Frank Aaen (EL), 2000-01-19:
De fleste debatter om folkesundhed tager det udgangspunkt, at folk opfører sig uklogt.
De ryger, drikker, spiser for fed mad, sidder for meget, motionerer for lidt, og alt det gør de, selv om de jo godt ved, det er usundt.
Folk har en forkert livsstil.
Det må vi rette op på.
Gennem reklamekampagner, god opførsel, gode eksempler, så laver vi om på det.
I en del indlæg i dag er tonen jo også gået i den retning.
Det er folks frie valg.
Vi skal ikke forbyde for meget.
De må selv om, hvorvidt de gør sådan og sådan.
Men virkeligheden er jo ikke, at folk i almindelighed har et frit valg.
Det er jo ikke sådan, at alle kan vælge, om de vil være syge, eller om de vil være sunde.
Sundhed er som alle andre goder noget, der er socialt skævt fordelt.
Alle undersøgelser viser det.
De, der har en høj uddannelse, de, der har høj indkomst, de, der har et spændende arbejde, de er mere raske end dem, der er i den modsatte situation. En god illustration af det har vi det sted i Danmark, hvor middellevealderen er lavest.
høj arbejdsløshed, gennemgående et lavt uddannelsesniveau og gennemgående et lavt indkomstniveau.
Det dør man af.
Man dør tidligere end andre.
Derfor kan man ikke bare sige: Folk kan selv vælge.
For folk bliver jo placeret i en livssituation.
Selvfølgelig er der mange valg i livet, men de her ting er jo også udtryk for arv.
Alle ved, at den sociale status i meget høj grad går i arv fra forældrene, at arbejdsløshed er arvelig, at lav uddannelse er arvelig; sundhed, mangel på sundhed, det er også arveligt.
I den gruppe har vi
dobbelt så mange storrygere, når vi sammenligner med den gruppe, der har et passende arbejdstempo og en stor indflydelse på sit eget arbejdes tilrettelæggelse.
Også der er der en sammenhæng.
Man bliver syg af sit job, og det er ikke kun dem, der arbejder på arbejdspladser med mange tilsætningsstoffer og på den måde i et usundt arbejdsmiljø, det er også dem, der har et ringe arbejde på mange andre leder og kanter.
Det er meget tilfredsstillende, at der tegner sig et meget klart flertal i Folketinget for at forbyde tilsætningsstoffer til tobak, der øger afhængigheden, og som har andre skadelige virkninger, f.eks. gør det alt for nemt at begynde at ryge, og det kan jeg høre både fra talerstolen og fra snakken på gulvet.
Jeg vil tage initiativ til, at der bliver lavet udkast til et beslutningsforslag, som bliver rundsendt, så vi så hurtigt som muligt kan blive enige om at lave et beslutningsforslag, der følger den enighed, der er i debatten i dag, op.
Hvis de partier, der vil være med, har forslag til at lave det om, laver vi det naturligvis om.
Jeg vil faktisk tro, at det kan ende med, at vi faktisk får en helt konkret god ting ud af debatten i dag; det er ikke altid, man gør det af redegørelsesdebatter.
Jeg vil også sige, og det havde jeg i kampens hede glemt, at der jo er et forbud mod reklamer for tobak på vej.
Tak til fru Yvonne Herløv Andersen for at gøre opmærksom på det.
Det er også forbudt at ryge ovre i sidegemakkerne her.
Det er jeg også glad for at få at vide.
Det vil jeg fremover gøre folk opmærksom på, når jeg ser dem, men jeg synes, det er flovt, at det ikke overholdes.
Folk, der vil stå med pegefingeren - og det er der jo en del folketingsmedlemmer, der gerne vil - og sige, at andre ryger for meget, bør måske selv gå forrest og overholde de regler, der så er.
Når vi ser på en anden sygdom, der er meget udbredt, nemlig hjertekarsygdomme, er der også der en meget klar sammenhæng mellem job og dødelighed.
Jeg så forleden dag, at buschaufførerne i de store byer har 80 pct. risiko, altså næsten dobbelt så stor risiko, som andre mennesker har, for at få en blodprop.
Der er en stigende dødelighed blandt buschauffører af hjertekarsygdomme i modsætning til blandt befolkningen i almindelighed.
Det her er jo ikke kommet af ingenting, for det er en udvikling, der er accelereret de sidste 10 år.
Og hvad er der sket de sidste 10 år på busområdet?
Der er sket en øget udlicitering.
Der er en sammenhæng mellem et politisk flertals beslutning om flere udliciteringer, og at mennesker dør af hjertekarsygdomme.
Det synes jeg de partier, der både vil snakke for folkesundhed og samtidig er de mest energiske forkæmpere for mere og mere udlicitering, faktisk bør tage en intern debat om.
Det hænger ikke sammen.
Det samme gælder, når vi år efter år noterer os, at social- og sundhedssektoren er den absolut største producent i Danmark af førtidspensionister, altså at vi inden for den offentlige sektor har nogle arbejdsvilkår, som gør folk så syge, at de mister hele eller det meste af deres arbejdsevne.
Det ser vi bare på.
Jamen det er altså et politisk ansvar, at det er sådan.
Det er altså politikere, der er den øverste ledelse for den her sektor, og derfor kan vi ikke sige, at vi går ind for bedre sundhed og så alligevel ikke gøre noget for den af vores egne sektorer, der producerer mest usundhed.
Vi prøvede i finanslovforhandlingerne, og det kunne vi desværre ikke gøre ovre ved sundshedsministeren, som jeg har redegjort for før, men så har vi andre muligheder for at forhandle det her og få indført, at der selvfølgelig skal gælde de samme regler om bedriftssundhedstjeneste inden for social- og sundhedssektoren, som der gælder inden for alle andre brancher.
Det ville være et meget konkret tiltag for at få stoppet noget af udviklingen her.
Det kunne vi desværre ikke få flertal for; det vil vi naturligvis tilstræbe også ved en anden lejlighed.
Det samme gælder, når vi har fremsat vores forslag om at forbedre miljøet for børnene i daginstitutioner og skoler.
Vi ved, de bliver syge af, at der er for dårlige lokaleforhold, at der er for dårlige vilkår der, hvor de tilbringer en meget stor del af deres dag.
Er der nogen vilje i Folketinget til at gøre noget ved det?
Nej, det prioriteres også hver gang ned.
Når vi snakker kampagner og nu er enige om, at det er godt at stoppe reklamerne for tobak, så vil jeg sige, lad og da også tage fat i bryggeriernes kampagner.
Carlsberg har købt et helt fodboldhold, FCK, for at de unge kan se deres helte rende rundt med Carlsbergs logo.
Og så taler vi om, at de unge drikker for meget.
Det kan ikke passe, at vi tillader det.
Det kan ikke passe, at vi tillader, at de kører folk i bus fra gymnasiet og til værtshuset.
Det kan ikke passe, at vi tillader, at man plastrer byer til med reklamer for P-dag og J-dag, og hvad ved jeg, når påskebryg og julebryg, netop de stærkeste øltyper, kommer på gaden.
Det tillader vi; det bør vi også stoppe.
Forebyggelse er altså ikke først og fremmest reklamer og kampagner.
Forebyggelse er konkret handling, bedre arbejdsmiljø, et bedre miljø i almindelighed, og igen her ser vi partier, der siger, de er for bedre sundhed, men de synes så, at det er dårligt, når man prøver at begrænse bilismen i de danske byer.
Det må man ikke.
Nu jager vi igen bilisterne.
Jeg synes også, det på andre leder er beskæmmende at se udviklingen ude i kommunerne.
Man fjerner sted efter sted de ting, der gør, at folk kunne forebygge at blive mere syge.
Det er personlige tillæg til pensionister.
Det er for mange pensionister for dyrt at få ordentlig tandbehandling, briller, fysioterapi, den medicin, der er brug for. Sundhedsplejen skæres ned.
Der tales om de unges spisevaner, jamen vi fjerner konsekvent bespisning i daginstitutionerne. Det var der tidligere i skolen, det har vi helt glemt.
Det var netop noget, der kunne gøre, at folk fik en mere sund start på dagen, mere sund mad, end de ellers får.
Der indføres brugerbetaling, som gør, at folk ikke har råd til den medicin, de har brug for, og det betyder - sådan er det jo - at for en enlig, lavtlønnet, hvis barn får en infektionssygdom sidst på måneden, er 300 kr. til den nødvendige antibiotika altså mange penge.
Det kan være, det nogle gange bliver fravalgt.
Det er ikke klogt.
Det er altså ikke så meget reklamer og kampagner, det er heller ikke så meget forbud mod rygning, det kan vi sagtens diskutere, men de vigtigste instrumenter er at gøre noget ved de største problemer: arbejdsmiljøet, miljøet generelt, alle de unødvendige kemikalier og så se på det som et socialt problem og sørge for, at de her i samfundet, der har mindst, også får det bedre socialt og økonomisk.
Det bliver de også sundere af.