Jytte Andersen (S), 2000-03-16:
Til hr. Egil Møller: Nu er det jo ikke sådan, at kommunerne handler med hovedet under armen.
Det gør de jo altså ikke.
De er faktisk ret fornuftige.
Og det er klart, at der er nogle andelsboliger, hvor det vil være hensigtsmæssigt, og andre andelsboliger, hvor det absolut ikke er hensigtsmæssigt.
Selvfølgelig er det ikke hensigtsmæssigt, hvis det er en andelsboligforening, der baserer sig på et alderskriterium, altså, en seniorbolig.
Det her lægger vi ud til kommunerne.
Kommunerne kan træffe beslutninger.
Kommunerne kan bruge elementerne sådan i en vifte.
Det, kommunerne er optaget af, er, at der i alle deres boligområder er et godt miljø, at der er nogle, der er stærke, og nogle, der er svage.
Det bliver faktisk sådan, at de svage ikke bliver stødt ud, sådan som nogle har påstået.
Det gør de ikke.
De er der.
Der bliver taget hånd om dem, og de bliver faktisk stærkere, og de går ind i et boligmæssigt fællesskab.
Sådan fungerer det.
Og dér, hvor vi går ind, det er: Når man gerne vil have nogle muligheder, hvor de øvrige skatteborgere er med til at finansiere det, så er det rimeligt nok, at vi sætter vilkår.
Og et af vilkårene er altså også en tiendedel, hvor man altså kan gå ind og diskutere, at her kunne der måske være tale om en familie, som har problemer af den ene og den anden art, men som har et boligbehov, og som måske kan blive stærk ved at komme ind i sådan et stærkt fællesskab.
Og så usolidariske, som hr. Egil Møller tror folk er, er de faktisk ikke.
Folk vil gerne hjælpe.
Folk vil gerne bidrage.
Dansk Folkeparti prøver at få alle mennesker ind i sådan en usolidarisk, asocial holdning.
Sådan er billedet jo heldigvis ikke.
Til fru Annie Lunde Hansen vil jeg godt sige med hensyn til, hvordan andelsboligerne og kommunerne i øvrigt selv kan finde ud af det: Jamen jeg tror meget på det dér med, at samtale fremmer forståelsen, også mellem andelsboligerne og kommunerne.
Det gør det jo i øvrigt også mellem os, ikke?
Samtale fremmer forståelsen.
Den kan man bruge i mange sammenhænge.
Jeg vil godt sige til hr. Keld Albrechtsen, at det kan godt være - det er jeg i hvert fald med på - at vi skal præcisere det, at kommunerne også skal se på at bruge de kommunale anvisningsregler i de stærke afdelinger.
Det er det, vi har diskuteret med kommunerne.
om vi skal have præciseret det i loven, vil jeg godt være med til at diskutere.
Det har i hvert tilfælde været det billede og den forudsætning, de her lovforslag hviler på.
Til fru Rikke Hvilshøj vil jeg godt sige, at det er jo sådan - og det får vi lejlighed til at diskutere senere på dagen - at hvis et ungt menneske søger om at få sin familie eller sin ægtefælle herop, vil der jo i den konkrete sag blive set på, om vedkommende kan leve op til det boligkrav, der ligger i Indenrigsministeriets lovgivning, det, som jo hviler på, at man skal kunne dokumentere, at man har en selvstændig bolig.
Det kan så være en lille bolig, eller det kan være en stor bolig.
Men i den vurdering kan det så ikke nytte noget, at det unge menneske kommer med en etværelseslejlighed og måske vil have en hel familie herop til den etværelseslejlighed.
Så lever man ikke op til boligkravet, og så kan man ikke få godkendt sin familiesammenføring.
Eller for den sags skyld, hvis et ungt menneske bor hos sin familie i en måske i forvejen fyldt lejlighed, så kan man altså med de her regler få en afvisning af at få sin kommende
ægtefælle herop.
På den måde er de to forslag koblet sammen, og det er derfor, det er nødvendigt at have et specielt regelsæt i boliglovgivningen.
Hvis vi kun har det i den ene lovgivning - og det er det, jeg har indtryk af at Venstre sådan set er positiv over for - hvis vi kun har det i den ene lovgivning og ikke i den anden, så er det simpelt hen ikke noget redskab, så falder det ned mellem to stole, havde jeg nær sagt.
Så det link er der.
Så jeg håber, jeg har svaret præcist på det nu.