Jørn Pedersen (S), 1999-02-25:
Det har vi også gjort.
Og jeg vil i den forbindelse sige, at vi faktisk med et meget bredt flertal her i Folketinget har vedtaget ikke bare en, men en hel række love, der forbedrer forholdene for ældre og handicappede.
Man kunne f.eks. nævne loven om forebyggende hjemmebesøg
for alle over 75 år.
Man kunne nævne præciseringen af kommunernes forpligtelse - og jeg understreger forpligtelse - vedrørende pleje og bistand i hjemmet.
Der er indført krav om skriftlige afgørelser i forhold til den enkelte ældre, og der er vedtaget krav om kvalitetsstandarder.
Der er indført ældreråd og klageråd, og der er klagemulighed til de sociale nævn som noget helt nyt inden for det område her.
Vi har ligeledes forbedret støttemulighederne for byggeri til ældre handicappede og sindslidende.
Der er indført en ledsagerordning, som også bliver omtalt her i vedtagelsen, for de handicappede mellem 18 og 67 år.
Mange af de her initiativer har jo kun virket i ganske kort tid, og vi har endnu ikke set den endelige virkning af samtlige forslag, f.eks. på klageområdet.
Men netop her er der jo meget, der tyder på, at de seneste afgørelser viser, at systemet virker.
I den forbindelse vil jeg da godt sige, at jeg synes, det er fint, at Dansk Folkeparti for længe siden rejste den her forespørgselsdebat, for det er jo længe siden, og man kan næsten sige, at virkeligheden har overhalet den indenom, for mange af de ting, som jeg tror man har haft i tankerne, er faktisk sat på plads allerede.
Men det skal vi ikke bebrejde det parti, der har rejst forespørgslen, for der var måske større behov for den på daværende tidspunkt.
Jeg vil godt sige, at vi er meget opmærksomme på i Socialdemokratiet, at forholdene skal være i orden.
De skal absolut være i orden.
Loven skal holdes.
Og vi vil følge udviklingen nøje og holde kommunerne fast på deres ansvar dér, hvor det klart også ifølge loven er deres ansvar.
Socialdemokratiet har altid været og vil altid være optaget af, at ældre og handicappede har gode og trygge forhold.
Vi vil til gengæld ikke - det vil jeg godt understrege - flytte ansvaret fra kommunerne og herover i Folketinget. Det tror vi ikke på tjener sagen, og jeg kunne forstå på ordføreren for forespørgerne, at det heller ikke er det, de ønsker.
Men her kan man jo nogle gange komme i en konflikt med om ikke andre så sig selv om, hvorvidt man virkelig ønsker det kommunale selvstyre med al dets charme og al dets gru, hvis man kan sige det på den måde, hvor det er den kontante afregning på valgdagen, der afgør, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert, eller om man vil styres centralt.
Det er altså en diskussion, vi kommer ind i, og apropos den diskussion, man har haft i formiddag, så er den måske også mere aktuel, end den længe har været. Jeg vil godt sige, at for os er der ingen tvivl om, at rammerne skal laves centralt her i Folketinget, men udførelsen skal være lokalt.
Så vil jeg godt nævne - det har også allerede et par stykker været inde på her - at der er jo stadig væk penge i den pulje, som regeringen lavede i en finanslovaftale for et par år tilbage sammen med SF.
Der er stadig væk penge at hente til at forbedre hjemmehjælpen.
Så jeg mener egentlig, at vi har lavet rammerne.
Vi har også økonomiaftaler med kommunerne, som de jo ofte siger er for snævre.
Det kan man tage lange diskussioner om.
Det tror jeg ikke vi kan afgøre her i dag.
Så vil jeg sige om forslaget til vedtagelse fra Dansk Folkeparti, at det bærer jo tydeligvis præg af, at Dansk Folkeparti ikke har indgået nogen finanslovaftale.
Det kan man roligt sige.
For tager man et par af pindene, så er de mere omfattende, end jeg vil bede Dansk Folkeparti om at redegøre for her. Det er penge i 100 mio. kr.-klassen, vi taler om, og det kan da være et fromt ønske.
Men jeg går ud fra som givet, at de partier, der her kort før jul indgik en aftale om næste års finanslov, nok ikke rigtig kan forholde sig til så store udgifter, der er så uspecificerede som her.
Dermed har jeg ikke sagt noget om det ædle i formålet, men jeg konstaterer bare, at det er mange penge, vi taler om.
Og uagtet, at man kunne have sympati for tankerne, vil jeg nok sige, at hvis man så også skal anvise pengene, vil vi i hvert fald have et problem.
Og det tror jeg godt jeg kan forudskikke at andre partier måske også vil have.
Hermed har jeg også sagt, at Socialdemokratiet ikke kan stemme for den vedtagelse, der ligger, men jeg vil samtidig sige, at det da er godt, at vi får debatten igen.
Det er mit lønlige håb, at når nu det har vist sig, at ankesystemet faktisk virker efter den hensigt, hvori vi lavede det, så når vi måske dertil, at vi fremover undgår den slags debatter på baggrund af avisartikler, men at vi i stedet for virkelig kan forholde os til, om verden fungerer, som den skal.