Søren Kolstrup (EL), 2000-02-08:
»Hver ulykke er en for meget«.
Hvis det er målsætningen, så kan Enhedslisten fuldt ud tilslutte sig den.
Men man kan selvfølgelig også lade sig nøje med en lidt mere begrænset målsætning: at undgå alle dræbte og alvorligt tilskadekomne i vejtrafikken.
Det er den målsætning, som den svenske rigsdag har sat sig for øje.
Her erkender man, at man ikke kan undgå ulykker i et samfund, der hærges af den eksisterende bilisme.
Jeg synes, der er et grundproblem, som ikke er blevet trukket helt klart frem i dag.
Vi hører hele tiden under dække af kravet om stadig større mobilitet, at vi må udvide bilismen og dens grænseløse krav om stadig flere motorveje og mere asfalt og for øvrigt også en skændig ødelæggelse af vore gamle byer.
Men fordelene ved den nuværende form for mobilitet er for små i forhold til omkostningerne.
Det er for Enhedslisten at se grundproblemet. Det rører så ikke ved, at Enhedslisten er indstillet på at støtte ethvert forslag, der kan begrænse antallet af ulykker og skadevirkninger.
Det drejer sig om nedsættelse af hastigheden ikke mindst i områder, hvor biler blandes med fodgængere og cyklister, og som det er blevet sagt i dag: Fart dræber.
Og det drejer sig selvfølgelig også om passiv sikkerhed i form af cykelhjelm, sikkerhedsseler og lign.
Jeg skal også sådan ligesom som en opsummering af debatten i dag påpege, at Enhedslisten er tilhænger af fotofartfælder.
Vi har haft en diskussion om det, fordi vi er meget sårbare over for eventuelle retspolitiske argumenter, men vi har ikke fået dem, heller ikke fra Venstres side og da slet ikke fra Dansk Folkepartis side.
Jeg er også enig i de betragtninger, der er anført om hastighed.
Når det så er sagt, så har Enhedslisten ikke naive forestillinger om, at vi undgår dræbte og alvorlige trafikulykker, medmindre vi griber radikalt ind over for den vildtvoksende bilisme.
Vi lever i en tidsalder, hvor vejtransporten tordner frem, mens skib og tog har stærkt vigende andele.
Vi lever også i en tidsalder, hvor man bevidstløst fremmer kravet om mobilitet uden at se på omkostningerne herved.
Efter vor bedømmelse er tre grundlæggende reformer nødvendige for at skabe en mere varig trafiksikkerhed: Begrænsning af trafikomfanget, først og fremmest gennem fredeliggørelse af vore storbyer.
Og i den forbindelse har vi den ambition, når det gælder vore byer, at vi kan komme ned på nul dræbte og nul alvorligt tilskadekomne, og at vi kan gøre det hurtigst muligt på den måde, at bilen kommer ud af byen, som der er blevet lagt op til i den her forespørgsel.
Det andet forhold, hvor vi mener, der skal gribes ind, er gennem en begrænsning af trafikomfanget generelt, ikke blot uden for vore byer, og det sker så for det tredje gennem en styrkelse af den kollektive trafik og den kollektive transportandel af det samlede transportarbejde.
Endelig skal jeg nævne - det kan være, vi kommer ind på det senere i dag - at vi finder det nødvendigt med en række indgreb over for lastbiltrafikken; den udgør en forholdsvis lille del af det samlede transportarbejde, men er uhyggelig stærkt repræsenteret både i antallet af trafikulykker og i antallet af trafikdræbte.
I den forbindelse skal jeg minde om den meget dystre sundhedsundersøgelse, som blev lavet for Sønderjyllands eksportchauffører i 1995.
Og hvis man fortsætter de nuværende tendenser med mere konkurrence på gummihjul og flere lastbiler på vore veje, så kan vi risikere, at den meget dystre undersøgelse fra 1995 bliver endnu mere dyster.
Derfor er vores anbefaling, at vi foretager en lang række indgreb i forhold til den tunge trafik.
Men det kan være, vi kan få lejlighed til at drøfte det senere.
Så vores budskab er: Vi skal støtte alle de små forbedringer, alle de små informationer, holdningsændringer, men vi skal også gribe radikalt ind og begrænse den vildtvoksende bilisme, først og fremmest i vore storbyer.