runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 2003-04-08:
Kristeligt Folkeparti indstiller beslutningsforslaget til forkastelse.
Det gør vi, bl.a. fordi vi i Finansudvalget har argumenteret for, at aktstykke nr. 111 bliver færdigbehandlet i Finansudvalget for at undgå en unødig forsinkelse af den nødhjælp, som jo er en del af aktstykket, og som Danmark under alle omstændigheder må bidrage med.
Kristeligt Folkeparti er enig med regeringen i, at Danmark bør tage et medansvar for at afhjælpe Irakkrigens katastrofale konsekvenser for ikke mindst civilbefolkningen. Humanitær bistand på kort sigt og genopbygningsbistand efter krigen er helt påkrævet, og som krigsførende part påhviler der i særdeleshed Danmark et stort ansvar.
Men når det kommer til den praktiske hjælp, er Kristeligt Folkeparti meget utilfreds med de holdninger, regeringen har tilkendegivet. For det første finder vi, at finansieringen er helt forkert.
Regeringen vil tage 350 mio. kr. fra forskellige konti under ulandsrammen.
Der burde findes nye penge til det formål, uanset at regeringen fastholder, at finansieringen af aktstykket ikke vil give anledning til afbrydelse eller forsinkelse af planlagte indsatser.
Selv uden en Irakkrig er det vores opfattelse - og jeg tror, at Folketinget vil dele den - at der under alle omstændigheder havde været hårdt brug for de 350 mio. kr. til indsatser andre steder i verden.
Konsekvenserne bliver altså senere på året akkurat de samme, som de var i forbindelse med f.eks. Kosovokrigen, hvor Danmark også ydede humanitær bistand og genopbygningsbistand.
Nødhjælp, genopbygningsbistand m.v. kommer til at gå fra den langsigtede bistand til f.eks. lande i Afrika.
Dertil kommer, at aktstykket næppe heller er det sidste af slagsen.
Irak har både nu og efter en krig brug for massiv bistand.
Kristeligt Folkeparti mener, at behovet for nye penge til at finansiere aktstykkets formål absolut forstærkes af, at ulandsbistanden siden VK-regeringens tiltræden er blevet kraftigt reduceret.
Og det i sig selv forstærker den problemstilling, som jeg her har nævnt, omkring behovet for at finde nye penge til den humanitære indsats og genopbygningsindsatsen, hvis det ikke på længere sigt skal gå ud over den langsigtede udviklingsbistand.
For det andet er regeringens holdning til, hvem der skal forestå genopbygningsindsatsen, særdeles uklar.
For Kristeligt Folkeparti er det afgørende, at FN kommer til at spille en central rolle.
Det er den eneste holdbare løsning, og derfor skal Danmark aktivt forfølge FN-sporet med hensyn til genopbygningen.
Ikke mindst statsministerens udmeldinger, for så vidt angår genopbygningsindsatsen, giver anledning til bekymring med hensyn til, hvor regeringen står i forhold til, hvem der skal dominere denne indsats.
Vi synes, det ville tjene regeringen at følge FN-sporet helt og aldeles på nuværende tidspunkt og også aktivt meddele det til dem, der nu er blevet vores koalitionspartnere i krigen i Irak.
Men det, som regeringen godt kunne lægge sig fast på i den nuværende situation, og som den ikke har gjort, er utvetydigt at tilkendegive, hvem der skal forestå genopbygningsindsatsen i Irak.
Det bør være FN.
Her savner vi klar tale fra hele regeringen.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-04-08:
Som bekendt var Det Radikale Venstre imod militær intervention på det grundlag, som regeringen og Dansk Folkeparti valgte at lade Danmark gå i krig på.
Vi fandt, at våbeninspektørerne skulle have haft mere tid til dels at afvæbne Saddam Hussein, dels opbygge en bred international koalition.
Jeg vil godt understrege, at det ikke er, fordi vi under alle omstændigheder vil tage afstand fra væbnet intervention.
Det har vi jo været med til op gennem 1990'erne og også i forbindelse med Afghanistan, men vi fandt, at grundlaget ikke var det rigtige denne gang og på nuværende tidspunkt.
Havde FN-grundlaget været i orden, havde vi også bakket op.
Vi har det fuldstændig, som udenrigsministeren i månederne op til gav udtryk for, nemlig at det er vigtigt, at det er forankret i FN.
Havde vi haft en bred koalition, ville det også have løst en række påtrængende spørgsmål om den humanitære bistand og genopbygningsbistanden.
Vi aner jo i dag konturerne af de problemer, vi kan risikere at stå over for, også med hensyn til genopbygningsindsatsen.
Hvem skal lede og fordele arbejdet?
På hvilket mandat skal genopbygningsbistanden ydes?
Vi er skeptiske med hensyn til finansieringen af aktstykket.
Vi forstår ikke, at regeringen ikke vil benytte de reserver, som er afsat i Miljø-, Freds- og Stabilitetsrammen.
De står der jo og kunne bruges netop til dette formål, men i stedet vælger regeringen at tage fra ulandsbistanden og det vel at mærke i en situation, hvor regeringen har skåret mere end 3 mia. kr. på ulandsbistanden, siden regeringens tiltræden.
Vi finder det forkert at finansiere danske bidrag til Irak over ulandsrammen, fordi ulandsbistanden i forvejen er under pres.
Og vi forventer desværre yderligere nedskæringer
på ulandsbistanden.
At tage midler til Irak fra ulandsbistanden forstærker kun denne udhuling.
Jeg tror hurtigt, at vi kunne blive enige om at yde humanitær nødhjælp, men vilkårene og betingelserne for genopbygningsbistanden er mere besværlige.
Derfor kan vi også støtte SF's beslutningsforslag om at splitte aktstykket i to.
Vi ville forvente og medvirke aktivt til, at delen om det humanitære kunne gå hurtigt igennem Folketinget, mens vi så kunne diskutere indholdet af genopbygningsbistanden mere grundigt.
Vi hæfter os ved, at regeringen selv svarer
, at hvad angår genopbygningsbistanden, er man alligevel nødt til at afvente de såkaldte behovsanalyser, som først kan udarbejdes, når den væbnede konflikt er overstået. Med andre ord: Hastværket er ikke overhængende, hvad angår genopbygningsbistanden, men vi vil gerne være med til at ekspedere den humanitære bistand så hurtigt som muligt. Derfor kan vi støtte SF's forslag.
Lad os få den humanitære nødhjælp frem hurtigst muligt og i mellemtiden diskutere vilkårene for den egentlige genopbygningsbistand. Det ville have klædt regeringen at have lyttet til dette gode råd.
Det ville formentlig have taget et sted mellem 20 og 30 minutter at foretage denne tekniske opdeling i sidste uge, hvis man havde haft viljen til det.
Lars Barfoed (KF), 2003-04-08:
Da den konservative ordfører, fru Gitte Seeberg, har forfald på grund af sygdom, skal jeg på hendes vegne redegøre for Det Konservative Folkepartis stilling til det fremsatte beslutningsforslag.
Situationen i Irak er set med befolkningens øjne på alle måder forfærdelig.
Vi håber naturligvis alle sammen på, at krigen snart får sin afslutning, så der kan skabes fornyede rammer for den irakiske befolkning, når Saddam Hussein og hans terrorregime er knækket.
Den irakiske befolkning har lidt i mange år, den lider også i disse timer og dage, men når krigen er slut vil det se lysere ud for befolkningen, end det har gjort i mange år.
Danmark har allerede ydet et bidrag på 8 mio. kr. til FN-organisationernes humanitære beredskab, men med aktstykke nr. 111 fra udenrigsministeren er der tale om det væsentlige bidrag, både hvad angår den humanitære hjælp og genopbygningshjælpen.
Det Konservative Folkeparti kan støtte aktstykket.
Det gælder både den humanitære del og genopbygningsdelen.
Vi synes, det er rigtigt og godt, at Danmark allerede nu kommer i gang, men vi er mildest talt forbløffede over den forhaling af sagen, som vi nu er vidne til, og betragter det mest som politiske drillerier. Det er overraskende, at SF på den måde vil tage det irakiske folk som gidsel i denne her sag.
For vel kan vi være uenige om, hvorvidt der skal ske en afvæbning af Irak eller ej, eller på hvilket mandat det skal ske, men at forhale beslutningen om at yde hjælp til Irak er ganske enkelt uforståeligt.
Jeg kan forstå, at det også har haft betydning for SF, at vi skulle have en offentlig, demokratisk debat om sagen, og jeg håber så, at i det mindste SF finder, at debatten her i eftermiddag har været berigende for vores demokrati.
For SF er det en betingelse, at genopbygningen sker under ledelse af FN.
Regeringen har helt tiden argumenteret for, og ligeledes har Det Konservative Folkeparti, at FN skal inddrages og spille en rolle under genopbygningen.
Jeg går ud fra, at SF er bekendt med, at dette spørgsmål for tiden netop er genstand for ganske omfattende drøftelser.
Med andre ord: Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Peter Skaarup (DF), 2003-04-08:
Vi diskuterer her i Folketingssalen, om Folketinget vil give accept af, at der bevilges 350 mio. kr. til de ofre, til de flygtninge, der kommer som konsekvens af krigen i Irak.
Her er det så, at Socialdemokraterne siger, at de gerne vil bremse regeringens plan om at give de 350 mio. kr.
Det er vel ikke en teknikalitet?
Til hr. Morten Helveg Petersen: Jeg har ikke den tiltro til Det Radikale Venstre, og jeg har heller ikke viden om, at Det Radikale Venstre har givet noget bud på det.
Jeg tror ikke, der er nogen, der kan give noget endeligt bud på, hvornår krigshandlingerne og fjendtlighederne er overstået.
Ingen vidste det i Afghanistan, hvor der foregår forskellige former for terrorangreb, hvor der til stadighed er forskellige former for aktiviteter fra Al-Qaeda og Taleban.
Skulle vi i Afghanistan have ventet 1 år eller 1½ år eller 2 år med at få fundet frem til, hvad vi vil yde af genopbygningsbistand til Afghanistan?
På samme måde er det da her vigtigt, at Danmark fra start af viser vilje til, at vi vil være med til at sikre, at de mennesker, der er kommet i klemme, får genopbygget deres land.
Det har regeringen også meget klart svaret i et svar på et spørgsmål i Finansudvalget - spørgsmål 14 - og det burde Det Radikale Venstre også kunne støtte.
Der står i svaret, at regeringen med et samlet aktstykke for såvel den humanitære som genopbygningsindsatsen ønsker at sende et klart signal om, at Danmark er klar til at påtage sig sine forpligtelser i alle faser af den kommende genopretningsindsats i Irak.
Det kan da godt være, at man sagtens kan finde projekter, oliefelter i syd, der kan genoprettes og sikres, samtidig med at der kan forekomme fjendtligheder i en anden del af landet.
Det udelukker vel ikke hinanden.
Derfor er det da et vigtigt signal, regeringen her sender, og derfor skal vi også støtte det.
Det kan jeg så bare konstatere at Det Radikale Venstre ikke er med på, og det er Socialdemokraterne heller ikke.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-04-08:
Hr. Peter Skaarup beder mig om at svare på, hvornår kamphandlingerne bliver indstillet.
Jeg skal selvfølgelig kvittere for den store tillid, som hr. Peter Skaarup viser Det Radikale Venstres evner til at spå om den slags, men jeg er ikke i stand til at svare.
Næh, det, jeg hæfter mig ved, er, at det er regeringens egen formulering.
Der står i svaret på spørgsmål 28, at behovsanalyserne først kan gennemføres, når kamphandlingerne er indstillet.
Det er netop grunden til, at vi for vores vedkommende godt kan være med til en opsplitning af aktstykket.
Lad os få ekspederet den humanitære del så hurtigt som muligt.
Genopbygningsindsatsen hviler på behovsanalyser, der i henhold til regeringen selv først kan gennemføres, når kamphandlingerne er indstillet.
Det giver jo unægtelig et andet tidsperspektiv på genopbygningsdelen i forhold til den humanitære bistand.
Vil hr. Peter Skaarup så ikke bekræfte, at hvis regeringen havde villet det, havde den i sidste uge kunnet opsplitte aktstykket i to, og at det formentlig havde taget et sted mellem 20 og 30 minutter at gøre det?
Freddy Dam (V), 2003-04-08:
Det er med beklagelse, at vi i stigende omfang ser, at den ene af forældrene til et barn finder anledning til at bortføre barnet med henblik på en fortsat tilværelse i et andet land end Danmark eller måske ikke ønsker at tilbagelevere barnet til forældremyndighedens indehaver i Danmark efter gennemført samvær i udlandet. I sig selv er det galt nok, at forældremyndighedsindehaveren må se sig berøvet barnet, og værre bliver det kun af de ofte betydelige udgifter og praktiske problemer, der følger i kølvandet af den pågældendes bestræbelser på at få barnet hjem igen.
For det første bliver der adgang til retshjælp, således at udgiften til både dansk og udenlandsk advokatbistand dækkes, ligesom udgiften til oversættelse, legalisering og rejseomkostninger afholdes af det offentlige.
Tabes sagen, får vedkommende også dækket de omkostninger, der skal udredes til modparten.
I den forbindelse er det meget tilfredsstillende, at der lægges op til, at det ikke skal være en betingelse, at ansøgeren har en svag økonomi, eller at der nødvendigvis skal være udsigt til, at ansøgeren vinder sagen, sådan som betingelserne ellers er ved bevilling af fri proces.
For det andet skabes der mulighed for, at forældremyndighedens indehaver kan få slettet barnet af en nærtståendes pas, hvis der er fare for, at den pågældende vil bortføre barnet, hvilket også er en stor hjælp.
For det tredje vil bortførelse efter forslaget blive en umiddelbar skilsmissegrund, hvilket er hensigtsmæssigt i forhold til visse lande, der ikke vil medvirke til udlevering af børn, hvis forældrene fortsat er gift, herunder separerede.
Alt i alt indebærer lovforslaget en betydelig hjælp til personer, der har problemer nok i forbindelse med, at deres barn er blevet bortført, og det kan Venstre i høj grad støtte.
Charlotte Antonsen (V), 2003-04-08:
Mit svar til hr. Bent Bøgsted blev lidt kort på grund af manglende tid i forrige runde, så nu vil jeg starte med hr. Bent Bøgsted.
Det, integrationsministeren siger, er, at når vi udvider, vil der selvfølgelig komme konkurrence i forhold til de nuværende indvandrere.
Det er klart, at de mennesker, der er i Danmark, men som måske ikke er særlig gode til dansk, som ikke har været her særlig længe, som ikke har en særlig velkvalificeret uddannelse, selvfølgelig i højere grad kan risikere at få konkurrence fra tilsvarende personer i Østeuropa.
Denne veluddannede og stabile arbejdskraft af høj kvalitet
kan man ikke sådan lige forvente at få på alle niveauer, når vi sammenligner med østeuropæere.
Og det er derfor, at der godt kan komme en konkurrence mellem to grupper, der ligner hinanden, og at man alligevel kan have en fordel af, at vi får udvidet adgangen for mennesker med en uddannelse, som vi står og mangler i dag.
Til hr. Bjarne Laustsen: Når hr. Bjarne Laustsen citerer HK og PROSA, så er det jo gammelkendte argumenter fra fagbevægelsen.
Fagbevægelsen har jo aldrig ønsket, at vi åbnede markedet for nogen som helst.
Fagbevægelsen har altid fundet, at noget af det vigtigste i tilværelsen var at forsøge at holde det, de har frygtet var løntrykkere, ude af markedet.
Så jeg havde nær sagt, at det er gammelkendte argumenter, som jo ikke holder, hvis man tror på sin egen arbejdskraft.
Og hvis man tror på sin egen arbejdskraft, så regner man jo også med, at den kan udføre arbejdet med en kvalitet, der kan konkurrere med østeuropæerne, som i første omgang i hvert fald ikke har samme kvalitet.
Hr. Thulesen Dahl taler desværre mod bedre vidende.
Hr. Thulesen Dahl har siddet sammen med mig i Europaudvalget i mange år, og hr. Thulesen Dahl kan altså ikke andet end nikke til, at jeg faktisk på Venstres vegne i flere år har forsøgt at få en høring - ikke en embedsmandsundersøgelse, men en høring - af, hvad konsekvenserne på det sociale område af den fri bevægelighed egentlig er.
Der har været mange myter på området; der har været mange spørgsmål på området, og det har i mange år været et ønske, vi har haft.
Det er så ikke lykkedes det første år i denne regerings tid.
Nu lykkes det så ved hjælp af nogle embedsmænd, og det er o.k.
Søren Krarup (DF), 2003-04-08:
Jeg er derfor tvunget til at kaste mig ud på det dybe vand for at sige, hvad Dansk Folkeparti mener om dette væsentlige spørgsmål. Da emnet er ganske nyt for mig, og havbunden - om jeg så må sige - er helt uafsøgt, i hvert fald af mig, står jeg på delvis bar bund, ikke havbund, og må tilstå, at jeg er så temmelig uden sagkundskab.
Dette vidnesbyrd om lovforslagets ufarlighed, leder mig til at afsige den dom, at vi i Dansk Folkeparti vistnok vil stille os positivt til forslaget.
Normalt er vi naturligvis modstandere af overnationale beslutninger.
Vi lægger som bekendt vægt på Danmarks nationale selvstændighed.
Men når det gælder bunden ude på de store have, forekommer det os rimeligt, at en eventuel tvist mellem to stater løses ved en international havretsdomstol.
Der går åbenbart ikke fisk på så store dybder.
Til gengæld er der muligvis olie og gas, og dette forekommer mig at være det eneste punkt, hvor vi vil bede ministeren om at være påpasselig og agte på danske interesser.
Jeg vil ganske uden sagkundskab spørge ministeren: Er det tænkeligt, at der kan være tale om olie- eller gasforekomster, som Danmark kan gå glip af ved en sådan overnational havretskendelse?
Kan dette lovforslag betyde, at vi skader danske interesser og afgiver værdier, som vi kunne have god brug for?
Forudsat at der ikke er tale om en sådan skade af danske interesser, kan jeg tilsige Dansk Folkepartis støtte
Bjarne Laustsen (S), 2003-04-08:
Man kan med rette være i tvivl, om fru Charlotte Antonsen ved, hvad der i det hele taget foregår rundtomkring.
for at tilkalde de der it-eksperter
Det er ikke bare folk fra EU-landene; det er jo også folk fra tredjelande, der kommer ind her.
Og fru Charlotte Antonsen kan ikke nævne et eneste område, hvor vi mangler arbejdskraft i Danmark.
Det var jo det, der var bevæggrunden
for at indføre jobkortordningen, der skulle gøre det lettere at få eksperter ind på nogle områder.
Men når man ingen områder har, hvor man mangler arbejdskraft,
hvorfor skal man så have ordningen?
Og så er det da forståeligt, at Dansk Folkeparti som forligspartner siger: Her har vi vist stemt forkert, det skal vi også have ændret hurtigst muligt.
Så det er ret interessant at vide, hvad det er for nogle områder, hvor skal skabes plads, for at der kan komme ny arbejdskraft ind.
Og vi taler altså ikke bare her om EU-arbejdskraft, men om arbejdskraft også fra tredjelande.
Aase D. Madsen (DF), 2003-04-08:
Da Dansk Folkepartis ordfører på grund af sygdom ikke kan være til stede, skal jeg tillade mig at holde hr. Christian H. Hansens ordførertale: Dansk Folkeparti hilser dette lovforslag velkommen.
I december 2002 fremsatte Dansk Folkeparti et forslag til folketingsbeslutning, nr. B 54, om forbud mod import og handel med skind, pelse og produkter fremstillet af kæledyr.
Der var under behandlingen i Folketinget bred opbakning om forslaget, men der var lidt krøller om begrebet kæledyr.
Forhandlingerne afsluttedes med, at ministeren lovede at fremkomme med forslag på området, og det er så det, der er sket.
Det er glædeligt at læse i forslaget, at den europæiske pelsorganisation, European Fur Federation, hvor også Dansk Pelsgrossistforening og Copenhagen Fur Center er repræsenteret, har udsendt en erklæring om, at medlemmerne ikke længere vil handle med skind eller skindprodukter fra hunde og katte.
Ministeren fremfører dog, at der muligvis kan være import til Danmark af produkter, hvori der indgår hunde- og katteskind, f.eks. som detaljer af beklædningsgenstande, legetøj eller nøgleringe, og det er Dansk Folkeparti ikke tilfreds med.
Vi bør huske, at over 200.000 danske borgere har skrevet under på, at man ønsker et forbud, og det er trods alt et bevis på, at ganske mange mennesker har været berørt af denne form for mishandling af dyr, som har været drøftet meget herhjemme.
Hensigten med lovforslaget er god, nemlig at hindre at der i Danmark falbydes hunde- og katteskind og produkter, hvori hunde- og katteskind indgår.
Dansk Folkeparti mener, at enhver form for handel med skind og pelse fremstillet af kæledyr er modbydelig og skal bringes til ophør straks, og et klart forbud og straf for overtrædelse af forbuddet er vejen frem til hurtigere resultater.
Dette lovforslag omfatter alene den erhvervsmæssige indførsel, produktion og handel, men Dansk Folkeparti ser meget gerne, at man også udvider forbuddet til at omfatte privatpersoners indførsel fra udlandet.
Dansk Folkeparti er opmærksom på, at det for private kan være vanskeligt at se eller vide, om det pågældende skind stammer fra en hund eller en kat, men ligesom vi har forbud mod indførsel af skind fra truede dyrearter, bør hunde- og katteskind også være omfattet af forbuddet. Dansk Folkeparti er meget spændt på at se, hvorledes dette lovforslag udmøntes, og vi ser frem til det kommende udvalgsarbejde.
Morten Bødskov (S), 2003-04-08:
Lovforslaget, vi her skal behandle, er en næsten tro kopi af et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti.
Socialdemokratiet støttede i den sammenhæng Dansk Folkepartis beslutningsforslag, og derfor støtter vi også det her forslag.
Har man set TV 2-udsendelsen »Flået levende«, så tror jeg, at man har set nok.
Socialdemokratiet støtter derfor målet med lovforslaget.
Vi støtter et forbud mod erhvervsmæssig indførsel, produktion og handel med hunde- og katteskind og produkter, hvori skind herfra indgår.
Og vi deler også hensigten med forbuddet: netop at forhindre, at der i Danmark fremstilles produkter, hvori hunde- og katteskind indgår.
Som Socialdemokratiet påpegede under behandlingen af Dansk Folkepartis forslag, er det afgørende, at importører af skind pålægges et særlig stort ansvar for at sikre, at skind fra hunde og katte ikke importeres.
Ligeledes vil vi også her sige, at hvis det viser sig nødvendigt igen, er Socialdemokratiet parat til at se på en stramning af markedsføringsloven, så vildledende markedsføring på dette område kan straffes hårdere.
Vi er sådan set enige med justitsministeren i, at der er en pointe i, at det mest effektive forbud ville være et samlet EU-forbud.
Men når Danmark kan gå forrest, mener vi ikke, der er nogen grund til at tøve, og ej heller er der nogen grund til at bruge andres tøven på området som et skjold mod dansk handling.
Når vi kan gå forrest, skal vi gå forrest.
Socialdemokratiet støtter som sagt forslaget.
Freddy Dam (V), 2003-04-08:
Da Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, ikke kan være til stede ved førstebehandlingen, skal jeg på Venstres vegne udtrykke følgende: Venstre kan støtte det fremsatte lovforslag fra ministeren.
Venstre skal ikke deltage i debatten, om det er ministerens eller Dansk Folkepartis initiativ, som er udslaggivende for, at lovforslaget nu foreligger, men blot glæde os over, at det foreligger.
Vi havde en god debat ved førstebehandlingen af Dansk Folkepartis beslutningsforslag, og der var bred enighed om, at disse produktionsformer og dyremishandlinger, som især foregår i Fjernøsten, skal stoppes.
Når vi desværre ikke kan bringe dem til ophør i andre lande, så kan vi i det mindste bringe dem til ophør her i landet ved at undlade at blive hælere i forbindelse med disse dyremishandlinger.
Vi dækker os samtidig ind, så der heller ikke kan ske en sådan produktion herhjemme.
Det gør der lykkeligvis nok ikke, men vi skal hellere være forebyggende end helbredende.
Venstre finder loven fint afbalanceret og understreger, at det jo rent faktisk er tale om hælerilov i forhold til dyremishandling i udlandet.
Dyremishandleren vil stadig, hvis overtrædelsen fandt sted her i landet, kunne straffes strengere end de 4 måneder, som er indeholdt i denne lov.
Derfor finder Venstre loven og strafferammen passende.