runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2002-04-04:
Til hr. Ole Sohn: Det kan da godt være, at der kan være en enkelt a-kasse, der vil prøve at konkurrere på pris
, men det tror jeg ikke de får så meget ud af, når medlemmerne måske finder ud af det.
Hvis ikke servicen er oppe på den standard, som de forventer, kunne det være, at de så ville finde ud af, at det måske var en dum idé at skifte til en a-kasse, der konkurrerer på pris.
Det skal jeg ikke sige på forhånd, men det kunne jo være, at det var sådan noget.
Jeg håber da, de går efter kvaliteten.
Hr. Ole Vagn Christensen sagde, at det handler om tro.
Jeg har efterhånden set så meget herinde, at jeg ved, at der er mange, der mener, det handler om tro, så det vil jeg ikke kommentere yderligere.
Interessekonflikt?
Ja, jeg kan godt se, at der kan være en interessekonflikt imellem lønmodtagere og selvstændige, der er i samme a-kasse.
Det er også derfor, jeg sagde, at en a-kasse, der vil være tværfaglig for både lønmodtagere og selvstændige, skal være hundrede procent afklaret med, at den kan rådgive begge parter på rimelig vis. Jeg mener stadig væk, at en fornyelse af a-kasserne er nødvendig, for at de unge kan blive interesseret og kan se, at det er nødvendigt at være med i en a-kasse for at være sikret.
Som det er nu, er der mange unge, der mener, at de får job i morgen, og at der ingen problemer er.
Den ældre del af befolkningen er blevet klar over, at det gør man ikke bare lige, og derfor et det vigtigt at være med i en a-kasse.
Det er et spørgsmål om, hvad a-kasserne lægger i det her.
Det må vi så vente og se, men jeg håber, de kan se, at det er tiltrængt med en fornyelse.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Til hr. Bent Bøgsted: Nu handler politik ikke om at tro, for er det ikke rigtigt, at det her lovforslag giver mulighed for, at der kan være de interessekonflikter, som hr. Bent Bøgsted sagde han faktisk ikke var tilhænger af?
Derfor mener jeg også, hvis det er tilfældet, at det var det, der lå i den bemærkning, hvis man er ligeglad og siger: Jeg tror ikke på, at det her overhovedet vil udvikle sig på den måde.
Men hr Bent Bøgsted startede sin tale med at sige, at det er svært at få de unge med.
Ergo var der altså her et forbehold, som man kan sige var af de helt store, nemlig at hele ungdomsgruppen kunne have svært ved at forstå det med, hvorfor man skal tilhøre en arbejdsspecifik arbejdsløshedskasse.
Hvordan kan hr. Bent Bøgsted så tro, at den ældre del ikke også skulle være i samme situation, og at de heller ikke kan forstå det?
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Det er til bemærkningerne om det med service.
Det er klart, at man skal have en god service i a-kasserne.
Jo bedre den er, jo større sandsynlighed er der også for, at man kan holde på medlemmerne.
Hvis man nu eksempelvis har en a-kasse med 10.000 medlemmer, og man gerne vil have et højt, tilfredsstillende serviceniveau arbejdsmarkedspolitisk, hvad angår medlemsservice osv, og det er de 9.000 medlemmer glade for, men de sidste 1.000 tænker kun på prisen og vil ikke have alt det der og siver så over i en anden a-kasse, ja, så lukker den.
Lad os så sige, at der var 11.000 medlemmer og de 1.000 forsvandt, så er der 10.000 tilbage.
Så stiger kontingentet jo for dem.
Så kan man selvfølgelig sige, at de kan lade være med at have den her service, men så får man en konkurrence på pris, ikke på kvalitet.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Vil hr. Bent Bøgsted give mig ret i, at sådan som lovforslaget er formuleret, giver det den mulighed, at de stærke kan forsvinde, og de svage kan stå tilbage?
Derfor er jeg nødt til at spørge igen: Er det system, som hr. Bent Bøgsted går ind for, det, som man praktiserer i SiD?
Eller er det det, som der her lægges op til, med masser af interessekonflikter, og hvor de stærke kan forsvinde fra det tryghedssystem, som der er i dag?
Lars Barfoed (KF), 2002-04-04:
Nej, det mener jeg ikke at hr. Ole Vagn Christensen har ret i.
Jeg synes også, at de tal, som hr. Freddy Dam tidligere i debatten henviste til, meget godt illustrerer, at den tværfaglige a-kasse, som vi kender i dag, egentlig har været meget god til at hjælpe medlemmerne i job igen, og jeg ser ikke de problemer i det overhovedet.
Jeg tror helt sikkert, at tværfaglige a-kasser vil have den samme mulighed for at holde sig i kontakt med forskellige brancheområder, som de branchespecifikke a-kasser har. I hvert fald er det jo sådan, at det i sidste ende må være op til den enkelte lønmodtager at vurdere, hvor man mener sig bedst serviceret, og hvor man tror, ens muligheder for hurtigere at komme i job igen er størst.
Der har de branchespecifikke a-kasser jo en enorm fordel, i og med at det er dem, der sidder på markedet i dag.
Derfor burde det være enkelt nok for dem at fastholde deres markedsposition nu, hvor vi får noget mere konkurrence, hvis det, som hr. Ole Vagn Christensen antyder det, er dem, som er bedst til at få folk hurtigt i arbejde igen.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Til hr. Lars Barfoed: Den tale, som hr. Lars Barfoed holdt, har vi hørt nu tre gange om tre forskellige ting.
Når det drejer sig om deltiden, så tror jeg nok, at hr. Lars Barfoed har oplevet, at det ikke var så enkelt, som hr. Lars Barfoed lagde det frem ved den behandling. Derfor må jeg sige, at det er det her heller ikke, det er nemlig af samme skuffe.
Så kan det godt være, at hr. Lars Barfoed vil føre det hen til, at det er en 1. maj-tale. Jeg kan jo kun sige, at den skriver I for mig.
I kommer jo med alle de forslag, som faktisk gør, at man kommer til at reagere, som om det var 1. maj.
Jeg har så stort et ansvar over for virksomhederne, og jeg går meget op i konkurrenceevnen.
Det er jeg da ked af, for jeg burde jo lade jer cykle af sted med det, og så se, hvor det havnede henne.
Hvis det er kaos, man vil have skabt i Danmark, jamen så gør det!
Lars Barfoed (KF), 2002-04-04:
Som jeg også sagde i mit svar til hr. Ole Sohn tidligere, synes jeg, at det selvfølgelig er noget, man kan diskutere sagligt, om der er en så ensartet forvaltning trods alt i a-kasserne og a-kasserne imellem, at der er tale om en fair konkurrence på prisen.
Det kan vi diskutere frem og tilbage, og det er muligt, at vi får lejlighed til at få det uddybet på en eller anden måde under udvalgsbehandlingen.
Og jeg vil gerne spørge hr. Ole Sohn, bare for at forstå hr. Ole Sohns helt principielle holdning til det: Hvis nu det var således, at forskellene i forvaltningsbyrde a-kasser imellem, også branchespecifikke og tværfaglige a-kasser imellem, især når der er tale om større a-kasser på mere end 10.000 medlemmer, trods alt er marginale, synes hr. Ole Sohn så i øvrigt, at det ville være en god idé at få skabt mere konkurrence på det her område og større fleksibilitet, sådan som lovforslaget lægger op til?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Jeg var glad ved hr. Bent Bøgsteds betragtning om, at han ikke ønskede et a-kasse-system, der kunne give ødelæggende interessekonflikter.
Det synes jeg vi skal høre lidt mere om.
Hvad ligger der i det?
For det, lovforslaget her lægger op til, er, at der er masser af interessekonflikter.
Det, det lægger op til, er, at alle de stærke kan forsvinde over i deres egen a-kasse og lade de svage blive tilbage.
Er det det system, Dansk Folkeparti går ind for?
Jeg forstod på et tidligere spørgsmål, at man havde meget omsorg for SiD.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-04:
Nej, det kan hr. Søren Søndergaard ikke bekræfte.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-04:
Jeg vil bare spørge Søren Søndergaard, om han kan bekræfte, at når han siger, at Kristelig A-kasses administrationsbidrag er højere end gennemsnittet for de fagligt funderede a-kasser, er gennemsnittet for de fagligt funderede a-kassers inkluderet de selvstændiges, akademikernes og andres a-kasser, som har lav ledighed og lave administrationsomkostninger.
Hvis man sammenligner med sammenlignelige lønmodtagergrupper som timelønnede og almindelige på korttidsansættelse osv., ligger de kristeliges i virkeligheden under.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-04:
Jeg vil starte med at stille spørgsmålet, hvad det her forslag egentlig skal gøre godt for, for har vi problemer med den overordnede eksisterende a-kasse-struktur, ikke problemer rundtomkring, men sådan mere grundlæggende strukturelle problemer?
Og når jeg siger »vi«, så er det selvfølgelig de ca. 2,4 mio. medlemmer.
Det er os, der i tilfælde af arbejdsløshed skal hjælpes tilbage til arbejdet og have en ordentlig behandling, så længe vi er arbejdsløse.
Det nærmeste, vi kommer et svar på spørgsmålene i ministerens bemærkninger til lovforslaget, er, at der er behov for en større omstillingsevne og faglig mobilitet på arbejdsmarkedet.
Men som flere allerede har været inde på, er det et faktum, at mobiliteten allerede i dag er ret betydelig.
I år 2000 var der f.eks. 300.000 personer, der bevægede sig mellem a-kasserne eller ind og ud af a-kasserne.
Vil tværfaglige a-kasser og en forhøjet minimumsgrænse for antallet af medlemmer til 10.000 betyde mere mobilitet?
Jeg tvivler.
Tværtimod vil de enkelte kasser blive motiveret til at holde fast på medlemmerne, og medlemmerne selv vil på grund af priskonkurrencen få ringere vejledning i deres muligheder på arbejdsmarkedet.
Det er netop problemet i forslaget.
Og det betyder øget konkurrence på pris til skade
for kvaliteten i a-kassernes hjælp og vejledning til deres medlemmer.
Og kvaliteten i dag er ellers rimelig høj.
Et er, at a-kasserne laver få fejl, og at antallet af klager over a-kassernes afgørelser ifølge Arbejdsdirektoratet er meget lavt, men det vigtigste er imidlertid for os, at a-kassernes medlemmer selv er meget tilfredse med den behandling, de får.
Ifølge Arbejdsdirektoratets undersøgelse er 85 pct. af a-kasse-medlemmerne enten meget tilfredse eller tilfredse med servicen fra deres a-kasse.
Der findes således efter min mening ikke noget seriøst argument for forslaget.
Sagen er bare, at de ansvarlige for de fagligt baserede a-kasser er meget opmærksomme på det problem.
De er fuldstændig klar over, at forudsætningen for at bevare det nuværende antal a-kasse-medlemmer er, at kontingentet bliver lavere og så lavt som muligt. Her kan jeg i øvrigt tilføje, at hvis man ser på den eneste tværfaglige a-kasse for lønmodtagere, nemlig Kristelig A-kasse, så er deres administrationsbidrag højere end gennemsnittet for de fagligt funderede a-kasser. Min konklusion er, at der altså må være andre begrundelser for det her forslag. Det må bygge på regeringens særlige politiske dagsorden, en dagsorden, som handler om øget konkurrence, i det her tilfælde til skade for de faglige organisationer - det kunne sådan set være, hvad det være ville - men frem for alt til skade for de medlemmer, der har brug for såvel opbakning fra deres a-kasse som fra deres fagforening, når de står med problemer med arbejdsløshed.
Derfor kan Enhedslisten ikke støtte forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-04:
I første omgang påpegede hr. Ole Sohn, at mobiliteten ikke ville blive fremmet i forhold til i dag, hvor der er en høj grad af mobilitet.
Man flytter sig mellem de forskellige a-kasser.
Det er selvfølgelig rigtigt, at det jo er en form
for mobilitet.
Men der kan jo ligge en anden form for mobilitet, og det er det, jeg har forsøgt at pege på, nemlig den interessekonflikt, som jeg også forstod, hr. Ole Sohn erkendte, at der kunne være noget om: Den form for mobilitet, der siger, at man så hurtigt som muligt inden for den a-kasse, man er nu er medlem af, bliver sluset videre derhen, hvor jobbet er, og det er sådan set et kerneargument for Det Radikale Venstre. Man kan sige, at interessekonflikten vel i høj grad faktisk vil blive bekæmpet med dette forslag, hvis man forestiller sig, at den snævre faglige a-kasse nu definerer sig selv som en bred a-kasse, en tværfaglig a-kasse.
Så er der jo ikke noget problem i, at medlemmet får job inden for et nyt område.
Så behøver man ikke at skifte a-kasse, så kan man få det og stadig væk være medlem af den a-kasse.
Og dermed er interessekonflikten jo sådan set ophævet.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Jeg er glad for, at hr. Anders Samuelsen sagde, at der kan være problemer ved det med at gå om bord i en tværfaglig a-kasse.
Men i forbindelse med det fagligt snævre: Nu har jeg jo selv også været leder af en a-kasse.
Og der vil jeg jo sige helt klart, at vi også oplevede mennesker, som sagde: Vi kan ikke holde til det at være slagteriarbejdere.
Og det, man så gjorde, var sådan set, at man selvfølgelig tog kontakt til AF og spurgte: Hvad har I, som I kan være med til at tilbyde de her mennesker?
Så det er altså ikke noget ukendt, det der.
Jeg mener, at man virkelig har lært en hel del af, hvordan man sådan set skal tage vare på hinanden og hjælpe hinanden til at få de bedst mulige situationer, så der er altså ingen grund til på den baggrund at vedtage en tværfaglig a-kasse.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-04:
Jeg mener faktisk ikke, at vi er længere, og det er et svar til hr. Ole Vagn Christensen.
Det skal være så snævert fokuseret på akademikere og grupper i stil med akademikere som dem, der arbejder tværfagligt.
Der er andre grupper.
Der kan være elektrikere, der kan være metalarbejdere, der kan være andre grupper, hvor man hidtil har haft arbejde inden for en bestemt branche og nu har behov for at blive omskolet for at komme videre.
Det kan være på grund af nedslidning, det kan være på grund af alt muligt andet.
Og i det omfang man så er i en a-kasse med et snævert fagligt tilknytningsområde, så kan vanskeligheden opstå i forhold til udsynet.
Men det er klart, at det jo er en balancegang.
På den ene side taler man for det snævre, fagligt opkoblede a-kasse-system på grund af den detailviden - det er det, som hr. Ole Vagn Christensen bl.a. har argumenteret for - man har inden for det snævre område.
Modsat taler muligheden for at kunne blive flyttet rundt, komme over i en anden branche, for de tværfaglige a-kasser.
Så skal jeg vende tilbage til hr. Ole Sohn.
Den røde knap lyser.
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Det ene er en korrektion, og det andet er en erkendelse.
Korrektionen går på, at mobiliteten ikke vil blive fremmet efter forslaget, fordi der er fuld mobilitet.
Der er i øvrigt overflytningspligt, når man flytter, og jeg fortalte jo også, at det til fulde foregår i dag.
Det er f.eks. mange journalister og lignende, som i perioder arbejder som selvstændige og i andre perioder som lønmodtagere.
Ved den type funktioner er der nogle reelle problemer, som det nuværende a-kasse-system ikke er afpasset til, og det er navnlig noget, som skal løses.
Og det kan ikke løses ved en tværfaglig a-kasse; det skal løses ved en ændring af a-kasse-reglerne.
Så det er bare en tilkendegivelse af, at der er et reelt problem, som jeg mener, der bør ses på.
Og det vil jeg meget gerne være med til, for der er altså en hel del lønmodtagere, der i kraft af den nye organiseringsform på arbejdsmarkedet er i vanskeligheder i forhold til a-kasse-systemet.
Men jeg mener ikke, det er noget, der bliver løst med det her forslag.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Hr. Anders Samuelsen kom ind på nogle betragtninger.
Men er de grupper, som hr. Anders Samuelsen tænkte på, ikke grupper, der i dag faktisk har tværfaglige a-kasser? Når man tager akademikerne, tager Funktionær- og Tjenestemandsforbundet, er det så ikke stort set tværfaglige a-kasser?
Er den risiko, der kan ligge, da ikke, at de kunne finde på at gå på strandhugst hos andre og dermed være med til at undergrave tingene for en lang række lønmodtagere, som i virkeligheden er dem, der har risikoen for ledigheden, og dermed også risikoen for, at de sådan set bliver tabt og får lov til at gå, indtil der er nogle lovmæssige foranstaltninger, der træder i kraft?
Er det ikke det modsatte af det, som hr. Anders Samuelsen var fremme med, nemlig at han gerne vil have en effektivisering af arbejdsmarkedet?
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-04:
Det Radikale Venstre er som udgangspunkt positiv over for regeringens forslag om tværfaglige a-kasser, og det er der tre grunde til. For det første er det moderne arbejdsmarked kendetegnet ved, at faggrænser udskiftes, og at jobindhold ændres hurtigt.
Danskerne vil i stigende grad komme til at varetage arbejdsfunktioner baseret på individuelle kompetencer snarere end ud fra formelle faglige kvalifikationer.
Hertil kommer, at andelen af danskere, der har atypiske ansættelsesformer og veksler mellem korttidsansættelser og perioder som selvstændige, må formodes at stige.
Tværfaglige a-kasser er med andre ord et naturligt svar på tendenserne på det moderne arbejdsmarked.
En anden grund knytter sig til et velkendt ankepunkt mod det nuværende a-kassesystem, nemlig at der kan være en interessekonflikt mellem de faglige a-kassers ønske om at holde på egne medlemmer og den faglige udvikling, der vil sikre det enkelte medlem de bedste jobmuligheder.
Ud over det vigtige hensyn til det enkelte medlem er den samfundsmæssige side af problemstillingen, at faglig mobilitet hindres til skade for den økonomiske vækst.
Det reelle omfang af det problem med stive faggrænser er selvsagt vanskeligt at opgøre, men under alle omstændigheder er det uheldigt, når der rejses berettiget tvivl om, hvorvidt lovgivningen stiller a-kasserne over for interessekonflikter, der kan hindre dem i at udføre den opgave, de var tiltænkt. For det tredje vil lovforslaget indebære en styrket konkurrence, der kan være med til at sikre, at a-kasserne i højere grad end nu bliver tvunget til at se på deres omkostningseffektivitet og service.
Derfor vil selv små effektivitets- og kvalitetsforbedringer frigøre ganske store beløb.
Afslutningsvis skal jeg selvfølgelig understrege, at når Det Radikale Venstre kan støtte forslaget om tværfaglige a-kasser, skyldes det, at forslaget på ingen måde - deri er jeg enig med den tidligere ordfører, hr. Ole Sohn - giver et dødsstød til de mange dygtige faglige a-kasser, vi har, og som betjener deres medlemmer på fornemste vis.
For Det Radikale Venstre handler det om at sikre, at de danske a-kasser også i fremtiden kan være partnere i en udvikling, der fastholder et sundt, fleksibelt og konkurrencedygtigt dansk arbejdsmarked.
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Og det er den kritik, vi hører mest.
De vil heller ikke have interesse i en tværfaglig a-kasse, fordi det ville være fuldstændig tåbeligt for en jord- og betonarbejder at gå over i en anden a-kasse, hvis man vil arbejde.
Det, jeg påpeger, er, at det lillebitte fåtal, som jo eksisterer, ville have bedre muligheder med det nye forslag for at kunne putte sig.
Og forudsætningerne for at få sine dagpenge er, at man stiller til kontrol, og at man lever op til de forpligtelser og tager det arbejde, som det offentlige arbejdsformidlingssystem anviser en.
Men det er ikke særlig opsøgende. Det er også derfor, jeg siger, at jeg ikke frygter den store kollaps for de faglige organisationer.
Men jeg ser et problem i, at man af ideologiske grunde faktisk gør det værre for det lillebitte fåtal, som gerne vil putte sig.
Det er dem, man hjælper.
Jeg kan næsten ikke forestille mig, at det er liberal politik.
Jeg ikke kan se den saglige begrundelse for
forslaget
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-04:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Ole Sohn, hvorvidt det er realistisk, at hr. Ole Sohn skulle gå og putte sig.
Har vi ikke rådighedskrav?
Har vi ikke aktiveringsforpligtelser, som vil gøre, at det i længden vil være ulideligt at gå og putte sig?
Det er vel det, vi hører fra mange arbejdsløse, at de ikke synes, det er særlig sjovt at gå og putte sig, fordi der ikke rigtig er nogen muligheder for at putte sig med de krav, vi har i dag.
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Ja, så ville der absolut være et argument mindre imod forslaget, hvis det var en fair konkurrence, man udviklede; det er helt uomtvisteligt.
Hvis jeg nu tager mig selv som eksempel, så har jeg jo været jord- og betonarbejder. Nu vil jeg så sige, at det nok er de færreste af mine tidligere kolleger, der ville have lyst til at få mig med ud igen, men hvis jeg nu kunne varetage den funktion og egentlig ikke havde lyst til i en periode at virke på det felt, så var det jo meget nærliggende for mig at søge over i f.eks. Metal.
Der kan jeg ikke en eneste funktion, som de kan anvise mig job til.
Men hvis de så var tværfaglige, kunne jeg gå og putte mig der, indtil jeg havde lyst til at lave noget igen.
Bent Bøgsted (DF), 2002-04-04:
Dansk Folkeparti støtter forslaget om tværfaglige a-kasser.
Dansk Folkeparti mener, at det er en del af den fornyelsesproces, som efter vores mening er nødvendig, for at der kan være et velfungerende a-kasse-system også i fremtiden.
Vi mener, at tiden er løbet fra den form, systemet har i dag, som efter vores mening er årsag til, at det kan være svært at få de unge til at melde sig ind i a-kasserne.
Derfor er det for a-kasserne nødvendigt at se på, hvordan man opnår den fornyelse, der er nødvendig, og i det spil er tværfaglige a-kasser en mulighed, der bør ses på.
I lovforslaget er der tale om fire former for a-kasser:
En fagligt afgrænset for lønmodtagere.
Den vil komme til at fungere, som den gør i dag.
En fagligt afgrænset for lønmodtagere og selvstændige erhvervsdrivende.
Det kan efter min mening give en del problemer vedrørende rådgivning, og her må a-kassen være sikker på, at der ikke kan opstå nogen interessekonflikter, før den form for a-kasse etableres.
En tværfaglig for enten lønmodtagere eller selvstændige erhvervsdrivende.
Det vil efter min mening være den mest attraktive form for a-kasse i fremtiden.
Med den form skal man også tage sig i agt for, at der ikke opstår uhensigtsmæssige interessekonflikter, der kan være ødelæggende for en a-kasse.
Jeg vil i øvrigt henstille til a-kasserne, at der bliver lagt en totalt upolitisk linje i fremtiden.
Det vil være det bedste af hensyn til medlemmerne. Som helhed er det efter Dansk Folkepartis mening en god idé, at de eksisterende a-kasser kan laves om til tværfaglige, men vi har også en del betænkeligheder ved lovforslaget, som der skal arbejdes med i udvalget.
Ifølge lovforslaget skal a-kasserne have 10.000 medlemmer for at blive godkendt, og det er sådan set også godt nok.
Men hvorfor skal en velfungerende a-kasse lukke, hvis den ikke når op på 10.000 medlemmer før år 2007, og hvordan havde man tænkt sig, at en eventuelt nystartet a-kasse kan have 10.000 medlemmer fra dag ét?
Det er for os
lidt uforståeligt.
Det kunne jo være, at det var bedst at bevare grænsen på 5.000 medlemmer.
Nystartede a-kasser må også have en tidsfrist til at opnå medlemstallet. Det virker, som om disse begrænsninger er lavet af en anden grund.
, så vi håber, det beror på en fejl.
Der sker en ændring for deltidsforsikring, men som jeg forstår det, er det op til a-kassernes vedtægter.
Derudover sker der en ændring af ATP-indbetaling til også at omfatte ledige selvstændige, og det vil sige, at alle a-kasser er med; det gælder også SP-bidraget.
Som det er nu, har ledige ikke mulighed for at skifte a-kasse.
Det mener vi kan være et problem, og vi vil gerne se på, om det kan løses.
Dansk Folkeparti støtter forslaget, men der er uafklarede spørgsmål, der skal besvares.