Jørn Jespersen (SF), 1998-01-23:
I SF mener vi, der er god brug for en ændring af den måde, som Patientklagenævnet fungerer på i dag, og vi konstaterer, at det forslag, der ligger fra sundhedsministeren, langtfra lever op til de ambitioner, der oprindelig var tale om fra ministeriets side, men i virkeligheden er en række mindre ændringer, som man kan diskutere effekten og kvaliteten af.
Når vi går ind for at lave ganske voldsomme ændringer i Patientklagenævnets arbejde og organisation, har det tre hovedformål.
For det første er vi selvfølgelig enige i, at der er brug for en kortere sagsbehandlingstid.
Sagsbehandlingstiden er i øjeblikket faldende, men er absolut ikke kommet langt nok ned.
For det andet er der brug for en meget bedre kvalitet i sagsbehandlingen, hvor hensynet til klageren i højere grad kommer i centrum, og hvor der kommer en konsistens i afgørelserne, sådan at man kan se en fast linje.
Det er vores opfattelse, at afgørelserne fra Patientklagenævnet i dag svinger noget, og at det er svært at se en fast linje i afgørelserne.
Og endelig er vi meget optaget af, at Patientklagenævnets virksomhed i optimalt omfang bliver brugt til at sikre en højere kvalitet, at man lærer af erfaringerne og bruger sagerne til en systematisk tilbagemelding til de relevante amter, institutioner og sundhedspersoner, sådan at man i så stort omfang som overhovedet muligt forhindrer lignende sager i at opstå en anden gang.
De tre formål, som jeg her har nævnt, føler vi som sagt ikke, at det foreliggende forslag er i stand til bare tilnærmelsesvis at sikre.
For at tage ændringerne i formandskabet først, er vi da villige til at diskutere, om der er nogle gevinster at hente ved at ændre det, men vi synes, at den måde, hvorpå der er argumenteret i forslaget og i bemærkningerne, er meget tynd, og vi føler os ikke overbevist om, at det er fornuftigt at gøre det. Hvis der er tale om, at der f.eks. har været nogle af de i dag siddende formænd, der har haft en urimelig stor indkomst, eller at deres virksomhed har været forhindret af anden beskæftigelse, ser vi gerne på det og medvirker til en ændring, men vi vil gerne have en bedre argumentation.
Med hensyn til at gøre sekretariatschefen, som nu er blevet direktør, til fungerende formand, er vi lodret imod.
Vi synes, det virkelig er en svækkelse af klagernes retssikkerhed, og det er et ualmindeligt skidt princip, at administrationen indgår i det, der burde være en valgt, en udnævnt formands afgørelser.
en absolut forældelsesfrist på tre år.
Det må være sådan, at en patient har mulighed for at kunne klage på det tidspunkt, hvor begrundelsen for klagen dukker op, og det er jo ikke altid lige med det samme efter behandlingen.
Der kan også være tale om, at man skal restituere sig, før man har de kræfter, der skal til for at klage, og derfor mener vi, at det er meget betænkeligt at lave en absolut forældelsesfrist på tre år.
Samarbejdet med embedslægerne er noget modsigelsesfyldt beskrevet, for i selve forslaget lægger man op til et styrket samarbejde, men når man så studerer bemærkningerne for at se, hvori dette samarbejde består, kan man jo se, at der er tale om et skønmaleri og ren lyrik.
Vi vil gerne diskutere embedslægernes placering i denne sag, men så synes jeg, vi skal gøre det ordentligt i stedet for sådan nogle tilfældige tiltag under en forkert overskrift.
Vores principielle holdning er, at vi burde lave en grundlæggende reformering af Patientklagenævnet, og vi er i lighed med Venstre meget tiltalt af en decentral model.
Det er et betænkeligt system, at klagerne aldrig har mulighed for at være en del af drøftelsen og mundtligt forelægge deres synspunkter.
Det er klart, at der er nogle ressourcemæssige overvejelser, der her kommer ind i billedet, men det synes jeg, vi skal tage en diskussion af og se det i balance med klagernes retssikkerhed.
Som sagt lægger vi i forbindelse med denne revision afgørende vægt på at få sikret, at systemet virkelig bliver brugt til en optimal kvalitetssikring i sundhedsvæsenet.