Jann Sjursen (KRF), 2003-05-15:
Vi mener også, at det med den situation, der er i Irak i dag, er nødvendigt, at denne humanitære indsats får en militær beskyttelse, sådan at den kan ske fyldest til det irakiske folks gavn.
Det er baggrunden for, at jeg ved førstebehandlingen altså tilkendegav en principiel støtte på Kristeligt Folkepartis vegne til sigtet med beslutningsforslaget, også på trods af, at der i FN-regi endnu ikke er fremkommet nogen ny resolution, som gør, at man kan sige, at en stabiliseringsstyrke får en egentlig FN-forankring.
Vi ved, at en resolution er undervejs, og den har også været diskuteret allerede her i debatten ganske voldsomt
Jeg er ikke specielt begejstret for indholdet af resolutionen, som den ser ud i dag, men der er dog en resolution på vej.
Det vil sige, at FN også er begyndt at tage fat på debatten om, hvorledes FN skal bidrage til at stabilisere og genopbygge Irak, uanset den håbløse situation, som amerikanerne har bragt FN i gennem de senere måneder ved at gå enegang uden om FN-systemet, hvilket vi stadig væk stærkt beklager fra Kristeligt Folkepartis side.
Det er da også rigtigt, som flere ordførere har gjort opmærksom på her i debatten, at det, som var begrundelserne for, at amerikanerne med dansk deltagelse gik enegang uden om FN-systemet, netop var, at man skulle afvæbne Irak og Saddam Husseinregimet med hensyn til de masseødelæggelsesvåben, som man påstod, de havde, hvilket jo altså ikke til dato har vist sig at holde vand.
Om det gør det nogen sinde, står efterhånden lidt hen i det uvisse.
Men uanset dette er det altså vores opfattelse i Kristeligt Folkeparti, at Danmark har en forpligtelse som krigsførende magt endda - uden Kristeligt Folkepartis støtte i øvrigt - til at medvirke til at genopbygge Irak og give det irakiske folk et perspektiv også for fremtiden.
Det er det, som er hovedindholdet i det beslutningsforslag, som regeringen har fremsat. Ved førstebehandlingen sagde jeg, at det, som det fra Kristeligt Folkepartis side var afgørende at få styr på også i forbindelse med stillingtagen til forslaget, var den finansielle del.
Det har vi efterfølgende også gennem udvalgsarbejdet spurgt til i forhold til regeringen: Hvordan skal finansieringen af dette militære bidrag ske?
Det er de udgifter, der vedrører driftsbevillingen til Forsvarskommandoen, og så henviser man i øvrigt til forsvarsforliget, som Kristeligt Folkeparti jo er en del af, og siger, at for så vidt angår merudgifter til forsvarets internationale udgifter, der overstiger det beløb, der er indeholdt i forsvarsrammen, vil man søge dem udmøntet via Miljø-, Freds- og Stabilitetsrammen og de reserver, som er afsat på finansloven.
Det svarer jo sådan set fuldstændig til, hvad regeringen har søgt tidligere i forbindelse med andre militære bidrag, som Danmark har ydet, bl.a. til Afghanistan.
Vi er ikke for, at vi finansierer disse merudgifter til forsvarets internationale opgaver, der ligger ud over forsvarsrammen, med penge fra Miljø-, Freds- og Stabilitetsrammen.
Det har vi modsat os tidligere, og det gør vi sådan set stadig.
Men jeg tolker det svar, vi fra Forsvarsudvalgets side har fået fra finansministeren, derhen, at man accepterer, at der fortsat eksisterer en uenighed mellem de partier, som står bag Mifresta-forliget, i det omfang det stadig måtte være gældende.
Så jeg synes, at det efterhånden er skudt godt og grundigt ned fra regeringens side.
Der udestår stadig et slagsmål om Miljø-, Freds- og Stabilitetsrammen.
Tilsagnet her i dag fra Kristeligt Folkepartis side om at støtte beslutningsforslaget ændrer altså ikke på det faktum, at vi fortsat vil være imod, at de merudgifter, forsvaret har haft i de seneste år inden for nuværende forligsperiode, finansieres via Mifresta-midlerne.