runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 2001-01-25:
Jeg skal ærligt vedgå, at da jeg læste titlen på beslutningsforslaget fra Frihed 2000, tænkte jeg, at det da var et underligt forslag at fremsætte.
Men efter at have læst bemærkningerne til beslutningsforslaget, må jeg sige, at jeg synes, at Frihed 2000 og hr. Tom Behnke har argumenteret overbevisende for, at den nuværende ordning er en narresut, er at stikke blår i øjnene på de fagforeningsmedlemmer, der ikke reelt ønsker at støtte et politisk parti.
Jeg vil godt understrege, at Kristeligt Folkeparti bestemt ikke har noget imod fagforeninger.
Vi har heller ikke noget imod, at fagforeninger driver politik.
Sågar kunne vi sådan set heller ikke have noget imod, at fagforeninger støttede bestemte politiske partier, hvis det var sådan, at vi havde reel foreningsfrihed.
Og det er det, der er hele kernen i debatten her i dag, spørgsmålet om vi har reel frihed på arbejdsmarkedet eller ej, og det har vi efter Kristeligt Folkepartis opfattelse ikke.
Derfor er der grund til at rose Frihed 2000 for at tage problemstillingen op endnu en gang.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at spørgsmålet om i det hele taget at være medlem af en fagforening selvfølgelig må være en privat beslutning, og det følger heraf også, at en fradragsmulighed for det faglige kontingent ikke heller skal eksistere. Vi er også enige i, at debatten om frameldings- og tilmeldingskuponer egentlig fjerner fokus fra det egentlig væsentlige, nemlig spørgsmålet om foreningsfrihed.
Vi vil alligevel sige, nu da debatten om den ene form for kupon i forhold til den anden er kommet op her tidligere på foranledning af hr. Jes Lunde på vegne af SF, at hvis man skal vælge mellem en frameldingskupon og en tilmeldingskupon, så er vi tilhængere af en tilmeldingskupon.
Derfor kan vi godt støtte et forslag fra SF, som går på det, når forslaget kommer til anden behandling.
Det vil trods alt være bedre end det, der ligger i dag.
Men under alle omstændigheder vil jeg sige, at jeg mener, at Frihed 2000 og hr. Tom Behnke har ret i, at det sådan set ikke hjælper stort.
Det flytter stadig væk fokus fra det egentlige problem, nemlig at vi ikke har foreningsfrihed på arbejdsmarkedsområdet i dag hverken for arbejdstagere eller arbejdsgivere.
Jeg mener, det er vigtigt at have begge dele med og er også glad for de præciseringer, som hr. Tom Behnke er kommet med på dette område her under debatten.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Og jeg må også sige, at mage til principløshed som den, vi hørte i SF's indlæg, skal man lede længe efter.
Jeg må sige, at det virker som et desperat slag i luften, når Frihed 2000 nu stiller et rent paradeforslag om afskaffelse af frameldingskuponerne, angiveligt fordi de er sure over, at fagbevægelsen støtter Socialdemokratiet.
Jeg vil godt understrege to ting.
For det første er det banalt, at fagbevægelsen er og må være en vigtig del af det politiske liv i Danmark, og det er medlemmerne, der afgør, hvordan det skal gøres.
Og det er medlemmernes demokratiske ret at udtrykke sig i deres foreninger, det er en vigtig og principiel del af vores demokratiske system.
Medlemmernes interesse er jo ikke afgrænset til snævre, faglige spørgsmål, hvis man overhovedet ikke kan finde nogle områder, hvor lovgivningen ikke har stor betydning.
Hvis vi er utilfredse med beslutninger i fagforening og forbund, ja, så må vi på god, demokratisk vis prøve at ændre beslutningerne og få andre beslutninger igennem.
Det er faktisk det, vores medlemmer arbejder for i deres fagforening og i deres forbund.
Og jeg vil da anbefale Frihed 2000, at deres medlemmer prøver det samme i stedet for at bruge lovgivningsmagten til at begrænse fagforeningernes ret til at tage beslutninger.
Et helt andet spørgsmål er så, om demokratiet i fagbevægelsen fungerer optimalt.
Men det forslag, der ligger her, rammer fuldstændig ved siden af de reelle problemer, som i parentes bemærket overhovedet ikke kan løses af udefra kommende beslutningsforslag.
Det fremgår altså, at vi er imod forslaget og mener, at de demokratiske rettigheder til inden for foreninger at beslutte, hvordan man vil bruge sine virkemidler, skal være uantastede.
Gunhild Husum (RV), 2001-01-25:
Jeg skal som stedfortræder for fru Elisabeth Arnold fremføre følgende: Forslaget beder Folketinget tage stilling til, om man skal afskaffe den nuværende ordning med mulighed for en frameldingskupon, såfremt man ikke ønsker at yde bidrag til politiske partier via sit fagforeningskontingent. Vi lægger i Det Radikale Venstre vægt på, at når man er meldt ind i en fagforening, kan man selv tage stilling til, om man vil yde bidrag til et politisk parti.
Man kan så diskutere, om det er det mest hensigtsmæssige at bruge til- eller framelding til systemet, men muligheden er der, og det er kun et spørgsmål om at bruge de få minutter af sit liv til at gøre dette valg.
Det nuværende system med en såkaldt frameldingskupon imødekommer dette på en administrativ rimelig let måde for fagforeningstageren.
Vi har noteret os, at forslagsstilleren ikke ønsker at erstatte det nuværende frameldingssystem med et tilmeldingssystem, da begge systemer giver det samme falske billede.
Heri er vi ikke enige.
I bemærkningerne til forslaget fremføres det, at det ikke er nok at tage stilling til det direkte bidrag, men også de indirekte bidrag, man yder til politiske formål via sit medlemskab af en fagforening.
Såfremt man ikke er enig i fagforeningens dispositioner, må man søge at ændre disse indefra.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
Nej, jeg tror da ikke, at hr. Tom Behnke har misforstået, at frameldingskuponer netop udelukkende gælder fagforeninger.
Men der er heller ingen misforståelse fra min side, for jeg mener, det er en fin ret, fagforeningsmedlemmerne derved har.
Hvorfor skulle vi da fjerne den?
Der er da mere logik i også at indføre den de andre steder.
Tom Behnke (FRI), 2001-01-25:
Ja, det er jo beklageligt
, når holdningen til forslaget tilsyneladende beror på en misforståelse.
For så er det klart, at så kan konsekvensen af den holdning også hurtigt blive forkert.
Det er sådan, at i grundejerforeninger er der ikke i loven indført regler om, at man kan udfylde en frameldingskupon om, at man ikke ønsker at støtte, at grundejerforeningen går ind og giver bidrag til politiske partier.
Derfor kan man ikke afskaffe dem.
Det skal jo først indføres, før man kan afskaffe det.
Det, vi ønsker at afskaffe, er frameldingskuponen.
Der findes ikke frameldingskuponer i grundejerforeninger.
Derfor kan vi ikke stille forslag om, at den skal fjernes, for den er væk.
Hvorfor vi ikke har taget arbejdsgiverforeningerne med, er fordi jeg har fået oplyst, at frameldingskuponordningen kun blev lavet for fagforeninger.
Hvis jeg har misforstået det, så beklager jeg det dybt, så bliver der omgående stillet ændringsforslag til beslutningsforslaget.
Det skal gælde alle frameldingskuponer, hvad enten det er til fagforeninger, arbejdsgiverforeninger eller begge.
Men som jeg er oplyst, omhandler frameldingskuponerne kun fagforeningerne.
Er det en misforståelse fra min side, beklager jeg det; så stiller vi et ændringsforslag omgående.
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
CD kan ikke støtte det foreliggende forslag til folketingsbeslutning.
Jeg finder, at de tidligere medlemmer af Fremskridtspartiet helt har glemt deres eget gamle slogan om papirnusseri, for vi har jo behandlet disse sager flere gange i løbet af de sidste 10 år.
Det henviste ministeren jo udførligt til, og vi kender jo også loven, som den er, fra 1990 og 1995.
Så det er altså ikke mange år siden, alle disse ting har været her.
Det er også helt oplagt, at flertallet ikke har ændret sig.
Så vil jeg hæfte mig ved, jeg tror, hr. Kaalund var inde
på noget lignende, at det dog er lidt bemærkelsesværdigt, at forslaget, som det ligger her, netop kun taler om fagforeninger.
Det er også derfor, at jeg i min korte bemærkning tidligere var inde på, om det var en nedrakning af fagforeningerne, der var tale om.
For lovens paragraf, som altså blev ændret den 14. juni 1995, taler jo netop om arbejdsgiverforeninger og fagforeninger og andre faglige sammenslutninger.
Det tyder igen på, at det er en ensidig forfølgelse af fagforeningerne og fagbevægelsen.
I øvrigt vil jeg som tidligere arbejdsgiver gøre opmærksom på, at det store flertal af virksomheder vil være ret dårligt stillet, hvis den fagforeningsordning, vi har i Danmark, ikke eksisterede.
Og endelig skal jeg sige til hr. Grove, at jeg kun kunne forstå hans indlæg sådan, at han mente, at det samme måtte gælde for kontingentet, som arbejdsgivere betaler, som jo også i dag er en fradragsberettiget omkostning. Jeg tror ikke, han bliver stærkt populær, men det er da kun fint, at han ikke er ude efter popularitet, men holder sig helt saglig.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at det altså får nogle konsekvenser, som dels ikke ligger i det foreliggende forslag, og som jeg dels tror, at flertallet af arbejdsgivere - eller formodentlig dem alle - vil anse for at være særdeles uheldige.
Jeg mener, at foreningsfriheden bl.a. må gøre det muligt for enhver forening at beslutte, hvad man vil støtte eller ej, og så er der altså lavet den i loven gældende undtagelse for støtte til direkte partipolitiske formål.
Men jeg skal minde hr. Kristian Jensen om, at også grundejerforeninger, som man altså kan være tvunget medlem af, ofte udtaler sig politisk.
Det skal de også have lov til, og alligevel er der ingen mulighed for at slippe for at være medlem af de foreninger.
Jeg savner altså konsekvens i forslaget, og jeg finder det overflødigt, og jeg ønsker det en stille og blid død.
Poul Nødgaard (DF), 2001-01-25:
I den forbindelse vil jeg godt sige, at dét er muligt.
Jeg mener nu ikke selv, at de var med i nogen annoncer.
Men jeg ved i hvert fald, at der var utrolig mange indlæg fra fagforeningerne, der støttede det, altså at det ville gå så gruelig galt med huslejen i dette land, såfremt der kom en borgerlig regering til.
Så den tanke opgiver jeg ikke, nemlig at fagforeningerne dér havde en meget, meget stor indflydelse på, hvordan det hele kom til at foregå, og hvordan man ligesom snød sig til valgsejren i 1998.
Per Kaalund (S), 2001-01-25:
Jeg har blot et enkelt kort spørgsmål til hr. Nødgaard
: Mon ikke det beror på en erindringsforskydning, at de faglige organisationer betalte annoncepenge omkring huslejer?
Jeg erindrer, at det var Lejernes Landsorganisation og boligbevægelsen, der gjorde det.
De har vel foreningsfrihed til at kunne gøre det?
Poul Nødgaard (DF), 2001-01-25:
Grundtanken i det forslag, vi behandler her i dag, er efter Dansk Folkepartis opfattelse helt rigtig.
For frihed må være en ledetråd i alt arbejde, der udføres, og den frihed eksisterer jo ikke i dag for det utal af borgere, som er medlem af en fagforening.
Befolkningen finder faktisk den måde, som det foregår på
nu, forkastelig.
Noget, man vil være med i,
Jeg tror, jeg allerede nu kan give tilsagn om, at et sådant ændringsforslag til det her beslutningsforslag vil Dansk Folkeparti støtte, for det er lige præcis de tanker, der er helt rigtige, nemlig at man tilmelder sig.
Det vil jeg gerne se, for så bliver det nok ikke så stor en procentdel, der tilmelder sig.
Må jeg give et helt konkret eksempel.
Det er altid rart at sætte eksempler på.
I valgkampens hektiske fase i marts 1998, hvis ikke jeg husker helt forkert, kastede fagforeningerne millionbeløb ind i annoncer, der fortalte, at huslejerne ville stige i dette land, såfremt der kom en borgerlig regering.
Lige præcis måske netop dén store fagforenings annonce var skyld i, at vi stadig væk har en socialdemokratisk regering med ét mandats flertal.
Jeg er helt sikker på, at det netop lige præcis var fagforeningerne, der gik alvorligt ind i den sag.
Og jeg ved - nu bor jeg ude i et landområde, hvor jeg er i den lykkelige situation, at jeg taler med utrolig mange mennesker i lokalsamfundet, også nogle socialdemokrater - at de altså er rigtig godt trætte af den måde, det der foregår på.
Jeg vil da gerne sige også åbent og ærligt, at den her regel jo så også må gælde for andre organisationer og lign.
Hvis man vil være med i den slags, så er det noget, man tilmelder sig. Vi skal tage det over et meget bredt spekter.
Men vi vil støtte forslaget og vil også gerne se på det ændringsforslag, der kommer.
Jes Lunde (SF), 2001-01-25:
Det er forholdsvis sjældent, at Frihed 2000 og SF er enige, men vi mener faktisk, at Frihed 2000 har en pointe her.
Den måde, man har konstrueret det her på, er et narreværk.
Vi mener i SF, at det mere reelle var at lave en tilmeldingskupon, sådan at medlemmerne selv aktivt skulle melde sig til, hvis de ønskede at støtte.
Vi mener, at en sådan tilmeldingskupon selvfølgelig ikke kun skal gælde fagforeninger.
Det skal også gælde i erhvervsorganisationer.
Hvis der er nogle, der i dag mod deres vilje f.eks. som elforbrugere kommer til at bidrage indirekte til et stort liberalt partis valgkamp, så er det jo heller ikke o.k.
Dér bør der også være en mulighed for en tilmeldingskupon.
Det kan de selvfølgeligt vælge at gøre, men det er meningsløst, at andre forbrugere mod deres vilje skal trækkes ind i det.
Så vi vil fra SF's side stille et ændringsforslag til beslutningsforslaget her, om at frameldingskuponen forsvinder, og så bliver det til en tilmeldingskupon i stedet for, som ikke kun gælder for fagforeninger, men som gælder hele vejen rundt.
Kan vi få det ændringsforslag vedtaget, så er vi indstillet på at stemme for det samlede forslag til sidst.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-01-25:
Den første del af forslaget er i og for sig ganske sympatisk.
Hvem kan dog være imod en oplysningsindsats, der omfatter udlevering af vigtige dokumenter?
Efter vores opfattelse burde sådan en ordning suppleres med andre vigtige dokumenter som f.eks. EU-Traktaten.
Nicetraktaten findes ganske vist ikke i nogen samlet udgave, og den er heller ikke ratificeret, men på nuværende tidspunkt ville det jo så være Amsterdamtraktaten.
Menneskerettighedserklæringen er et meningsfyldt og vigtigt
stykke papir.
Det ville også være en udmærket ting at udlevere, medmindre f.eks. Kristeligt Folkeparti føler sig dækket ind af grundloven.
Så står det dem selvfølgelig frit for at nøjes med det.
Den anden del af forslaget må vi til gengæld tage afstand fra.
Når der står, at personer, der søger om statsborgerskab, skal skrive under på, at de anerkender de grundlæggende værdier i det danske samfund, sådan som de kommer til udtryk i den danske grundlov, så har vi to hovedindvendinger: For det første er det jo ikke rimeligt at stille krav til nye statsborgere, som ikke stilles til andre, der allerede ved en tilfældighed, eller hvordan det nu er sket, er født som danske statsborgere.
Den anden indvending er: Hvad er det egentlig for grundlæggende værdier, som der nu skal skrives under på?
Hvor står de helt præcis i grundloven?
Og hvilke paragraffer er ikke omfattet af de her grundlæggende værdier?
I det hele taget er det lidt forstemmende, synes jeg, hele tiden i debatten at høre refereret til grundlæggende værdier, uden at der er nogen, der sætter ord på.
Hvad er det, som er kernen i sagen?
Og det siger jo noget om, at selv da man skrev grundloven sidste gang i 1953, havde man nogle overvejelser om, at det ikke var det endegyldige stykke papir om, hvordan vi skal indrette os i Danmark.
Grundloven og andre love skal jo overholdes, men der stilles normalt ikke noget krav til, at man skal være enig i denne lovgivning eller tilslutte sig nogle værdier, som sådan ligger mellem linjerne i lovgivningen.
Er det folkekirkens særstilling, der tænkes på?
Er det monarkiet eller den private ejendomsret, der tænkes på?
Det er ikke bestemmelser, som vi i Enhedslisten mener er fuldstændig uden for diskussion.
Men Kristeligt Folkeparti forestiller sig måske, at man skriver under med forbehold for de paragraffer, man ikke er enig i eller ikke føler sig dækket ind af, eller måske med forbehold for de paragraffer, man ikke forstår.
Der er jo også et par stykker af dem, synes jeg, som kan være vanskelige.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, om det ikke simpelt hen er sådan, at ledende medlemmer af Kristeligt Folkeparti er kommet til at se lidt for meget amerikansk fjernsyn og måske derved har tilnærmet sig nogle amerikanske værdier.
Det er helt i orden for vores skyld.
Vi vil ikke kræve, at Kristeligt Folkeparti eller andre skal skrive under på, at de afsværger sig sådanne værdier.
Det er helt fint med en pluralitet, når vi snakker om værdier.
Henning Grove (KF), 2001-01-25:
Det her er jo en diskussion, vi har ført mange gange i det her Folketing, og diskussionen går jo ikke på, om en forening må udtale sig politisk eller gøre, hvad den har lyst til.
Alle har lov til at udtale sig politisk i foreninger osv., hvis de har medlemmer bag sig.
Diskussionen går jo meget på de direkte tilskud til partier.
Det er jo dér, man sætter ind, og her har man muligheder for at give et tilskud direkte til partier samtidig med, at det faktisk er samfundet, der betaler halvdelen af det, fordi det er fradragsberettiget.
Det er jo den diskussion, der kommer til at køre, og jeg synes, at det er urimeligt, og derfor er løsningen jo vel ganske enkel: Da kontingentet er delt op i to, et til arbejdsløshedskasserne og et til fagforeningerne, så kan vi afskaffe fradragsretten for kontingentet til fagforeningerne. Så skal medlemmerne nok være mere omhyggelige med, hvordan fagforeningerne administrerer deres penge, for så kommer det til at gå direkte, og så føles det også direkte som et tilskud til partierne - altså et tilskud, der bliver taget direkte fra fagforeningerne og ikke fra samfundet.
Vi vil gerne være med til at afskaffe den her frameldingskupon eller tilmeldingskupon.
Vi ønsker at sætte fokus direkte på fagforeningskontingentet, og det gælder både for arbejdsgivere og for lønmodtagere.
Hvis vi tager det væk og siger, at det ikke er fradragsberettiget, så er det op til medlemmerne at administrere den fagforening på en helt anden måde, og det skal de nok gøre.
Frank Jensen (S), 2001-01-25:
Jeg skal ikke bebrejde hr. Kristian Jensen, at han ikke kender den lovgivning, der knytter sig til arbejdsmarkedet.
Jeg vil nu være en lille smule mere ydmyg end hr. Kristian Jensen og fastslå, hvordan eksklusivaftalesystemet fungerer.
Det er jo sådan, at eksklusivaftalerne er noget, som er indgået af arbejdsgiveren og ikke af fagbevægelsen.
Det er altså ikke et angreb på fagbevægelsen.
Det er et grundlæggende angreb på arbejdsgiverens ret til at bestemme over, hvilke aftaler han vil indgå.
Hvis arbejdsgiveren melder sig ind i en arbejdsgiverorganisation og dermed tilslutter sig det grundlag, Arbejdsgiverforeningen har, nemlig at man i sin virksomhed kun ansætter medarbejdere, der er tilsluttet den pågældende fagforening, er det en arbejdsgiverbeslutning og ikke en fagforeningsbeslutning.
Så jeg må sige til hr. Kristian Jensen: Om igen.
Henning Grove (KF), 2001-01-25:
Jeg er fuldstændig enig i formandens bemærkninger om, at justitsministeren gik langt ind i andre ting, der intet havde med denne sag at gøre.
Det blev udlagt, som om vi fra konservativ side ved at tage stilling til politiske bidrag er med til at undergrave hele fagforeningsbevægelsen.
Det har vi overhovedet ikke givet udtryk for.
Det er en misfortolkning, misfordrejelse eller misforståelse eller ond vilje fra justitsministerens side.
Jeg har aldrig kendt mage til den argumentation, som blev ført frem heroppefra.
Fordi man begynder at tage stilling til, om det skal være tvungent at give bidrag til politiske partier, vil man ødelægge hele fagbevægelsen.
Det er dog den største gang gas, jeg har hørt en minister komme med fra denne talerstol.
Tom Behnke (FRI), 2001-01-25:
Jamen så kan jeg godt forstå hr. Melchiors holdning til
forslaget
For hr. Melchior har jo ikke læst forslaget.
Det, det handler om, er, at frameldingskuponen er blevet indført for at gøre det legitimt for fagforeningerne at opkræve tårnhøje gebyrer af lønmodtagerne, at tvinge dem til at være medlem med argumentet, at man jo bare kan udfylde en frameldingskupon, så støtter man ikke længere partipolitiske formål.
Og det er løgn.
Det er simpelt hen løgn.
Fagforeningerne støtter fra en ende af partipolitiske formål.
Frameldingskupon eller ej.
Derfor vil vi have frameldingskuponen væk, så vi kan komme til at diskutere det, det handler om, nemlig: Støtter fagforeninger partipolitiske formål, eller gør de ikke.
Den debat kan vi ikke have i dag, for hver gang man rejser debatten, kommer fagforeningslederne og siger: Jamen medlemmerne kan jo bare udfylde en frameldingskupon, så støtter de ikke længere.
Det er simpelt hen forkert, og det er derfor, debatten kører af sporet.
Og CD har jo støttet det her tankegods og den linje i tankerne igennem masser af år.
Jeg ved ikke, hvorfor CD pludselig har ændret holdning.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2001-01-25:
Jeg kan se både varmen og charmen i forslaget, også i hr. Arne Melchiors optræden på talerstolen, og jeg er sådan set enig i intentionerne i det også.
Men jeg vil godt sige: Det informationsmateriale, som jeg forestiller mig, er langt vigtigere end det her.
Det er noget, der går langt videre end grundloven, vil jeg godt sige.
Det er et informationsmateriale, som generelt er til til folk, der opnår dansk statsborgerskab, at man informerer bredt om det danske samfund.
Og jeg vil i virkeligheden vove den påstand, at jeg mener, at det, jeg siger her, går langt videre end det, hr. Arne Melchior mener, nemlig at informationsmateriale generelt om det danske samfund, rettigheder og pligter og også elementer fra den danske grundlov eller for min skyld gerne hele den danske grundlov.
Men jeg tror bare, at det skal være et samlet informationsmateriale, som man modtager.
Arne Melchior (CD), 2001-01-25:
Hvorfor giver vi dem, vi står nær, fødselsdagsgaver?
Det er jo ikke for at fortælle dem, at vi elsker dem, for det gør vi jo forhåbentlig hver dag.
Men der er visse tidspunkter i livet, hvor en markering ikke er af vejen, f.eks. at samfundet hilser på sine nye stemmeberettigede, handleberettigede, handledygtige borgere.
Jeg er sikker på, at hvis unge mennesker får sådan et eksemplar, noget i retning af det, som vi har adgang til at få herinde, og som man også godt kan købe andre steder, så tror jeg, at det vil blive gemt for livet.
Og når man senere i tv eller på Internettet eller i avisen hører og læser noget om grundloven, så vil man have let ved at gå hen og lige tage den ned fra hylden, for man ved nøjagtig, hvor den står, som man med et sødt brev fik som en velkomst, når man blev 18 år og dermed rigtig samfundsborger.
Det må hr. Kramer Mikkelsen da godt kunne se varmen og charmen i.
Frank Jensen (S), 2001-01-25:
Nu var det jo ikke mig, der i min tale var inde på fradragsreglerne i det danske skattesystem med hensyn til organisationerne.
Det var hr. Henning Grove.
Måske kan hr. Henning Grove ikke erindre den tale, jeg holdt på regeringens vegne, men her blev der ikke sagt noget om de forhold - intet.
Talen forholdt sig udelukkende til det beslutningsforslag, som er fremsat af Frihed 2000.
Nej, det var hr. Grove, der i sin tale nævnte, at man skulle fjerne fradragsretten vedrørende kontingentbetaling for medlemmer af fagbevægelsen.
Jeg tillod mig, som det jo efter forretningsordenen også er muligt for ministre, i min svarrunde ved slutningen af debatten at komme med kommentarer til det, der indgik i debatten undervejs, og så vil jeg i øvrigt være lidt mere tilbageholdende end hr. Henning Grove med at korrekse andre.