Jørn Dohrmann (DF), 2003-11-06:
af frihandel.
Vi mener, at det, at folk kan handle frit, er vejen frem til på sigt at bringe ulandene op til samme standard, som vi har her i Danmark.
Derfor er det også ærgerligt, at aftalen i Cancún ikke blev til noget i den her omgang.
Vi så jo også efter mødet i Cancún, at man begyndte at skændes om, hvem der egentlig var skyld i, at mødet brød sammen.
Jeg mener, at det er fortid nu, og nu skal vi se fremad, se, hvad vi kan gøre for at få forhandlingerne i gang igen.
Som jeg vurderer det, er situationen meget fastlåst, kan man sige, og der er behov for at sætte processen i gang igen.
Her kan Folketinget hjælpe EU lidt på vej med nogle af de input, de har brug for.
Vi i Dansk Folkeparti har hele tiden bakket op om et WTO-regi, og at man skal forbedre adgangen for tredjeverdenslandene til at komme ind på de vestlige landes markeder, for det er jo netop en af forudsætningerne for, at de kan få rettet op på deres økonomi og få en højere levestandard.
Men for at vi kan komme videre i WTO-regi, må vi nok overveje, om der ikke skal udvikles et forslag til demokratisering af forhandlingsprocessen i WTO, og det skal foregå for at sikre, at WTO's medlemslande har fuld indflydelse på, at det er dem, der er med til at bestemme slagets gang, og ikke en tilfældigt valgt udenrigsminister, som vi så i Cancún i Mexico. Men det er helt klart, at vi i WTO-regi og med WTO-forhandlinger løbende må overveje, hvad problemerne er, og hvordan vi kan løse dem, for det er ikke let, specielt ikke, når aftalen er baseret på, at intet er aftalt, før alt er aftalt.
Så med hensyn til miljø- og handelspolitik er det grundlæggende vores opfattelse i Dansk Folkeparti, at det er så grænseoverskridende og vigtige problemer, at man skal have et godt samarbejde for at løse dem.
Men nu er det ikke sådan, at miljø- og handelsproblemet kan stå alene.
Vi mener, at når det drejer sig om frihandel, så må det også være et mål, at vi får afskaffet EU's støtteordninger, eller støtteordninger generelt til landbruget, så hurtigt, det nu kan lade sig gøre, samtidig med at landbruget har tid til at omstille sig.
Vi opfatter ikke de støtteordninger som værende særlig liberale, og vi har jo gang på gang hørt, at alle partier er interesserede i, at støtteordningerne afskaffes.
Derfor kan det kun være i Danmarks interesse at arbejde for at få sådanne støtteordninger helt væk, netop for at give de ulande, der kan producere varer til en billigere pris, mulighed for at sælge deres varer på hele verdensmarkedet. Det er jo fuldstændig uholdbart, at man giver produktionsstøtte i vores lande, altså EU-landene, for at kunne dumpe priserne i ulandene på f.eks. mælkeprodukter og sukkerprodukter.
Det vil sige, at det egentlig handler om at give udviklingslandene lov til at spille en rolle på verdensmarkedet, så det bliver lige vilkår for alle lande.
Tingene skal jo være rimelige.
Men det er selvfølgelig også vigtigt, at vi glæder os over de aftaler, man faktisk nåede frem til på mødet, og de aftaler synes vi i hvert fald, at man skal sørge for at arbejde videre med i de næste forhandlingsrunder.
Vi mener i Dansk Folkeparti, at WTO-forhandlinger er en løbende proces, som kan virke som brobygger mellem de rige og de fattige lande.
Og selvfølgelig opstår der nogle situationer, hvor man bliver presset til at holde en pause, ligesom det skete i Cancún.
Lad mig afslutningsvis sige, at vi mener, at vi skal arbejde videre for at gå de størst mulige skridt i den rigtige retning, når det som her gælder global frihandel.
Jo mere frit det bliver, jo bedre bliver det for alle parter.
Derfor ønsker vi, at vi arbejder videre i den rigtige retning.