Line Barfod (EL), 2004-02-26:
Jeg vil gerne minde om, at de afgørelser, vi taler om her, er ikke, som den konservative ordfører var inde på, spørgsmålet om at få ret til at opføre et hus eller andet.
Vi snakker om afgørelser, hvor det drejer sig om folks forsørgelsesgrundlag, hvor det er et spørgsmål om, hvorvidt de fortsat skal have kontanthjælp, førtidspension eller sygedagpenge, eller om det skal ophøre.
Det er her, der er behov for at se på, hvad vi kan gøre.
Vi oplever gentagne gange, både i konkrete sager og når der bliver lavet undersøgelser af statsamter og andre, at i en meget, meget stor del af sagerne er der fejl og ofte meget graverende fejl.
Her må sagerne simpelt hen gå om, fordi de ikke er behandlet ordentligt fra starten, og det forhold bliver vi nødt til at se nærmere på.
Vi har, inden vi fremsatte forslaget, haft det i høring hos en række af de organisationer, der arbejder på området,
og har bl.a. fået svar fra Landsorganisationen af Kvindekrisecentre, Parkinsonforeningen, Fibromyalgiforeningen og mange andre, som jo tager sig af og hjælper nogle af de borgere, der kommer ud for, at myndighederne overtræder loven.
Det er i høj grad også det, vi ønsker med forslaget, nemlig at kommunerne slet ikke begår lovovertrædelser, og det derfor ikke bliver nødvendigt for dem at betale en bod, fordi de tilrettelægger deres arbejde således, at de sørger for at overholde lovgivningen.
Det burde være udgangspunktet for tilrettelæggelsen af arbejdet hos myndighederne, at man overholder lovgivningen, men det er desværre alt, alt for få steder, det er tilfældet.
Derfor er jeg selvfølgelig også enig i de bemærkninger, der er kommet fra bl.a. fru Elisabeth Arnold og hr. Jann Sjursen, om, hvor vigtigt det er, at myndighederne også kan komme med en undskyldning til borgerne.
Vi så senest et eksempel i tv i går.
De boligløse i København bliver sendt på hotel, og en kvinde med tre børn var blevet glemt af kommunen i 13 måneder, hvor man bare havde ladet hende bo på hotel.
Da der endelig på Boligfondens foranledning blev fundet en lejlighed til hende, kom der ikke engang et brev til hende selv.
Det var kun Boligfonden, der fik brevet, hvor kommunen beklagede, at hun var blevet glemt i 13 måneder.
Man kunne ikke engang give hende en personlig undskyldning.
Det er den holdning, vi skal have ændret, og vores forslag er altså den løsning, vi har fundet frem til.
Vi håber, at det under udvalgsarbejdet også kan lykkes at få andre ideer på banen, og vi håber, at der nu begynder at blive gjort noget alvorligt ved det problem, at der bliver begået alt for mange lovovertrædelser over for borgerne.
Der er behov for at rette op på forholdene, både for at få en bedre sagsbehandling og for at vise borgerne, at det ikke kun er dem, der bliver straffet, når de begår ulovligheder, men at det også får konsekvenser for myndighederne. Det er ikke, fordi vi ønsker et noget for noget-system, hvor man belønner dem, der klarer sig godt, og ellers regulerer alt med straf og bøder.
Vi mener, det kan være nødvendigt i nogle tilfælde, når alle andre midler er opbrugt, at anvende sanktion som et led i arbejdet på at få folk til at overholde love og regler, og det er altså det, vores forslag er udtryk for.
Vi håber, at vi under udvalgsarbejdet kan komme et stykke videre, og vi vil i hvert fald fortsætte med at arbejde med det.