Kim Behnke (FP), 1999-05-20:
Som det fremgår af forslaget, er det sådan, at jeg er den eneste fra Fremskridtspartiet, der er medforslagsstiller.
Vi forventer dog, at selv om gruppens medlemmer er frit stillet, så vil det være sådan, at der er flere end undertegnede, der kommer til at stemme for forslaget.
Da Folketinget i 1995 vedtog loven om regulering af tobaksrygning i offentlige lokaler, primært i staten, var det sådan, at Fremskridtspartiet på daværende tidspunkt stemte nej.
Det gjorde vi, fordi vi var overbeviste om, at danskerne er så fornuftige og ræsonnable, at frivillige ordninger kunne administreres, at oplysningskampagner ville respekteres.
Vi må nu 4 år efter konstatere, at det ikke er tilfældet.
Vi må konstatere, at den hensynsfuldhed, som man kunne forvente fra rygerne over for ikkerygerne, ikke er til stede, men at rygerne udviser en ekstrem grad af egoisme og er mere optaget af at få afbrændt deres tobak end at tage hensyn til de mennesker, de er i lokale med.
Jeg har flere gange konstateret, at selv hvis man bestiller en taxa, som skal være en ikkerygertaxa, ja, så kommer der også en taxa, hvor der ofte er klistermærker om, at man ikke må ryge i taxaen, men hvor chaufføren gerne sidder og ryger.
Når man så spørger chaufføren, hvorfor der er opsat klistermærker, får man det svar, at det er
, fordi passagererne ikke skal ryge på grund af risikoen for, at de brænder huller i sæderne.
Chaufførerne er dog gået så langt, at de erkender, at de ikke må ryge, mens de kører med passagerer.
Men for den, der er ikkeryger, og for den, der måske oven i købet har luftvejslidelser, er det at sætte sig ind i en taxa, hvor chaufføren netop har røget, en meget ubehagelig oplevelse
, og præcis som hr. Jørgen Winther var inde på, kan det hos folk med astmatiske sygdomme ligefrem forårsage anfald. Derfor er det sådan, at når den danske befolkning ikke kan finde ud af ad frivillighedens vej, ad hensynsfuldhedens vej at regulere sin tobaksrygning, ser jeg ikke anden mulighed, end at vi er nødt til at lave nogle regler, så folk kan finde ud af at opføre sig ordentligt over for hinanden. Der er mange steder, hvor der er brug for det.
Jeg kan undre mig over, når man ser en børneinstitution, at pædagogerne sidder og holder lange møder om, at det er vigtigt, at børnene får sund mad, så derfor vil man nu have, at der kun serveres økologisk mad.
Samtidig med at de sidder og har den diskussion, afbrænder de samme pædagoger pakkevis af cigaretter, vel vidende at de har den direkte modsatte effekt på både dem selv og de børn, der er i institutionen.
De samme pædagoger kan også sidde og holde ophidsede møder
om, at der går vist nok en højspændingsledning et eller andet sted i nærheden af børneinstitutionen, og den skal fjernes af hensyn til børnenes sundhed, og samtidig sidder de og ryger de små børn lige direkte op i hovedet. Efter min mening - og det fremgår af adskillige spørgsmål, jeg har stillet gennem mange år til skiftende sundhedsministre - bør det være sådan, at der i enhver børneinstitution er et forbud, for børn har ikke den samme mulighed som voksne for at tage initiativ til at få åbnet vinduer og for at påpege, at det er ubehageligt med tobaksrygning osv.
Børn er ofte passivt tvunget til at indtage den røg, som rygerne afgiver.
Så er der spørgsmålet om sygehusene, og jeg kan blive mere end harm - ja, jeg kan ligefrem blive vred - når jeg ser, at på en lungemedicinsk afdeling, hvor folk er lungesyge, ja, måske endda oven i købet har lungekræft, kommer de samme folk og beder om, at vi skatteydere betaler for at helbrede dem, og mens de er på sygehuset, fortsætter de med at indtage den tobak, som er årsagen til, at de er blevet syge.
Det sidste, jeg vil sige, drejer sig om ministerens bemærkninger i dag.
Jeg synes, at sundhedsministeren ville gøre en eminent flot indsats, hvis sundhedsministeren kunne overbevise finansministeren om, at det provenu, som tobakken giver, nemlig ca. 7 mia. kr. om året, ikke bare skal gå i den store kasse - jeg var lige ved at sige i den store cigarkasse - men at de penge bliver afsat på finansloven til udelukkende at skulle bruges til forebyggelse og til helbredelse af de sygdomme, tobakken medfører.
Nu er den røde lampe tændt, men her til allersidst skal jeg sige, at når jeg nævnte spørgsmålet om Folketingssalen, var det ikke, fordi fru Yvonne Herløv Andersen skulle føle, at jeg har trukket debatniveauet ned, men som en illustration af, at den manglende hensynsfuldhed altså også findes hos folketingsmedlemmerne - oven i købet folketingsmedlemmer, som få uger forinden har siddet og givet grønt lys for, at der skulle gælde rygeregler, men har glemt det 2 uger efter.