Peter Brixtofte (V), 1998-06-24:
Det var tidligere statsminister Jens Otto Krag, som indførte begrebet, at man har et standpunkt, til man tager et nyt.
Jeg tror sjældent, at man har haft så mange standpunkter, som er blevet gjort til nye standpunkter, som i forbindelse med denne pinsepakke.
Der er i måneder kommet udtalelser fra regeringen om, at der ikke skulle ske noget, at det var ikke nødvendigt, og at ejerboligerne ikke skulle rammes, at pensionssparerne ikke skulle rammes, og alligevel dementerer man alle sine holdninger og vender rundt og kommer med en pinsepakke, der - uanset at der nu er 200 ændringsforslag - ikke ændrer fundamentalt ved, at der her er tale om et gennemgribende socialistisk indgreb.
Jeg kan se, og jeg kan også forstå,
at hr. Frank Aaen er meget glad; det er jo sådan, at hr. Frank Aaen har kæmpet igennem årene også som en Moskvatro kommunist, og dér er det aldrig lykkedes ham at komme igennem med denne her socialistiske politik, men nu er det lykkedes i samarbejde med Det Radikale Venstre.
Dengang hr. Jens Otto Krag lancerede udtrykket, var det, fordi hr. Jens Otto Krag forud for valget i 1966 sagde, at Socialdemokratiet ikke ville samarbejde med SF efter valget; det gjorde man så, og derfor: Man har et standpunkt, til man tager et nyt.
Der var det formildende ved det forløb dengang, at det kun tog 14 måneder, så var det hele i opløsning, og vi fik en stærk liberal, borgerlig regering båret ind af folket.
Sådan vil det forhåbentlig også gå denne gang, hvor det røde flertal viser sig.
Man kan nemlig ikke holde sammen, når man både skal have godkendt sin politik hos de autonome og blandt de radikale græsrødder. Til forskel fra dengang er der det væsentlige, at Det Radikale Venstre er med i det røde flertal.
Dengang, hvor der var en partileder, der hed Hilmar Baunsgaard, var der tale om en helt anden politik.
Det var en politik, som også blev videreført af hr. Niels Helveg Petersen.
Men nu er tonen anderledes. Nu er det Det Radikale Venstre, der hånd i hånd med Enhedslistens hr. Frank Aaen fører en gennemgribende socialistisk politik. Nu er det jo ikke sådan, at Venstre står alene med den vurdering.
I søndags i Jyllands-Posten blev der fortalt om en radikal protestudmeldelse, og det er medlem af Det Radikale Venstres erhvervsudvalg, Lars Kalsen, som har meldt sig ud af partiet i protest mod De Radikales stadig tættere samarbejde med venstrefløjen.
Det Radikale Venstre står ikke længere for en social-liberal profil,« mener Lars Kalsen.
« Der er mange gode begrundelser for denne udtalelse, og Lars Kalsen forudser flere udmeldelser af Det Radikale Venstre i protest mod den nye linje.
Så sent som i dag kan vi så igen læse i Jyllands-Posten, at formanden for Det Radikale Venstres boligudvalg, Per Nørnberg, forlader alle tillidsposter i partiet i protest mod pinseforliget.
Og jeg citerer, hvad Per Nørnberg udtaler: »Pinsepakken er på flere afgørende punkter i direkte strid med Det Radikale Venstres boligpolitik.
Det står ordret i vores program, at vi skal arbejde for at afvikle lejeværdien af egen bolig, samtidig med at rentefradraget trappes af.
Nu aftrapper man rentefradraget og erstatter lejeværdien af en ny kommunal ejendomsskat, som rammer boligejerne økonomisk hårdere, end den gamle lejeværdiskat gjorde.«
Og der kommer yderligere gode begrundelser for, at denne tillidsmand nedlægger alle sine poster i Det Radikale Venstre.
For Venstre er det skuffende at følge den udvikling, fordi Venstre igennem årene mange gange har haft et godt samarbejde med Det Radikale Venstre, senest da vi havde en VKR-regering.
Men siden har man jo skiftet partiledelse, og vi må med skuffelse se, at nu hører Det Radikale Venstre til ovre i venstre side af Folketingssalen.
Og hvad er baggrunden?
Baggrunden er, at regeringen har soldet overskuddet på betalingsbalancen op. Da regeringen overtog styret efter VK, udgjorde overskuddet på betalingsbalancen over 30 mia. kr. pr. år.
Det var flot.
Og det var noget, man var nået frem til bl.a. igennem et samarbejde med Det Radikale Venstre, men ikke mindst også sammen med både Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti.
Nu er vi formentlig i en situation, hvor der er underskud, og så skal man gribe ind, fordi man gerne vil prøve at rette op på tingene igen.
Venstre sagde ved førstebehandlingen, at vi er enige i, at der skal rettes op.
Vi anerkender tilståelsen fra regeringen, om at man har sat overskuddet over styr, og at der nu er brug for at lave nogle ændringer.
Men Venstre er absolut imod, at det er helt bestemte grupper af befolkningen, der skal betale gildet.
I dagens udgave af Børsen er der en flot analyse, som finansministeren sikkert er glad for, hvis han læser den første side.
her er en gennemgribende analyse, der viser, at de offentlige udgifter er steget drastisk i forhold til, hvad regeringen har sat sig som mål, og at skattetrykket ikke er formindsket, som man har lovet, men tværtimod er øget.
Og analysen konkluderer, at årsagen til, at det er gået galt med betalingsbalancen, er det stigende offentlige forbrug.
Men i stedet for at tage udgangspunkt i, hvad der er årsagen til, at overskuddet er forsvundet, hiver man alle de gamle ideologiske slagsange frem, anført af hr. Frank Aaen: Nu vil man have kollektiv trafik og ødelægge privatbilismen.
Men det er nu engang ikke sådan, at alle danskere bor ved en S-togs- eller busstation; det er faktisk sådan, at der er mange, der bor ude i landdistrikterne, hvor der overhovedet ingen kollektiv trafik er, og derfor er det utrolig urimeligt, at man ensidigt rammer den private trafik og fremmer den kollektive trafik.
Og man vil ramme ejerbolighederne - ikke alene ved at sænke værdien af rentefradragsretten fra 46 pct. til 32 pct. i løbet af en meget kort årrække, men ved samtidig at indføre en ny ejendomsværdibeskatning, som vil vokse ganske betydeligt i de kommende år.
Det fremgår af den aftale, regeringen har lavet med Kommunernes Landsforening.
Dér henviser man til, at i de kommende år vil den nye ejendomsværdiskat stige meget mere
end udviklingen i indkomstskattegrundlaget.
Og det er jo det samme som at sige, at her er nu indført en ny skatteskrue på ejerboligerne, som i hvert tilfælde regeringen har tænkt sig at bruge, sådan at der kommer øgede skatter.
Man rammer også ensidigt den private opsparing.
Der er ikke tale om, at man overhovedet kigger på de offentlige pensioner; man kigger alene på de private pensioner.
Og man foretager en række løftebrud over for pensionsopsparerne, idet man har lovet, at realrenteafgiften langsomt, men sikkert ville forsvinde i takt med, at realrenten faldt.
Det har man lovet meget klart, men alligevel griber man nu ind og indfører en fast beskatning på 26 pct., hvortil kommer, at man foretager et særligt indgreb over for dem, der har valgt at spare op gennem kapitalpensionsordninger.
For Venstre er det afgørende vigtigt, at den enkelte har forskellige valgmuligheder, når det gælder pension: Nogle er interesserede i at have en ratepension og få udbetalt sin pension i et antal forudbestemte rater, andre ønsker pensionen udbetalt på én gang.
Og jeg synes, det er forkert, at man nu fra regeringens side griber ind og simpelt hen straffer dem, der har valgt den opsparingsform, der hedder kapitalpension.
For det er jo ikke sådan, at man nu bare kan gå over til en ratepensionsordning i stedet for kapitalpensionen; det afhænger jo fuldstændig af éns alder, hvordan man kan omveksle en sådan ordning, og derfor er det et urimeligt indgreb over for de mennesker, der har disponeret i tillid til de gældende regler.
Herudover skal erhvervslivet straffes.
For man har lovet, at selskabsskatten skulle sættes ned, og den nedsættelse skulle så finansieres af en række ændringer i opadgående retning.
Men nu gennemfører man kun skatteskærpelserne, mens selve nedsættelsen af selskabsskatten bortfalder.
Hertil kommer, at hvis man ser på afgifterne, så er der en stor del af afgifterne, omkring 600-700 mio. kr., som alene forøger erhvervslivets omkostninger.
For overskuddet kunne have været langt større, hvis ikke industrien havde mistet markedsandele overalt som følge af, at konkurrenceevnen er blevet ødelagt.
Og så gør man det endnu værre ved at lægge yderligere afgifter ovenpå og forringe afskrivningsreglerne og uden at gennemføre den lettelse af selskabsskatten, som man havde stillet i udsigt.
Derfor må jeg konkludere, at også på dette punkt har hr. Frank Aaen fået sine ønsker opfyldt.
Ja, for det er næsten for socialistisk for hr. Jes Lunde fra SF, kan jeg tænke mig, når jeg nu kender hans synspunkter.
Og så er kronen på værket selvfølgelig, at hr. Frank Aaen også har fået gennemført et indgreb over for aktionærerne, dem, der investerer i aktier: De skal nu have en særskat på 5 pct. Og hele begrundelsen for aktieafgiften lå i, at man ville nedsætte selskabsskatten, og derfor mente
Men nu nedsætter man ikke selskabsskatten, men indfører bare aktieafgiften.
Og hvis man kigger på en række elementer i pakken med ændringer, er der jo også sket det, at beskatningen af den sidst tjente krone nu går i vejret, idet man forhøjer skatteloftet.
Og den ekstra bruttoskat på 1 pct., som kun skulle være en midlertidig pensionsopsparing, bliver nu en permanent bruttoskat, for de beløb, der indbetales, er forskellige, men alle modtager det samme beløb ved udbetalingen, og det er det samme som en skat.
Så nu får vi altså en bruttoskat på 9 pct. i stedet for 8 pct., et skatteloft på 59 pct. i stedet for 58 pct. og en ejendomsværdibeskatning, som er langt hårdere end lejeværdibeskatningen, samtidig med at vi får en kraftig reduktion af rentefradragsretten.
Alle mennesker, som har et transportproblem og derfor skal bruge en bil, bliver ramt, og de, der har firmabiler, og som har et hårdt arbejde og slider for at skaffe ordrer hjem til det danske erhvervsliv, skal selvfølgelig også have en større skat.
Det er jo også noget af det erhvervsvenlige, som Det Radikale Venstre har fået med.
Og kapitalpensionen bliver ramt hårdt, og man foretager en øget beskatning af de mennesker, der har små renteindtægter.
Og man truer samtidig A.P. Møller, fordi det også dér er faldet venstrefløjen for brystet, at der er nogen her i landet, som arbejder for at skaffe landet valutaindtægter, sådan at andre kan forbruge dem.
Venstre var parat til et samarbejde, og Venstre var enigt i, at der skulle et indgreb til, for overskuddet var soldet væk, og selv om det var nogle andre, der havde soldet det væk, ville vi alligevel godt være med til at betale regningen.
Men det forudsatte, at vi fik en aftale, som gik i en helt anden retning end det, som vi nu kan se.
Og det er også det, som Venstre vil arbejde for at gennemføre, så snart vi har muligheder for det.
For det første ønsker vi at forbedre erhvervslivets konkurrenceevne, og det vil sige, at vi vil af med mange af de byrder, der er lagt på erhvervslivet, bl.a. ved det her indgreb, og det vil vi, fordi vi mener, at man skal producere sig ud af vanskelighederne.
Og vi skal give erhvervslivet sådanne vilkår, at det kan konkurrere med udlandet.
Vi ønsker, at der igen bliver bedre muligheder for at spare op til pension; vi synes, det er positivt, at mennesker vælger at prøve at pensionere sig selv.
Vi vil i det hele taget arbejde for, at det bedre kan betale sig at yde en indsats, og den politik vil føre til et rigere samfund og et større erhvervsgrundlag - det erhvervsgrundlag, som bærer hele velfærdssamfundet, som betaler hospitalerne, den offentlige service og indkomstoverførslerne.
Det er vores politik.
Regeringen har valgt en anden vej, den socialistiske vej, hvor det gælder om at genere erhvervslivet, genere
pensionsopsparerne og genere den private ejendomsret
Hr. Frank Aaen jubler, men det danske folk græder!