runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 1998-04-24:
Nu er det jo sådan, at siden vi førstebehandlede lovforslaget første gang, er det kommet frem, at det er muligt at få sæd fra en sædbank, og det er i overensstemmelse med loven, at den mulighed foreligger.
Der er ingen krav om, at de skal leve i et parforhold eller andet.
Den gruppe kvinder, loven rammer, er den gruppe, som har brug for lægelig behandling for at kunne blive gravid.
Jeg tror ikke, at man fra ministeriets side kan beskrive præcis, hvor mange det handler om, men jeg tror ikke, at det er specielt mange.
Det er den lille gruppe, loven reelt rammer, fordi der er et forbud mod lægelig behandling, når man ikke har levet i et parforhold i tre år.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-04-24:
Centrum-Demokraterne har jo netop bestræbt sig på at afgrænse spørgsmålet, for ved de konferencer, der blev holdt om virksomhedernes sociale ansvar, opdagede vi, at der var en del virksomheder, der allerede havde påtaget sig et ansvar og faktisk gav medarbejderne behandling inden for sygehusvæsenet eller andre former for behandling.
Så kom debatten om skatten, og den var jo interessant, og den var i nogen grad en buffer for at udvikle noget.
Jeg synes i øvrigt, det er et udmærket princip i en tid, hvor det ikke er så interessant, hvor mange penge man får i lønningsposen, som hvad virksomheden i øvrigt tilbyder medarbejderen, så det er uhyre relevant.
Så har jeg også svaret på spørgsmålet om, hvorvidt det er en glidebane.
Med hensyn til forskelsbehandling er det jo sådan i dag, at næsten ligegyldigt hvilket job man beklæder, har virksomheden jo gjort en betydelig indsats vedrørende uddannelse af den enkelte til præcis det, vedkommende foretager sig.
Det tror jeg er en meget gammel diskussion, som nok kan finde sin plads på Arbejdermuseet.
Preben Rudiengaard (V), 1998-04-24:
Det er lige et opklarende spørgsmål til fru Anne Baastrup.
Jeg synes, at det bliver blandet lidt sammen, for det, vi snakker om, er den generelle tilladelse til, at lesbiske kan blive insemineret.
Fru Anne Baastrup begynder at snakke om sygdom og ufrivillig barnløshed, og det er selvfølgelig klart, at der kan være problemer med at få børn på naturlig måde, men jeg kunne godt tænke mig at spørge, om det er rimeligt, eller det er med vilje, eller der er andre intentioner i, at man blander det dér med ufrivillig barnløshed på grund af sygdom sammen med det, at man ønsker at blive insemineret, fordi man er lesbisk.
Det er simpelt hen for at få klargjort det i mit hoved.
Jeg synes, det er en sammenblanding af begreberne.
Carsten Koch (S), 1998-04-24:
Det er blot et svar til fru Margrete Auken, som har spurgt mig om, hvor mange personer der er lesbiske og behandlingskrævende, som det blev formuleret.
Det kan jeg ikke svare på på nuværende tidspunkt, men jeg vil foreslå, man stiller spørgsmålet i udvalget.
Der kan jeg sige, at der er udarbejdet nogle retningslinjer.
Der er også udarbejdet retningslinjer for lægen, der medvirker ved sådan en kunstig befrugtning.
Så der er en samling retningslinjer.
Når lægen medvirker, er det lægen, der har ansvaret for, at tingene er i orden.
Det er klart, at sædbanker, der kan levere sæd uden lægelig medvirken, ikke er, kunne man sige, i hvert fald efter min opfattelse, i overensstemmelse med fru Margrete Aukens interesser med hensyn til, hvad der er af forskrifter, der skal opfyldes.
Så det vil være relevant i udvalget at se nærmere på, hvilke retningslinjer der gælder for sædbanker, sådan som vi har det i dag
Det synes jeg er et relevant spørgsmål, som jeg meget gerne vil medvirke til at svare på.
Margrete Auken (SF), 1998-04-24:
Jeg vil godt sige tak til sundhedsministeren for det svar.
Noget af det, vi så skal have opklaret, er, hvordan lægerne vil være i stand til at se, hvor sæden stammer fra, om det ikke er samme far til flere børn osv. Et eller andet sted må der jo ligge nogle regler, der styrer de her sædbanker, siden lægen kan gå ind og opføre sig ansvarligt.
Så vi skal bare sikre, at det så bliver dem, der fungerer i det offentlige system, hvis vi har noget, der hedder sædbanker, og det ikke bare er i privat regi.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-04-24:
Beslutningsforslaget er jo en genfremsættelse fra 1. samling
Det, Fremskridtspartiet foreslår, er, at Folketinget pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag, så små landbrugsejendomme, hvorpå der er landbrugspligt og bopælspligt, vurderes efter den såkaldte bondegårdsregel.
Efter de bemærkninger, der er til beslutningsforslaget, skyldes forslaget, at der er en landsretsdom fra 1993, hvoraf det fremgår, at ejendomme på under 10 tønder land, der ikke dyrkes som landbrug, betragtes som parcelhuse.
For Socialdemokratiet er et af de afgørende spørgsmål vedrørende vurderingen af små landbrugsejendomme, om ejendommen nu også anvendes landbrugsmæssigt.
Er dette tilfældet, kan vurderingen efter vor opfattelse ske efter den favorable bondegårdsregel, men der er jo i hvert enkelt tilfælde tale om en konkret vurdering af vurderingsmyndighederne.
Bondegårdsreglen er i øvrigt et godt eksempel på de netop tidligere omtalte meget favorable fordele, der er ved at tage bopæl på et mindre landbrug.
De bør altså ikke have disse favorable vilkår.
Den betragtning skal ses i sammenhæng med, at der ikke bør være en vurderingsmæssig forskel på udgiften ved at bo, hvad enten der vælges et traditionelt parcelhus som boform, eller man vælger en nedlagt landbrugsejendom.
Socialdemokratiet kan altså ikke tilslutte sig forslaget, men vi afventer det udvalgsarbejde, som den tidligere skatteminister har sat i gang.
Henriette Kjær (KF), 1998-04-24:
Da vores ordfører på området, hr. Flemming Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg her fremføre vores synspunkter:
Da vi behandlede dette beslutningsforslag i sidste samling, var Det Konservative Folkeparti positiv over for intentionerne i beslutningsforslaget, og vi er fortsat indstillede på at støtte dette forslag.
Vi kan fortsat støtte forslaget.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-24:
Som forholdene er i dag, er borgerne fuldstændig retsløse på dette område
Og det forhold, at man i flæng, helt afhængigt af de lokale vurderingsmyndigheders praksis, overfører en landbrugsejendom til parcelhusstatus med deraf følgende højere beskatning i form af lejeværdi, er helt uacceptabelt.
Dansk Folkeparti er enigt i, at det ikke er rimeligt, at en familie fra den ene dag til den anden kan få pålagt en alvorlig økonomisk byrde, som den ikke har haft en jordisk chance for at tage højde for i forbindelse med eksempelvis køb af en sådan landejendom.
At borgerne føler sig urimeligt behandlet, viser da også de mange klagesager, der har været, specielt i forbindelse
Og hvis der ikke gøres noget ved problemet nu, vil der med den utrygge situation, der er, ske det, at de mindre landbrugsejendomme vil sygne hen, efterhånden som de ældre ejere flytter i pensionistbolig eller dør, og at de i forvejen hårdt ramte landsbysamfund ikke vil få tilført nyt liv.
Ud over den generelle skattelettelse, som en vedtagelse af forslaget vil medføre i forhold til, hvordan forholdene er i dag, og som Dansk Folkeparti naturligvis kan støtte - specielt da det også vil give en fordel til de helt unge familier, som bosætter sig på landet - vil en regelfastsættelse på området føre til betydelige administrative lettelser. Dansk Folkeparti er derfor positivt indstillet over for forslaget og vil støtte det.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-04-24:
Det var jo en interessant indledning, hr. Klaus Kjær fra Dansk Folkeparti startede med: Borgerne er fuldstændig retsløse!
For vi har jo lokale vurderingsmænd, og vi har et klagesystem, og forslaget henviser netop til en landsretskendelse, og med en sådan opbygning kan man da ikke påstå at der er tale om retsløshed.
Så det må da være en vurdering, der har ramt noget ved siden af.
Sonja Albrink (CD), 1998-04-24:
Vi vil meget gerne være med til at løse de problemer, der er på det her område, og det går jeg ud fra kan klares under udvalgsbehandlingen.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-04-24:
Udgangspunktet for forslagsstillerne til dette beslutningsforslag synes at være, at der skal holdes liv i landdistrikterne, og det er selvfølgelig en målsætning, som også Det Radikale Venstre kan tilslutte sig, men vi er altså imod at skævvride skattelovgivningen i den sammenhæng.
Og vi mener ikke, at vurderingsreglerne og skattelovgivningen er de rigtige instrumenter at bruge til at styrke landdistrikterne.
Jeg kan derfor meddele, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte Fremskridtspartiets forslag.
Der er betragtelig skattemæssig forskel mellem at få vurderet sin ejendom efter landbrugsloven og efter vurderingsloven, og hensigten er selvfølgelig, at de ejendomme, hvor der drives landbrug, hører under landbrugsloven, medens ejendomme, hvor der ikke drives landbrug, hører under vurderingsloven.
Undtagelsen fra dette er den særlige bondegårdsregel i vurderingsloven, hvor mindre ejendomme efter særlige kriterier kan vurderes som landbrugsejendomme og derved opnå en række gunstige skatteforhold.
Men bondegårdsreglen bør imidlertid kun gælde for ejendomme, hvor der foregår egentlig landbrugsdrift.
Jeg synes ikke, det ville være rimeligt, hvis der skulle gælde særlige lempelige skatteregler også for ejendomme, som i realiteten bliver benyttet som almindelige parcelhuse.
Vurdering som almindelig beboelsesejendom efter vurderingsloven bør altså også gælde, selv om ejendommen ligger på landet, og selv om der græsser et par får i forhaven eller er nogle høns i skuret omme i baghaven.
For det er jo sådan, at hvis ejendommen i overvejende grad bruges til egentlig beboelse og ikke som sådan kan siges at blive benyttet som landbrugsejendom, skal ejendommen selvfølgelig vurderes efter den almindelige vurderingslov og ikke efter bondegårdsreglen.
Og jeg synes, det ville være urimeligt, hvis alle små landbrugsejendomme, ligegyldigt om de virkelig fungerer som egentlige landbrug eller ej, i fremtiden skulle vurderes efter bondegårdsreglen, sådan som Fremskridtspartiet foreslår i forslaget.
Der er selvfølgelig en gråzone mellem, hvilke ejendomme der hører til den ene lov, og hvilke der hører til den anden, og vi har derfor fra Folketingets side valgt at lægge den skønsmæssige vurdering ud til de enkelte vurderingsråd, som så må tage stilling til, om det er et egentligt landbrug, man har med at gøre, eller det først og fremmest er en regulær beboelsesejendom, og det kan selvfølgelig være svært at foretage sådanne vurderinger.
For den endelige målsætning bør selvfølgelig være, at vurderingen bliver opfattet som legitim af den enkelte borger.
Og jeg synes, vi under udvalgsbehandlingen skal diskutere med ministeren, hvorvidt der er mulighed for at opbygge retningslinjer, der vil kunne give et mere ensartet resultat.
Jeg skal på Det Radikale Venstres vegne afvise forslaget.
Mariann Fischer Boel (V), 1998-04-24:
Hr. Morten Helveg Petersen sætter jo fingeren på det ømme punkt: spørgsmålet om at definere landbrugsdrift, og det ved jeg ikke om hr. Morten Helveg Petersen har et bud på, for det er jo dér, det svære kommer ind også for vurderingsrådene.
Det andet spørgsmål er, forstår jeg, om beboelsen i overvejende grad tjener som beboelse for en fritidslandmand, der faktisk har en landbrugsproduktion.
For som jeg også nævnte i min ordførertale, har der inden for meget små geografiske områder været voldsomt store udsving med hensyn til, hvordan man har vurderet begreberne landbrugsdrift og overvejende beboelse.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Morten Helveg
Petersens definition på, hvad en landbrugsbedrift er.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-04-24:
Det er godt, det er en kort bemærkning, for den bliver
meget kort i og med, at jeg ikke herfra kan give en definition på landbrugsdrift og en defintion på beboelse.
Så det vil være en meget kort bemærkning for mit vedkommende.
Men jeg vil lige igen gribe fat i, at det er klart, at
med et decentralt system og et system med lægfolk vil man selvfølgelig ikke kunne opnå 100 pct. ensartethed.
Til gengæld er fordelen altså også, at det er decentralt, og at der er lægfolk involveret.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-04-24:
Kristeligt Folkeparti er positivt indstillet over for de intentioner, som forslaget lægger op til, nemlig at styrke bosætningen i landdistrikterne.
Og som det også siges i forslaget, er det positivt, at bevidste unge familier flytter ud i landdistrikterne og overtager de mindre ejendomme og renoverer og istandsætter bygningerne.
Men som flere ordførere har været inde på, er det jo grænsetilfældene, der er problemet: Én ting er, at man flytter på landet for netop at drive et mindre landbrug, men det er jo en anden situation, hvis man, når man overtager en mindre landejendom, ikke bare renoverer stuehuset, men måske også indretter en stor gildesal i stalden osv., så det reelt bliver et stort parcelhus, for dér kommer spørgsmålet så, hvordan man i den situation praktiserer det at drive landbrug.
Så jeg vil ligesom andre ordførere være positiv over for intentionerne, men må undersøge en lang række grænsetilfælde og må også se lidt mere på de kriterier, som vurderingsmændene vurderer ud fra.
Og jeg er også klar over det klassiske problem, at hvis man ønsker et decentralt system, får man også forskelligartede afgørelser.
Men dér er det i hvert fald vigtigt, at de præmisser og de kriterier, man skal vurdere ud fra, er klare, så man ikke får vurderinger, der føles urimelige.
Så der er brug for at få mange ting opklaret under udvalgsarbejdet, og det medvirker vi gerne til.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-24:
Der er, som det allerede er sagt, tale om en genfremsættelse, og vi har tidligere også givet udtryk for vores synspunkter, og det er de synspunkter, jeg så også vil referere til.
Vi kan ikke støtte forslaget, som det ligger her.
Forslaget ville jo betyde, at f.eks. velstillede mennesker på den måde kunne få nogle fordele, hvis de byggede kæmpestore villaer ved deres landbrugsejendomme.
Derfor er vi imod det forslag, der ligger her.
Omvendt synes vi, det er godt, at man undersøger sagen i udvalget, som det sker i øjeblikket, med henblik på at sikre, at der bliver nogenlunde rimelige og ensartede vilkår for de mennesker, det drejer sig om, sådan at vi ikke forhindrer mennesker, som gerne vil have en anden livsform og gerne vil bo på landet, i, at de kan gøre det også på små landbrugsejendomme, hvor der er landbrugspligt.
Derfor ser vi frem til, at udvalgsarbejdet afsluttes, med henblik på at man finder frem til en rigtig løsning med ensartede regler forskellige steder.
Men sådan som forslaget ligger her, kan vi ikke støtte det.
I øvrigt mener vi også, at de kvaliteter, der er ved at være og bo på landet og have små landbrugsejendomme, ikke behøver at blive yderligere favoriseret.
Det siger jeg som en
af dem, der bor på en landbrugsejendom med landbrugspligt, men jeg betragter det altså ikke som landbrug.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Det er ikke mere end et par år siden, vi vedtog en meget fornuftig opstramning af frynsegodebeskatningen, som afgrænsede mulighederne for at foretage aflønning via frynsegoder.
Desværre gik der ikke lang tid, før den første udhuling af den lov blev gennemført, og nu lægges der altså op til yderligere en udhuling.
Det er vi rent skattepolitisk principielt imod.
For det andet er vi meget imod tendenser til at forstærke opdelingen i samfundet, og det er jo det, der sker her.
Her gives der igen en fordel til de velbjærgede i samfundet, hvorimod de arbejdsløse og de, der i øvrigt er uden for arbejdsmarkedet, ikke får andel i det gode, der er forslag om her.
Der sker altså en opdeling, både mellem dem, der er i arbejde, og dem, der ikke er i arbejde, og mellem dem, der har de ledende og de underordnede stillinger i virksomhederne, uanset hvad man prøver at bestræbe sig på.
Vi er imod den tendens til en yderligere opdeling, og vi er også imod, at man bruger penge på at lave en skattefidus i stedet for at bruge penge til at udbygge den offentlige sundhedssektor, herunder fjerne ventelisterne til alkoholafvænning i offentligt regi.
Det fremmer efterspørgslen efter private ydelser på alkoholafvænningsområdet.
Af disse forskellige grunde vil jeg sige, at vi synes ikke, der skal bruges penge på forslag af denne art.
Men vi vil til enhver tid støtte regeringen, hvis den kommer med forslag om flere penge, der kan fjerne ventelisterne i det offentlige, så alle, der har brug for et tilbud for at kunne komme ud af et alkoholmisbrug, også får det - uanset om de er højtlønnede eller arbejdsløse, eller hvad de nu er.
Hvis de har et behov, skal de - og det er grundprincippet i det danske sundhedsvæsen - have et tilbud.
Det er det, vi støtter.
Anna-Marie Hansen (S), 1998-04-24:
Jeg vil tillade mig at referere til Skatteministeriets betænkning nr. 1296 fra juni 1995, hvor en arbejdsgruppe har undersøgt nogle af de problemstillinger, vi har oppe her i dag.
Alle hr. Tom Behnkes argumenter omkring det offentlige og private sundhedsvæsen holder simpelt hen ikke.
Vi ved, at udgiftsniveauet til sundhedssektoren vil stige, hvis et privat sundhedsvæsen og forsikringsmarked får et større omfang, og erfaringerne viser, at konkurrerende sygehussystemer ikke nødvendigvis fører til en hensigtsmæssig udnyttelse af ressourcerne, og skattefrihed vil føre til større forskelle med hensyn til adgangen til sundhedsydelser.« I undersøgelsen konkluderer arbejdsgruppen til sidst, at internationale erfaringer viser, at en lempelse af beskatningsreglerne vil føre til stigende udgifter i sundhedssektoren.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Det er ikke mig, der siger, at direktøren er mere værd end rengøringsdamen.
Det er arbejdsgiveren, som siger det, og det kan man bare se på lønningsposen.
Men det er jo oplagt, at det er dem med de tunge lønningsposer og de centralt placerede i en virksomhed, der vil blive draget omsorg for. Medarbejdere af den kategori, hvor man bare ringer til arbejdsformidlingen og beder om at få to nye,
har ikke samme chance for at blive tilgodeset af arbejdsgiverne.
Det er selvfølgelig arbejdsgiverne, der foretager sorteringen, og den er benhård.
Direktøren vil blive hjulpet, men de, der er længst nede i hierarkiet, vil bare blive skiftet ud med nogle andre.
Tom Behnke (FP), 1998-04-24:
Blot et enkelt spørgsmål til hr. Morten Helveg Petersen, som sagde, at der var en væsentlig forskel mellem dette forslag og det forrige forslag.
Det forrige forslag vedrørte en afgrænset gruppe, hvor vi her gennemfører princippet bredt i almindelighed, og derfor ville hr. Morten Helveg Petersen tage endnu større afstand fra dette forslag end fra
det forrige forslag
Hvorfor vil man gerne være med til at se på, om vi kan gøre et eller andet i forhold til dem, der skal på alkoholafvænning, men ikke være med til at se på, om de samme principper skal være gældende for dem, der lider af kræft?
Er det, fordi Det Radikale Venstre mener, det er mere rigtigt at behandle for alkoholmisbrug end at behandle de patienter, som lider af kræft, eller hvordan skulle det forstås?
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-04-24:
Det, jeg brugte lidt energi på, var at melde konstruktivt ud med hensyn til forsikringsordninger, som også kan bruges mere generelt.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Lige til den sidste bemærkning fra Det Radikale Venstre
vil jeg sige, at de problemer, som vil opstå her, og som jeg skal vende tilbage til, stort set vil være de samme, uanset om privatiseringen fremmes ved hjælp af en skattefritagelse eller via individuelle forsikringsordninger.
I begge tilfælde sker der en opdeling med hensyn til, hvem der har størst og bedst mulighed for at få behandling, så det ville jeg nu ikke opfatte som en særlig betryggende afvisning.
Men Enhedslisten afviser selvfølgelig dette forslag.
Det er helt i forlængelse med min argumentation imod B 12, som jeg ikke skal gentage, men bare sige, at dette forslag har langt værre konsekvenser, fordi det i meget bredere forstand fremmer privatiseringen i sundhedssektoren og, hvis det bliver gennemført, bringer Danmark længere i retning af den udvikling, som vi kender fra USA og fra England med store dele af sundhedssektoren, der er privatiseret. Da det på dette område faktisk typisk er sådan, at der er en kapacitetsmangel i samfundet, fordi vi mangler uddannet personale, læger og sygeplejersker, er det i realiteten også sådan, at man, hver gang man udvider den private sektor på sundhedsområdet, begrænser den offentlige sektor.
Det betyder alt andet lige, at der bliver længere ventetider i den offentlige sektor, hvorimod direktøren, den, der har penge nok, den, der har en arbejdsgiver, som vil betale, vil komme uden om ventelisterne ved at komme på det private hospital.
Det er faktisk også en asocial udvikling, som vi ikke forstår at der er så mange i Folketinget der er indstillet på at acceptere.
Det gør faktisk, at nogle fundamentale lighedsbetragtninger i det danske sundhedsvæsen alvorligt undermineres.
Med disse ord vil jeg afvise beslutningsforslaget.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-24:
Det er da rigtigt, som hr. Frank Aaen siger, at forslaget fremmer privatiseringen, men det indebærer jo ikke en afskaffelse af det offentlige sygehusvæsen.
Tom Behnke (FP), 1998-04-24:
Jeg vil prøve at skitsere et område for hr. Frank Aaen, som måske kan åbne hans øjne.
Når vi taler om behandling af narkomaner, som traditionelt har været en offentlig opgave, ved vi i dag, at der er ganske mange private institutioner, som er inde på det marked.
En traditionel sundhedsydelse: afvænning af narkomaner.
Har det betydet, at de bedste behandlere fra det offentlige behandlersystem er trukket over i den private sektor?
Nej, det har det ikke.
Har det betydet, at ventelisterne blevet længere?
Nej, det har det ikke.
Tværtimod er ventelisterne til behandling af narkomaner blevet kortere. Har det givet en klassedeling i samfundet, at man både har private og offentlige institutioner, som tilbyder behandling og afvænning af narkomaner?
Nej, det har det ikke.
Er hr. Frank Aaen ikke fuldstændig enig i det?
Dermed er hr. Frank Aaens ideologiske korstog her intet bevendt.
Frank Aaen (EL), 1998-04-24:
Jeg sagde udtrykkeligt i den forrige debat, at der var enkelte områder, hvor private alternativer var udmærkede i forhold til et dominerende offentligt ejet sundhedssystem.
Men dér, hvor jeg synes, at både Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet kryber uden om, det er med hensyn til perspektiverne af det, vi snakker om her.
Det er ikke narkoafvænning, vi taler om, og det er ikke alkoholafvænning, vi taler om; det er jo det fundamentale, nemlig hvordan sundhedssystemet i Danmark skal være indrettet.
Skal det indrettes basalt som et offentligt ejet system, eller skal der være en væsentlig privat sektor i sundhedssektoren?
Det er jo det, vi skal diskutere, princippet og perspektivet, og jeg vil gerne have tilkendegivet heroppefra, om det er Fremskridtspartiets ønske, at sundhedssektoren i Danmark med tiden skal privatiseres i en grad, som vi kender det fra f.eks. USA.
Jamen så er problemet, at Fremskridtspartiet ikke aner, hvad der er konsekvensen af partiets egen politik, for det, der sker, når man allokerer flere og flere skattemidler - og det er jo det, som dette forslag åbner for - plus de forsikringsmidler, der er blevet opbygget bl.a. gennem Sygeforsikringen danmark, over i den private sektor, udvider man den private sektor dramatisk.
Det, der vil blive resultatet af en sådan udvikling, er, at vi får en meget større privat sektor og til gengæld en mindre offentlig sundhedssektor, og at de gode læger søger over i den private sektor.
Vi har allerede set, at landets bedste hjertelæge er på Privathospitalet Hamlet.
Det er den udvikling, vi får, nemlig nogle meget gode privathospitaler med de bedste læger, fordi de private hospitaler kan betale de højeste lønninger, hvor der ikke er ventelister, og hvor alle med pengepungen i orden straks kommer til, og så får vi en offentlig sundhedssektor, hvor alle, der ikke har råd, må nøjes med det, der er dér.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-24:
Det lyder, som om hr. Frank Aaen ikke tror på sit eget partis intentioner om at nedbringe ventelisterne til de offentlige sygehuse.
Det er jo dér, problemet ligger, vil jeg sige til hr. Frank Aaen.
Det her
skulle helst kun være en midlertidig ordning.
Når vi får nedbragt de ventelister, og vi tror selvfølgelig på, at vi får løst det problem, eksisterer problemet ikke længere.
Så bliver folk igen behandlet på de offentlige sygehuse.