runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Krog (SF), 2006-03-02:
Der er flere positive elementer i det her forslag, bl.a. vil jeg nævne, at det da er godt, at praksis så bliver skrevet ind i loven.
Familier må gå fra hus og hjem, psykisk sygdom, skilsmisser, social deroute er nogle af de konsekvenser, som jeg har oplevet ude i virkelighedens verden.
Det lyder måske negativt.
Jeg havde nok heller ikke selv troet på, at det var så galt, hvis ikke jeg havde læst i hundredvis af de her sager, hvor det faktisk er tilfældet.
Tallene er også tydelige: I 2002 var det i Nordjyllands Amt ca. 30 pct. af klagesagerne om dagpenge ved sygdom, der af det sociale nævn blev ændret eller hjemvist til fornyet behandling.
I 2003 steg det fra, at det var 30 pct., til det var 40 pct. af klagerne, der fik helt eller delvis medhold.
I 2004 var det endnu en gang steget til 50 pct., og 2005 er altså den foreløbige højdespringer med ca. 55 pct.
Årsagerne til, at kommunernes afgørelser bliver ændret, er både grove fejlskøn og sagsbehandling, der helt åbenlyst ikke lever op til lovens minimumskrav.
Nogle får simpelt hen aldrig et ordentligt skriftligt svar, andre steder mangler en begrundelse, kommunerne undlader at indhente tilstrækkelige oplysninger, der er henvisning til forkerte paragraffer, relevante parter bliver ikke inddraget, klagevejledning mangler osv. osv.
Kurven fra de 30 til 40, 50 og 55 pct. er også så markant, at jeg selvfølgelig går ud fra, vi skal gøre noget ved problemet.
Jeg ved godt, at det i første omgang er et kommunalt ansvar, men det er også på tide, at en ansvarlig minister og et ansvarligt Folketing gør noget for at rette op på det, som for de her mennesker altså er en katastrofe.
Men hvad kan vi så gøre ved det?
En af de ting, som SF vil foreslå, er, at vi laver en hurtigtarbejdende tænketank, som skal komme med nogle forslag til ændrede regler, der kan løse de her massive retssikkerhedsmæssige problemer.
Det gælder selvfølgelig både det lovforslag om sygedagpenge, vi behandler her, men i den sammenhæng skulle man jo også inddrage lov om retssikkerhed og administration på det sociale område.
En anden ting, vi gerne vil se på, er at give mulighed for at idømme kommunerne bod eller i det mindste, at de skal betale de sagsomkostninger, borgerne har, når de klager.
Men alle de mennesker, som er tvunget til at få advokatbistand, får ikke dækket en krone af deres omkostninger bagefter, og det skal vi selvfølgelig gøre noget ved.
Oven i det har alle de mennesker, som uretmæssigt ryger ud af systemet, jo det problem, der har været nævnt mange gange i dag, nemlig varighedsbegrænsningen.
Alt for mange mennesker ryger uberettiget og uden at have gjort noget forkert ud af dagpengesystemet og på kontanthjælp til passiv forsørgelse.
SF går meget gerne meget grundigt ind i behandlingen af dette lovforslag, og jeg håber, der kan komme noget positivt ud af det.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-03-02:
Fru Helle Sjelle fik ikke sagt det, som er sandt, nemlig at de 2 uger, der er øremærket til faderen, har været en gigantisk succes.
Det er det ene.
Det andet er: Når det nu har vist sig at være en succes, hvorfor vil Det Konservative Folkeparti så ikke være med til at udvide retten?
Jeg kunne forstå, hvis fru Helle Sjelle sagde, at 12 uger er for meget, men hvorfor vil man ikke være med til at bygge videre på en succes?
Inger Støjberg (V), 2006-03-02:
Nu er der jo her i beslutningsforslaget listet den ene undersøgelse op efter den anden, der viser, at det nærmest er skandaløst, hvis vi ikke nu indfører de her 12 ugers tvungen barselorlov til mændene.
Nu er det jo så sådan, at man nogle gange kan læse de her rapporter igennem, som oppositionen henviser til.
Så jeg vil egentlig bare gerne bede ordføreren om at bekræfte mig i, at der i en af de undersøgelser, som man henviser til – en undersøgelse, som bl.a. DJØF var med til at udarbejde i september 2005 – står, at det kun er 6 pct. af mændene, der finder, at arbejdsgiverens holdning er en barriere for at finde den ideelle fordeling af barselorloven, altså at fædrene netop ikke på nogen måde føler sig ildeset på arbejdsmarkedet, hvis de tager barsel.
Helle Sjelle (KF), 2006-03-02:
Jeg synes egentlig, jeg har formuleret meget klart, at vi ønsker, at den enkelte familie selv får mulighed for at planlægge sit liv i så høj grad som overhovedet muligt, og derfor ønsker vi ikke, at man øremærker yderligere en del af barselorloven til en enkelt forælder.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Jeg synes, debatten meget klart viser forskellen på den borgerlige indstilling til ligestilling og den socialdemokratiske opfattelse af, hvordan vi kan opnå mere ligestilling.
Skismaet er, om man er villig til at tage nogle initiativer, som kan skabe forandring, eller man mener, at ligestilling er noget, som skal overlades til privatsfæren, og dermed accepterer, at det går enormt langsomt med de fremskridt, som vi åbenbart er enige om at vi gerne vil have.
Det synes jeg fremgår meget klart af debatten.
Fru Helle Sjelle har sagt i hvert eneste svar, at Det Konservative Folkeparti ikke går ind for at øremærke 12 uger.
Det er jeg sådan set med på, så derfor vil jeg gerne spørge lidt konstruktivt: Når fru Helle Sjelle ikke kan gøre rede for, hvad regeringen vil gøre for at sikre, at fædre tager mere barselorlov, hvilke initiativer vil Det Konservative Folkeparti så gerne tage for at fremme den udvikling, at fædre tager en større del af barselorloven?
Helle Sjelle (KF), 2006-03-02:
I denne ligestillingsredegørelse sættes der fokus på forskellige problemområder, og der ses også på, hvordan og hvorledes der kan arbejdes med de områder, så der opnås en øget grad af ligestilling.
Denne handlingsplan vil komme senere på året, og jeg synes, at det netop i den anledning vil være meget godt at diskutere, hvad det egentlig er, man vil gøre.
Jeg synes da, det er udmærket, at man opfordrer virksomheder og andre til og støtter, at fædre tager barselorlov; det synes jeg er ganske udmærket.
Men jeg siger bare, at vi ikke kan støtte, at der afsættes en kvote til fædrene, som de skal tage.
Her står vi af, for vi synes, det er bedre, at forældrene selv får mulighed for at planlægge familiens liv.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Nu gentager fru Helle Sjelle endnu en gang, hvad Det Konservative Folkeparti ikke vil være med til, og henviser til regeringens ligestillingsredegørelse.
Ligestillingsministeren, som er fra Venstre, udgiver ganske rigtigt denne ligestillingsredegørelse, som vi også netop har set.
Men tilfældet er jo, at det, som regeringen har gjort for at fremme fædres barselorlov, er at lave nogle pjecer og en cd-rom, der skal oplyse om rettigheder.
Det synes vi jo alle sammen er ganske fint, for oplysning kan vi slet ikke være imod, men hvad nu, når vi ved, at det går så forfærdelig langsomt?
Vi ved jo, at det kun er 1 pct. af fædrene, der har taget længere barselorlov, efter at den fleksible barselorlov er blevet indført, og er det så ikke tid til at prøve at kigge på, hvad der rent faktisk virker?
Som nogle af de tidligere spørgere også har henvist til, kan vi se fra de lande, som rent faktisk har gennemført det, at her har vi et redskab, som virker.
Fædrene opfatter det som en rettighed og ikke som en indgriben.
De opfatter det som noget positivt, som de mener, at både de selv og deres familie har gavn af.
Helle Sjelle (KF), 2006-03-02:
Jeg kan se, at der er den grundlæggende forskel på fru Kirsten Brosbøl og Socialdemokratiet og Det Konservative Folkeparti, at vi absolut ikke ønsker at bruge alle midler for at opnå en bestemt situation.
Vi ønsker ikke at tvinge fædrene til at tage de 12 ugers orlov, det synes vi ikke er en god idé, for vi ønsker faktisk at overlade mere til den enkelte familie frem for at tvinge noget ned over hovedet på den enkelte familie.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Vi går ind for, at mænd skal tage mere orlov, men det skal være på et frivilligt grundlag.
Sådan opsummerede ministeren regeringens holdning til fordelingen af barselorloven mellem mænd og kvinder, og derfor afviser regeringen vores forslag om at øremærke 12 af de 52 ugers barselorlov til faderen.
På den måde fralægger ministeren sig helt og aldeles ansvaret for det, professor Nina Smith kalder en ligestillingsmæssig katastrofe, altså det faktum, at udvidelsen af barselorloven i 2002 har betydet, at kvinder nu i gennemsnit tager 43 ugers barselorlov, mens mændene lige kan knibe tallet op over 3 uger.
Det kan da godt være, at det er steget fra 3,1 til 3,2 uger, men vi taler altså om en forskel på 40 uger mellem mænd og kvinder.
Konsekvensen af, at kvinderne i langt højere grad end mændene tager barselorlov, er jo blevet ganske synlig på arbejdsmarkedet.
Kvinderne har en overledighed i forhold til mændene, og i visse højtuddannede fag, f.eks. ingeniørfaget, er overledigheden markant.
Virksomhederne ansætter ganske enkelt helst ikke en ung kvindelig ingeniør, hvis de kan få en mand i stedet for, og forklaringen er den enkle, at virksomheden kan risikere, at den unge kvinde går på barselorlov og dermed ikke er på virksomheden i op til et helt år.
Det problem behøver de slet ikke at forholde sig til, hvis de tager en ung mand, for virksomheden risikerer højst et faderfravær, der svarer til en kort sommerferie.
Jeg kunne nævne en række andre steder, hvor vi ser, at ligestillingen går den forkerte vej.
Jeg tror simpelt hen ikke på, at regeringen for alvor er optaget af, at mænd skal tage mere orlov.
Sagen er, at jeg tror, den simpelt hen er fuldstændig flintrende ligeglad, fordi det er det frie valg, der skal herske.
På den måde signalerer regeringen jo lige så tydeligt, at den er flintrende ligeglad med ligestillingen mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet, og i og for sig synes jeg sådan set, at det er ganske rart for de kvindelige vælgere ude i det danske land at vide, at sådan er det altså med den nuværende regering.
Der er en interessant betragtning, som slet ikke har været inde i debatten.
Der er rent faktisk et stort antal unge mænd, som godt kunne tænke sig at få orloven øremærket.
De kunne godt tænke sig at få adgang til at gå til deres ægtefæller og sige: Hør her, den del af orloven er faktisk min, så nu kan du godt se at skrubbe tilbage på arbejdet, så jeg kan få lov at være sammen med min lille nyfødte.
Den betragtning har vi ikke haft med i debatten, men det er altså ikke kun kvinderne, der af ligestillingsmæssige årsager har brug for, at der laves en øremærkning.
Det har mændene også, og derfor ærgrer det mig rigtig, rigtig meget at måtte konstatere, at vi ikke kan samle flertal for forslaget.
Men jeg glæder mig til den dag, hvor vi kan gøre lige præcis det, så vi kan få mere ligestilling mellem kønnene, når det gælder barselorlov.
Selvfølgelig kan man det.
Men jeg går ud fra, at fru Inger Støjberg stiller spørgsmålet af en særlig årsag, så jeg forventer, at missilet kommer herefter.
Inger Støjberg (V), 2006-03-02:
Nu er det mig bekendt ikke en debat i Forsvarsudvalget, men derimod et forslag på forbrugerministerens område.
Men når man nu kan tage de statistikker og undersøgelser for gode varer, vil jeg bare gerne spørge fru Elisabeth Geday, hvordan i alverden det dog kan være, at man fremsætter et forslag, som griber direkte ind i familielivet, når man samtidig henviser til en stor undersøgelse, som DJØF har lavet.
Kun 6 pct. af de adspurgte mænd siger, at det er arbejdsgiverens holdning, der har været en barriere ved fordelingen af barselorloven.
Det synes jeg godt nok er en interessant og meget formynderisk måde at se på tingene på.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Jeg synes altså først og fremmest, at fru Inger Støjbergs tidligere fremlægning her i salen allerallertydeligst illustrerede Venstres manglende vilje til at tage ligestillingsproblemer alvorligt.
Nu hævder man meget helligt familiens ret meget højt, men jeg tager det altså fuldstændig afslappet, at undersøgelsen viser, at det kun er 6 pct. af fædrene, der ser det som et problem.
Sagen har nemlig en så alvorlig betydning for et så bredt felt som det danske arbejdsmarked og kvinders ligestilling på arbejdsmarkedet, at jeg synes, der er al mulig grund til at sige, at hvis vi skal have fædrene til at tage en større andel af orloven og dermed høste de ligestillingsmæssige gevinster for både faderen og moderen, er vi nødt til at øremærke, og det er om noget dokumenteret af de islandske erfaringer, som er nævnt i beslutningsforslaget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Da jeg hørte fru Elisabeth Geday henvende sig direkte til de kvindelige vælgere, følte jeg mig lidt stødt på mit køns vegne, så derfor kunne jeg godt tænke mig at få fru Elisabeth Geday til at bekræfte, at forslaget også handler om mænds ret til at være sammen med deres børn.
Elisabeth Geday (RV), 2006-03-02:
Jeg vil give en uforbeholden undskyldning til hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Sagen er jo, at forslaget handler om fædres ret til at være sammen med deres børn, men det handler faktisk også – hvis vi endelig skal trække den endnu længere ud – om børns ret til at være sammen med så vel deres mor som deres far.
Man kan sådan set sige, at jeg også burde have draget det aspekt ind i min tale, men jeg var desværre i den situation, at den gule lampe begyndte at lyse, og jeg har meget stor respekt for lige præcis den formand for Tinget, som sidder i stolen i dag.
Inger Støjberg (V), 2006-03-02:
Jeg vil først og fremmest gerne komme med en uforbeholden tak til hr. Arbo-Bæhr.
Hr. ArboBæhr er nemlig den første af forslagsstillerne, der overhovedet har nævnt, at det er hensynet til familielivet og til barnet, som gør, at man har fremsat forslaget.
Samtlige andre forslagsstillere har indtil videre kun nævnt hensynet til ligestilling, så derfor vil jeg gerne udtrykke en uforbeholden og meget stor tak til hr. Arbo-Bæhr for at netop at inddrage det for mig at se meget vigtige aspekt, som familielivet og barnets tarv er.
Men så nævner hr. Arbo-Bæhr igen det usædvanlig store pres og den bagtalelse og chikane, som mænd er udsat for, når de ønsker at tage orlov.
Jeg vil gerne spørge hr. Arbo-Bæhr, om det kunne tænkes, at de mænd, som Kristeligt Dagblad og andre aviser og fagblade har talt med om spørgsmålet, præcis er de 6 pct., som har sagt i den videnskabelige undersøgelse, at netop arbejdsgivernes syn på spørgsmålet har været en hindring.
Kan det have været lige præcis de samme 6 pct., der er blevet talt med i alle artiklerne?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Nu tror jeg for det første – eller rettere sagt: Jeg ved det – at alle forslagsstillerne er fuldstændig enige om, at det er et forslag, som både er til gavn for ligestillingen og til gavn for familierne.
Til det sidste spørgsmål: Jeg tror ikke, der er en sammenhæng, for der er jo trods alt en forskel på den undersøgelse, som blev foretaget i DJØF, og de undersøgelser, der er blevet foretaget i de forbund, jeg nævnte.
Jeg tror i øvrigt heller ikke, at det forhold, at det primært er kvinder, altså for 96 pct.s vedkommende kvinder, der tager barselorlov, kun skyldes et pres fra arbejdsgiverne.
Jeg tror, det samfundsmæssige pres og kønsrollemønsteret er lige så afgørende, og det er også et spørgsmål om, hvilke lønninger man har osv.
Der er en lang række faktorer, der spiller ind, og som nødvendiggør, at vi bliver nødt til at gribe direkte ind for at få udviklingen i den rigtige retning, i stedet for at den, som tilfældet har været indtil videre, fortsætter i den forkerte retning.
Inger Støjberg (V), 2006-03-02:
Tak for svaret.
Nu siger hr. Arbo-Bæhr, at han faktisk nærmest ved, men i hvert fald tror, at alle forslagsstillerne sætter familielivet meget højt, og at det ikke kun er spørgsmålet om ligestilling, men faktisk også spørgsmålet om barnets tarv og familielivet, som jeg også sætter meget højt, der er baggrunden for, at de fremsætter forslaget.
Men jeg vil bare bede hr. Arbo-Bæhr bekræfte, at undersøgelsen fra DJØF rent faktisk siger, at det kun er 6 pct. af mændene, der finder, at det er arbejdsgivernes holdning, der er en barriere for at finde den ideelle løsning, altså at det kun er 6 pct., man taler på vegne af, når man vil gribe så voldsomt ind i familielivet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg prøvede før, og nu vil jeg prøve igen, at gøre opmærksom på, at for det første dækker undersøgelsen fra DJØF ikke hele arbejdsmarkedet, og for det andet er det ikke kun et spørgsmål om et direkte pres fra arbejdsgiveren.
Der er en lang række ting, der betyder noget.
Vi kan se, at resultatet på bundlinjen er, at i dag tager kvinderne 96 pct. af alle de barselorlovuger, som bliver taget, og derfor er vi – ud fra alle de argumenter, som er kommet frem, også fra De Konservatives ordfører – nødt til at se på, hvilken betydning det har for ligestillingen på arbejdsmarkedet, og i øvrigt også, hvilken betydning det har for ligestillingen af mænds og kvinders forhold til deres børn.
Det er derfor, jeg siger, at vi er nødt til at gøre noget aktivt i stedet for bare at vente.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Jeg vil sådan set blot lige bede Enhedslistens ordfører bekræfte, at der i bemærkningerne til vores beslutningsforslag står, at en mere lige barselorlovfordeling skal ske af hensyn til familierne og børnene, og at det i hvert fald er den helt klare førsteprioritet.
Inden nogle af de andre fordele nævnes, er familierne og børnene nævnt som en hovedprioritet og hovedargumentet for, at det er et godt forslag.
I øvrigt har Venstres ordfører, fru Inger Støjberg, ikke ret i, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr er den første, der har nævnt det.
Jeg tilkendegav også klart i min ordførertale, at forslaget er fremsat af hensyn til børnene, fordi det vil give en mere tryg opvækst, når de har et tættere forhold til både far og mor.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
For det første vil jeg godt bekræfte, at det, som fru Kirsten Brosbøl læste op, står i bemærkningerne, og for det andet vil jeg lade det være op til referatet.
Jeg tror selvfølgelig, at referatet vil bekræfte, at fru Kirsten Brosbøl selvfølgelig også har nævnt spørgsmålet om børnenes og familiernes tarv i denne sammenhæng.
Bent Bøgsted (DF), 2006-03-02:
Jeg er da enig med hr. Carsten Hansen i, at der er et problem, og jeg er da også sikker på, at ministeren vil tage det materiale med, når ministeren skal se på, hvordan de faktiske forhold er, så vi får det rigtige baggrundsmateriale at arbejde videre med.
Jeg tror, hr. Carsten Hansen godt kan være enig med mig i, at det kommer altså til at koste noget, og at vi derfor ikke kan stå her i dag og sige, at vi kan løse det her og nu.
Vi skal lige have fundet ud af, hvordan vi finder penge til det, hvor vi finder dem, og hvor meget det reelt vil koste.
Det er svært at sige noget endeligt, før vi har det rigtige baggrundsmateriale, og det er det, jeg gerne vil vente på.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-03-02:
Jeg modtager gerne undskyldningen.
Helle Sjelle (KF), 2006-03-02:
Der er ikke nogen tvivl om, at vi meget gerne ser, at vi kan få flere fædre til at tage deres del af barselorloven.
Det mener vi vil være hensigtsmæssigt ud fra mange forskellige synsvinkler, både for fædrene selv, for familien som sådan og selvfølgelig ikke mindst for barnet.
Men vi mener altså ikke, at man direkte skal øremærke.
Som fru Anne Grete Holmsgaard rigtigt påpeger, er der allerede nu visse former for øremærkning i barselorloven.
Det mener vi man skal holde fast ved, for f.eks. ønsker vi selvfølgelig ikke at fratage moderen den nødvendige tid til at komme sig efter en fødsel.
Vi synes faktisk, det er ganske naturligt, at der er mulighed for, at man kan have barselorlov i en bestemt periode.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-03-02:
Først vil jeg lige sige til fru Helle Sjelle, at det jo faktisk er sådan, at det eneste, den fleksible model dikterer, er, at kvinder skal tage 12 uger; det dikterer den rent faktisk.
Jeg synes, fru Helle Sjelle indledte meget godt, men hun kom frem til en konklusion, som jeg ikke synes hænger sammen.
Fru Helle Sjelle sagde meget skarpt til sidst: Vi vil ikke bruge øremærkning.
Men det er jo rent faktisk sådan, at i dag er der øremærkning af orloven, også til fædrene.
Det eneste virksomme middel er faktisk øremærkningen af fædrenes ret til en vis periode af ordningen.
Den har fået flere fædre til at tage orlov, og er fru Helle Sjelle ikke enig i, at den faktisk har virket i den retning, som fru Helle Sjelle siger hun også selv ønsker, nemlig at flere fædre tager orlov?
Helle Sjelle (KF), 2006-03-02:
I Det Konservative Folkeparti ser vi meget gerne, at der kommer mere ligestilling i samfundet, end der er på nuværende tidspunkt, men vi vil ikke bruge alle midler for at opnå ligestilling.
Der er midler, vi vil afholde os fra at bruge, og det er også derfor, vi ikke er tilhængere af, at der gribes mere end højst nødvendigt ind i barselorloven, eller at man direkte dikterer, at fædrene skal tage 3 måneders orlov.
Vi ønsker, at familien i så høj grad som muligt selv skal planlægge, frem for at vi dikterer, hvordan de skal leve deres liv.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Det, vi hører fra en lang række faglige organisationer, er, at man ser flere og flere eksempler på mænd, der bliver chikaneret og fyret, i forbindelse med at de ytrer ønske om barselorlov over for deres arbejdsgivere.
3F har bl.a. lavet en undersøgelse, der viser, at tre fjerdedele af deres mandlige medlemmer på mellem 25 år og 40 år faktisk ønsker, at en større del bliver øremærket, fordi de føler, at de så vil stå langt stærkere, og fordi de mener, at det vil hjælpe dem i forhold til at kunne tage en større andel.
Der er en lang række af de faglige organisationer, som har sagt, at de ønsker en øremærkning af barselorloven; det gælder LO, det gælder 3F, det gælder akademikerne.
Der er mange, der siger, at de ønsker det her, og det har vi valgt at støtte.
Det mener vi er rigtigt.
Inger Støjberg (V), 2006-03-02:
Det er jo meget fint, hvad oppositionen hører, og hvad oppositionen ligesom tror man ønsker, og hvad nogen engang har sagt i en avisartikel at de da måske egentlig godt kunne tænke sig.
Det var sådan set slet ikke det, jeg spurgte ordføreren til.
Jeg spurgte ordføreren til noget helt konkret, nu man bygger det her op på noget tilsyneladende videnskabeligt materiale, men det viser sig, at det åbenbart mest er noget, man bare sådan har hørt eller læst eller fornemmet rundtomkring.
Det, jeg helt konkret spørger til, er den her undersøgelse, som DJØF lavede i september 2005.
Er det korrekt, eller er det ikke korrekt, at det kun er 6 pct. af mændene, der finder, at arbejdsgiverens holdning er en barriere med hensyn til at finde den ideelle fordeling, altså at kun 6 pct. siger, at det er arbejdsgiverens holdning, der hindrer dem i at tage mere barsel – ja eller nej?
Kirsten Brosbøl (S), 2006-03-02:
Ja, jeg vil gerne bekræfte, at det er det, den undersøgelse siger.
Men dermed synes jeg ikke, at man kan konkludere sådan, som fru Inger Støjberg siger vi skal konkludere.
Vi vælger at se på, hvad det er, vi hører fra de faglige organisationer, hvad det er, vi hører fra folk, der siger, at de mangler det her som en rettighed, når de står ude på arbejdspladserne.
Det er jo ikke kun, når man spørger arbejdsgiveren.
Det behøver ikke engang at komme dertil, at man oplever, at man faktisk går hen og spørger arbejdsgiveren.
Det kan sådan set være, at man føler, at der allerede er en kultur på arbejdspladsen, der gør, at det simpelt hen ligger i luften, at det gør man bare ikke.