Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Jeg skal indledningsvis sige, at Det Radikale Venstre bakker op om de socialdemokratiske holdninger, der måtte komme til udtryk nu.
Jeg skal således i fraværet af vores ordfører på området fremføre Socialdemokratiets holdninger.
Det er et princip, som vi naturligvis også holder meget af.
Faktisk så meget, at vi også gerne så det fremført i debatten om ligeløn.
For sandheden er jo, at vi har en ligelønslov i Danmark, som bliver overtrådt hver evig eneste dag.
I Socialdemokratiet piner det os fortsat at vide, at der også i dag er kvinder, der går på arbejde uden at få det samme ud af det som deres mandlige kolleger.
I dag, 26 år efter at loven om ligeløn blev vedtaget her i Folketinget, er der stadig en massiv og voksende forskel på mænds og kvinders løn.
Problemet er, at det ofte er meget svært at dokumentere lønforskellen.
Mange kvinder ved måske i virkeligheden slet ikke, at de er udsat for løndiskrimination.
Dels ved at give lønmodtageren den simple ret til at tale om, hvad man egentlig tjener, dels ved at forpligte alle virksomheder med mere end 10 ansatte til at udarbejde en kønsopdelt lønstatistik, hvis og såfremt medarbejderne stiller krav om det.
Dette lovforslag vil gudskelov ikke afskaffe den første del af loven, så lønmodtageren kan altså så at sige bibeholde den nyvundne ytringsfrihed.
Men den anden del af loven bliver altså nu udsat på ubestemt tid.
Hvad er så begrundelsen for dét?
I bemærkningerne står der, at indsatsen for at begrænse lønforskelle mellem mænd og kvinder kan foretages på mange måder, samt at indførelsen af krav om kønsopdelt lønstatistik efter regeringens opfattelse ikke er den mest hensigtsmæssige måde.
Det er synd at sige, at der er tungtvejende argumenter bag loven.
Eneste argument er, at det er uhensigtsmæssigt for virksomhederne at udarbejde en lønstatistik.
Det vil tage hele 2 timer for den pågældende virksomhed at udføre den, hvis og såfremt man ikke er tilmeldt LetLøn.
Men disse forholdsvis beskedne administrative byrder falder altså kun på virksomheder, hvor det af en medarbejder- eller en lønmodtagerrepræsentant, af et fagforbund eller af Ligestillingsnævnet kræves, at der udarbejdes en statistik.
Overholder virksomheden loven om ligeløn, hvad man har haft 26 år til at finde ud af at gøre, er det faktisk ret usandsynligt, at nogen overhovedet vil bede om at få lavet statistikken.
Og hvad er det så for andre mere hensigtsmæssige tiltag, regeringen vil tage?
Ja, man vil opfordre arbejdsmarkedets parter til at komme med forslag til, hvordan man kan arbejde videre med ligelønsproblemet.
Jeg vil gerne helhjertet tilslutte mig den opfordring, men jeg synes ærlig talt, at en opfordring er en noget sølle erstatning for en lov.
Det redskab til at afsløre ulige aflønning, som loven udstyrer bl.a. fagbevægelsen med, bliver nu erstattet af en slatten klud i form af en opfordring til at løse det med arbejdsgiverne.
Hele ligelønsområdet er jo et eksempel på, at det kan være nødvendigt for staten at gribe ind på arbejdsmarkedet.
Kønsdiskrimination i aflønning er noget, som arbejdsmarkedets parter har haft meget vanskeligt ved at løse, måske fordi toppen både hos fagbevægelsen og blandt arbejdsgiverne altid har været domineret af mænd.
Det er derfor, at den gamle regering valgte at bryde ind. Nu har vi debatteret lovforslaget om deltid, og jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at regeringen på deltidsområdet ikke har nogen skrupler mod at gribe ind i forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter.
Her falder hævdvundne principper på stribe, for at arbejdsgiveren kan få lov til at deltidsfyre folk, og det sker oven i købet, selv om arbejdsmarkedets parter ikke selv ønsker denne lovgivning.
Men på ligelønsområdet er situationen en anden.
På ligelønsområdet, hvor arbejdsmarkedets parter ikke har præsteret nogen som helst fremskridt, og hvor de tværtimod er gået tilbage, viger regeringen i en stor bue uden om.
Nu er lovens ikrafttræden deponeret hos vores nye beskæftigelsesminister, og jeg nærer ærlig talt alvorlig tvivl om, hvorvidt reglerne om at offentliggøre en kønsopdelt lønstatistik nogen sinde træder i kraft under den nuværende regering.
Det er tværtimod afsløringen af, hvor mange millioner af kroner virksomhederne sparer ved at underbetale kvinder, der er problemet.
Socialdemokratiet kan på ingen måde støtte dette lovforslag.