runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Jamen som jeg også sagde til SF's ordfører, anerkender vi, at det her er bedre end det, Schlüter oprindelig lavede, men det ændrer jo ikke ved det principielle spørgsmål, om Socialdemokratiet mener, at vi skal have en reguleringsordning, der pr. definition regulerer overførselsindkomster med mindre end den generelle indkomstudvikling.
Er det et mål for Socialdemokratiet, at pensionister, arbejdsløse og sygedagpengemodtagere skal have en indkomstudvikling, der i udgangspunktet er mindre end resten af samfundets?
Det kan man da tage stilling til; det er jo et
holdningsspørgsmål.
Det kan da godt være, at man af taktiske årsager alligevel vil fastholde satspuljeaftalen, men vi må da kunne få at vide, hvad partiets grundholdning er.
Det synes jeg sådan set, at man skylder Folketinget og befolkningen.
Og med hensyn til, at man ikke kan lave regnestykker, vil jeg sige, at vi har ikke lavet regnestykker; vi har bedt finansministeren om at lave regnestykker: Hvad ville en pensionist have, hvad ville en arbejdsløs have, og hvad ville en sygedagpengemodtager have, hvis der ikke var et satspuljefradrag?
Og dér var svaret så, at de personer ville have haft 2.000-3.000 kr. mere, og det er da ikke bare et regnestykke, man kan vrænge lidt af; det er finansministerens eget regnestykke.
Jette Gottlieb (EL), 1999-01-21:
Jeg synes, finansministeren manglede at forklare, hvorfor gode, nyttige og socialt vigtige opgaver ikke kan løses via den almindelige finanslovfordeling af pengene.
Hvorfor skal de i den dér særlige kasse, hvor det kun er særlige partier, der deltager i løsningerne?
Per Kaalund (S), 1999-01-21:
Den socialdemokratiske folketingsgruppe kan ikke støtte Enhedslistens forslag.
Bortset fra, at alle reguleringsmekanismer altid kan diskuteres, og at der er mange forskellige måder at gøre det på, finder vi, at den måde, det foregår på i dag, er rigtig. Vi er også enige i, at de socialpolitiske tiltag, der kommer som følge af denne lov, er gode og rigtige.
Det skal være ordene, for den socialdemokratiske folketingsgruppe kan ikke anbefale forslaget.
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Det er dog usædvanligt, på kanten af det arrogante, at man ikke engang går ind i de problemstillinger, der er er rejst i det forslag, vi har til behandling: om man synes, det er rimeligt, at overførselsindkomstmodtagere i dette land automatisk skal have mindre indkomstudvikling end alle andre; om man synes, det er rimeligt, at fornuftige projekter skal finansieres via en særskat for dem, der har mindst; om man synes, det er rimeligt, at vigtige projekter besluttes i en sluttet kreds uden for Folketingssalen, så det er umuligt for resten af Folketinget at blande sig.
Det er dog nogle principielle, både demokratiske og sociale, synspunkter, som man må forvente, at Socialdemokratiets ordfører forholder sig til, når der ligger et forslag som dette på bordet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-21:
Jeg må også sige, at jeg synes, det var en besynderlig ordførertale, den socialdemokratiske ordfører holdt her fra Folketingets talerstol for et øjeblik siden.
Dansk Folkeparti vil selvfølgelig støtte beslutningsforslaget; det kommer jeg tilbage til i min ordførertale.
Men jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om det er meningen, at man vil fortsætte den tendens, der er til, at man prøver at køre uden om de normale procedurer, der ellers er gældende.
Man har efterhånden oprettet et hav af følgegrupper, og som følge deraf kan nogle særlig udvalgte politiske partier diskutere i en særlig lukket kreds om nogle politiske spørgsmål, selv om der er bestemte procedurer for, hvordan det skal finde sted.
Satspuljeforliget er et udtryk for, at man helt siden 1990 har kørt en ordning uden om de normale procedurer for f.eks. finanslovdiskussioner og -bevillinger.
Hvor lang tid skal sådant et forlig løbe?
Hvor mange år skal det løbe?
Hvor mange nye partier skal være oprettet i den periode, siden forliget blev lavet, før man siger, at nu bliver man nødt til at revurdere systemet?
Er der slet ingen grænse?
Er det noget, der skal løbe ind i næste årtusinde, og i givet fald hvor mange år?
Finder Socialdemokratiet, det er ansvarligt at fortsætte dette forholdsvis udemokratiske system, må vi nok have lov at sige?
Per Kaalund (S), 1999-01-21:
Til hr. Frank Aaen vil jeg gerne sige, at i Socialdemokratiet vurderer vi også de enkelte gruppers samlede forhold, og vi mener, at ordningen klart er til fordel for overførselsindkomstgrupperne, og at der kører en række projekter, som kommer disse grupper til gavn.
Ordningen har kørt siden 1990 - den kan snart fejre
10-års jubilæum - og det er vores klare opfattelse, at i kommunerne, organisationerne osv. føler man, at det er gode og rigtige ting, disse puljepenge anvendes til. Med hensyn til, hvem der i øvrigt står bag denne ordning, er det Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF, De Konservative, Venstre, Kristeligt Folkeparti og CD, og der er mig bekendt ingen af disse partier, der har fremsat ønske om, at denne ordning skal ændres.
Vi anser det for en god ordning og en fleksibel ordning, der uafhængigt af skiftende finanslovforligsparter kan gavne overførselsindkomstgrupperne.
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Skal jeg forstå svaret sådan, at Socialdemokratiet mener, det er rigtigt, at overførselsindkomstmodtagere - arbejdsløse, bistandsmodtagere og pensionister - i al fremtid skal have en indkomstudvikling, der halter bagefter den generelle i samfundet?
Skal jeg forstå svaret sådan, at Socialdemokratiet mener, det er i orden, at vigtige beslutninger om fordeling og brug af 3 mia. kr. træffes uden for Folketingssalen og aldrig kommer til reel debat i Folketinget?
Skal jeg forstå svaret sådan, at Socialdemokratiet synes, det er i orden, at gode projekter for en gruppe kan man bare finansiere ved at tage pengene fra gruppen selv?
Er det et nyt princip, man har om, hvordan velfærdsstaten skal finansieres?
Det er i hvert fald i meget stor modstrid med den normale, solidariske velfærd, hvor projekter, som vi er enige om er gode, finansieres af fællesskabet; her finansieres de af den gruppe, som i forvejen har mindst.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-21:
Jeg tror, hr. Kaalunds tid slap op, og at han derfor ikke fik lejlighed til for et øjeblik siden at besvare mine spørgsmål.
Derfor vil jeg give ham en chance mere.
Jeg vil spørge på en lidt anden måde: Finder hr. Kaalund og Socialdemokratiet overhovedet, der er nogen betænkeligheder ved denne måde at gøre tingene på?
Nu har hr. Frank Aaen bl.a. rejst spørgsmålet om problemerne med, hvem der skal betale for hvad, og om det ikke var mere reelt at tage diskussionen i forbindelse med den almindelige finanslovdiskussion. Et andet spørgsmål, som jeg gerne vil have hr. Kaalund til at forholde sig til, er spørgsmålet om, hvor lang tid et sådant forlig skal løbe.
Det må dog give nogle betænkeligheder - også hos Socialdemokratiet - at et af de partier, som er med ved fordelingen af de midler, har været stemt ud af Folketinget, efter at forliget blev indgået, men bare er blevet budt med ind i kredsen igen.
Andre partier er nyoprettede og er blevet valgt ind i Folketinget af store vælgergrupper, men de har ikke mulighed for at være med til at fordele midlerne, selv om de måske selv ønsker det. Giver det slet ikke anledning til nogen som helst betænkeligheder, og er det her bare noget, man lader køre i årevis uden at tage hensyn til de principielle betænkeligheder, som jeg synes, det må være berettiget at komme frem med her under behandlingen?
Burde man ikke tage dem til indtægt og så revurdere systemet?
Tom Behnke (FP), 1999-01-21:
Det er da lige godt utroligt.
Tænk sig, at man skal høre det igen og igen.
Hvert år bliver der sammenstykket en finanslov
Det er jo noget vrøvl.
Ud af en samlet finanslov på mere end 400 mia. kr. kunne de penge tages alle mulige andre steder end fra de i forvejen dårligst stillede, så den argumentation holder selvfølgelig ikke.
Per Kaalund (S), 1999-01-21:
Ganske kort til hr. Thulesen Dahl: Jeg kan sige, at vi nærer ingen betænkeligheder ved metoden.
Dels er det et overskueligt beløb, dels er der åbenhed om, hvad disse penge går til, og dels kan der jo gøres indsigelser, kaldes til samråd og en lang række andre ting.
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Det sidste var da en interessant bemærkning.
Betyder det efter Venstres opfattelse, at alle de syv partier, der i dag er med i satspuljen, hver især har vetoret med hensyn til at ophæve forliget? Betyder det, at en ændring af den måde, vi regulerer overførselsindkomster på her i landet, har Venstre efter Venstres opfattelse i al evig fremtid vetoret over for? Det vil jeg gerne have uddybet.
Så vil jeg også gerne spørge til Venstres politik, for Venstre kalder sig jo den lille mands parti, har jeg set.
Er det at være den lille mands parti, at man i 1999 sørger for, at førtidspensionister får ca. 3.000 kr. mindre, end de ville have fået, hvis vi ikke havde haft den satspulje?
At arbejdsløse får ca. 2.600 kr. mindre, end de ville have fået, hvis vi ikke havde haft den satspulje?
At den enlige folkepensionist, der ved Gud ikke har meget i forvejen, i år får 1.632 kr. mindre, end han eller hun ville have fået, hvis man ikke stjal pengene til satspuljen?
Christian Mejdahl (V), 1999-01-21:
Hr. Frank Aaen spørger, om det skal forstås sådan, at samtlige syv partier har vetoret med hensyn til satspuljeordningen, om den skal fortsætte, eller den skal ophæves.
Det har jeg ikke sagt noget om.
Jeg har bare sagt, at det er jo naturligt, hvis det er sådan, at den skal ændres, at de syv partier, der er med og har været med siden 1990, snakker sammen om, hvordan det i givet fald skal være i fremtiden på området.
Det er Venstres opfattelse, og det vil det fortsat være.
Venstre er fortsat enig i den måde, man lavede konstruktionen på i 1990, og vi har på nuværende tidspunkt ingen ønsker om at ændre den.
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik noget svar om forligets rækkevidde.
Kan forliget om satspuljen ophæves, hvis et enkelt parti siger, at nu ønsker man ikke, forliget skal eksistere længere?
Det synes jeg da er interessant at vide.
Kræver det et flertal blandt de syv partier?
Betyder det, at et flertal blandt de syv partier kan fastholde satspuljeforliget i modstrid med et flertal i Folketingssalen f.eks.?
Jeg synes, det er interessant at få at vide, hvordan dette forligs rækkevidde i virkeligheden er.
Det er punkt 1, den demokratiske vinkel. Den anden vinkel er: Vil Venstre erkende, at man i år er med til at tage mellem 2.000 og 3.000 kr. fra alle landets pensionister, arbejdsløse, bistandsmodtagere og syge, at man næste år planlægger at tage lidt mere end 2.000-3.000 kr., og at man næste år igen agter at tage endnu mere end de beløb, man tager i dag?
Det er jo en stigning, der sker år efter år.
Er det Venstres politik som forsvarer for den lille mand?
Christian Mejdahl (V), 1999-01-21:
I 1990 blev der jo ingenting aftalt om, hvor længe konstruktionen i givet fald skulle fortsætte
, og derfor må det jo bero på en vurdering, om den skal fortsætte og i givet fald under hvilke forudsætninger. Om der så skal være et bestemt flertal eller hvad, er der heller ikke taget stilling til, og det vil jeg heller ikke binde an med at spå om her.
Foreløbig er vi med i den aftale, og det har vi ingen intention om at lave om på.
Gitte Seeberg (KF), 1999-01-21:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte det forslag, som her er fremsat af Enhedslisten om ophævelse af satspuljen med den følge, at midlerne i stedet skal anvendes til forhøjelse af overførselsindkomsterne.
Aftalen om satspuljen går tilbage til 1990 og forudsætter, at parterne bag forliget hvert år bliver enige om midlernes anvendelse.
Intentionerne var og er bl.a. fra vores side at styre væksten i statens udgifter og samtidig åbne mulighed for at støtte nogle særlige formål, som forligsparterne kan opnå enighed om.
Med hensyn til de formål, man er blevet enige om at give bidrag til via satspuljemidlerne, er det umiddelbart min opfattelse, at det er formål, som også langt de fleste, også Enhedslisten, vil synes er gode og fornuftige formål.
Men som finansministeren også var inde på, så er der selvfølgelig projekter, som ikke har været så vellykkede, men det er så noget, vi må arbejde på at gøre bedre. Der åbnes med puljen her mulighed for at afprøve nye ideer og foretage nye tiltag.
Der hersker for mig ingen tvivl
Det viser også, at de tiltag, som man startede på for 4 år siden, rent faktisk er ved at give resultater nu.
Det synes jeg er godt, selv om man selvfølgelig altid kunne ønske sig noget mere.
Vi kender alle sammen det hektiske forløb omkring finansloven, og forhandlingerne om satspuljen foregår, synes jeg, fornuftigvis hos henholdsvis socialministeren og arbejdsministeren og bliver faktisk gennemgået ganske grundigt.
Jeg mener også, at det giver en vis sikkerhed om projekterne, at den kreds, som står bag de projekter, som bliver iværksat, er bred, og den relaterer sig også normalt til andre partier end dem, der står bag finanslovaftalen.
Det giver de forskellige foreninger og projekter en vis tryghed
for, at det ikke bliver ændret år for år
Man kan, som det også var fremme, selvfølgelig altid diskutere, om der skal ske ændringer og forbedringer i satspuljemidlerne og den måde, satspuljen er opbygget på, men dér er jeg enig med Venstres ordfører: Skal det ske, skal det tages op i forligskredsen, og så må man drøfte, om man kan finde ud af at bruge pengene på en bedre måde.
Frank Aaen (EL), 1999-01-21:
Jeg skal starte med at takke fru Gitte Seeberg for den mest ærlige udlægning af, hvad det her drejer sig om, af de ordførere, vi indtil videre har hørt.
For det er jo helt oplagt, at grundkonstruktionen er, at man hvert eneste år sørger for, at de, der er på pension, arbejdsløshedsdagpenge, sygedagpenge, førtidspension, skal have en lavere indkomstudvikling end resten af samfundet.
Det er jo selve grundkonstruktionen, og det er, fordi man vil spare på det offentliges budgetter.
Jamen det er ærlig snak.
Det må jeg sige, det forstår jeg, at det synspunkt er Venstres - det bliver jo godt nok ikke udtalt - og De Konservatives.
Jeg forstår ikke, hvordan det kan være Socialdemokratiets og SF's, men det vender vi tilbage til.
Jeg skal takke for det meget udmærkede og ærlige svar
på, hvad det her drejer sig om.
Tom Behnke (FP), 1999-01-21:
Jeg er ganske enig med fru Gitte Seeberg i, at det formentlig vil blive noget uoverskueligt i finanslovforhandlingerne at skulle sidde og drøfte og diskutere, finde forlig om relativt små poster, som der jo er tale om, når man fordeler disse penge rundt til forskellige projekter. Men jeg er helt uenig med fru Gitte Seeberg i konklusionen om, at man så laver en sådan pulje, der er finansieret ved, at man tager pengene fra landets i øvrigt dårligst stillede.
Hvis fru Gitte Seebergs argument skulle føres igennem, kunne det jo meget vel gøres på den måde, at vel lavede man en pulje, men at man finansierede den direkte over finansloven og ikke ved at tage pengene fra de i forvejen dårligst stillede her i landet og så i øvrigt dele de samme penge ud til de samme mennesker igen, og at eliten så på den måde her i landet kan rende rundt og lege julemænd og dele gaver ud, gaver, som i øvrigt er betalt af de selvsamme mennesker, nemlig dem, der i virkeligheden er dårligst stillet her i landet.
Jeg vil spørge fru Gitte Seeberg, om det ikke ville være mere korrekt, hvis man skulle gøre dette, at man så ganske vist lavede en pulje, men at man tog pengene direkte til puljen og ikke fra de i forvejen dårligst stillede.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-21:
Man sidder jo helt og kommer til at tænke tilbage på de glade juledage, når man hører fru Gitte Seebergs beskrivelse af, at det er vigtigt at opretholde den her måde at gøre tingene på, for så kan man sidde i Socialministeriet og i Arbejdsministeriet i god ro og orden, og der er sådan stille, og der er ikke det hektiske liv som ovre i Finansministeriet, når der er de her seje finanslovforhandlinger, og derfor er det her en god ting.
Og man kan sådan helt fornemme, at julelysene er blevet tændt og man sidder og fordeler pengene til højre og venstre.
Altså, det giver jo anledning til at spørge fru Gitte Seeberg, om De Konservative er enige med den socialdemokratiske ordfører, hr. Kaalund, som jo klart meldte ud, at man kunne forestille sig det her på langt flere områder og for langt flere midler, for det giver jo sådan et idyllisk billede af, hvordan man sådan rent politisk kan sidde og blive enige om tingene, og selvfølgelig har det nok baggrund i, at forligskredsen er kendt på forhånd.
Det giver selvfølgelig en anderledes stilhed omkring tingene.
Men jeg vil spørge fru Gitte Seeberg, om det er meningen, at man skal tage det her som udtryk for, at det er måden at gøre tingene på fremover også på andre områder og også for flere midler, for så synes jeg da for alvor, vi er ude på en glidebane.
Christian Mejdahl (V), 1999-01-21:
Det her kan jo føre til en lang debat for eller imod satspuljekonstruktionen, men det vil jeg nu ikke leve op til.
Beslutningsforslaget bærer præg af, at er man ikke selv med ved bordet, skal ingen andre med ved bordet.
Men der er alligevel en erkendelse i bemærkningerne af, at der er fornuftige projekter imellem det, der passerer over bordet, men de skal bare finansieres på en anden måde.
Men det vil jo så være nærliggende at spørge forslagsstillerne: Hvordan? Det melder beslutningsforslaget ingenting om, og jeg kender måske nok grunden.
Det er åbenbart lettere at mistænkeliggøre de syv partier, som er med i satspuljeaftalen, ved at kalde aktiviteten for studehandel i en udemokratisk institution, som deler ud af en sukkerskål til snart sagt hvad som helst.
Venstre vil ikke på det foreliggende grundlag være med til at afskaffe satspuljen.
Skal det ske, vil det blive de syv satspuljepartier, der træffer den beslutning, så jeg skal på Venstres vegne afvise forslaget.
Jeppe Kofod (S), 1999-01-21:
Jeg vil blot spørge hr. Brian Mikkelsen, hvor det fremgår af forslaget, at kvaliteten i gymnasiet skal sænkes, og at flere skal optages.
Endvidere vil jeg spørge hr. Brian Mikkelsen, om hr. Brian Mikkelsen mener, det er fremmende for elevers motivation at blive stemplet »ikke egnet« eller »måske egnet« til at gå i gymnasiet.
Karen Rønde (V), 1999-01-21:
Lovforslag nr. L 142 er en ændring af lov om befordringsrabat til studerende ved videregående uddannelser, en lov, der blev vedtaget i 1996, og en lov, som Venstre ikke kunne støtte.
Det var ikke, fordi vi ikke fandt formålet støtteværdigt.
I Venstre er vi nemlig enige i, at der er en gruppe studerende, der bor langt fra uddannelsesstedet, og som derfor har et økonomisk transportproblem, og det ville vi og vil vi i Venstre gerne være med til at løse.
Også af hensyn til livet i de mindre bysamfund er der perspektiv i en ordning, hvor studerende kan fradrage deres transportomkostninger på linje med lønmodtagere.
Der er altså et videre perspektiv i en fradragsordning end blot det at støtte noget transport, og allerede i forbindelse med SU-forliget i 1995 forsøgte Venstre blandt andet at fremme et sådant forslag.
Men vi mener, at loven om befordringsrabat er problematisk, for i visse situationer vil der være tale om en form for dobbelt subsidiering i den forstand, at hvis man som ung studerende for eksempel er bosiddende i Midtjylland, går på universitetet i Århus og har erhvervsarbejde i Århus, er der mulighed for både at få transportfradrag som lønmodtager og at rejse billigere, fordi man som studerende får en billigere transport.
Og læser man i Horsens og bor i Horsens, men dyrker sport i Århus, kan man også købe et abonnementskort med tilskud.
Unge mennesker i landdistrikterne har ikke altid mulighed for at blive boende dér, hvis de skal anvende det kollektive system, som er meget udbygget de fleste steder, men ikke alle steder.
Og hvis de bliver boende, men ikke vil eller kan benytte sig af det kollektive tilbud, bliver de straffet på pengepungen.
Så ud fra en samlet vurdering kunne vi ikke støtte loven i 1996, og vi kan derfor heller ikke støtte denne ændring.
Vi ønsker stadig en model, som er mindre bureaukratisk, også i forhold til ændringen, og som ikke kun støtter en bestemt gruppe af de studerende, og som derfor ikke opfylder det formål, som er vores, nemlig at unge mennesker skal have mulighed for at blive boende også i de mindste bysamfund eller i landdistrikterne, medens de tager en uddannelse, og som stiller alle studerende ens, uanset måden hvorpå de transporterer sig til og fra uddannelsesstedet.
Tom Behnke (FP), 1999-01-21:
Jeg vil indledningsvis understrege, at Fremskridtspartiet støtter forslaget her, men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre den socialdemokratiske ordfører præcisere, hvori forskellen består mellem det, der er i dag, og sådan som det efter forslaget vil blive i fremtiden.
For ganske vist bliver det sådan, at man afskaffer egnethedserklæringen, så det bliver ikke således, at de, der søger, får at vide, hvorvidt det kan lade sig gøre eller ej.
I fremtiden vil det blive sådan, at det får de sådan set ikke noget at vide om.
Men hvis man søger, kan det da godt være, at vi stiller som betingelse, at der kommer en optagelsesprøve ind.
Og hvor er så egentlig forskellen henne?
Er der ikke stadig væk tale om, at man laver en vurdering af, hvorvidt de unge er i stand til at fortsætte en uddannelse eller ej?
Det er bare efter en anden opskrift.
Jeppe Kofod (S), 1999-01-21:
Først til hr. Tom Behnke, som spørger: Hvori består forskellen?
Jeg kan helt klart se en forskel, som jeg også nævnte i min ordførertale, at sådan som det er i dag, bliver man jo stemplet måske egnet eller ikke egnet til at gå i gymnasiet.
Det vil ikke kunne forekomme fremover.
Det var også det, jeg nævnte, at alle unge, der forlader folkeskolen, er egnet til et uddannelsesforløb videre frem.
Det skal vi i hvert fald sikre, at vores uddannelsessystem kan rumme.
Så forskellen er helt klart den - ja, man kunne næsten henvise til, at der er en kendt dansk forfatter, der har skrevet en bog om det at være måske egnet - at det er en skole og et uddannelsessystem, som efter min mening hører fortiden til.
Så det er forskellen.
Jeg ved godt, at praksis på mange folkeskoler i dag også er en vejledning af eleven i 9. og 10. klasse.
Det er i virkeligheden de gode erfaringer, man har dér, som dette forslag prøver at bygge videre på, nemlig en styrket vejledningsindsats over for eleven i skolens 9. og 10. klasse.
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige, at som man også kan se af forslaget, får man nu et retskrav med hensyn til at blive optaget på de gymnasiale uddannelser, og det støtter jeg fuldt ud.
Det, der selvfølgelig er klart, er, at hvis en elev vedvarende holder fast i, at vedkommende vil optages på gymnasiet, og at lærere og forældre i fællesskab kan se, at det er fuldstændig urealistisk, at den pågældende kan klare et gymnasium, så kan man indstille, som jeg nævnte før, enten til en optagelsessamtale eller en optagelsesprøve på gymnasiet.
Søren Kolstrup (EL), 1999-01-21:
Jeg tror, der er grund til at være en lille smule præcis.
Hr. Jeppe Kofod talte om begrebet retskrav.
Jamen hvornår er det, retskravet kommer ind i den her lov?
Er det ikke korrekt opfattet, at retskravet kommer ind, hvis der bliver givet grønt lys fra vejlederens side, altså først når vejlederen har givet grønt lys?
Jeg skal i øvrigt i parentes sige, jeg er enig med hr. Jeppe Kofod i, at der selvfølgelig altid kan være behov for at sige: Min gode ven, kan der ikke lige være grund til at tænke dig om en ekstra gang?
Men når vi taler om retskrav, er det så ifølge hr. Jeppe Kofods definition et retskrav, der er her, når det skal være en konsekvens af en bestemt persons vurdering ud fra en bestemt handlingsplan, der eventuelt starter i 6. klasse?