Margrete Auken (SF), 1998-02-04:
Så har vi omsider fået det forslag til ændring af adoptionsloven, som vi har bedt i lang tid.
Det er jo sådan, at i gældende lov har man nærmest haft det indtryk, at det gjaldt om at begrænse adoptionerne mest muligt ved at sortere så mange som muligt af adoptionsforældrene fra og ellers jage resten væk.
Det er sådan den fornemmelse, man nogle gange har haft.
Hvis man havde stået den proces igennem, så var man selvfølgelig også blevet ganske hårdfør, men jeg synes, det er godt, at vi nu får ændret det.
Jeg havde i og for sig gerne set, at vi, i den måde man præsenterer loven på, havde præciseret - om det så skal ske ved formålsparagraf eller på anden vis - at vi synes, det her er en god idé, at det er noget, vi faktisk godt vil støtte, at vi gerne vil arbejde videre for det, og at vi gerne vil arbejde for internationalt samarbejde og sådan noget.
Det havde været godt.
Og jeg vil da gøre lidt for at prøve, om vi ikke kan få formuleret noget, evt. i betænkningen, altså få understreget, at vi synes, det her er en god idé.
Jeg deler de foregående ordføreres tilfredshed med de forbedringer, der er kommet, og vil lade være med at remse dem op, men blive en lille smule ved det, som bl.a. hr. Bruno Jerup nævnte i sin korte bemærkning: Hvordan sikrer vi, at vi ikke får det samme system en gang til?
Jeg mener, at det er formuleret i bemærkningerne, at man skal sikre, at det ikke bliver sådan, men - det må justitsministeren vide - der er altså mange indgroede vaner i det her system, så hvis vi ikke trækker det op sådan virkelig bistert og med fast hånd, så kan vi altså risikere, at de synker ned i systemet en gang til, for det har været svært at få det ændret.
Det ved vi også godt.
Det allerbedste ville være, at vi i selve lovteksten får ind, at der er noget, der hedder målbare kriterier, og at de skal kunne fungere, således at tredje fase bliver en nødbremse, som der kan trækkes i, hvis det viser sig, at der er et eller andet, der er gået skævt.
Jeg vil meget gerne dér følge, og jeg kunne også forstå, at det lidt var det, hr. Bendt Bendtsen mente, at Adoptionsnævnet ligesom går ind og ser på det, når der bliver givet afslag i tredje fase, så det bliver noget, vi får styr på, hvis man altså bruger tredje fase til frasortering, så der kan blive en ensartethed.
Det kan vi jo som sagt også få præciseret enten i loven eller i bemærkningerne, så vi ikke kommer til at havne i den situation - jeg tror, at det er Adoption og Samfund, der har gjort opmærksom på, at det næsten var det værst tænkelige, der kunne ske, at vi fik det, ligesom vi har det i dag, men bare med et tvungent og hammerdyrt kursus indimellem.
Det er jo ikke smart.
Jeg vil godt lige sige lidt om det kursus.
Som andre også har sagt det, er det altså dyrt nok i forvejen, og hvis man så skal sendes på det kursus, bare fordi de mennesker, som har lavet den her lov, er vant til at komme på de dér kurser, hvor de får alt betalt og derfor ikke skænker det en tanke, at der altså er mennesker her i samfundet, som stadig væk selv betaler, er det altså bedre, at vi sender dem på et almindeligt kursus et fornuftigt sted, hvor der er taget hensyn til, at folk selv skal hive pengepungen frem.
Det er i forvejen dyrt nok at adoptere
, så hvis det overhovedet skal være brugerbetalt, hvilket man kan diskutere, så synes jeg, at man skal tage prismæssige hensyn. Af andre ting, som jeg også godt lige vil tage frem, er der - altså ud over det med de målbare kriterier - det, at vi får kigget en lille smule på de formidlende organisationers rolle.
Én af de vanskeligheder, vi har haft, når vi diskuterer tilskud til det her, altså økonomidelen, har været, at vi har haft for lidt fornemmelse for eller styr på, hvordan pengene triller videre i systemet.
Vi skal i hvert fald have en mekanik, så staten har en interesse i at holde prisen så langt nede, som man kan.
Hvordan vi så end får skruet det sammen.
Men jeg mener, at de formidlende organisationer skal være under en anden slags kontrol, end de er i dag.
Jeg synes, at det ville være fint, og det kan jeg også forstå er godt, om man kunne få flere organisationer med ind i det, men det skal selvfølgelig også foregå på en måde, så det er rimeligt, så det kan komme til at virke, også i forhold til f.eks. nordiske organisationer og andre organisationer; at man kan få dem med.
Jeg vil også godt nævne forslaget, som ikke står her, men jeg tror, at også det kom fra Adoption og Samfund, om, at det skal være sådan, at man først kan tilmelde sig til de der organisationer, når man er igennem anden fase, så vi er sikre på, at det også bliver de kvalificerede valg, der foretages af adoptanterne, altså med hensyn til organisationer.
Jeg tror, at det vil kunne skærpe kvaliteten.
Jeg siger ikke, at organisationerne er dårlige, men de er dyre, og vi har for lidt styr på, hvordan det foregår.
Derudover vil jeg også godt agitere for et andet forslag - vi drøftede det i vores gruppe - som ligger i forlængelse af, at vi ønsker at styrke adoptionerne.
Der er enighed hos os og også mellem en stor del af Folketinget om, at adoption mange gange er en bedre løsning på problemet med ufrivillig barnløshed end hele teknologien.
Der er børn, der mangler forældre, og der er forældre, der mangler børn.
Vi kender det også fra andre områder.
Også det vil SF i hvert fald sætte ordentlig skub i.
Så kan jeg ikke nå at sige mere nu.
Jeg har en hel del mere på hjerte, men det må så komme senere hen.