runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1999-05-25:
I forbindelse med første behandling af dette lovforslag var der en diskussion om indførelse af et observationsregister, som vi opfatter som noget nyt i forhold til, hvad vi plejer at kunne registrere folk for, og det er baggrunden for, at vi har stillet ændringsforslag om, at det skal udgå.
Vi er helt enige i lovforslagets intentioner i øvrigt om at få større sikkerhed for, at pengene kradses ind, men det er også et spørgsmål om, hvilke midler man bruger i den forbindelse.
Det, vi i særlig grad er bekymret for, er det princip, som nu indføres, og at man bruger udtrykket, som det står i lovforslaget, at det direkte eller indirekte er konstateret, og taler om, at personer har forsøgt at påføre det offentlige tab.
Det er jo svært at bevise den slags ting, og det er det, der gør, at vi er bekymret for, at det kan bruges i andre tilfælde, ikke umiddelbart naturligvis, men at man skal sige: Jamen nu har vi jo lavet det, så kan vi vel også lave det et andet sted.
Vi har konstateret, at skatteministeren har udtrykt en række ting, som er gengivet i betænkningen, og det gør jo da i hvert fald, at der er nogle principper, der er et værn i den her forbindelse, men det ændrer ikke ved, at vi godt vil opretholde vores ændringsforslag.
Jeg forventer så også, at hvis Venstre og De Konservative stemmer vores ændringsforslag ned, bliver vi fri for at høre på en række ting om, at nu er det galt med retssikkerheden for de stakkels skatteborgere, for nu stemmer man altså for den paragraf, går jeg ud fra, som er i lovforslaget.
Så regner jeg med, at Venstre og De Konservative - det er specielt Venstre og Venstres retspolitiske ordfører, der altid taler om retssikkerhed - så lader være med at have det dobbeltsyn, at man siger ét ude i landet og gør noget andet, når vi er i Folketinget.
Vi opretholder altså ændringsforslaget, men kvitterer gerne for, at skatteministeren har præciseret, hvad registret skal bruges til.
Flemming Hansen (KF), 1999-05-25:
Jeg vil gerne anerkende hr. Aage Frandsens indsats på skatteområdet her i Folketinget og i Skatteudvalget.
Jeg har med glæde konstateret, at der ofte er en vis enighed mellem Det Konservative Folkeparti og SF, og det giver jo da visse parlamentariske muligheder, som vi med glæde vil se frem til at benytte os af i den kommende samling.
Jeg kan også godt se, at SF og hr. Frandsen har en god sag her, for ved førstebehandlingen var Det Konservative Folkeparti meget tøvende over for dette register.
Det er vi stadig væk, men sagen er den, at jeg synes, vi har haft nogle gode kontakter med skatteministeren og Skatteministeriet.
Det var det, vore forhandlinger gik ud på at sikre, at man ikke bare kunne blive sat ind, fordi en eller anden embedsmand havde lyst til at sætte én i register.
Det synes jeg vi har fået opfyldt, og derfor støtter vi lovforslaget fuldt og helt og kan ikke stemme for SF's ændringsforslag, men jeg erkender, at det var en god sag.
Jens Rohde (V), 1999-05-25:
Som bekendt afholdt Europaudvalget sammen med Forskningsudvalget og Kulturudvalget den 24. marts en høring
om EU-Kommissionens grønbog vedrørende radiofrekvenser
Og på et efterfølgende møde med partiernes ordførere blev man enig om en udtalelse, som tillige blev behandlet på Europaudvalgets møde den 8. april 1999.
I denne fælles udtalelse står der, at der er bred tilslutning til, at der er behov for et internationalt samarbejde for at styre frekvensbrugen.
Der er imidlertid ikke behov for nye institutioner til koordinering af frekvenspolitikken, som foregår i det, der hedder CEPT og ITU.
EU er imidlertid velegnet som redskab til at koordinere medlemslandenes synspunkter og fremføre disse i relevante fora.
Tillige står der, at radiofrekvenser skal udnyttes hensigtsmæssigt, dynamisk og effektivt, såvel erhvervsmæssigt som kulturelt, og det bør pålægges den enkelte stat at drage omsorg for, at det ikke er muligt at hamstre frekvenser.
Dette gælder såvel statslige, herunder public service-radio- og tv-stationer, som private virksomheder af enhver art.
Ligeledes bør det påhvile ethvert land at sikre transparente og objektive systemer til tildeling af frekvenser, herunder at sigte på at lave et offentligt udbud, således at det afklares, hvem der kan tilbyde de bedste, mest spændende og de billigste tjenester, og efter disse kriterier bør frekvenserne tildeles af den ansvarlige myndighed. Folketinget lægger vægt på hver enkelt medlemsstats ret til at sikre og styrke kulturarven samt demokratiet gennem et bredt udbud af radio, tv og andre frekvensbårne ydelser.
Det fordrer såvel ret som pligt til at definere indholdet af public service.
Se, det er jo en fornuftig udtalelse, som samtlige Folketingets partier kunne tilslutte sig.
Vi mener så, at der i den er tre problemer, som vi synes er værd at sætte til debat.
Punkt 1.
Vort system til tildeling af frekvenser er ikke objektivt.
Nævnene er tilfældigt sammensat uden garanti for juridisk, økonomisk, endsige mediekompetence.
Punkt 2.
En lang række ubrugte frekvenser har vi stadig væk i Danmark, hvoraf Danmarks Radio faktisk sidder på en hel del temmelig stærke frekvenser, som de til og med ikke har brugt i 20 år.
Det opfatter vi som hamstring.
Jeg kan nævne i flæng: 4 stk. 30 kW frekvenser i Nakskov.
4 stk. 250 W sendemuligheder på Læsø, 1 stk. 60 kW sendemulighed i Vestjylland og 1 100 kW sendemulighed på Sydsjælland.
Og så er der det tredje punkt, det er i forhold til public service.
Det vil jeg komme ind på i min egen ordførertale lidt senere. Jeg vil godt understrege, at formålet med denne forespørgsel ikke er at tage hul på den substantielle, altså den kulturpolitisk indholdsmæssige side af diskussionen i de nævnte forhold.
Men det er udelukkende for rent teknisk at få en proces i gang, der skal sikre, at vi lever op til vores egne ord i den udtalelse, som vi har sendt til de andre medlemslande og til EU-Kommissionen, selvfølgelig under skyldig hensyntagen til den kulturpolitik, som et flertal i Folketinget vedtager at føre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-05-25:
Under forhandlingerne var det faktisk sådan, at Venstre skitserede en tostrenget løsning på hele planspørgsmålet, som gik ud på, at udviklingsrådet fik kompetence til at fastlægge
de bindende retningslinjer, som de fem regionale myndigheder herefter skulle respektere i deres regionplansarbejde, og at udviklingsrådet dertil fik tilført den særlige kompetence, som miljøministeren besidder i hovedstadsområdet, men ikke i resten af landet
Det var sådan set den løsning med to ben, vi skitserede.
Men på det tidspunkt var der ingen interesse
Derfor synes jeg faktisk, det er lidt af en uartighed at komme her bagefter og prøve at skabe det billede, at vi ikke har vidst, hvor vi stod i denne sag.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-25:
Nu er der ikke mere end 3 dage, til vi skal foretage folketingsarbejdet andre steder end her i salen, og jeg synes, hr. Jens Rohde skulle bruge de kommende dage og måneder til at overveje public service-begrebet.
Som jeg hører hr. Rohde nu, tror jeg nemlig, det bliver meget svært at lave et forlig til efteråret, hvor hr. Rohde
er med,
fordi hans udgangspunkt for public service øjensynligt er, at alt det, de kommercielle stationer ikke kan klare, er public service.
Vores udgangspunkt for public service er at stille nogle grundlæggende krav og spørge: Hvad skal de kanaler kunne?
Jeg synes, det er for billigt og for let at komme her og sige, at nu prøver vi de kommercielle kanaler, for det er dem, der er de centrale, og alt skravlet, som de ikke kan klare, tager de andre sig af.
Det er at gøre det kommercielle til det centrale element i dansk mediepolitik, og det er det
ikke efter min opfattelse.
Efter min opfattelse er det centrale, hvad vi kræver af de to nationale danske kanaler, og ved siden af dem kan der så være nogle kommercielle kanaler.
Vore udgangspunkter er sådan set 180 grader forskellige, og det er derfor, det måske kræver lidt overvejelser i sommerens løb, før man går ind i nogle medieforhandlinger til efteråret. Hermed sluttede forespørgslen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-05-25:
Det er en trist dag for folkestyret og en trist dag for nærdemokratiet.
Om et kort øjeblik vil et meget beskedent flertal i Folketinget lægge stemmer til forslaget om oprettelse af Hovedstadens Udviklingsråd.
Jeg har svært ved selv at finde ord for det, man er i gang med at lave, men jeg behøver måske heller ikke selv at stå og finde på noget.
Jeg kan f.eks. henvise til den socialdemokratiske borgmester i Hillerød, Jens S. Jensen, som i Frederiksborg Amtsavis den 10. maj betegner Hovedstadens Udviklingsråd som en kæmpemisforståelse og giver udtryk for frygt for, at det nye Udviklingsråd vil tage arbejdsglæden fra de mennesker, der ellers kunne tænke sig at gå ind i kommunalpolitik. Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi i Venstre er meget skuffede, ikke mindst over regeringens manglende forhandlingsvilje. Vi var parat til at give Hovedstadens Udviklingsråd et opgaveindhold, der afspejler det overordnede strategiske sigte med at udvikle København som et vækstområde.
Vi var parat til at overflytte kompetencen fra staten til udviklingsrådet, så regionens egne politikere fik større indflydelse på regionens udvikling, og vi var parat til at bruge Hovedstadens Udviklingsråd som platform til udvikling af opgaver til primærkommunerne.
Men nej, nej, nej!
Vi oplevede et vildt opskrevet forhandlingsforløb uden reel forhandlingsvilje og endda med modvilje mod at producere de papirer, vi efterspurgte.
Økonomiminister Marianne Jelved skrev i et brev af den 23. april dette år til læserbrevsskribent Jytte Schmidt, at vi - det er altså Det Radikale Venstre - vil i forhandlingerne om lovforslaget være åbne over for, at landzonetilladelser m.v. forbliver i amterne.
Jeg må sige, at der her er tale om en åbenhed, som vi ikke har oplevet i forhandlingerne, og alt i alt må man konstatere, at lovforslaget nu vedtages af et snævert flertal med ganske få kosmetiske og stort set betydningsløse ændringsforslag.
Det er trist, at landspolitikerne ikke har større føling med det, der sker i de kommunalpolitiske landskab«.
Den tristhed, som den konservative gruppeformand i Københavns Amt her giver udtryk for, er en tristhed, vi deler i Venstre, og vi kan derfor ikke stemme for dette lovforslag, som i realiteten genopliver det gamle Hovedstadsråd med alt, hvad deraf følger af bureaukrati og beslutninger, der flyttes fra det politiske niveau over til det administrative.
Det er et skridt væk fra nærdemokratiet, og det stemmer Venstre imod.
Klaus Hækkerup (S), 1999-05-25:
Jeg troede, det var ændringsforslagene, vi behandlede, men jeg forstår, at vi tager hele debatten om dette punkt nu.
Jeg skal bare sige, at vi jo havde debatten ved andenbehandlingen, hvor samtlige ordførere kommenterede denne sag, og jeg forstår ikke, hvorfor vi skal genoptage debatten.
Jeg synes ikke, hr. Lars Løkke Rasmussen har fremført noget nyt i forhold til det, der kom frem dengang.
Men da vi havde debatten, kunne vi ikke få svar på spørgsmålet: Hvad er det egentlig, Venstre vil?
Det er jo klart tilkendegivet fra Venstre - i hvert fald fra Venstres ordfører på området - at der er behov for en overordnet koordinering i hovedstadsområdet.
Men hvad er det, Venstre vil?
Det kunne vi ikke få svar på.
Hvad er Venstres løsning?
Hvad er Venstres drøm om, hvordan det skulle være klaret?
Kan vi få et svar fra hr. Lars Løkke Rasmussen?
Peter Skaarup (DF), 1999-05-25:
Også i Dansk Folkeparti er vi meget bekymrede over dette udviklingsråd.
Vi er af den opfattelse, at der er tilstrækkeligt med besluttende myndigheder i Danmark med kommunerne, amterne og Folketinget og jo også EU, som i de seneste år har fået stadig mere at skulle have sagt.
Derfor er det altså et problem, at man på så kort tid med et snuptag her lige inden Folketingets sommerferie gennemfører en ordning, der på en måde kommer til at indføre et femte beslutningsled ud over de andre fire, vi kender i dag.
Vi havde forstået, at det var sådan, at Det Konservative Folkeparti bl.a. gik ind for, at f.eks. amterne skal væk, altså at man fjerner et af de beslutningsled, vi har i dag. Men nu indfører man altså et femte beslutningsled ud over dem, vi kender i dag, og det kommer til at bestemme en hel masse ting.
Derudover må vi også sige, at tingene er foregået utrolig forhastet.
De høringsfrister, kommunernes økonomiudvalg har haft, når det gælder kommentarer til forslaget, har jo været under 1 uge - under 1 uge!
På under 1 uge har man skullet tage stilling til i hver enkelt kommune, hvad man mener om det pågældende forslag.
Det er selvfølgelig uholdbart, og det er lappeløsninger, man her kommer med fra regeringens side så kort tid, før Folketinget går på sommerferie. Når man tænker på den lange, forudgående debat, der har været gennem årene med hensyn til storamt eller ikkestoramt, Hovedstadsråd osv., burde der altså være lagt et ordentligt stykke arbejde til grund, hvis der endelig skal ændres på nogle ting.
Der kan være områder, hvor det kunne være rigtigt at koordinere indsatsen i hovedstadsområdet, f.eks. den kollektive trafik, men den måde, regeringen har valgt at gribe sagen an på, har altså været under al kritik.
Vi må også sige, at den måde, udviklingsrådet er sammensat på med sine 11 medlemmer, gør altså, at det stort set kun er de to store partier, der bliver repræsenteret i Udviklingsrådet, og det betyder jo, at der bliver en stor, lang slåskamp lige fra nu af, og til rådet formentlig lider en stille død på et tidspunkt.
Hver eneste gang, der skal træffes en beslutning,
skal man nemlig lokalt i den enkelte kommune eller i amtet diskutere den beslutning, og der vil formentlig hver gang være et stort flertal, der er uenigt i det, som de to eller tre repræsentanter, eller hvor mange man
nu har siddende i rådet,
har truffet.
Det betyder på lang sigt, at der bliver meget svære og udemokratiske forhold for kommunalpolitikerne i hovedstadsområdet, og det bliver et forhold, som vi i Dansk Folkeparti tror bliver døden for forslaget, så vi om få år kommer til at opleve en ny diskussion om, hvordan man skal strikke tingene sammen.
Det ville altså have været bedre, at man fra regeringens side havde undladt at lave denne snuptagsløsning og i stedet taget en ordentlig debat om, hvad der skulle foregå, så at også kommunerne havde haft reel høringsret i stedet for den forlorne ret, man har valgt her.
Jens Hald Madsen (V), 1999-05-25:
Jeg vil sige, at som valgt i Roskilde Amt og siddende i Roskilde Byråd er det overordentlig sørgeligt at måtte se, at dette her bliver gennemført.
Hvorfor i himlens navn skal en københavnsk overborgmester bestemme, hvad vi skal foretage os ude i vores landzoner?
Det er svaret til hr. Klaus Hækkerup, som lidt sent spørger Venstre, hvad der skal laves, og hvad der ikke skal laves.
Det er i det hele taget sørgeligt, at et parti som Venstre, der er så stærkt repræsenteret rundtomkring i kommuner og amter, har været så ringe med i forhandlingerne, fordi det bare blev ordnet med et snuptag.
Jeg kan svare hr. Hækkerup, at vi klarer problemstillingen om landzoner og andre ting udmærket ude i amterne og kommunerne.
Men her kan man vel sige, at ministeren og regeringen nu har fundet et nyt emne, hvor Danmark kan være foregangsland, nemlig foregangsland for centralisme.
Klaus Hækkerup (S), 1999-05-25:
Lad mig først sige til hr. Jens Hald Madsen, at det er jo rart at høre, at Venstre nu står op og beklager sig over, at man ikke har været stærkere inddraget, og at der ikke er taget mere hensyn til Venstre. Men hvad var det, vi oplevede, da en Venstreindenrigsminister med et fingerknips nedlagte Hovedstadsrådet?
Var det andet store kommunalpolitiske parti inddraget i nogen form for drøftelser?
Eller var det bare noget, Venstre kørte igennem sammen med det flertal, de havde fået skrabet sammen med bl.a. Fremskridtspartiet her i Folketingssalen?
Næh, det, der skal til, er reelle forhandlinger, hvor vi sidder og prøver hinanden af, det var det, der skulle til, og det er hykleri, når hr. Jens Hald Madsen står her og siger, at det har Venstre altid gjort, og man har altid taget hensyn til de to store kommunale partier.
Lad mig så kvittere hr. Lars Løkke Rasmussen for det svar, han gav.
Det, hr. Lars Løkke Rasmussen sagde, at Venstre vil, er jo præcis det, regeringen har lagt frem, bortset fra den ændring, at man synes, regionsplanlægningen skal være overordnede retningslinjer.
Det er altså det, der er Venstres politik, og det var det, jeg spurgte hr. Lars Løkke Rasmussen om: Hvad er egentlig Venstres politik på området?
Hvad er det egentlig, Venstre vil?
Og det, jeg har fået at vide, er, at Venstre her har præsenteret et underændringsforslag til det forslag, regeringen har lagt frem, så det vil jeg egentlig godt kvittere for.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-05-25:
Jeg bliver nødt til at anholde hr. Klaus Hækkerup, for det er en forkert udlægning af det, jeg sagde.
Der er megen forskel mellem det, der blev sagt her, og det, jeg sagde.
I sidste valgperiode var der f.eks. 2.806 landzonesager
til forskel - over 2.800 situationer, hvor ganske almindelige danskere havde brug for en landzonetilladelse for at udvide deres virksomhed, sætte en vindmølle op, indrette nogle ferielejligheder i en nedlagt udlænge, eller hvad det nu var.
Det er de sager, som vi synes skal behandles i et demokratisk, direkte valgt forum, men som nu flyttes ind i et forum, der består af indirekte, indirekte, indirekte valgte politikere.
Det er en stor forskel.
Der er også den store forskel, der hedder demokrati, for det er jo sådan, at når man i en amtskommune laver en regionplan i direkte dialog med borgerne, gør man det selvfølgelig med respekt for planloven og for miljøministerens udmelding.
Derfor ville det være en model, som målt med demokratisk alen ville være langt bedre, hvis den kompetence, som ligger hos miljøministeren, blev flyttet ned i Udviklingsrådet, og det, der i dag aftales i den fælles beretning i hovedstadsområdet - de overordnede sigtelinjer - lægges ind i nogle bindende retningslinjer.
Klaus Hækkerup (S), 1999-05-25:
Hr. Lars Løkke Rasmussen snakker om, at der er 2.800 landzonesager, der skal behandles i dette Hovedstadens Udviklingsråd, og hvordan pokker det skal gå.
Men lad os prøve at se på realiteterne.
Af de 2.800 sager er det kun de 400, der bliver undergivet politisk behandling, resten ekspederes administrativt.
Mon ikke det landzoneudvalg, der nu bliver nedsat, skulle være i stand til at ekspedere 10 sager pr. møde? Det tør man dog nok formode, når man i øvrigt kender en kommunal udvalgsdagsorden.
Så beklager hr. Lars Løkke Rasmussen sig på Venstres vegne over det udemokratiske i konstruktionen.
Javel, men hvad forlader vi nu?
Vi forlader den udemokratiske bestyrelse for HT, som Venstre satte ind.
I Venstres optik, i Venstres retfærdighedsopfattelse tæller en repræsentant for Frederiksberg, der har 80.000 indbyggere, lige så meget som en repræsentant fra Københavns Amt, der har over 600.000 indbyggere, og til det vil jeg sige, at de tider, hvor Venstre gik efter hoveder og ikke efter høveder, for længst er forbi.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1999-05-25:
Det kan meget vel være, at landzoneudvalget kan nå at behandle 10 sager pr. udvalgsmøde, men vi har ikke kunnet få regeringens garanti for, at der hermed var sikkerhed for, at snittet mellem administration og politik lå på samme sted, som det hele tiden har ligget.
Så lad os nu se, hvor mange sager det i realiteten får lov at behandle.
Men det er altså ikke det, der er det centrale.
Det centrale er, hvem der behandler de sager, og med det lovforslag, der bliver vedtaget om lidt, kan en landmand i Bramsnæs faktisk risikere, at hans sag afgøres af politikere, som han overhovedet ikke har haft chancen for at stemme på. Det er udemokratisk, så det basker.
Så må jeg sige, at når hr. Klaus Hækkerup kalder HT's bestyrelse udemokratisk, er den sådan set mangefold mere demokratisk end den uhyrlighed, man nu lægger op til.
Med hensyn til HT's bestyrelse gælder nemlig det faktum, at hvis man træffer beslutninger i HT af en sådan økonomisk rækkevidde, at der pålægges de deltagende myndigheder en økonomisk forpligtelse, skal beslutningen træffes med kvalificeret flertal, dvs. at mindst fire af de fem deltagende regionale myndigheder skal stemme for.
Men med det forslag, man stemmer ja til om et øjeblik, har man lavet stemmeregler, som i realiteten gør, at to af de fem myndigheder kan stemmes ned, og at deres medborgere via deres samskat kommer til at opleve, at de skal betale en indirekte udskrevet skat, som er stemt igennem af mennesker, de ikke har haft en chance for at stemme på.
Klaus Hækkerup (S), 1999-05-25:
Det er underligt at høre hr. Lars Løkke Rasmussen sige, at man vil have en garanti fra regeringen om, hvor snittet skal ligge mellem de politiske og de administrative beslutninger.
Hr. Lars Løkke Rasmussen ved jo udmærket, at i enhver kommunal forvaltning er det kommunalbestyrelsen eller amtsrådet, der bestemmer, hvor snittet skal lægges mellem det, forvaltningen træffer beslutning om, og det, rådet træffer beslutning om, så det kan da på ingen måde overraske eller undre hr. Lars Løkke Rasmussen.
Tværtimod kunne jeg godt lide at høre det foredrag, hr. Lars Løkke Rasmussen ville holde heroppefra, hvis regeringen gik ind og bestemte, hvor det snit skulle lægges; hvad der måtte behandles administrativt, og hvad der skulle behandles politisk.
Lad mig så endelig sige, at det, vi har ønsket med forslaget her, er at sikre en ensartet og dynamisk udvikling i hele hovedstadsområdet og et stærkt og handlekraftigt hovedstadsråd, og det har vi opnået.
Vi har bl.a. opnået det ved de stemmeregler, der er lagt ind i forslaget, og for ikke at tryne nogen er der indført en særlig flertalsbestemmelse, således at der på en række områder skal være syv medlemmer af rådet, der stemmer for de beslutninger, som skal træffes, hvor et normalt flertal kun skulle være seks.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-25:
Fra både Venstre og Dansk Folkepartis side og sikkert også fra mange andre sider er der megen bekymring for, at det bliver meget udemokratisk, når man ikke kan stemme på de politikere, der sidder og træffer de beslutninger, som bliver resultatet af det arbejde, der kommer til at ligge i udviklingsrådet.
På den baggrund vil jeg godt spørge Socialdemokratiet, om det ikke vil være rigtigt - når der nu er den uenighed mellem Socialdemokratiet og de andre partier, så forslaget bliver vedtaget med et meget snævert flertal - når man nu ændrer beslutningsprocesserne, når man ændrer fordelingen af magten mellem kommuner, amter og stat, EU osv., at spørge borgerne, hvad de mener.
Ville det ikke være rigtigt, at man i forbindelse med næste folketingsvalg eller næste kommunalvalg spurgte borgerne: Hvad synes I er det rigtige?
Når man nu mener, det her er så godt, vil man vel også være villig til at bede borgerne om at tage stilling til det.
Vi har lige set Socialdemokratiet gå i front i Københavns
Kommune
med henblik på at få en folkeafstemning om fremtiden for bydelsrådene
Det er jo også en ændring af magtforholdene, så hvorfor kan man ikke holde en folkeafstemning om det her?
Susanne Fast Jensen (S), 1999-05-25:
Som valgt i Roskilde Amtskreds og som mangeårigt medlem af amtsrådet og af kommunalbestyrelsen i en lille kommune i Roskilde Amt vil jeg sige, at jeg ser meget frem til, at dette udviklingsråd bliver nedsat.
I modsætning til hr. Jens Hald Madsen oplever jeg det
ikke sådan, at vi godt selv kan finde ud af det ude i landkommunerne.
Det kan vi, når vi skal udvikle landkommunerne, men det kan vi ikke, når vi skal udvikle hovedstadsområdet dynamisk.
Jeg har i hvert fald aldrig oplevet det i mine næsten 10 år som viceborgmester og som aktiv tilskuer til, hvad Roskilde Amtsråd laver.
Det, der er brug for for at få udviklet hovedstadsområdet, er koordinering og sammenhæng, og det kan vi simpelt hen ikke finde ud af i landkommunerne.