Martin Lidegaard (RV), 2003-11-06:
Jeg vil gerne starte med at takke hr. Keld Albrechtsen og Enhedslisten for at have givet os denne lejlighed til at drøfte et tema, som også ligger Det Radikale Venstre meget på sinde, nemlig den kollektive trafik i almindelighed og ikke mindst den regionale kollektive trafik.
Som vi ser det, så står den regionale kollektive trafik over for tre store udfordringer.
Den første er kapaciteten og tæt forbundet hermed, regulariteten.
Vi er ovenud tilfredse med, at det i går lykkedes at lave en samlet aftale, der sikrer en indsprøjtning til vedligeholdelse af de skinner, vi har, og som vil være med til at skabe større kapacitet på flere strækninger og derigennem skabe en bedre togservice på strækningerne.
Det er jo rigtigt, som det har været nævnt tidligere, at der er blevet vedligeholdt før, og der er også tidligere sat penge af, men det er vist første gang, at man er blevet enige om at afsætte så stort et beløb.
Det er faktisk for en stor dels vedkommende penge, det kan jeg ikke lade være med at nævne her, som vi har fået igennem de effektiviseringer, der er foregået i DSB, og som den tidligere regering iværksatte.
Det sker, fordi de udbud, vi har lavet, og den konkurrencesituation, vi har skabt med hensyn til DSB, har gjort DSB så konkurrencedygtig, at vi nu kan høste frugterne og investere dem i vedligeholdelse i stedet for.
Det synes vi er en smuk cirkel, vi på den måde får ud af det.
Men det handler ikke kun om kapacitet og regularitet.
Det er rigtigt, som flere har sagt, at vi har et seriøst prisproblem i Danmark.
Der er alt for stor forskel i prisudviklingen i den kollektive trafik i forhold til det, det koster at køre bil, og det bliver vi nødt til at gøre noget ved på en eller anden måde.
Vi arbejder i Det Radikale Venstre i øjeblikket på forskellige modeller, der skal sikre det her.
Vi har ikke lagt os fast, men noget af det, man kan overveje, er på et tidspunkt at få omlagt hele vores afgiftssystem, så man f.eks. i stedet for at have en meget høj registreringsafgift, der gør det svært for fattige familier at købe en bil, så siger, at det simpelt hen skal koste noget at køre på vejene i stedet for.
På den måde må man lave en anden slags system, hvor man får det samme ind til staten, men hvor balancen mellem de forskellige transportformer bliver forskellig fra, hvad den er i dag.
Jeg har med stor glæde noteret mig, at Venstres ordfører, hr. Svend Heiselberg, havde et flammende, brændende indlæg for kørselsafgifter i Jyllands-Posten her forleden.
Det var godt nok for lastbilerne i første omgang, men man kunne håbe, at det på et senere tidspunkt kunne føre til mere.
Vi har fra radikal side foreslået en fastfrysning af taksterne i den kollektive trafik med det samme, ikke pristalsreguleret, som i det forslag til vedtagelse, der er, men en reel fastfrysning, fordi vi synes, at vi nu har nået
en smertegrænse, men vi forstår, at Enhedslisten og SF og Socialdemokratiet ikke ønsker at gå så langt, og det er fair nok. Så er der altså den tredje problemstilling, jeg synes, der er i det her, og det er planlægningen, dvs. samspillet mellem banerne og de andre kollektive transportformer.
Der tror jeg, at ordførerne fra alle partier hurtigt kan blive enige om, at ikke mindst i hovedstadsområdet har vi et gevaldigt problem med at få lavet en samlet planlægning for den kollektive trafik, så systemerne spiller med hinanden og ikke mod hinanden.
Det er for Det Radikale Venstre at se de fire udfordringer, altså kapacitet, regularitet, prisen for at bruge ydelserne og endelig planlægningen.
Vi håber, at vi i regi af den store aftale, vi lavede i går, kan få has på de første problemer.
Vi håber, at vi med et bredt flertal i Folketinget kan få gjort noget ved den prisbalance, der i øjeblikket er mellem bilisme og kollektiv trafik, sådan at det bliver billigere at tage den kollektive trafik, for vi skal jo heller ikke glemme, at der er en million husstande i Danmark, der ikke har bil; det er 40 pct. af befolkningen, der ikke har noget alternativ til den kollektive trafik.
Det er dem, man rammer, og det er typisk de fattigste.
Det er dem, man rammer, når taksterne i den kollektive trafik stiger.
Det er ikke rimeligt.
Endelig håber vi, at hele den Strukturkommission, der arbejder nu, vil kunne hjælpe os med at få en bedre regionalplanlægning på det her område.
Til sidst vil jeg bare sige, at der ligger et forslag til vedtagelse.
Så det vil vi nødig binde os til nu.
Derfor undlader vi at stemme til det.