runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 2000-12-12:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for de svar, der er givet, og jeg vil også gerne understrege, at i SF er vi godt klar over, at der skal penge til naturgenopretning.
Men tak for svarene, også med hensyn til tidsplanen.
Vi ser frem til nogle løsningsforslag, som vi kan diskutere, og til den naturgenopretning, der kan finde sted ved Gudenåen.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Det fremgår af bemærkningerne til ændringsforslag nr. 1, at nu skal alle elforbrugere til at betale for de enorme overordnede tilslutningsomkostninger til etablering af store vindmølleparker på land og havvindmølleparker. Forbrugerrådet har i den forbindelse indgivet et høringssvar, hvoraf jeg skal citere: »Det, der er centralt for Forbrugerrådet i denne sammenhæng, er, at når energipolitikken fremover finansieres direkte over elregningen og ikke via den almindelige skatteindbetaling, opstår der et generelt behov for prisgennemsigtighed.
Ligesom Forbrugerrådet i andre brancher ofte efterlyser transparens, skal man også inden for elområdet kunne aflæse de elementer, elprisen er sammensat af.«
Ligeledes siger finansministeren: »I vurderingen af konsekvenserne af lovforslaget beskrives udelukkende de administrative konsekvenser for borgerne.
Finansministeriet ønsker ydermere præciseret, hvilke økonomiske konsekvenser til miljømæssige undersøgelser i forbindelse med projektering af f.eks. havvindmølleudbygningen ...«
Nej, nu kom jeg til at blande Forbrugerrådets svar ind, men finansministerens svar lyder: »I vurderingen af konsekvenserne af lovforslaget beskrives udelukkende administrative konsekvenser for borgerne.
Finansministeriet ønsker yderligere præciseret, hvilke økonomiske konsekvenser lovforslaget har for borgerne.« Så spørger jeg: Hvilke økonomiske konsekvenser har
dette lovforslag for borgerne?
Lovforslag nr. L 74 vedrører netop alle de omkostninger, som kan føres direkte over på elregningen, uden at der f.eks. er en finanslovbevilling, hvoraf vi kan se, at så og så meget koster disse tiltag på elområdet.
Den findes ikke, og det vil sige, at med formuleringen i § 9 i elloven, hvoraf det fremgår, at man kan overføre nødvendige omkostninger til alle forbrugeres elregning, ligger der i virkeligheden en blankocheck til ministeren på dette område.
Jeg mener, der må tages meget, meget stor afstand fra dette, og jeg håber, vi kan få indført en eller anden form
for gennemsigtighed her
Jeg vil sige det på den måde, at de tiltag, der ligger i ellovens § 9, må og skal overføres til finansloven, så alle disse tiltag, som ministeren har suveræn eneret til at overføre til elregningerne, bliver gennemsigtige.
Jeg synes i hvert fald, det er alvorligt, når både Finansministeriet, Forbrugerrådet og De Danske Energiselskabers Forening i deres høringssvar advarer rigtig meget imod, at man giver ministeren denne kompetence uden om finansloven.
Svend Auken (S), 2000-12-12:
Fru Aase D. Madsens kærlighed til den gennemførte energireform kan ligge på et meget lille sted, men på det meget lille sted kan der godt fødes ganske mange ord, og fru Aase D. Madsen har utrætteligt bekæmpet energireformen.
Men nu må fru Aase D. Madsen imidlertid tage til efterretning, at et meget, meget bredt flertal i Folketinget har vedtaget en energireform, hvor vi med åbne øjne har flyttet udgifter fra finansloven over til sektoren selv i overensstemmelse med de bedste økonomiske principper om at internalisere omkostningerne, altså sørge for, at prisen afspejler det, tingene egentlig koster.
Det er netop det princip, vi har fulgt.
Vi gør intet på dette område, uden at der er et bredt flertal bag, og lovforslaget, vi i dag behandler, er i realiteten en konsekvensrettelse af en række punkter i den energireform, vi har gennemført, og som der har været et godt samarbejde om.
Miljø- og Energiministeriet offentliggør alle høringssvar, men det kan undertiden efterlade læseren i den misforståelse, at det endelige lovforslag er identisk med det lovforslag, der blev udsendt til høring.
Men jeg tror altså, at uanset hvad jeg siger fra denne talerstol, og uanset hvilke argumenter jeg kommer med, gør det ikke det sarteste indtryk på fru Aase D. Madsen.
Hun er
bare imod dette forslag, som jeg til gengæld kan glæde mig over at et meget bredt flertal i Folketinget står bag.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Jamen jeg kan altså ikke nogen steder finde svaret på det spørgsmål, som finansministeren stiller: Hvilke økonomiske konsekvenser får forslaget for borgerne?
Og ligeledes kan jeg ikke finde noget svar på, hvilke økonomiske konsekvenser det får for borgerne, at Eltra nu kan indregne omkostningerne ved etablering af ellageret i form af brændselscellelagre.
Så vidt jeg ved, er det 100 mio. kr. eller sådan noget, altså rigtig mange, mange, mange penge, der bliver udbetalt hvert eneste år, og det kan ministeren læse i Berlingske Tidende i dag, hvor der er en udmærket artikel om det. Hvis vi vedtager dette forslag, er det endnu et af de forslag, som i lighed med elspareloven giver ministeren en blankocheck.
Hvis ministeren kan love, at der kommer til at stå krone for krone, hvad de tiltag, som ligger i forslaget, indebærer, skal ministeren få tilgivelse, for så kan folk komme efter ministeren.
Men når ministeren dækker sig bag de tariffer, der findes på alle mulige måder på kryds og tværs, er det altså en blankocheck.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-12-12:
På hr. Bjarne Laustsens spørgsmål vil jeg gerne svare ja.
Når det drejer sig om fru Rikke Hvilshøjs spørgsmål, så har jeg sådan set præciseret, at de ydelser, der er aftalt, altså de ting, der ligesom skal betales for, kan der betales for, og der står ikke nævnt noget i noget som helst forlig om, at man ikke må have lov til at sætte satserne ned, hvis det ikke er nødvendigt at opretholde de store satser for at nå frem til, at man kan give de ydelser, som man sådan set har lovet i det forlig.
Jeg mener, det står helt klart, at de ydelser er der ikke rørt ved.
De ydelser er der, og dermed er der balance i tingene.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-12-12:
Det er jo lidt kedeligt, at vi her må konstatere, at regeringen bryder et forlig om efterlønnen, som den indgik i 1998 med den borgerlige side af Folketinget.
Jeg er nødt til at spørge arbejdsministeren, den socialdemokratiske ordfører og den radikale ordfører: Hvordan kan man i 1998 indgå en aftale, der klart fastsætter a-kassekontingentet til seks gange det maksimale dagpengeniveau og med en aftaletekst, som klart dækker også år 2001, for så i år at lave en finanslovaftale, der siger, at man sætter a-kassekontingentet ned til 4,8? De to aftaler kan regeringen ikke have på samme tid.
Én af dem er brudt, og hvis det her lovforslag vedtages, så har regeringen begået forligsbrud i forhold til efterlønsaftalen.
Venstre er altid tilhænger af, at pengene ligger i borgernes lommer.
Men når det drejer sig om det her, så har Venstre indgået en aftale.
Vi har lavet et forlig med regeringen, der siger, at i år 2001 er a-kassekontingentet de her seks gange det maksimale dagpengeniveau, og den aftale har vi tænkt os at holde.
I forhold til selve niveauet så mener jeg, at det i denne her sammenhæng er mere underordnet, og argumentationen fra dette års forligspartier er jo ikke, at de vil give folk flere penge i lommen.
De har jo allerede taget dem op af den anden lomme ved at fastfryse personfradraget.
Ole Sohn (SF), 2000-12-12:
Jeg vil blot kvittere Venstres ordfører for en ærlig snak: at det ikke er i alle sammenhænge, at pengene ligger bedst i borgernes lomme.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-12-12:
Jeg må jo undres lidt, når man vil stå op på Folketingets talerstol og tale om forligsbrud.
Jeg vil godt spørge fru Rikke Hvilshøj: Hvor står der, at man ikke kan sætte kontingentet ned?
Jeg har ikke kunnet finde det nogen som helst steder, at der er lavet en aftale om, at det ikke kan sættes ned. Jeg går virkelig ud fra, at der skal være en balance i den økonomi, som man bruger til de her foranstaltninger, i forhold til de penge, der skal kræves ind.
Og derfor forstår jeg godt, at hr. Ole Sohn står uforstående over for, at man sådan set mener fra Venstres side, at man skal kræve flere penge ind, end det er nødvendigt for at holde denne balance her.
Derfor kan jeg ikke rigtig opleve Venstres måde at agere på på anden måde, end at man vil prøve, om man nu kan få væltet en fornuftigt måde at håndtere de her ting på i fremtiden.
Jeg er ikke spor i tvivl om, at det, det handler om, er, at man har valgt fra regeringens side at bruge sine penge på en fornuftig afbalanceret måde i stedet for at give alle mulige mennesker del i det at sætte personfradraget ned.
Men sådan har vi altså valgt at gøre det i regeringen for at lave den fornuftigste balance.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Jeg må spørge den socialdemokratiske ordfører: Når man har en aftale, et forlig, er det så bedre at sætte taksten, der indeholdes i det forlig, op eller ned?
Det må vel være et politisk spørgsmål, om det er bedre at sætte den ned.
Så taler hr. Ole Vagn Christensen om en balance.
Er det den balance, som indgår i finansloven, som får det til at gå op?
Det kan være, at vi angriber forligsbruddet, fordi vi ikke er blevet indbudt til at diskutere de ting her.
Men det kunne også være den anden balance.
Dels mener vi, at det i højere grad skal være et forsikringsbaseret system, dels mener vi, at der også er brudt et helt andet forlig, nemlig i opkrævning af bruttoskat, som jo i sin tid havde til formål at dække de omkostninger, der var på arbejdsmarkedsudgifterne.
Rikke Hvilshøj (V), 2000-12-12:
At regeringen har følt sig nødsaget til at sænke a-kassekontingentbidraget er jo ikke isoleret set for at imødekomme a-kassemedlemmerne, men alene fordi man mente, man ramte dem for hårdt, ved at man med den anden hånd havde taget penge op af lommerne af disse skatteborgere ved at fastfryse personfradraget.
Den del af aftalen har Venstre hverken lod eller del i.
Der er ikke nogen aftale om, om det kan sænkes, eller om det kan hæves.
Men der er en meget klar og entydig aftale om, at a-kassekontingentet ligger på et niveau, der hedder seks gange det maksimale dagpengeniveau, og det undrer os, at regeringen vælger at overse den del af sin aftale.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-12-12:
Dèr ville jeg være mere usikker, fordi det er aftalt, hvor meget det kan være, men det er ikke aftalt, at man ikke kan sætte det ned.
Derimod eksisterer der en maksimumgrænse, og derfor mener jeg sådan set, at den sag og spørgsmålet om, hvordan regeringen vil bruge de penge, som den ellers skulle dele ud, er et regeringsanliggende.
Det er helt rigtigt, som fru Rikke Hvilshøj siger, at det har Venstre hverken lod eller del i.
Nej, det har Venstre ikke, for Venstre ville hellere have gjort det på den anden måde, så man ikke havde forbedret situationen for lønmodtagerne, så man ikke havde forbedret situationen for pensionisterne.
Og det er selvfølgelig et klart signal, vi får her fra Venstre om, hvad det er for en politik, Venstre ønsker at føre.
Men vi har altså haft et andet sigte, og det sigte er nået.
Vi mener overhovedet ikke, at der her kan være tale om forligsbrud.
Der står intet om, at det ikke kan være mindre.
Jens Vibjerg (V), 2000-12-12:
Jeg må sige til hr. Ole Vagn Christensen, at når han her fra Folketingets talerstol siger, at det ingen steder står, at man ikke må sætte kontingentet ned, så er det direkte forkert, for i aftalen står der helt klart, at det skal være seks gange de maksimale dagpenge.
Og ikke nok med det: Det er pindet ud, så selv perlehøns kan forstå det, i lovforslagets bemærkninger, hvor der står, at kontingentet til a-kasse og kontingentet til efterløn i år 2001 skal være tretten gange de maksimale dagpenge.
Derfor står Venstre fast på en aftale.
Vi løber ikke fra en aftale - det gør Socialdemokratiet og regeringen.
Bjarne Laustsen (S), 2000-12-12:
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, hr. Ole Vagn Christensen, om ikke han er enig i, at der overhovedet ikke er tale om skyggen af forligsbrud i denne her sag, og om ikke hr. Ole Vagn Christensen er meget bekymret for, at Venstre eventuelt en dag får den magt, som de ønsker sig.
Danske lønmodtagere kan hermed også se, hvad de kan vente sig, når Venstre opponerer så meget imod, at man sætter kontingentet ned.
Hvis det var sådan, at Venstre havde den totale magt, hvad ville der så ikke ske over for danske lønmodtagere?
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-12-12:
Hr. Jens Vibjergs bemærkning om perlehøns skal jeg undlade at kommentere, men det var hr. Jens Vibjergs indlæg om, at kontingentet skulle være seks gange dagpengene, der fik mig til at tænke på, at der måske mangler et forslag her, for at skaffe det i balance, om at nedsætte dagpengene med en sjettedel.
Så kommer der jo system i det.
Det er måske det, man ikke har fået fremsat, men til det vil jeg sige, at hvis det kommer, så stemmer vi også imod dét!
Ole Sohn (SF), 2000-12-12:
Hvad mener Venstre om det i den her sammenhæng?
Jeg kan godt forstå argumentationen om forliget, men hvad mener Venstre indholdsmæssigt: Er det bedst, at pengene ligger i borgerens lomme i denne her sammenhæng, eller er det bedst, at de ligger hos finansministeren?
Jens Rohde (V), 2000-12-12:
Nu er betingelsen for, at man kan have en velfungerende butik, at man har en god avance på sine varer.
Det er mere vigtigt end selve omsætningen. Jeg vil godt spørge hr. Flemming Hansen, om de, skal vi sige, muligheder, der er for at drive virksomhed, begrænses mere, hvis man ophæver eller, som man gør nu, liberaliserer lukkeloven, end af f.eks. de forhindringer, man som virksomhedsejer møder med stigende skatter og afgifter og en masse administrativt bøvl.
Er det ikke dér problemet egentlig ligger for de butiksdrivende, snarere end om de har åbent på det ene eller det andet tidspunkt?
Allerførst fristes man til at stille det polemiske spørgsmål, om Venstres ordfører kan bekræfte, at Internettet er opfundet, at det ikke kan afopfindes, og at handel over Internettet selvfølgelig også vil være en stigende del af danskernes forbrug fremover, og at søndagen dermed ad den vej sådan set allerede er afskaffet.
Så vil jeg gerne bede Venstres ordfører om at bekræfte, at al den dokumentation, som foreligger på det her område, om, hvorvidt åbningstider, lukketider, påvirker butiksstrukturen, ikke godtgør, at det har nogen som helst indflydelse på butiksstrukturen, snarere tværtimod.
Og lad mig bare nævne dagligvarebranchens leverandørforening, Butikskommissionen og Erhvervsministeriets egen lukkelovsrapport fra maj i år samt undersøgelser fra Sverige og England.
Kan Venstres ordfører bekræfte, at alle disse undersøgelser og dokumentationer, som foreligger, godtgør, at der ikke er sammenhæng mellem åbningstider og butiksstrukturen her i landet?
Egil Møller (DF), 2000-12-12:
Jeg kan godt forstå, hvis den konservative ordfører føler sig lidt trængt i debatten.
Det har jeg fuld forståelse for.
Jeg ved ikke, om jeg helt har forståelse for, at jeg ikke fik svar på mine to direkte spørgsmål til den konservative ordfører.
De var måske ikke så behagelige at svare på, men ellers vil jeg da godt lige gentage dem.
Det ene var, hvorvidt den konservative ordfører har eksempler på, at man i Sverige fra erhvervsorganisationernes side har lagt pres på regeringen for at få indført en lukkelov.
Det andet var: Kan det virkelig være en statsopgave at bestemme, hvornår mennesker må indgå handler med hinanden?
Erik Larsen (V), 2000-12-12:
Lovforslag nr. L 109: Det fremgår af betænkningen, at Venstre ønsker at redegøre her ved andenbehandlingen for sin stilling til det ændringsforslag, som er stillet af CD.
Jeg skal meddele, at vi kan støtte det ændringsforslag, som er stillet af CD.
Og vi synes faktisk, at hvis man her i salen vedtager det ændringsforslag om frit valg, der er stillet af Venstre og De Konservative, og CD's forslag her, som giver en udvidet fleksibilitet til hjemmehjælpsbrugerne, så har vi virkelig gjort noget for den gruppe, så det kan mærkes.
Og i virkeligheden ville vi så ved lov have indført, at alle kommuner skal give det tilbud, som Odense Kommune har valgt at give sine borgere.
Så en appel her fra talerstolen om, at de partier, som ikke kan støtte de ændringsforslag, tænker sig grundigt om inden tredje behandling.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-12-12:
Det er, fordi der jo som ved så mange andre lovforslag har været lidt travlt, og det har der også, når det drejer sig om dette her, men vi har jo så fået en del henvendelser om fleksibilitet i lovforslag nr. L 109.
Og der har CD stillet et ændringsforslag, som meget rigtigt blev refereret af hr. Erik Larsen.
Det drejer sig om at give en ubetinget ret til at vælge
inden for ydelserne, som man gør i Odense Kommune, og at man så derudover kan blive visiteret til en eller to timer, hvor man så selv kan vælge, hvis man f.eks. gerne vil nogle bestemte ting, som er væsentlige for ens sociale liv.
I den tilvalgsliste, der er, kan man så vælge mellem det, og her kommer der så, synes nogle, lidt af en binding
Det er, at det, man kan vælge, har kommunen på en liste, idet det er væsentligt, at det, man er visiteret til, jo også bliver gennemført.
Det er den model, man har kørt i Odense med meget stor tilfredshed, og den indeholder også den samme anvisning, som hr. Bent Rold Andersen i sin henvendelse til Socialudvalget er kommet med.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Ja, Dansk Folkeparti meldte også, at vi ville gøre opmærksom på vores tilslutning til forslaget nu her.
Tilslutningen har varet lidt, fordi vi ikke rigtig var klar over, hvad CD mente med forslaget, men nu forstår jeg, at det er den frie bytteret efter Odensemodellen.
Det er Dansk Folkeparti meget glad for, fordi Bent Rold Andersen har skrevet et meget, meget godt indlæg, der berører netop Odensemodellen. Så vil jeg bare lige spørge CD, for i Odensemodellen ligger der jo en serviceudvidelse, om CD så vil være med til, at vi bevilger nogle flere penge til hjemmehjælpen, de penge, der er nødvendige for at kunne give et reelt frit valg.
For i det svar, vi har fået fra ministeren, står der, at Odensemodellen gennemfører en egentlig serviceforbedring, der medfører en merbevilling, og at aftaleparterne bag lovforslaget - der er CD jo ikke med, det er Enhedslisten og SF - hverken ønsker at begrænse det kommunale selvstyre eller at pålægge kommunerne at forhøje den praktiske hjælp, og her er vi ved problemet.
Man vil ikke forhøje den praktiske hjælp med ressourcer.
Man vil gerne gøre det på papiret
, men jeg mener, at vi klart må have en udmelding om, at der skal ressourcer til, ellers er det bare en papirtiger, som regeringen, SF og Enhedslisten er kommet med.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-12-12:
Jeg vil sige til fru Aase D. Madsen: Der er jo to ting i det.
Den ene er, at det ligger inden for det kommunale selvstyre selv at finde ud af, hvor mange penge man må bruge på området.
Selvfølgelig kan vi da godt herindefra til næste års finanslov blive enige om det og sætte penge af.
Men jeg har stillet et spørgsmål til ministeriet igen på baggrund af det svar, der er kommet om ordningen, hvor der står, at det ligger ikke inden for, og at det er en serviceudvidelse og sådan noget.
Her har jeg spurgt, om jeg af det svar skal forstå, at der ikke er hjemmel til at lave Odense-ordningen.
Det synes jeg er vigtigt.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Det synes jeg også er vigtigt.
Jeg er glad for, at det spørgsmål er stillet, og nu håber jeg - jeg kan se, at ministeren er ved at rejse sig - at vi eventuelt kan få en afklaring på det spørgsmål.
Så vil jeg gerne have at vide: Indgår der så i dette ændringsforslag, at kommunerne ikke blot i særlige tilfælde skal give bytteret?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-12-12:
Ja, der ligger jo i ændringsforslaget, at kommunerne kan benytte sig af denne her model, og jeg ser da gerne, at den bliver permanent.
Villy Søvndal (SF), 2000-12-12:
Lad os se, hvor lang den bliver.
Grunden til, at jeg bad om ordet, var, at jeg tror, fru Aase D. Madsen overså en enkelt detalje - det kan jo være svært, der er jo mange lovforslag, vi behandler i øjeblikket - nemlig diskussionen om ressourcer.
Og det, der lige præcis kendetegner det her forslag, som også drejer sig om genoptræning, og er en af årsagerne til, at SF har lavet
denne her aftale i finansloven, er jo, at vi tilfører i nærheden af 100 mio. kr. til ældreområdet.
Det afgørende skillepunkt er normalt, når der skal tilføres penge.
Her er der tilført penge.
Så blev jeg meget rørt over Venstres tale om frit valg.
Venstre har altid et ekstremt selektivt forhold til det der
med at vælge frit
På nogle områder må folk godt vælge frit.
Vi har lige været igennem et begivenhedsforløb, hvor der var et område, hvor folk ikke måtte vælge frit.
Jeg tænker på, hvordan de vil tilknyttes i forbindelse med førtidspensionsreformen.
Er det ikke muligt at få sådan en vejledning om, hvornår Venstre foretrækker, at man må vælge frit, og hvornår Venstre synes, at staten skal diktere løsningerne?
Jeg synes, det er voldsomt svært at finde ud af, når man melder sådan fra gang til gang.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Til hr. Villy Søvndal: Jeg er meget opmærksom på, at der skal tilføres 87 mio. til genoptræningen.
Det er jo i øvrigt et problem, om det er nok.
Kommunernes Landsforening og kommunerne siger, at det ikke er nok, så det er jeg opmærksom på.
Men så vil jeg gerne spørge hr. Villy Søvndal, hvis hr. Villy Søvndal måske lige ville høre efter, for måske er der noget, som jeg har misforstået.
De 100 mio. kr., der skal tilføres til hjemmehælpsområdet, hvad skal de bruges til?
Er de øremærket til den serviceudvidelse, som fru Yvonne Herløv sagde, der ikke lå i dette forslag?
Det vil jeg gerne høre.
Hvad skal de 100 mio. kr. bruges til helt eksakt?
Villy Søvndal (SF), 2000-12-12:
Helt eksakt skal pengene anvendes til to ting: Dels skal der anvendes 87 mio. kr. til at sikre en bedre genoptræning end den, der sker i øjeblikket, dels skal der bruges, hvis jeg husker rigtigt, 13 mio. kr. - det passer også nogenlunde med 100 mio. kr. i alt - til akutstuer for ældre, der ønsker at lade sig indskrive.
Så man kan sige, at det, vi har ønsket med det her, er at hjælpe den dårligst stillede del af de ældre, dem, hvor genoptræningsindsatsen ikke lykkes tilstrækkeligt, og det synes jeg egentlig er meget fint.
Når man så lægger det oven i, at kommunerne samtidig, uden at Folketinget har tvunget dem til det, udvider ældreområdet med 300 mio. kr., så ligger der et samlet løft i størrelsesordenen 400 mio. kr. på ældreområdet fra sidste år til i år.
Det synes jeg egentlig er helt godt, og jeg tror, at de ældre lever bedre af det end af mange smukke taler.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Så kom vi ned på det realistiske tal, og det er altså tilsyneladende 13 mio. kr., der er til den fleksibilitet.
Så er der 13 mio. kr. tilbage.
Dansk Folkeparti kan ikke se, at det kan give så voldsomt meget fleksibilitet.
Hvor meget plads til fleksibilitet er der i hjemmehjælpen til f.eks. en meget, meget svag 92-årig, der får to timers hjemmehjælp hver fjortende dag?
Det er et af de mange eksempler, vi har set i medierne.
Der er ingen plads.
Så det med fleksibiliteten ligger kun i det her stykke papir og intet andet.
Villy Søvndal (SF), 2000-12-12:
Jeg er ikke sikker på, at fru Aase D. Madsen fangede, hvad jeg sagde.
Jeg sagde, at de 100 mio. kr. deles op i to.
Jeg har aldrig påstået, at det her gav penge til mere fleksibel hjemmehjælp, men at det heldigvis sker i en situation, hvor kommunerne udvider ældreområdet med 300 mio. kr. sammenlagt.
Så alt i alt efter en årrække synes jeg, at der sker noget på ældreområdet.
Æren ligger to steder, dels hos kommunerne selv i forhold til de 300 mio. kr. - det er deres eget valg - dels i forhold i de partier, der har lavet forlig
om finansloven, der sikrer de 100 mio. kr. Og det er dog bedre, at det faktisk lykkes, end mange smukke taler.
Aase D. Madsen (DF), 2000-12-12:
Nu siger hr. Villy Søvndal, at det lykkes.
Det løfte vil Dansk Folkeparti holde hr. Villy Søvndal meget, meget fast på i de kommende år.