runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-03-04:
Jeg vil først sige til fru Pernille Frahm, at hvis man gør sig forhåbninger om at få lukket Tjernobyl, så er der en energikilde mindre, og så er det klart, at der skal være noget i stedet.
Så kan man diskutere fra nu af og i meget lang tid, hvad det så i givet fald skal være. Man kan diskutere, om det så sandsynligvis inkluderer, at man bygger de her værker, som vi diskuterer, i Ukraine færdig.
Det kan man tro på er nødvendigt.
Det kan man tro på ikke er nødvendigt.
Vi tror på, at de værker vil blive bygget færdig i hvert fald i forbindelse med den lukning af Tjernobyl, som vi vel alle sammen håber vil ske, og det er derfor, jeg ikke synes, at det, som SF og Enhedslisten kommer med, hænger sammen.
Hr. Keld Albrechtsen frembruser igen med de her energibesparelser, at det er et alternativ.
Så må jeg sige, at det er det altså ikke i min verden.
Det kan være et alternativ i Danmark, fordi vi har et meget højt energiforbrug, samtidig med vi altså har en rimelig vækst, men i et samfund, hvor vi håber, at der kommer en gedigen vækst i årene fremover, som virkelig kan bringe levefoden opad, er det altså ikke energibesparelser, som vil kunne være en erstatning for det, vi taler om her.
Det er det altså ikke.
De energibesparelser, som man givet kan finde rundtomkring, fordi der nogle steder bliver brugt for store ressourcer, som man kan spare på, vil forhåbentlig i årene fremover skulle bruges på en vækst og ikke på at fjerne grundlaget for nødvendigheden af at skabe øget energi.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Nu begynder det jo at dæmre for mig, hvori hr. Kristian Thulesen Dahls vildfarelse egentlig består.
Den består jo i, at han tilsyneladende aldrig har besøgt Ukraine og studeret, hvordan man bruger energi i et af de tidligere østbloklande. Der er jo tale om et energisvineri - for nu at sige det rent ud - helt uden sidestykke.
Der er tale om, at husene ikke er isolerede, der er tale om, at rørsystemer pulser energien ud alle mulige andre steder end der, hvor energien skulle hen.
Der er tale om, at der ikke findes ordentlige styringssystemer, termostater osv.
Der er simpelt hen tale om, at man fyrer for gråspurvene - for at sige det meget enkelt.
Jeg tror egentlig, det ville være nyttigt at sende hr. Thulesen Dahl på en studierejse til Ukraine, for der er altså noget, der viser, at han tror, at energibesparelser er noget af samme art, som vi har drøftet i Danmark gennem de sidste par årtier; men det er det altså ikke i Ukraine, kan jeg oplyse hr. Thulesen Dahl om.
Pernille Frahm (SF), 1999-03-04:
Jeg vil bare spørge hr. Thulesen Dahl, om han er klar over, at det atomkraftværk på Tjernobyl, som de to reaktorer skal erstatte, drejer sig om én reaktor, som nogle gange er tændt, nogle gange er slukket.
Lige for øjeblikket er den slukket, men de truer med at tænde den igen 6. marts.
Det vil sige, at det, som hr. Kristian Thulesen Dahl går ind i en handel om, er, at man mener, at man er nødt til at erstatte den energi, der kunne komme fra en reaktor, som kun fungerer meget sporadisk.
Det energibehov skal man så sammenligne med, at Ukraine er det land i Europa, der er dårligst til at styre sit energiforbrug.
Er hr. Thulesen Dahl klar over det?
Men stadig væk er det vel ikke en hvilken som helst regering, der skal bestemme, hvilken politik vi i EU påvirker Den Østeuropæiske Investeringsbank til at føre.
Det må da være vores politik, og vores politik er vel en anden end Kutjmas politik.
Stadig væk har jeg ikke hørt, hvorfra fru Elisabeth Arnold ved, at man vil lukke Tjernobyl, når de her to reaktorer står færdige.
Dorit Myltoft (RV), 1999-03-04:
I midten af 1980'erne så vi flere eksempler på bz'ere eller unge mennesker, der besatte tomme bygninger og på den måde gjorde opmærksom på det store problem, de havde, og det blev baggrunden for Ungdomsboligfonden som et af midlerne til at skaffe boliger til unge.
Der blev talt om, at det var en god idé at slå bro mellem ejere af tomme huse og de unge boligløse.
Samme ønske om kreativitet og fleksibilitet ligger bag forslagene om forsøgsordninger for boligselskaberne, en idé, der blev drøftet på en konference sidste forår her på Christiansborg.
Som by- og boligministeren nævnte, er der allerede 35 forsøg i gang.
Jeg vil gerne benytte denne her lejlighed til at opfordre boligselskaber og private udlejere til at få de unge med til at se på mulighederne.
Det er min overbevisning, at jo mere de unge inddrages i opgaveløsningerne, jo bedre bliver de.
Enhedslisten foreslår en større grad af medfinansiering.
Så er der spørgsmålet specielt om boliger til de unge uddannelsessøgende i de store uddannelsesbyer.
For en god ordens skyld vil jeg nævne, at i Det Radikale Venstres uddannelsespolitik ønsker vi at opkvalificere erhvervsuddannelserne, og det vil betyde, at vi vil få mange flere uddannelsespladser over hele landet, fordi det vil gælde praktikelever og lærlinge for at nævne noget af det.
For Det Radikale Venstre er det ikke et mål i sig selv, at alle unge uddannelsessøgende absolut skal bo i ungdomsboliger.
Derfor vil antallet af uddannelsespladser og uddannelsessøgende være væsentligt højere end et rimeligt og tilstrækkeligt antal ungdomsboliger.
Typisk bor de unge kun et par år i en ungdomsbolig, hvorefter de flytter andre steder hen.
Situationen i de forskellige store uddannelsesbyer er meget forskellig.
Tilsyneladende er der størst problemer i Københavns Kommune.
Kommunerne i Københavns Amt må også være med.
Hvis man er uenig i den beslutning, som Borgerrepræsentationen har taget om, at den ikke vil give tilsagn om nybyggeri af ungdomsboliger, ja, så må man bruge sin politiske indflydelse andre steder.
Vi kan ikke støtte forslaget om at forhindre sammenlægninger af små lejligheder.
De unge skal ikke bruges som undskyldning for, at man ikke forbedrer og byfornyer.
Jeg vil sluttelig gerne takke Enhedslisten for muligheden for at drøfte de unges boligsituation, men Det Radikale Venstre kan ikke støtte det, som Enhedslisten foreslår.
Frank Jensen (S), 1999-03-04:
Jeg synes, Kristeligt Folkepartis ordfører nu har brugt megen tid af debatten til at tale om formalia, formelle ting, frem for at komme ind til kernen af det, som Kristeligt Folkeparti ønsker med den debat - det går jeg i hvert tilfælde ud fra, når man nu har rejst en forespørgselsdebat - nemlig: Hvad er det, der skal til, for at vi kan forbedre forholdene for de prostituerede, sådan at vi kan hjælpe dem ud af prostitutionen, der er blevet marginaliserede gennem deres prostitution, og hvordan kan vi styrke indsatsen mod bagmandsvirksomhed, mod dem, som tjener penge som bagmænd for de prostituerede?
Hvordan kan vi styrke det internationale samarbejde, som Danmark allerede tager del i?
Det er, som om det først er efter, at Kristeligt Folkeparti har rejst forespørgselsdebatten i dag, at der er kommet gang i debatten, og det er jo ikke rigtigt.
Der har jo været gang i en række initiativer fra regeringens side på det her felt.
Det er dem, som både socialministeren og jeg selv har haft lejlighed til at redegøre for i dag, men Kristeligt Folkeparti har jo stemt imod væsentlige initiativer fra regeringens side.
Nærmest for ganske få minutter siden stemte Kristeligt Folkeparti imod et lovinitiativ, der ændrer syn på, hvordan vi lovgivningsmæssigt behandler de prostituerede.
Her fjernede vi den kriminalisering af de prostituerede og sagde, at det ikke er igennem det at kriminalisere de prostituerede, vi hjælper dem.
Og det har heller ikke været anvendt i praksis i lang tid fra politiets og anklagemyndighedens side, netop fordi samfundssynet er ændret.
Nu har vi så taget konsekvensen af det også her i Folketinget og taget de paragraffer ud af straffeloven og sagt, at det er gennem sociale initiativer, den række af sociale initiativer, som socialministeren har redegjort for, at vi skal hjælpe de prostituerede; men så skal vi til gengæld bruge de bestemmelser, vi har i straffeloven, til at ramme bagmændene, dem, der står som bagmænd for de prostituerede, og dem, der står for den internationale handel med kvinder til prostitution.
Men her er Kristeligt Folkeparti altså gået imod regeringens initiativ, som regeringen har fået vedtaget her i Folketinget, og er altså ikke med i det syn, som regeringen har, og som et stort flertal her i Folketinget har.
Så er det lidt paradoksalt, at man ønsker, at vi skal stemme for en fælles vedtagelse.
Dér synes jeg, Kristeligt Folkeparti skal have lov at stå med deres egen og stemme for den, og vi kan stemme for den, som et stort flertal i Tinget er enige om.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-04:
Ved gennemførelsen af pinsepakken blev de mest urimelige muligheder for successionsadgang stoppet, og det er SF glad for.
Således blev muligheden for at overdrage til fonde og selskaber med succession ophævet. Skattemæssig succession betyder jo, at der gives udskydelse med den normale avancebeskatning til næste overdragelse.
Men overdrages aktiver til en fond, der har til formål at være ejer af de pågældende aktier, bliver aktierne aldrig videreoverdraget, og så er der altså ikke tale om udskydelse af en beskatning, men en reel ophævelse af en beskatning.
SF kan altså ikke støtte CD's forslag, men derimod vil vi meget gerne se på de problemer, der er for velgørende organisationer.
Vi vil også godt se kontant på det, men vores forudsætning er, at det gøres i form af gennemsigtige, besluttede forslag, så vi meget præcist ved, hvad det er, vi fremmer.
Det vil vi gerne kigge på.
Klaus Kjær (DF), 1999-03-04:
Dansk Folkeparti har hverken lod eller del i de i øvrigt mange ulyksalige virkninger af pinsepakken.
Men når det som her drejer sig om en klar urimelighed, fordi man efter CD's opfattelse åbenbart ikke har været tilstrækkelig opmærksom på konsekvenserne i forbindelse med den problemstilling, der bliver rejst her, vil Dansk Folkeparti meget gerne medvirke til at rette op på disse skævheder.
Dansk Folkeparti støtter således, at arv, som tilfalder fonde og foreninger m.v. med almenvelgørende eller almennyttige formål, sidestilles med arv, som tilfalder fysiske personer, og dermed på helt tilsvarende vis beskattes lempeligere end arv til andre juridiske personer.
Dansk Folkeparti finder det helt urimeligt, at disse almennyttige eller velgørende foreninger, som gør et meget stort stykke frivilligt arbejde, bliver beskattet med en avanceskat, som må tages fra de midler, der ellers skulle have været brugt til disse almenvelgørende formål. Hr. Arne Melchior synes ikke, at debatter skal blive til en strid om ord; men debatten her blev jo netop til en strid om ord, og dybest set er det jo noget vrøvl at tale om at testamentere en udskudt skat.
Slutresultatet bliver, at det reelt er den almenvelgørende forening, som betaler skatten i strid med intentionerne om skattefrihed for disse foreninger. Skatteministeren må acceptere, at den såkaldte udskudte skat er overgået til en anden type skatteobjekt, for hvilket der gælder disse særlige regler, og derfor må loven også rettes til i overensstemmelse med disse knæsatte skattepolitiske principper.
Dansk Folkeparti kan således støtte forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-03-04:
Det Radikale Venstre har den største sympati og respekt for det arbejde, som almenvelgørende foreninger laver i al almindelighed.
Vores grundlæggende holdning om det civile samfunds vigtighed og betydningen af ikkestatslige organisationer gør sig også gældende på dette område, og her er der en række funktioner, som varetages på fremragende vis af de almenvelgørende foreninger.
Det er også derfor, beskatningen af almenvelgørende foreninger er forholdsvis lempelig, da der ikke betales skat eller afgift ved arv.
Det er altså ikke på grund af manglende sympati for disse foreninger, at Det Radikale Venstre må stemme imod CD's forslag.
Succession er noget, vi anvender i forbindelse med generationsskifter i erhvervslivet, hvor næste generation kan træde i stedet for den nuværende generation i skattemæssig henseende, men hvor skattebetalingen udskydes og altså ikke bortfalder.
CD's forslag går ud på at testamentere penge, der burde være blevet betalt i skat, til en almenvelgørende forening, men uanset hvor stor sympati vi i Det Radikale Venstre har for de almenvelgørende foreninger, mener vi ikke, det er hensigtsmæssigt.
Dertil kommer, at indførelse af en sådan lov vil give anledning til tilfældigheder i skattesystemet, som vi ikke finder særlig heldige.
Fra radikal side vil vi foretrække at støtte de almenvelgørende foreninger direkte og ikke gennem sådanne finurligheder, og derfor kan vi ikke støtte CD's forslag
selv om intentionen er sympatisk.
Christian Jensen (FP), 1999-03-04:
Fremskridtspartiet har jo heldigvis ikke andel i pinsepakkens ulyksaligheder og dermed heller ikke del i den urimelighed og den forringelse af det, forslagsstillerne fra CD her fremfører med fremsættelsen af nærværende forslag.
Dette her er jo kun en lille del af det, man hen ad vejen vil finde ud af, at pinsepakken vil volde af urimeligheder for mange grupper i den danske befolkning, og alt sammen kun for at tilfredsstille et helt ukontrolleret pengebehov i en umættelig skatteministers tomme pengekasse.
Fremskridtspartiet finder det dybt deprimerende, at hver eneste gang, private mennesker gør nogle tiltag og endda viser en meget stor, uselvisk vilje til at hjælpe her i samfundet, er skatteministeren så kortsynet, at han faktisk slagter guldkalven for en kortsigtet skattegevinst. Lad dog de mennesker i fred.
Samfundet ville spare mange penge på at lade dem arbejde i stedet for at ødelægge deres fundament ved at tage en kortsigtet gevinst hjem.
Det ville vel være naivt at tro, at skatteministeren er lydhør over for sund fornuft, men man kan da håbe.
Det er da endnu ikke forbudt at skifte mening, heller ikke selv om man er en skatteminister med en stærk tro på, at det, som staten gør, altid er det bedste for alle borgerne i alle forhold. Man har også lov til at håbe på en ændret styrkefordeling her i dette Ting, inden det er for sent,
men indtil da vil Fremskridtspartiet gerne være med til at bøde bare en lille smule på de urimeligheder og de forringelser, pinsepakken har medført, også i dette forhold.
Det vil vi gøre ved at støtte CD's forslag.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-03-04:
Kristeligt Folkeparti kan varmt støtte CD's forslag.
Det, der blev vedtaget med virkning fra den 1. maj 1991, var en epokegørende og meget vigtig beslutning for de almennyttige organisationer.
Skatteministeren siger så, at beskatningen af almenvelgørende foreninger ikke er skærpet.
Det mener jeg ikke skatteministeren har ret i.
Det, der skete med pinsepakken, det var en skærpelse, og derudover har den nuværende regering også ved en anden lejlighed udhulet den intention, der lå i beslutningen med virkning fra den 1. maj 1991.
Ud over reglerne for succession drejer det sig først og fremmest om bestemmelserne om bo- og tillægsafgifter og arv
med rentenydelse
Efter boafgiftlovens ikrafttræden den 1. juli 1995 blev kapitaler, som almenvelgørende foreninger arvede med respekt af en rentenydelse, ikke belastet af bo- og tillægsboafgift, idet den almentgørende forening blev betragtet som kapitalarving, der var fritaget for bo- og tillægsboafgift i medfør af boafgiftslovens § 3, stk. 2. Denne regel blev ændret med virkning pr. 1. januar 1997, hvor der i boafgiftslovens § 14 blev indføjet en ny bestemmelse om, at der skulle betales bo- og tillægsboafgift, hvis der på en kapital hvilede en brugs- eller indtægtsnydelse, uanset om kapitalarven i øvrigt var fritaget for bo- og tillægsboafgift i medfør af boafgiftsloven § 3. Fra 1. januar 1997 har det således ikke været muligt for forskellige almennyttige organisationer at modtage afgiftsfri arv, såfremt der var indsat en rentenyder til kapitalen.
I de år, hvor en rentenyder modtager renterne af en kapital, og hvor de almenvelgørende foreninger således ikke kan udnytte kapitalen, modtager statskassen almindelig indtægtsskat af renterne.
På den baggrund er det vanskeligt at forstå, at statskassen også skal have en bo- og tillægsboafgift med op til 36,25 pct. af en kapital, som f.eks. skal tilfalde en velgørende forening, og som under normale omstændigheder - når der ikke er knyttet en rentenydelse til kapitalen - ville være fritaget for betaling af bo- og tillægsafgift.
Jeg mener, jeg hermed har redegjort for og har dokumenteret, at det, som skatteministeren sagde i sin tale, ikke er korrekt.
Dette sagt som yderligere et argument for, at nu skal man ikke yderligere fastholde den udhuling, der skete sidste år i forbindelse med pinsepakken.
De mange smukke ord, der har lydt fra både Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og SF, er blot ord.
Man gør noget andet: man indskrænker mulighederne for, at de almenvelgørende organisationer kan udføre deres arbejde, og derfor varm støtte til dette forslag fra CD.
Sonja Albrink (CD), 1999-03-04:
Jeg tror lige, at jeg skal rette: De beløb, jeg snakker om på 50 og 100 mio. kr., er de beløb, som bliver doneret i arv.
Som ministeren selv sagde, så ved vi jo ikke, hvor stort et beløb det drejer sig om, men én ting er i hvert tilfælde sikkert: Det, som vi i CD har fået henvendelser om, er, at de mennesker og virksomheder, som har ønsket at være med til at give en arv til de her foreninger af en vis stor størrelse, har sagt nej på grund af pinsepakkens beskatning.
De vil hellere lade beløbet gå til deres arvinger, for så sker der jo ingen beskatning.
Men jeg kan, efter det sidste ministeren var oppe og sige, høre, at hjertet er med, så jeg håber, at vi får et godt forslag ud af det.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-03-04:
Og det var denne sætning, jeg forholdt mig til og påviste ikke var korrekt.
Det er sket på et område.
Jeg vil meget gerne drøfte det videre under udvalgsarbejdet, men når jeg tog det frem, så var det, fordi ministeren selv gav mig anledning til det ved at komme med denne generelle bemærkning, som jeg mener jeg dokumenterede ikke var korrekt.
Ole Stavad (S), 1999-03-04:
Jeg mener, at jeg kan stå ved alt, hvad jeg sagde i min tale, nemlig at almennyttige foreninger er skattefri, og at man er fritaget for arveafgift.
Det, vi taler om her - sagt til hr. Flemming Kofod-Svendsen - er, om man skal kunne donere den skat, man skylder, til en almennyttig forening.
Det synes jeg er et betænkeligt princip.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Jeg vil gerne understrege over for Socialdemokratiets ordfører, at årsagen til, at vi har fremsat forslaget på nuværende tidspunkt, såmænd ikke specielt er for at pudse Enhedslistens profil af - det kan selvfølgelig ikke undgå at gavne Enhedslisten, at vi tager det her initiativ, det er klart - men det er faktisk, fordi vi jo plejer at have debatten på den måde, at når så det store pres kommer til august-september, bliver alle overraskede over, at der ikke er boliger nok til de unge, og så er det naturligvis på det tidspunkt fuldstændig for sent at gøre noget ved det.
Derfor har vi rejst debatten nu, for at komme ind i en mere planlægningsmæssig velovervejet løsning af de her problemer.
Og jeg tror da, at det givetvis har været med til at inspirere ministeren til at foretage det analysearbejde, som nu laves, at vi har presset på, både i Folketingets Boligudvalg og med det her forslag.
Men jeg vil godt spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvis nu den analyse viser, at behovet er større end hidtil antaget, hvad vil Socialdemokratiet så gøre ved det?
Carsten Hansen (S), 1999-03-04:
Der er, som boligministeren har redegjort for, igangsat en lang række initiativer, som skal sørge for, at vi får analyseret behovet, og der er ingen tvivl om, vi også - hvis analysen viser, at der er behov for det - vil tage en række initiativer, men lad nu analysen blive foretaget, før vi beslutter, hvilke initiativer vi skal tage.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Jamen når jeg stiller spørgsmålet, er det selvfølgelig, fordi vi kan forudse, at der til sommer, til august-september, igen vil opstå et betydeligt kaos og måske et endnu større kaos i år, end vi har oplevet tidligere, og det er jo, fordi de foreløbige undersøgelser, der allerede er foretaget og er omtalt i Politiken i dag, viser, at i dag står 6.671 studerende uden bolig.
Det har tidligere været oplyst, at der i Københavnsområdet var 2.745 studerende, som i dag mangler en bolig.
Det viser jo, at problemet er vokset.
Det ved vi allerede, og de foranstaltninger, som man henviser til, er jo gennemført og har virket.
Så de er jo sådan set medtaget i de tal, og derfor er situationen altså værre end hidtil antaget.
Det var derfor, jeg spurgte Socialdemokratiets ordfører, hvad man så vil stille op, fordi der er jo ikke ret lang tid fra nu af til august til at gøre noget ved det her problem.
Carsten Hansen (S), 1999-03-04:
Jeg skal selvfølgelig ikke over for hr. Keld Albrechtsen gentage det, jeg sagde før, men dog pege på, at der er en lang række initiativer i gang, og vi har også erkendt, at der er et vist gab i forhold til de forventninger og i forhold til det antal boliger, der er i gang, men de unges boligsituation er langt mere kompleks end til kun at kunne vurderes på antallet af ungdomsboliger.
Jeg tror, det er væsentligt, at vi får alle aspekter med, når vi har analysen, og jeg er enig i, at vi selvfølgelig skal tage nogle initiativer, hvis undersøgelsen bekræfter det, vi tror i dag.
Rikke Hvilshøj (V), 1999-03-04:
At arbejde på at få flere boliger til de mange studerende synes vi i Venstre er sympatisk, og det kan vi også bakke op om, men initiativer, som Enhedslisten her foreslår, kan vi ikke støtte.
Først og fremmest mener vi i Venstre, at vi bør fastholde og respektere, at det er kommunerne, der prioriterer boligsammensætningen og de initiativer, der skal tages lokalt.
Jeg kunne frygte, at hvis dette forslag nød fremme, blev de næste forslag, at Folketinget ude i kommunerne nu også skulle til at prioritere ældreboliger eller andre boligtyper, som fik folketingsmedlemmernes interesse.
Det er ikke meningen, at Folketinget og staten skal detailregulere på dette område.
Byfornyelsen er med til at hæve boligomkostningerne, og det er et problem for de studerende.
Vi skal passe på ikke at fjerne de boliger, der måske ikke er i tiptop stand, men som har en rimelig husleje, og som de studerende er villige til at bo i.
Det er også værd at understrege, at hverken ejere eller lejere har et incitament til, at renovering bliver gjort billigst muligt, sådan som byfornyelsen er skruet sammen i dag.
Når andre - her tænker jeg på skatteborgerne - betaler en stor del af udgifterne, så er det alt for let at skrue et projekt op på et unødvendigt højt udgiftsniveau.
Min anbefaling kunne derfor være, at kommunerne bør overveje, om byfornyelsen altid skal resultere i et byfornyelsesomfang, som vi specielt ser det i storbyerne, på over 10.000 kr. pr. m2.
Vi kan få byfornyet mange flere boliger og samtidig sikre, at de unge studerende stadig har råd til at bo i dem.
Det drejer sig blot om at prioritere byfornyelsesindsatsen.
Jeg kan også kun opfordre kommunerne til i højere grad at tænke i fleksible boliger - boligministeren var også inde
på det - samt at tænke i mulighederne for f.eks. at omdanne utidssvarende ældreboliger til ungdomsboliger
Jeg ved, at der ude i landet bl.a. er 1-værelses ældreboliger, som de ældre i dag ikke ønsker at bo i, og som rimeligt let kan omdannes til boliger for unge studerende.
Kommunerne kan også være opmærksomme på, om der var mulighed for at etablere midlertidige boliger i ejendomme, der i kortere perioder ikke bliver benyttet.
For at give et eksempel kan jeg da fortælle, at man bl.a. på Frederiksberg har tilbudt unge i en midlertidig periode at bo i nogle af kommunens l-værelses ældreboliger, som de ældre som sagt ikke ønskede at bo i, indtil det er afgjort, hvad der i fremtiden skal ske med ejendommen. Men jeg må igen understrege, at det er kommunerne, der har overblikket over disse muligheder, og de er ikke egnet til at blive styret af staten.
Derfor kan Venstre ikke støtte det beslutningsforslag.