runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2002-03-12:
Skulle jeg nogen sinde have antydet, at kommunerne ligesom skulle gamble med vores penge?
Det mener jeg ikke at jeg på noget tidspunkt har sagt.
Jeg mener, at kommunerne, og det vil jeg gerne slå fast, er til for at løse nogle fælles opgaver på det sociale og kulturelle område, inden for skolevæsenet og så fremdeles.
Det er op til de valgte kommunalpolitikere hele tiden at sørge for, at der bliver administreret på en fair, en rigtig og en rimelig måde, og at man har et rimeligt skattegrundlag i kommunerne.
Derfor vil jeg da også godt sige til hr. Ole Stavad, at det er meget hensigtsmæssigt, at vi nu har fået det her skattestop - så ved jeg ikke, om det kan holde - for det kunne betyde, hvis man ser på den eksplosion, der har været i de kommunale udgifter også i relation til skatteprocenterne
de seneste år, at vi nu endelig langt om længe kan få bremset den lidt ulykkelige udvikling.
Det er da godt, at det er den tredje og sidste korte bemærkning, hr. Hækkerup har haft, inden han hidser sig alt for hårdt op.
Jeg vil gerne have lov at sige og fastholde, at hvis den socialdemokratisk ledede regering var gået ind til benet i den sag, havde vi ikke haft den ulykkelige sag i dag.
Det vil jeg stadig væk fastholde.
Man vidste, hvilke kunstige konstruktioner Farum lavede med at sælge og leje tilbage og alt det dér.
Og hr. Klaus Hækkerup var - det har jeg slået på tidligere - en stor forsvarer af tilsynsrådet under den forrige debat, vi havde ...
Jo, det var hr. Hækkerup, jeg kan finde forhandlingerne frem. Men nu kan jeg se, at hr. Hækkerup alligevel i dag er af den opfattelse, at tilsynsrådet også har et kæmpeansvar i den her sag.
Det har ikke levet op til det, man kunne forvente at det skulle leve op til som tilsynsråd.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-03-12:
Først til hr. Lars Kramer Mikkelsen, hvis indlæg mest havde karakter af nogle bemærkninger til mange og ikke bare til mig.
Men jeg kan i hvert fald notere mig anerkendelsen af, at det ikke er fra vores side, at hr. Kramer Mikkelsen er blevet skældt ud for at tage del i debatten.
Tværtimod synes vi, det er en god debat, som måske også kan være med til at rippe op i dét, at man tør diskutere, også tør anfægte meningerne fra dem, der kommer med et ekspertstempel på ryggen og påstår at have den evige sandhed.
At man tør udfordre den debat, er da sundt i et demokrati, i et samfund, der skal være frit, hvor det, der er meget, meget vigtigt, er ytringsfriheden, at alle tør tage del, at alle ønsker at være aktive deltagere i den demokratiske proces.
Der har vi haft problemet.
Specielt på udlændingeområdet, føler vi så, har der været nogle, der alt for hurtigt har forsøgt med et ekspertstempel på ryggen at lukke debatten.
Der har centerdirektøren så været en af dem, og der håber vi da, at hele den her øvelse kan være med til at skabe en følelse af, at man har en mere fri debat her i landet og også kan diskutere udlændingeområdet ud fra de præmisser, man nu engang har.
Så til hr. Søren Søndergaard: Jo, jeg vil godt gå så vidt som til at sige, at vi ikke har nogen problemer med, at der sidder en uafhængig bestyrelse, og at det er sådan.
Vi ønsker en debat - og det er jo også noget, der tidligere er fremgået af indlæggene her - om, hvordan man så sikrer en reel uafhængighed, for man kan jo sige, at uafhængighed er mange ting. Det at tage imod penge fra statskassen er jo også i dag blevet gjort til et spørgsmål om, hvorvidt man så kan røre ved det, uden at det er afhængigheden/uafhængigheden, altså de dér ting, man går ind og rører ved.
Det, at der sidder folketingspolitikere i centerrådet i forhold til menneskerettighedscenteret, er det ikke et problem i forhold til en reel uafhængighed?
Nogle af dem, der har været meget aktive i denne her sag, har jo selv en rolle at spille i centeret, og det synes jeg da også er en diskussion værd, hvordan man tackler det i forhold til princippet om uafhængighed.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-03-12:
Hr. Kristian Thulesen Dahl har selvfølgelig ret i, at parlamentariske grundlag er sådan lidt vaklende indimellem, og det har den tidligere regering da også fået lov til at opleve.
Det er jo trods alt efter ganske få dage mere end de 100, at det kan mærkes, at man har tænkt sig at fremsætte forslag, hvor man forventer, at det bærer i hver sin retning i virkeligheden, og det er da ganske interessant for en opposition at konstatere.
Og derfor kan man da ikke undre sig over, at vi forsøger at bore lidt i det.
Så når jeg brugte udtrykket magtfuld arrogance, er det jo, fordi vi her, måske ikke så meget af Dansk Folkepartis ordfører, det skal jeg måske vedkende mig, men både af V's og K's ordførere her fra talerstolen jo er blevet skældt ud for, at vi har diskuteret denne her sag, for man har bare kunnet læse aviserne, eller man har kunnet læse, at statsministeren i et svar har forsikret om, at det her ikke vil komme til at skade menneskerettigheder.
Ja, tak for kaffe!
Marianne Jelved (RV), 2002-03-12:
Det er fuldstændig rigtigt.
Som det er beskrevet, er det jo meget lidt, der kræves i besparelser lige nu, men ikke desto mindre er der store dele af loven, der træder i kraft
Aftenskoleundervisningsåret starter efter sommerferien.
Det vil sige, at man allerede da er nødt til at indarbejde nye situationer, nye vilkår og tillempe sig den situation, som indtræder fra 1. januar 2003, ellers går det jo ikke.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-03-12:
Jeg vil sådan set bare endnu en gang forsøge at opklare for fru Marianne Jelved, hvad det er, der står i lovforslaget.
Det er jo således med hensyn til hele omlægningen fra to tredjedele til en tredjedel, at det er fuldstændig korrekt, at lovforslaget træder i kraft 1. april, men lige netop omlægningen træder først i kraft fra 1. januar 2003.
Det vil jeg sådan set bare gøre fru Marianne Jelved opmærksom på.
Så det er altså ikke et spørgsmål om, at man halverer pr. 1. april 2002.
Marianne Jelved (RV), 2002-03-12:
Til fru Gitte Lillelund Bech, der henviser til formen i den gældende lovgivning, der svarer til formen i ændringsforslagene, må jeg sige, at der er meget stor forskel
på en situation, hvor vi har fået dekreteret skattestop i Danmark, og hvor det skattestop giver anledning til store besparelser.
Det er klart, det følger efter.
Et skattestop må svare til et udgiftsstop, og skal man prioritere om, må man hente endnu flere penge.
Det er jo den manøvre, det her lovforslag også er udtryk for.
Heller ikke dette forslag er udtryk for en ændret politik fra regeringen, det er en konsekvens af et skattestop.
Når man i kommunerne er dekreteret skattestop, når man får en lovgivning, der i den grad mere end halverer tilskuddet til aftenskole, folkeoplysning, ikke fra år til år, men fra måned til måned, med virkning fra 1. april i år, vil min erfaring med, hvordan mennesker og kommuner reagerer, være, at så begynder man at være meget, meget sparsommelig, for man ved ikke, hvad fremtiden bringer af nye lignende bud.
Derfor er det ikke ligegyldigt, om der står »kan« eller »skal«.
Hvis man har et generøst system, kan der stå »kan«, men ikke når man har et minimalsystem, hvis man vil gøre noget for dem, der har det særlig svært.
Helle Sjelle (KF), 2002-03-12:
Jeg skal blot bemærke, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget tilfredse med, at undervisningsministeren nu har stillet et ændringsforslag, der tilgodeser de svageste gruppers deltagelse i folkeoplysningen.
Det er et forslag, der betyder, at den nuværende ordning for pensionister beholdes, så alle pensionister bliver friholdt for besparelser, og at handicappede kan nøjes med en mindre egenbetaling, end der var lagt op til i det oprindelige forslag. Vi Konservative mener jo, at det er rigtigt, at vi sparer på de offentlige udgifter - ingen tvivl om det - men det er klart, at der skal spares med omtanke, så vi ikke rammer nogen af vores allersvageste medborgere.
For os stod det således meget hurtigt klart, at det ikke ville være hensigtsmæssigt at lade det oprindelige besparelsesforslag ramme alle aftenskoleelever over én kam, og derfor er vi nu glade for, at besparelsen differentieres.
Derudover er vi også meget tilfredse med, at undervisningsministeren i betænkningsbidraget har oplyst, at ministeren vil formidle en dialog mellem KL og oplysningsforbundene om, hvordan kommuner og foreninger på den mest enkle og ubureaukratiske måde kan anvende fleksibiliteten i de nye tilskudsregler, og at ministeren ligeledes på daghøjskoleområdet gennem KL vil tage initiativ til at vejlede kommunerne om deres nye rolle i finansieringen.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi forventer os meget af den dialog, som ministeren lægger op til.
Hensigten med det her lovforslag er jo netop ikke, at der skal skabes en masse ekstra bureaukrati, administrativt arbejde og vanskeligheder for kommuner og oplysningsforbund.
Men hvis der imod forventning skulle opstå det, er vi parate til at se på nogle løsninger.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-03-12:
Jeg vil da forsøge at løfte sløret for fru Marianne Jelved.
Med hensyn til en tredjedel, og hvorfor man ikke kan vælge og sige, at kommunerne kan give yderligere ud over den ene tredjedel, så havde jeg faktisk den forståelse, at fru Marianne Jelved qua den ministerbaggrund, som fru Marianne Jelved har, også kendte til DUT-principperne.
Det er jo således, at når - og det er jo sagt utallige gange fra denne talerstol - Venstre og De Konservative og regeringen har prioriteret, at der skulle ske en nedskæring på dette område, er det jo i høj grad i forbindelse med DUT-principperne.
Man kan ikke finde besparelserne, hvis man vælger at give det frit for kommunerne, at de i øvrigt kan fastsætte, som de vil.
Med hensyn til pensionisterne og de handicappede, og at det er ærgerligt, at der ikke står »skal«, men at der kun står »kan« i lovgivningen, vil jeg sige, at det er de eksisterende paragraffer, der videreføres.
Det var jo altså sådan, at hvis fru Marianne Jelved virkelig ville have gjort noget for pensionisterne og de handicappede, skulle det måske have været gjort i den daværende regerings tid, for den tidligere regering havde alle muligheder for at åbne for at lave et »kan« om til et »skal«, men det gjorde den daværende regering ikke.
Jeppe Kofod (S), 2002-03-12:
Jeg skal blot bekræfte over for SF's ordfører, at vi er parate til at gå ind også i forhold til betænkningen og følge op på det her med åbenhed og det her med at give mulighed for åbne udvalgsmøder.
Det, vi hørte i forhandlingsudvalget i går, var jo, at hvis man indførte det, vi diskuterer nu, i den nærværende lovgivning, så ville der på bornholmerne hvile et særligt ansvar for at afholde åbne udvalgsmøder.
Det var ikke sådan, at der generelt var modvilje mod åbne udvalgsmøder fra nogen af repræsentanterne, men de mente bare, at man skulle indføre det generelt for hele landet og ikke kun i forhold til den bornholmske lovgivning.
Men jeg vil gerne bekræfte her, at vi går meget positivt ind for og vil meget gerne være med til at arbejde for generelt at give mulighed for at lave åbne udvalgsmøder.
Det er jo ikke sådan, at de skal være åbne.
Det er en mulighed, man kan bruge, hvis man har lyst, i kommunalbestyrelsen og i udvalget.
Kristen Touborg (SF), 2002-03-12:
Jeg vil også godt kvittere her fra Folketingets talerstol for, at vi i Kommunaludvalget i går havde en særdeles god drøftelse med de mennesker, det her først og fremmest handler om, nemlig bornholmerne.
Det er korrekt, hvad den socialdemokratiske ordfører sagde, at der jo ikke var enighed i sammenlægningsudvalget
om, at man skulle gå ind og give den mulighed for åbne udvalgsmøder
Det er korrekt.
Men det var jo også tankevækkende alligevel at opleve, hvor mange politikere på Bornholm med amtsborgmesteren i spidsen der går ind for, at man laver åbne udvalgsmøder. Så alt i alt var det jo en rigtig udmærket drøftelse, vi havde, også omkring det her forhold.
Der blev ligeledes rejst nogle andre spørgsmål, som vi nu skal have drøftet i udvalget.
Det synes jeg også er udmærket.
Det er klart, at vi havde håbet, at vi kunne have fået ændringsforslaget kørt igennem her, men med de løfter, der er givet såvel fra Socialdemokratiet som fra Dansk Folkeparti, vil vi da gerne kvittere for, at det nu måske i virkeligheden kan blive langt mere omfattende end det, vi havde tænkt, nemlig med en forsøgsordning på Bornholm. Jeg opfatter løfterne her sådan, at der er velvilje til, at vi går ind, også aktuelt, og ser på det her projekt, og at vi i forbindelse med tillægsbetænkningen, som skal afgives nu her mellem anden og tredje behandling, da går ind og ser, om vi kan finde en måde at komme videre med sagen med de åbne udvalgsmøder på.
Og kan vi det, jamen så synes jeg jo ikke, at det er så galt endda.
Poul Nødgaard (DF), 2002-03-12:
Folketinget har ikke nogen skade af at høre, at vi i Kommunaludvalget havde et pragtfuldt møde på Bornholm i går med hele det politiske spektrum på Bornholm.
Jeg synes, det var et meget konstruktivt møde.
Det har vi drøftet i Dansk Folkepartis folketingsgruppe, og vi har egentlig en vis sympati for sådan et ændringsforslag.
Selv om vi stemmer imod i dag, er det faktisk med det samme udgangspunkt, som nu også den socialdemokratiske ordfører har givet udtryk for, at hvis vi skal lave noget mere åbenhed i udvalgene, må det jo dreje sig om et lovforslag her i Folketinget, hvor vi forhåbentlig kan blive bredt enige, som giver mulighed for alle kommuner til at have en sådan åbenhed.
Så synes jeg, at SF må sige til sig selv, at det ikke har været helt forgæves, at man har stillet det her ændringsforslag, for det har så betydet, at det har sat nogle hjernesvingninger i gang hen imod, at vi måske bør kigge på de her ting og håbe på, at det måske var noget, vi kunne lave i bredt fællesskab.
Selv om der efterhånden ikke mere er så meget, man kan lave i et bredt fællesskab, kunne man måske netop på det her område blive enige om, at den kommunale verden fik muligheder for at åbne udvalgsmøderne.
Man skal altså bare gøre sig klart, at bagsiden af den medalje med åbne udvalgsmøder jo er - og det kom også tydeligt frem ved mødet på Bornholm i går - som en borgmester sagde, citeret nogenlunde ordret, at det vil betyde, at der faktisk fremover måske kan blive holdt to udvalgsmøder - ét, hvor det er åbent, og hvor man sådan sidder og diskuterer lidt på overfladen, og et andet, hvor man holder et lukket møde.
Det kender man f.eks. fra byrådsmøderne: en åben del af udvalgsmødet og så en lukket del.
Og det kunne jo så være op til det enkelte udvalg, eventuelt udvalgsformanden, at afgøre, hvilke forslag der skal på den åbne dagsorden for et udvalgsmøde, og hvilke der skal på den lukkede. Man må erkende, at der også i udvalgsmøderne kan være en sag, hvor det er uheldigt, at den er åben for offentligheden, og det tror jeg også SF vil være enig med os i.
Så lad os prøve at se, om vi kan lave en målrettet lovgivning på det her område.
Vi vil i hvert fald i Dansk Folkeparti medvirke aktivt til det.
Helle Sjelle (KF), 2002-03-12:
Til hr. Carsten Hansen vil jeg sige ganske kort, at vi er meget tilfredse med de overgangsordninger, der er lavet på nuværende tidspunkt, og vi håber, at de kommer til at fungere tilfredsstillende.
Hvis ikke de kommer til at fungere tilfredsstillende, må vi jo tage den sag op.
Carsten Hansen (S), 2002-03-12:
Jeg kan godt forstå, at det er forvirrende, for da vi så overgangsordningen for 2003 beskrevet, var jeg også forvirret og måtte bruge noget tid på at sætte mig ind i det.
Men efterhånden er det gået op for mig, hvad det er, regeringen har foreslået.
Jeg tror i og for sig ikke, at det er tilsigtet.
Det er da fuldstændig grotesk.
At have daghøjskoler, som man bare fastholder skal være der, fordi man så kan tjene en million eller to eller tre ekstra, virker altså helt fuldstændig uigennemtænkt.
Jeg tror, at enhver, der bare har lidt forstand på det her, vil give mig ret i, at det måske kunne være, at vi skulle overveje den overgangsordning, der er foreslået for 2002, hvor de i det mindste lader en del af beløbet stå. Jeg appellerer altså til, at man ikke bare står fast på en ordning, som er fuldstændig skæv.
Det er ikke engang et spørgsmål om flere penge, for den diskussion har vi haft.
Det er bare et spørgsmål om, at man bruger den sunde fornuft.
Lad os dog så i det mindste få et tilsagn om at se på det.
Jens Rohde (V), 2002-03-12:
Det er det stadig, og det skal det selvfølgelig stadig væk være. Dansk international forskning er i dag spredt på adskillige centre og institutioner.
De er etableret over en årrække med forskellige begrundelser og med fokus på forskellige aspekter i internationale forhold.
Den internationale udvikling, herunder ikke mindst globaliseringen, den europæiske udvikling og vel måske egentlig også begivenhederne den 11. september, gør opsplitningen i forskellige centre stadig mere uhensigtsmæssig. Som statsministeren redegjorde for allerede den 22. januar her i salen, så ønsker Venstre at samle kræfterne i en fælles institution.
Formålet er at skabe rammerne for et sammenhængende og koncentreret udenrigspolitisk forskningsmiljø i Danmark, der i kvalitet kan måle sig med de bedste udenlandske udenrigspolitiske forskningscentre.
På den måde opnår vi også en mere effektiv virksomhed, når det gælder omkostninger.
Kræfterne skal samles, og det gør vi ved, at de udenrigspolitiske forskningsinstitutioner sammen med Det Danske Center for Menneskerettigheder indgår i en fælles administrativ struktur.
Det er ganske enkelt udtryk for sund fornuft.
Ved etableringen af det nye center er fem direktørstillinger blevet reduceret til tre.
Stillingerne skal, som hr. Niels Helveg Petersen også bemærkede det, alle slås offentligt op og besættes via de respektive uafhængige bestyrelser.
Opslaget sker uden nogen form for indblanding
fra regeringens side med hensyn til, hvem der skal beklæde stillingerne
Regeringen hverken får eller ønsker at have indflydelse derpå, og sådan skal det naturligvis også være.
Altså nøjagtig som statsministeren sagde det.
Herudover vil de to institutter have en overordnet administrativ ledelse.
Regeringens ministre og Venstres folketingsmedlemmer har gentagne gange påpeget, at Institut for Menneskerettigheder også i den nye form skal være en uafhængig institution.
For Venstre spiller det en afgørende rolle, at Institut for Menneskerettigheder får kompetence til også at varetage de forpligtelser, der følger af Rådets direktiv af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse.
Det vil regeringen også opfylde.
Der er for tiden et udvalgsarbejde i gang, der skal give anbefalinger om, hvordan direktivet mest hensigtsmæssigt gennemføres i dansk ret; det var det, integrationsministeren henviste til.
Et lovforslag herom vil blive fremsat til efteråret med henblik på gennemførelse, inden direktivets gennemførelsesfrist.
Derfor nedlægges den selvstændige del af Nævnet for Etnisk Ligestilling først pr. 31. december 2002, når loven om Dansk Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder træder i kraft 1. januar 2003.
I Venstre ser vi frem til at samarbejde med Folketingets partier om lovforslaget, når dette fremsættes.
Niels Helveg Petersen (RV), 2002-03-12:
Jeg vil gerne takke statsministeren og integrationsministeren for deres besvarelser.
Lad mig sige med det samme, at det selvfølgelig ikke er meningen og heller ikke muligt under denne debat i dag at tage stilling til nogen enkeltheder i det lovforslag, som regeringen har bebudet, men som jo ikke er fremsat for Tinget.
Det er derimod muligt at beskæftige sig med denne sags hovedspørgsmål.
Og hovedspørgsmålet har hele tiden været at sikre uafhængigheden af Det Danske Center for Menneskerettigheder, det, der nu får et andet navn, forstår
Jeg er tilfreds med, at det af integrationsministerens og statsministerens besvarelser aldeles utvetydigt fremgår, at Det Dansk Center for Menneskerettigheder kan fortsætte som en uafhængig menneskerettighedsinstitution i overensstemmelse med Paris-principperne, som er godkendt af FN's generalforsamling i 1993.
Det har hele tiden været hovedspørgsmålet, det er årsagen til, at vi stillede en forespørgsel, for det ville vi have afklaret.
Derimod kan vi selvfølgelig ikke tage stilling til enkeltheder i lovforslaget.
Det andet hovedspørgsmål er så spørgsmålet om direktørernes placering i dette samlede billede, og her er det jo klart af besvarelserne, at det som hidtil skal forholde sig sådan, at det er bestyrelserne, der udpeger direktørerne.
Og jeg vil da gerne citere, hvad udenrigsministeren skrev i Berlingske Tidende i lørdags om det opslag, der skal ske af direktørstillingerne, for jeg synes, det er væsentligt: »Opslaget sker uden nogen form for foregribelse af, hvem der skal beklæde stillingerne.«
Og så fortsættes der: »Regeringen har ingen indflydelse på det, skal ikke have det og ønsker ikke at få det.« Dermed mener jeg, at der er skabt klarhed på to hovedspørgsmål i debatten, og vigtige enkeltheder i øvrigt må vi så diskutere, når lovforslaget til sin tid kommer til behandling her i Folketinget.
Men det, der er situationen efter dette forløb, er, at regeringen efter pres herhjemmefra og fra udlandet afstår fra at begå, hvad jeg vil kalde en uoprettelig dumhed.
Det ville have været en virkelig fantastisk brøler i det internationale samkvem med de andre nationer, hvis Danmark havde taget det ekstraordinære skridt at afskaffe uafhængigheden for et internationalt anerkendt menneskerettighedsinstitut.
Man bliver nøjsom.
Men én skade er sket.
Jeg er ikke i tvivl om, at forslaget om nedlæggelse af centeret i den oprindelige udgave, som det blev sendt ud i verden sammen med andre tiltag med beskæring af ulandsbistand, stramning af udlændingelovgivningen tilsammen i forhold til udlandet giver indtryk af indadvendthed, at man skærer sig væk fra det internationale samfund, hvor det modsatte er det, der er behov for, og at Danmark på menneskerettighedsområdet har mistet troværdighed.
Troværdighed i dansk politik i international politik er noget, det tager lang tid at oparbejde.
Det tager meget kort tid at nedbryde.
Danmark vil tale med mindre vægt, når det drejer sig om menneskerettighederne.
Danmark er blevet mindre af hele dette forløb.