Mariann Fischer Boel (V), 2000-04-11:
Det her lovforslag er det mest eklatante eksempel på, at man ikke skal undervurdere pressens indflydelse på den politiske proces, også et af de mere usympatiske eksempler, hvor hvide strandvejsvillaer og røde Ferrarier får dele af den politiske verden til at gå i selvsving.
Politikere fra begge sider af det politiske spektrum stod på nakken af hinanden i forargelse over de øvrige, i øvrigt direkte forkerte og vildledende, oplysninger i tv-udsendelsen »De riges paradis«.
Jeg er sikker på, at også skatteministeren kan bekræfte disse vildledende oplysninger i tv-udsendelsen, for det er vel sådan, at skatteministeren efter udsendelsen følte sig foranlediget til at skrive endog to breve, så vidt jeg er orienteret, til Danmarks Radio for at påpege urigtighederne i udsendelsen.
Men så vidt jeg er orienteret, trængte det overhovedet ikke igennem.
Og nu har så den aftale mellem regeringspartierne, SF, Enhedslisten og CD i forbindelse med finansloven for indeværende år, som lige blev nævnt før, ført til, at vi står og behandler det her lovforslag, der imod sædvane koncentrerer sig om en endog meget lille del af befolkningen, og vi må vel også sige med et meget beskedent provenu til følge.
Det synes vi i Venstre er meget udansk.
Efter tv-udsendelsen prøvede Told og Skat at skabe sig et overblik over katastrofen.
Man ville undersøge beskatningen af hovedaktionærer, der boede i huse, der pr. den 1. januar 1999 var vurderet til mere end 3 mio. kr. Bortset fra to kommuner gav undersøgelsen et overordentlig magert resultat, og for at få et større beslutningsgrundlag blev det så besluttet, at man skulle gå ned til 2 mio. kr. for at skabe det her talmateriale.
Lovforslaget tager så sit udgangspunkt i, at der ved fastsættelse af den skattepligtige værdi af fri helårsbolig
skal tages udgangspunkt i de omkostninger, der ville være, hvis modtageren selv skulle eje den pågældende ejendom, og derfor knæsætter lovforslaget vel i virkeligheden den 8-procents-beregningsmodel, som også er et kendt fænomen i øjeblikket, og nu indarbejder man så en progressionsgrænse på de her 2,65 mio. kr., tror jeg det er, den, vi også kender fra ejendomsværdiskatten, hvor man indtil det beløbs grænse betaler 6 pct. i skat.
Jeg mener bare ikke, at der i lovforslaget så tages højde for, at det jo er sådan, at hvis man ejer sin egen ejendom, så er man i det tilfælde, hvor den bliver solgt med en gevinst, ikke skattepligtig af provenuet eller gevinsten, eller hvad vi skal kalde det, hvorimod virksomheden, der ejer den pågældende villa, jo vil være skattepligtig af den gevinst, der kan komme i forbindelse med et salg.
Og så er det stadig væk sådan, at det ikke er ualmindeligt, at hvis man har en stor virksomhed og en stor privatbolig, så bruger man boligen til repræsentative formål.
Det ved jeg at især udenlandske forretningsforbindelser sætter stor pris på.
Så er jeg lidt i tvivl om, hvorvidt det i lovforslaget er beskrevet, hvordan hovedaktionærer, der har bopælspligt - for dem findes der jo faktisk nogle af i den branche, jeg kommer fra, altså hvis man har et landbrug, der er et aktieselskab, så har man bopælspligt - skattemæssigt vil blive behandlet ifølge det her lovforslag.
Så anføres det, at der opnås ensartet beskatning af en
ansat direktør, som eksempelvis er hovedaktionær i selskabet, og af en, der ikke er ansat i selskabet, altså en hovedaktionær.
Der er jo ikke symmetri i beskatningen i de to tilfælde.
Og så til sidst et par bemærkninger om formodningsreglen, når det gælder værdifastsættelsen af godet, sommerhus og lystbåd.
Nu er det sådan for lystbådenes vedkommende, at man, hvis man bruger lovforslaget her, bliver beskattet af 104 pct. af godets værdi, og det må jo siges at være en smaddergod forretning.
Men dér vil jeg godt pege på, at der altså er nogle tilfælde - jeg har i hvert fald fået nogle henvendelser fra personer, som ejer virksomheder, der producerer lystbåde - hvor de i den situation ikke kan undgå, at de skal ud og sejle i de her både.
De kan heller ikke undgå, at de skal ud og afprøve dem.
Det hedder at trimme dem, så vidt jeg er orienteret.
De kan ikke undgå, at de skal ud og prøve nye sejltyper.
Og hvordan vil de så være stillet i denne her specifikke situation? Jeg ved godt, der i lovforslaget står, at anvendes dele af lystbåden til erhvervsmæssigt formål, så anses denne ikke for at være stillet til den ansatte hovedaktionærs rådighed.
Den erhvervsmæssige del fragår således i beregningsgrundlaget.
Men den formulering vil jo give lejlighed til masser af fortolkningsmuligheder rundtomkring i kommunernes ligningsafdelinger.
Jeg håber, vil jeg sige til skatteministeren, at man på det her specielle område kan koncentrere sig om at finde en fornuftig løsning, for der er virkelig lagt op til mange tvivlsspørgsmål.
Socialdemokratiets ordfører er meget optaget af, at det er den reelle værdi af bilen, der danner basis for beskatningen, og så vil jeg egentlig godt spørge
Socialdemokratiets ordfører: Hvorfor fastholder man så en mindstegrænse på 160.000 kr. som beregningsgrundlag for bilens værdi?
Det kunne jeg godt tænke mig at spørge den socialdemokratiske ordfører om.