runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2000-01-18:
Jeg har hørt to indsigelser imod forslaget, og de var vel sådan mere af overordnet principiel karakter og dermed heller ikke særlig overraskende.
Jeg respekterer selvfølgelig, at hr. Flemming Kofod-Svendsen og Kristeligt Folkeparti har den principielle holdning, men jeg er også nødt til at sige, at regeringen ikke vil støtte et ændringsforslag af den karakter, som hr. Flemming Kofod-Svendsen har bebudet.
Men jeg har respekt for, at man har holdningen og synspunktet.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige, at det heller ikke var overraskende, når jeg kender de principielle holdninger, som Enhedslisten har på det her felt.
Dog vil jeg gøre den bemærkning, at dét bare at betale noget mere
jo ikke nødvendigvis er løsningen for den pågældende samlever eller ægtefælle, for hvis man ikke har egen indkomst, kan man ikke opretholde sin pensionsordning, hvilket i en række sammenhænge givet vil være vigtigt for den pågældende ægtefælle eller samlever.
Derfor mener jeg, at det er et fornuftigt forslag, som derudover, som fru Mariann Fischer Boel sagde, også rummer et stærkt signal, som jeg håber vil blive opfanget, for det har været vigtigt for regeringen, at vi får ensartede muligheder, uanset om vi taler om den offentlige sektor eller vi taler om det private erhvervsliv. Dermed ligger der også et klart signal om, at vi i regeringen er optaget af, at vi også kan investere på det internationale plan med de danske menneskelige ressourcer, der skal til for at sørge for, at dansk eksport, danske virksomheder, er med dér, hvor tingene sker ude i verden.
Så tak for en særdeles positiv modtagelse!
Jens Peter Vernersen (S), 2000-01-18:
Det lovforslag skaber mulighed for, at ægtefæller til udsendte medarbejdere kan få indbetalt pensionsbeløb fra ægtefællens arbejdsgiver, således at indbetalingen er omfattet af reglerne i pensionsbeskatningsloven.
For at kompensere for en sådan manglende pensionsindbetaling foreslås pensionsbeskatningsloven ændret, så medfølgende ægtefæller kan få indbetalt pension i overensstemmelse med pensionsbeskatningslovens regler.
Lovforslaget har været til høring i en række organisationer, og f.eks. LO har tilkendegivet, at man ser
positivt på, at den barriere, der er i pensionsbeskatningsloven i forbindelse med, at medarbejdere udsendes, fjernes. Derudover skabes der med lovforslaget neutralitet mellem pensionsindbetalinger, hvor indbetalingen udgør en procentdel af lønnen, og ordninger, hvor ydelsen udgør et bestemt beløb, idet der ved en kombination af de ordninger har været mulighed for at indbetale større beløb end de maksimale 20 pct. af lønnen.
Den neutralitet synes vi i Socialdemokratiet er hensigtsmæssig.
Socialdemokratiet tilslutter sig det fremsatte lovforslag.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Designmanageruddannelsen i Kolding er en af de korte videregående uddannelser, som har været en del af det grundlag, der skulle reformeres.
Uddannelsen er et af de eksempler på en uddannelse, som er udviklet på det foregående lovgrundlag og derfor er indgået i reformen.
Der er kommet 12 nye uddannelser, der dækker det emnefelt, som designmanageruddannelsen håndterer.
Med hensyn til Kolding må man sige, at Kolding generelt har et meget stærkt uddannelsesmiljø, men at det også har været vigtigt at styrke regionen generelt.
Der har været en diskussion om, hvorvidt Kolding Handelsskole eller Kolding Tekniske Skole skulle udbyde uddannelsen inden for informationsteknologi, og her er afgørelsen altså faldet ud til fordel for Kolding Tekniske Skole for at sikre, at der også i Kolding er et miljø for netop denne uddannelse.
Det er klart, at diskussionerne om enkeltuddannelser i det tidligere KVU-uddannelsesbillede kan være besværlige.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-18:
Det er vedrørende designeruddannelsen i Kolding.
Ud fra hvad jeg kan se, mener jeg, at det er en skævvridning, når en succesfuld uddannelse som designeruddannelsen på Kolding Tekniske Skole skal til at ophøre.
Har ministeren en kommentar til det?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Jeg kan godt følge og også godt forstå noget af den debat, der har været, for det er klart, at på den enkelte institution, som gerne har villet udbyde en række uddannelser og typisk har søgt om flere, er man blevet skuffet og frustreret, hvis den samlede vurdering sammenholdt med det regionale og det kvalitative hensyn er faldet ud til fordel for et andet uddannelsesmiljø.
Det dobbelte hensyn er, at vi både skal sikre, at de korte videregående uddannelser bliver tydeligere i de unges uddannelsesbevidsthed, og at regionerne tilgodeses.
Det er klart, at der er mange regioner, som gerne ville have haft uddannelser, men det er også klart, at hvis de korte videregående uddannelser bliver mere og mere synlige og der bliver en større søgning, vil der kunne godkendes flere uddannelsessteder, efterhånden som årene går. Jeg synes, at hvis man ser ud over det samlede landkort af uddannelser i Danmark, er der fornuftige uddannelsesmuligheder også i yderområderne.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-01-18:
Hvis nu ministeren ser ned over danmarkskortet i dets helhed, finder ministeren så, at man med udlægningen på KVU-området har tilgodeset yderområderne i hele Danmark ?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Parallelt med, at de nye uddannelser udvikledes og vi modtog ansøgninger om at udbyde de nye uddannelser, blev der udarbejdet en kvalitetsbekendtgørelse, som blev sendt ud til bred høring.
I den kvalitetsbekendtgørelse findes de retningslinjer, man skal rette sig efter, hvis man skal løfte de nye KVU-uddannelser, og det vil også være de retningslinjer, en godkendt institution skal leve op til, når den medvirker til forlagt undervisning på en anden uddannelsesinstitution, hvor nogle af dennes lærere samt lærere, som kommer fra en godkendt institution, i fællesskab varetager uddannelsen.
Men det er den institution, som er godkendt til at udbyde uddannelsen, der er ansvarlig for, at kvaliteten er, som den skal være.
Undervisningsministeriet medvirker meget gerne til netværksdannelse, ligesom vi kan se, at en række institutioner af sig selv indgår i netværk for at styrke uddannelsesmiljøet.
Det er der f.eks. meget gode eksempler på i det nordjyske område.
Et eksempel på ministeriets medvirken er, at vi forsøger at understøtte indsatsen på Bornholm, ligesom vi forsøger at understøtte indsatsen i det sønderjyske område.
Else Winther Andersen (V), 2000-01-18:
Vil ministeren bekræfte, at hvis det, der bliver kaldt forlagt undervisning, ikke har den kvalitet, som ministeren mener det skal have, kan det medføre, at det sted, som oprindelig havde KVU, og som har lagt undervisningen ud, får frataget KVU'en?
Og hvorfor har ministeren ikke været inde på at lave et netværkssamarbejde i stedet for at lave forlagt undervisning?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Regeringen forsøger samlet set at sikre, at der sker en fornuftig regionalpolitisk udvikling.
I det sønderjyske område er det et væsentligt aspekt at sikre, at der er tunge uddannelsesmiljøer i området, og afvejningen har været den, at det var bedre at sikre et stærkt miljø, som kunne håndtere forlagt undervisning i f.eks. Tønder, end at få to konkurrerende, tynde miljøer, hvilket ville give en risiko for, at begge miljøer blev undergravet. Med hensyn til det vestjyske område må man sige, at dels har Esbjerg i forvejen et forholdsvis stærkt uddannelsesmiljø, og dels har der været meget, meget få ansøgninger, fordi det jo i det hele taget er sådan, at befolkningstætheden er størst i det øst- og midtjyske område
og på Fyn set i forhold til den sjællandske.
Jeg mener, at hvis man ser på det samlede uddannelsesmæssige landkort, er der endog særdeles gode uddannelsesmuligheder for alle unge, uanset hvor man er placeret geografisk.
Else Winther Andersen (V), 2000-01-18:
Der sker en skævvridning, fordi de fleste KVU-uddannelser ligger på Øerne og i Østjylland og der er så få i Sønderjylland og hele vejen op ad Vestkysten.
Vi affolker jo de dele af landet for kvalificeret arbejdskraft, og det giver
en skævvridning i erhvervslivet.
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Den udmelding, som kom fra Undervisningsministeriet i december, er udmøntningen af den KVU-reform, som Folketinget vedtog i slutningen af 1997.
Det har efter Erhvervsuddannelsesrådets og Erhvervsakademirådets anbefaling resulteret i principielt 12 korte videregående uddannelser, hvori der er udviklet et uddannelsesmæssigt indhold, og som institutionerne er blevet bedt om at søge om at blive godkendt til.
Der er kommet ganske mange ansøgninger om at blive godkendt til at udbyde korte videregående uddannelser til ministeriet, og ved behandlingen af ansøgningerne er der taget to hensyn, nemlig et hensyn til uddannelsernes kvalitet
- altså institutionens evne til samlet set at løfte den nye, bredere uddannelse, som skulle give landsdækkende kompetence - og et regionalt hensyn.
Det er indlysende, som det også ligger i fru Else Winther Andersens spørgsmål, at uddannelse betyder meget på det regionale niveau med hensyn til forsyningen af kvalificerede medarbejdere og på grund af den dynamik, der kommer fra en uddannelsesinstitution.
Derfor har det regionale aspekt været meget afgørende ved godkendelsen, men det er klart, at vi ikke har kunnet bøje kvalitetshensynet. Det er jo afgørende, at de korte videregående uddannelser får en tydeligere profil i de unges søgningsmønster, så det ikke kun er de mellemlange eller de lange videregående uddannelser, der findes i de unges bevidsthed.
Der er stadig - heldigvis, for det har været meningen - mange byer, som udbyder korte videregående uddannelser.
Og ministeriet gør sit yderste for at sikre, at de regioner som f.eks. Bornholm, der af forskellige årsager kan have problemer, også har mulighed for at give et uddannelsesudbud, både for at uddanne øens befolkning og for at sikre, at der er kvalificerede medarbejdere til rådighed for det erhvervsliv, som man har eller ønsker at udvikle.
Else Winther Andersen (V), 2000-01-18:
Ministeren meldte ud om fordelingen af de kortere videregående uddannelser før jul, helt nøjagtigt den 14. december.
Her blev antallet af undervisningssteder reduceret fra 72 til 13, og det gav i den grad en skævvridning af Danmark vedrørende videregående uddannelser.
Samtidig har det i pressen og senest i går i Østjyllands Radio været nævnt, at den procentvise andel af unge, der vælger en kortere videregående uddannelse, er lavere dér, hvor der er langt til uddannelsesstederne.
Det giver et problem for erhvervslivet med at få den arbejdskraft, der er brug for, og dermed giver det problemer i regionerne.
Disse oplysninger er næppe nye for undervisningsministeren, og derfor vil jeg gerne bede ministeren svare på, hvorfor man ikke har valgt at tage særlige regionale hensyn ved tildelingen af KVU.
Adskillige regioner, bl.a. Tønder og Bornholm og for den sags skyld også Grenaa, har slet ikke fået skoler med KVU.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-18:
Jeg vil gerne have ministeren til at bekræfte eller afkræfte, at i hvert fald regeringspartiernes oprindelige tanker om denne helhedsskole var, at den skulle være en slags heldagsskole, hvor man skulle institutionalisere børnenes dag, så den blev en helhed i institutionen - at den blev det, som formanden for Børns Vilkår, John Aasted Halse, har betegnet som verdens længste eftersidning?
Er det det, der er i tankerne?
Eller er det noget i retning af eksperimentet på den skole i nærheden af Skive, som har været fremme i de elektroniske medier?
Her slutter den samlede helhedsskoledag mig bekendt kl. 14, altså klokken to om eftermiddagen, hvilket efter min vurdering er acceptabelt.
Eller er der fortsat tanker om, at skoledagen skal udvides til kl.15, 16, 17, så forældrene kan hente deres børn i den institution, skolen så er blevet, og man samtidig har løst et pasningsproblem for forældrene?
Er det i virkeligheden forældrenes ønske om løsning af et pasningsproblem, der ligger bag?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Man kan sige, at partiernes drøftelser tager udgangspunkt i finanslovteksten og de intentioner, der er i den.
Men vi tager selvfølgelig også udgangspunkt i de andre erfaringer, der er på folkeskoleområdet, herunder det udviklingsprogram, som kører i øjeblikket, og som hedder »Folkeskolen 2000«.
Heri indgår f.eks. en samlet indskoling under overskriften »Leg og læring«, og her er der nogle overvejelser, som også vil være relevante i forbindelse med overvejelser om helhedsskolen.
En anden ting er, at der er mange forskellige ideer, som også er inspireret af de forsøg, der blev lavet med folkeskolen som lokalt kulturcenter - altså at langt flere end de, som er ansat på skolen, og de, som er elever på skolen, kan bruge skolen og indgå i skolens helhed, i dens virke.
Det kan f.eks. være forældrene i mere udstrakt grad, end tilfældet er i dag, det kan være idrætsforeninger, og det kan være de lokale kulturinstitutioner som biblioteker, museer og så fremdeles.
Med hensyn til det konkrete eksempel, hr. Frank Dahlgaard nævnte, nemlig lektiecafé, er det faktisk noget, man nogle steder har haft gode erfaringer med som et tilbud til børnene.
De får et rum, hvor de ikke kun kan fordybe sig i nogle af de ting, skoledagen giver dem som udfordringer, men hvor man også kan understøtte det enkelte barns læring og kan give mulighed for en større helhed i hverdagen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-18:
Tak for svaret, som jeg forstår sådan, at den oprindelige forligstekst, som fremgår af aftalerne om finansloven på dette område, er fjernet og er eller er ved at blive erstattet af et nyt grundlag.
Jeg vil gerne have ministeren til at bekræfte, at det er rigtigt forstået.
Så vil jeg spørge, om man fra ministerens og regeringens side vil presse på for i det nye grundlag at bevare intentionerne om at tilrettelægge og opstille mål for børnenes fritidsaktiviteter.
I hvert fald var der i forbindelse med finanslovforliget ideer fremme om at lave lektiecafeer på skolen eller på institutioner i forbindelse med skolen.
Hvad vil det munde ud i efter ministerens vurdering, og hvornår kan vi regne med, at det nye grundlag ligger klart, så det samlede Folketing kan blive oplyst om det?
Margrethe Vestager (RV), 2000-01-18:
Forløbet er ganske rigtigt, som hr. Frank Dahlgaard opridser det.
Der er indgået en finanslovaftale, og finanslovaftalen om helhedsskolen er netop betinget af, at den udmøntes i den samlede folkeskoleforligskreds.
Der har være afholdt et foreløbigt møde i forligskredsen
for at få forskellige principielle meldinger fra partierne, og Undervisningsministeriet er nu i gang med at udarbejde et grundlag for videre drøftelser i forligskredsen, så der kan ske en egentlig udmøntning af finanslovaftalen, sådan som den grundlæggende er tænkt - nemlig med respekt for de varierende holdninger, som de forskellige partier har til begrebet helhedsskole og netop ikke heldagsskole
Der er jo ikke tale om noget, der er tidsmæssigt interessant, men om noget, som er indholdsmæssigt interessant i børnenes hverdag.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-18:
Jeg vil gerne spørge undervisningsministeren, hvad status egentlig er for den såkaldte helhedsskole, som vistnok er en heldagsskole.
Det var jo et led i finanslovforliget, at der skulle være denne helhedsskole.
Men det var noget, der skulle udmøntes sammen med folkeskoleforligspartierne, altså også Venstre og Kristeligt Folkeparti, som har tilkendegivet her i Folketingssalen og andre steder, at det ville de ikke være med til, for her var der tale om styring og tilrettelæggelse, også af børnene fritid.
Jeg går ud fra, at Venstre og Kristeligt Folkeparti ikke er løbet fra deres tilsagn, så hvad er status egentlig på helhedsskoleområdet?
Birte Weiss (S), 2000-01-18:
Det er det - allerede af den grund, at det er fuldstændig umuligt for et ministerium at sidde og i detaljer gøre sig klog på, hvad det enkelte universitet skal være godt til.
Det er derfor, jeg også peger på, at man på universiteterne faktisk er blevet mere og mere optaget af at få mulighed for, men også er blevet tvunget til - og man kan sige, at det er ideen med udviklingskontrakterne - at definere, hvad det er, man her på stedet er god til, og hvad det er, man gerne vil have som sin helt særlige profil.
Det er også derfor, jeg ser det store perspektiv i dem.
De enkelte kontrakter vil i højere grad, end der har været tale om hidtil, definere det enkelte universitets styrker, og samtidig vil de tilsammen tegne et fint billede af, hvad det er, den danske universitetsverden er god til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Kolstrup (EL), 2000-01-18:
Når jeg hører forskningsministeren tale, er det lige før, jeg også selv kan blive lidt lun på disse kontrakter, som jeg ikke har forstået en dyt af.
Det lader altså til - og det kan være, ministeren kan bekræfte det - at det billede, jeg har af dem, er ganske forkert.
Der er åbenbart tale om forhandlinger mellem lige parter og tale om forhandlinger, hvor man lægger op til, at der ikke er noget med, at den ene part ligesom skal pådutte den anden noget bestemt, men at hver part har en form for vetoret.
Er det korrekt opfattet?
Birte Weiss (S), 2000-01-18:
Udviklingskontrakterne er jo ikke som en kontrakt i ordets traditionelle forstand juridisk bindende.
Der er tale om, at det er universiteterne selv, der har afstukket deres mål.
Det er universiteterne selv, som har peget på, hvad det er, de gerne vil have som deres satsningsområder, og det er universiteterne selv, der har gjort de særlige satsningsområder til det, som de mener skal være bærende i deres kontrakter.
Her er det selvfølgelig også vigtigt at gøre sig klart, at i den mere og mere lykkelige proces, som jeg tror man kan kalde det, der har været i meningsdannelsen på det enkelte universitet om udviklingskontrakterne, har alle lag været involveret.
Studenterne har været involveret - det er jo kunderne i butikken - men også alle mulige på lærerniveau, og de vil naturligvis selv være de bedste til at efterprøve, om de rent faktisk også har nået de mål, de gerne vil.
Og med de tilbagemeldinger, jeg har fået, er de også meget interesserede i løbende at følge udviklingen op.
Søren Kolstrup (EL), 2000-01-18:
Jeg er glad for, at forskningsministeren bekræfter, at det har været meget brydsomt, og at kontrakterne har været udsat for megen kritik.
Jeg kan forstå, at forskningsministeren nu ser et lys i mørket, men jeg må alligevel fastholde mit spørgsmål.
Hvis man direkte beder de pågældende institutioner om at nå frem til lidt af en fælles erkendelse, kan man selvfølgelig sige, at så er det da godt for et eller andet.
Men tilbage står spørgsmålet: Hvordan pokker kan man - som man ønsker fra ministeriets side, sådan har jeg forstået det - nærmest kvantificere det, der ikke kan kvantificeres?
Eller er det sådan, at ministeren er enig i, at det faktisk er en god idé at lade en lang række bløde data være uden for disse kontrakter?
Birte Weiss (S), 2000-01-18:
Udviklingskontrakterne har jo, siden ideen blev født under min forgænger, været udsat for forfærdelig megen kritik.
Lykkeligvis har det vist sig, efter at man kom i gang
med processen rundtomkring på universiteterne, at engagementet i dem blev større og større, og dér, hvor vi står i dag, har så godt som alle universitetsrektorer givet udtryk for, at det for det første har været en meget nyttig proces, og at processen for det andet også har ført til en stigende erkendelse af, hvilke problemer man står i, og først og fremmest hvad det er for en udviklingstendens, man gerne vil fremme. Jeg er helt overbevist om, at når vi tager udviklingskontrakterne og lægger dem samlet foran os på bordet, vil vi have et glimrende overblik over, hvad ambitionsniveauet er i den samlede universitetsverden, og hvad de særlige satsningsområder vil være på de enkelte universiteter
Derfor er det ikke muligt at tale om nogle samlede måleinstrumenter, men om en løbende proces, som måske vil være lidt forskellig på de enkelte universiteter.
Men jeg har meget store forhåbninger til udviklingskontrakternes indgåelse.
Søren Kolstrup (EL), 2000-01-18:
Det er den skrivelse, der stammer fra begyndelsen af december
1999 - jeg tror, det er den 3. december 1999 - og som vedrører spørgsmålet om, hvordan man overhovedet skal foretage en måling af de målopfyldelser, der skal finde sted ifølge den givne kontrakt.
Birte Weiss (S), 2000-01-18:
Hvis jeg hørte spørgsmålet rigtigt, gik det på den meddelelse om indkøb, der er sendt ud.
Var det rigtigt forstået?
Søren Kolstrup (EL), 2000-01-18:
Det er der blevet brugt mange ressourcer på, og senest har man fra Forskningsministeriets side skrevet et brev til institutionerne, hvor man siger: Kære venner, nu skal I altså lære at måle det umålelige!
Mit spørgsmål lyder: Hvordan skal institutionerne gøre noget sådant?
Flemming Hansen (KF), 2000-01-18:
Lovforslaget består af en række delelementer, hvoraf den socialdemokratiske ordfører nævner to, og det er delelementer, vi alle sammen vil se meget nøje på under udvalgsarbejdet.
Hovedelementet synes vi er, at regeringen nu accepterer, at arbejdsgivere, der sender medarbejdere til udlandet, kan tegne en pensionsforsikring for ægtefæller eller samlevere, således at den økonomiske byrde for ægtefællen ved at blive udsendt bliver formindsket og man dermed får en mere rimelig problemstilling.
Problemet er kendt i mange danske virksomheder, og det er kendt i Udenrigsministeriet.
Vi finder, der er tale om et fornuftigt lovforslag, og på dette område er vi slet ikke i tvivl om, at vi vil støtte lovforslaget og gerne gennem et hurtigt udvalgsarbejde.
De øvrige områder mener vi, som jeg nævnte, der er meget fornuft i.
Der kan være enkelte ting, vi vil se nærmere på under udvalgsarbejdet, men som helhed er vi positivt indstillet over for lovforslaget.
Hanne Severinsen (V), 2000-01-18:
I forbindelse med Kolding kunne begge de to uddannelsesretninger jo i virkeligheden have båret den IT-uddannelse, så hvorfor har man ikke i højere grad lagt op til, at de tilsammen kunne udbyde den og netop lave et netværk i Kolding, når begge steder faktisk er kvalificerede?
For jeg går da ud fra, at man må sige, at det er de.