runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-02-04:
Det er vores indtryk i Dansk Folkeparti, at alle partier, der er repræsenteret her i Folketinget, stiler efter et godt miljø, og det er jo en god ting at samarbejde om.
Så når vi har det lovforslag på dagsordenen i dag om at implementere konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser og adgang til klage- og domstolsafgørelser på miljøområdet, så er det selvfølgelig et lovforslag, som vi studerer nøje. Det her forslag giver en øget kontrol, uanset om der er et monopol, klagemuligheder og aktindsigt, ja udvidede klagemuligheder.
Hertil kommer, at antallet af klageberettigede udvides til at omfatte ikke bare landsdækkende foreninger og organisationer, der har beskyttelse af natur og miljø som hovedformål, men også organisationer, der repræsenterer væsentlige rekreative interesser, og brugere af naturen får tillige en klageadgang.
Jamen den har vi da også i dag.
Vi hører jo jævnligt fra ganske almindelige organisationer, som siger til os politikere: Her er et eller andet, som I må se på.
Da lovforslaget samtidig øger det antal afgørelser, der kan klages over, vil det kun betyde et stærkt stigende antal klagesager.
Lovforslaget vil medføre en øget offentlig adgang til miljøoplysninger, f.eks. oplysninger om emissioner fra virksomheder.
Også på dette punkt er vi betænkelige i Dansk Folkeparti, idet det hævdes, at sådanne oplysninger let vil kunne sløres, for det er tænkeligt, at dette i visse tilfælde
er korrekt, men der vil naturligvis skulle anvendes tid i virksomhederne på at indeksere eller slette følsomme data, og da der med lovforslaget samtidig lægges op til, at flere af miljøoplysningerne skal offentliggøres, vil arbejdet ikke blive mindre.
Det er derfor ikke korrekt, når man hævder, at lovforslaget ingen administrative konsekvenser har for erhvervslivet.
Samlet finder Dansk Folkeparti, at lovforslaget på visse punkter bygger på fortolkninger af konventionsteksten, som det er tvivlsomt om der er dækning for.
Samtidig finder vi, at der reelt ikke er foretaget en vurdering af de administrative og økonomiske konsekvenser af lovforslaget for erhvervslivet.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-02-04:
Ja, det er jo umådelig fristende for mig, der har stået og hørt på hr. Ebbe Kalnæs, straks at begynde med en masse korte bemærkninger til hans indlæg, som jeg overhovedet ikke mener har ret meget med lovforslaget at gøre.
Det har tilsyneladende været svært for hr. Ebbe Kalnæs at gå ind i materien i det her og finde ud af, hvad det går ud på. Det synes jeg sådan set ikke er så vanskeligt.
Det kræver selvfølgelig en læseproces på mange timer at gå igennem det hele, det indrømmer jeg, men jeg synes ikke, det er oversvært.
Dertil vil jeg så også sige, at mange af de regler, der er om offentlighed, om åbenhed osv., jo er regler, der i forvejen findes i dansk lovgivning.
Og så må jeg også have lov til at sige til hr. Ebbe Kalnæs, der havde et meget langt indlæg om EU: Jamen EU-landene gennemfører jo det her.
Der er 38 lande - har jeg forstået - der implementerer det her, så der er sådan set ikke nogen problemer med EU-landene.
Skulle det endelig være - man kunne måske have sine tvivl - så kunne det jo godt være, at lande som Kasakhstan og Moldavien, som ikke har et nær så udviklet system, som man har i Danmark, kunne få vanskeligheder med det her, men så er der jo den fordel ved konventioner, at når landene når op på visse niveauer, implementerer de dem.
Og så vil jeg forholde mig til de ting, som jeg synes er vigtige i konventionen: Det er åbenheden, det er offentligheden, og det er specielt, og lige præcis specielt, at de grønne organisationer får nogle redskaber til at stå op imod den store industri, for vi ved jo, at industrien skal trækkes til truget næsten hver eneste gang, der skal laves fornuftige miljøtiltag. Vi har jo behandlet forskellige sager i Miljøudvalget, ftalat-handlingsplanen og andet, og vi har også haft diskussionen her i salen, og vi kan jo se, at når der skal tjenes penge, så bliver man, som en tidligere taler har sagt det, oversvømmet af lobbyister, og har man ikke, i hvert fald som parlamentariker eller som borger, nogle redskaber, nogle muligheder, nogle organisationer, der kan hjælpe en, er man
ærligt talt på herrens mark.
Jeg synes, det er et glimrende lovforslag.
Jeg medgiver, at det er tungt læsestof, men jeg kan slet ikke forstå, at det skulle være et umuligt tidspunkt at fremkomme med det.
Det er klart, at Det Radikale Venstre støtter forslaget fuldstændigt.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Det synes jeg er fair nok.
Så skal jeg for det andet sige, at når vi diskuterede Danmarks Naturfredningsforening og dens ret til at klage,
så er det jo en grov fordrejning at stå og bruge det som et eksempel nu, efter at ministeren selv har draget det ind i debatten.
Jeg nævnte det end ikke én gang i min tale.
Det, jeg bare ville sige, var, at når ministeren citerer forslag, der bliver stillet, så skal ministeren gøre sig det til en vane at citere alt, hvad der bliver sagt.
Og der blev sagt, at man ønsker at styrke det lokale ved at give den lokale afdeling af Danmarks Naturfredningsforening den klageret.
Det er dog en noget anden forklaring end den, ministeren kommer med.
Og så det sidste, og det er det, jeg har svært ved at forstå: Ministeren ønsker en konfrontation, hvor vi skal diskutere, at vi er uenige om miljøholdninger.
Ja, man fornemmer ligefrem, at miljøministeren bliver helt ked af det, hvis ikke der er nogen, der absolut har nogle helt andre holdninger på miljøområdet.
At vi står og taler om, at det er bureaukratisk, og at det er alt for indviklede regler, det får ikke én eneste bemærkning fra ministerens side.
Det er kedeligt.
Det er måske lidt af forklaringen på, at det somme tider kan være svært at nå hinanden.
Helga Moos (V), 2000-02-04:
Jeg synes, at fru Vibeke Peschardt skulle tænke over de der grønne organisationer.
Hvad er det i virkeligheden for nogen?
Det er jo ikke andet end sådan nogle statsstøttede lobbyister.
De får jo penge fra staten under den grønne fond, og så inviterer de vennerne indenfor som medlemmer, og så kører de derudad.
Det har da ikke noget med sådan noget særligt uskyldigt
at gøre.
De skal da ikke have fortrin frem for andre borgere, bare fordi de har en eller anden særlig evne til at organisere for statens midler.
Jeg er glad for, at ministeren også sætter pris på det saglige.
Derfor vil jeg bede om, når det handler om miljøorganisationernes særstilling, når det gælder om at få klageret, at vi så husker på, at der findes ideologiske miljøorganisationer, der ikke har det saglige som grundlag.
Derfor undrer det mig, at de skal have en særstilling frem for nogle erhvervsorganisationer, som trods alt har en faglig indgang.
Og jeg vil bare bede ministeren om at huske det fremover.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-04:
Det var lige et spørgsmål til ministeren, der under det første beslutningsforslag, B 56, nævnte, at landdistrikterne har været i fremgang.
Jeg mener faktisk, at det er forkert, men jeg kender godt den statistik, og den fortolkning er begrundet i, at man roder rundt i, hvad der er landdistrikter.
Og det er de landdistrikter, man snakker om i de tre beslutningsforslag her.
Det er rigtigt, at de kommuner har haft en fremgang i forhold til de større provinsbyer.
Men det foregår jo ikke i landdistrikterne i den landkommune, men i de der mindre centerbyer, som det hedder, i de kommuner.
Det er altså, fordi vi har nogle forkvaklede begreber eller beskrivelser af, hvad landdistriktet er.
Jeg er helt sikker på, at jeg husker rigtigt, og jeg tror, at ministeren vil kunne bekræfte det.
Det var bare lige for at få rettet den misforståelse.
Svend Auken (S), 2000-02-04:
Nu har jeg den ikke present - det var faktisk heller ikke en del af mit manuskript, så jeg har ikke dokumentation
helt present - andet end jeg har en meget tydelig erindring om, at der kom en meget grundig landdistriktsrapport om, hvordan det var gået med landdistrikterne under opsvinget, der viste, at det med hensyn til beskæftigelse, indtægt, tilflytningsmønster gik i den rigtige retning. Der har jeg den erindring, at det var den gængse definition af landdistrikter, der lå til grund.
Men lad os endelig diskutere det.
For hvis jeg ikke har ret, så er det jo en anden diskussion, når vi skal vurdere de her forslag.
Hvis det er rigtigt, hvad der stod i den rapport om fremgang både med hensyn til beskæftigelse og med hensyn til økonomi i landdistrikterne,
så er det selvfølgelig, fordi folk foretrækker det familieliv, de kan få i et hus på landet, samtidig med at de har arbejde i byerne.
Det er altså ikke job i landsbyen, men det er mennesker i arbejde, der bor i landsbyen eller bor ude på landet.
Hvis det er et mønster under udvikling og et positivt mønster, så er det jo godt for
landdistrikterne,
synes jeg.
Derimod er det ulykkeligt med de steder f.eks. i Storstrøms Amt, hvor man har påvist, at en række sociale problemer er blevet eksporteret ud til landdistrikterne.
Det er en anden situation, men lad os endelig bruge tid på det under udvalgsarbejdet.
Det synes jeg er en saglig diskussion.
Regeringen har det faste ønske at hjælpe landdistrikterne og det indtryk, at det faktisk også har virket.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg vil selvfølgelig ved en senere lejlighed kommentere ministerens tale, men der er lige et enkelt spørgsmål til ministeren, som er vigtigt omkring det med medhjælperboligen, bare for at debatten ikke kommer til at køre helt skævt i dag.
Hvis jeg hørte rigtigt, så fik ministeren sagt, at et landbrug f.eks. bare kan etablere sig med en medhjælperbolig i dag.
Jeg vil gerne have, at ministeren vil bekræfte dette heroppefra.
For jeg vil bare sige, at så er der jo mange unødvendige sager, der kører igennem Danmark i dag.
Man kan ikke bare - det er jo det, der er hele problemet - etablere en medhjælperbolig.
Faktisk er det stort set umuligt.
Det er derfor, at vi skal have ministeren til at hjælpe med til det.
Og der var jeg da glad for den lille imødekommenhed, der var på det område.
Men problemet i dag er jo, at der stort set overhovedet ingen muligheder gives for det.
For man siger ikke ja til det.
Desværre hørte vi ikke om generationsskiftet, men det vil jeg komme tilbage til.
Svend Auken (S), 2000-02-04:
Det jeg faktisk sagde
var, at der i planloven er hjemmel til, at man kan søge om tilladelse til det.
Men der er ikke nogen ret til det.
Det er det, forslaget her giver mulighed for; en
ret til, uanset de objektive forhold havde jeg nær sagt, at anlægge sådan en medhjælperbolig.
Lad os diskutere det undervejs under udvalgsarbejdet, men vi skal bare lige have klart for os, hvad det faktisk var, jeg sagde.
Henriette Kjær (KF), 2000-02-04:
Vi står her med tre fornuftige beslutningsforslag, som jeg med min bedste vilje og dybeste anstrengelser slet, slet ikke kan forstå at ministeren ikke kan støtte.
Samlet set drejer det sig om nogle ganske små ændringer, der vil gøre livet lettere for de borgere, der vil blive berørt af ændringerne, mens jeg har meget svært ved at se, hvem det kan genere.
Vi vrider vores hjerner og lægger mange kræfter i at finde ideer, der kan sætte mere liv i landdistrikterne.
Jeg har lige haft et møde med de organisationer, der repræsenterer disse, og for dem ser virkeligheden ikke så let ud, som vi lige har hørt fra ministeren og den socialdemokratiske ordfører.
Og når så udviklingen i landdistrikterne af sig selv går i den rigtige retning, ja, så sætter man det i stå.
Selvfølgelig skal vi da udnytte
overflødiggjorte landbrugsejendomme til almindelige boliger, hvis der ikke er behov for, at der skal drives erhverv derfra længere.
Hvorfor skal det være en indviklet og åbenbart umulig ting?
Og omvendt: Hvis man ønsker at etablere anden virksomhed end lige landbrug i en overflødiggjort landbrugsejendom, hvorfor skal det så være så svært?
Selvfølgelig skal store virksomheder med tung industri ligge i industrikvartererne, det ønsker vi ikke at ændre, men at der foregår en smule erhvervsaktivitet i landdistrikterne, er da et gode for hele samfundet, særlig når den form for industri, der foregår dér, er relateret til landbruget og helt naturligt bør ligge i landzone.
Hvorfor kan en medhjælper eller det unge par, der skal overtage landbruget, ikke have mulighed for en bolig på en landbrugsejendom?
Miljømæssigt er det da helt forkert, at de skal bruge bilen til at komme frem og tilbage for at komme på arbejde, men det er jo også noget pjat, at man ikke på de normalt store grunde, der netop levner mulighed for en ekstra bolig, ikke giver mulighed for en sådan.
Lad os nu få sat lidt liv i landdistrikterne og lade den positive udvikling blomstre!
Det vil være til gavn for hele Danmark.
Og drop så det ideologiske korstog, hvor man ikke tror på, at den enkelte kommune kan klare de her sager!
Problemet er jo også, at det viser sig, at amterne har forskellig praksis.
Det vil sige, at man som borger oplever, at ens sager bliver behandlet forskelligt.
Derfor ender de i Naturklagenævnet, der så omgør beslutningerne.
Det mindste ministeren kan gøre er i hvert fald at sørge for, at vi får en klar lovgivning på området, så praksis er ens i hele landet.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-02-04:
Jeg blev sådan set meget glad for den åbning, som SF's ordfører, hr. Knud Erik Hansen, kom med.
Jeg er bare nødt til at sige, at hvis man læser forslaget om f.eks. medhjælperboliger igennem, så vil man netop se dér, at det er landbruget og landbrugets organisationer, der mener, at den produktion, de har, gør, at de skal have en medhjælperbolig, og det er det, de får afslag på.
Det er nemlig sådan med en medhjælperbolig, at hvis man går godt ind i sagerne og får læst alle sagerne igennem, så vil man se, at det er yderst sjældent, at der gives lov til at opføre en medhjælperbolig.
Jeg er selvfølgelig glad for åbningen, men jeg må bare konstatere, at hvis man leder efter nogle, der har problemer med det, så er de der.
Det andet, jeg godt lige vil spørge hr. Knud Erik Hansen om, er om generationsskifte og det at bo under samme tag.
Kan hr. Knud Erik Hansen ikke se nogle fordele i, at man måske kunne lette overgangen ude på gårdene, og at man måske kunne få lidt mere liv derude familiemæssigt osv., hvis nu det var sådan, at den ældre generation kunne få lov til at lave et glidende skifte, hvor de måske bliver boende og andre så bor i et andet hus.
Jeg har haft flere henvendelser, hvor man simpelt hen stiller mig spørgsmålet: Tror du, at det bliver vedtaget, for det er det, vi har behov for derude?
Jeg vil spørge, hvad hr. Knud Erik Hansen siger.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-02-04:
Jamen det er klart, som jeg sagde, at det kunne vi godt have sympati for, hvis det var det, der var tilfældet.
Men vi vil gerne have nogle mere overbevisende argumentationer for, at det faktisk er et problem, og at man ikke kan klare sig inden for de gældende regler.
De kendelser, vi har set, har jo forskellige vurderinger af nødvendigheden.
Det er jo ikke nok, at der bare er en part, der siger, at det er nødvendigt, hvis der faktisk er en anden part, der siger, at det godt kan lade sig gøre på anden vis.
Det er jo ikke overbevisende.
Det kræver faktisk en bedre argumentation, i hvert fald for vores vedkommende, for at vi kan se nødvendigheden.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-02-04:
De tre beslutningsforslag, som er til behandling i dag, har det helt klare sigte, at vi skal gøre det åbne land mere attraktivt.
Hensigten med beslutningsforslag nr. B 56 er at sørge for, at der skabes bedre muligheder for at foretage tilbygninger og større ombygninger til eksisterende virksomheder i det åbne land.
Derudover kender vi nok mange andre eksempler igennem vores kommunalpolitiske arbejde, hvor gode initiativer i det åbne land er bremset af forkert lovgivning eller mangel på lovgivning.
Det er alene hensigten at sikre, at iværksættere og mindre virksomheder ikke tvinges til at bremse produktionen eller lukke, når der kommer lidt medvind, mere vind i sejlene.
Når virksomheder skal udvide med mange tusinde kvadratmeter, skal det normalt være i et industriområde, udvidelsen skal foregå.
Vi kunne jo også godt drage Det Skæve Danmark ind i billedet i dag, hvor vi ved, at 100 kommuner godt vil igangsætte betydelig mere, end det sker i dag.
Og jeg synes, vi ofte får breve og opringninger, der siger: Lad os gøre noget inden for det område her.
Og det her indgår jo faktisk også i de små kommuners - det, vi mange gange kalder landkommunerne - daglige arbejde, og måske er der dér nogle større chancer for udvidelse.
B 57 tager højde for de store ændringer, der er sket i landbruget: sammenlægning og en stor animalsk produktion, hvor op til flere arbejdspladser bliver samlet ét sted.
Herved fremkommer behovet for yderligere beboelse.
Eventuelt også ved generationsskifte vil der være stor interesse for at kunne blive boende i nærheden af det sted, hvor man har lagt sin livsgerning. Her kan vi så gå ind i det dyreetiske og sige: Jamen et landbrug med levende dyr, også selv om man kalder det en fabrik, dér lukker man ikke bare lige døren kl. 5 om eftermiddagen og kommer næste dags morgen kl. 7.
Den rigtige landmand og hans medhjælpere har faktisk en landbrugsbedrift med dyreenheder under observation næsten alle døgnets 24 timer, og derfor kan det også være et af argumenterne for, at man på større produktionssteder i dag har brug for, at der bor flere på den store arbejdsplads.
Beslutningsforslag nr. B 58 omhandler alle de overflødige landbrugsbygninger, der er skabt gennem de seneste år.
Og her skal vi gennem lovgivningen åbne for, at bygningerne kan indrettes til forskellige formål.
Naturklagenævnets arbejde vil blive meget mere interessant eller måske overflødigt på det her område, hvis der var en lovgivning, der præciserede, at man må ændre bolig til kontor eller småindustri.
Det er jo blevet sagt flere gange her fra talerstolen i dag, at genbrugstanken går vi ind for i øjeblikket, og det, det drejer sig om her, er også at genbruge alle de forskellige bygninger, der står ude i det åbne land.
Turismeerhvervet er i særdeleshed interesseret i, at der også kunne skabes lidt inden for turismen ude i det åbne land, måske som et alternativ til det, der er i dag, eller en udvidelse af det, der sker i dag.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-04:
De tre beslutningsforslag, vi her har til behandling, støtter vi også, ligesom sidst de var fremsat.
Der bliver jo nok heller ikke så mange nye argumenter for det, men dog synes jeg at høre fra gang til gang sådan lidt venligere toner fra ministeren, og jeg hørte det også fra SF's ordfører osv.
Det er jo ikke et spørgsmål om at give los, det er jo ikke et spørgsmål om at lave Klondike, som jeg sagde.
Vi har også andre måder i dag at vurdere tingene på.
Vi ved også, at det, at man kunne etablere eller udvide osv., selvfølgelig nogle gange har nogle miljømæssige konsekvenser, som vi ikke vil acceptere.
Altså det er ikke for, at man skal kunne lave hvad som helst i det åbne land, hvis der er nogle problemer ved det.
Jeg har set masser af eksempler, hvor man skal tage det store spring over i et andet område, industriområdet, med nye investeringer, skrotte det gamle
, og det sker så ikke.
Jeg tror også, at jeg tidligere har sagt det: Hvis vi havde haft et regionplanernes Danmark og et planlovens Danmark, da en lille træfabrik med budcykel startede Lego, så er det et spørgsmål, om vi havde haft Lego eller for den sags skyld Billund overhovedet.
Hvis vi på samme måde kiggede på smedemesteren, som i dag er Danfoss, som er Nordborg, som er Als, der er et sted, hvor der lever mennesker og i øvrigt med et smukt kulturlandskab omkring, så er det et spørgsmål, om vi overhovedet havde haft Danfoss.
Hvis man havde sagt til smedemesteren dengang, at de rammer, du har nu, må du leve med, så er spørgsmålet, om smedemesteren havde haft økonomi eller mod til at tage det store spring ind i et forkromet område, hvor han så kunne blive en stor virksomhed.
Det er ikke ensbetydende med, at vi skal lave Nordeuropas største virksomhed ude i et naturskønt område, eller at vi overhovedet skal gå på kompromis med den produktion, som de laver, som kan have nogle miljømæssige konsekvenser, men med at være fleksibel på det her område.
Altså, prøv at strække den lidt længere.
Det er ikke et spørgsmål om at give los.
Jeg appellerer ikke til, at vi skal have lov til hvad som helst, jeg appellerer til en smule forståelse for, at livet ofte leves ret godt imellem de mest skarpe principper.
Det leves måske endda rigtig godt mellem principperne, hvis vi passer på.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-02-04:
Så fik vi det klarlagt: Ministeren mener, at Dansk Folkeparti og Frihed 2000 er ekstremt højreorienterede.
Ja, det er jo en vurdering, og det må vi tage til efterretning.
Men det, der bringer mig herop, er, at ministeren ikke svarede på mit spørgsmål. Spørgsmålet lød: Hvis nu 100 mennesker i København laver en forening med det hovedformål at vise særlig interesse for miljøet, kan de 100 mennesker så klage over en miljøgodkendelse på en virksomhed i Nordjylland?
jeg læser bemærkningerne. Hvis det ikke er sådan, vil jeg gerne have ministeren til at komme herop og læse ud fra bemærkningerne, at det ikke er rigtigt, det, jeg siger.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-02-04:
Jamen jeg kan jo også høre, at der lyder lidt andre toner heroppefra, end der gjorde under behandlingen af spørgsmålet om totalt at lade landzonekompetencen blive lagt over til kommunerne.
Og jeg vil da også godt sige for de tre beslutningsforslags vedkommende her, at kunne man blive enige om, at landkompetencezonen, altså kompetencen til landzoneloven, fast lå i amterne, så kunne man måske også begynde at kigge på nogle af enkeltdelene i de forslag her.
For jeg må indrømme, at ud fra sådan som nogle af de beslutninger, som står i det, der hedder B 56, er skrevet, er der jo tydeligvis en person her, som har nøje kendskab til, hvad der foregår i Naturklagenævnet, et folketingsmedlem tror jeg.
Og selv om jeg mener, det er en dyb uskik, at folketingsmedlemmer sidder i Naturklagenævnet, så vil jeg dog sige, at der er da nogle ting her, der gør, at man måske godt kunne lempe en anelse.
Det er jo heller ikke meningen, at det skal være så restriktivt, så der ikke kan bygges om, ændres eller laves noget nyt.
Der er kommet et bilag til et af forslagene, B 58, til udvalget, som jeg synes er ganske interessant, og som jeg vil citere fra, fordi det viser lidt om, at man altså siden forslaget blev behandlet sidst - og det er B 58 - har man altså interesseret sig for, hvordan udviklingen var, og man har prøvet at kortlægge på forskellige områder.
Jeg læser så højt: »De oplysninger fra 1996 om landzoneadministrationen og den kommunale byggesagsbehandling, som FSL har indhentet fra 6 kommuner, Morsø, Fjends og Viborg i Viborg Amt, Bramsnæs, Gundsø og Køge i Roskilde Amt, viser, at ændret anvendelse samt tilbygning af udvidelse af allerede eksisterende driftsbygninger tilsammen omfatter godt 1/3 af byggesagerne, altså de indsendte byggesager, mens 2/3 af byggesagerne omhandler nybyggeri af selvstændige driftsbygninger.«
Og så viser den også, at nedrivning af bygninger stort set ikke finder sted.
De bliver altså alle sammen bygget om og genbrugt osv., og det siger mig jo noget om, at der faktisk gives et hav af tilladelser, og at de problemer, der ridses op i de her tre beslutningsforslag, måske ikke er så voldsomme, som man kunne tro, når man nu har fået dem til behandling her i Folketinget for 6. gang.
Det vil jeg ikke afvise.
Men meningen er jo altså så til gengæld, at det skal laves på en sådan måde, at man ikke begynder at bygge landsbyen op omkring det der.
Altså nu hørte jeg jo ministeren åbne en anelse lige præcis med hensyn til B 57, og jeg synes da, det ville være en udmærket idé, hvis man, ligesom man fik en redegørelse her til B 58, var det vist, om de overflødiggjorte landbrugsbygninger, så fik en undersøgelse af det.
Og så kan det jo være, vi kan bevæge os en smule.