runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-17:
Det er jo, som hr. Bendt Bendtsen netop sagde det, ikke nogen nyhed, at Det Konservative Folkeparti vil afskaffe forbeholdene.
Det synes jeg er helt fint at få på plads.
Det er rigtigt, og det kan jeg bestemt ikke tilbagevise, men jeg synes heller ikke, at man på den måde, som hr. Bendt Bendtsen gør det, kan tilbagevise det spørgsmål, der er rejst i relation til Nicetraktaten fra flere ordføreres side
, fordi Den Økonomiske og Monetære Union jo netop betinger en fortsat politisk udvikling og forstærket politisk udvikling i EU som sådan, hvor Nicetraktaten efter alt at dømme vil føre flere flertalsafgørelser med sig på områder, som netop vedrører det, vi normalt kalder velfærdspolitik herhjemme, som hr. Bendt Bendtsen var inde på. Og når flere ordførere og jeg også her må spørge om, hvor De Konservatives grænse går, så er det jo, fordi De Konservative selv har været ude med, at der er en grænse.
Det er jo ikke noget, vi har opfundet.
De har selv sagt: Vi vil slå bremserne i, vi skal ikke gå helt vild.
Så går grænsen dér, hvor der kommer til at stå i Nicetraktaten, at man vil tage folkepensionen fra danskerne?
Det tror jeg ikke der kommer til at stå i Nicetraktaten.
Men der kommer til gengæld til at stå noget om flere flertalsafgørelser på arbejdsmarkedsområdet og socialområdet osv.
Er der nogen grænser i forhold til det for Det Konservative Folkeparti?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-17:
Det kan jo godt være, at hr. Keld Albrechtsen forsøger at spørge hele tiden.
Jeg forsøger fra Folketingets talerstol at sige det sådan, at hr. Keld Albrechtsen kan forstå det - nu var jeg lige ved at tale over mig.
Vi går ikke ud og giver løfter om noget, vi ikke kender.
Kan hr. Keld Albrechtsen gå ud og give løfter om, at han vil stemme imod alt på det her område?
Det kan han sikkert godt.
Det kan vi andre ikke.
Vi vil gerne se konkret, hvad der ligger på bordet, inden vi tager stilling til tingene.
Det er forskellen på hr. Keld Albrechtsen og Det Konservative Folkeparti.
Vi vil se, hvad der ligger på bordet, den dag Nicetraktaten er forhandlet færdig.
Så skal jeg nok fortælle hr. Keld Albrechtsen, hvad den konservative holdning er, men ikke før. Og så til fru Elisabeth Arnold: Jamen jeg tror, vi er meget enige på en masse områder omkring det indre marked, og at politik, også i det her hus, indenrigspolitik, gentagne gange jo er en regulering af alt muligt.
Hr. Thulesen Dahl bruger jo et af de argumenter, vi hører så tit, det med salamimetoden, og hvor skal det hele ende henne.
Det billede prøver man at male, men det er jo fuldstændig galt.
I Det Konservative Folkeparti har vi jo hele tiden sagt, at vi ønsker at komme af med de fire forbehold.
Det har været en klar melding hele vejen igennem, og nu er det altså euroen, dvs. den fælles mønt og forbeholdet omkring den, vi ønsker at klare på nuværende tidspunkt, men det er helt klart, at de øvrige forbehold ønsker vi også at afskaffe.
Så må jeg sige, at verden udvikler sig hele tiden.
Vi så bl.a., at Europas nye Hitler kunne producere 2 millioner flygtninge i løbet af ganske få måneder, så vi er jo nødt til at blive ved med at udvikle det samarbejde.
Altså verden er ikke et egnsmuseum tilbage fra 1960.
Verden udvikler sig, og vi er også nødt til at udvikle os.
En privat virksomhed - hvis man skulle prøve at sammenligne med det - der ikke udvikler sig, dør.
Derfor ønsker Danmark at deltage, og det gør vi også hos De Konservative.
Og som sagt er det ingen nyhed, at de fire forbehold skal afskaffes set med konservative øjne.
Så nævner fru Elisabeth Arnold Europas Forenede Stater.
Jamen det er jo rigtigt, som der blev sagt af ordføreren, at det jo ikke er noget, man arbejder hen imod.
Men vi er tilhængere af det indre marked, og der er nødt til at være nogle grænser omkring miljø og omkring nogle øvrige elementer, for at det indre marked kan fungere, f.eks. imod social dumping.
Så på det område er det også klart at vi er nødt til at udvikle os.
Hvad med flygtningesituationen i Europa?
Skal vi have vores nationale regler alle sammen?
Vi er enige i, at vi på det her område er nødt til at samarbejde og til at udvikle regler.
Og så til hr. Keld Albrechtsen endnu en gang: Jeg er nødt til at sige, at vi forventer, at regeringen holder sig til det regeringsgrundlag, regeringen har på det område, og så er det jo ikke nødvendigt at begynde at diskutere resten.
Jeg vil godt have noget konkret på bordet, inden jeg begynder at sige noget.
Men igen bygger man på usikkerheden og uvidenheden; det er det, man bygger på.
Lene Espersen (KF), 2000-05-17:
Man begynder at ane konturerne af en eller anden form for indre logik i det politiske sløvsind, som er kommet ind i SF's europapolitiske linje.
Vi hører hr. Holger K. Nielsen sige fra talerstolen: Jo, men vi tænkte ikke på flygtninge, dengang vi lavede det forbehold, det er så bare ærgerligt, at vi ikke lige fik tænkt det igennem, vi var bange for, det var noget med politi osv.; vi tænkte ikke på minerydning, det er da også forfærdeligt, at de andre har fundet på, at det skulle ligge i EU-regi.
Nu hører vi minsandten også hr. Holger K. Nielsen sige: Jamen fastkurspolitikken vil vi egentlig da godt stadig væk være en del af, vi ved godt nok, at på både det område og de to andre forbeholdsområder betyder det, at Danmark har sat sig uden for indflydelse, og det er egentlig ærgerligt, for vi er sådan set enige i det, de gør, men nu har vi jo én gang truffet en beslutning om det nationale kompromis, og så må vi hellere sidde sløvsindigt ovre i hjørnet med korslagte arme frem for at være med til at løfte det ansvar og de opgaver, der er foran os.
Jeg vil godt spørge hr. Holger K. Nielsen, nu når hr. Holger K. Nielsen taler så meget om en fremadrettet dansk europapolitik: Hvad er det præcis, SF vil foreslå, at man gør for at sikre, at Danmark igen får indflydelse på de områder, hvor SF jo af et ærligt hjerte rent faktisk ønsker, at vi skal have indflydelse?
Det er både, når det gælder den økonomiske politik, når det gælder flygtningene, og når det gælder minerydning.
Jeg forventer ikke, at svaret fra hr. Holger K. Nielsen er det elendige beslutningsforslag, som vi behandlede i Folketingssalen i går, der gik på, at man skulle til at rulle udviklingen tilbage og begynde at tvinge andre nationalstater og EU-medlemslande til at ændre Amsterdamtraktaten.
Det, jeg hørte hr. Holger K. Nielsens parti sige i går,
var, at nu skal vi til at have mellemstatsligt samarbejde, og det er løsningen på alt, fordi SF som et forurettet barn ikke synes, at beslutningsorganet er det rigtige.
Hvad er det, SF vil på længere sigt?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-17:
Det, vi har hørt fra talerstolen i dag, er, at SF ønsker at holde fast i den pengepolitik, der føres i EU,
blot skal vi ikke have nogen indflydelse.
Jeg har hørt hr. Holger K.
Nielsen
i dag stå heroppe og sige, at vi skal holde fast i valutakurssamarbejdet, altså i udsvingsbåndet på de 2,25 pct. i det såkaldte ERM II-samarbejde.
Det, nejsigerne gør, er at sige med én mund, at de godt vil følge fastkurspolitikken, men de vil alligevel have lov til at devaluere.
Har man ikke problemer med troværdigheden på det her område?
Man vil holde fast i et fastkurssamarbejde, men kun så lang tid, man selv har fordel af at eksportere nogle problemer i forbindelse med en devaluering.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-05-17:
Over for hr. Claus Larsen-Jensen kan jeg jo bekræfte, at regeringskonferencens hovedformål og hovedspørgsmål er udvidelsen af EU med de nye demokratier i Østeuropa, og derfor er det også ret opsigtsvækkende, at hr. Keld Albrechtsen vil sætte en bremseklods i for det. Så til hr. Jann Sjursen, som igen afsøger dette her med grænserne
: Lad mig tage et eksempel på, hvor svært det kan være at forudse, hvad der er fornuftigt at tage op af opgaver.
Inden for de sidste 10 år er der sket det, at Muren, der har delt Europa, er faldet.
Før Murens fald ville ingen af os vel egentlig have sagt, at det var en naturlig opgave
for EU at gå ind og diskutere fælles forsvarspolitik, det lå bedst i NATO.
Nu er Muren faldet, truslen fra Øst er væk, amerikanerne reducerer deres engagement i Europa, og nu er det pludselig ønskeligt og nødvendigt, at vi europæere bliver bedre til at tage den opgave op.
Dér kan man da ikke sætte en grænse og sige, at uanset hvad der sker i Europa, vil vi ikke gå med til, at der er flere ting, der løses i fællesskab.
Det er en fornuftig opgave nu at løse det i fællesskab.
Sådan er det allerede i dag.
Det bliver ikke anderledes ved at lave euroen, bortset fra at det så foregår i en fælles centralbank, hvor Danmarks Nationalbank er med
ved bordet.
Og hvis endelig jeg skal vælge, om det er fru Bodil Nyboe Andersen, der skal bestemme renten, eller hr. Frank Aaen og hr. Keld Albrechtsen, så må jeg sige, at så har jeg størst tillid til beslutningskraften hos fru Bodil Nyboe Andersen.
Hvis det var hr. Keld Albrechtsen og hr. Frank Aaen, der skulle træffe beslutningerne,
så skulle det jo foregå i en rundkreds under skyldig hensyntagen til vennerne på Cuba, i Kina og i Zimbabwe, og hvor de ellers findes.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Jeg var også meget interesseret i at høre svaret på, om det eksisterende samarbejde var godt nok, eller om det var for meget.
Man kan jo godt få fornemmelsen af, at det er for meget, når man ved, at Dansk Folkeparti som det eneste af partierne i Folketinget stemte imod politisamarbejdet på Øresundsbroen og mente, at der skal opretholdes grænsekontrol midt ude på Øresundsbroen.
Det er Dansk Folkepartis europapolitik i en nøddeskal.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om Dansk Folkepartis europapolitik egentlig består i, at man helst vil nøjes med det nuværende samarbejde i EU. Er det rigeligt, vil man ikke have mere samarbejde i Europa, eller er det nuværende EU sådan set også lidt for meget for Dansk Folkeparti? Er det kun det indre marked, handel og den slags ting, man ønsker skal indgå i EU-samarbejdet, men ikke andre samarbejdsområder, altså en form for renationalisering frem for et samarbejde på de grænseoverskridende områder?
Det synes jeg vi har krav på at få svar på.
en ekkonation, der bare har en formel suverænitet og ellers er et ekko af de andre og siger: Så gør vi nøjagtig det samme.
Det vil jeg meget gerne have et klart svar på.
Lene Espersen (KF), 2000-05-17:
Jeg har også tre spørgsmål til hr. Kristian Thulesen Dahl, og det ene er sådan set lidt i forlængelse af hr. Anders Fogh Rasmussens indlæg. Jeg hørte hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at valutaen var for nedadgående for øjeblikket, og det kunne jeg forstå var et meget, meget stort problem for Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om det er sådan, at Dansk Folkeparti mener, at den danske krone skal gå ud af ØMU-samarbejdet og ud af ERM II.
at den faldende kurs var et voldsomt stort problem, så jeg vil gerne høre, om det er Dansk Folkepartis bud på penge- og valutapolitikken efter et nej den 28. september. Så hørte vi også hr. Kristian Thulesen Dahl sige, at vi skulle have en fin debat, og han beklagede i den forbindelse, at Økonomiministeriets rapporter kun handlede om fordele og
Jeg hørte faktisk ikke hr. Kristian Thulesen Dahl nævne så meget som ét eksempel på ulemper ved at være med i en møntunion, men vil hr. Kristian Thulesen Dahl ikke være så venlig at komme med de dér mange eksempler på konkrete ulemper?
Det synes jeg Folketinget har krav på at få at vide.
Og endelig som det sidste
vil jeg gerne bede hr. Kristian Thulesen Dahl komme med eksempler fra euroland, altså de 11 lande, som er med i dag.
Hvad er det for nogle områder, hvor der træffes beslutninger med flertalsafgørelser og alt muligt andet, som hr. Kristian Thulesen Dahl var inde på?
På hvilke områder træffer de 11 eurolande beslutninger om alt muligt, som Danmark ikke er omfattet af?
Det vil jeg godt høre hr. Kristian Thulesen Dahls mening om.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-05-17:
Vi har prøvet at spørge hr. Holger K. Nielsen, og nu vil jeg gerne spørge hr. Thulesen Dahl: Er hr. Thulesen Dahl enig med hr. Holger K. Nielsen i, at også efter et eventuelt nej den 28. september skal kronen fortsat være bundet til euroen?
Det er det første.
Det næste er: Er hr. Thulesen Dahl enig med hr. Holger K. Nielsen i, at i tilfælde af et nej vil det betyde en stramning af den økonomiske politik, bl.a. med den følge, at skatterne muligvis skal sættes i vejret?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen: Hvornår er det blevet SF-politik at sige nej til indflydelse på så fundamentale områder som vores pengepolitik, vores rentepolitik, og bare efterleve de regler, som de andre også følger, og så følge, hvad de har besluttet, og sidde uden for døren og få at vide, hvad resultatet er? Jeg vil også gerne spørge, hvad det er for frihedsgrader, som Danmark ekstra er i besiddelse af.
Er sagen ikke, at vi i virkeligheden bliver nødsaget til at være mere hellige end paven selv med hensyn til opfyldelse af ØMU-kravene for at kunne føre den politik, vi gerne vil?
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen
: Vil SF aldrig nogen sinde kunne forestille sig at ville diskutere at ophæve ét eneste af de danske forbehold, uanset hvordan virkeligheden har forandret sig, eller er det bare en holdning, der handler om, at man lige vil vente og se tiden
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Jeg synes, det var en meget ubehagelig, ja, nærmest desperat trussel, hr. Holger K. Nielsen kom med for lidt siden.
Han sagde: Hvis regeringen vil have genoplivet den gamle skyttegravskrig i dansk politik om europapolitikken, så er det dens eget ansvar, så er det dens skyld.
Jeg synes, hr. Holger K. Nielsen bør være så ærlig, så han må give mig medhold i, at den gamle opdeling i ja- og nejpartier, er ved at være slut.
Vi har alle sammen mindretal - nogle af os store mindretal, andre af os mindre mindretal - der mener noget andet, end partiets flertal gør. Fronten går ikke mellem ja- og nejpartier.
Den går midt ned igennem alle partierne i Folketinget, og jeg opfatter det efterhånden mere og mere tydeligt som en kamp mellem dem, der vil være med i det internationale samarbejde for at kæmpe for bedre miljø, for bedre arbejdsvilkår, for bedre styr på økonomien, og så dem, der kun vil vende sig indad og kun vil arbejde for Danmarks interne forhold.
Nielsen.
Lene Espersen (KF), 2000-05-17:
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om der er en pris, der også for SF kan blive så høj, at det kan blive nødvendigt at afskaffe de fire forbehold; at SF aktivt vil gå ind og arbejde for en afskaffelse af et af forbeholdene, f.eks. det, vi diskuterer i dag, den fælles valuta.
Kan prisen blive så høj, at det bliver nødvendigt, eller er ingen pris høj nok, så SF højtideligt holder fast i et løfte, de gav i starten af 1990'erne, uanset hvad udviklingen byder på? Nu er alle japartierne blevet afæsket alverdens garantier og forklaringer på, hvad der skal ske bare om få måneder i Nice.
Jeg vil godt spørge hr. Holger K. Nielsen: Kan prisen blive for høj? SF's egen finansordfører har jo påpeget, at finanspolitisk kommer det til at koste Danmark, hvis vi fastholder den nuværende status, hvor vi er med i ØMU'ens anden fase, og hvor vi lægger os op af de andre valutaer, men hvor vi har frasagt os indflydelse og dermed kører med højere rente og skal køre med en endnu strengere finanspolitik og en endnu strengere økonomisk politik for at have troværdighed i forhold til de finansielle markeder.
Men kan den pris aldrig blive for høj, også for SF?
Er det slet ikke en diskussion, som hr. Holger K. Nielsen vil ind i på nogen som helst måde?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Jeg synes ikke helt, at vi har fået et bud på, hvad der egentlig er SF's vision for Europa.
Er det at holde Danmark uden for mest muligt, eller er der en vision, der også peger fremad?
Hvad er det, man vil?
Det lyder for mig, som om man siger: Vi vil gerne være med i Europa; det skal bare ikke lige foregå på den måde, som alle de andre lande er enige om.
Hænger det sammen, hr. Holger K. Nielsen?
Gør det ikke indtryk, at resten af Europa står i kø for at få lov til at være med og helst i det hele, og det kan ikke gå stærkt nok, samtidig med at vi diskuterer den anden vej?
Gør det ikke indtryk, at det, der er i gang i Europa, er, at det i stigende omfang er vores politiske værdier og ideer fra de nordiske lande, som er ved at præge samarbejdet?
Jeg vil gerne spørge: Hvad er egentlig SF's svar på globaliseringen, på risikoen for valutaspekulation?
Vi har ikke fået noget svar på det.
Hvorfor ikke bruge EU i denne her sammenhæng?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-17:
Først til hr. Anders Fogh Rasmussen, der siger, at et ja er et ja til at fortsætte den nuværende udvikling
I den nuværende udvikling er vi uden for ØMU'ens tredje fase, dér er vi en del af ERM II-aftalen.
Det er det, vi er.
Og det, vi siger, er, at hvis det bliver et nej, så fortsætter den udvikling.
Sådan er det, og det kan man ikke snakke sig fra.
Det er jasiden, der vil ændre den nuværende situation.
Har det så konsekvenser?
Ja, det kan godt være, det har det.
Der er jo intet her i livet, der ikke har konsekvenser.
Det, jeg bare siger, er, at det er jasiden, der vil ændre den nuværende situation.
Så til fru Lene Espersen, der blev ved med at tale om det her med, at jeg har indrømmet uheldige konsekvenser. Jamen det har jeg altså ikke indrømmet.
Jeg siger, at det overhovedet ikke er et problem, at vi ikke er med til at rydde miner i Bosnien.
Der er ikke én mine, der ikke er blevet ryddet på grund af os.
Vi har udført en udmærket indsats dernede.
Det, vi skulle have gjort i stedet for at jamre over, at vi ikke er med i det, og så er vi ikke med i det - og det er det, der er sket siden 1992, hvor jasiden har jamret over den såkaldt manglende indflydelse - så skulle vi altså have brugt den situation til at få indflydelse på andre områder.
Og der nævner jeg for eksempel en ikkemilitær sikkerhedspolitik, den økonomiske politik, en Tobin-skat, en politik med mindstesatser på selskabsskatter; der er masser af muligheder.
I stedet for har de danske japartier bare sagt: Åh, vi har ingen indflydelse, vi har ingen indflydelse, vi har ingen indflydelse, lad os få de her undtagelser ophævet så hurtigt som muligt.
Sådan er dét.
Jeg siger så, at det er jeg uenig i.
Jeg mener, det er dumt.
Jeg mener, det er hasardspil med den danske EU-politik.
Regeringen vurderer anderledes, okay.
Så tager vi debatten op til folkeafstemningen, men hvis vi ryger tilbage i den gamle skyttegravskrig, som vi havde fra 1972, så vil jeg godt sige helt klart, så er det regeringens ansvar, og det er kun regeringens ansvar, at vi kommer tilbage dertil.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Både SF og Det Radikale Venstre var med i det nationale kompromis, og jeg er stolt af det arbejde, vi gjorde dengang.
Jeg bryder mig ikke om ligesom at få skudt i skoene, at det er SF, der holder fast ved det nationale kompromis, og at det er for at være troværdig, at man siger nej til ØMU'en nu, for man kan umuligt sætte spørgsmålstegn ved nogen af forbeholdene, hvis man skal være troværdig. Der er to detaljer i forhold til det nationale kompromis, som jeg vil henlede hr. Holger K. Nielsens opmærksomhed på: For det første står der, at forbeholdene kun kan ændres ved en folkeafstemning, men de kan altså ændres.
De kan ændres ved en folkeafstemning.
Det andet er, at de andre lande gerne må gå videre.
Det, der er sket siden 1993, hvor vi havde det nationale kompromis, er netop, at den langsigtede og fremadrettede europapolitik er indtrådt.
Den er i fuld gang.
I stedet for kommer der et behov for en fælles europæisk flygtningepolitik.
Den danske fremadrettede europapolitik er i allerhøjeste grad noget, som kan blive aktuelt nu, også hvis vi siger ja til euroen.
Lene Espersen (KF), 2000-05-17:
I forlængelse af hr. Anders Fogh Rasmussens indlæg så er der jo altså en tydelig linje i det, som SF-formanden her taler om.
Problemet er jo, at det jo ikke nytter noget at sige, at man skal holde fast i en beslutning, man traf i 1993, mens man så for øvrigt åbent indrømmer, at det altså indeholdt nogle uheldige konsekvenser for Danmarks vedkommende.
Vi hører hr. Holger K. Nielsen sige ikke kun på det økonomiske område, men også på flygtningeområdet, at det sådan set ikke er et så stort problem, man skal bare lave noget byrdefordeling.
Jeg bliver nødt til at sige til hr. Holger K. Nielsen, at SF bliver nødt til at bevæge sig ud af det sløvsind, de befinder sig i.
Det står rent faktisk i Traktaten i dag.
Der er en artikel 63, der handler om byrdefordeling mellem landene, men problemet er, at Danmark på grund af det forbehold, som SF åbenbart ikke gennemtænkte godt nok i 1993, ikke kan deltage i det.
Det er realiteterne.
Så hører vi hr. Holger K. Nielsen sige
, at minerydning, og hvad der sker rundtomkring i verden, er sandelig ikke noget problem for Danmark.
I den rapport er der på side 245 opremset otte områder, hvor Danmark har måttet aktivere sit forbehold, fordi det var WEU, der skulle gennemføre beslutningen.
Der er intet i vejen for at deltage, og SF har da også gladelig været med til at lægge stemmer til finansieringen af de aktioner, men det er ærgerligt, at Danmark sæter sig uden for indflydelse.
Og jeg siger velbekomme, hvis det er den slags aktiv europapolitik, som SF står for.
Så er der fremtidig ikke meget indflydelse at hente i Europa for SF.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-05-17:
Se, når det er interessant, hvad det er, nejsiden har at byde på i den økonomiske politik, så er det jo, fordi hr. Holger K. Nielsen hele tiden prøver at fremstille det, som om det er japartierne, der lægger op til, at der skal føres en anderledes økonomisk politik.
Men sandheden er jo, at jaet er et ja til at fortsætte
den stabilitetspolitik, der har været ført siden 1982.
Hvorimod et nej er at lægge op til en ny økonomisk politik, en strammere økonomisk politik, en økonomisk politik med mindre handlefrihed til Danmark. Det har hr. Holger K. Nielsen også indrømmet her for lidt siden, og det har hans egen gruppeformand, hr. Jes Lunde, udtalt til Børsen den 11. februar.
Og jeg gentager, at han dér siger, at et nej vil betyde, at der er stillet skærpede krav til en stram dansk økonomisk politik.
Og det er han i øvrigt ikke ene om at sige.
I den redegørelse, der lige er kommet fra Dansk Udenrigspolitisk Institut, fremgår det også på side 240, at et nej stiller større krav til den samlede økonomiske politik.
Det vil altså sige en strammere økonomisk politik
ved et nej end ved et ja.
Og så siger hr. Holger K. Nielsen glad, at det går de skam også ind for i SF, men det er ikke os alle sammen, der er særlig trygge ved det, for vi ved jo, at når SF taler om en strammere økonomisk politik, så er det højere skat.
Men det, der er det samlede i det her, er jo, at det, nejsiden har at byde på, er en alliance mellem hr. Holger K. Nielsen, fru Pia Kjærsgaard og hr. Keld Albrechtsen, og jeg gad nok vide, hvad de kan enes om andet end lige præcis et nej.