Peter Duetoft (CD), 2001-05-22:
Peter Plys har en meget kendt bemærkning, nemlig bemærkningen om, at det jo ikke er alle, der har forstand og sådan.
Og hvis man ikke tænker på konsekvenserne af det, man selv gør, så synes jeg, det er vanskeligt.
Og vi vil godt slå fast fra CD's side i al fald, at kulturen og kulturpolitikken selvfølgelig er til for sin egen skyld.
Den er ikke til, for at den skal kommercialiseres i den forstand, at den skal kunne betale sig osv.
Skeptikerne over for kulturstøtte og kunststøtte osv. har da i al fald fået et problem i dag.
De har fået det problem, at man i hvert fald sort på hvidt kan dokumentere, at det kan betale sig.
Det er for os ikke argumentet for, at man så skal føre en kulturpolitik.
Et eksempel er filmen.
Det, der foregår på filmområdet i øjeblikket, er da i al fald noget af et gennembrud, både for det danske samfund, for den danske kultur og jo også økonomisk.
Der var en diskussion i forbindelse med finansloven, hvor nogle partier stillede sig op og sagde, at netop fordi det gik så godt i dansk film, så var der ingen grund til at støtte dem nu, hvor andre af os sagde, at så var det jo netop nu, vi skal gøre det.
I virkeligheden kan man vel tænke lidt på vindmøllerne.
Det var jo samme diskussion, at på et tidspunkt, hvor det så ud, som om der var et godt potentiale, så støttede man, og i dag er vi nogle af dem, der eksporterer aller-, allermest til hele verden.
Jo, det er en fornuftig investering i kulturen også at gøre det på den måde.
Der skal vi ikke over i gammeldags prangerpolitik og sige, åh nej, nu tjener vi penge dér, så skal det ikke blive til mere.
Nej, vi skal da selvfølgelig udnytte de områder, der har styrke.
Men det må altså også godt gå den anden vej.
Jeg kan ikke lade være at tænke på Lego.
Lego startede jo med en ren kommerciel produktion af byggeklodser og endte som et kulturprojekt.
Altså Legoland tjener penge hjem, Legoland giver en oplevelse, det fortæller noget om dansk historie og verdenshistorien, arkitektur og hvad ved jeg?
Det startede med en lille byggeklods.
Det kan altså også godt smitte den anden vej.
Jeg er enig i, at kunst og kultur kan udvikle virksomheder.
Hvis man skal være meget grov, så kunne man sige, at hvor folkeskolen måske tager kreativiteten fra de unge og fra børnene, så kunne det jo være, at kulturen kunne give dem den tilbage igen.
Og det er jo kreativiteten, der skal få Danmark til at overleve og give Danmark styrke for fremtiden.
Det er mere og mere noget, der også har med kultur at gøre.
Vi er kommet ind i det, man kunne kalde livskvalitetens årti, et tidspunkt, hvor mennesker begynder at prioritere deres tid og deres muligheder anderledes end bare at se på mammon eller se på al teknikken.
Men vi skal vel også passe på, at globaliseringsfrygten osv. ikke bliver for hård.
Jeg synes, at redegørelsen nogle gange er lidt for indelukket.
Jeg synes, man bruger nogle gammeldags udtryk: modspil til global underholdningsindustri eksempelvis.
Ja, men hvad er det for et smagsdommeri, man lægger op til i sådan en udtalelse?
Noget andet, der generede mig meget, var naturligvis angrebene på Disney.
Jeg synes, at det er et urimeligt angreb.
Vi har i øvrigt tjent penge på Disney i Danmark.
De, der kan deres Anders And, ved, at Anders And engang hævede skibe ved hjælp af bordtennisbolde.
Og det varede ikke så længe, før en fabrikant i Århus faktisk inspireret af Disney og Anders And opfandt en måde at hæve skibe på rundt om i verden.
Jo, det førte til produktudvikling i Danmark, og hvorfor skal vi dog lukke det ude? Jeg synes, det skal være dansk kultur, som vi står ved, dansk kultur, som vi udvikler, dansk kultur, som vi støtter, men der er en dobbelthed.
På den ene måde skal vi skabe rammerne for kunst og kultur, så den kan udvikle sig,
og på den anden måde skal vi give virksomheder økonomisk overskud til at udvikle det samspil, som alle står og snakker om her i dag.
For hvis de ikke har råd til det, og hvis man beskatter dem voldsomt og gør deres arbejdsvilkår umulige i erhvervslivet, så får vi jo aldrig det samspil, som vi alle sammen gerne vil have.
Hvis man straffer dem, så vælger de at bruge deres penge andetsteds.
Så det er en kombination af fornuftig økonomisk politik, en fornuftig kulturpolitik og så lidt skub hist og her.
Og der giver redegørelsen nogle meget gode forslag og nogle meget gode bud på, hvordan man kan komme videre.
Og jeg kan sige, at CD kan støtte det forslag til vedtagelse, som regeringen, SF og Enhedslisten har fremsat.