runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorit Myltoft (RV), 2000-04-04:
Det er et dybt usympatisk forslag, vi i dag skal behandle.
Med dette forslag søger Dansk Folkeparti endnu en gang at så splid i det danske samfund og ophidse befolkningsgrupper mod hinanden, alt sammen under dække af et påstået demokratisk underskud i udlændingepolitikken.
Det Radikale Venstre er principielt tilhænger af folkeafstemninger, men vi respekterer det repræsentative demokrati, og man kan anstændigvis ikke holde folkeafstemninger om emner, der er vendt mod mindretal.
Her er det de folkevalgte, der må træffe beslutningerne.
Mindretalsbeskyttelse er et grundfæstet og almindeligt respekteret princip herhjemme.
Ja, det er ikke for meget sagt, at det fornemme princip er en uløselig del af den danske kultur, som Dansk Folkeparti ellers påstår det vil forsvare.
Frem for alt hænger det slet ikke sammen at afholde folkeafstemning om, hvorvidt vi skal have et multietnisk samfund, og jeg går ud fra, at Dansk Folkeparti bruger »multikulturelt« og »multietnisk« i flæng.
Det ville svare til at afholde folkeafstemning om det samfund, vi allerede har.
Det danske samfund er multikulturelt, og det ser vi radikale som et gode.
Jeg må forstå forslagsstillerne således, at de rent faktisk betragter efterkommere af tidligere tiders indvandrere som danskere.
Vi ser frem til, at de nye danskere også bliver en del af det danske velfærdssamfund, og det skal lykkes med de nye integrationslove at integrere dem, der ikke allerede yder en stor indsats på arbejdsmarkedet.
Men det vil Dansk Folkeparti jo heller ikke give dem mulighed for. Dansk Folkeparti nævner bl.a. også i bemærkningerne, at det centrale for dem er at bevare Danmark som et homogent samfund baseret på et kristent værdigrundlag. Jeg skal da gøre opmærksom på, at vi i Danmark har 56 anerkendte og godkendte kristne trossamfund og 3 trossamfund inspireret af kristendommen, og ikke alle er europæere eller af europæisk oprindelse.
Vi har altså faktisk et multikristent samfund.
Selv kristendommen er jo af mellemøstlig oprindelse, så egentlig burde Dansk Folkeparti vel ønske sig tilbage til de gode gamle nordiske gudelærer. Dansk Folkeparti tilkendegiver i lovforslagets bemærkninger klart, at konsekvensen i tilfælde af et nej til et såkaldt multietnisk samfund skal være, at flygtninge og indvandrere med opholdstilladelse skal sendes ud af landet.
Men hvad med de personer med anden kulturel baggrund, der har opnået dansk statsborgerskab?
Har Dansk Folkeparti planer for deres fremtid?
Det Radikale Venstre tager skarpt afstand fra forslaget og kan under ingen omstændigheder støtte det.
Peter Skaarup (DF), 2000-04-04:
Om befolkningen har sat Tinget rigtigt sammen, mener jeg at der kun findes ét svar på, og det er, at Tinget har den sammensætning, det skal have, og sådan skal det også være.
At der så nogle gange er nogle CD'ere, f.eks. CD's formand, der siger, at vælgerne er dumme, f.eks. når de siger nej til Unionen, er så en anden sag, men Tinget har altså den sammensætning, det skal have.
Men det kunne da være skønt nok, at Tinget en gang imellem havde lejlighed til at høre befolkningen om vigtige emner, som angår borgerne her i landet.
Dette emne er et af de emner, der bliver diskuteret meget, og det kan vist ikke være hr. Ebbe Kalnæs ubekendt. Dér mener vi altså, at befolkningen skal have lejlighed til sammen med Folketinget at drøfte de her ting, debattere dem, komme med sin mening, og så er det Folketinget, der i den sidste ende træffer beslutningerne.
Man siger, at der er et multietnisk samfund, at det fortsætter, og at den udvikling kan fortsætte op til 1 million eller 2 millioner personer af udenlandsk herkomst, uden at det gør CD noget som helst.
Karen Jespersen (S), 2000-04-04:
Det er jo flere gange, regeringen har haft lejlighed til over for Folketinget at tage stilling til et beslutningsforslag eller et lovforslag fra enten Fremskridtspartiet eller Dansk Folkeparti om en folkeafstemning om udlændingepolitikken.
Regeringen har hver gang afvist forslaget, og det gør jeg også i dag på regeringens vegne.
Det lovforslag, vi skal behandle her i dag, afviger ikke indholdsmæssigt fra de lovforslag om samme emne, som Dansk Folkeparti senest fremsatte i efteråret 1997, og dengang var det også en gentagelse, og jeg kan sige, at regeringens holdning til det spørgsmål ikke har ændret sig.
Det giver efter min mening ikke rigtig mening at afholde
en folkeafstemning om, hvorvidt Danmark skal udvikle sig til et multietnisk samfund.
Det er også alt for uklart, hvad et ja eller nej egentlig ville indebære.
Vi må jo også konstatere, at der i dag i det danske samfund er mennesker, lever mennesker med forskellig etnisk oprindelse.
Sådan vil det også være fremover, og sådan vil det også være, selv om man som Dansk Folkeparti foreslår kun kan give opholdstilladelse til udlændinge, der er flygtninge efter flygtningekonventionen.
Man kan sige, at det, det drejer sig om, er at sikre, at de borgerne, der bor i Danmark, bliver en del af det danske samfund, det vil sige, at man sikrer en integration og på den måde holder fast i de værdier, der er et grundlag for det danske samfund, også selv om der lever mennesker med forskellig etnisk oprindelse.
Børge Klit Johansen (KRF), 2000-04-04:
Ja, der er nogle ting, der kan gå hurtigt på nogle tidspunkter.
Jeg vil sige med hensyn til Færøsagen, at den altså efterhånden har varet i meget, meget lang tid, og at der er mange aspekter i den sag, og det er ikke bare forretningsmæssigt.
Jeg synes, at der har været nogle undertoner af problemer både på Færøerne og i Danmark med hensyn til at begå sig i tværkulturelle relationer.
Er det Danmarks befolkning, er det Danmarks regering, er det Folketinget?
Én ting er sikker for mig.
Det er, at det ikke er Den Danske Bank, og at det heller ikke er Færøernes befolkning.
Samtidig må man sige, at fællesskabet, statsfællesskabet, rigsfællesskabet, vores forhold, som i øvrigt nogle gange er lidt belastet, når det gælder Færøerne, måske i virkeligheden har bedst af, at man siger, at der har været meget snavs og der har været megen mistænksomhed omkring alle de her ting, men nu kan man altså ikke grave i det mere.
Vi må sige, at der er lidt et tab,
Man havde efter Grønborgrapporten chancen for at få gjort det til et spørgsmål om politisk ansvar, men der er jo mange parter i det: Der er Finanstilsynet, der er Den Danske Bank, der er regeringen, der er Færøernes hjemmestyre.
Hvad er der af muligheder i en retssag for at fordele æggene i en hel masse kurve?
Så spørgsmålet er, om ikke vi alle sammen er bedst tjent med, at det her lukker med et forlig - Den Danske Bank giver jo ikke pengene gratis, den leger altså ikke julemand - og at vi så siger, at der ligger en erkendelse i de 300 mio. kr., og så må vi se at komme videre i tilværelsen.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-04-04:
Jeg skal sige på vegne af Det Radikale Venstre, at vi også afviser beslutningsforslaget, med den begrundelse, at Kammeradvokaten har anbefalet det indgåede forlig med Den Danske Bank ud fra en samlet vurdering.
Peter Duetoft (CD), 2000-04-04:
Jeg skal blot kort meddele, at CD stemmer imod det her forslag, og så, når vi kommer til Finansudvalget og aktstykket, stemmer vi for.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Så hvis vi ville have haft sagen lukket, skulle vi bare have væltet regeringen i 1998.
Nej, det, vi gjorde med den vedtagelse, var dels at få åbnet op for videre undersøgelser af tjenestemændenes ansvar og dels at få åbnet op for en retssag, der kunne belyse bankens og regeringens ansvar.
Og dér skal man jo huske, at vi her i Folketinget godt kan lave en politisk undersøgelse af regeringens ansvar, men vi har ingen redskaber til at undersøge en privat virksomheds ansvar for, hvad den har gjort.
Men det vil Dansk Folkeparti ikke være med til.
Det beklager jeg meget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-04:
Jamen så synes jeg, at modspørgsmålet til hr. Frank Aaen skal være: Mener Enhedslisten virkelig, at man ikke i 1998 var med til at lukke sagen over for ministrene, over for regeringen?
Altså nu taler man om sager over for embedsmænd, og man taler om sager over for Den Danske Bank, men er man ikke enig i, at man var med til at lukke sagen over for regeringen, og at det var det, øvelsen bl.a. gik ud på, fordi der var nogle, der havde truet Enhedslisten med, at de måske ellers var parate til at gøre det til et kabinetsspørgsmål?
Er det ikke i virkeligheden det, det handler om?
Derfor var Enhedslisten med til at forsøge at få fokus væk fra det, det burde handle om, og som det handlede om indtil 1998, nemlig det politiske ansvar, og over til et spørgsmål ene og alene om Den Danske Banks rolle.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Det er noget rent sludder.
Og det er for det første det, som Dansk Folkeparti med sin melding i dag er med til stoppe: at retssagen kan fortsætte.
For det andet forstår jeg stadig væk ikke, at man prøver at sige: Jamen det kan da godt være, at det, banken gjorde, var godt nok.
Jeg tror, at Dansk Folkeparti nogenlunde er de eneste i Danmark, der har den opfattelse, at Den Danske Bank måske bare gjorde det, der var helt i orden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-04:
Ved første øjekast virker det beslutningsforslag, vi har til behandling i dag, jo meget besnærende.
Ud fra et rent principielt synspunkt ønsker vi naturligvis også i Dansk Folkeparti, at der bliver placeret et ansvar.
Når vi alligevel ikke sådan umiddelbart bare vil sige, at vi vil stemme for det, så er det selvfølgelig, fordi vi samtidig er modstandere af meningsløse retssager.
Det tjener ikke andre end advokatstand og embedsfolk at køre meningsløse retssager i det uendelige, og spørgsmålet er, om vi har nogen interesse i at lade en sag af denne her type køre over de næste 4-5 år for at få en retslig vurdering, om vi tror, vi vil kunne bruge en sådan retslig vurdering til noget som helst.
Da vi havde fået den store Grønborgrapport og vi havde diskussionen her i Folketingssalen, da ønskede vi fra Dansk Folkepartis side et ansvar placeret.
Vi mente, at der på baggrund af den tekst, det digre værk, var mulighed for at placere et politisk ansvar.
Det var ikke på grund af os, at der ikke blev placeret
et politisk ansvar på det tidspunkt.
Dér skal man kigge på andre, bl.a. på nogle af dem, der er mest aktive i forbindelse med sagen på nuværende tidspunkt, og som ønsker et retligt ansvar placeret.
Det synes vi er brandærgerligt, men det er vel ud fra den der logik om, at det må gerne blive meget hedt for regeringen, bare ikke så hedt, at den truer med at gå af.
Samtidig skal jeg sige, at vi mener heller ikke, at man kan laste Den Danske Bank for at forsøge at slippe billigst muligt både i 1990'erne og nu, hvis den gør det på det rigtige grundlag, men selvfølgelig ikke, hvis den gør det på grundlag af falske forhåbninger eller forkerte oplysninger.
Men selve det, der lå i debatten både i 1998 og også lidt i dag, er jo, at det er noget odiøst, at Den Danske Bank forsøger at slippe billigst muligt.
Selvfølgelig er det ikke noget odiøst.
Den Danske Bank skal prøve at tjene ikke samfundsmæssige interesser, men sine aktionærers interesser, og det er jo det, banken gør.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-04-04:
Regeringen indgik i foråret 1999 en aftale om gældsafvikling med Færøerne.
Aftalen bar præg af regeringens velbegrundede dårlige samvittighed, som man forsøgte at betale sig fra.
Og det foreliggende forlig med Den Danske Bank er en opfølgning, som ligeledes må ligge på regeringens skuldre. Derfor mener vi, at regeringen også selv må tage ansvaret for at bære aftalen igennem. Det Konservative Folkeparti vil hverken arbejde positivt med eller negativt imod.
såvel her i salen til dette beslutningsforslag som i Finansudvalget til aktstykket.
Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-04-04:
Der er en ting, som jeg er helt, helt enig med hr. Frank Aaen i, og det er selvfølgelig interessen for at komme til bunds i den her sag.
Det tror jeg hr. Frank Aaen ved.
Når jeg måske har en anden holdning til den situation, vi står i nu, end hr. Frank Aaen, så er det, fordi jeg erkender, at virkelighedens verden er, som den er, og derfor vil jeg godt spørge hr. Frank Aaen: Er hr. Frank Aaen ikke enig i, at regeringen overhovedet ikke har nogen retlig interesse i den her sag, at regeringen overhovedet ikke er påtaleberettiget, og derfor har regeringen overhovedet ingen mulighed for at vinde den her sag?
Det eneste, vi får, er yderligere sagsomkostninger.
Så kan det godt ske, at vi får afsløret noget; men det kunne vi få afsløret lige så godt med et politisk flertal
herinde i Folketinget, hvis man ellers havde fået taget sig sammen til at få nedsat en ordentlig kommission.
Pia Larsen (V), 2000-04-04:
Når hr. Frank Aaen har den opfattelse, at Venstre ikke har nogen interesse i at komme til bunds i denne her sag, så må jeg sige, at det havde vi i hvert fald i januar 1998 efter Grønborgrapporten.
Det tror jeg alle her til stede kan huske.
Og så må jeg sige, at det havde hr. Frank Aaen og Enhedslisten åbenbart ingen interesse i, siden de sammen med regeringspartierne formulerede det forslag til vedtagelse, som faktisk blev vedtaget, og hvor den nuværende regering totalt klarede frisag.
Så derfor må jeg sige: Hvor interessen for at komme til bunds i sagen ligger synes jeg hr. Frank Aaen skulle drøfte lidt med sig selv og sit parti.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-04-04:
Jamen vi kan altid have vores tro, og vi kan tro det ene, eller vi kan tro det andet.
Vi kan læse bogstaverne, som vi vil, men det, der er sagen, er, at når Enhedslisten vil have, der skal køre en retssag over meget lang tid, så er det selvfølgelig bl.a., fordi der ikke er et entydigt svar på det spørgsmål. Man skal have et ansvar placeret. Men vi tror i Dansk Folkeparti, at de virkelige skurke i den Færøbanksag i virkeligheden var folk, som Enhedslisten har været med til at lukke sagen for.
Det gjorde man ved den forespørgselsdebat, der var i 1998, og det synes vi var en skam.
Mogens Lykketoft (S), 2000-04-04:
Til det sidste er jo at sige, at hvis man slår tilbage i debatterne i 1998, var det jo debatter om, hvor mange måneder efter overdragelsen, man skulle tage i betragtning, når man skulle gøre op, hvornår banken var solvent.
Også det var et meget vigtigt moment i diskussionen i sammenhæng med Grønborgrapporten.
Men det, jeg prøvede at sige, var bare, at jeg tror, det er utrolig vanskeligt - dér støtter jeg mig til Kammeradvokaten - at sige, hvad domstolene ville være kommet til af slutbedømmelse af dette.
Derimod er det jo Kammeradvokatens vurdering, at man ville have foretaget en bedømmelse, og han mente, at den danske stat havde en retlig interesse, i modsætning til, hvad fru Kirsten Jacobsen sagde. Jeg skal blot afslutningsvis præcisere: Jeg har ikke deltaget i nogen aftaler om nogen sammensværgelser med Den Danske Bank hverken om at kæde sammen med løsningen af andre finansielle problemer eller overvejelser om at prøve at snyde nogen.
Man kan repetere hele diskussionen om, hvorvidt vi traf beslutningen på et utilstrækkeligt beslutningsgrundlag på grund af det tidspres, der hvilede over os; det kan man godt finde holdepunkter for.
Det blev gjort for at holde hånden under et samfund, der var i fuld gang med at kollapse økonomisk.
Og det er derfor, jeg ikke kan lade være med at blive en lille smule påvirket, hver gang de her manipulationsteorier om, at regeringen har manipuleret på den måde, der påstås, bringes frem.
Nu er det forhåbentlig sidste omgang, det sker.
Men jeg er nødt til at sige som svar på det sidste spørgsmål - igen, igen - til hr. Ole Sohn: Vi har selvfølgelig prøvet at danne os et billede af de skattemæssige regler, så godt vi kunne, før vi sluttede det her forlig.
Og der er også svaret på det i Finansudvalget.
Der er forskellige momenter, og det ville faktisk være forkert både af skatteministeren, Skattedepartementet eller mig som finansminister at prøve at overreferere, hvad de ligningsmæssige myndigheder måtte komme til.
Det vil være Told og Skat, der skal træffe den konkrete ligningsmæssige vurdering af det her.
Ole Sohn (SF), 2000-04-04:
Men det er en særlig situation.
Der er tale om, at ingen af parterne har givet sig i forhold til de oprindelige standpunkter.
Der er altså klart nok ikke tale om en erstatning.
Så mit spørgsmål gik på, om ikke finansministeren, forinden han sætter sig til den type forligsforhandlinger, kontakter Skatteministeriet, som naturligvis må have en meget afklaret holdning til, hvad den form for ordlyd nu har af konsekvenser rent skattemæssigt, således at man er i stand til at vurdere, når vi taler om et beløb på 300 mio. kr., om der så er tale om 300 mio. reelle kroner, eller om der er tale om et mindre beløb - jeg er meget med på min fortalelse før.
Det synes jeg da er ret væsentligt.
I hvert fald er det væsentligt for Folketinget at vide, om vi får 300 mio. kr., eller om vi får et mindre beløb, hvis beløbet er fradragsberettiget.
Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-04-04:
Hvis jeg var finansminister, ville jeg også være lidt forsigtig med at snakke om manipulation, særlig da i denne her sag. Jeg har nogle konkrete spørgsmål til finansministeren.
Det lød på finansministeren til, at boet var sådan meget vanskeligt at gøre op, for det kom jo an på, på hvilket tidspunkt man gjorde boet op.
Jeg vil gerne spørge finansministeren: Er det ikke sådan i denne her slags sager, at tabene, der skal opgøres, skal gøres op på det tidspunkt, handelen fandt sted, og at man ikke kan komme, fordi udviklingen har været gunstig senere, og sige, at så var tabet ikke så stort?
Det tror jeg ikke finansministeren ville acceptere i nogen anden situation.
Og så vil jeg gerne bede finansministeren bekræfte, at den danske regering, da det her fandt sted, var vidende om med sin egen tilstedeværelse i egetræssalen, at der ikke skete en aktuel opgørelse af aktiver og passiver, og at regeringen og Finanstilsynet havde haft midlerne og magten til at forlange det.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Jeg synes ikke, det klæder finansministeren at slå om sig med anklager om manipulation.
Når vi siger, fru Kirsten Jacobsen og undertegnede, at her lå der en aftale bag mellem stat og bank om at snyde færingerne, så kaldes det manipulation.
Er den manipulation så også omfattende hr. Anders Fogh Rasmussen, som siger, at det ikke berettigede Den Danske Bank til med regeringens medvirken at fifle med kortene og overlade Sorteper til Færøerne? Er det også manipulation, når fru Pia Gjellerup, nuværende minister, siger: En sammensværgelse, det synes jeg ikke.
Men jeg vil også sige, at der da er ting i den, hvor man kan sige, at det ikke kan afvises, at det kan der have været?
Er det også manipulation?
Og fru Pia Gjellerup sagde videre dengang: Jeg synes, det er rimeligt at interessere sig for, om danske myndigheder hjalp Den Danske Bank med at snyde færingerne.
Er det også manipulation?
Og når jeg så spørger om at gøre boet op, hvad det ville have kostet, så vil jeg bare sige, at det svarede statsministeren på i 1998.
Og det vil jeg godt have en kommentar til.
Det er et andet tal end de 300 mio. kr., det endte med.
Pia Larsen (V), 2000-04-04:
Det var finansministerens ord om, at det ikke er til at vide, hvad færingerne egentlig har tabt af penge på denne her banksag, der får mig herop.
For man ved jo stadig væk, hvor man har Venstre, og vi har sandelig ikke glemt den sag, og det er ikke årsagen til, at vi vil undlade at stemme til det her beslutningsforslag, og at vi også vil undlade at stemme i Finansudvalget.
Finansministeren må da vide, at det er datoen for aktieombytningen, der er opgørelsestidspunktet, og derfor er det muligt at gøre op.
Og finansministeren har altid behændigt undgået at sige noget om det og talt om forskellige beløb, der blev slået sammen til ét, uden at man præcis vidste, hvad det drejede sig om i relation til banksagen.
Og hvis den argumentation, finansministeren bruger, skal holde, jamen hvis vi så bliver ved længe nok, hvis vi venter længe nok, så ender det jo med, at Færøerne skylder Den Danske Bank penge, og det er der vel ikke nogen fornuftige mennesker der tror på?
Men jeg kan kun konstatere, at regeringen og Den Danske Bank åbenbart fortsat er enige om, at de vil sløre realiteterne både for de danske skatteydere og for færingerne.
Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-04-04:
Til hr. Frank Aaen: Altså, jeg er så enig.
Der er jo ikke meget af det, hr. Frank Aaen siger, som jeg ikke er helt enig i.
Er der to, der har gravet i det her, så er det vel hr. Frank Aaen og mig.
Og at denne her sag har forbindelse med Hafniasagen, skal man vist ikke have den store ingeniøreksamen for at kunne se.
Men det er nu engang sådan, at når juraen støder sammen med det politiske flertal, så taber juraen.
Og sagen er jo i sin enkelhed, som hr. Frank Aaen så malerisk beskrev, at hele drejebogen til den her Færøbanksag blev lavet af den tidligere regering og dens færøgruppe og Finanstilsynet.
Og den nuværende regering kom grønne og ikke tørre bag ørerne og alt muligt andet og blåstemplede 10 dage efter så den drejebog, og det skal man selvfølgelig bebrejde den her regering.
Og man skal selvfølgelig bebrejde en regering, at den ikke engang sørgede for at få opgjort aktiver og passiver.
Men at Den Danske Bank var umoralsk, skal jeg være den første til at indrømme.
Men det er nu en gang sådan, at ansvaret i denne her sag ligger hos dem, der blåstemplede det her.
Det var dem, som gav Finanstilsynet tilladelse til ikke at foretage tilsynsbesøg på Færøerne.
Jeg tror, at hr. Frank Aaen lige så godt som jeg kan huske de bilag, hvorpå den daværende direktør i Finanstilsynet skrev til Finansministeriet, at efter aftale havde man ikke foretaget tilsynsbesøg, osv. osv., netop for at man ikke skulle kende de indre værdier.
Jeg tror, at uanset hvad hr. Frank Aaen ville gøre, og uanset hvor meget jeg ville støtte hr. Frank Aaen, så ville den politiske kendsgerning være den, at de forenede partier, nemlig regeringspartierne og V og K, ville sikre, at det her gulvtæppe forblev sømmet fast, uanset om det skulle ske bag lukkede døre eller andet, og uanset hvad de sagde fra denne talerstol. Så enkelt er det. De har lige mange snavsede fingre i den klejnekasse.
Og vi kan konstatere, at det gulvtæppe er det dyreste gulvtæppe, de danske skatteydere nogen sinde har betalt.
Det er umoralsk, og det er politisk fifleri af værste skuffe, og regeringen kan få fælles ansvar med den tidligere regering.
Frank Aaen (EL), 2000-04-04:
Ja, selv om fru Kirsten Jacobsen gennem denne her sag har haft lidt større imødekommenhed over for Den Danske Bank, sådan i starten og også lidt her i dag, så er jeg jo helt enig i, at hvis der er nogen, der i Folketinget har stået sammen om at grave den her sag frem, så er det fru Kirsten Jacobsen og undertegnede.
Derfor er jeg også lidt ærgerlig over, at vi i dag ikke kan blive enige om, at det havde været en god idé, at retssagen kunne fortsætte, for så kunne vi i hvert fald have fået lidt mere at vide end det, vi ved i dag.
Og når man taler om, hvem der har det største ansvar, regeringen eller banken, så vil jeg bare sige, at det er min opfattelse, at det er en forbrydelse, der er begået i fællesskab, og jeg tror, man må tildele begge parter lige stort ansvar. Når jeg så har sagt det, mener jeg altså i den her forbindelse først og fremmest kreatørerne på den politiske side, og det var V og K-regeringen.
Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-04-04:
Hr. Frank Aaen: Hvis der var den mindste mikroskopiske chance for, at den her retssag kunne føres, og at man kunne have bare et minimum af chance for at vinde den, så ville vi i Frihed 2000 støtte forslaget fra hr. Frank Aaen.
Men der er to begrundelser for, hvorfor det ikke kan lade sig gøre.
For det første har regeringen ingen retlig interesse, det er punkt 1.
Og punkt 2: Så kan man altså ikke komme rendende og sige, man er blevet snydt, hvis man kendte alle oplysninger eller havde ret til alle oplysninger, og det havde man, og når man ikke selv sikrede sig, at man fik de rigtige oplysninger.
Man skal også kunne bevise, hvad det er, man er blevet snydt for, hvilken købesum man skal gøre op.
Det kan man ikke efterfølgende gøre.
Og derfor synes jeg, når der ikke politisk kan tælles til 90 herinde - det kunne der engang; det forhindrede Det Konservative Folkeparti - at så kan vi i hvert fald få sikret nu, om der skal være skattefradrag på det her også.