Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Sort arbejde, illegalt arbejde, misbrug af sociale ydelser er jo alt sammen noget snavs, som vi alle sammen kan og skal tage afstand fra, og især da for et parti som Enhedslisten er det en mærkesag at få gjort op med den underskov af virksomheder, hvor de ansatte på mere eller mindre fantasifulde måder misbruges som billig arbejdskraft og står uden nogen som helst beskyttelse mod fyringer eller mod det, der er værre, for det er jo det, der er realiteten: På en masse af de her arbejdspladser eller halvarbejdspladser, hvor folk arbejder sort, misbruges de jo i uhyggelig grad.
Derfor er det vigtigt at slå det meget simple faktum fast, at det nu engang er arbejdsgiverne, der har ledelsesretten på landets arbejdspladser, og derfor er det dem, som har pligt til at sikre, at lovgivningen i et ansættelsesforhold overholdes; det er der, vi bør starte.
Det være sagt for at understrege mine pointer angående lovforslaget.
Det er tværtimod ensidigt vendt mod udbyderne af sort arbejde, mens arbejdsgiversiden tilsyneladende går fri.
Og for det tredje vil sanktionerne for nogle menneskers vedkommende blot forværre deres økonomiske situation så meget, at sort arbejde og andre ulovligheder går fra at være en fristelse til at være en nødvendighed.
Hvad angår spørgsmålet om arbejdsgivernes ansvar, er det vores opfattelse, at der er behov for at stramme betingelserne for, at de overhovedet har ret til at drive virksomhed.
Det var det, vi var inde på før i diskussionen med Dansk Folkeparti.
Vi har nemlig fra Enhedslistens side i tidligere diskussioner om sort og illegalt arbejde peget på en form for autorisationsordning og ikke mindst, at man skal fratages retten til at drive virksomhed, hvis man ikke kan og vil gøre det på lovlig vis.
Det er jo helt uforståeligt, at man, havde jeg nær sagt, fjerner eksistensgrundlaget for folk, der arbejder sort, men at virksomheder, der udbyder sort arbejde, kan få lov at fortsætte.
Retten til at drive virksomhed skal simpelt hen fratages, hvis ikke man kan gøre det på lovlig vis.
I stedet for at fare frem med bål og brand må alle vel erkende, at de nuværende sanktioner inden for dagpengesystemet faktisk er blevet til på baggrund af et omfattende udvalgsarbejde med deltagelse af arbejdsmarkedets parter tilbage i år 2000.
Konklusionen var, at der er behov for at lempe sanktionerne, fordi de stod i et voldsomt misforhold til det øvrige retssystem, hvad angik forholdet mellem forbrydelse og straf.
En anden ting, som jeg synes er værd at fremhæve her, er den meget tvivlsomme retssikkerhed, som de arbejdsløse har i forhold til sanktioner, uanset om vi snakker a-kasse-systemet eller det kommunale system.
Kort sagt er der jo tale om et system, hvor man er skyldig, indtil andet er bevist.
Det er blot for at understrege, at sanktioner kan berøre andre arbejdsløse end dem, som det her forslag er ude efter.
Det problem understreges af, at forslaget vil forhøje strafferammen for uagtsomhed fra 37 til 74 timers karantæne.
Det virker totalt uforståeligt set i lyset af forslagets angivelige formål.
Vi synes altså kort sagt, at det her forslag ikke har det rigtige fokus.
Man kan utvivlsomt godt få straffet en masse mennesker ved at sætte dem ned i ydelser, men vi er bange for, at man desværre ikke får gjort noget effektivt ved problemet.
Derfor kan Enhedslisten ikke støtte det her forslag.