runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Frevert (DF), 2002-04-12:
Det er jo lidt forstemmende at skulle opleve, at der er så lidt opbakning til Dansk Folkepartis forslag, men jeg synes nu nok, at det mest forstemmende er at opleve Venstre og De Konservative her, for da forslaget var oppe sidste gang, stemte De Konservative for forslaget, og Venstre undlod at stemme.
Jeg kan næsten bedre forstå Venstre, for så var der åbnet mulighed for at stemme nej til forslaget på nuværende tidspunkt.
Jeg forstår ikke princippet, heller ikke, når man tænker på den grundtvigianske holdning, som Venstre har, men det er jo så Venstres holdning til denne sag.
Derimod synes jeg, det er overordentlig fantastisk, at De Konservatives ordfører, fru Helle Sjelle, skifter mening i løbet af 24 timer, for i JydskeVestkysten den 11. april, det var som bekendt i går, står der: »Vi mener at kristendomsundervisningen skal være obligatorisk, siger uddannelsesordfører Helle Sjelle«.
Jeg kan godt forstå, at de andre partier måske ikke synes, at det er så interessant et forslag, som vi andre gør, men at man skifter standpunkt på den måde, synes jeg virkelig er dårligt, når vi oven i købet er en del af regeringens parlamentariske grundlag.
Dansk Folkeparti har stadig væk den mening, at det skolefag, som her er til drøftelse, har haft den underlige skæbne, at det engang hed religion og dengang alene gik ud på at lære eleverne kristendom.
Tendensen er så gået i retning af, at kristendommen i højere og højere grad er blevet en blandt flere trosformer, som eleverne kan vælge imellem, ligesom man vælger varer i et supermarked.
Når kristendommen skal have en særstatus i den danske skole, er det selvfølgelig, fordi den er det ene historisk givende grundlag for hele vor kultur og tænkemåde.
Det er ikke, fordi skolen skal missionere.
Der står således udtrykkeligt i læseplanen, at undervisningen skal være kundskabsmeddelende, ikke forkyndende.
Andre religioner bør inddrages i undervisningen for at sætte forhold og modsætninger i perspektiv.
Derudover hører orientering om fremmede religioner efter Dansk Folkepartis mening hjemme i samfundsfag og verdenshistorieundervisning.
Når det nu foreslås, at man vender tilbage til betegnelsen religion og gør undervisningen gennemført multireligiøs, er det selvfølgelig, fordi det skønnes diskriminerende for indvandrerbørn i skolen, at de skal mindes om, at Danmark er et kristent land.
I nogle grundtvigske kredse har der været en tradition
for, at for kristendommens egen skyld skulle undervisningen i den være frivillig.
Dette i og for sig tiltalende synspunkt har mistet sit formål ved bestemmelsen om, at faget kun er kundskabsmeddelende, og i dag kan synspunktet slet ikke opretholdes.
Med det stærkt forøgede antal af børn af anden trosbaggrund er det nødvendigt, at kristendomskundskab er obligatorisk for alle.
Derfor er det klart, at med de synspunkter, som
Dansk Folkeparti har, er vi helt sikre på, at det vil være fatalt ikke at fjerne lovens § 6, stk. 2. Så det var ordene.
Helle Sjelle (KF), 2002-04-12:
Jeg vil blot gøre fru Louise Frevert opmærksom på, at vi holder de aftaler, vi indgår, og vi skifter ikke mening, som vinden blæser.
Vi mener blot, at diskussionen om den obligatoriske kristendomsundervisning hører hjemme under forhandlingerne om den fremtidige folkeskole, og der vil vi rejse spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2002-04-12:
Så vil jeg da håbe, at den fortsatte dialog imellem De Konservative og Dansk Folkeparti kan foregå i de fremtidige forhandlinger.
Så jeg venter stadig på at blive inviteret af ministeren.
Helle Sjelle (KF), 2002-04-12:
om den obligatoriske kristendomsundervisning
Peter Christensen (V), 2002-04-12:
Dette lovforslags formål er i tråd med regeringens plan om nedlæggelse af råd og nævn.
Hermed forenkles og moderniseres vurderingsorganisationen og vurderingsprocessen.
Vi vil med dette lovforslag modernisere og forenkle den snart 100 år gamle institution med de 227 vurderingsråd og de 27 skyldsråd.
Udviklingen skal ikke følge systemerne, men systemerne skal følge med udviklingen.
Med indførelse af det nye loft for ejendomsværdibeskatningen
ville det være bemærkelsesværdigt, hvis vi ikke tog fat på en gennemgribende forenkling af hele vurderingsorganisationen og -processen. Det ville være kritisabelt, hvis vi ikke konstant kigger på behovet for ethvert bureaukrati og det hensigtsmæssige i enhver given struktur.
Det er vigtigt, at man med dette forslag opretholder borgernes retssikkerhed og klagemuligheder.
Når dette er sagt, kan man derudover glæde sig over, at man får et mindre administrativt tungt system.
Måden, hvorpå ejendomsvurderingen foregår, vil ske efter færre parametre og enklere regler.
Idet ejendomsværdiskatten er låst fast på det nuværende niveau, er der udsigt til, at størsteparten af de 33.000 klagesager, der bliver behandlet årlig, ikke længere vil blive indgivet. Som sagt får vi stadig den samme høje retssikkerhed som før.
Vurderingen vil fortsat kunne ankes, og klagen vil også fortsat blive behandlet af lægfolk.
Nu vil det blot ske på amtsplan.
Jeg ser altså dette lovforslag som en regelforenkling for at få systemet til at passe med den tid, vi lever i.
Men verden er som sagt en anden i dag, end den var dengang, og systemet må og skal følge med. Vi tjener ingens formål ved ikke hele tiden at se på, hvordan man kan gøre det lidt bedre og lidt mindre omkostningskrævende.
Alene dette regelforenklingsforslag sparer det offentlige for 125 mio. kr. - penge, vi med den
største fornøjelse har kunnet prioritere anderledes til gavn for danskerne.
Venstre kan støtte forslaget og ser frem til en god og grundig udvalgsbehandling.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-04-12:
Undervisningen i kristendomskundskab giver eleverne indtryk af kristendommens værdi som den vestlige verdens identitetsskabende og kulturbærende kraft.
Kendskabet til kristendommen giver mulighed for at kende og forstå danske rødder, hvorved det bliver nemmere at forstå og forholde sig til andres rødder og baggrund - kort sagt: Såfremt du ikke kender dig selv og din baggrund, alternativt baggrunden og værdierne i det land, du vokser op i, har du vanskeligt ved at sætte dig ind i andres baggrund, og du har vanskeligt ved at sætte andre værdier i relief.
Vi mener således fra Venstres side, at kristendomskundskab kan bidrage til den internationale forståelse i folkeskolen, og derfor er det ønskeligt, at så mange elever som muligt følger faget.
Men når vi skal vurdere ophævelse af fritagelsesparagraffen i folkeskoleloven, synes vi, det er væsentligt, at man tænker på, hvad der er baggrunden for fritagelsesparagraffen.
Paragraffen har eksisteret siden 1937 og er begrundet i et ønske om ikke at tvinge elever med en anden tro ind i den samvittighedskonflikt, som det typisk ville føre til, hvis det var sådan, at de tvangsmæssigt skulle følge faget.
Derfor ønsker vi fra Venstres side at holde fast i fritagelsesparagraffen.
Vi har også en anden frygt: Såfremt man ophæver fritagelsesparagraffen, vil det næste skridt være, at faget ændrer navn og indhold til religion, og det ønsker vi ikke fra Venstres side.
Vi har noteret os i bemærkningerne til Dansk Folkepartis lovforslag, at Dansk Folkeparti ligesom vi synes, der er
meget store forskelle på, hvor meget fritagelsesparagraffen anvendes, og hvor alvorligt skolelederne tager deres opgave med hensyn til at sikre, at forældrene faktisk påtager sig at sørge for barnets religionsundervisning
Jeg har et helt konkret eksempel fra Uddannelsesudvalgets studietur til Århus for et par år siden, som meget, meget tydeligt viser, at der er forskel på, hvordan skolelederne griber sagen an.
Vi besøgte to skoler i Gjellerupplanen med mange tosprogede børn.
På den ene skole anvendte man et ønske om fritagelse til at få en god dialog med forældrene om, hvad indholdet af faget var, men også hvad indholdet af den danske folkeskole i øvrigt var, og der var faktisk meget få elever og meget få forældre, der bad om fritagelse efterfølgende.
På den anden skole mente man ikke, man havde tid og ressourcer til at tage den personlige samtale med forældrene, og derfor blev fritagelserne så at sige udstedt med venstre hånd.
Der var væsentlig flere, ca. 10 gange så mange, der var fritaget på skole nr. 2, end der var på skole nr. 1. Vi har noteret os, at undervisningsministeren her for få minutter siden meddelte, at hun meget gerne vil sikre, at skolelederne er deres ansvar bevidst.
Vi ønsker, at ministeriet indskærper over for kommunerne og skolelederne, at man har et ansvar, når man giver en sådan fritagelse, og at man som skoleleder har et ansvar for at tage en samtale med forældrene.
Venstre kan på den baggrund ikke støtte forslaget.
Ole Stavad (S), 2002-04-12:
Man kan jo blive ramt af tidnød, for jeg mener ikke, jeg fik svar.
Faktisk mener jeg, at jeg stillede et meget præcist spørgsmål: Mener Dansk Folkeparti, at det er fair og ordentligt, og at vi kan være bekendt over for borgerne, at de får meldt nye skatter ud på grundlag af nye vurderinger, som de end ikke får adgang til at gøre indsigelse imod og klage over, hvilket vil være retstilstanden hvert andet år, hvis ministerens lovforslag vedtages, som han har fremsat det?
Så vil jeg egentlig godt - for at vide, hvad det er for et rum, vi opererer i - spørge Dansk Folkeparti: Er det her forslag omfattet af finanslovaftalen mellem de to regeringspartier og Dansk Folkeparti i en form, så Dansk Folkeparti er bundet på hænder og fødder og ikke har frihed?
For hvis man siger, at uanset hvad der sker, uanset hvad ministeren siger, uanset hvad forslagets indhold er, har vi bundet os til at ville stemme for med lukkede øjne, er der jo ikke så meget ved, at vi snakker med Dansk Folkeparti om det.
Har Dansk Folkeparti frihed til at operere på feltet, kan man deltage politisk i det her?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-04-12:
Det mener jeg faktisk ikke det er, vil jeg sige til skatteministeren.
Det har været sagt flere gange i dag, at det her drejer sig om forenkling, ved at man laver sådan en centralistisk, statslig model fra en kommunal model.
Der har været røster fremme om, at det er planer, regeringen også har på andre områder.
Man kunne jo med lige så god ret fra regeringens side foreslå, når man er inde i det her,
at man stort set nedlagde kommunerne. Er det rigtigt, som der har været røster fremme om, at regeringen faktisk har haft planer om, at den kommunale ligning også skulle overføres til staten og have en tilsvarende behandling som på det her område?
Det har været nævnt i flere sammenhænge.
Det har man talt om her på Christiansborg.
Finansministeren har haft planen.
Er det det, vi er i gang med, ud over det, vi ser på det her tidspunkt?
Dét var det måske også rimeligt at få en kommentar til.
Mikkel Dencker (DF), 2002-04-12:
Jeg vil da gerne til at starte med undskylde over for hr. Stavad, at jeg glemte at svare på hans spørgsmål i første omgang.
Grunden til, at man afskaffer en vurdering hvert år og så sætter en årsregulering i stedet for, er for at gøre det mere rationelt og nemmere.
Vi kunne også lave vurderinger hvert halve år for at gøre det endnu mere præcist.
Vi kunne også gøre det
hver tredje måned.
Det ville være meget dyrt.
Man må sætte tingene i forhold til, hvad de koster, og hvad man bruger tingene til.
Hr. Ole M. Nielsen spørger ... ja, det spørgsmål missede jeg.
Beklager!
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-12:
I Det Radikale Venstre er vi positivt indstillet over for regeringens mål, nemlig en slankere struktur for vurderingsrådene og vurderingsområdet.
Vi tror, der er rum for nogle rationaliseringsgevinster, uden at vurderingsopgaven vil blive udført ringere.
Når det er sagt, så mener vi i Det Radikale Venstre, at en bevarelse af de nuværende skyldrådsgrænser klart ville være at foretrække frem for den amtsopdeling, der bliver lagt op til i lovforslaget.
Amternes størrelse varierer betydeligt, og amtsopdelingen forekommer ikke at være den mest oplagte, mest rationelle.
Vi er i Det Radikale Venstre endvidere betænkelige ved, at vurderingerne fremover skal ske på baggrund af færre kriterier.
Det er vi ikke begejstrede for.
Vi håber, at regeringen vil indgå i nogle konstruktive drøftelser om bl.a. de her ting, som jeg har rejst her, men også om en række andre problemstillinger, som er tilgået os fra de lokale radikale vurderingsrådsmedlemmer.
vil vi selvfølgelig tage alvorligt og lytte til, og vi håber også, at regeringen på samme måde vil give sig tid.
Jeg vil gerne understrege igen, at vi grundlæggende er positive over for at se på det her område, og jeg vil kraftigt opfordre til, at man giver sig ordentlig tid i regeringen og lytter til bl.a. den opfordring, der er kommet fra Socialdemokratiet i dag om lige at klappe hesten, så vi kan få lavet det her på en ordentlig måde, sådan at målene bliver nået, men på en seriøs måde.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-04-12:
Enhedslisten er i udgangspunktet meget positiv over for, at man forsøger at forenkle og modernisere vurderingsorganisationen og vurderingsprocessen.
Vi er imidlertid skeptiske over for et forslag, der erstatter et system baseret på lægfolk med et system, som ensidigt er baseret på embedsmænd. Vi mener, at det er afgørende for et vurderingssystems legitimitet i forhold til befolkningen, at der træffes afgørelser, som opfattes som rimelige og fornuftige, og her kan netop lægfolk spille en meget vigtig rolle. Principielt mener vi også, at der er mange kvaliteter ved, at almindelige borgere inddrages i administrationen af de offentlige systemer.
Grundlæggende går vi ikke ind for, at man fjerner det nære samfunds repræsentanter i vurderingen til fordel for centralt placerede embedsmænd.
Den type centralisering er vi ikke glade for.
Vi afventer derfor med spænding ministerens svar på de spørgsmål, som Vurderingsrådsforeningen har stillet i sit høringssvar.
Det gælder ikke mindst de spørgsmål, som Vurderingsrådsforeningen og i øvrigt også Kommunernes Landsforening stiller om retssikkerhed og habilitetsspørgsmål.
Vi er også skeptiske over for regeringens forslag om at overflytte vurderingsopgaven fra kommunalt til statsligt niveau.
Umiddelbart mener vi, at netop lokalkendskabet ofte vil være en stor fordel i bedømmelsen af de her sager.
Vi vil derfor være meget interesseret i, at man under udvalgsarbejdet ser på mulighederne for at forenkle og modernisere uden at gennemføre de elementer af regeringens forslag, som har de her negative konsekvenser, jeg har været inde på.
I den sammenhæng vil vi også se kritisk på de beregninger, der ligger bag regeringens forventninger om at kunne opnå meget store besparelser.
Vi er altså positive over for intentionen bag forslaget, men vi er meget, meget kritiske over for en række af de midler, der foreslås, og derfor kan vi ikke umiddelbart støtte forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-12:
Jeg skal ikke afvise, at man sikkert kan få udført den vurderingsopgave på en anden måde end den, der ligger i den nuværende struktur.
Vi er ikke imod forenklinger, forandringer osv.
Det interessante er, at jeg har ladet mig fortælle af en, der var med i forhandlingerne i 1995
, og det er ikke den daværende skatteminister, for han kan ikke huske det, siger han, men det var en anden forhandler, der sagde, at i 1995 stemte Venstre imod den eksisterende konstruktion, fordi den rummede for lidt folkelighed.
Det er jo interessant, hvis det passer, det må vi have eftersporet, for her er der i hvert fald ikke meget folkelighed tilbage, den er fuldstændig luget ud, og det er jo mærkeligt, at partier som Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative går ind for det.
Vi mener, at denne her forenkling, denne her besparelse, denne her rationalisering er så grov, at forenkling står i modsætning til retfærdighed og retssikkerhed.
Så bliver der sagt, at vi da også kunne gå tilbage til de gamle sognekommuner og så have syv-otte vurderingsmænd i hver lille kommune osv.
Det synes jeg er en dårlig måde at argumentere på, for det er der jo ikke nogen der snakker om.
Hvorfor skulle man gå den helt modsatte vej?
Det er der jo ingen der har argumenteret for.
Det hænger jo helt nøje sammen, og det hænger jo også sammen med, at den nuværende regering har lagt hele det system for had.
Jeg tænker på, at det er
, som om den nuværende regering ikke helt har fundet ud af, at den er blevet regering, den er stadig væk i opposition, den skal bare ligesom reagere; uanset om det er fornuftigt eller ikke fornuftigt, skal den lave om på det.
Det, der er så utrolig negativt, er jo, at dialogen, debatten, er afskaffet, og derfor er det da også fuldstændig lige meget, om vi skal have deputationer og skrive betænkninger på onsdag på én dag.
Der er ikke noget som helst, der bliver anderledes, selv om vi bruger 2 uger på det.
Vi får mere at vide om, hvor tosset det, man laver, er, men det bliver ikke ændret.
Det så vi jo ved, at finanslovproceduren blev forlænget med et par uger i forhold til, hvad der oprindelig var meningen, fordi der skulle være mere tid.
Dialogen og debatten er afskaffet, og det ser vi den ene gang efter den anden, og hvorfor?
Jo, fordi det står i dette 100-dages-program, som man fik formuleret i huj og hast.
Det er sådan ligesom blevet et must; det skal man leve op til, og så må det blive, som det kan.
Det er i sig selv nok til, at vi kunne være imod det,
men for os er det væsentlige, at vi får forenklingen på bekostning af retfærdighed og retssikkerhed, og det kan vi ikke gå ind for.
Selv om det her skulle komme til at fungere, som også de her vurderingsformænd skriver til de nordjyske regeringspartiers folketingsmedlemmer, hvilket jeg er kommet i besiddelse af, at de ikke vil afvise, at det kan komme til i løbet af en 4-5 år, men hvor de også mener, at vi skal have en rimelig overgangsordning, vil jeg meget gerne appellere til, at man besinder sig og udsætter ikrafttrædelsen af det nye system.
Jacob Buksti (S), 2002-04-12:
Jeg vil gerne spørge skatteministeren sådan af hensyn til klarheden over, hvad det egentlig er, vi står med her: Skal dette lovforslag være vedtaget, så det kan træde i kraft pr. 1. maj?
Er det sådan, at det skal hastes igennem, eller har vi al den tid, vi vil have?
Det må kunne besvares ganske klart.
Det nytter jo ikke noget, at skatteministeren står heroppe og siger, at Socialdemokratiet demonstrerer sin uvilje mod at ændre på tingene i samfundet.
Så har skatteministeren i hvert fald ikke hørt, hvad der er blevet sagt.
Derfor har jeg foreslået, at man skulle tage sig tid, tage 1 år, hvor man kan overveje de her ting, for mildest sagt giver det her jo ikke den besparelse, skatteministeren siger, det skal.
Mener skatteministeren ikke, at der er behov for, at vi kunne give det 1 år mere?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-04-12:
Når Folketinget behandler skatteforslag, bruger man en god tid på det, fordi man skal sikre, at alt er belyst, at alt er klarlagt.
Man har mange møder i Skatteudvalget for at sikre, at tingene går rigtigt til, at der ikke er overset noget.
Her har vi et forslag, og skal det behandles færdigt, som skatteministeren ønsker det, nemlig inden den 1. maj, skal det være klart i Skatteudvalget i næste uge.
Vi har vores ordinære møde på onsdag, men vi er selvfølgelig klar til at tage ekstra møder.
Men det skal være klar i næste uge, for at det kan komme til anden og tredje behandling ugen efter.
Det er helt afgørende.
Mener skatteministeren, at det er tilrådeligt for et så kompliceret forslag på over 70 sider, at det bliver ordnet her tirsdag-onsdag? De første spørgsmål til Skatteudvalget er kommet, og der kommer helt sikkert langt flere, for der er mange, der har interesser i det her, og der kommer deputationer og samråd.
Er det virkelig tilrådeligt og retssikkerhedsmæssigt forsvarligt for en VK-regering?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-12:
Nu har jeg valgt ikke at ville provokere denne fredag eftermiddag, men jeg er altså nødt til at sige, at efter valget i 1998 blev der fremsat 40 regeringsforslag den 26. marts, og de 36 var til første behandling den 4. april.
Den 1. juni blev der fremsat 32 forslag, hvoraf de 30 var færdigbehandlet den 26.juni. Jeg siger bare dette for at understrege, at her taler vi altså om et lovforslag, som blev fremsat den 20. marts.
Det er jo ikke sådan, at man ikke har haft lejlighed til at læse lovforslaget.
Det er jo ikke sådan, at det er første gang i Folketingets historie, at man har haft en rimelig hurtig behandling.
Faktisk har denne her sag også været til disposition gennem adskillige måneder.
Det er da klart, at Folketinget skal give et forslag en fornuftig behandling, men når jeg gerne ser, at man bliver færdig til den 1. maj, er det jo af de praktiske hensyn, som enhver kan forstå, og derfor glæder det mig også, at formanden er indstillet på ekstraordinære møder.
Når vi det ikke til den 1. maj, må vi trække det lidt ud over det.
Det er klart, at det da skal behandles ordentligt.
Men det er efter min opfattelse vigtigt lige at understrege, at det jo ikke er nogen fantastisk nyskabelse, der her er tale om, når man ser tilbage på historien.
Jacob Buksti (S), 2002-04-12:
Det er jo en gammel læresætning, at det bedste forsvar er et godt angreb, men det, vi har at gøre med her, var ikke engang et godt angreb.
For det er da meget godt, at skatteministeren næsten som en tilståelsessag her kan stå og remse op, hvordan og hvorledes det har været tidligere - det må jo være, fordi skatteministeren åbenbart har forberedt sig på, at der vil blive rørt ved det her problem - men skatteministeren kan jo ikke være ubekendt med, at der i mellemtiden har været en meget lang proces her i Tinget om lovkvalitet, og jeg husker, at blandt andre et daværende Venstrefolketingsmedlem var meget aktiv i den.
Derfor mener jeg virkelig, at jeg bliver nødt til at høre: Betyder det her, at ministeren mener, at vi kan gå ud over den 1. maj med behandlingen af det her, uden at ministeren kommer i konflikt med den lov, der ligger, eller hvordan og hvorledes har ministeren tænkt sig at forholde sig til det?
Jeg går ud fra, at ministeren mener, at forudsætningen for, at vi i det mindste kan have en tredje behandling, er, at der er svaret på de spørgsmål, der er stillet.
Hvis det hele skal foregå i samme møde, er det en illusion, og så kan vi lige så godt gå direkte til tredje behandling.
Morten Bødskov (S), 2002-04-12:
Der er jo ved at udvikle sig en noget besynderlig kutyme for den nuværende regering, når man behandler høringssvarene, og når man behandler indsigelser mod den lovgivning, som bliver fremsat her i Folketinget.
Hvis berørte parter i den sammenhæng kommer med klager, så trækker man sådan lidt overbærende på skulderen og siger: Jamen de skal jo klage, for det er jo klart, at de bliver berørt af det.
Jeg kan næppe forestille mig, at KL's formand er tilfreds med det svar, som skatteministeren stod heroppe på talerstolen og gav på KL's sønderlemmende kritik af det her forslag.
Lad mig bare læse op fra Jyllands-Posten, hvor der jo står, at det er KL's opfattelse, at både hensynet til borgernes retssikkerhed og hensynet til en effektiv og serviceorienteret borgerbetjening taler imod regeringens forslag.
Det er da klar tale, som rykker.
Jeg synes, at vi er nødt til at få et lige så klart svar fra skatteministeren på den indsigelse, som KL har givet, og ikke bare et overbærende: Nå ja, men de skal jo klage, for det er klart, at de jo er ramt af det her.