runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2003-01-24:
Vil fru Hanne Severinsen så påstå, at tilfælde af dårlig ledelse ikke vil kunne forekomme med det ny system?
Og vil fru Hanne Severinsen ikke medgive, at chancen for, at man som studerende faktisk kan slippe af med en dårlig underviser, er større, hvis man som studerende faktisk er repræsenteret - sådan som det er i dag - i et organ med en vis indflydelse?
Jeg hæftede mig også ved, at fru Hanne Severinsen fremhævede Aalborg Universitet og Syddansk Universitet og deres strålende samarbejde med de omkringliggende samfund.
Det synes jeg også er en glimrende idé, og jeg synes, det kan være en inspiration til samtlige andre danske universiteter.
Men det efterlader bare spørgsmålet: Hvorfor skal vi have den her nye reform?
Hvorfor skal alle universiteter pålægges den samme model?
Hvorfor kan Aalborg Universitet og Syddansk Universitet ikke fortsætte med deres model?
Hvorfor skal man ikke bare samarbejde, men faktisk lade sig lede af det omkringliggende samfund?
Nu antydede fru Hanne Severinsen, at universitetsforskerne ikke kan læse.
den præcisering af forskningsfriheden, som ligger i loven, minder til forveksling om en indskrænkning, og det er måske forklaringen på, at der er så stor modstand blandt forskerne. Derfor vil jeg godt til slut spørge fru Hanne Severinsen: Hvordan forestiller man sig, at den her reform skal blive til virkelighed, og at de her ledere skal få legitimitet, når en fjerdedel af landets forskere har skrevet under i modstand mod den her lov?
Hvordan forestiller man sig, at det skal komme til at gå godt?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-24:
Jeg spurgte før om formålet med at sætte et eksternt flertal i bestyrelsen, og hvilken påvirkning der skulle komme ud af det.
Fru Hanne Severinsen svarede, at samspillet med det omgivende samfund bl.a. kunne ses af det fremragende samarbejde, som Syddansk Universitet havde med Danfoss, og det fremragende samarbejde, Aalborg Universitet havde med erhvervslivet.
Det er alt sammen udmærket.
Det vil vi gerne have, og vi vil også gerne have mere af det, og det kan snildt lade sig gøre under den nuværende universitetslov.
Men har fru Hanne Severinsen spurgt i Århus, hvordan Århus Universitet synes, at samarbejdet med Dandy var?
Har fru Hanne Severinsen spurgt dem om det?
Er det ikke sådan, at kun et fuldstændig uafhængigt universitet kan tackle en sådan sag?
Hvis der er flertal af eksterne repræsentanter i en universitetsbestyrelse, kan man jo altid kaste mistanke, hvis der sker et eller andet fusk, hvor et bestilt arbejde fra et firma bliver fortolket forkert eller bliver udlagt forkert, eller der bliver lagt pres på forskerne.
Kun et universitet, der er fuldstændig uafhængigt, kan jo tackle den slags ting og bevare sin troværdighed.
Det kan man netop ikke, hvis man har flertal af eksterne repræsentanter i bestyrelsen, for så vil der altid kunne rejses en lille snert af mistanke: Mon nu ikke det her er styret lige lovlig meget?
Det er det egentlige problem ved den konstruktion, der er lavet her.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-24:
Det er i meget høj grad det samme.
Det går hen og bliver en dårlig vane at blive enig med fru Elisabeth Arnold.
Men jeg vil sige, at det dog er mærkeligt, at fru Hanne Severinsen ikke vil eller ikke kan, eller jeg ved knageme ikke hvad, forholde sig til forskningsfriheden som et problem under en bestyrelse med eksternt flertal.
Problemstillingen er så indlysende.
Der er argumenteret for den, og så er det bare hele den universitetsverden, der nu er i vildt oprør, der er idioter.
Det er en mytedannelse, og de har ikke forstået noget af det hele. Jamen fru Hanne Severinsen kunne da forholde sig til problematikken.
Så siger fru Hanne Severinsen: Jamen det er godt, for det skaber et gavnligt samspil.
Det her er jo ikke et spørgsmål om samspil, det er et spørgsmål om magt.
Der skal alle steder være eksternt flertal, og bestyrelsesformanden må ikke være valgt blandt de interne.
Det er ikke det, man kalder samspil, det er en magtmodel.
Så vil jeg sige, at fru Hanne Severinsen har fuldstændig ret i det, hun siger om samspillet, men det samspil foregår jo allerede, og min sjæl, hvad vil du mere?
Men dér, hvor samspillet er frugtbart, holder de grupper uden for universitetet, virksomheder osv., som er interesserede, sig jo til ved institutterne, for det er dér, forskningen foregår.
Og hvilken interesse har de i at sidde i en forkromet bestyrelse over det hele og lægge forskningsstrategier for hebraisk og kirkehistorie?
Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Det her med dårlige lærere
blev jo præciseret.
Det er sådan, at der skal følges op på evalueringerne, og hvis hr. Homann har talt med mange af de studerende og deres organisationer, så har de faktisk i mange år været utilfredse med, at der ikke blev hørt på dem, når der var de problemer.
Nu er det præciseret, at det skal man, og der bliver i det hele taget systematiske evalueringer.
Så for de studerende bliver det langt bedre, og man får mange flere muligheder for at få en bedre uddannelse.
Ideen med at have en bestyrelse er jo, at vi giver den her frihed.
De bliver selvejende, de bliver et eget retligt subjekt.
De har deres egne penge, og de kan opbygge deres egen formue.
Og så skal der være en ansvarlig bestyrelse, som laver kontrakten med samfundet.
Samfundets kontrakt er jo udviklingskontrakten, hvor man sætter nogle målsætninger op f.eks. om bedre gennemførelse, bedre studiemiljø og alle mulige andre ting, som er nogle overordnede retningslinjer, som det så er bestyrelsens ansvar bliver ført igennem. Men det betyder ikke, at den daglige forskning på nogen måde bliver underlagt det her.
Det er jo de overordnede strategier, måden, man laver alliancer med andre på, osv.
Så det er en fuldstændig misforståelse at tro, at den bestyrelse skal sidde og beskæftige sig med, hvad man forsker i nede på et institut.
Det er jo derfor, man har en ansat institutleder, der skal sørge for, at man får et godt studiemiljø.
Dandy-sagen er jo et spørgsmål om, at man ikke har lavet en ordentlig samarbejdsaftale.
Jeg mener sådan set, at vi allerede har fået lavet opskrifter på, at man skal lave nogle ordentlige samarbejdsaftaler.
Men det har sådan set ikke noget at gøre med den her universitetslov.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-01-24:
Jeg skal ikke forlænge debatten unødigt, men det tirrer mig ganske betydeligt, når det betvivles, at Det Konservative Folkeparti, Venstre og forligspartierne i øvrigt ikke helhjertet skulle gå ind for forskningsfriheden.
Derfor vil jeg godt spørge fru Hanne Severinsen, om hun ikke kan bekræfte, at dersom forskningsfriheden med afsæt i dette lovforslag bliver angrebet, så er det direkte lovstridigt. Mere præcist kan det spørgsmål, som oppositionen gang på gang har stillet her, vel ikke besvares.
Forskningsfriheden er ikke til diskussion.
Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Ja, det kan jeg selvfølgelig kun bekræfte, og jeg synes i det hele taget, debatten viser, at man læser nogle tekster på en måde, som om man ligesom vil prøve at finde noget: Jamen der er nok noget farligt indeni.
Men det er der altså ikke.
For vi ønsker et frit universitet, og det fremgår også af hele formålsparagraffen.
Vi ønsker et frit og stærkt universitet.
Det er faktisk hele formålet med det.
Margrethe Vestager (RV), 2003-01-24:
Socialdemokratiet må være ved at vænne sig til at være uden
for indflydelse.
Nej, Socialdemokratiet gør denne lovgivning mulig.
Socialdemokratiet er det parti, som skaber flertal for denne lovgivning.
Dette er noget, Socialdemokratiet vil.
Dette er noget, Socialdemokratiet ønsker sig, og det spørgsmål, som runger, er: Hvorfor?
I det debatoplæg, som Socialdemokratiet har fremlagt, er der netop en spændvidde og et råderum.
Jeg skal nok lade være med at citere det, for den type pinlighed vil jeg ikke udsætte Socialdemokratiets ordfører for.
Men der er netop en forståelse for, hvor væsentligt det er, at man som universitet selv tager ansvar for sin ledelsesmodel.
Morten Homann (SF), 2003-01-24:
Fru Lene Jensen gjorde meget ud af, at man såmænd ikke var utilfreds med den måde, som universiteterne fungerede på i dag, man ville bare prøve noget nyt.
Så vil jeg meget gerne have lov til at spørge: Hvordan i alverden kan det være, hvis man faktisk er godt tilfreds med mange af de ting, som foregår, at man så laver en one size-model for universitetsledelse for fremtiden, som betyder, at mange af de ting, som faktisk fungerer godt i dag, som Socialdemokratiet åbenbart er tilfreds med, skal laves om?
Jeg vil også godt spørge, hvordan Socialdemokratiet kan gå ind for den indskrænkning af forskningsfriheden i forhold til i dag, der er beskrevet i lovforslaget.
Hvordan stemmer det overens med Socialdemokratiets politik, for slet ikke at nævne de problemer, der er forbundet med, at nu skal man ikke længere samarbejde med Dandy, nej, nu skal Dandy søreme sidde i ledelsen af universitetet? Så har jeg et sidste spørgsmål til Socialdemokratiets ordfører: Jeg havde lidt tid i morges, så jeg tillod mig at se på Socialdemokratiets internetside, og jeg fandt Socialdemokratiets principprogram, hvor der står: For Socialdemokratiet er et fuldt udviklet demokrati også ensbetydende med social tryghed og lighed, et godt uddannelsessystem samt medejendomsret, medindflydelse og medbestemmelse på egen arbejdsplads og i lokalsamfundet.
Demokratiet skal styrkes ved, at alle ansatte inddrages i beslutninger, der vedrører deres virksomhed.
Hvordan i alverden kan Socialdemokratiet så lægge navn til en universitetsreform, som indskrænker både de studerendes og medarbejdernes indflydelse?
Jesper Langballe (DF), 2003-01-24:
Jeg vil spørge som fru Margrethe Vestager: Hvorfor?
Det skylder Socialdemokratiet et svar på.
Det er fuldstændig ubegribeligt.
Jeg hørte den første del af fru Lene Jensens ordførertale.
Det var jo sådan en jubelgaloppade, hvor det løb derudad med udtryk som internationale konkurrenceparametre og sådan nogle udtryk, som jeg slet ikke forstår.
Men det der teknokratsprog er også gerne udtryk for, at der er sådan et eller andet, at man gerne vil skjule det egentlige.
Det egentlige kom vel så frem, nemlig anfægtelsen hos Socialdemokratiet, for der må jo være nogle svære anfægtelser.
Det kom ligesom frem i det løfte, som jeg var glad for at høre, om, at hvis bestyrelserne med eksternt flertal truede forskningsfriheden, så skulle loven laves om.
Jeg vil gerne spørge fru Lene Jensen, hvordan det da skulle kunne undgås.
Det er da ikke noget, man sådan behøver at erfare sig til.
Jeg spurgte fru Hanne Severinsen før, hvad meningen med bestyrelse med eksternt flertal er.
Jeg fik ikke noget svar.
Nu spørger jeg fru Lene Jensen: Hvad tror fru Lene Jensen er meningen med bestyrelse med eksternt flertal?
Er det ikke netop, at der skal sættes en bremse på forskningsfriheden?
Lene Jensen (S), 2003-01-24:
Jeg vil sige til fru Margrethe Vestagers spørgsmål om, hvorvidt vi slutter op om det, at jeg beklager min verbale fummelfingrethed.
Det er også vores lovforslag, som det ligger, og det er resultatet af en politisk proces, som fru Margrethe Vestager jo har været med i ganske langt.
, fordi vi ideelt set synes, at det er forkert.
Vi synes, at vi er overbeviste om de praktiske konsekvenser, det vil få,
det har vi fået holdt lange foredrag om.
Jeg er ikke sikker på, at det vil gavne universiteterne selv, og derudover måtte vi også relatere os til den politiske virkelighed, som fru Margrethe Vestager og jeg i den konkrete situation har vurderet ganske forskelligt. Så vil jeg sige til hr. Morten Homann, at når jeg siger, at jeg ikke er utilfreds med universiteterne, så er det jo ikke det samme som, at jeg synes, at det er rent Nirvana, hvad der foregår inde bag de tykke mure.
Der er problemer i den måde, universiteterne foregår på i dag, lige så vel som der er rasende gode ting.
Jeg synes, det vil klæde debatten, hvis vi tog udgangspunkt i, at den nuværende tilstand ikke er Nirvana, og at hvis man vil vedligeholde og udbygge de ting, som vi godt kan lide, så skal man som bekendt somme tider også forandre.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-24:
Det er meget sjældent, at jeg er enig med hr. Jesper Langballe, men det er jeg faktisk i dag, og hans nys aflagte indlæg kan jeg skrive fuldstændig under på.
Jeg vil også gerne gøre spørgsmålet til mit: Hvad er meningen?
Fru Hanne Severinsen svarede på mit spørgsmål før om, hvad meningen var med nu at lægge universiteterne ind under et andet åg end det, man havde haft for flere hundrede år siden, nemlig kirkens åg, ved at nævne noget om bedre samspil med det omgivende samfund.
Jamen der er jo ikke tale om samspil, når man laver et flertal af eksterne i bestyrelsen.
Så er der jo tale om et diktat og tale om, at det omgivende samfund, hvem det så end måtte være, kan pålægge universitet en bestemt strategi.
Det vil sige, at vi, hvis vi er rigtig uheldige, kan komme til at se fem-seks lokale universiteter, der er stærkt påvirket af de kræfter, der er i det omgivende samfund, som har flertal i de bestyrelser, der er i de universiteter, der ligger rundtomkring i landet.
Jeg kan ikke se, at der er noget som helst tilbage af selvstyre eller af forskningsfrihed i det forslag, der er fremsat her.
I modsætning til den liberale fru Hanne Severinsens meget defensive tale var det her jo en meget klar og en meget kontant tale, og det vil jeg da gerne rose fru Lene Jensen for.
Der blev sagt højt og tydeligt, at Socialdemokratiet ønsker strategiske beslutninger i et højt tempo.
Man ønsker en stærk ledelse, man ønsker mere beslutningskraft.
Det er det, man ønsker.
Jeg opfatter det ikke, som om Socialdemokratiet har skiftet mening.
Jeg opfatter det, som om Socialdemokratiets ønsker nu endelig er kommet frem.
Socialdemokratiet har jo aldrig brudt sig om det demokrati, der var på universiteterne.
Det er jo sandheden.
Igennem alle de mange år har Socialdemokratiets bagland ønsket, at det skulle høre op.
På samme måde som Socialdemokratiet heller aldrig har været vildt begejstret for den gamle folkeskolelov. Så det er til en vis grad sandhedens time, der nu kommer.
Socialdemokratiets ønsker om stærk ledelse og strategiske beslutninger i et højt tempo og større beslutningskraft kommer nu frem.
Det er Socialdemokratiets inderste ønsker, at sådan skal det være. Sådan kan vi kun se det.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-24:
Men fru Hanne Severinsen har overhovedet ikke forklaret sin totale ubekymrethed på forskningsfrihedens vegne.
Der kommer ingen argumenter, ingen forklaring på, hvordan det kan være, at man overhovedet skal have bestyrelser med eksternt flertal.
Der er vel en eller anden mening med det.
Er meningen ikke den, at nu skal der komme nogle barske folk med hår på brystet ude fra det virkelige liv og fortælle de her akademiske snuder, i hvilken retning de skal gå?
Det er da klart, at ideen er, at man skal have
en målrettet, en resultatorienteret forskning, også på de klassiske fakultetsopdelte universiteter, hvor det har været den frie grundforskning, der har været i højsædet.
Hanne Severinsen (V), 2003-01-24:
Det er vigtigt, for det er trods alt et videnssamfund, vi skal bygge op, og den viden skal gerne kunne indgå i et samspil med det omgivende samfund.
Vi skal sørge for, at man kan kombinere uddannelserne på nye måder.
Vi skal sørge for, at de studerende har mulighed for at rykke fra det ene universitet til det andet uden at skulle begynde helt forfra med deres uddannelse.
Til fru Marianne Jelved: Det er rigtigt, at man taler om bachelorers direkte adgang, og det har været meget vigtigt at understrege, at i og med at man kan skifte studieretning efter bachelor, skal der være mulighed for, at man rent faktisk kan få en kandidatuddannelse.
Vi vil ikke have den diskussion om, at der skal være adgangsbegrænsning til kandidatuddannelsen.
Professionsbachelorerne skal selvfølgelig også have mulighed for at komme videre, men ikke umiddelbart.
Det er ikke sådan, at hvis man har fået en sygeplejerskeuddannelse, er man en halv læge og kan gå videre.
Det må være op til universiteterne at stille nogle krav og give merit.
Men selvfølgelig skal de give bedre merit, og jeg mener faktisk, at den her lovgivning gør det endnu bedre for de mellemlange videregående uddannelser.
Det har været meget vigtigt for os, at de netop fik den mulighed for den forskningstilknytning.
Det er rigtigt, at den ikke er beskrevet voldsomt meget, men det er den jo heller ikke i den tidligere lov.
Men de er jo allerede i gang med at lave forskningstilknytning, og her understreger vi, at det er alle universiteters pligt, ikke bare Danmarks Pædagogiske Universitets. Til det med de konkrete eksempler: Det kan jo være lidt svært, for jeg vil ikke hænge nogen ud, men i den lange tid, jeg har beskæftiget mig med universiteterne, synes jeg, at det har været umådelig svært med nybrud, det har været umådelig svært med prioriteringer.
Studierne skulle også gerne udvikle sig, de skulle også gerne være noget kortere.
Der er en tendens til, at man på alle studierne bare pøser på, sådan at man gør dem længere og længere uden at spekulere på, om det er tidssvarende, hvad man underviser i.
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-01-24:
Nu skal jeg ikke bebrejde hr. Morten Homann, hvis han ikke har fanget mit budskab.
Det kan jo være, jeg har formuleret mig lidt svagt og lidt uklart, og derfor vil jeg prøve på en anden måde.
Jeg mener, at denne reform bærer de danske universiteter frem til en situation, hvor de bedre er i stand til at møde den internationale konkurrence og de udfordringer, vi står over for, og hvorfor nu det?
Som jeg prøvede at udtrykke det i mit ordførerindlæg: Fordi vi styrker ledelsesstrukturen.
Vi giver en meget præcis ansvarsplacering på de enkelte led fra rektor- til institutlederniveau, og vi gør det med et ansættelsesprinicip.
Det er essensen i den ledelsesreform, der ligger i den samlede universitetsreform.
Ideen er altså, at man skal kunne se meget tydeligt, hvem der har ansvaret, og hvor langt det rækker.
Det er det ene.
Det andet er: Med hensyn til legitimiteten er det meget afgørende, at der er faglig legitimitet blandt de ledere, som bliver ansat, og det har vi også lagt op til i lovforslaget.
Med hensyn til den underskriftindsamling, der har været, virker det selvfølgelig voldsomt, når man i en avis læser, at nu er der 200 personer, som er lidt bekymrede.
Men der er altså adskillige tusinde forskere, og jeg er sikker på, at når de 200 får kigget lidt nærmere på det virkelige liv, vil også de se lidt anderledes og mere nuanceret på det.
Morten Homann (SF), 2003-01-24:
Første to korte spørgsmål: Kan Venstres ordfører ikke bekræfte, at hvis man ser på de studerendes indflydelse, så går man fra en situation, hvor de studerende er repræsenteret på alle niveauer og med en sikret indflydelse, til en situation, hvor de studerende godt nok er repræsenteret i studienævnene, men hvor studienævnenes indflydelse er beskåret, og hvor de studerende ikke er repræsenteret på institutniveau i de kollegiale organer, sådan som det er tilfældet i dag?
Kan Venstres ordfører ikke også bekræfte, at der sker en indskrænkning af begrebet forskningsfrihed, i og med at man laver en stærkere fokusering og siger, at eventuel selvstændig forskning fra forskerens side skal ske inden for universitetets strategiske indsatsområder - det må være en indskrænkning af forskningsfriheden - og at en del af grunden til, at der er så stor modstand blandt forskerne mod den her reform, er, at det indskrænker forskningsfriheden?
Venstres ordfører fremhævede en ansvarlig og effektiv udnyttelse af midlerne som motivationen for den her lov.
Jeg synes, at det største og mest ubesvarede spørgsmål i hele den her proces er: Hvad er egentlig motivationen til at gennemføre en sådan lov?
Hvor er det, der har været uansvarlig og ineffektiv udnyttelse af midlerne på universiteterne?
Det synes jeg faktisk at Venstres ordfører skylder både den måbende forsamling og de danske universiteter at svare på.
Marianne Jelved (RV), 2003-01-24:
Jeg kan ikke vare mig for at indlede med at konstatere, at Venstre åbenbart mener, at folkevalgte ikke er gode nok til at træffe fornuftige beslutninger.
Men det, jeg ville spørge Venstres ordfører om, er begrebet forskningstilknytning.
I lovforslagets § 2, stk. 4, står der: »universitetet skal medvirke til at sikre, at den nyeste viden inden for relevante fagområder gøres tilgængelig for videregående uddannelse uden forskning«.
På det område er jeg meget interesseret, fordi jeg har
med lovgivning at gøre under undervisningsministeren, og der refererer jeg til det, vi kalder MVU-loven, altså loven om professionsbacheloruddannelser.
Og i den lov, som Venstre stemte for i 1999-2000, står der et sted, at forskningstilknytning betyder, at der skal være nem og hurtig inddragelse af viden om forskning og forskningsresultater inden for uddannelsens fagområder.
Vil fru Hanne Severinsen prøve at beskrive, hvordan man med det universitetslovforslag, der ligger her, sikrer, at der faktisk foregår en forskningstilknytning til de mellemlange videregående uddannelser, hvilket er hele fundamentet for de uddannelser og den lovgivning, der er lavet på det område?
Det fremgår ikke af forslaget til universitetslov.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-24:
Vi blev virkelig beroliget af fru Hanne Severinsens ordførertale.
Hele den universitetsverden, som nu er i oprør over dette makværk af en lov, kan godt gå hjem og tage det roligt, for den lille kreds af ordførere, som naturligvis hver for sig rummer alverdens visdom på universitetsområdet, har gennemskuet det hele og lavet en reform, som ikke giver
nogen grund til uro.
Jeg vil godt tage to ting frem.
Når der argumenteres for, at dette lovforslag - og selvfølgelig vil det det - er et knytnæveslag mod forskningsfriheden på universiteterne, hjælper det da ikke at henvise til, at der står sådan en verbal fane i indledningen af lovforslaget om, at man vil sikre forskningsfriheden.
Der stod også i Østtysklands forfatning, at man ville sikre demokratiet.
Sådan noget sniksnak skal der altid være med i en præambel.
Men tag argumentationen op: Hvorfor mon universiteterne er bange for, at forskningsfriheden bliver nedbrudt?
Det er der givet ret gode argumenter for.