Svend Erik Hovmand (V), 2000-10-31:
Hvilken rolle skal det nordiske samarbejde spille i fremtidens Europa og hvordan?
Dette centrale tema er på dagsordenen, ikke alene her i Folketinget i dag, men i alle de nordiske lande og ikke mindst i Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd.
Redegørelsen fra den nordiske vismandsgruppe med vores egen Lykke Friis som dansk repræsentant har lagt op til debatten om de nordiske landes indsats både i forhold til EU og EØS og også i forhold til Nordens nærområder, de baltiske lande, Rusland, Østersøregionen og naboerne i de arktiske områder samt Vestnorden.
I stedet for den hidtidige struktur med tre søjler i Nordisk Råd foreslår vismændene en cirkulær struktur, hvor man om konkrete spørgsmål af fælles interesse kan samarbejde på lige fod med repræsentanterne fra nærområderne.
Der er ingen tvivl i mit sind om, at globaliseringen betyder, at de enkelte lande er for små til selv at løse mange af de opgaver, som nationalstaterne hidtil har stået for.
Eller tag erhvervslivet: Hvad er det, vi har oplevet de senere år?
Vi har jo oplevet en grænseoverskridende samarbejdsstruktur udvikle sig på næsten alle områder.
I dag er en dansk bank med i et samarbejde med en svensk bank, med en norsk bank osv.
Vi ser det på bryggeriområdet, vi ser det på mejeriområdet, vi ser det på teknologiområdet.
På stort set alle områder har vi mere og mere tydeligt denne grænseoverskridende virksomhedsstruktur, og her er de nordiske landes samarbejdskultur og samarbejdsbasis jo af stor betydning.
Udviklingen af EU betyder, at man ikke alene koordinerer sine synspunkter inden for de nordiske lande, men jeg tror også, at vi om føje år vil opleve, at vi vil koordinere vores synspunkter ikke alene i de nordiske lande, men også i vores nærområder. Vi har for ganske nylig set Beneluxlandene stå med et stykke papir med deres syn på, hvad der skal foregå i Nice.
Jeg ved ikke, om vi nogen sinde når så langt i det nordisk samarbejde, men vi har dog eksempler på, at vi på nogle områder har trukket på samme hammel og talt med fælles røst.
Jeg tror også, at vi, når taler om den nordiske dimension eksempelvis, vil kunne opleve, at det regionale samarbejde omkring Østersøen vil vise, at der er basis for, at vi taler om ikke med én stemme så i hvert fald i kor i de nordiske lande, de baltiske lande og måske også Polen og andre.
Derfor er der ingen tvivl om, at den udvikling, vi her oplever, er startet, den har taget fart, og nu gælder det bare om at sikre, at det er det nordiske samarbejde, der er er udgangspunktet for den videre udvikling.
Jeg synes, at der i denne her rapport er mange spændende ting, og vi skal, som fru Hanne Andersen netop var inde på, vende tilbage til en mere konkret drøftelse af den.
Men jeg ville godt have gjort disse indledende bemærkninger for at understrege, at vi befinder os i en periode i det nordiske samarbejde, hvor vi selvfølgelig for at tilpasse os udviklingen ikke skal have skyklapper på, men sikre os, at det er de nordiske landes fundament, der er basis for de beslutninger og det samarbejde, som omfatter vores region af verden.
Hvis vi ikke gør det, hvis vi ikke selv tager initiativet, så er der andre, der vil gøre det, og så vil beslutningerne blive truffet andre steder, for de vil blive truffet alligevel. Det nordiske samarbejde har jo noget, som andre internationale fora ikke har, inklusive EU.
Det har nemlig en folkelig dimension og en dimension, som betyder samarbejde mellem parlamentarikere i et omfang, som vi ikke kender det i andre internationale fora; en folkelig dimension, som kommer til udtryk i det fremragende skrift, som Foreningen Norden har udarbejdet i forbindelse med vismandsrapporten og diskussionen om Nordens placering i fremtidens Europa.
Det er et fantastisk godt eksempel på den folkelige dimension, som er et særkende i vores samarbejde, og som vi absolut ikke skal underkende.
Lad mig tage en helt konkret sag som IT-området, hvor vi jo nu oplever, at der et behov for, at de nordiske lande i fællesskab gennemfører lovgivninger med fuld liberalisering, privatisering måske også, af hele telesektoren og dermed en styrket forskning; et samarbejde over grænserne for de virksomheder, som i dag tilsammen har gjort sig gældende i den internationale udvikling.
Det, der er sket, er jo, at vi både på IT-området, på medicinområdet, på bioteknologiområdet har etableret et nordisk samarbejde, som er grænseoverskridende, og som har givet genlyd rundtomkring i verden.
Det bærer Ministerrådets arbejde også i nogen grad præg af.
Der er virkelig sat penge af og ofret opmærksomhed på den udvikling, som jeg her har tilkendegivet.
Det fremgår af ministerens redegørelse i dag, at der specielt på IT-området er sat et konkret beløb af - jeg tror, det er 1 mio. kr. - på forskningsområdet, men at der i det hele taget gøres meget for, at man også på den erhvervsmæssige side fremmer en udvikling for samarbejde de nordiske lande imellem.
Det vil vi gerne tage hatten af for. Jeg vil også gerne sige, at der på en række andre områder i ministerens redegørelse er nogle gode svingninger. Jeg tænker eksempelvis på den beskrivelse af det kulturelle og det folkelige samarbejde, som fremhæves i redegørelsen. Jeg synes også, der er nogle gode resultater at pege på.
Altså fremstødet med vikingerne i USA er jo en perle simpelt hen, hvor vi har vist, at vi i samarbejde er i stand til at kunne sætte de nordiske lande på dagsordenen i den amerikanske diskussion.
Jeg skal i øvrigt ikke beskæftige mig voldsomt meget yderligere med redegørelsen.
Jeg synes som sagt, at der er mange positive ting i den.
Jeg vil bare håbe på og bede til, at man i den fremtidige diskussion omkring vores struktur lægger lidt mere vægt på det parlamentariske.
Jeg vil gerne sige det ligeud til ministeren, at jeg synes, der er et demokratisk underskud, både når det drejer sig om budgetredegørelsen, og især når det drejer sig om spørgsmålet om vismandsrapporten.
Der er ikke kommet nogen indstilling fra ministeren på det område endnu.
Men når den indstilling skal laves, så beder jeg til, at ministeren tænker på sin egen tid som almindelig parlamentariker her i huset.
Jeg synes, der er meget fornuft i at sikre et bedre samarbejde mellem parlamentarikere i fagudvalgene i de nordiske lande.
Coripir kalder vi det inden for EU-samarbejdet.
Det kunne man godt finde nogle modeller på.
Jeg er ikke sikker på, at det er den rigtigste, man har lavet her.
Men det må selvfølgelig ikke føre til, at det bliver det eneste.
Vi kan jo ikke alene have en situation, hvor vi fjerner
de tre søjler og Nordisk Råd og så erstatter det med det såkaldte cirkelsamarbejde.
Der skal jo også være en parlamentarisk baggrund for at træffe de beslutninger.
De parlamentarikere må jo have et mandat til at kunne træffe de beslutninger, og den beslutning skal jo træffes i et forum, som har en parlamentarisk baggrund for at gøre det.
Derfor er der et missing link i den konstruktion, man har bygget op, og derfor glæder jeg mig meget til den diskussion, og jeg er helt tryg ved, at ministeren i hvert fald har mange års erfaring inden for dette felt.
Og jeg vil også gerne opfordre til, at man nedsætter et fælles udvalg, som man gjorde det sidste gang, mellem ministre og parlamentarikere for at løse denne opgave.
Og så til allersidst en enkelt lille bemærkning, nemlig en kompliment for den liste over rekommandationer, som vi har fået.
Jeg vil gerne sige, så det ikke kan misforstås, at vi i den danske delegation lægger meget vægt på det, og vi er taknemlige for, at ministeren over for embedsmændene også påskønner det materiale, som her er blevet udarbejdet.