Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-05-05:
Nu har vi jo lige haft en lang og grundig forespørgselsdebat
Derfor kan det virke noget tungt på dette tidspunkt at skulle debattere, hvordan regeringen vurderer fordele og ulemper ved en statslig styring af sygehusvæsenet gennem oprettelsen af en sygehusstyrelse, men vi skal jo til det.
her foreslår og henviser til.
Regeringen har i stedet foreslået en anden vej, nemlig ved i vores udspil at foreslå en nedlæggelse af amterne for i stedet at etablere fem sundhedsregioner med ansvar for det samlede behandlende sundhedsvæsen.
De fem sundhedsregioner skal ledes af direkte valgte politikere.
De får ingen skatteudskrivningsret, men vil få finansieret deres drift af sundhedsvæsenet dels gennem midler fra staten, dels gennem en kommunal medfinansiering.
Og nok så vigtigt: Det ensartede økonomiske grundlag for de fem regioner giver mulighed for, at man som borger får sundhedsydelser af høj kvalitet, uanset hvor man bor i landet.
Samtidig foreslår vi, som det vil være alle bekendt på det her stadie af processen frem til en ny kommunalreform, at der skabes en stærkere central koordinering på sygehusområdet.
Det foreslår vi for at sikre den nødvendige balance mellem på den ene side de regionale ønsker og prioriteringer og på den anden side de landsdækkende ønsker og prioriteringer i forhold til planlægning af sygehusområdet.
Det er for at sikre den nødvendige samling af behandlinger, f.eks. på hjerte- og kræftområdet, og for at sikre, at nationale standarder på kvalitets- og it-området slår igennem i hele landet i alle regioner.
Med regeringens reformudspil vil ansvaret for disse ting af helt overordnet karakter blive placeret hos de centrale sundhedsmyndigheder, som i balance med det her synspunkt får øget sine beføjelser.
For regeringen har det faktisk været et selvstændigt og meget vigtigt formål med vores udspil til strukturreform, at vi nu styrker og videreudvikler den decentrale offentlige sektor, som jo er et særkende for det danske velfærdssamfund.
For regeringen er det vigtigt at bevare den decentrale indflydelse også på sundhedsområdet.
Må jeg sige, at mit motto, eller jeg skulle måske sige, at min målsætning er nationalt overblik og decentral handling.
Selv om der er et åbenlyst behov for en samling af sygehusopgaven i færre enheder hos færre myndigheder, end det er tilfældet i dag,
så betyder det ikke, at statslig styring på dette område er løsningen.
I Strukturkommissionens betænkning gennemgår man i øvrigt fordele og ulemper ved en model, hvor der alene er to forvaltningsled, nemlig kommunerne og staten, en model, hvor staten overtager en del af de nuværende amters opgaver, f.eks. varetagelsen af sygehusopgaverne.
Her peger Strukturkommissionen på især to ulemper ved den model, nemlig for det første, at man ved et statsligt ansvar for sygehusvæsenet vil svække borgernes mulighed for at øve indflydelse på området, og for det andet, at størrelsen af en eventuel statslig sygehusmyndighed, altså en sygehusstyrelse, eller hvad man nu ville kalde den, og placering af sygehusansvar hos ministeren, kan svække den politiske kontrol med området.
Så kan man sige, at det sidste måske er sådan lidt hårdt at være imod, i hvert fald når man sådan for tiden har det store privilegium at være minister, men jeg må sige, at jeg sådan set er enig i synspunktet.
En folkevalgt landspolitiker
står til ansvar for sine gerninger som en del af en regering med ansvar for alle velfærdsområder, hvor sygehusbehandling bare er et blandt mange.
Jeg tror, det er vigtigt, at man fastholder et regionalt ansvar.
Det er et centralt element i vores udspil.
Oven i købet kan man sige, at det er så centralt, at der er sat en tyk, fed streg under det, ved at vi nu laver folkevalgte råd, der alene har ansvaret for sundhedsområdet.
Det betyder, at det for borgerne vil blive ekstremt synligt, meget synligt, hvordan de folkevalgte regionspolitikere klarer den vigtige velfærdsopgave.
Dermed får borgerne, vælgerne, hvis man gennemfører den tanke, der er regeringens, et rigtig godt udgangspunkt for at gøre deres indflydelse gældende på sundhedsområdet.
Det vil de ikke få på samme måde ved en statslig drift af sygehusvæsenet.
Så man kan sige, at jeg er meget enig i, at der er delstrækninger, hvor staten skal engagere sig mere i driften i forhold til nogle rammevilkår på det helt overordnede niveau, som sikrer kvalitet i behandling, f.eks. af de meget livstruende sygdomme.
Men der er så mange andre dele af vores sundhedsvæsen, som lever af at være i nærhed med de lokale samfund, at det ville være at gøre vold på det brobyggeri over til almen praksis, over til kommunerne, til forbyggelsesområdet, til sundhedsfremmeområdet, hvis vi forankrede selve driften af sygehusvæsenet i statsligt regi.
Jeg skal slutte her, for vi skal jo holde den gode tone, ingen skal tale sig væk fra hinanden.
Derfor vil jeg bare helt stilfærdig sige, at nu kender Folketinget altså regeringens udspil.
Det siger sig selv.
betydelige og grundige drøftelser om alle disse spørgsmål mellem regeringen og Folketingets partier, før vi er i mål. Derfor skal jeg altså bare slutte her, hvor jeg har præsenteret regeringens overvejelse, og så vil det jo stå klart, at med denne overvejelse kan regeringen naturligvis ikke se de helt store fordele ved det forslag til sygehusdrift, som Dansk Folkeparti gør sig til talsmand for. Forhandling