Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-05:
For en uge siden, sent sidste torsdag, lød sangen lidt sørgmodigt ovre i Landstingssalen »Når vi ser et rødt flag smælde«.
I dag kunne statsministeren og hans partikolleger passende synge sangen »Når man ser nogle røde ører smælde«.
For det er jo de røde ørers dag i dag, og det har det sådan set været lige siden i fredags, hvor vi fik Fondsbørsens reaktion på det forhold, at et flertal af den danske befolkning valgte at holde fast i kronen og sagde nej til euroen.
Og det var jo ikke kursfald, og det var ikke pres på kronen, og det var ikke panik, og det var ikke spor alvorligt, kurserne steg på aktier, kurserne er steget på obligationer, og renten er faldet.
Renten har nærmet sig til den tyske, lave rente, sådan at den nu kun ligger en tredjedel af et procentpoint over den tyske rente.
Så kan man opleve i går i dagbladet Børsen en forside
om, at udlandet opkøber danske aktier fuldstændig uhæmmet, og at det danske aktiekursindeks slår alle rekorder i indeværende år; det er kun den kinesiske Shanghai-børs, der er kommet længere op.
Disse aktiekursrekorder sker efter, at den danske befolkning har afvist regeringens forslag om at afskaffe den danske krone.
Og det sker efter, at den samlede regering sammen med oppositionen, Venstre og De Konservative, har holdt møder - det er ikke ti dage siden - og har fortalt offentligheden, hvor alvorlig en situation det ville blive for dansk økonomi og erhvervsliv, hvis man sagde nej til euroen. Har de ikke forstået det på børsen?
Er de dumme i udlandet?
De køber aktier op.
Skal vi ikke have vores økonomiminister til at tage en rundrejse og forklare dem i udlandet, hvor alvorlig situationen er i Danmark, sådan at de ikke foretager disse fejlinvesteringer i disse lusede danske kroneaktier, som jo snart ikke er noget værd?
Jeg er nødt til at sige af hensyn til referatet, at jeg naturligvis er dybt sarkastisk.
Det er altså andre forhold, der spiller en rolle, og det ser rigtig lyst ud for dansk erhvervsliv.
Derfor stiger kurserne, og derfor er danske aktier et godt investeringsobjekt.
Så det er de røde ørers tid.
Og det må især være de røde ørers tid ovre i Økonomiministeriet, hvor en stor stab af embedsmænd og økonomer har brugt en masse tid og skrevet en rapport i april måned på 550 sider om, hvor betænkeligt og alvorligt og forfærdeligt det ville være for økonomien og for Danmark, som ville sakke bagud, hvis vi ikke tilsluttede os denne euro.
Det gør vi nu ikke, og så stiger kurserne på børsen, og renten falder, så rentespændet til Tyskland er mindre end i lang tid.
Det er de røde ørers periode.
Så det må være tid til eftertænksomhed i europartierne og i regeringen, og det er det, jeg ligesom fornemmer.
Jeg ser ganske positivt på regeringens trontale på det her område.
Jeg ser det som en udstrakt hånd; jeg ser det som en erkendelse af, at det var et klart og bredt funderet nej med en høj valgdeltagelse.
Og nu skal man give sig god tid til at tænke over, hvilke konsekvenser det - ud over at det er klart, at vi fortsætter med vores gode, gamle, kendte krone og vores kroneøkonomi - eventuelt skal have for Danmarks EU-politik på længere sigt.
Det er klart, at det ikke er noget, man lige skal spille ud med med det samme.
Jeg synes, det er positivt, at regeringen har inviteret partierne - og jeg siger også tak til statsministeren for, at jeg har fået lov at komme med - til en drøftelse af EU-politikken på længere sigt.
Tak for det.
Disse tanker, der har været, om at komme med en kompetencefordeling eller et katalog over, hvad EU-systemet skal kunne lovgive omkring, og hvad medlemsstaterne skal kunne lovgive omkring, er umiddelbart sympatisk også set med mine øjne.
Men hvis man laver det, så har man vel egentlig lavet en slags EU-forfatning, en slags EU-grundlov, der cementerer, hvordan tingene skal være.
Et land har en forfatning.
Og jeg ønsker ikke, at EU-samarbejdet skal udvikle sig til en politisk union, til et land.
Så der er den der dobbelthed i disse ting, og det må vi så hver for sig drøfte.
Så er der en anden ting, som jeg mener er værd at tænke nøje over, og det er dette charter for menneskerettigheder, som man har arbejdet på, og som man nu prøver at få ind i traktaten, så vidt jeg forstod allerede her om et par måneder med Nicetraktaten.
Menneskerettigheder er godt, men det er jo noget, der findes i en forfatning, i et lands forfatning.
Vi har menneskerettighederne indbygget i vores gode udmærkede grundlov, og skal man nu også have menneskerettigheder på EU-plan, så har man jo også en forfatning der.
Er det de danske grundlovsregler, eller er det EU-charterreglerne?
Jeg er meget betænkelig ved det, men jeg går ud fra, at det også er noget, vi skal drøfte. Så må jeg spørge statsministeren, hvad han egentlig mener, når han siger i sin trontale - som jeg altså grundlæggende synes er positiv vedrørende eurosituationen - at han ikke vil lægge skjul på, at afstemningens klare nej til Danmarks deltagelse i den fælles valuta ændrer Danmarks position i Europa.
Hvorfor i alverden gør den det?
Hvorfor ændrer det Danmarks position?
Så vil jeg spørge om noget i forbindelse med regeringen eller dens repræsentanter, som i hvert fald indtil nu har følt, at de har haft grønt lys til at rende rundt i Bruxelles' korridorer og bagtale deres egen befolkning som bagstræberisk, som nationalistisk, som nogle dumpadder, som sådan nogle fodslæbende typer, der helst vil være sig selv nok, og som har lidt svært ved at finde ud af, hvad det handler om.
Jeg håber ikke, det er den form for diplomati eller den form for virksomhed ude i korridorerne, som regeringen fremover vil give grønt lys for.
Nu skal regeringen - og den kommende regering - vel loyalt administrere det nej til euroen og disse forbehold, Danmark har i forhold til det europæiske samarbejde, og ikke - skal vi sige - køre et dobbeltspil, sådan som jeg har oplevet, at man har gjort det. Jeg går selv ind for et Europa i flere rum, et fleksibelt Europa.
Jeg tror ikke et øjeblik på, at det på længere sigt vil være holdbart at forsøge at presse alle lande i Europa - Vesteuropa og Østeuropa - ind under nøjagtig det samme sæt EU-regler.
Det er ikke realistisk.
Og lad så os bare ligge ude i periferien med en lav arbejdsløshed, en høj levestandard og et velfungerende nationalt demokrati og selvbestemmelsen i behold.
Det er da ikke så tosset.
Det betyder ikke - set med mine øjne - at vi skal forhindre andre i at gå videre i samarbejdet og få fælles penge, fælles grænser, fælles udenrigspolitik og fælles alt muligt.
Fint med det, vi skal ikke forhindre de andre, men vi skal se på vores egne interesser, og vi skal i respekt for befolkningens ønske om at bevare eget pengevæsen og holde fast i vores selvbestemmelse varetage Danmarks interesser. Så vil jeg sige til sidst, at jeg synes, der er meget godt i regeringspartiernes forslag til vedtagelse, men der er enkelte ting, som jeg nu ikke har tid til at omtale, der gør, at jeg ikke vil stemme for det, men jeg vil heller ikke stemme imod.
Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget konstaterer, - at kurserne på danske aktier og obligationer er steget siden befolkningens nej til euroen den 28. september, - at den danske obligationsrente har nærmet sig til den lave tyske rente siden euronejet, og - at kronen er styrket siden euronejet og nu ligger på den stærke side af den aftalte centralkurs, udtrykker Folketinget sin dybe forundring over Økonomiministeriets rapport »Danmark og euroen« fra april og sin afstandtagen fra den økonomiske skræmmekampagne, som blev ført af regeringen og de øvrige europolitikere op til folkeafstemningen den 28. september«.