runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2003-12-05:
Man kan jo have mange diskussioner om, hvorvidt starthjælpen virker, som ministeren udtrykker det, og man kan jo slå hinanden i hovedet med mange tal og paragraffer.
Hvis vi nu lader den diskussion ligge et øjeblik og så kigger på en gruppe af flygtninge, som jeg ikke tror, vi kan være uenige om sandsynligvis aldrig kommer i arbejde, nemlig de traumatiserede flygtninge, dem, der virkelig er helt ude, marginaliserede, færdige på arbejdsmarkedet, med store psykologiske problemer, så overvejede regeringen, om denne gruppe af flygtninge måske i det mindste kunne undtages fra starthjælpen.
Når jeg siger det her, er det ikke, fordi vi helt har opgivet håbet om at få regeringen på bedre tanker med henblik på starthjælpen generelt.
Men for denne lille gruppe flygtninge burde vi, med alle de argumenter, som ministeren er kommet med indtil nu, kunne blive enige om, at der fungerer det i hvert fald ikke.
Så burde vi ikke dér have en lille smule menneskeligt format og spørge: Hvorfor skal de mennnesker, der kommer til Danmark under de vilkår og med de problemer, proletariseres fra starten?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-12-05:
Nu skal jeg bekendtgøre, at det her forslag om starthjælp er et af de bedre forslag, denne her regering har gennemført.
Det sikrer, at mennesker, når de kommer her til landet, altid får et incitament til at gå ud og påtage sig et arbejde.
Jeg vil gerne sige, at den diskussion, som Enhedslisten og nu Det Radikale Venstre lægger op til, jo burde basere sig på, at man opnåede nogle bedre resultater, da Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre var i regering.
Det viser alle tal at man ikke opnåede.
Jeg synes, det rigtige er, at der skal være et incitament for alle mennesker til at komme ind på arbejdsmarkedet.
Det gælder også mennesker, der har andre problemer.
Vi må aldrig opgive de mennesker.
Alle vores undersøgelser omkring kontanthjælp viser, at på et eller andet tidspunkt kan folk komme ud på arbejdsmarkedet.
Vi har set, hvordan de har gjort i Grindsted på Danish Crown, hvordan de har gjort i Horsens osv.
Vi må aldrig, aldrig, aldrig opgive perspektivet om, at folk kan komme ud
og blive selvforsørgende og få et arbejde.
Og derfor er jeg grundlæggende uenig i det, hr. Lidegaard siger, nemlig at der er nogle mennesker, vi skal putte over i den kasse, og at kommunerne ønsker nogle andre over i den kasse, for »det er nok håbløst«, og »det er nok svært«. Vi må aldrig indrette det offentlige system sådan, at vi opgiver det perspektiv, at folk kommer i arbejde og bliver selvforsørgende.
Og derfor er denne her lov nemlig rigtig.
Den sikrer, at de mennesker ikke bliver puttet ind i en lejlighed et eller andet sted, hvor deres kontakt til omverdenen er en parabolantenne hjem til hjemlandet, men at de kommer ud på rigtige arbejdspladser og bliver integreret i det samfund, som de skal bo i resten af deres liv.
Line Barfod (EL), 2003-12-05:
Ministeren har endnu ikke svaret på, hvad det er i dette forslag, der gør, at mennesker ikke bliver isoleret i en lejlighed, men kommer ud på arbejdsmarkedet.
Hvad er det, der sikrer, at de arbejdspladser er der, som de kan komme ud på?
Det er der ikke et eneste bud på fra ministeren.
Hvis ministeren stillede op, at når folk kommer, får de tilbudt et arbejde, så kunne man begynde at diskutere det. Men det gør man jo ikke.
Man siger: Der er ikke noget arbejde, men vi skærer i jeres ydelser, så I ikke har nok at leve af, og så håber vi på, at I på en eller anden måde selv kan fremtrylle noget, eller hvad er det, ministeren forestiller sig?
Og så sagde ministeren, at det her er et af de bedre forslag.
Så vil jeg nødig se de dårligere forslag fra regeringen.
Ministeren spørger, hvad der er af erfaringer.
Dengang man havde revalideringsydelsen, indtil 1993, hvor folk havde meget lidt at leve af og hele tiden skulle søge om ekstraydelser, så man, hvor mange der blev klientgjort, hvor mange der aldrig nogen sinde fik færdiggjort deres uddannelse og kom ud på arbejdsmarkedet.
Men da man hævede revalideringsydelsen, så folk kunne leve af den, så de kun skulle koncentrere sig om at komme på arbejdsmarkedet og ikke bruge kræfter på at søge ekstraydelser, så hjalp det lige pludselig, så folk kom igennem studierne.
Og derfra har vi en rigtig god erfaring
Karen J. Klint (S), 2003-12-05:
Kære minister, der er jo ikke nogen i denne sal, der er uenig i, at folk skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, at folk, der kan, skal være selvforsørgende.
Det er ikke det, debatten går på.
Jeg forstod, at den radikale ordfører rejste problemet omkring dem, som alle er enige om aldrig får en arbejdsmarkedsrelevant situation, som aldrig bliver selvforsørgende.
Da vi første gang behandlede loven om starthjælp, lovede ministeren fra denne talerstol, at der ville blive taget særlig hånd om de mennesker, som oplagt aldrig nogen sinde kommer på arbejdsmarkedet enten på grund af handicap eller andre forhold, som har stjålet deres arbejdsevne.
Det bliver da interessant at få afklaret - vi får det måske ikke her i dag, men så under udvalgsarbejdet -
hvor mange mennesker man så har givet en kort sagsbehandling netop for at sikre, at de har et andet forsørgelsesgrundlag end starthjælp.
Men ministeren må da godt løfte sløret lidt i dag.
Martin Lidegaard (RV), 2003-12-05:
Det er jo fascinerende, at man kan have så tilsyneladende ens målsætninger og nå til så forskellige konklusioner.
Hvem er det, der sætter folk i kasser her?
Når vi har den helt grundlæggende fælles målsætning, at vi gerne vil hjælpe folk til at komme ud på arbejdsmarkedet, så må jeg sige, og det vil jeg gerne sige åbent og ærligt, at den tidligere regering forsøgte sig med en introduktionsydelse.
Vi prøvede den, vi fandt ud af, at den ikke virkede, og vi trak den tilbage.
Vi afprøvede den mekanisme.
Vi ved bevisligt, at den ikke virkede.
Når jeg nu så hiver en særlig gruppe frem og spørger: Kunne vi i det mindste ikke blive enige om, at den undtager vi, selv om vi er uenige om den store gruppe, så er det netop af de grunde, som fru Karen J. Klint var inde på, at vi ved, at vi har en lille gruppe af folk, som ikke har en jordisk chance, som lever under kummerlige vilkår, og som i forvejen har en så tung bagage med, at jeg simpelt hen ikke mener, det er anstændigt ikke at tilbyde dem ordentlige levevilkår i Danmark.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-12-05:
Til hr. Martin Lidegaard vil jeg godt sige, at jeg ikke er enig i, at den tidligere introduktionsydelse ikke fungerede.
Den blev jo stoppet efter så kort tid, at man næppe kan udlede det ene eller det andet.
Men jeg vil gerne have lov at sige, at den tidligere regerings politik på det her område slog fejl.
Man parkerede folk på kurser og offentlig forsørgelse i håb om, at de lærte dansk på et eller andet tidspunkt og så blev arbejdsmarkedsparate.
Den linje har vi jo opgivet nu.
Der vil jeg bare gerne sige, at der selvfølgelig må være et økonomisk incitament til at komme i arbejde.
Vi har jo netop kunnet påvise eksempler på - også da vi lavede »Flere i arbejde« - at når man først kommer på kontanthjælp, så vil der aldrig, aldrig nogen sinde være et økonomisk incitament til at komme ud på arbejdsmarkedet. Det er jo netop de hjørner, som vi - jeg - gerne vil gøre op med, fordi jeg tror, vi gør mennesker en bjørnetjeneste ved at argumentere som hr. Martin Lidegaard, at det er synd for den ene gruppe, og det er synd for den anden, for hvis vi gør folks problemer til kernepunktet i det her, så overser vi den hjælp, der ligger i at give et skub til at komme ud i samfundet.
Må jeg så godt sige - meget af det her kan vi jo vende tilbage til under udvalgsbehandlingen af det her forslag - at ifølge den seneste statistik fra juni 2003 var der 9.265 personer på introduktionsydelse på kontanthjælpsniveau i juni 2003.
Heraf fik 3.735 personer hjælp i særlige tilfælde svarende til 41 pct. Det beløb, der i gennemsnit blev ydet,
var 2.425 kr. til dem, der fik på kontanthjælpsniveauet.
I samme måned modtog 1.735 personer introduktionsydelse
på starthjælpsniveau, heraf fik 826 personer hjælp i særlige tilfælde svarende til 48 pct.
, men det beløb, de fik i gennemsnit, var 2.300 kr.
De, der var på den lave hjælp, fik altså i gennemsnit et lavere beløb i supplerende ydelser end dem, der var på den høje sats.
Det betyder også, at de personer, der har været her længst, modtager mest hjælp i særlige tilfælde, og det er særlig bemærkelsesværdigt, fordi hjælp i særlige tilfælde i reglen antages at være højere, umiddelbart efter at udlændingene er blevet boligplaceret, fordi de i den periode har haft etableringsudgifter.
Men disse ting kan vi jo vende tilbage til under udvalgsbehandlingen.
Martin Lidegaard (RV), 2003-12-05:
Som det er ministeren og alle partier her bekendt, har Det Radikale Venstre indgået en stribe forlig netop med henblik på at få flere folk i arbejde, med henblik på ikke at pakke folk ind, men at give dem chancen osv., osv.
Men dér, hvor skoen trykker, er jo lige præcis dér, hvor hr. Søren Søndergaard tager fat, nemlig: Hvad er logikken i, at starthjælpen virker lige præcis for flygtninge og ikke for andre danskere?
Hvad er logikken i at lave den kasse rundt om de mennesker og sige: Her er der altså brug for at skrue yderligere på incitamentknappen i forhold til alle de andre incitamenter, som vi har været fælles om at skrue på i forhold til arbejdsmarkedet.
Jeg må lidt forstemt sige, at jeg stadig væk ikke kan se anden grund til at tage lige præcis denne her befolkningsgruppe ud, end at det er noget, som regeringens støtteparti lægger vægt på, at det er noget, som man kan gøre, uden at folk råber alt for højt, og at det er noget, man kan gøre for at spare penge.
Derfor er det bare, jeg appellerer til: Hvis det er baggrunden, kunne vi så ikke blive enige om i det mindste at frede dem, der i forvejen ligger helt ned?
Anne Baastrup (SF), 2003-12-05:
Nu har vi jo diskuteret spørgsmålet om integrationsydelse
flere gange i Integrationsudvalget.
I den forbindelse har vi så også diskuteret, hvilke kommuner der yder tilskud til de her enkeltudgifter og hvilke, der ikke gør, og dér var der så en nordsjællandsk kommune, der simpelt hen havde sagt, at de ikke yder tilskud til enkeltudgifter, fordi det er regeringens politik, at man ikke skal have det, og derfor får man det ikke.
Så det er meget vigtigt, at når beskæftigelsesministeren argumenterer for, at de folk, der er på introduktionsydelse, ikke får tilskud til enkeltudgifter, så er det ikke, fordi de ikke har brug for det, men fordi kommunen simpelt hen har besluttet sig for, at de ikke skal have det af politiske grunde.
Og der skal man jo så også huske på, at man har en stor præcedens, når det drejer sig om kontanthjælp.
Der har vi jo Ankestyrelsens afgørelse systematisk gennem mange år, der gør, at man ikke bare kan skalte og valte og træffe den her slags beslutninger, som nogle kommuner har gjort.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-12-05:
Jeg håber, at perspektivet og målet for alle på offentlige overførselsindkomster, alle, der er på kontanthjælp eller modtager arbejdsløshedsdagpenge, er at komme i arbejde.
Det må gælde i enhver situation og i alle situationer.
Så ved vi selvfølgelig godt, at der er nogle, for hvem vejen er længere.
Der er mange danskere, der skal på alkoholafvænning, narkoafvænning osv.
Men jeg vil aldrig acceptere, at perspektivet ikke er, at alle kommer ud og bliver selvforsørgende og får et job.
Derfor til den der argumentation med, at så kan vi lige gøre sådan for en gruppe og lige gøre sådan for en anden gruppe: Vi skal selvfølgelig hjælpe, men perspektivet er altid at komme ud og få et almindeligt job på det almindelige arbejdsmarked.
Når vi tager fat i spørgsmålet om udlændinge, der kommer til Danmark,
er det jo, fordi de har brug for et særligt skub ud på arbejdsmarkedet, fordi arbejdsmarkedet og integration hænger så fantastisk nøje sammen.
Det er derfor, at vi er nødt til at gøre det særlige i det her tilfælde.
Jeg kan ikke forstå denne diskussion om og trang til, når vi nu ser, at der er problemer i anden og muligvis tredje generation med at blive integreret i Danmark, at vi skal blive ved at køre, som om tingene løser sig i det gamle system.
Det holdt jo ikke, når man før i tiden parkerede folk på de ydelser.
Vedrørende fru Anne Baastrups spørgsmål må jeg besvare det i forbindelse med udvalgsbehandlingen, men det er jo klart, at det er kommunerne, der skønner i de forskellige tilfælde.
Jeg kender ikke den kommune, fru Anne Baastrup omtaler.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-05:
Jeg synes nu stadig væk, at det klart fremgik af ministerens udsagn, at efter næste valg er det kontanthjælpen, der står for skud.
Ministeren forsøger så at forklare, at sådan hænger det ikke sammen, at udlændinge skal have en særlig god behandling i modsætning til danske kontanthjælpsmodtagere osv.
Det må ministeren jo selv klare.
Jeg opfatter det stadig væk på den måde.
Til gengæld kan jeg ikke forstå, at ministeren ikke kan svare på det meget enkle spørgsmål, jeg stillede ministeren, nemlig om ministeren ikke kan bekræfte, at det altid kan betale sig at tage anvist arbejde, hvis man er på kontanthjælp, eller hvis man er på introduktionsydelse eller starthjælp.
Når ministeren står og slynger ud, at det skal kunne betale sig at arbejde, så siger jeg, at det altid kan betale sig, hvis man får anvist et arbejde.
Kan ministeren ikke bekræfte det?
Så gjorde ministeren sig sådan lidt lystig over det der med, hvis man var fattig, hvor få eller hvor mange penge man så havde.
Nu er der vist ikke nogen officiel fattigdomsgrænse i Danmark.
Ministeren kan måske lige svare på, hvorfor der ikke er nogen officiel fattigdomsgrænse, og om vi ikke skulle se at få en, for så vidste vi jo, hvad vi snakkede om, og hvornår folk var fattige.
Jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, når vi snakker om penge, at folk på introduktionsydelse har 20 pct. mindre til rådighed end folk på kontanthjælp.
Det kan ministeren vel bekræfte?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-12-05:
Det vil klare begreberne lidt for hr. Søren Søndergaard.
Line Barfod (EL), 2003-12-05:
Nu er der, som ministeren selv var inde på, mange måder at læse de her tal på, så det vil jeg ikke begynde at tage en lang diskussion om her.
Men i forhold til om integrationen virker eller ej, siger ministeren, at det vigtigste er at skaffe arbejde.
Hvad er det så lige præcis, man gør for at skaffe arbejde?
For hvis det eneste, man gør, er at straffe de mennesker, der
Så er det da muligt, at ministeren synes, at integrationen virker.
Nu bor jeg på Nørrebro, så der kan jeg jo dagligt se et af resultaterne, nemlig at der bliver flere tiggere.
Tidligere var der altså ikke tiggere på Nørrebro, men nu kan man ikke gå hen i supermarkedet og købe ind, uden at der som regel står et par stykker på vejen og prøver at samle nogle penge ind, så de har bare lidt at leve af.
Men man kan selvfølgelig også have den opfattelse, at det er sådan et samfund, man ønsker.
Det er ikke det, vi ønsker fra
Enhedslistens side
Der mener vi, man skal have penge nok at leve af, så man ikke er henvist til at tigge på gaden.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-05:
Da den konservative ordfører, fru Else Theill Sørensen, desværre er optaget til anden side, skal jeg på Det Konservative Folkepartis vegne sige følgende: Indledningsvis vil jeg sige, at vi er glade for, at Kristendemokraterne har fremsat dette beslutningsforslag.
Vi er nemlig ligesom Kristendemokraterne meget optaget af sundhedscentertanken, og vi mener også, at der er rigtig meget god inspiration at hente i Sundhedskartellets udspil.
I Det Konservative Folkepartis sundhedsudspil fra i sommer har vi klart tilkendegivet, at der i de kommende år vil blive behov for en ny type borgernær sundhedsbetjening.
Det sker som konsekvens af et stadig mere specialiseret sygehusvæsen og borgernes naturlige ønske om, når de fejler noget alvorligt, at blive behandlet der, hvor ekspertisen findes.
Men når der bliver længere mellem højkompetencesygehusene, vil der blive et stort behov for en ny type sundhedsbetjening tæt på borgerne.
I Det Konservative Folkepartis sundhedsoplæg har vi opereret med to begreber: mikrosygehuse og sundhedscentre.
Når vi har brugt to betegnelser, er det for at signalere det, som også forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til beslutningsforslaget, nemlig at det er vigtigt, at sundhedscentrene indrettes efter de lokale behov.
Det vil være helt forkert at udvikle en snæver ensartet model.
Men når jeg nu har sagt alt dette positive, så må jeg skuffe forslagsstillerne med, at vi ikke kan støtte deres forslag.
Det er der flere grunde til, men den helt afgørende grund er, at vi mener, at det vil være et helt forkert tidspunkt at iværksætte et sådant initiativ.
Den 9. januar får vi resultatet af Strukturkommissionens arbejde, og det vil forhåbentligt blive startskuddet til en hel ny kommunal struktur i Danmark.
Vi Konservative håber, at resultatet bliver, at amterne nedlægges og erstattes af tre regioner.
Det vil betyde store ændringer i sygehus- og sundhedsvæsenet, og vi håber meget, at mikrosygehuse og sundhedscentre kommer til at spille en væsentlig rolle i fremtidens sundhedsvæsen.
Tiden er altså ikke inde til det nu, så vi kan derfor ikke på nuværende tidspunkt støtte forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-05:
Jeg ved jo godt, at den her regering ligesom pantsætter deres tankevirksomhed andre steder, men jeg synes alligevel, at ministeren skal forsøge at svare her fra Folketingets talerstol.
Ministeren kunne jo forsøge sig med et udsagn, som lyder
nogenlunde sådan her: Der er mange eksempler på, at folk, der er på starthjælp, ikke tager anvist arbejde, fordi de så vil gå ned i indtægt
Kunne ministeren prøve med sådan et udsagn, for det var det, ministeren antydede før, eller det tør ministeren måske ikke?
Jeg kan godt forstå, at ministeren ikke tør, for uanset hvad Rockwool Fonden har skrevet, er det lodret forkert.
En person på starthjælp, der får anvist arbejde, vil altid gå op i indtægt - altid.
Hvis ministeren er uenig, kan ministeren sige noget andet.
Det er fuldt ud muligt for ministeren.
Talerstolen er ministerens.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-05:
Sådan som jeg har fået refereret de forhandlinger, der har fundet sted blandt forhandlerne i satspuljeforløbet, så har der været klare signaler om, at vi havde og har et alvorligt problem, som vi skal have gjort noget ved; vi skal til at komme i gang med at få gjort noget ved det.
Der er klart markeret, sådan som jeg har fået det refereret, at de midler, man har afsat, ikke vil kunne opfylde de henstillinger eller forslag, der ligger i f.eks. Kornumrapporten. Jeg kan ikke forstå, at fru Birthe Skaarup er forundret over, at vi forsøger på at medvirke til at få speedet den her proces op.
Jeg vil bare spørge: Hvor lang tid tog det at få lavet behandlingsgarantien for narkomaner?
Det tog ikke ret lang tid, før man kunne få det bragt på plads.
Nu har vi et problem, der er ganske, ganske meget større, og jeg medgiver gerne, at det også økonomisk vil være ganske meget større; der er visse sammenhænge i tingene.
Men det kan da ikke være rigtigt, at man kan løse et lille problem for en relativt lille gruppe af befolkningen meget hurtigt, men at vi her skal blive ved med at vente på den ene undersøgelse efter den anden.
Kom nu i gang!
Tove Videbæk (KD), 2003-12-05:
Jeg må sige, at jeg er helt enig med hr. Poul Qvist Jørgensen i hans ærinde her om, at vi skal se at komme i gang.
Men vi, der var med i satspuljeforhandlingerne, mener faktisk også, at vi er i fuld gang.
Jeg kunne høre, at fru Birthe Skaarup læste lidt op fra beslutningsforslaget omkring satspuljeforliget.
Jeg vil da gerne nævne nogle andre punkter, der står i det.
Der står: Det er besluttet, at der skal iværksættes en undersøgelse, der kan give et godt beslutningsgrundlag for de videre bestræbelser for at opnå en egentlig garanti for behandling til personer, der ønsker det.
Det er det, der er målet.
Det var jeg med til at få handlet igennem.
Så jeg forstår ikke rigtigt, at hr. Poul Qvist Jørgensen nævner de her 140 mio. kr. som værende for lidt.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-05:
Jo, og jeg er også så gammel en politisk rotte, at jeg ved, at det vil blive alle tiders sovepude, hvis ikke nogle hele tiden holder sagen rigtig godt varm.
Hvis man går op på biblioteket - jeg ville gerne have haft det med hernede, men det er jo et af de dokumenter, man ikke slæber ud af biblioteket - så ligger der en stak, som mærkeligt nok begynder i 1984.
Den er mindst 5 cm tyk, og den indeholder alene de drøftelser, vi har haft siden 1984, udelukkende omkring alkoholproblematikker, herunder alkoholbehandling.
Der er sagt så utrolig mange rigtige ord, og der er kommet så lidt aktion ud af det.
Derfor vil jeg ikke på mit partis vegne bare vente på, at vi nu får lavet endnu en undersøgelse.
Der er lavet undersøgelser nok.
Der er al mulig god grund til at komme i gang af menneskelige hensyn, af økonomiske hensyn, af alle mulige hensyn.
Som sagt frygter jeg, at satspuljemidlernes afsæt vil medføre, at der ikke sker noget, før de er udløbet, og det er ærgerligt.
Jeg frygter, at man får nøjagtig den samme behandling, som vi har set at ministeriet har givet Kornumrapporten, til trods for flere spørgsmål herom.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2003-12-05:
Jeg hørte naturligvis hele fru Birthe Skaarups tale, men jeg fik en kættersk tanke under de første to-tre linjer af talen.
Vil fru Birthe Skaarup ikke i en stille stund læse sine egne to-tre første linjer igennem og så konstatere, at det kan man også bruge som et argument for at få indført en behandlingsgaranti i dag.
Så vil jeg godt spørge, om der nogen sinde ved indførelse af andre former for behandlingsgaranti inden for sundhedsvæsenet har været en præcis definition og en præcis angivelse af, hvor mange mennesker det drejede sig om.
Hvis vi vender tilbage til alkohol, vil jeg minde om, at der findes utrolig mange forskellige definitioner, men man kunne måske nøjes med at bruge WHO's og så prøve på at få dét til at passe med den danske befolkning.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-05:
Det forekommer mig, at hele fru Birthe Skaarups ordførertale på vegne af Dansk Folkeparti var en understregning af, hvorfor det er nødvendigt at fremsætte et beslutningsforslag.
Nogle skal være med til at presse på, nogle er lidt ambitiøse på det her områdes vegne og finder ikke alle hårene i suppen og alle de ting, der nu skal undersøges, og alle de ting, der ikke kan lade sig gøre, og alle de definitioner, der skal afklares.
Vores hensigt med det her er at skubbe lidt på i forhold til ambitionsniveauet på det her område og sikre, at vi får en egentlig behandlingsgaranti.
Vi har ikke alene aftalt, at vi får højnet ambitionsniveauet, vi har aftalt, at vi skal arbejde frem mod en egentlig behandlingsgaranti for alkoholikere på linje med, hvad der gælder for andre lidelser.