er balancen i økonomierne, jo er, at der er modgående bevægelser på markedsvilkår, og derfor er den flytning, som eurokursen har i forhold til dollaren, jo en hjælp i eksportsammenhænge for euroområdet og dermed også for Danmark.
Det er jo en part af markedskræfternes måde at afbalancere forhold på, og dem går jeg ind for.
Det kan godt være, hr. Frank Dahlgaard ikke gør.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Jeg kan forstå, at spørgsmålet ligger hr. Frank Dahlgaard kraftigt på sinde, da det nu er tredje gang siden euroens introduktion, at han finder lejlighed til at forhøre sig om regeringens valutapolitik.
Det kan man selvfølgelig mene gør hr. Frank Dahlgaard ære.
Men jeg må nu sige, at den ihærdighed, der ligger hos hr. Frank Dahlgaard, om at frigøre kronen fra dens faste kurs over for euroen, forbløffer mig noget, ikke mindst, og nu refererer jeg, som jeg gjorde sidst, vi mødtes i denne sag en onsdag, til hr. Frank Dahlgaards udmærkede artikler i 1980'erne, i lyset af dem og de dårlige danske erfaringer med at føre det, jeg vil kalde en ustabil valutakurspolitik, sidst i 1970'erne og i starten af 1980'erne, i modsætning til de gode erfaringer med den efterfølgende fastkurspolitik.
Den tidligere statsminister, Poul Schlüter, og den tidligere finansminister, Henning Christophersen, traf en helt central politisk beslutning i september 1982.
Fra nu af skulle der føres fastkurspolitik i Danmark.
Det er hele hjørnestenen, grundlaget for, at dansk økonomi kører så sundt, som den gør i dag.
Og derfor er der intet belæg for at problematisere, at den danske krone er knyttet til euroen, hvor den før var knyttet til D-marken og de udsving, der naturligt må være imellem en ankervaluta, der tidligere var D-marken, og den ankervaluta, der i dag er euroen, som har flydende kursforhold til dollaren og yen.
Regeringen agter ikke at flytte sig overhovedet fra fastkurspolitikken.
Det ville være en katastrofe for Danmark, hvis det skete.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-15:
Jeg vil spørge ministeren, om hun så ikke godt vil læse den artikel, også af den grund, at artiklen også omtaler ministeren selv, ikke særlig flatterende i øvrigt.
Jeg er jo godt klar over - det er ikke en stor nyhed for mig - at Venstre og De Konservative deler fastkurspolitikken, men i modsætning til Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre så vil V og K jo ikke få problemer ved et kommende valg, for de er jo en del af eliten i Danmark og ikke en del af den almindelige befolkning.
Derfor får de ikke noget problem ved at repræsentere euroens ja-side, men det vil da være et problem, at regeringen stiller sig på elitens side.
Det går jeg ud fra, ministeren er klar over.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om hun så ikke godt meget snart vil læse den artikel, så vi får et grundlag for at føre den debat.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at der er ting i EU-samarbejdet, som jeg, den danske regering og et flertal i Folketinget formentlig kunne ønske os anderledes.
Det vil jeg gerne indrømme.
Der er også forhold i den radikale folketingsgruppe, jeg kunne ønske mig anderledes.
That's life.
Det undrer mig, at vi ikke har haft den slags spørgsmål før den 1. januar 1999, hvor kronen var knyttet til D-marken, hvor vi har haft de samme udsving, de samme størrelsesudsving, og det kan jeg sende meget fine grafer til hr. Peter Skaarup over, hvis det ønskes.
Der er intet alarmerende i de udsving, der er nu.
Det er også svar til hr. Frank Dahlgaard.
Der er intet alarmerende i de udsving.
Kursen bevæger sig op og ned.
Der er jo ikke nogen, der kan sige, - hr. Frank Dahlgaard kan ikke sige det, og det kan jeg heller ikke, men jeg har større sandsynlighed for at få ret - hvor den er henne om en måned eller om to måneder eller om et halvt år.
Den vil flytte sig op og ned, og hver gang den flytter sig 0,01 pct., så stiller jeg gerne op til svar her i onsdagsspørgetiden.
Det gør jeg i øvrigt, uanset om den flytter sig eller ej. Så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: Det er rigtigt, at England og Sverige ikke ønskede en ERM II-aftale; det er heller ikke den, jeg taler om.
For en del år siden kom det engelske pund ind i EMS-aftalen; det var fastkurssamarbejdet.
Det røg pundet ud af i efteråret 1992 på grund af pres, valutauro.
Siden da har UK valgt at have en flydende valuta.
Sverige var ensidigt knyttet til ecuen.
Deres oprindelige hensigt var at have en fastkurspolitik.
Det lykkedes ikke at gennemføre det, derfor valgte de den næstbedste løsning: en flydende valuta. Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-15:
Se, det er jo ikke dollaren, der er steget; det er euroen, der er faldet i forhold til alle andre valutaer.
Men det betyder, at et blad som dagbladet Børsen i dag kan skrive, at nu er pundet over 12 kr., og juleturene og indkøbsturene for danskere i England er altså blevet dyre, fordi den danske krone er nedskrevet, fordi den danske krone følger euroen.
Når ministeren siger, at det styrker den danske konkurrenceevne, må jeg spørge: Jamen er det ikke rigtigt, at det gør en devaluering også?
Og det er man jo imod.
Det er jeg også, det er Folketinget imod, men vi har jo indskibet os i et projekt og kører med en valuta, som er faldende, og så er spørgsmålet: Hvor meget skal den falde yderligere, før disse devalueringseffekter, som er positive på kort sigt, men farlige på lang sigt, skal gøre, at ministeren siger, at nu må vi overveje at frigøre kronen og køre en valutapolitik, så kronen gør som de svenske eller norske eller engelske valutaer?
De flyder.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Jeg tror, jeg i dette svar kan knytte et svar ind til hr. Thulesen Dahl også og sige til hr. Thulesen Dahl
: Hvis Danmark ikke er med i euroen, så kan vi diskutere de her forhold, siger hr. Thulesen Dahl.
Det er jo korrekt.
Fordelen ved, at Danmark er med i euroen, er, at så har vi indflydelse på det, vi i dag sidder og diskuterer her.
Jeg er meget ked af hr. Frank Dahlgaards spørgsmål, og jeg bliver nødt til at lægge afstand til formuleringer af følgende art: at Grækenland er et politisk og økonomisk ustabilt land.
Det er ikke korrekt.
Grækenland har været medlem af EU i mange år.
Grækenland har arbejdet under skiftende regeringer, men stabilt og med de samme økonomiske mål og politiske mål, som EU-samarbejdet har opstillet.
Grækenland har gjort sig meget umage, er nået meget langt og har fået en langt, langt, langt, langt bedre økonomi i dag - til glæde for grækerne, for beskæftigelsen, til glæde for Europa - end de havde før.
Nøjagtig ligesom i Danmark, når vi bliver 18 år, så har alle stemmeret uanset deres hårfarve osv.; det er et regelsæt: alle på lige fod.
Grækenland er medlem i EU på lige fod med alle andre medlemslande.
Når de opfylder kriterierne for at komme ind i EU eller i euro'en, så kommer de ind, og det er til stor glæde for alle undtagen for hr. Frank Dahlgaard; det er jeg med på.
Men der er intet at kritisere i den sammenhæng eller at være bekymret over i den sammenhæng.
Det er fuldstændig efter bogen, og det er det, der skaber den stabile, fredelige sameksistens og det bedste grundlag for høj beskæftigelse i hele Europa.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-15:
Derfor er det rimeligt at spørge, om dette, at Grækenland nu bliver en del af euroen, ikke i virkeligheden betyder, at det bliver en svagere valuta.
»Vil Grækenlands snarlige indtræden i ØMU'en gøre euroen til en stærkere og mere attraktiv valuta?«
Skriftlig begrundelse
I den offentlige debat fremstiller de danske unionspolitikere - herunder vistnok også ministeren - Grækenlands sandsynlige kommende tilslutning til euroen som noget, der nærmest gør det pinligt, at Danmark ikke også er med.
Tænk at Grækenland sandsynligvis kommer med i eurovalutaen før Danmark.
Grækerne ventes at indsende deres ansøgning om optagelse i ØMU'en og euroen i løbet af mindre end 4 måneder.
Og de synes på dette tidspunkt at kunne opfylde konvergenskriterierne.
Her har Grækenland en lang tradition for at være politisk ustabilt og økonomisk uansvarligt.
Der må vel gå årtier med en fornuftig og ansvarlig økonomisk udvikling, før markederne virkelig fæster tillid til græsk økonomi.
Derfor tyder alt på, at græsk tilslutning til euroen vil bidrage til at gøre denne
mindre troværdig, mindre stærk og mindre stabil end uden græsk deltagelse.
At tilslutning til euroen er til fordel for græsk økonomi, er indlysende.
Men at det er til fordel for Euroland, er mindre indlysende.
For det første: Kan ministeren bekræfte, at den danske kronekurs er faldet med 5½ pct. de sidste 12 måneder, og at det er meget i forhold til andre 12-måneders-perioder de sidste 20 år tilbage i tiden?
For det andet: Kan ministeren bekræfte, at dette fald i kronekursen vil betyde, at import bliver dyrere, og at inflationen, prisstigningerne derfor tager til i Danmark, og at dette er et problem?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-15:
Det var ministerens bemærkning om, at det nærmest var af nød, at Storbritannien og Sverige ikke bad om en tilsvarende aftale, som Danmark har med euroen.
Der ville jeg bare bede ministeren bekræfte, at det var ikke af nød, at Storbritannien f.eks. ikke bad om en sådan aftale, det var, fordi den britiske regering ganske enkelt ikke syntes, det var klogt at indgå sådan en aftale, og slet ikke havde lyst til det.
Jeg synes ikke, det var klogt, men det ønskede man.
Men tilsvarende var det da også et bevidst valg i Storbritannien, at en aftale på så ydmygende betingelser havde Storbritannien ikke lyst til at indgå.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-15:
Jeg vil godt lige følge mit spørgsmål til økonomiministeren op, som økonomiministeren ikke svarede på, og spørge, om det virkelig er rigtigt, at økonomiministeren fastholder, at det er en fantastisk succes med euroen, når ledende økonomer sammenligner den med en junkvaluta, og når euroens værdi fra starten er faldet med 1/5 i forhold til dollarens værdi.
Og så vil jeg godt bede økonomiministeren svare på, om ikke det er lidt søgt, at man fra start af, også fra regeringens side, glædede sig over, at det var en fantastisk succes med euroen, og det kørte bare derudad, og det gødede jo også jorden for, at der skulle holdes en folkeafstemning i Danmark om tilslutning til den, hvor argumentet nu, hvor euroen står svagt, er, at det er en hjælp for den danske eksport.
Hvad var det dengang?
Da var det åbenbart en bagdel for den danske eksport.
Altså der er noget, der ikke rigtig harmonerer i regeringens politik her.
Man kan jo ikke den ene dag gå ud og sige, at det er fantastisk godt, og så den næste dag gå ud med helt andre argumenter og sige, at nu er det også fantastisk godt.
Jeg må sige, at jeg synes, at regeringen bevæger sig meget langt fra virkelighedens verden.
Og der er vi nok ude i det, som mange regeringer i forhold til EU, ikke bare euroen, men også generelt i forhold til EU og EF, har gjort til et problem for dem selv, nemlig at man ikke vil erkende, at der også er nogle svagheder, nogle fejl, nogle dårlige ting, ved samarbejdet.
Det samme ser vi, at en række dagblade gør; jeg kan bare kort læse op fra et førende dansk dagblad, da euroen blev indført: »Euroen har vist sig som en brølende stærk supervaluta.
Den har indtaget sin plads som en verdensvaluta på linje med dollar og yen,« og man tilføjer: »En stærk, sikker og solid valuta styrker udsigten til fortsat rentefald.«
Nu, når den er gået ned, når den har mistet de 20 pct. i forhold til dollaren, så siger man i samme dagblad for nylig: »Det er en stor fordel for dansk økonomi, at euroen har tabt værdi over for dollar, for mulighederne for dansk eksport er nu så gunstige som nogen sinde.«
Altså det er, som om man ikke erkender, hverken fra regeringens eller fra en række mediers, en række organisationers side her i landet, at der er altså også svagheder, og når man taber 20 pct. i forhold til dollaren, pundet og andre valutaer, er der altså tale om svagheder.
Så hvorfor ikke bare sige det?
Hvorfor bare ikke erkende det og sige: Jamen det her det var ikke godt, det ser ikke så godt ud, nu må må vi have gjort et eller andet ved det og så måske tage den danske valuta, kronen, væk fra euroen i en periode, indtil det ser bedre ud?
For vi mister altså muligheder, vi mister suverænitet, når vi knytter den så tæt til euroen.
Kerneproblemet er jo, at det ikke er EMS'en, det her, det er ikke valutaslangen; en dansk tilslutning til euroen er jo fulgt op af afgivelse af suverænitet på en række områder, nye områder, i forhold til tidligere.
Derfor synes jeg bare, at ministeren skulle erkende: Det er ikke altid så godt, det, der foregår i EU, heller ikke på dette område.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
Jeg gør mig ingen forhåbning om at kunne svare, så de tre spørgere bliver tilfredse, når det drejer sig om politiske uenigheder og ikke faktuelle forhold, og det her drejer sig om politiske uenigheder. Dernæst til hr. Peter Skaarup: Det er i virkeligheden en uhensigtsmæssig terminologi at tale om en stærk eller svag euro.
Det, hele europrojektet går ud på, er en stabil euro, og hvordan måler man det?
Det måler man i forhold til prisudviklingen, inflationsudviklingen.
Det er det, der er interessant, og det er det, der er hele hensigten.
Det er ikke at have en bestemt kurs i forhold til dollar eller yen eller nogen anden valuta uden for euroen.
Og hvis man ser det ud fra dét succesmål, som er det egentlige succesmål,
har vi en stabil euro, meget stabil, og det er jeg glad for, og ud fra den betragtning er det sund fornuft, at Danmark er knyttet til den.
Det er rigtigt, som hr. Frank Dahlgaard spørger om, at 50 pct. af vores eksport går til euroområdet, ca. 2/3 af vores eksport går til EU-området, og resten går ud uden for EU.
Og det er selvfølgelig et valg, hvor man vil knytte sin valuta til.
Valget er truffet i 1992, en politisk afgørelse.
Vi hører til i EU-området, EU er en økonomisk enhed.
Det er kun i størrelsesordenen 8 pct. af den samlede EU-produktion, der går ud af EU, så vi er i en stærk økonomisk enhed, som har stor glæde af hinanden med henblik på en høj varig beskæftigelse.
England og Sverige var jo, før de ikke kunne løfte den opgave, knyttet til dels i EMS'en og dels ensidigt knyttet til ECU'en.
I valutauroen i 1992 faldt begge de to valutaer
Det, de har valgt, er den næstbedste løsning, fordi de ikke magtede at blive i fastkurspolitikken.
Det er bare ærgerligt for dem. Danmark skal ikke gå den vej.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-15:
Men kan ministeren bekræfte, at Danmark har kun halvdelen af sin udenrigshandel - halvdelen af importen og halvdelen af eksporten - med de 11 euroområder?
Den anden halvdel går til verden udenfor, bl.a. Sverige, Norge, England og USA.
Derved foregår halvdelen af vores udenrigshandel faktisk med verden uden for euroland, og derfor er der et problem, som er uholdbart.
Og hvis euroen fortsat falder og trækker kronen med ned, så bliver den jo trukket mere med ned af disse forhold end af euroen i sig selv.
Derfor er der et problem.
Vil man enten i en sådan situation gå over til den svenske, flydende valutakurspolitik, eller vil man bede om en ny centralkurs i forhold til euroen, altså opskrive den danske krone 3-4 pct.?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-15:
Jeg takker ministeren for svaret og glæder mig til i det nye år at få en diskussion med ministeren om, om det er elitens projekt eller et folkeligt projekt.
Så vil jeg godt spørge ministeren - jeg har gjort det tidligere, men jeg synes ikke, det endnu rigtig er lykkedes ministeren at fremkomme med et svar, som var umiddelbart forståeligt i hvert fald: Hvorfor vil det ikke efter ministerens opfattelse være bedre for Danmark at have en løsere tilknytning til euroen og så være i stand til at have en fastkurspolitik for den danske krone, sådan at den danske krone også vejes i forhold til det engelske pund og dollaren og de andre valutaer uden for euroen, og sådan at den danske krones kurs altså reelt fastholdes i sin værdi, altså en ægte fastkurspolitik, i stedet for den kunstige fastkurspolitik, som føres i øjeblikket, som jo i virkeligheden er en devalueringspolitik?
Peter Skaarup (DF), 1999-12-15:
»Finder ministeren, at det er bekymrende, at den vaklende euro nu er ved at trække den stærke danske krone med i sit tilsyneladende frie fald, og hvor længe finder ministeren, det er til gavn for Danmark at have en fast tilknytning til euroen?« Skriftlig begrundelse
Euroen har netop sat en ny bundrekord på de internationale valutamarkeder og er nu under dollarens værdi.
Spørgeren finder på den baggrund, at ministerens tidligere udtalelse om, at euroen er en »fantastisk succes« må have været forhastet.
Spørgeren finder ydermere, at det er bekymrende, at den hidtidigt så stærke danske krone nu, takket være den faste tilknytning til EU-valutaen, trækkes med ned.
Udviklingen kan, finder spørgeren, ikke længere fortsætte, hvis vi da ønsker at have en stærk valuta.
»Finder ministeren, at det er bekymrende, at den vaklende euro nu er ved at trække den stærke danske krone med i sit tilsyneladende frie fald, og hvor længe finder ministeren, det er til gavn for Danmark at have en fast tilknytning til euroen?« Skriftlig begrundelse
Euroen har netop sat en ny bundrekord på de internationale valutamarkeder og er nu under dollarens værdi.
Spørgeren finder på den baggrund, at ministerens tidligere udtalelse om, at euroen er en »fantastisk succes«, må have været forhastet.
Spørgeren finder ydermere, at det er bekymrende, at den hidtidigt så stærke danske krone nu, takket være den faste tilknytning til EU-valutaen, trækkes med ned.
Udviklingen kan, finder spørgeren, ikke længere fortsætte, hvis vi da ønsker at have en stærk valuta.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-15:
For en gangs skyld, for én enkelt gangs skyld, vil jeg henvise til en meget berømt nobelpristager, Mundell, som stærkt advarer imod flydende valutakurser i små valutaområder.
Jeg vil anbefale hr. Frank Dahlgaard at læse et interview med den samme nobelpristager i Børsens Nyhedsmagasin.
Og når jeg tager ham frem, er det, fordi hr. Frank Dahlgaard ellers har brugt hr. Mundell imod mig.
Til hr. Peter Skaarup: Taletiden udløb før, så det var ikke, fordi jeg ikke ville svare.
Jeg mener, at euroen er en fantastisk succes.
Det er efter min opfattelse den største historiske begivenhed i dette årtusind, at lande på demokratisk vis binder sig sammen i en solidarisk opfattelse af, at det handler om at hjælpe hinanden.
Derfor til hr. Keld Albrechtsen: Jeg skal såmænd gerne læse artiklen en dag, når jeg får tid. Vi kan vende tilbage til den.
Men det er jo ikke hr. Ralf Pittelkow, der er ansvarlig for den politik, jeg skal stå for.
Det vil jeg gerne have at jeg selv er.
Og det, der er opgaven, er jo at forklare, at euroen som sådan, det, at vi har en økonomisk enhed i Europa, hvor vi ikke længere devaluerer konkurrerende med hinanden, eksporterer hinandens arbejdsløshedsproblemer osv., det, at man ødelægger mulighederne for hinanden; det er væk.
Derfor er det et dybt solidarisk projekt, og det vil jeg gerne møde op og uddybe de kommende onsdage i det nye år, hvor alle folk i Europa kan se frem til en historisk stabil
økonomisk udvikling inden for de rammer, som er velkendte, med hensyn til én ting: varigt høj beskæftigelse i et område af verden med fred og stabilitet.
Det er ikke et eliteprojekt.
Det er et folkeligt projekt.
Hermed sluttede spørgsmålet.