runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Sundhedsområdet er et af regeringens højst prioriterede områder.
I Venstre finder vi, at det er af afgørende betydning, at vi benytter den mest optimale organisering af sundhedsvæsenet.
Efter vores bedste overbevisning er et regionalt forankret sundhedsvæsen alle andre modeller overlegent. Rapporten fra 2002 om sundhedsvæsenets organisering beskriver fordele og ulemper ved en regionsmodel, en kommunalt forankret model og en statsmodel.
Vedrørende alle modeller omtales både fordele og ulemper, men da det er ulemperne, der er afgørende for valget, vil jeg nøjes med at forholde mig til ulemperne.
Blandt disse nævner udvalget manglende politisk nærhed, manglende kendskab til lokale forhold eller behov og ønsker, risiko for dårligere koordinering af patientforløb, risiko for enkeltsagspolitik på statsligt niveau med konsekvenser for hele landet, risiko for langsom sagsbehandling.
Også Strukturkommissionen har i sin betænkning vurderinger af modellerne, og her oplister man statsmodellens ulemper på den måde, at kommissionen vurderer, at en centralisering af ansvaret for sygehusvæsenet svækker borgernes mulighed for at øve indflydelse på opgavevaretagelsen i sygehusvæsenet.
Som følge af at der ikke vil være en regional forankring af beslutningerne på sygehusområdet, vil modellen samtidig svække mulighederne for at tilpasse sygehusvæsenets ydelser til lokale forskelle i borgernes ønsker og behov.
Størrelsen af den statslige sygehusforvaltning og placeringen af det politiske ansvar hos ministeren kan svække den reelle politiske kontrol med forvaltningen.
Den statslige forankring vil desuden indebære en risiko for, at udgiftsstyringen og den overordnede prioritering især på sygehusområdet svækkes.
En afvejning af fordele og ulemper har ført til et fortsat valg af en organisation, der hviler på en regionalisering.
Den foreslåede finansiering ligestiller ligeledes alle borgerne økonomisk, og hermed gøres sundhedsvæsenets tilbud uafhængige af regionens beskatningsgrundlag, det vil sige, at borgernes lige adgang til sundhedsvæsenet sikres.
Venstre er tilhænger af et regionalt forankret sygehusvæsen.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Som bekendt går Dansk Folkeparti ind for en statsmodel, hvor vi kun ønsker to administrative led: stat og kommune.
Derfor mener vi, at sygehusvæsenet skal placeres under staten.
Dermed får man en klar ansvarsplacering, hvor hele den overordnede landspolitiske sygehuspolitik besluttes samme sted som bevillingerne, nemlig i regering og Folketing.
Samtidig kan man bevare den del af de små sygehuse, som kan indpasses i den landspolitiske planlægning.
Mindre sygehuse kan opretholdes med akutafdeling og mindre medicinske afdelinger.
Omkring de små sygehuse kan opbygges fremtidssikrede sundhedscentre med praktiserende læger som grundstammen med supplement af andre grupper af sundhedspersonale.
Vi er indforstået med, at man kan nytænke hele vores sygehuspolitik, men vi er immervæk kun 5,3 millioner mennesker i dette land, og derfor mener vi, at det bør være en national opgave at fastlægge vores sygehuspolitik og skaffe bevillingerne.
Det er derfor, at Dansk Folkeparti har rejst denne forespørgsel i dag om fordele og ulemper ved at samle den overordnede forvaltning af sygehusvæsenet i en sygehusstyrelse.
Jeg håber selvfølgelig, at vi får en debat om det, selv om den foregående debat allerede har taget hul på nogle af de problemstillinger, som man måske kunne have rejst under det her punkt på dagsordenen. Besvarelse
Tove Videbæk (KD), 2004-05-05:
Det er i forlængelse af et spørgsmål, som fru Sandy Brinck stillede før middag.
vedrørende de psykisk syge patienter
Hvordan vil hr. Kristian Thulesen Dahl dog sikre de psykisk syge den helhed i behandlingen, som der tales om at man gerne vil opnå via denne her reform?
Hvordan vil man sikre denne helhed, for de to psykiatrier, som der er tale om, hænger jo uløseligt sammen som forbundne kar, og sammenhængen mellem dem er en nødvendighed for behandlingssucces på det her område?
Det er nødvendigt at sikre kontinuitet i psykiatrien for de psykisk syge.
Og sådan som jeg ser det, er det mest naturlige for at opnå kontinuitet jo ikke at splitte det op på to områder.
Hvordan ser hr. Kristian Thulesen Dahl på det?
Kan vi ikke få nogle uddybende bemærkninger om det, sådan at både fru Sandy Brinck og jeg kan blive trygge i, at de psykisk syge nok skal blive behandlet endnu bedre end nu?
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Det vil sige, at hvis der er områder, hvor man har en ekstra indsats, har foretaget nogle yderligere tilbud til borgerne og betalt det over skatten, der vil de miste den økonomi med det forslag, som regeringen har.
Derfor også til fru Ester Larsen: Er fru Ester Larsen ikke enig i, at inden vi overhovedet kan forholde os konkret til det her, må vi have nogle meget præcise beregninger af, hvad det er for nogle penge, der flytter rundt.
Hvis eksempelvis Københavnsområdet mister 1 mia. kr., så er det jo ikke småpenge.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Jeg mener, det er nummer tre.
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Der skal selvfølgelig foretages nogle grundige analyser, inden man tager stilling til, hvordan pengestrømmene præcis skal fordele sig.
Og med hensyn til de opgaver, som hr. Stavad henviser til, er jeg nødt til at have lidt mere konkret, før jeg kan forholde mig til dem i et svar.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Men forstår jeg fru Ester Larsen rigtigt, at regeringen og partierne, der bærer regeringen, ikke har fået nogen som helst oplysning om, hvad der er konsekvensen?
Jeg mener, at vi har set analyser tidligere, der siger, at hvis man sammenligner sygehusvæsenet i det københavnske område med det jyske område, og man sætter en fælles pris på og trækker de ekstraordinært høje forskningsudgifter på Rigshospitalet fra, så når man frem til, at det koster i størrelsesordenen 1 mia. kr. ekstra.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Hun har spurgt to gange.
Har hun tre spørgsmål?
Ja, det er netop sagen.
Folketinget blander sig i mange ting, og mange ting skal Folketinget blande sig i.
Men jeg sagde ikke, at fru Birthe Skaarup har kritiseret kræfthandlingsplanen osv., men kritiseret amterne for, at initiativet er kommet herinde fra, og der gør jeg opmærksom på, at uanset hvilket system vi vælger, uanset om det er en statsmodel, en regionalmodel eller en anden model, så skal der kunne føres økonomisk politik i Danmark, og derfor er der økonomiske rammer, og derfor er der et samarbejde, et samvirke imellem de forskellige niveauer og Folketinget via Folketingets flertal, via den til enhver tid siddende regering.
Selvfølgelig har amterne mulighed for, inden for de rammer, der er, at prioritere.
Det er jo det, der er ideen med at have et lokalt styre.
Det, der er sket omkring patientjournalerne, er jo sket, ja, jeg havde nær sagt på godt og ondt, i et samvirke inden
for de aftaler, der er indgået.
I 1990'erne blev der indgået en aftale mellem den daværende regering og amterne om at etablere elektroniske patientjournaler
, men det initiativ har da været fælles, det er jo ikke et krav, der er pålagt amterne
Amterne vil jo gerne gøre de ting, men det skal jo passe ind i de økonomiske rammer, der er mulighed for, og derfor har regeringer jo også - også den nuværende regering - lagt flere og flere midler oveni og har måttet skaffe dem ved at prioritere inden for statens mulige prioriteringsområder.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Nu sagde fru Marianne Jelved, at jeg havde rejst kritik af kræfthandlingsplanen, og hjerteplanen, kan jeg forstå, var også et af punkterne.
Det var ikke kritik, det var for at pointere, hvad det var, der kom fra Folketinget.
Så vil jeg gerne sige, at hvis et amt har en eller anden ting, de gerne vil have gennemført, så gør de det.
Her kan jeg nævne de elektroniske patientjournaler.
Jeg kan nævne et amt som Århus Amt, der er oppe på at investere over 250 mio. kr. i et elektronisk patientjournalsystem.
Det har aldrig været meningen, de har da ikke fået penge her fra Folketinget.
Det er et prioriteringsspørgsmål, og det gælder for meget af det, man laver.
Når jeg kritiserer det her, vil jeg så også sige, at Århus Amt har lavet mange andre gode ting. De har nemlig lavet ventetidsgaranti i Århus Amt.
Det er jo et prioriteringsspørgsmål på mange af de her områder, men ingen tvivl om, at mange ting er sat i gang af Folketinget, eksempelvis mammografiscreening, og jeg kunne nævne andre ting.
Aage Frandsen (SF), 2004-05-05:
Med hensyn til antallet af borgere i de to lande, så er det jo stort set det samme, men der er selvfølgelig en klar forskel i geografien, og der er også en forskel i, hvordan det var før, men det er et eksempel på, at man har prøvet at lave en model, hvor man tog udgangspunkt i det statslige, og det synes jeg ikke har været lykkeligt.
Det betyder ikke, at jeg dermed siger, at man kan bruge det som en parallel, og at det så vil betyde det samme i Danmark.
Men man skal jo sådan ligesom finde nogle eksempler, og det er det nærmeste. Hvis fru Birthe Skaarup kan finde nogle helt andre eksempler, hvor det er vældig godt, og hvor vi virkelig kan sige, at her er en parallel til Danmark både med hensyn til, hvordan strukturen er i øjeblikket, og hvordan man kunne forestille sig den skulle være, så lytter jeg gerne til det eksempel. Men når det er godt i Danmark - og jeg kan forstå, at vi sådan er enige om, at det ikke er så ringe i Danmark - så skyldes det jo bl.a. også, at vi har haft en struktur, som ikke var så tosset.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Hr. Aage Frandsen nævnte Norge som et eksempel på et land, hvor det ikke var gået godt.
Mener hr. Aage Frandsen virkelig, at man kan sammenligne Danmark og Norge med hensyn til sygehusstrukturen og det at tegne et danmarkskort?
Norge er et helt anderledes land.
Danmark har 5,3 millioner indbyggere, Norge har langt flere.
Jeg mener, at vi her i Danmark har et veletableret sygehusvæsen, faktisk også bygningsmæssigt.
Det havde man jo ikke i Norge; der skulle man jo poste en masse penge i bygninger, og det er også det, der har givet nogle af de problemstillinger, der har været omtalt.
Det, at man sammenligner de to lande, vil jeg godt have
en kommentar til fra hr. Aage Frandsen.
Aage Frandsen (SF), 2004-05-05:
Et område, hvor jeg synes der har været et elendigt samarbejde, har i hvert fald været med hensyn til de elektroniske patientjournaler; det synes jeg
har været dårligt, og jeg kan ikke forstå, at man ikke har kunnet få det til at fungere.
Nu forestiller vi os jo også, at man skal have færre regioner end de nuværende amter.
Vi forestiller os syv-otte stykker ud fra en betragtning af, at det allerede næsten er sådan, at Ribe Amt har nedlagt sig selv, fordi borgerne stemmer med fødderne og bl.a. benytter sig af sygehusvæsenet, men også andre ting i Vejle Amt. Men det, at der er et problem på et område, betyder ikke, at man så siger: Så fjerner vi det helt fra det led og overfører det til staten.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Jeg har lige et enkelt spørgsmål til hr. Aage Frandsen, for det, jeg har set har været et af hovedproblemerne med hensyn til amterne, er selve koordinationen.
Mener hr. Aage Frandsen ikke, at et af hovedproblemerne er den manglende koordination mellem amterne, på tværs af amterne, og at det er her, tingene har spillet fallit?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Vi har haft en lang debat i dag om regeringens udspil til kommunalreform og herunder jo også en gennemgribende reform
på sundhedsområdet
Nu er vi så i gang med forespørgselsdebat nummer to, men da temaerne jo har været grundigt drøftet dagen igennem, skal jeg gøre indlægget ganske kort.
Dansk Folkeparti foreslår et statsligt sygehusvæsen indført i Danmark, og jeg kan da godt røbe, at der er et ret betydeligt antal i De Konservatives bagland, som også er fascineret af den idé, herunder også en tidligere konservativ statsminister.
Men vi har alligevel i Det Konservative Folkeparti for 4-5 år siden besluttet, at det ikke var vejen frem af en række grunde, men først og fremmest på grund af en bekymring for, at den lokale sammenhængskraft i det samlede sundhedsvæsen kunne blive for spinkel.
Det er jo sådan, at en meget stor del af sundhedsopgaven skal løses i primærkommunerne.
Efter regeringens oplæg lægger man endnu større opgaver også på dette område over til primærkommunerne, og det skal jo på en eller anden måde hænge sammen med den behandling, der foregår på vore sygehuse, og derfor tror vi, det vil være en bedre idé, at vi får et regionalt opbygget sygehusvæsen, men dog med en noget større kompetence til det statslige end i det nuværende system.
Selvfølgelig kan man diskutere, om det lige præcis er det rigtige antal, men fem er et godt bud på en regional struktur, som jeg tror vil kunne vise sin bærekraft i årene, der kommer, når det nu forhåbentlig bliver gennemført.
Så vi kan ikke støtte ideen om et statsligt sygehusvæsen, og i kraft heraf kan jeg selvfølgelig også føje til, at det forslag til vedtagelse, som er fremsat af Dansk Folkeparti, kan vi heller ikke støtte.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Jamen det er jo derfor, jeg siger, at vi også har et nationalt ansvar, og det har vi jo alene i kraft af, at der er årlige økonomiforhandlinger, som afsætter nogle rammer.
Når vi er inde på et indsatsområde som kræftområdet, hvor vi i den tidligere regering med bred støtte fra Folketinget satsede meget store ressourcer, fordi vi ikke ville finde os i, at man fik en dårligere behandling i Danmark, end vi kunne se bl.a. i de øvrige nordiske lande, jamen så kræver det ressourcer, og så kræver det også, at vi er parate til at finde økonomi til det, hvilket vi jo også gjorde - også, som jeg husker det, i bred enighed.
På samme måde er muligheden for behandlingsgaranti jo også noget, der kræver en økonomi, som vi skal være parate til at stille til rådighed.
Det, jeg godt vil sige til fru Birthe Skaarup, er, at jeg faktisk har oplevet amterne som meget, meget optagede af at kunne være medspillere og ikke modspillere, og jeg synes også, når vi ser på de resultater, der kunne komme ud af anstrengelserne, at det er lykkedes.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Jeg har lige et spørgsmål til ud fra, at jeg mange gange føler, at amterne har været passive tilskuere til det, der er foregået i sygehusvæsenet, og så vil jeg høre, om hr. Ole Stavad ikke giver mig ret i, at mange af de ting, man har pålagt amterne, er sket her fra Folketingets side.
Jeg tænker bl.a. på behandlingsgarantien; det er faktisk herfra, man har taget det initiativ.
Man har også taget initiativ til at lave nationale handlingsplaner på hjerte- og kræftområdet.
Og så også det, at man har lavet og gennemført landsdækkende patienttilfredshedsundersøgelser.
Det er bare tre ting af flere, som man faktisk har gjort fra Folketingets side, og hvor amterne har spillet fallit.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Vi har hidtil holdt os, kan vi sige, til de anbefalinger, der har ligget i Kjeld Møller Pedersen-rapporten, som vi faktisk mener har en saglighed og et betydeligt belæg
, men det er jo ikke noget, der er en meget dyb videnskab bag.
Dér siger man jo, at for at bære et selvstændigt sundheds- og sygehusvæsen skal man i dag op på 400.000-700.000 i befolkningsunderlag - og så siger de: med pil opad.
Det tror vi er rigtigt.
Der er så også forskelle på, hvordan resten af landet ser ud, vil jeg sige til fru Birthe Skaarup.
Jeg undrer mig meget over, at regeringen har spillet ud med en sygehusregion for det nordjyske, som stort set er uændret - Mors og Thy kommer med.
Det vil jo betyde, at man risikerer, at det nordjyske område bliver voldsomt presset, og det forstår jeg også i dag at lægerne i det nordjyske har været ude at advare kraftigt imod.
Birthe Skaarup (DF), 2004-05-05:
Jeg vil godt høre hr. Ole Stavad: Hvor stort et befolkningsunderlag mener hr. Ole Stavad der skal til, for at man kan lave et godt sygehusvæsen? Her tænker jeg selvfølgelig på, at man fra regeringens side har spillet ud med fem regioner.
Jeg ved, at hr. Ole Stavad kommer fra Nordjyllands amt, og at man dér måske har et for lille befolkningsgrundlag til at kunne have alle specialer; derfor mit spørgsmål.
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Jeg kan ikke tallene i hovedet for hovedstadsområdet, men jeg ved, at man har en længere indlæggelsestid, at man har en mere uhensigtsmæssig anvendelse af sygehusene, end man har i den øvrige del af landet, så der skal da ske en udjævning af liggetid og lignende.
Torben Hansen (S), 2004-05-05:
Noget af det, der også ligger i regeringens oplæg, er jo, at regionplankompetencen hovedsagelig skal overføres til kommunerne.
Det betyder jo, at vi i stedet for 14 regionplaner i princippet får 100 regionplaner.
Der er spørgsmålet så helt naturligt, om det vil føre til en forbedring af den overordnede planlægning.
Hvordan vil man, når man lige pludselig har 100 regionplaner, eksempelvis sikre grundvandsressourcer, der går på tværs af kommunerne, sikre amtsvandløb, der går på tværs af kommunerne?
Hvad med større ferie/fritidsanlæg?
Nu kunne jeg forstå på ordførerens indledning, at Strukturkommissionens arbejde var ordføreren sådan set meget tilfreds med, og det er da også et udmærket stykke arbejde.
Jeg vil gerne citere fra sektorkapitlet omkring planlægning, hvor der står: Det kan konstateres, at der er en række forhold, som tilsiger, at der uanset størrelsen af kommunerne vil være behov for en regional planlægning.
Hvad er det, der i Venstres optik gør, at der ikke længere er behov for en regional planlægning til nogle af de tværgående opgaver, der uvægerlig vil gå ud over kommunegrænserne?
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Jeg vil spørge fru Ester Larsen, om der er overvejelser i Venstres gruppe om konsekvenserne af, at staten udskriver en form for sundhedsskat, så der i hvert fald indkommer nogle penge, som skal gå til at finansiere regionerne?
Torben Hansen (S), 2004-05-05:
Der er selvfølgelig også i den nuværende struktur et samarbejde amterne imellem om nogle af de amtsoverskridende ting, det er selvklart.
Men kan ministeren ikke bekræfte, at det umiddelbart lyder lettere at få 14 amter - hvor det som regel kun er to, der skal arbejde sammen, eksempelvis om vandløb - til at arbejde sammen, end at man nu lige pludselig har 100 kommuner, der står for en regionplan?
Det næste er, at så vil en del af det her blive overflyttet til staten.
Det siger Venstres ordfører også.
Og det vil så ligge i Skov- og Naturstyrelsens landsdelscentre. Vil Venstres ordfører her fra Folketingets talerstol i ramme alvor påstå - nu har man talt meget om demokrati, og det gjorde Venstres ordfører også - at det er mere demokratisk, at de her opgaver ligger i seks statslige landsdelscentre, frem for at de ligger i folkevalgte amter?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Det kommer an på, hvad man ser det i forhold til.
Hvis man ser det i forhold til denne her persons netværk, familie, omgangskreds, er det i kommunen, man kan lave en helhedsorienteret behandling.
Jeg tror faktisk, at det er noget af det, vi skal langt mere ind på, når det gælder de her personer, der i den grad har behov for bevågenhed, at lige præcis sikre, hvordan omgivelserne i højere grad kan hjælpe dem til at få en så god hverdag som overhovedet muligt.
Ud fra det kan man sige, at der kan komme mere helhed i det.
Så er det fuldstændig rigtigt, at når det drejer sig om sygehusbehandlingen - om den så ligger i en region eller i staten, så ligger den jo ikke i kommunen - er det klart, at når man bliver nødt til at efterspørge det, der leveres derfra, vil der være et todelt niveau.
Det er jo så undtagelsen, der må bekræfte reglen i vores anstrengelser for at sikre, at det er ét sted, man henvender sig. Men vi ser altså muligheden for, at der kan komme
større helhed i de her personers vilkår, specielt i forhold til deres familier og deres omgangskreds i nærmiljøet.
Sandy Brinck (S), 2004-05-05:
Jeg vil godt holde lidt fast i diskussionen omkring psykiatrien.
Hr. Thulesen Dahl sagde i sit indlæg, at det var vigtigt, at man kunne henvende sig ét sted.
Det synes jeg er interessant i forhold til psykiatrien, for for den enkelte borger er det jo sådan i dag, at både sygehuspsykiatrien og socialpsykiatrien ligger i ét regi.
For fremtiden vil de ligge i to, nemlig i sundhedsregionen og kommunen - eller efter Dansk Folkepartis forslag i staten og kommunen.
Nogle af de mennesker, som altså oftest er dybt afhængige af velfærdsstaten 24 timer i døgnet, har det jo ofte sådan, at de enten veksler mellem at være i sygehuspsykiatrien og i socialpsykiatrien eller begge dele på en gang.
Det kan man i dag sørge for giver en helhed for den enkelte borger, fordi det ligger samme sted, man kan have tværfaglighed, og man kan have opsøgende team, men hvordan vil den helhed være, når det ligge to steder?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Jeg tror simpelt hen, at vi går helt fejl af hinanden her.
Vi debatterer altså meget gerne alle de her spørgsmål, stiller op til debat og deltager i gennemgange osv.
Vi har ikke nogen berøringsangst over for det her.
Tværtimod har vi efterlyst det her.
Vi har efterlyst, at man finder en facon, så man kan levere en bedre service til vores borgere, end man gør i dag.
Det var jo også det, jeg udtrykte i min ordførertale.
Vi er begejstrede for, at denne her øvelse er på tapetet, at vi er med på et tidspunkt i debatten, som måske kun kommer hvert 30. år, nemlig om: Hvordan kan vi gøre tingene bedre?
Hvordan kan vi indrette den offentlige sektor bedre?
I forhold til psykiatrispørgsmålet synes jeg også, det lyser langt væk i fru Karen Klints indlæg, at udgangspunktet er, at kommunerne vil gøre det dårligt for deres borgere, fordi man kommer op imod at skulle konkurrere mod andre områder osv. Vores tro er, at jo mere synlighed, der lige præcis er om de her borgeres vilkår, jo bedre er det.
Jo tættere de er på dem, der skal træffe beslutningerne, jo mere kan man se, at der er et behov for at gøre noget for de her mennesker. Vi deler ikke den der mistillid til det kommunale system og det, at de lokale politikere ikke har en lyst og en evne til at gøre det godt for de her mennesker.
Vi har faktisk det udgangspunkt, at det vil kommunerne gerne.
Karen J. Klint (S), 2004-05-05:
Jeg kan faktisk kun konstatere, at det, hr. Kristian Thulesen Dahl nu siger, er, at Dansk Folkeparti kun vil være med til at debattere, hvordan man løser opgaverne i lukkede rum med regeringen og ikke i åbne, som er tilgængelige for os andre, så vi kan være med i dialogen.
Så hvor er demokratiet henne i den måde, Dansk Folkeparti forvalter det på? Jeg fik jo faktisk ikke svar på, hvad der sker inden for psykiatridelen.
Jeg ved ikke, om der er tid til at svare på et spørgsmål om det.
Jeg undrer mig over, at Dansk Folkeparti kan være med til at sige, at hele sundhedsområdet er så utrolig vigtigt.
Vi er jo ikke patienter ret mange dage i vores liv.
Så hvad er det, Dansk Folkeparti har af svar, eller hvordan er det, at Dansk Folkeparti vil hjælpe os andre til at se de svar, som man måske har, eller de krav, man gerne vil stille i den videre debat?
Og hvordan lander socialpsykiatrien?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Fru Karen Klint har jo i sit ræsonnement ret derhen, at vi jo har kvitteret for, at vi synes, det er et godt udspil til forhandling, regeringen er kommet med omkring struktur.
Mange af de ting og synspunkter, vi har fremført i debatten, føler vi på forskellig vis er afspejlet i det forslag, der er kommet.
Vi skal have et todelt led.
Vi synes, det er fornuftigt, at mange opgaver tilføres kommunerne.
Så på det overordnede plan synes vi jo, at der er mange gode ting.
Så har vi også forstået på regeringen, at udgangspunktet er, at de partier, som i store træk vil være med i sådan et grundlag, som der ligger her, er med til at udforme de præcise krav i den efterfølgende fase over for bl.a. kommunerne om, hvordan vi sikrer, at opgaverne bliver løst, så borgerne forhåbentlig får en bedre service, end de får i dag, herunder bl.a. inden for det sociale område, som er utrolig vigtigt.
Det synes vi jo er rigtigt, det synes vi er godt, og der vil vi i den fase være meget optaget af, at kravene, der stilles til kommunernes behandling, bliver tilstrækkelige, så vi sikrer de her grupper.