Eyvind Vesselbo (V), 2004-05-04:
Det Danske Teater er et godt teater.
Det har i mange år leveret en række fornemme forestillinger, som har glædet teaterpublikummet landet over, og det er derfor, at Det Danske Teater har en placering i det danske teaterliv, som tilfældet er.
Derfor kan man også sige, at det her forslag egentlig på mange måder er meget positivt, altså at Socialdemokraterne vil give nogle flere penge til Det Danske Teater, og det er jo også derfor, at vi lige hørte, at det har regeringen så også nu gjort med 3,7 mio. kr.
Det, der er svært med det forslag, der ligger her, er, at argumenterne for at gøre tingene ikke hænger sammen og er meget uklare.
Det Danske Teater opfylder som turnéteater den funktion, som gruppeteatrene ikke kan levere, nemlig at spille teater på en rigtig scene med tæppe og det hele.
Derfor har Det Danske Teater en vigtig funktion: et rigtigt teater med en god kvalitet.
Også her vil Socialdemokratiet give flere penge.
Der argumenteres med, at man ikke ønsker, at tilskuddet skal beregnes ud fra abonnementsbilletsalget, men derimod alene på baggrund af Det Danske Teaters reelle publikumsgrundlag.
Det hænger jo meget godt sammen med indholdet i det tidligere beslutningsforslag: Det er ligegyldigt med publikum, vi interesserer os ikke for, hvor mange der ser forestillingen, hvor stor interesse forestillingen på dette teater har; det drejer sig kun om tilskud og om mere og mere i tilskud.
Det er en forkert teaterpolitik.
Et teater uden publikum er ikke et teater, det kan man vel bare karakterisere som en form for hobbyvirksomhed.
Det er nemt bare at foreslå flere penge.
Men hvorfor foreslår man ikke flere mennesker, mere publikum i teatret i stedet for at give mere i tilskud?
Fru Jytte Andersen nævnte tidligere, at i 1990'erne var Socialdemokratiets kulturmotto, at Kulturministeriets budget skulle fordobles, og det skete også.
Men det blev aldrig beskrevet, hvad disse øgede midler skulle bruges til.
Det var bare penge, flere penge, dobbelt så mange.
Det er godt nok, men vi ved bare ikke, hvad pengene blev brugt til, for penge var det vigtigste i Socialdemokratiets kulturpolitik.
Sagen er den, at hvis man går seriøst til værks, kan man finde argumenter for en forøgelse af de økonomiske rammer for Det Danske Teater, og det er netop det, kulturministeren har gjort.
Det fremgår af den pressemeddelelse, som er kommet i dag, hvor der står at læse, at der er bevilget 3,7 mio. kr. mere til Det Danske Teater, og det er jo ikke bare tal, der er taget ud af luften, som tilfældet er med de 7,5 mio. kr. i forslaget her.
De 3,7 mio. kr. er derimod fastsat ud fra en egentlig vurdering af teatrets situation og det, teatret ønsker at sætte i gang på teaterområdet, og det er seriøst politisk arbejde.
Først finder man ud af, hvad teatret, eller hvad det nu måtte være, ønsker at foretage sig, og så finder man de nødvendige penge.
Socialdemokraterne gør det omvendte.
De siger: Vi ønsker flere penge, vi ved ikke, hvad de skal bruges til, men det finder vi ud af, og hvis vi ikke gør det, er det da udmærket med en politisk markering.
Det er også helt i orden, for sådan arbejder vi jo forskelligt, også på det kulturpolitiske område.
Jeg tror ikke, at man i nogle debatter som denne kan affærdige uklare forslag og problemstillinger, som man ikke ønsker at diskutere, ved at sige, at modparten ikke har forstået, hvad der bliver sagt.
Nogle tror, det er en meget god taktik, men jeg tror, debatten afspejler, at hvis man hele tiden lidt irriteret eller lidt kantet kommer til at sige: Nu skal jeg forklare hr. Vesselbo det igen - ja, så er det klart, at det skyldes, at man står med et meget, meget stort problem med at forklare det, man selv har foreslået. Jeg tror bare ikke, den går.
Jeg tror ikke, den går i længden, og jeg tror ikke, folk hopper på, at man kommer med lidt forvirrede antydninger af, at modparten i debatten ikke forstår, hvad der bliver sagt.
Efter disse ord er det jo ikke overraskende, at Venstre ikke kan støtte forslaget.