runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Heiselberg (V), 2004-01-21:
Må jeg indledningsvis stille det lidt naive spørgsmål til ministeren: Er det HUR og amternes trafikselskaber, der har ansvaret for den kollektive trafik, når det drejer sig om busser?
Er det ikke HUR, der efter eget ønske og krav fastsætter taksterne for den kollektive trafik i hovedstadsregionen, både for DSB's S-tog, HUR's busser, HUR's lokalbaner og metrobaner?
Ligger der nogen som helst aftale om, at staten skal yde tilskud til billettaksterne? Og må jeg så spørge: Får de private nogen form for offentlige tilskud til f.eks. at køre fjernbusser, eksempelvis Søndergaard, Thinggaard, Abildskou osv.?
Man må sandelig sige, at den fortvivlede opposition har haft travlt de seneste dage med at placere aben på regeringens skulder for de prisstigninger, som det jo har været kendt ville komme de sidste halvandet år.
Det har været populisme af den allerværste skuffe.
Vi har i forbindelse med finanslovforhandlingerne vedtaget et historisk stort trafikforlig.
Aldrig er der bevilget flere penge til den kollektive trafik, f.eks. over 9 mia. kr. til skinnerne, og De Radikale har sammen med Kristendemokraterne og selvfølgelig vores parlamentariske grundlag, Dansk Folkeparti, været med i trafikaftalen.
Men SF, Enhedslisten og Socialdemokratiet ville ikke være med.
Ikke ét ord blev der fremført fra De Radikale, ikke ét ord om, at vi skulle give det tilskud til den kollektive trafik, der her er tale om, men uanset det går De Radikale ud og foreslår 50 pct. i statstilskud til nedsættelse af billetpriserne for den kollektive trafik, hvilket svarer til halvdelen af 6,5 mia. kr. Enhedslisten foreslog en reduktion i billetpriserne på 25 pct., SF 15 pct. og Socialdemokratiet 10 pct.
For min skyld må HUR gøre det helt gratis, for det er HUR og amternes trafikselskaber, der fastsætter billetpriserne og har det økonomiske ansvar herfor
, og det er ikke Folketinget.
Der er en klar kompetencefordeling, som HUR ikke tidligere har ønsket, at vi skal blande os i.
Da venstrefløjen i 1997 blandede sig og vedtog en ekstra bevilling til nedsættelse af taksterne, kom der et prompte svar fra den daværende formand for HUR og nuværende formand
for Amtsrådsforeningen, Kristian Ebbensgaard, som sagde: Vi har aldrig bedt om de penge, de blev proppet ned i halsen på os.
Det blev fulgt op af formanden for Transportrådet, Hans E. Zeuthen, og direktør Johannes Sloth for HT, der sagde: Der kommer ikke flere passagerer af den grund.
Og de fik ret.
I stedet pegede flere af disse mennesker på, at det ville have været bedre at bruge pengene på det nedslidte jernbanenet.
Det er jo det, regeringen har gjort.
Vi har hørt efter, hvad de har sagt. En af årsagerne til, at passagerantallet er faldet, er jo de mange forsinkelser, der gør, at borgerne ikke tør løbe risikoen for at tage den offentlige transport af frygt for at komme for sent på arbejde osv.
Forslaget om at bruge flere penge på skinnerne var kloge
, og det har regeringen rettet sig efter.
Margrete Auken (SF), 2004-01-21:
Godtroende sjæle kunne jo godt op til valget, især hvis de havde læst Venstres valgprogram grundigt, have fået den forestilling, at Venstre ville beskytte de kollektive trafiktakster med sit skattestop, for der var en definition på skattestoppet, der kom meget tæt på det.
Men det ville jo have været vanvittig naivt at tro det for en klasseren regering som den, vi står over for her. Den går målrettet efter de svageste.
Benzinpriserne er direkte faldet i denne her tid, en række andre ting er sket, og så har vi set denne groteske stigning på taksterne, hvor regeringen bare læner sig tilbage og siger, at det ikke er dens ansvar, skønt den har fjernet taksttilskuddet.
Man kan tage rundt i København, hvis man - og det gør Venstre og Det Konservative Folkeparti næppe - kender den kollektive trafik
i København.
Så kan man se, at populære busruter ligefrem nedlægges, eller i hvert fald udtyndes, og at det, der kommer ude i regionen, også er blevet meget svagere.
Og det er simpelt hen forholdsvis konsekvent, at man er gået efter den kollektive trafik. Jeg kan godt sige, at jeg synes, det er udmattende at høre slagsmålet om, hvis skyld det er.
Hvis vi virkelig fik regeringen igennem en sandhedsmaskine, så ville den komme meget skrammet ud af skyldsspørgsmålet i den her sammenhæng, for slet ikke at tale om, hvad der ville ske med Dansk Folkepartis sociale profil, hvis den skulle måles på denne ødelæggelse af den kollektive trafik.
Vi kan godt påtage os meget af den, det er slet ikke det, hvis der bliver handlet.
Denne her regering har tidligere vist - det har andre regeringer også - at den kan handle, hvis der kommer et tilstrækkeligt stærkt folkekrav.
Så det, vi vil spørge om nu, er: Hvad vil regeringen gøre, for at vi omgående - omgående - får de her takster ned igen, så vi ikke havner i den onde spiral, hvor vi taber passagerer, hvor vi får yderligere forringelser med yderligere tab af passagerer?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-01-21:
Jamen så taler vi jo sådan set samme sprog, for det ligger i landbrugets fonde, at der er fuld åbenhed.
Der står helt klart, hvad formålet er, hvor pengene kommer fra osv. Så er vi meget langt i dette spørgsmål, og det er ikke, som fru Ritt Bjerregaard insinuerer, fordi der ikke er åbenhed i landbrugets fonde, men jeg tror, at der er en meget stor forskel på Aage V. Jensens Fondes åbenhed og så landbrugsfondenes; det er en anden ting.
Vi er vel også enige om, at der er åbnet for, at mange flere får mulighed for at købe landbrugsjord.
Det er den mulighed, som der bliver åbnet for i den nye landbrugslov, og det er en god ting at arbejde videre med i de kommende forhandlinger. Kan vi være enige om det?
Flemming Hansen (KF), 2004-01-21:
Sagt til hr. Kaj Ikast: Det er bestemt min hensigt, at udliciteringsgevinsten skal fremgå af denne analyse.
Det er klart.
Hvad er det, der er sket?
Vi ved alle sammen, at der formentlig har været nogle rigtig gode tilbud, som de kollektive trafikselskaber er gået ind med i starten af perioden, og så er det blevet dyrere siden.
Derfor kan man spørge: Hvor er udliciteringsgevinsten gået hen?
Så er der spørgsmålet om, hvad der er gratis.
Ja, det er jo et spørgsmål om, hvilken ordbrug man benytter sig af.
I min ordbog findes ordet gratis ikke, men man kan måske oversætte ordet, og jeg har i hvert fald forsøgt at oversætte ordet gratis. Gratis betyder, at en anden skal betale for det, for hr. Kaj Ikast er jo selvfølgelig fuldstændig enig med mig i, at buschaufførerne da skal have en løn for at køre, og at vi da også skal betale for vores busser og service og al den slags ting, og derfor er der ikke noget, der er gratis.
Når nogle mennesker tillader sig at sige gratis, betyder det, at de gerne vil have andre til at betale for sig eller betale på en anden måde.
Der er intet, der er gratis på denne jord, i hvert fald ikke når vi taler kollektiv trafik.
Det øvrige, hr. Kaj Ikast spurgte om, kan jeg ikke nå at svare på, men jeg har til hensigt at komme ind på det
, når jeg nærmer mig hr. Martin Lidegaard.
Margrete Auken (SF), 2004-01-21:
Bare et enkelt ord: Nåden er gratis, hr. trafikminister.
Den kan han så håbe på.
Jeg vil gerne medgive, at vi lavede en fejl i 1997.
Vi lavede ikke bindinger på det tilskud, vi gav, ikke spor, og det var dumt, og derfor havde vi de der voldsomme stigninger alligevel, uden at vi blandede os i, hvad amterne foretog sig.
Det fik lov at stige, fordi vi ikke lavede bindinger.
Der var den nuværende regering betydelig klogere, da den blandede sig i sygehusenes drift.
Man blandede sig, og man lavede bindinger.
Hvad nu hvis man gik ind og sagde: Vi vil gerne prøve at redde det her?
For jeg er stensikker på, at alle de, der står ude og venter på den kollektive trafik, altså kaster op, når de hører alle de her søforklaringer.
Nu vil vi godt gå ind, for her er en meget, meget stor gruppe mennesker, der faktisk er i nød.
Priserne er steget, uanset hvilke forklaringer der måtte være på det.
Vil Venstre være med til det? Vi vil godt være med til at skaffe pengene.
Vi vil også godt tage ansvaret for det der, hvor nogle skriger.
Vil Venstre være med til at sige til regeringen: Nu skal vi have de her tilskud ind, så vi får priserne i orden?
Og der skal bindinger ind, så det ikke bliver brugt til alt muligt andet, f.eks. som vi så det med overskud på DSB-selskaberne, som bare røg lige i den store statskasse.
Nu skal vi sikre os, at det ikke sker.
Så skal jeg spare Venstre for den massakre, som det ville blive, hvis jeg begyndte at underholde om, hvad det var, der skete med den kollektive trafik og skinnerne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-01-21:
Jeg er ikke enig med hr. Keld Albrechtsen.
Som allerede nævnt må det konstateres, at Ombudsmanden ikke har fundet grundlag for at forfølge det konkrete spørgsmål om inhabilitet yderligere, hvad Ombudsmanden naturligvis havde kunnet gøre, hvis han mente, at der var anledning til det.
På den baggrund synes jeg ikke, at det vil være rigtigt, hvis jeg som statsminister nu skulle fortsætte en juridisk undersøgelse vedrørende miljøministerens forhold, som Ombudsmanden har afsluttet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Jeg må sige, at statsministerens svar bedrøver mig, for i
Ombudsmandens redegørelse skriver Ombudsmanden jo, at udgangspunktet således må være, at miljøministeren skulle have underrettet statsministeren.
Det var altså statsministeren, der skulle have taget stilling til denne sag.
Ombudsmanden skrev i øvrigt ikke ordet eventuelt, som statsministeren nu forsøgte at manipulere med.
Han skrev, at den burde have været forelagt statsministeren.
Hvis statsministeren nu lader den her sag ligge uden at tage stilling til, om der var inhabilitet, så må man konkludere - det ved jeg ikke om statsministeren vil være enig med mig i, men sådan må det jo være - at hvis det, der foregik i den sag er tilladt, så er alt tilladt.
Så er der åbnet for vennetjenester og kammerateri i ubegrænset omfang i administrationen.
Statsministeren tilhører en regering, der lagde det ud som en mærkesag, at der skulle gribes ind over for vennetjenester.
Men hvis statsministeren nu ikke er i stand til at rydde op i den her sag, er konklusionen og signalet til alle ministrene jo, at de bare kan gribe ind i sager, de har personlig interesse i, og ændre på afgørelserne, og at det er helt i orden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-01-21:
Som det fremgår af Ombudsmandens redegørelse af 17. december, finder han, at miljøministeren i den konkrete sag på forhånd burde have overvejet habilitetsspørgsmålet nøjere og eventuelt have forelagt spørgsmålet for mig. Jeg kan konstatere, at det, som Ombudsmanden har koncentreret sin undersøgelse om, er det principielle spørgsmål om, hvilken fremgangsmåde en minister skal følge i tilfælde, hvor der opstår spørgsmål om den pågældendes habilitet.
Samtidig har Ombudsmanden peget på nogle forhold, der kunne have betydning for en nærmere bedømmelse af selve det konkrete habilitetsspørgsmål, men har altså ikke fundet grundlag for at forfølge spørgsmålet yderligere.
Ombudsmanden har heller ikke lagt op til, at spørgsmålet skulle tages op til fornyet vurdering.
Under de omstændigheder finder jeg ikke grundlag for som statsminister at forholde mig nærmere til spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Når vi nu er i den situation, at statsministeren og jeg er enige om, at der skete en fejl i sagsbehandlingen - miljøministeren burde have gjort noget ved spørgsmålet om sin mulige inhabilitet - så håber jeg, at statsministeren også kan være enig med mig i, at når der skete denne fejl og vi i dag ikke ved, om miljøministeren var inhabil eller ej, så må der ryddes op i denne sag.
En sådan fejltagelse, som miljøministeren begik, må jo få en konsekvens, og det har også stor betydning for fremtiden, hvilken praksis der skal være med hensyn til inhabilitet i administrationen.
Skriftlig begrundelse
Der henvises til Ombudsmandens redegørelse af 17. december
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-01-21:
Nej, jeg er ikke enig med hr. Keld Albrechtsen.
Jeg kan i det hele henholde mig til, hvad jeg allerede har sagt, og så kan jeg blot tilføje, at den redegørelse om regler for tilskudspuljer, som nu er under udarbejdelse, også vil omfatte den type habilitetsspørgsmål, som Ombudsmanden har rejst.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Af Ombudsmandens redegørelse fremgår det, at det i forbindelse med erhvervelse af ejendommen Perleholm efter Ombudsmandens opfattelse åbenbart ikke var sådan, at en række forhold var uden betydning for spørgsmålet om habilitet, altså at der var en sag, hvor der kunne være et spørgsmål om en mulig inhabilitet. Mener statsministeren så, det er forsvarligt, at man i sådan en situation ikke henvender sig til statsministeren?
Statsministeren mener måske godt nok, at der er sket en fejl, men han er lidt uklar med hensyn til fremgangsmåden.
Jeg synes, det ville være klogt af statsministeren at indskærpe for at sikre en ensartet praksis i statsadministrationen og dermed i virkeligheden også i den kommunale administration, at sagerne går over til statsministeren.
For er statsministeren ikke enig i, at vi ellers får en flydende praksis, hvor der ikke er klare grænser for, hvornår der er inhabilitet, fordi der opstår forskellig praksis rundtomkring i de forskellige ministerier og efterfølgende dermed også rundtomkring i kommunerne?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-01-21:
Som nævnt tager Ombudsmanden ikke stilling til, hvilken af fremgangsmåderne, altså forelæggelse for statsministeren eller overladelse af sagens reelle afgørelse til embedsværket, som miljøministeren i den konkrete sag burde have fulgt.
Det tager Ombudsmanden faktisk ikke stilling til, og derfor vil jeg ikke bevæge mig nærmere ind i det spørgsmål.
Miljøministeren har beklaget den begåede fejl, og det har jeg som sagt taget til efterretning.
Men jeg vil selvfølgelig gerne understrege, at jeg da bestemt lægger vægt på, at de retningslinjer, som Ombudsmanden nu har fastlagt, bliver fulgt i fremtiden.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Nu synes jeg jo, der sniger sig en uklarhed ind i statsministerens besvarelse.
Det er jeg faktisk ked af, for her er der brug for klare svar.
Statsministeren henviste til nogle passager i Ombudsmandens redegørelse, men det var jo ikke passager, som var specielt møntede på den her sag.
Altså med andre ord: Hvis der bare er gnist af tvivl, så skal det over til statsministeren.
Det vil jeg gerne spørge statsministeren om han ikke er enig i, for hvis han ikke er enig i det, åbner han jo en ladeport for vilkårlighed i det her spørgsmål.
Derfor vil jeg også godt spørge statsministeren, om han er opmærksom på, at Ombudsmanden jo i den konkrete sag fastslår, at det ikke er åbenbart, at en række forhold var uden betydning for spørgsmålet om inhabilitet, altså med andre ord: Der var en sag.
Og derfor vil jeg gerne igen spørge statsministeren: Er han ikke enig i, at netop denne konkrete sag burde have været over til statsministeren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-01-21:
Ombudsmanden gav i sin redegørelse af 17. december 2003 udtryk for, at miljøministeren burde have undergivet spørgsmålet om sin mulige inhabilitet i sagen nærmere overvejelse og truffet foranstaltninger til afklaring eller afværgelse af spørgsmålet.
Miljøministeren beklagede den samme dag den begåede fejl, og det har jeg, som også tidligere udtalt, taget til efterretning.
Så til den første del af spørgsmålet er der sådan set kun at svare ja.
Med hensyn til spørgsmålets anden del, om miljøministeren burde have forelagt spørgsmålet om inhabilitet for mig, med henblik på at jeg kunne træffe afgørelse, anfører Ombudsmanden i sin redegørelse, at udgangspunktet må være, at miljøministeren skulle have underrettet mig i overensstemmelse med principperne i forvaltningslovens § 6, stk. 1.
Men Ombudsmanden tilføjer: »Jeg vil ikke afvise muligheden af, at man som minister i stedet for at underrette statsministeren kan træffe andre og mindre vidtgående foranstaltninger, når det drejer sig om sager, der ikke påkalder sig ministerens særlige politiske interesse. Såfremt ministeren i samråd med sine embedsmænd efter nøje overvejelser når frem til, at der trods de foreliggende forhold ikke er tale om egentlig inhabilitet, vil ministeren i lyset af sagens karakter og betydning kunne vælge at overlade sagens reelle afgørelse til sin administration i nøje overensstemmelse med sædvanlig praksis eller fremgangsmåde på det pågældende område.« Med andre ord: Ombudsmanden giver altså ikke udtryk for, at foranstaltninger til afværgelse af habilitetsspørgsmål i denne type sager nødvendigvis skal ske i form af forelæggelse for statsministeren, og det er jeg enig i.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om statsministeren kan tilslutte sig det, som Ombudsmanden nåede frem til i sin redegørelse om sagen vedrørende miljøministerens mulige inhabilitet, altså spørgsmålet om, hvorvidt det skulle have været undersøgt hos statsministeren, om miljøministeren var inhabil i den sag, hvor der blev delt ud af den såkaldte velfærdspulje.
Jeg synes, det er meget væsentligt at få afklaret, om statsministeren, der jo som chef for regeringen er den, der har ansvaret for habilitetssager i regeringen, er enig med Ombudsmanden.
»Finder statsministeren i lighed med Ombudsmanden, at miljøministeren i spørgsmålet om sin mulige inhabilitet burde have truffet foranstaltninger til afklaring eller afværgelse heraf, og at det var en fejl, at det ikke skete, og er statsministeren på den baggrund af den opfattelse, at miljøministeren burde have forelagt statsministeren spørgsmålet til afgørelse?« Skriftlig begrundelse
Der henvises til Ombudsmandens redegørelse af 17. december
2003 i sagen vedrørende Skov- og Naturstyrelsens velfærdspulje.
Flemming Hansen (KF), 2004-01-21:
Jeg synes, at hr. Kaj Ikasts eksempel sådan set var et meget morsomt eksempel, og jeg er sikker på, at de fleste folketingsmedlemmer kan nikke bekræftende til det.
DSB er blevet en så stor succes, at det nogle gange kan være svært at få plads.
Det er jo også derfor, det er så glædeligt, at
Det var jo netop, fordi det er sådan en succes, at man altså tilpasser sig.
Det viser, at man sagtens kan tilpasse sig, når man gør det på en ordentlig måde.
Med hensyn til at få trafikken ud af byen: Det er jo et spørgsmål, man ikke kan svare på i løbet af de der 14 sekunder, jeg har tilbage.
Jeg vil bare gerne sige, at trafikken i København sammenlignet med enhver anden metropol nu ikke er så tosset endda.
Vi gør jo en masse for at forbedre forholdene, og det gør Københavns Kommune og Frederiksberg Kommune også.
Så jeg synes ikke, at det er så galt endda.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-01-21:
Sagt til trafikministeren: Jeg forstår godt kompetencefordelingen inden for den kollektive trafik.
Men nu hørte vi lige for et øjeblik siden, at hr. Kaj Ikast skulle bestille tid hos DSB i over en uge, før han kan komme hjem. Jeg har somme tider på fornemmelsen, at man også i god tid skal bestille tid for at få lov til at køre ud af byen, fordi der simpelt hen er så stor trafiktæthed.
Det vil sige, at det presser flere biler ind i byerne med øget forurening og et dårligere miljø til følge.
Vil trafikministeren ikke give mig ret i, at det ville give mindre forurening, hvis vi fik flere borgere flyttet over i den kollektive trafik i vores byområder?
Poul Fischer (DF), 2004-01-21:
Det er jo ikke korrekt, når hr. Keld Albrechtsen siger, at det var et fordelingspolitisk tiltag, man foretog i 1997.
Det var et miljøpolitisk tiltag, man foretog.
Det var for at bringe flere fra biler over i den kollektive trafik.
Der er jo ikke kommet flere over i den kollektive trafik.
Og så skal vi jo ikke have skylden for, at det - når nu
man fjerner noget, der ikke virker - så stiger med 10 pct. og 12 pct.
Når man fjerner 10 pct., kan det jo maksimalt stige med 10 pct. Og det blev varslet halvandet år før.
Der er mulighed for at justere ind, og der er mulighed for at effektivisere.
Når man så ser på, hvordan HUR's prisstigninger har været i perioden, hvor man har fået taksttilskuddet, er de i perioden fra 1998 til 2003 steget med mellem 30 pct. og 40 pct. - eller 10 pct. om året.
Det er ganske enkelt løbet løbsk, og det skal vi da ikke have ansvaret for.
Men det får vi formentlig svar på, når vi har en analyse fra ministeren.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Jeg synes, det ville være rimeligt i den her debat at rette sit spørgsmål til den, som i virkeligheden er hovedpersonen i denne sag, nemlig hr. Poul Fischer.
For det var hr. Poul Fischers og Dansk Folkepartis beslutning, der var afgørende for, at vi nu i byer som f.eks. Århus og København oplever disse enorme takststigninger i den kollektive trafik.
Det kan borgerne i Århus og København udelukkende takke en bestemt person for, nemlig hr. Poul Fischer. Derfor vil jeg godt spørge hr. Poul Fischer: Er man i Dansk Folkeparti klar over, at dengang vi forhandlede indførelsen af taksttilskuddet, lagde vi fra Enhedslistens side afgørende vægt på, at det her handlede om fordelingspolitik?
Det handlede om, at der skulle tages et socialt hensyn, bl.a. til pensionisterne, til de uddannelsessøgende og til mennesker med beskedne indkomster.
Er hr. Poul Fischer enig i, at når de skal betale en sådan takststigning på nogle steder 10, 12 eller 15 pct, så er det noget, der rammer deres økonomi særdeles hårdt?
Så er det noget, der strider imod det, som Dansk Folkeparti hævder at ville varetage, nemlig
f.eks. pensionisternes levevilkår.
Er det ikke rigtigt, at virkningen kan man gå ud og se i Århus og i København i disse dage?
Virkningen er nemlig, at der skal flere penge op af tegnebogen for at komme ind i bussen ...
Flemming Hansen (KF), 2004-01-21:
Jeg takker, fordi hr. Martin Lidegaard kvitterer for, at vi laver en analyse, og han er sikkert også enig i, at vi kan udvide den med nogle af de emner, som hr. Poul Fischer bragte ind.
Balance taler hr. Martin Lidegaard om.
Ja, hvad er det for en balance, vi taler om?
Jeg talte om balancen mellem kollektiv og individuel trafik.
Men jeg sagde også, at vi har en lovgivning, der siger, hvem der har ansvaret for hvad.
Og med de prisstigninger, der har været - jeg taler om stigningen fra 1998 til 2003, bare denne 6-års-periode - må hr. Martin Lidegaard da også være enig med mig i, at det ikke er noget, der er i balance. Det er totalt ude af balance. Så må jeg altså svare hr. Martin Lidegaard på det med gratisprincippet, altså det med, at man kun skal betale det halve.
Jeg gør opmærksom på - det var i hr. Martin Lidegaards første indlæg, og jeg kunne ikke nå at svare på det - at så er vi altså oppe og tale om et stort beløb.
Den kollektive trafik koster 6,5 mia. kr.
Det er altså 3,25 mia. kr., vi skal finde for at leve op til hr. Martin Lidegaards forslag.
Jeg synes, det er et kolossalt beløb.
Martin Lidegaard (RV), 2004-01-21:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for den analyse, som ministeren vil igangsætte.
Den glæder jeg mig til at se resultatet af.
Jeg vil også gerne kvittere for hr. Svend Heiselbergs udmelding om, at der er brug for at kigge på organiseringen af den kollektive trafik i hovedstadsområdet.
Jeg er enig.
Så bare til oplysning en gang til: De forhandlinger, vi havde i efterårets i øvrigt glimrende forlig, handlede om investeringsrammen.
De handlede om, hvordan vi skulle anvende overskuddet fra DSB i fremtiden, nemlig til vedligeholdelse.
Det, vi diskuterer nu, er taksterne.
Ministeren nævner balance mellem de forskellige transportformer.
Jeg er enig, men er det udtryk for balance, at priserne er steget så markant i den ene transportform, men ikke i den anden?
Ministeren nævner mobilitet.
Jeg er igen enig.
Hvordan tror ministeren det virker på mobiliteten for de svageste indkomstgrupper, som vi allerhelst vil have i arbejde, at de ryger ud?
Derfor har jeg et spørgsmål vedrørende forslaget om at bruge en vejafgift på tunge køretøjer, som erhvervet har efterlyst, hr. Svend Heiselberg har efterlyst det i gentagne debatter, og som hr. Poul Fischer er åben over for i dagens aviser.
Er ministeren indstillet på i forlængelse af sin analyse at kigge på mulighederne for at benytte et sådant provenu, der er helt konkurrencemæssigt forsvarligt i forhold
til tyskerne og andre lande, til at hjælpe den kollektive trafik?