runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-09:
Ja, det er jo meget tydeligt, at nejsiden har svært ved at finde et fælles fodslag.
Hr. Keld Albrechtsen er tydeligvis ikke så begejstret for fru Pia Kjærsgaards udtalelser om, hvad et nej kan føre til.
Ikke fordi jeg tror, at hr. Keld Albrechtsen dybest set er så uenig i det, fru Pia Kjærsgaard har sagt, men hr. Keld Albrechtsen er af den opfattelse, at det er uheldigt, at det bliver sagt så klart og så tydeligt.
Så for hr. Keld Albrechtsen er det mest et spørgsmål om strategi, mere end det er et spørgsmål om indhold.
Jeg giver gerne hr. Keld Albrechtsen den lille forbrugervejledning, at det er såre simpelt, hvad det er, der skal stemmes om.
Det er meget enkelt.
Der skal stemmes ja eller nej til den nye forfatningstraktat.
Det er det, det handler om.
Så er der ved siden af det en diskussion om, om vi på et eller andet tidspunkt skal tage stilling til de danske undtagelser.
Det er en selvstændig diskussion.
Men det, der skal tages stilling til, er et ja eller nej til den nye forfatningstraktat, og det er da meget enkelt og overskueligt. Jeg må så sige til fru Pia Kjærsgaard, at det jo er rigtigt, at enhver regering og enhver statsminister da har et ansvar for hele samfundet og også et ansvar i en situation, hvor udfaldet af en folkeafstemning bliver anderledes end det, man havde ønsket.
Det er fuldstændig korrekt.
Det er også derfor, at jeg giver fru Pia Kjærsgaard det enestående tilbud, at nejsiden kan formulere sin vision med nejet, således at vi kan få en belysning af det, så vi kan få
en saglig debat om det.
For jeg bryder mig da heller ikke om, at vi skal beskyldes for at føre skræmmekampagne, hvis vi kommer til at lægge noget andet i nejet end det, der er fru Pia Kjærsgaards opfattelse, eller hvis vi bliver beskyldt for at have misforstået det, fru Pia Kjærsgaard eller den øvrige nejside står for.
Derfor giver det jo færrest misforståelser og den mest regulære behandling af dette her, hvis fru Pia Kjærsgaard vil tage imod tilbuddet om at præsentere os for, hvad Dansk Folkeparti og måske den øvrige nejside vil med nejet.
Så kan vi få det belyst, og så har vi et godt grundlag for debatten. Så jeg synes, at fru Pia Kjærsgaard skulle tage imod tilbuddet.
Fru Pia Kjærsgaard har udtalt sig på sit landsmøde om, hvad Dansk Folkepartis holdning er i den situation, men vi ser det gerne beskrevet fyldigere med henblik på en belysning, og jeg synes, fru Pia Kjærsgaard skulle tage imod tilbuddet.
Anders Samuelsen (RV), 2003-10-09:
Jeg har et par gange i dag forsøgt at få noget klarhed over, hvad regeringen vil med Velfærdskommissionens anbefalinger.
Det har været svært at få et klart svar, så nu håber jeg, at jeg kan få det af statsministeren: Hvordan vil regeringen forholde sig til Velfærdskommissionen, hvis den går ud med en anbefaling om at afskaffe skattestoppet, så vi kan få en regulær skattereform og få en markant nedsættelse af skatten på arbejde?
Vil den afvise en sådan indstilling, eller vil den bakke op om den?
Hvis den afviser, må man sige, at man kan sætte spørgsmålstegn ved, hvad man overhovedet skal med Velfærdskommissionen.
Hvis man vil bakke op om det, må man sige, at det er nybrud i forhold til, hvad regeringen har stået for indtil nu.
På samme måde med hensyn til efterlønnen.
Hvad nu, hvis Velfærdskommissionen anbefaler, at man laver om på efterlønnen, måske ligefrem direkte fjerner den?
Vil regeringen så bakke op om den indstilling, eller vil man ignorere indstillingen?
Igen: Hvis man bakker op, må man sige, at der er et markant nybrud.
Hvis man ignorerer, hvad skal vi så med Velfærdskommissionen?
Martin Lidegaard (RV), 2003-10-09:
Statsministeren brugte jo en meget stor del af sin tale på at tilbagevise de konsekvenser, som skattestoppet har haft i form af besparelser på diverse områder, men der var ét område, som statsministeren behændigt undgik at komme ind på - ganske som hans ordfører ikke var i stand til at svare på det, nemlig miljøområdet.
Derfor synes jeg, det vil være befriende for befolkningen, hvis statsministeren kunne bekræfte, at på det område er der sket besparelser i størrelsesordenen 2-3 mia. kr.
Dels Mifresta-rammen på 1,5 mia. kr., der bare er blevet fjernet stik imod alle forlig.
Jeg ved godt, at det ikke er under ulandsrammen, men den er også faldet, så der er faktisk fjernet 1,5 mia. kr. på den internationale miljøindsats.
Dels derudover 800 mio. kr. på nationale miljøindsatser ud over barberingen af vedvarende energi, kollektiv trafik osv.
Det vil være befriende at få en bekræftelse af, at det altså er en af de konsekvenser, som skattestoppet har haft, og en helt konkret besparelse, som man ikke kan løbe fra eller forklare sig ud af.
Dertil kunne jeg også godt tænke mig at høre, om det er noget, som slet ikke rører statsministeren, om regeringen er helt ligeglade med miljøet, for det er det indtryk, man godt kan få, når man oven i de besparelser deler tilladelser ud til udvidelse af svinebrug og alle mulige andre tiltag til ulempe for miljøet.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Statsministeren har nu også fået kigget på tallene, og vi er enige om, at der er forskel på løbende og faste priser, så lad os lægge det der historiske forløb om folkeskolen bag os.
Jeg kan forstå, at statsministeren har været nede i arkiverne helt tilbage til KL-aftaler fra 1999 for at finde formuleringer, der kan bruges til at rive os noget i næsen her i dag.
Jeg vil bare sige for Socialdemokratiets vedkommende, uanset gamle KL-aftaler med sidebilag fra 1999, til det, som finansministeren har formuleret om, at vi kan proppe 30.000 ekstra børn ind i eksisterende klasser uden ekstra lærere, fordi børnene har godt af at få nogle flere legekammerater, at det er vi ikke enige i.
Så er det sagt.
Det er Socialdemokratiets klare opfattelse.
Når det så er sagt, skal jeg vende mig til det afsnit, statsministeren havde i sin replik til os, vedrørende børneområdet og ikke mindst børnefamilieydelsen koblet over til vores forslag om at lave en maksimal takst for pasning af børn i daginstitutioner.
Nu er tiden så fremskreden, at jeg tror, det vil være utidigt over for resten af Tinget, at vi står her og gennemgår konkrete familieeksempler på vindere og tabere i en omlægning af skattesystemet over til daginstitutionstakster og over til børnefamilieydelsen.
Så vi vil simpelt hen foreslå statsministeren, at vi forelægger en række konkrete familieeksempler, som regeringens medarbejdere får lov at regne igennem, og så kan vi se, hvordan det falder ud.
Men jeg skal sige til statsministeren, at de forudsætninger, statsministeren lagde til grund for vores forslag om en maksimal takst på 1.000 kr. om måneden pr. barn, er forkerte. Det er nemlig ikke fuldt finansieret.
Det er det kun for 1 mia. kr.s vedkommende.
Det, det løber op i samlet set, 2,5 mia. kr., var såmænd rigtigt nok, men det er ikke finansieret af omlægningen af børnefamilieydelsen.
I øvrigt er der også i vores finanslovforslag, som vi har lagt frem for regeringen og Tinget, taget højde for dem, der i dag
får friplads.
Der foreslår vi nemlig en forhøjelse af deres børnefamilieydelse.
Men vi lægger en række konkrete familieeksempler frem.
Så er regeringen forberedt i god tid forud for valgkampen til at imødegå de argumenter, vi har for at indføre en maksimal takst på 1.000 kr.
Så skal jeg slutte af med at sige, at vi da er glade for, at statsministeren er glad for debatten, og statsministeren kom så langt op i sin replik, at han nærmest erklærede sig som tilhænger af frihed, lighed og fællesskab, og det må være et udtryk for den nye sprælskhed og den frodige fantasi, som statsministeren appellerede så kraftigt til i sin åbningstale i tirsdags.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-09:
Jeg føler alene trang til at sige til hr. Ole Stavad - og jeg gør det uden på nogen måde at ville ødelægge hr. Ole Stavads gode humør - at hr. Ole Stavad altså nu prøver at lægge mig en hel masse i munden, som jeg ikke på noget tidspunkt har sagt eller ment.
Jeg vil bare gøre det kort ved at sige til hr. Ole Stavad, at jeg altså ikke på nogen måde vil foregribe den betænkning, der nu kommer fra Strukturkommissionen.
Hr. Ole Stavad sagde, at han følte, at vi var fuldstændig enige, men nu er jeg ikke fuldstændig klar over, hvad hr. Ole Stavads holdninger egentlig dybest set er, eller om Socialdemokratiet har taget stilling til, hvad strukturen fremover skal være på det kommunale område, så alene af den grund tør jeg altså ikke skrive under på sådan en blankocheck.
Jeg ville sætte stor pris på, om det kunne lade sig gøre
at få en bred enighed om den kommende struktur, bestemt
Men det er altså min klare opfattelse, at hr. Ole Stavad her har prøvet at tage mig til indtægt for synspunkter, som ligger ud over bæreevnen.
Ole Stavad (S), 2003-10-09:
Jeg vil nu godt takke statsministeren.
Hvis jeg må sige det på godt dansk, så var jeg sådan set svært tilfreds med det svar, jeg fik, for jeg går jo ud fra, at statsministeren og jeg er enige om, at vi vel ikke kommer uden om, at sygehuse og sundhedsområdet er et af vores vigtigste velfærdsområder. Med det svar, som statsministeren har givet her, er vi nu ude over enhver tvivl om, at statsministeren også er enig i, at ansvaret for sygehuse og sundhedsområdet også efter en ny struktur skal ligge hos direkte folkevalgte, som borgerne kan tage stilling til, om de mener skal fortsætte, eller der skal andre til.
Derfor kan jeg ikke lade være med at sige, at jeg synes, det har været en rigtig god konklusion på den her debat, og den der overraskelse, der lød i statsministerens stemme over, at man overhovedet kunne rejse et spørgsmål, som vi alle sammen var enige om - hvem kan være uenig i det? spurgte statsministeren - understreger endnu mere, at statsministeren og jeg er fuldstændig enige i det spørgsmål.
Det takker jeg for.
Anders Samuelsen (RV), 2003-10-09:
Jeg mener, at der faktisk med statsministerens svar blev bragt klarhed over de spørgsmål, som jeg har stillet tidligere.
Det har været sådan, må man sige, at jeg på nuværende tidspunkt har spurgt tre repræsentanter for regeringen om regeringens forhold til Velfærdskommissionen, og jeg har fået stort set tre forskellige svar.
Dog er det vel sådan, at statsministerens svar ligger tættere på fru Pia Christmas-Møllers svar end på hr. Rohdes svar.
Fru Pia Christmas-Møller gjorde det klart, at der ikke skulle udstedes nogen efterlønsgarantier og heller ikke nogen garantier for et eviggyldigt skattestop.
Sådan hørte jeg også statsministerens svar, nemlig at der skulle være rum for en god debat, og at man ikke skulle konkludere på forhånd.
Det er jeg faktisk godt tilfreds med.
Det tager jeg til indtægt for, at vi ikke vil opleve en regering gå til valg på næste gang at udstede en garanti for en fortsat urørlig efterløn og heller ikke en garanti for et urørligt skattestop, for hvis man gør det, bryder man jo lige netop med det, som statsministeren har lagt op til her, nemlig at vi skal kunne have en åben debat, lytte til kommissionen og så drage konklusioner på baggrund af de anbefalinger.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-09:
Jeg tror ikke, det er muligt at føje ret meget nyt til den her debat.
I øvrigt skal der jo i morgen være en stor debat om den forestående regeringskonference, og den synes jeg ikke vi skal tage forskud på her i aften.
Jeg konstaterer blot, at fru Pia Kjærsgaard altså nu har bekræftet, at hun står helt fast på de udtalelser, der er kommet i forbindelse med Dansk Folkepartis landsmøde, nemlig at Dansk Folkepartis opfattelse er, at den reelle konsekvens af et nej er, at Danmark så må bede om at melde sig ud af EU eller få en løsere tilknytning til EU eller noget lignende.
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-10-09:
Jeg tror også, at det bliver velgørende, når vi kan begynde en diskussion om, hvad der i virkeligheden står i den nye forfatning.
Statsministeren siger hele tiden traktat, men glemmer at tilføje, at det er en traktat om indførelse af en forfatning for Europa.
Det er det jo; det er jo ikke bare en traktat.
Det er indførelse af en forfatning i Europa.
Og det er jo sådan, må vi sige, rent teoretisk, at hvis et land siger nej, så skal det hele gå om.
Jeg tror ikke, at det er en realistisk løsning; jeg tror ikke, at det er en mulighed.
Jeg tror ikke, at EU vil finde sig i det.
Det har vi set før.
Derfor er det da selvfølgelig formålstjenligt at spørge: Hvad så? Og der burde statsministeren jo allerede på regeringskonferencen have en alternativ mulighed, ikke bagefter - det bliver vi så nødt til, kan jeg forstå på statsministeren - for at forhandle en plan B samtidig med at få forhandlet den forfatning, som statsministeren er interesseret i skal blive indført. Jeg synes ikke, det er rimeligt, at statsministeren ikke vil svare reelt på det her spørgsmål.
Jeg står hundrede procent ved, hvad jeg har sagt.
Og jeg skal erkende, at i valget mellem en forbundsstat i Europa og et selvstændigt land vælger jeg klart det sidste.
Men det burde være muligt for statsministeren at samle danskerne omkring det her.
Det er statsministerens opgave.
Søren Søndergaard (EL), 2003-10-09:
Først vil jeg godt sige til statsministeren, at jeg ikke synes, man skal forlange noget af andre, som man ikke selv har gjort, så jeg synes, at statsministeren passende kan starte med, at jasiden formulerer deres perspektiv ved et ja.
F.eks. ser jeg meget frem til, at statsministeren sammen med Det Radikale Venstre formulerer deres perspektiv for et ja på flygtningeområdet.
Det ser jeg utrolig meget frem til, og når det så er sket, kan vi jo på nejsiden lave den samme øvelse.
Derudover vil jeg godt sige til statsministeren, at jeg forstår, at statsministeren er blevet overbevist om, at et nej ved den kommende folkeafstemning betyder et nej til EU.
Men det betyder vel så, at statsministeren i den situation kun har to muligheder: Den ene er at forhandle Danmarks udmeldelse af EU, og den anden er at gå af.
Er statsministeren ikke enig i det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-10-09:
Jeg skal sige til hr. Anders Samuelsen, at nu skal Velfærdskommissionen altså have lov til at arbejde.
Det er en uafhængig kommission, der har frihed til nu at arbejde. Forhåbentlig kommer den med delrapporter og skaber en løbende debat.
Jeg vil altså ikke foregribe kommissionens arbejde, men forbeholde mig ret til at se fordomsfrit på, hvad den kommer med, og derfor agter jeg altså ikke i dag at gå ind i en hvis og hvis og hvis hypotetisk diskussion. Så vi venter og ser, hvad Velfærdskommissionen kommer med, og den kommer formodentlig med ting undervejs.
Det venter ikke til udgangen
af 2005, så jeg tror bestemt, at hr. Anders Samuelsen får sin lyst styret undervejs.
Til hr. Martin Lidegaard kan jeg kun sige: Jeg kan ikke bekræfte hr. Martin Lidegaards tal og slet ikke hr. Martin Lidegaards forskellige konklusioner og analyser af, hvad der måtte være regeringens miljøpolitik.
Det forholder sig helt anderledes.
Og til hr. Ole Stavad: I den brede form, som hr. Ole Stavad formulerer sig, vil jeg spørge: Hvem i alverden kan være uenig i, at vi skal have folkevalgt ledelse af vitale velfærdsområder?
Også her gælder, at jeg synes, vi nu skal lade Strukturkommissionen arbejde.
Der er jo kun få måneder tilbage, til den er færdig med sit produkt, og når den så er kommet med sin betænkning, bliver der tid til en debat, og vi må så her i Folketinget tage os sammen til at indgå politiske aftaler.
Heller ikke på det punkt vil jeg foregribe kommissionens arbejde.
Ole Stavad (S), 2003-10-09:
Jeg var egentlig overrasket over, at statsministeren slet ikke havde nogen bemærkninger til spørgsmålet om Strukturkommissionens arbejde, og det arbejde, der dermed venter os alle sammen.
Nu skal man være forsigtig med at spå, men hvis man sådan forsøger at kigge ind i den folketingssamling, vi er startet på her, så er der vel to spørgsmål, som kan blive mest betydende for, hvordan vores danske samfund kommer til at udvikle sig.
Det ene er det europæiske spørgsmål, som statsministeren har været inde på, og det andet kan meget vel blive, hvordan vi får tilrettelagt en kommende ny struktur i forhold til de enkelte borgere, mulighederne for at give en god betjening, spørgsmålet om, om vi kan fastholde Danmark som et vigtigt decentralt samfund.
Derfor synes jeg, det er bemærkelsesværdigt, at statsministeren ikke ville komme med bare en erklæring om, at vi skal holde fast i det, vi nu går i gang med, nemlig et direkte folkevalgt demokrati, som har ansvaret for de vigtige velfærdsområder, så befolkningen har mulighed for også at forholde sig til det.
Det er en tilkendegivelse, som jeg tror ville være meget, meget vigtig i forbindelse med det arbejde, vi skal i gang med.
Martin Lidegaard (RV), 2003-10-09:
Jeg fornemmede en vis irritation i statsministerens svar på mit spørgsmål om miljø.
Jeg kunne mærke, at statsministeren følte, jeg skød regeringen nogle intentioner på dette område i skoene, som ikke var retfærdige.
Det beklager jeg.
Men jeg forstod slet ikke statsministerens afvisning af de tal, jeg bragte frem, for statsministeren lægger meget vægt på fakta, og fakta er, at Mifresta-rammen er væk.
Den ville ifølge forliget have været på små 1,5 mia. - 1,435, hvis ikke jeg husker helt forkert. Faktum er også, at der er skåret sammenlagt 800 mio. kr. på Miljøministeriet og dertil hørende områder.
Faktum er
også, at alle puljer om vedvarende energi er skåret væk.
Det er slet ikke til diskussion i og for sig.
Men det er fakta.
Så vil jeg slet ikke blive rodet ud i store diskussioner
om, hvad intentionerne bag det har været.
Jeg tror gerne, at statsministerens hjerte bløder for miljøet, men det er lidt svært at få til at hænge sammen med den politik, som faktisk bliver ført.
Derfor: Mener statsministeren alvorligt, at han ikke vil benægte fakta?
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-10-09:
Ja, der er da en årsag til, at den debat er rykket ud over Danmarks grænser, og det er, fordi man i den valgkamp, vi havde, for en gangs skyld hørte efter, hvad borgerne i Danmark mente.
Nu er der altså andre europæiske lande, der er begyndt at lytte til, hvad borgerne mener, og det er da på høje tid.
Og jeg vil afvise, at der har været en hård tone.
Der er blevet sagt fra borgernes side, hvordan man synes, det skulle være, men det, jeg stadig væk synes er et problem, vil jeg sige til fru Marianne Jelved, er, at danske politikere og også en stor del af den danske presse, meningsdannere, pustede til ilden for at give Danmark et dårligt omdømme.
Det synes jeg da er en skandale, intet mindre end en skandale.
Har alle ikke en klar interesse i, at Danmark skal have et godt omdømme, at Danmark skal have et godt ry?
Hvad med turistbrochurer, hvor vi bliver udråbt som de værste slyngler og racister i Danmark. Er det gavnligt for Danmarks interesser?
Og det er jo simpelt hen løgn og latin.
Er fru Marianne Jelved enig i, at det bør være sådan, eller vil fru Marianne Jelved medvirke til, at det, som Danmark fortjener, skal Danmark også have, netop som et foregangsland, der har set en interesse i at komme på ret køl igen på en ordentlig og anstændig måde.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-09:
Fru Marianne Jelved spurgte før spisepausen: Hvorfra ved fru Pia Kjærsgaard, hvad de danske vælgere mener?
Det er jo faktisk det, vi er valgt til, at færdes mellem almindelige folk, høre på deres bekymringer, og det er utroligt, at fru Marianne Jelved før valget har kunnet undgå, har kunnet overhøre den danske befolknings bekymringer. Sagen var jo den, at for første gang i den tid, jeg kan huske, var det ved et folketingsvalg befolkningen, ikke journalisterne, ikke politikerne, men befolkningen, der satte dagsordenen.
Det kunne fru Marianne Jelved ikke høre.
Jeg vil sige, at den ondsindede skrækpropaganda her, som jeg synes, fru Marianne Jelved, uden at ville det, kommer til at bidrage til, jo i virkeligheden er en hån mod befolkningen.
Det er jo befolkningen, der hånes, når der står, at alt ændrede sig i Danmark på én nat, nemlig valgnatten, da blev Danmark pludselig et misliebigt land.
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Jeg har ikke selv bidraget, som hr. Jesper Langballe meget rigtigt siger, til at mobilisere det store udland i forhold til dansk indenrigspolitik, det må jeg nu sige.
Men jeg må igen sige, at vi lever i en åben og international verden, hvor vi interesserer os for politik i hinandens lande.
Vi er også optaget af, hvad der foregår i andre lande; vi forholder os til det.
Sverige og Tyskland har været nævnt af hr. Jens Rohde i spørgsmål til mig f.eks. Jeg mener selv, at valgkampen sidste gang - det har jeg også givet udtryk for - fik en meget, meget hård tone og kom til at dreje sig om udlændingepolitikken i Danmark.
Det er også i orden, at de politikere, der går til valg, prioriterer de emner, de mener, er de rigtige.
Det sætter jeg heller ikke spørgsmålstegn ved.
Men jeg siger, at hvis man fører en tone, der er meget, meget hård - og det synes jeg sker i Danmark, ikke hver dag, men det sker - så gør man det også vanskeligere og vanskeligere at integrere de mennesker i det danske samfund, fordi der bliver skabt en aura af problem omkring dem. Det ansvar er vi fælles om at løfte, så det er også en appel til Dansk Folkeparti om at bidrage til, at vi kan få en ordentlig integration, at vi ikke skal blive ved med de hårde toner.
Jesper Langballe (DF), 2003-10-09:
Jeg vil tage fat der, hvor meningsudvekslingen mellem fru Marianne Jelved og fru Pia Kjærsgaard stoppede, nemlig ved spørgsmålet om Danmarks forringede omdømme i udlandet, som fru Marianne Jelved bekymrer sig om.
Jeg vil sige generelt, at jeg ikke kender noget mere afskyeligt forræderi, men det er ikke fru Marianne Jelved, jeg hentyder til, end det, at man mobiliserer det store udland imod sine indenlandske politiske modstandere, at danskere spreder ondsindede rygter om Danmark i udlandet. Jeg har et frisk eksempel i de to store internationale turistguider, Penguin Travel og Thomas Cook Travellers, hvor man kan læse, at i Danmark bliver valg tabt og vundet på racespørgsmål, og ved sidste valg i vinteren 2001 nåede tonen i debatten nye dybder af racemæssige skrækkampagner.
Og så står der i øvrigt, hvordan folk af anden hudfarve dårligt nok kan færdes i Danmark.
Jeg vil ikke beskylde fru Marianne Jelved for at stå bag den slags, men jeg vil sige, at fru Marianne Jelved puster til ilden med sine bekymringer for Danmarks omdømme.
Så vil jeg gerne spørge fru Marianne Jelved: Hvad mener fru Marianne Jelved om den slags, hvor man forsøger på at skræmme folk væk fra at rejse herover?
Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
Jeg har ikke studeret Socialdemokratiets finanslovudspil, men jeg sætter ikke spørgsmålstegn ved hr. Jens Rohdes beskrivelse af det.
Men der skal ikke herske tvivl om, at det er en central opgave for Folketinget som helhed at få gælden ned i den størrelsesorden, som 2010-planen siger det, for de sparede renteudgifter er nødvendige, for at vi kan betale for flere plejehjem og flere sundhedsudgifter efter 2010, hvor vi bliver flere og flere ældre.
Det er for ikke at belaste skattesystemet eller skulle spare meget, meget kraftigt andre steder, at vi vil gøre alt, hvad vi kan for at holde fast i den målsætning, og det er en forudsætning for en politik, som vi skal tage medansvar for, at de målsætninger bliver holdt fast.
Så må vi finde vejen til at løse opgaven, men gælden skal ned af hensyn til vores fremtid og vores kommende generationer.
Jens Rohde (V), 2003-10-09:
Jeg vil gerne sige, at for Venstre er målsætningen for 2010 stadig fuldstændig klar; det er den, vi går efter.
Nu siger fru Marianne Jelved, at hun har fået den opfattelse, at Socialdemokraterne stadig væk går efter det, men så må jeg sige, at så har fru Marianne Jelved ikke læst det socialdemokratiske finanslovudspil.
Hvordan vil Det Radikale Venstre stille sig i forhold
til Socialdemokraterne i fremtiden i forbindelse med de økonomiske målsætninger
Det synes jeg kunne være interessant at høre et bud på.