runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2006-03-03:
Som udgangspunkt synes jeg, at forskningen har det godt på universiteterne, men igen vil vi også gerne se på, om man eventuelt kan drage bedre nytte af den viden, universiteterne har, på eksempelvis CVU’erne – se på, hvordan man kan gøre det, og hvordan man måske kan gøre det bedre.
Jeg synes netop, det vil være relevant at kigge på, hvordan pengene bliver brugt på området, om der eventuelt skal skrues en lillebitte smule op, eller om der måske skal omfordeles noget.
Vi er villige til at diskutere, hvordan det kan gøres bedst muligt, men målet er klart.
Vi ønsker at sikre, at erhvervslivet får de medarbejdere, erhvervslivet skal bruge.
Det skal have nogle mennesker, der kan skabe velstand i Danmark – det er simpelt hen grundlæggende for os – og vi skal have nogle uddannelser, som har et fagligt højt niveau og er attraktive for unge mennesker, så de synes, der er noget ved at tage en uddannelse.
Vi mener, der er lagt et godt fundament med forliget om folkeskolen, og at der er noget at bygge videre på i det videre forløb og videre ud i uddannelsessystemet.
Margrethe Vestager (RV), 2006-03-03:
Må jeg forstå det sådan, at der fra konservativ side ikke er gjort nogen overvejelser over, hvordan man kan løse de problemer, som bliver rejst.
I den vedtagelse, som S, SF, Enhedslisten og Det Radikale Venstre har fremsat, forsøger vi at sige noget om, hvordan de problemer, som vi jo også har hørt noget om, faktisk kan løses.
F.eks. forekommer det at være noget ret centralt, at videnscentre og forskningstilknytning får en selvstændig økonomi, altså ikke kun det, der bliver tilovers ved taxameteret, når man har taget den uddannelse, man gerne vil tage, men en egentlig selvstændig økonomi til videnscenterfunktionen og forskningstilknytningen.
Er det en idé, som Det Konservative Folkeparti synes vi skal arbejde videre med?
Carina Christensen (KF), 2006-03-03:
Vi vil bestemt ikke afvise nogen ideer på forhånd.
Der er jo mange forslag på området, og vi har selvfølgelig også gjort os nogle tanker i Det Konservative Folkeparti, men omvendt er vi også kommet frem til, at vi vil være meget lydhøre i processen, og vi ønsker at modtage input fra hele landet, så vi også får de lokale forhold med ind i betragtningerne.
Netop når vi taler om uddannelser i verdensklasse og fremtidens arbejdsmarkedsbehov, er det vigtigt, at vi lytter til dem, der sidder med problemerne i dagligdagen: Hvilke tanker gør de sig derude?
Hvordan kan vi bedst hjælpe dem med at rette op på forholdene, så vi når det mål, som jeg er sikker på vi bredest muligt er enige om skal nås?
Thomas Krog (SF), 2006-03-03:
Jeg er altså nødt til endnu en gang at sige, at der er forskel på at være lydhør og være holdningsløs.
Jeg deler i høj grad den radikale ordførers frustration, og jeg synes faktisk, det er trist, at vi står her med et fast sammentømret flertal, som er fuldstændig idéforladt, når det handler om, hvordan vi skal styrke de uddannelser, vi snakker om i dag.
Derfor vil jeg godt spørge den konservative ordfører meget, meget klart: Findes der ikke i Det Konservative Folkeparti bare en eneste idé, som vi kan forholde os til?
Hvordan kan man styrke CVU’erne?
Bare én idé til, hvordan vi kan gøre det.
Jeg er med på, at vi skal sikre, at fagligheden er i top, at vi skal styrke anvendelsen af ny viden, og at der er påpeget nogle problemer, men er der ikke bare én idé til, hvordan vi kommer væk fra problemerne og over til det, vi gerne vil have?
Carina Christensen (KF), 2006-03-03:
Jeg vil totalt afvise, at vi skulle være holdningsløse, når det drejer sig om at sikre uddannelser i verdensklasse.
Vi har store ambitioner på dette område, både når det gælder vores universiteter, vores korte videregående uddannelser og vores mellemlange videregående uddannelser.
Nu er det jo mellemlange videregående uddannelser, vi drøfter her i dag, og vi har hørt, at der er nogle strukturelle problemer.
Der er gjort et stort arbejde i Globaliseringsrådet af alle de parter, der er blevet inviteret, og de er kommet med en række input til os.
Dem skal man nu i gang med at tage politisk stilling til og bearbejde politisk i dette forum, og det er jo det, vi også skal i gang med her i Folketinget.
Men vi vil ikke på forhånd lægge os fast på nogen løsninger og sige, at det ene er bedre end det andet.
Margrethe Vestager (RV), 2006-03-03:
Jeg synes, vi er i en meget speciel situation i Folketinget i dag, fordi regeringens støttepartier Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative slet ikke mener noget.
Jeg må sige, at jeg synes, det er meget specielt, for det gør, at vi ikke kan have en diskussion.
Den konservative ordfører siger, at man fra konservativ side er klar til store forandringer.
Jeg anerkender selvfølgelig, at det skal være forandringer, der giver mening – det er en god idé – men kan ordføreren ikke komme lidt tættere på, hvad det er for en hæmsko for udviklingen, som ligger i den nuværende struktur, og hvilke overvejelser man kan gøre sig i konservativ sammenhæng, når det gælder om at ændre det, der er en hæmsko?
At sige, at nu vil vi vente og lytte, gør det jo meget, meget svært at diskutere, for det er meget, meget svært at få en diskussion, hvis man ikke aner, hvad det er, man diskuterer op imod.
Nu er det jo Venstres politik, der har været baggrunden for, at vi i dag har de fritstående seminarier, som indgår i forskellige typer af netværk.
Jeg går ud fra, at fru Tina Nedergaard er helt enig i historien og derfor ved, at det er Venstres indsats, der har gjort, at det er på den måde.
Jeg har lagt mig Venstres strategi meget på sinde og har set, at det i vid udstrækning er den, der har ført til, at vi har den situation, vi i dag har i CVU-sektoren.
Derfor kan det godt være, at man i virkeligheden skal have en meget generøs holdning til, hvad der er det væsentligste, og sætte fokus på de faglige krav.
Det vil sige, at det fortsat ikke er så afgørende, om seminarierne kommer ind i CVU-strukturen, eller om de ikke kommer ind, men at der er en faglig konstruktion, der gør, at man kan levere varen.
Der, hvor vi har de enkeltstående institutioner tilbage, er bl.a. i storbysammenhæng, hvor man kan diskutere, om der er faglige grunde til at komme ind i et CVU.
Vi vil sætte fokus på den faglige dynamik og ikke på, om man passer ind eller ikke passer ind.
Tina Nedergaard (V), 2006-03-03:
Jeg synes, det er interessante tanker, fru Margrethe Vestager kommer med.
Hun efterspørger imidlertid, at vi andre havde været lidt mere konkrete.
Det vil jeg så også bede fru Margrethe Vestager om at være, for der, hvor det bliver vanskeligt at træffe beslutning om institutionsstrukturen, er ikke på plusordene: stærk ledelse, bakke op om, at de faglige miljøer skal være bedre osv.
Der, hvor det bliver kompliceret, og der, hvor vi ønsker at høre sektoren selv, er, når der skal træffes beslutning om, hvorvidt det skal være ét stort fagligt miljø, som sikrer dette, eller om man også vil have et lokalt uddannelsessted.
Jeg vil spørge: Når nu fru Margrethe Vestager ønsker at bakke op om CVU’erne, betyder det så, at de seminarier, der i dag er selvstændige, skal tvinges ind i CVU-strukturen?
Carina Christensen (KF), 2006-03-03:
Jeg ved simpelt hen ikke, hvornår jeg skulle have sagt, at vi har lagt os fast på, at det lige nøjagtig skal være seks-otte højskoler for videregående uddannelser.
Det har jeg ikke sagt i min ordførertale, og jeg har heller ikke nævnt det her i svarene.
Vi siger netop, at vi synes, det er fint, at regeringen har fremlagt et debatoplæg i Globaliseringsrådet.
Vi synes, det er vigtigt, at man også spørger andre end lige dem, der har været repræsenteret på møderne i Globaliseringsrådet.
Nu vil vi gerne høre bredt i hele landet, hvad man mener om det forslag om at samle videregående uddannelser i nogle stærkere enheder, eventuelt seks-otte højskoler.
Vi har ikke lagt os fast på et endeligt antal, og vi har ikke lagt os fast på nogen endelige løsninger.
Christine Antorini (S), 2006-03-03:
Nu bliver jeg selv væsentlig klogere af at følge med på den hjemmeside, der er oprettet, og hvor de forskellige interessenter kan lægge deres oplæg ind til globaliseringsrådsdebatten, end jeg bliver af det, som jeg ellers troede man skulle blive klogere af, nemlig når man har en debat her i Folketingssalen.
Det er rigtigt, at man har været positiv over for tanken og over for mange af de elementer, der er i at styrke højskoletænkningen, men ikke, at det lige var seks-otte.
Men jeg kan forstå, at så langt tør den konservative ordfører gå, og det kan da godt være en god idé, når nu de siger det i rådet.
Derfor vil jeg spørge den konservative ordfører, hvorfor det lige er seks-otte, der er svaret på at give det kvalitetsløft til professionsuddannelserne.
Tina Nedergaard (V), 2006-03-03:
Jeg har nu meget vanskeligt ved at se, at fru Margrethe Vestager er så meget mere konkret, end vi andre var.
Og det glæder mig sådan set, for jeg synes også, at fru Margrethe Vestager kan have glæde af at se responsen på det, regeringen kommer med som oplæg, når institutionerne og de regionale interessenter er blevet hørt.
Jeg er simpelt hen bare nødt til at spørge: Når fru Margrethe Vestager mener, at man skal lægge sig fast på den konstruktion, som kan levere varen, vil fru Margrethe Vestager sige, hvad det så er for en konstruktion?
Det er det, fru Margrethe Vestager efterspørger hos Venstre og De Konservative: Hvilken konstruktion?
Så jeg vil gerne spørge fru Margrethe Vestager: Hvilken konstruktion leverer varen efter fru Margrethe Vestagers opfattelse?
Carina Christensen (KF), 2006-03-03:
Jeg tror, jeg allerførst vil understrege, hvordan arbejdet i Globaliseringsrådet foregår.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at regeringen har lavet et debatoplæg til Globaliseringsrådet, og det betyder altså, at når man bl.a. har inviteret uddannelsesparter fra hele landet til at være med i 2 dage ved Globaliseringsrådets møder, sidder man ikke fuldstændig tomhændet tilbage.
Så har man noget at gå ud fra, og så laver man det, som er regeringens debatoplæg til Globaliseringsrådet.
Der er det rigtigt, at man har spillet ind med et forslag om, at der skulle dannes seks-otte højskoler for videregående uddannelser i Danmark.
Det har man drøftet i Globaliseringsrådet, og det er faktisk blevet overraskende positivt modtaget af alle de parter, der har været inviteret til drøftelserne i Globaliseringsrådet.
Det er klart, at vi lytter til det.
Vi synes da, at det er interessant, at det forslag åbenbart er så godt, og at det er noget, man fra parternes side ønsker der skal arbejdes videre med, så det drøfter vi også i den konservative folketingsgruppe.
For os er det bare vigtigt, at man også lytter til andre end dem, der lige netop er med i Globaliseringsrådets arbejde, og derfor vil vi gerne ud nu og spørge bredt.
Christine Antorini (S), 2006-03-03:
jeg kan forstå på ordføreren, at ordføreren simpelt hen ikke vil give andre meldinger, end at der stadig skal være uddannelser i uddannelsesbyerne, men så går vi ud herfra.
Så vil jeg spørge, om den konservative ordfører i det mindste ikke kan fortælle os her i salen, om Det Konservative Folkeparti støtter den anbefaling, regeringen har givet til Globaliseringsrådet, nemlig at centre for videregående uddannelser skal udvikles til højskoler, og der skal være 6-8 højskoler.
Støtter Det Konservative Folkeparti, at der skal ske den udvikling, altså at 22 CVU’er reduceres til 6-8 højskoler?
Og hvis Det Konservative Folkeparti støtter regeringens forslag, vil jeg bede den konservative ordfører forklare, hvorfor det giver mere kvalitet i uddannelserne.
Carina Christensen (KF), 2006-03-03:
Vi har i hvert fald den klare holdning, at der ikke skal være færre uddannelsesbyer i Danmark, og vi vil gøre en meget stor indsats for at sikre, at der kan bevares flest mulige uddannelsessteder og flest mulige uddannelsesbyer spredt ud over hele landet.
Det synes jeg faktisk er en vigtig opgave, vi også skal have løst i forbindelse med, at vi skal sikre nogle faglige miljøer, som er helt i top, og hvor man bruger den nyeste viden, de nyeste forskningsresultater osv.
Det er netop den balance, vi skal have fundet.
Jeg siger ikke, at det er nogen nem øvelse, vi står over for.
Det er faktisk en stor udfordring, og derfor synes jeg også, det er utrolig vigtigt, at vi ikke på forhånd lægger os fast på nogle løsninger og siger, at det skal være sådan og sådan og sådan.
Det kan være, det skal være meget tværfaglige miljøer, men det kan også være, det skal være nogle meget specialiserede miljøer.
Jeg tror ikke, vi får entydige løsninger over hele landet, jeg tror, vi får et meget forskelligt og nuanceret mønster.
Men nu handler det om at lytte og se, hvilke input vi modtager.
Thomas Krog (SF), 2006-03-03:
Jeg synes, det er en god idé at være lydhør.
Det er vi også i SF, men derfor kan vi jo godt have nogle holdninger til, hvad det er, vi ønsker.
Ud over at der ikke er nogen som helst forslag til, hvordan vi når de mål, vi gerne vil nå med fagligheden i top og styrket anvendelse af viden, var det eneste, jeg hørte den konservative ordfører sige, at der er nogle strukturelle problemer.
Men hvad betyder det, at der er nogle strukturelle problemer?
Jeg hørte også i talen nogle ord om, at der som udgangspunkt ikke skal være færre uddannelsesbyer.
Har Det Konservative Folkeparti nogle holdninger til, hvordan vi kan sikre, at der også efter en CVU-reform fortsat er mellem- og videregående uddannelser i de byer, hvor der er det i dag, så det sikres, at der fortsat er mulighed for at rekruttere flere pædagoger og sygeplejersker og radiografer og alle de andre, vi snakker om, rundtomkring i landet?
Margrethe Vestager (RV), 2006-03-03:
Jeg tror, det er meget væsentligt, at man ser på, hvad det er, der skal til, for at man regionalt kan få det uddannelsesudbud, man gerne vil have, både i forhold til den regionale erhvervsprofil og til den regionale fremtidsforventning.
Som fru Tina Nedergaard ved, bliver der i øjeblikket dannet vækstfora rundtom i regionerne, som vil lægge en profil for, hvad man tror der kan skabe vækst i et område.
Jeg tror, det er meget væsentligt, at man tænker i uddannelsesinstitutioner – hvis fru Tina Nedergaard stadig væk har tid til at være orienteret mod svaret – så man må se på det og derfor meget entydigt give et rum for, at institutionerne kan organisere sig i forhold til de regionale behov, der er.
Det, som vi har bedt regeringsordførerne om at tage stilling til, er, hvilken struktur man vil have, om man vil have en fleksibel struktur.
Det, som vi gerne ville have diskuteret i Folketinget i dag, er det regeringsoplæg, som er kommet, og som har været til debat i Globaliseringsrådet, men som åbenbart ikke skal være til debat her.
Derfor er vi kommet med vores egne meldinger.
Vi forestiller os, at der skal være færre CVU’er, men at det skal være CVU’er, der dannes i forhold til de regionale behov, og at det derfor ikke nødvendigvis er på samme måde i alle regioner.
For vi tror, at der er forskellige regionale behov.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Nu kan man jo få indtryk af, at hr. Martin Lidegaard har misforstået, hvad det her lovforslag går ud på.
Både i lovforslaget og i det, jeg har sagt, har jeg klart understreget, at det handler om de forældre, der godt kan påtage sig et forældreansvar.
Slet, slet ikke.
Det fremgår meget klart af lovforslaget.
Vi snakker om nogle forældre, som godt kan, men som af en eller anden grund ikke gør en indsats.
Hr. Martin Lidegaard mangler stadig væk at give Folketinget et svar på, hvad det så er, man skal gøre, når forældrene ikke vil efterleve et pålæg, som de har fået af kommunen.
Når kommunen har bedt forældrene om, at deres søn møder frisk og veludhvilet i skolen hver eneste dag, eller når forældrene er blevet bedt om at deltage i et forældreprogram, og de siger, at de er flintrende ligeglade med det pålæg, de har fået af kommunen, hvad er det så, der skal ske?
Det mangler vi et svar på fra Det Radikale Venstre.
Det her handler om, at børn og unge skal hjælpes til en god opvækst, at vi skal undgå, at de ryger ud på et sidespor med kriminalitet, med pjækkeri fra skolen, som så ødelægger deres muligheder for at få en uddannelse, komme i beskæftigelse og få et godt liv.
Det her handler om at tage det alvorligt, at vi vil bryde den negative sociale arv.
Jeg kan forstå, at SF altså ikke er indstillet på, at vi nu tager nogle nye redskaber i brug, som man bl.a. har nogle erfaringer med i udlandet, og får gjort en forstærket indsats for at undgå, at børn, og det er alle børn, og det er også børn af familier med anden etnisk baggrund, ryger ud på et sidespor.
I regeringen tager vi det alvorligt, at vi vil bryde den negative sociale arv.
Thomas Krog (SF), 2006-03-14:
Ministeren siger, at jeg gør det til et spørgsmål om flygtningefamilier eller ej.
Ministeren har lige stået og snakket om Helsingøreksemplet, hvor det handler om sigøjnere.
Hele forslaget er knyttet til integrationspakken.
Jeg gjorde mig så den ulejlighed at referere til de ting, Dansk Flygtningehjælp siger, nemlig at det for flygtningefamilier kan være ekstra svært at finde ud af, hvad det er for en almindelig god opdragelse, børn skal have, da de kommer med nogle andre traditioner.
Det er ikke et problem, ministeren ønsker at se på, og der skal ikke yderligere uddannelse til de sagsbehandlere ude i kommunerne, som ellers kunne have rimelig brug for det.
Det handler ikke om straf, siger ministeren også, men det undrer, når det vigtigste i det her er straffen.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-03-14:
Jeg vil meget gerne ligesom hr. Martin Lidegaard dialog, frivillige aftaler og samarbejde.
Jeg er også enig i, at rigtig mange er interesseret i at gøre det bedste for deres børn.
Men hr. Martin Lidegaard skylder stadig et svar på: Hvad så med de forældre, der er vrangvillige?
Vi har jo set eksempler på det.
Vi havde nogle eksempler i Helsingør, hvor forældrene ikke ville gøre noget, for at deres børn mødte op i skolen.
Så valgte man en metode, som i øvrigt er ulovlig, nemlig at trække i kontanthjælpsydelserne, og fluks fulgte forældrene aftalerne om, at børnene skulle møde i skole.
Der havde vi et eksempel på, at det altså har en effekt.
Vi taler jo ikke om dem, der gerne vil samarbejde og f.eks. frivilligt vil deltage i et forældreprogram eller lignende.
Her skylder vi altså de børn og unge at gøre, hvad vi overhovedet kan for at sikre, at de får nogle gode vilkår at vokse op under.
Martin Lidegaard (RV), 2006-03-14:
Men i realiteternes verden er det jo en utrolig svær afvejning at lave.
Hvis vi f.eks. har at gøre med narkomaner, er det så forældrenes egen skyld, eller er det ikke?
Kunne de ikke bare lade være?
Det er ikke ministeren, der skal sidde og afgøre det.
Det er ikke regeringen.
Det er den enkelte sagsbehandler, som sidder i en utrolig presset situation, hvor der er en meget stor udskiftning af sagsbehandlere, hvor der er for få ressourcer i kommunerne til at afgøre det, og hvor vi positivt ved, at i 40 pct. af tilfældene er der ikke en tilbundsgående undersøgelse.
Så spørger ministeren: Hvad vil Det Radikale Venstre?
Ja, vi vil gerne det, som alle de faglige høringssvar peger på, det, som socialrådgiverne siger, det, som alle de, der har svaret fra kommunerne, siger: Vi vil gerne den aktive dialog med forældrene; vi vil gerne tilbyde forældreprogrammerne; vi vil gerne putte det ind i hele det socialpolitiske arbejde, som de laver ude i kommunerne.
Vi vil gerne bygge hele indsatsen på den dialog i stedet for at stå med pisken fremme og sige, at hvis de ikke makker ret, kan det være ligegyldigt.
Vi tror grundlæggende ikke på, at det løser nogen som helst problemer, selv om det lyder godt.
Thomas Krog (SF), 2006-03-14:
Der er mange gode grunde til, at vi skal have lidt tillid, at vi skal bygge på samarbejdet mellem myndighederne ude i kommunerne og de forældre, som har nogle problemer.
Forældrene, familierne skal jo have noget hjælp.
Hjælpen får de jo ikke, ved at vi kommer og truer dem med at fjerne nogle af de penge, som mange af de berørte familier jo langtfra har nok af i forvejen.
De høringssvar, som Venstres ordfører ikke rigtig kunne huske, siger meget, meget tydeligt, at hvis indsatsen skal have en positiv effekt for børnene, så skal der ikke anvendes tvang og sanktioner, for det vil kunne skade det nødvendige samarbejde mellem forældre og myndigheder eller forældre og skole.
Det synes vi skal tages alvorligt, fordi det er nogle alvorlige problemer, vi står med.
Det er også et problem, når det her er koblet sammen med integrationsforliget, for er det kun flygtningebørn, flygtningefamilier, det her handler om?
Dansk Flygtningehjælp har i sit høringssvar påpeget, at flygtningefamilier bliver specielt hårdt ramt af det her forslag, fordi familierne befinder sig i en situation, hvor de ikke på forhånd kender institutioner, opdragelsestraditioner, samfundsmæssige vilkår og den slags ting.
Den meget, meget svære skelnen, som de kommunale sagsbehandlere skal lave, mellem, hvilke forældre der gerne vil gøre tingene ordentligt i forhold til deres børn, men ikke kan, og de forældre, som sådan i bedste Kaj Holgerstil egentlig gerne vil træde på deres børn og træde dem ned under gulvbrædderne, så de ikke bliver gode børn og gode voksne, mener vi i SF er meget, meget svær at lave.
Den er endnu sværere at lave, når vi snakker om flygtningefamilier, som kommer med nogle andre traditioner.
Der er blevet spurgt om uddannelsestiltag i forhold til det.
Det er blankt blevet afvist.
Det kan også vise sig at være en katastrofe, netop fordi det så er nogle forkerte familier, man får fat i, for man tror ikke på, at de forældre, der vil noget ondt for deres børn, og som med fortsæt vil ødelægge dem, findes.
I SF støtter vi intentionerne om, at forældre skal støttes, men vi vender os stærkt imod, at man skal straffe forældre, der har problemer nok i forvejen.
Martin Lidegaard (RV), 2006-03-14:
Det Radikale Venstre havde meget gerne stemt for det her lovforslag, hvis det ikke var, fordi regeringen og Dansk Folkeparti insisterede på at underminere alle de gode intentioner med lovforslaget ved at indføre straffeparagraffen, hvor man vil tage børnechecken, børnefamilieydelsen, fra de familier, der ikke kan leve op til regeringens idé om, hvad et familieliv er.
Så siger ministeren: Jamen det er jo ikke, fordi vi vil straffe; det er jo ikke, fordi vi vil tage pengene fra familierne.
Men hvad er det, man gør, hvis man fjerner børnefamilieydelsen fra en familie, der i forvejen er meget hårdt ramt?
Er det ikke en straf?
Jeg har svært ved at se, hvad det er, hvis det ikke er at tage pengene fra dem.
Det må jeg sige.
Så siger ministeren: Jamen så kan man jo bare opføre sig ordentligt som forældre.
Det, der er problemet, er jo, at vi her har at gøre med nogle familier, der typisk er ramt af hårde misbrugsproblemer.
Det kan være narkomaner.
Det kan være forældre med store psykiske sygdomme.
Der kan være en masse situationer.
Jeg er da enig i, at det er ulykkeligt, at de familier ikke lever op til forældreansvaret, at de forældre ikke har overskuddet til at tage det på sig.
Jeg har bare svært ved at se, at man gør børnene nogen tjeneste ved at give endnu færre penge til familierne, som gør, at de skal leve på et endnu mindre eksistensgrundlag.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.