Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-22:
Jeg vil sige til fru Charlotte Antonsen, at hun ved jo meget vel, at Enhedslisten ikke her i Folketinget gennem de senere år har ført en politik, som gik ud på, at der skulle være et øget underskud på statsbudgettet, tværtimod.
Det ønsker vi naturligvis ikke, men vi vil heller ikke fraskrive os adgangen, sådan som Venstre ønsker det, til at føre en markant offensiv økonomisk politik, også med et offentligt budgetunderskud, hvis det i en krisesituation er nødvendigt for at bevare den sociale tryghed her i Danmark.
Så må hensyn til EU og euro og Kohl og alt mulig andet naturligvis vige.
Det ved hr. Hækkerup også godt, og derfor forsøger han så at redde sammenhængen i det ved at henvise til den klausul, der er indbygget i aftalerne.
Problemet er, at man skal være ruineret fuldstændigt, før man må tage den undtagelsesbestemmelse i anvendelse - den kan kun bruges, når det er for sent - men vi vil også have, at Folketinget her i Danmark selv skal bedømme og tage stilling til, hvornår det er nødvendigt at sætte ind.
Så vil jeg blot tilføje, at der også er andre ting,
f.eks. fastsættelsen af valutakursen
Skal den danske krone nødvendigvis følge euroen nedad, hvis euroen ryger nedad?
Det er jo ikke sikkert, at det er fornuftigt.
Derfor skal vi da også bevare det sådan her i Danmark, at det er regeringen og Nationalbanken og dermed i sidste instans Folketinget, som har ansvaret for valutakurspolitikken og ikke bankdirektørerne i Centralbanken i Frankfurt.
Så der er mange ting, man fraskriver sig indflydelse på, hvis man går ind i dette system, og mange ting, der kan komme til at gøre meget ondt i fremtiden.
Ministeren synes, det er rart - men vi andre synes ikke, det er rart - at den træder i kraft den 1. januar 1999.
Man må nok se i øjnene, at det sker uanset alle de advarselslamper, der er tændt, og uanset alle de nationaløkonomiske eksperter, som har meldt sig i Danmark, i Tyskland og alle mulige andre steder og har prøvet at råbe politikerne op, inden det var for sent, og påpege alle de risikomomenter, der er forbundet med dette gigantiske eksperiment.
Jeg må sige, at jeg er noget imponeret over, at ministeren kan få sig selv til at sige, at det er en næsten enig international vurdering, at der bliver tale om et stabilt valutaområde.
Ministeren har åbenbart overhovedet ikke bemærket den kolossale diskussion, der foregår mellem økonomiske eksperter i landene, ikke mindst i Tyskland, hvor en lang række professorer og andre eksperter ligefrem har rettet appeller til regeringen om at tænke sig om en ekstra gang, inden man satte dette her i gang.
Men den tyske regering har ikke ønsket at tænke sig om en ekstra gang, og den danske regering har beklageligvis bakket den tyske op.
Vi synes, at et af de allerstørste problemer med euroen er etableringen af denne centralbank, som gøres totalt uafhængig af det politiske system.
Der er ingen folkevalgte, der får nogen som helst indflydelse på den politik, som egenmægtigt besluttes af en håndfuld direktører i et glashus nede i Frankfurt.
Det betyder, at et stort område af den politiske magt flyttes ud af demokratiet og over til nogle embedsmænd, der ikke kan drages til ansvar for noget som helst over for nogen som helst.
Så kan man selvfølgelig sige, at vi har en undtagelse her i Danmark, idet vi har en beslutning om, at vi ikke deltager i den fælles mønt, og det vil sige, at vi så ikke bliver umiddelbart ramt af dette ny regimente.
Men det gør vi jo altså alligevel, hvis det er sådan, at ministeren med et flertal i Folketinget bag sig virkelig agter at indgå denne aftale med euroen - og jeg kan se, at den socialdemokratiske ordfører nikker bekræftende - virkelig agter at indgå en aftale med eurolandene, med Centralbanken i Frankfurt, om et ganske snævert bånd, som den danske krone skal bindes til euroen inden for.
Vi må så rejse det spørgsmål, og det håber jeg ministeren vil besvare: Hvad bliver det for en håndfæstning, Danmark skal underskrive for at få en sådan aftale?
Min påstand er, at man naturligvis ikke kan få en sådan aftale, hvor euroen forpligter sig til at intervenere til fordel for kronen inden for et meget snævert bånd, jeg har hørt helt ned i nærheden af én procent.
Jeg ved ikke, om det er rigtigt, men der tales jo nogle gange om et meget, meget snævert bånd. Hvad vil betingelserne så være?
Jeg kan ikke se, at betingelsen vil være andet, end at vi naturligvis skal rette os efter de beslutninger, Centralbanken træffer med virkning for de egentlige ØMU-lande.
Dermed vil vi i realiteten være underlagt Centralbanken, som om vi var et euroland, og dermed er den danske undtagelse i realiteten effektivt undermineret.
Det andet spørgsmål, som jeg godt vil stille ministeren, er så om dette med Euro-X'en.
Der er jo tale om, at man i Euro-X'en begynder at diskutere ting, som retteligen hører hjemme i Ministerrådet.
Jeg synes, det må være i strid med Traktaten, og det vil jeg godt bede ministeren redegøre lidt nærmere for, at man flytter kompetencen fra Ministerrådet og over i et selvbestaltet udvalg eller organ, man så har oprettet uden for EU, som man kalder Euro-X, og som jeg på det grundlag, der her foreligger, ikke mener det er forsvarligt at Danmark deltager i. Jeg håber, vi kan få en lidt nærmere diskussion af det her, og når vi har rejst debatten, er det selvfølgelig, fordi vi mener, det i realiteten er så vidtgående beslutninger, som vil blive truffet i efteråret, at de fortjener en dybtgående offentlig debat.
Det eneste, jeg faktisk kunne erklære mig et hundrede procent enig med ministeren i, er så ønsket om, at det her skal til åben debat og naturligvis, inden beslutningerne træffes.
Det er jeg så glad for, at vi kan få, og det er denne debat så begyndelsen til, og for at give vores bud på, hvordan konklusionen på den debat bør være, skal jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget bekræfter, at Danmark ikke deltager i Den Økonomiske og Monetære Unions tredje fase og dermed heller ikke i den fælles mønt, euroen, opfordrer Folketinget regeringen til at meddele EU - at Danmark ikke ønsker at indgå en aftale med Den europæiske Centralbank om et valutasamarbejde med et snævrere udsvingsbånd for Danmark, - at Danmark kræver Maastrichttraktaten overholdt, således at anliggender af fælles interesse for alle EU-lande behandles i Ministerrådet og ikke i Euro-X-Rådet, samt - at Danmark ikke deltager i møderne i Euro-X-Rådet.«