runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2001-10-25:
Den konservative folketingsgruppe er glad for, at det er lykkedes at samle næsten hele Folketinget om det her forslag. Vi må konstatere, at et enkelt parti, Enhedslisten, ikke overraskende er tilbage dér, hvor de plejer at være i dansk politik, når det gælder om at bekæmpe terroren med effektive midler. Vi siger ja af tre grunde: Vi siger ja, fordi der er et behov og måske i fremtiden et endnu større behov for, at der er en NATO-flådestyrke ude i den østlige del af Middelhavet, vi siger ja, fordi det her er en del, om end en lille del af den danske deltagelse i bekæmpelse af terroren, og vi siger ja, fordi vi dermed lever op til det tilsagn, som statsministeren på den danske regerings og Folketingets vegne gav den 12. september om, at man aktiverede NATO-traktatens artikel 5, »én for alle og alle for én«.
Samtidig siger vi ja i erkendelse af, at den korvet, vi sender ned, »Niels Juel«, er et moderne og effektivt skib, det har en veluddannet og professionel besætning, og vi er overbevist om, at det fuldt og helt kan leve op til den indsats, det skal yde sammen med de allierede i den fælles kamp mod terroren
Derfor et fuldtonende og helt ja.
Frank Dahlgaard (KRF), 2001-10-25:
Jamen der er noget, der ikke hænger sammen.
Et af argumenterne for ikke at gå ind for det her var, at man ikke ville gå ind for særlovgivning.
Det her er da i øvrigt heller ikke lovgivning.
Der står jo ikke »lovforslag«.
Der står »forslag til folketingsbeslutning«.
Og så drejer det sig om at pålægge regeringen administrativt at sørge for, at der er en person og nogle til, der får visum ganske kort.
Det er, hvad det drejer sig om, det er slet ikke lovgivning.
Så det argument falder væk.
Så taler hr. Jens Hald Madsen om, at man skal løse Taiwans problemstilling.
Det står der ikke noget om i forslaget.
Jeg har læst det hele; det står der ikke.
Der står, at der er en situation, hvor der er en person, der er blevet tildelt en pris af Den Internationale Liberale Sammenslutning, og så vil Venstre ikke være med til, at den pågældende person kan komme her til Danmark og få prisen.
Jeg forstår det ikke; argumentationen hænger ikke sammen.
Vil hr. Jens Hald Madsen ikke være venlig at forklare, hvorfor man ikke vil være med?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-10-25:
Tak for det.
Vi fik konstateret, som jo også er simpel, sund fornuft, at antallet af jøder naturligvis ikke er noget problem.
Så kommer det næste spørgsmål til hr. Peter Skaarup: Mener hr. Peter Skaarup så, at antallet af muslimer er et problem?
Nu er hr. Peter Skaarup fremme ved sandhedens time
for Dansk Folkeparti, for hans svar vedrørende jøderne er jo korrekt.
Men jeg går ud fra, at hr. Peter Skaarup nu bliver nødt til at komme op og sige, at når det gælder for jøderne, så gælder det naturligvis også for muslimerne og for alle andre mindretal, som vi har i det her samfund, at deres antal kan aldrig nogen sinde udgøre et problem.
Søren Søndergaard (EL), 2001-10-25:
Jeg forstår udmærket godt, hvad det er for en dagsorden, hr. Thulesen Dahl forsøger at sætte.
Det er en dagsorden, der hedder, at også denne her debat skal bruges til at fastslå, at det specielt er muslimske lande, islamiske lande, som er diktaturer.
Det er jo rigtigt, at i denne konkrete sammenhæng er de lande, der ligger omkring ganske rigtigt fundamentalistiske, reaktionære styrer, som bl.a. har sendt en masse tolerante, venlige, redelige tilhængere af islam på flugt; nogle få af dem er kommet til Danmark.
Men det er jo ikke de eneste lande, hvor der eksisterer diktatur.
Der er masser af lande, hvor der eksisterer diktatur, inklusive meget kristne lande.
Jeg minder bare om alle de diktaturer, der har eksisteret i Latinamerika, hvor der p.t. kun er nogle ganske få tilbage, som stadig væk er meget autoritære.
Der har eksisteret massevis af diktaturer i kristne lande.
Så jeg accepterer ikke den dagsorden.
Men jeg kan kun gentage svaret på hr. Thulesen Dahls
spørgsmål, at for os er der en fundamental forskel på, om FN som organisation laver en indsats eller man laver en alliance mod terrorisme, hvor man er pisket til at betale en pris for at lave den alliance.
Poul Nødgaard (DF), 2001-10-25:
For få år tilbage var der en sag i Vejle, hvor kommunen købte
et stykke erhvervsjord og solgte det videre til Tulip med stort tab.
Det blev kendt ulovligt i amtets tilsynsråd, og byrådsmedlemmerne blev pålagt et erstatningsansvar.
Det er reelt nøjagtig den samme sag, vi taler om her.
Der købes et stykke jord til 21, 22, 23 mio. kr., eller hvor meget det løber op i, og muslimerne skal betale 3 mio. kr. Det vil med andre ord sige, at der bliver et underskud
, måske ikke for en kommune, men for staten på 18-19 mio. kr., og så er mit spørgsmål til ministeren: Hvem er så erstatningspligtig her?
For byrådsmedlemmerne i Vejle blev kendt erstatningspligtige og kom til at betale en stor bod for deres disposition.
Her er tale om en disposition præcis og aldeles magen til dispositionen i Vejle i sin tid.
Hvordan ser kirkeministeren på det?
Har han ikke problemer med det?
Tilsyneladende ikke.
Jeg mener simpelt hen, der må gøres erstatningskrav gældende.
Det er og bliver brugerne, der må betale for den gravplads, hvis de skal have den, og ingen andre.
Johannes Lebech (RV), 2001-10-25:
Til det sidste spørgsmål vil jeg svare: Jo, det var lige præcis det svar, jeg også ville give fru Birthe Rønn Hornbech.
Muslimerne betaler det, grunden er værd.
Aftalen er formuleret sådan, at muslimerne betaler det beløb, som taksationskommissionen når frem til, dog højst 3 mio. kr. Jeg har ikke ønsket, at staten skulle ind i denne her sag, men historien har vist, at det var nødvendigt, fordi det har været så svært for muslimerne at finde den begravelsesplads, og det har jeg det faktisk skidt med.
Jeg har det skidt med, at de ikke allerede i begyndelsen af 1990'erne kunne finde et stykke jord i Københavnsområdet, hvor de i ro og mag og med aftale med kommuner kunne have fået indrettet denne her begravelsesplads.
Det kunne de ikke.
Så fik vi denne her aftale etableret.
Så gik der helt klart konflikt i det, og det skal jeg også beklage, men for at få sagen fremmet, har jeg fået denne her aftale i stand med muslimerne, der fuldt ud kommer til at betale det, grunden er værd.
Fuldt ud efter den nye planlov.
Jeg er ude til så mange møder, at jeg udmærket godt ved, at den diskussion, vi har i dag mellem danskere og mellem muslimer om muslimers placering i Danmark, er meget voldsom.
Måske også derfor synes jeg, at vi godt kunne have undladt at have denne sag i salen.
Vi taler altså om, hvordan mennesker skal begraves.
Vi taler ikke om terrorister.
Vi taler om, at vi i dette land værdigt skal kunne give et tilbud også til de borgere, der har en tro, der betyder, at de gerne vil have lov til fuldt lovligt og i overensstemmelse med loven at etablere deres egen begravelsesplads.
Og det har altså været nødvendigt for staten at være en meget aktiv medspiller i dette
, og det kan også blive nødvendigt for staten at få enkelte garantiudgifter, som så i øvrigt går til Københavns Kommune i sidste instans, hvis det viser sig, at taksationskommissionen kommer over de 3 mio. kr., som har været nævnt.
Til spørgsmålet om møder med statsministeren og mig og møder med muslimske trossamfund kan jeg kun sige, at i vores arbejde med etablering af den muslimske begravelsesplads har vi først og fremmest arbejdet med IND-sam.
Derudover har vi lagt vægt på, at en bred kreds af muslimske trossamfund - og vi har 18 godkendte muslimske trossamfund i Danmark -
alle har været indbudt til at være med i det arbejde, og det vil vi også insistere på, når vedtægterne skal skrives engang, at der er dette meget brede samarbejde og en mulighed for alle muslimer for at blive begravet på den begravelsesplads.
Der har vi haft samarbejde med en bred vifte af grupper.
Den diskussion med statsministeren er af en helt anden karakter, og vi vil fortsætte det samarbejde med de godkendte trossamfund.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-10-25:
Spørgsmålet til kirkeministeren er, om det ikke er rigtigt det, jeg siger.
Jeg vil sige, at jeg står lidt undrende over for de spørgsmål, der er stillet, for jeg forstod på sagens forløb, at det beløb, vi snakker om, som staten skal give som tilskud, i virkeligheden skyldes en strid mellem Københavns Kommune og Brøndby Kommune.
Så man betaler for det, grunden er værd, som den ligger nu med den lokalplan, der ligger nu.
Det er almindelig praksis, at når der ligger en lokalplan, så har den en værdi i forhold til, hvad den er udlagt til, og det er det, man betaler til. Jeg synes, det er vigtigt at sige, at når der kommer penge i denne her sag, er det, fordi der er en strid mellem de to kommuner og ikke mellem muslimerne, og vi skal indbetale for muslimerne.
Peter Skaarup (DF), 2001-10-25:
For et stykke tid siden skete der det, at der var en række muslimske organisationer, der gerne ville mødes med statsminister Poul Nyrup Rasmussen.
Statsministeren tog åbenbart kontakt til et medlem af Det Radikale Venstre, Nasar Khader, som meddelte, at han syntes, at det nok var en dårlig idé, hvis statsministeren mødtes med bl.a. en række repræsentanter for noget, der hedder Minhaj-ul-Quran.
Der blev sagt, at det nok var en dårlig idé at mødes med dem og vistnok også andre i den nuværende situation.
Det, der bringer mig herop på talerstolen, er, at jeg forstår, at regeringen har et samarbejde i gang omkring denne begravelsesplads med denne organisation og måske også andre organisationer, som statsministeren ikke ville mødes med.
Her er mit spørgsmål til kirkeministeren: Hvorfor denne forskelsbehandling?
Jeg forstår ikke den forskel.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-10-25:
Jeg er selvsagt ikke enig med hr. Søren Søndergaard i betragtningerne over FN's rolle og ikke FN's rolle.
Men jeg gik herop nu, fordi jeg ikke fik svar på mine første spørgsmål.
Jeg kunne vel forestille mig, at hr. Søren Søndergaard så også nævner en række andre arabiske lande.
Det synes jeg kunne være befriende at få på bordet så klart og tydeligt, som det er kommet her i dag, også for de landes vedkommende.
Men så er spørgsmålet: Hvad skal man så gøre?
Skal man så pille de nationer ud og sige, at militærdiktaturer i den arabiske verden, som Pakistan og Saudi-Arabien, skal ikke være med til at bekæmpe diktaturet, overgrebene i Afghanistan?
Det kan der være en vis logik i, og så må man lave det uden dem.
Det må være den eneste logiske konsekvens efter det, hr. Søren Søndergaard har sagt, i stedet for at komme med en lang søforklaring apropos formandens udtalelse omkring FN's rolle og ikke FN's rolle.
Poul Nødgaard (DF), 2001-10-25:
Det gode ved diskussionen er, at vi ikke reelt skal diskutere muslimerne.
Vi skal alene diskutere de transaktioner, regeringen er på vej til at føre befolkningen ud i.
Det er alene det, vi taler om.
Hvis muslimer vil have sådan en gravplads, hvorfor kan de så ikke gøre præcis på samme måde, som andre menigheder og som menighedsråd og den slags.
Man erhverver jorden, og så indretter menigheden sin økonomi efter, at nu har man fået en begravelsesplads.
Hvorfor skal de have en positiv særbehandling på formentlig 18 eller 22 mio. kr., eller hvor meget det kan løbe op i, inden alle salgsomkostningerne og den slags kommer på?
Hvis de vil have den begravelsesplads, og den koster 21 mio. kr. det pågældende sted, så må de simpelt hen låne sig frem til de 21 mio. kr. Der er masser af muslimer i dette land, som man har sørget for at få ind, så der er rigtig mange om at betale det.
Jeg kan godt sige, at denne her sag kommer ikke til at gå stille af.
Kirkeministeren skal nok blive hudflettet for den, også ude i befolkningen, det kan jeg love for.
Johannes Lebech (RV), 2001-10-25:
Efter min mening er der ikke tale om positiv særbehandling.
Der har været tale om negativ særbehandling af de muslimske grupper, der ønsker at lave en begravelsesplads i Københavnsområdet.
Det har været nødvendigt for staten at være en aktiv partner, idet det ikke kunne lykkes dem selv at gøre det.
Det her er et spørgsmål om, at der er mulighed for dem for også i Københavnsområdet at etablere en muslimsk begravelsesplads.
Den store difference mellem de 3 mio. kr. og de 21,5 mio. kr. kan jeg kun beklage, men enhver, jeg har talt med i øvrigt, regner ikke med, at det enorme spænd vil være aktuelt.
Og efter min og ministeriets mening vil det her ikke danne præcedens.
Det er en helt enestående situation, at der er grupper i den danske befolkning, der i 10 år har forsøgt at etablere en privat begravelsesplads, som de i øvrigt har fuld lovlig ret til ifølge loven, og det er derfor, staten har valgt at gå ind som medspiller.
Og når vi ikke afventer taksationskommissionen, så skyldes det, at vi ønsker, at denne her sag skal fremmes, for det vil være sådan, at man kan gå i gang allerede nu, når vi har det her aktstykke på plads.
Poul Nødgaard (DF), 2001-10-25:
Det sidste er jeg ikke i tvivl om, at ministeren mener helt ind i hjertet.
Det, der bringer mig på talerstolen, er mest noget omkring de økonomiske aspekter ved den her sag.
Jeg synes, at det virker stærkt forunderligt, at man vil søge sådan et aktstykke gennemført i Finansudvalget på et tidspunkt, hvor man overhovedet ikke aner, hvad den taksationskommission kommer frem til.
Altså med andre ord: Man beder Finansudvalget om at udstede en slags blankocheck på differencen mellem 3 mio. kr. og så det, det koster at erhverve arealet.
Da vi jo også har noget, der hedder menighedsråd rundtomkring i landet, kunne jeg i den forbindelse godt tænke mig at spørge, om menighedsrådene fremover - hvis de skal udvide en begravelsesplads - med lige så god ret kan komme og bede kirkeministeren om at fremsende et aktstykke, der også siger, at de skal have dækket de udgifter, de vil få i forbindelse med at udvide en gravplads?
Her er tale om regulær positiv særbehandling, og det er præcis lige bestemt sådan et forslag, som det, vi ser her i dag, kirkeminister, der skaber de konfrontationer i befolkningen.
Jeg gad godt vide, hvad befolkningen, hvis de blev sat grundigt ind i det her, overhovedet ville sige.
Søren Søndergaard (EL), 2001-10-25:
Jeg kan sige til hr. Arne Melchior, at Enhedslisten heller ikke blev taget med på råd, sidste gang krigen sluttede i Afghanistan.
Resultatet var jo selvfølgelig også ualmindelig fremragende.
Det kan vi jo se nu.
Det er da rigtigt, at hvis synspunkter er sammenfaldende, så kan man arbejde sammen.
Vi skal da ikke overhovedet opponere mod eller sætte os imod, at forskellige lande inklusive lande, der er diktaturer, bidrager til at bekæmpe terrorisme, f.eks. den terrorisme, som fandt sted i USA.
Vi synes, at Saudi-Arabien skal være velkommen til at udlevere alle de oplysninger, de måtte have om de islamiske fundamentalister, der fungerer i deres land.
Og jeg vil godt understrege, at det er det afgørende for os.
Man betaler en pris for at opbygge
den alliance.
Man betaler en pris i forhold til Rusland, man nedtoner kritikken over for det, der foregår i Tjetjenien.
Man betaler en pris i forhold til Saudi-Arabien, man betaler
en pris i forhold til Pakistan.
Langt hen ad vejen lukker man øjnene for det, der foregår i Pakistan.
Jeg vil undersøge meget nøje i de kommende måneder, hvilken konkret pris der er betalt i forhold til Pakistan for at få det pakistanske diktatur til at deltage i denne her kamp mod terrorisme.
Arne Melchior (UP), 2001-10-25:
Vist er det da en besynderlig situation, at det demokratiske NATO og dets medlemsstater fører en fælles kamp med lande af helt anden art og beskaffenhed.
Men verden er jo fuld af paradokser
Jeg har adskillige gange her i salen stemt sammen med hr. Søren Søndergaard og hans parti, skønt jeg er grundlæggende uenig med ham i meget væsentlige spørgsmål.
Men når vores synspunkter har været sammenfaldende, så har vi altså stemt sammen.
Det er der ikke noget mærkværdigt i.
Danmark støtter f.eks. også det palæstinensiske selvstyre både med penge og råd og dåd og politiske synspunkter på en række områder, skønt dette styre voldsomt overtræder menneskerettigheder i mange forbindelser.
Så det må hr. Søren Søndergaard lære at leve med.
Han har ret i én ting: Krig er altid ubehagelig, men jeg synes, at det var rimeligt, da hr. Helge Adam Møller erindrede om Anden Verdenskrig.
Da de allierede bombemaskiner var over Tyskland, gik det også ud over en masse uskyldige mennesker, nyfødte børn, søde ejegode næstekærlige mennesker.
Det er prisen for en nødvendig krig, og det er den gru, vi må leve med, så tungt det end er.
Ifølge dens artikel 5 er der foregået et angreb også på Danmark, og så må Danmark naturligvis være med i forsvaret af det samlede NATO og herunder af vort eget land.
Det billede, hr. Søren Søndergaard gav heraf, passer aldeles ikke med de signaler, som udsendes fra dem, der tager byrderne på sig i øjeblikket.
Men så meget kan jeg nok tilsige hr. Søndergaard, at når vi kommer så vidt, så vil Enhedslisten nok ikke blive taget med på råd.
Det vil nok de, der har påtaget sig byrderne og opgaven, finde ud af, men det behøver jo ikke at hindre
, at vi til den tid kan se ens på det og stemme sammen.
Der er altså et nyt paradoks i sigte.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-10-25:
Lad os nu være ærlige, kirkeminister.
Hvordan kan det gå til, at vi overhovedet står med denne her sag?
muslimerne, at de kan nøjes med at betale et bestemt beløb for en privat grund? Det er da overhovedet ikke noget, regeringen skal blande sig i.
Peter Skaarup (DF), 2001-10-25:
Jeg synes lige, at én ting skal sættes fuldstændig på plads.
Det lyder, som om kirkeministeren mener, at muslimer ikke har mulighed for at blive begravet i Danmark.
Det er jo ikke rigtigt. Muslimer gør i dag det, at de ofte bliver begravet i særlige afsnit på danske kirkegårde, og det giver i og for sig ikke anledning til problemer.
I andre tilfælde bliver de døde sendt til det hjemland, de pågældende kommer fra, så det er jo ikke sådan, at der er nogen her i Folketinget, der vil forhindre muslimer i at få begravet deres døde.
Selvfølgelig er der ikke det.
Men jeg stillede et konkret spørgsmål, som jeg ikke synes, ministeren svarede på.
Det var: Hvordan kan det være, at statsministeren på opfordring af et medlem af Det Radikale Venstre ikke vil møde nogen af de organisationer, der står bag begravelsespladsen i Brøndby, når kirkeministeren - med den aftale, der er lavet - er med til at garantere, at de organisationer er fornuftige og gode og ikke ekstreme.
Det er man jo med til, når man laver et samarbejde omkring en begravelsesplads. Den pågældende organisation, som jeg nævnte tidligere, bliver jo direkte nævnt i aktstykket.
Hvorfor den forskel?
Susanne Clemensen (CD), 2001-10-25:
I CD ser vi også igangsættelsen af en ny udviklingsrunde som et utrolig vigtigt signal til, at der fra det internationale samfunds side er opbakning til, at vi skal undgå en truende afmatning af verdensøkonomien, at risikoen for national protektionisme skal imødegås, og at vi skal sende et signal om sammenhold i det internationale samfund.
Det gør vi, hvis vi sikrer, at en ny WTO-handelsrunde kommer i gang.
Vi kommer ikke uden om, at udviklingsbistand og frihandel er afgørende for at forbedre situationen i udviklingslandene.
Det er der ikke noget nyt i, men man kan sige, at det er blevet endnu mere påtrængende.
Vi har set nødvendigheden af det efter den tragiske begivenhed den 11. september.
Derfor er vi naturligvis også medforslagsstiller på det brede forslag til vedtagelse, som regeringspartierne, V, K, SF, Dansk Folkeparti og CD altså er blevet enige om. Vi er naturligvis indstillet på, at der må gås på kompromis, hvis det er nødvendigt for at få sat udviklingsrunden på skinner.
Samtidig vil jeg også sige, at vi støtter, at der lægges så meget pres som muligt på at få udviklingslandene sikret bedst mulig markedsadgang.
At aftalen for nogle af de varer først træder i kraft i 2006, er beklageligt, men det er i hvert fald et vigtigt skridt i den rigtige retning, og det betyder, at EU formentlig kan påtage sig den vigtige formidlingsrolle her i Doha, hvor mødet skal finde sted.
Så CD bakker op om den strategi, som vi hele tiden har lagt fra den danske regerings og det danske Folketings side.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-10-25:
Jeg synes, det er en meget spændende diskussion, vi har her, for hr. Thulesen Dahl har ret i, at der har været vilkårlige fængslinger; det er også blevet stærkt kritiseret.
Det holder forhåbentlig op.
Det kan vi være helt enige om.
Det skal vi kræve - og også demonstrationsfrihed, naturligvis.
Men det, der er så fantastisk opløftende, når vi diskuterer Qatar,
er, at det går den rigtige vej, at det går frem mod demokrati, og frem for alt, at det går frem mod religiøs tolerance.
Der bor englændere og franskmænd sammen med pakistanere, indere og selvfølgelig den arabiske befolkning fra Qatar selv, som så ganske vist er et mindretal i dag.
Det er et ægte multikulturelt samfund baseret på de flotteste normer om religiøs tolerance, og det var det, jeg spurgte hr. Thulesen Dahl om, om ikke han sammen med mig kunne udtrykke sin beundring for.
Det, der faktisk kan frelse verden i den forfærdelige situation, vi står i, er, hvis det mønster på religiøs tolerance og sameksistens mellem religioner, som er demonstreret i den lille stat, kunne blive et forbillede - også for hr. Thulesen Dahl.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-10-25:
Der er måske ikke så forfærdelig meget mere at sige til det andet end det, jeg allerede har været inde på, nemlig at man af frygt for de demonstrationer, som finder sted, i stigende grad planlægger at holde møder af denne her karakter i den her type lande, fordi man der har indskrænkninger i befolkningernes rettighederne og derfor i højere grad kan styre afholdelsen af sådan nogle møder.
Da man tidligere havde kæmpe demonstrationer i Italien, var den italienske regering også lige præcis inde på, at mødet - jeg tror, det var om landbrugsdiskussioner - skulle finde sted i et afrikansk land.
Det blev konkret foreslået fra Italiens side, fordi man ville undgå de her store demonstrationer, man ville undgå de lande, der har frihed, og som jo derfor naturligvis også åbner deres samfund for dem, der ønsker at demonstrere.
I vores tradition er det jo en rettighed, man har efter grundloven, at man kan forsamle sig og ytre sig imod det, som andre står for, og så henlægger man altså møder af denne her karakter til lande, hvor der er indskrænkninger i den slags friheder, for at undgå de uroligheder.
Jeg vil bare sige, at der jo også er den situation i Qatar, at vilkårlige fængslinger kan finde sted.
Der er altså en masse ting, der kunne trækkes frem, som ikke burde hue hr. Keld Albrechtsen og ikke burde gøre, at hr. Keld Albrechtsen skulle bruge størstedelen af sin tid heroppe til at prøve at forsvaret styret i Qatar og den måde, det foregår på i Qatar.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-10-25:
Mødet er jo altså ikke henlagt til Qatar for at undgå at komme i forbindelse med en demonstration; der er jo også kommende møder i f.eks. Vesteuropa og i Nordamerika.
De har faktisk ikke haft så frygtelig lang tid til at komme ud af middelalderen og før den tid det osmanniske imperium.
De gør faktisk fremskridt.
Der bor også mange europæere i Qatar, det er et indvandringsvenligt samfund, som rummer mange forskellige kulturer, bl.a. den kristne og muslimske, i fred og fordragelighed, kan jeg oplyse, hr. Kristian Thulesen
om, så det er i mange henseender et samfund, der har kvaliteter og værdier, som vores samfund også bør bygge på.
Hvis hr. Kristian Thulesen Dahl kan komme op og forsikre mig om, at vi er enige om det grundsyn på samfundet, så ville vi da have nået et kæmpe fremskridt i dag, men jeg vil nu se det, før jeg tror det, desværre, for hr. Kristian Thulesen Dahls vedkommende.