runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
I det her beslutningsforslag opfordres regeringen til at udarbejde en national handlingsplan til at beskytte børnene mod seksuelt misbrug, og i forslaget peger man på ni tiltag, som skal indgå i handlingsplanen.
Seksuelt misbrug af børn er en af de mest afskyelige forbrydelser, man overhovedet kan tænke sig.
Der har i de senere år været meget opmærksomhed om det emne, bl.a. i forbindelse med pressens beskrivelse af sager om krænkelse af børn i bl.a. børneinstitutioner og idrætsklubber.
I tidligere tider forbandt man ofte krænkere med f.eks. børnelokkere, der med slik lokkede børnene ind i en bil eller baggård osv.
I dag har krænkeren utallige og helt andre muligheder for at komme i kontakt med børnene, fordi børnene jo tilbringer mange flere timer i diverse institutioner og klubber.
Vi deler her alle et ønske om at beskytte børnene optimalt, og naturligvis ønsker ikke mindst vi forældre at kunne sende børnene af sted til en tryg hverdag, både i institutionerne og i klubberne.
Vi ved, at seksuelt misbrug af børn er dybt traumatiserende for barnet og vil påvirke barnets seksualitet og forhold til andre mennesker og øvrige sindstilstand det meste af barnets liv, hvis ikke det er hele livet.
Så snart vi hører om sådan en forbrydelse, vil vi alle have sagen afdækket hurtigst muligt og den skyldige dømt og fjernet fra børnene i en fart.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om; det er alles ønske.
I forslaget til folketingsbeslutning om en national handlingsplan til beskyttelse af børn peges som nævnt på ni tiltag til øget indsats og forebyggelse.
Der peges her på en række områder, hvor forholdene kan forbedres, og hvor vi kan blive dygtigere.
Det gælder bl.a. forbedring af den måde, hvorpå vi afhører og behandler børnene.
Et andet af tiltagene drejer sig om at sætte forskningsmæssig fokus på børns overgreb mod andre børn.
Forslagsstillerne vil have yderligere belysning af den type indgreb.
Også her har forslaget min store sympati, da det jo er et stort og formodentlig voksende problem på grund af børns adgang til hård porno på tv og internet.
Samtidig må man sige, at det tiltag har en noget anden karakter og indeholder mange andre problemstillinger end tiltagene vedrørende voksnes misbrug af børn.
Det er væsentligt at skille det her ad.
Vi er her ved beslutningsforslagets store svaghed, nemlig at det er højst uklart, hvordan man har kunnet nå frem til netop de her ni tiltag.
Vi mener, det endnu er for tidligt at udpege de elementer, der skal med i en national handlingsplan.
Det er uklogt at iværksætte initiativer til højre og venstre uden først at have undersøgt behovet helt færdigt og uden først at have gennemtænkt indholdet.
Vi må nok holde fast i, at det er politimyndighederne, der efterforsker sagen, og ikke pædagoger og psykologer.
Det ændrer jo ikke ved, at vi kan have pædagoger og psykologer til at støtte barnet i forløbet under sagens opklaring.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Det er Venstres ordførers bemærkning: Hvorfor lige disse ni punkter?
Vi oplever det sådan, at vi har sat ni punkter op, hvor vi på baggrund af den erfaring, vi har fra debatterne, og det, vi får tilkendegivet fra især de organisationer, som har med de her børn at gøre, synes, at her var der nogle problemfelter.
Men vi er meget åbne over for at tilføje punkter.
Vi er sådan set også åbne over for at pille nogle af. Derfor vil jeg godt høre fra Venstres ordfører, om der er nogle punkter, som Venstre gerne vil have tilføjet handlingsplanen, eller nogle, man gerne vil have pillet af, for det væsentligste for mig er sådan set, at vi, når vi nu har denne her enighed, ikke skal stå i stampe og udsætte alting.
Der er mange af de her punkter, som jeg fornemmer der er en vis enighed om, og så kan vi lige så godt få det sat i værk.
Det gør jo ikke, at man ikke kan sidde i arbejdsgrupper og arbejde videre med oplægget.
Så er det nogle, der skal tilføjes, eller nogle, der skal pilles af?
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg kan roligt svare fru Sandy Brinck her og sige, at det jo handler om, at der her er udvalgt ni punkter.
Vi har lige hørt justitsministeren bekræfte, at man snart får høringssvarene tilbage, og det vil sige, at der i denne samling fremsættes forslag.
Og jeg har det lidt skidt ved, hvis jeg som politiker skulle gå ud og vurdere, hvad der er vigtigst, uden virkelig at tage hensyn til, hvad de mennesker, der beskæftiger sig med det her, de, der har forstand på det, fagfolkene, siger skal ligge til grund for det.
Det vil jeg allerhelst vente på, for det er der, den viden, der er på området, ligger.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Jamen det synspunkt deler jeg sådan set, men det er jo så heldigt, at der netop med et beslutningsforslag er ganske mange af de ni punkter, som vi har fremsat, som er problemstillinger til overvejelse, hvor vi bare har sat en målsætning op for, hvad det er for nogle problemer, der skal løses, og også givet nogle retningslinjer med hesyn til, hvor vi tror, der findes nogle løsningsmodeller.
Det er absolut ikke afgørende for mig, at det er det forslag, jeg har siddet og arbejdet med, der bliver vedtaget.
Det er afgørende for mig, at vi, når vi overhovedet kan, griber til handling.
Derfor forstår jeg ikke, at Venstre ikke kan give et bud på, hvor det er, vi skal pille noget af.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg vil godt sige til fru Sandy Brinck, at vi to jo sagtens kan blive enige om, at der er nogle ting, vi tror er vigtige, men nu er det jo ikke sikkert, vi ved alt om det her område. Vi er nu rent faktisk så tæt på at få høringssvarene belyst og få eksperternes udsagn om, hvad det er, der er nødvendigt, og det synes jeg er utrolig vigtigt. I alle andre sammenhænge har jeg hørt masser af gange, at socialdemokrater har stået her på talerstolen og været trætte af, at man måske har taget tingene for hurtigt igennem og ikke lagt nok vægt på høringssvar.
Det er jo netop det, vi prøver at gøre ordentligt og rigtigt nu.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Vi har faktisk på det her område tradition for, at vi ikke bruger det til partipolitisk fnidder, og det synes jeg vi
skal holde fast i.
Når det her er et beslutningsforslag, betyder det jo også, at regeringen derefter skal komme med nogle lovforslag, som kommer i høring, og der er ikke noget til hinder for, at det, som vi har fremstillet her, er grundlaget for en diskussion også med fagfolk.
Det, der bare ærgrer mig, er, at jeg hører, at Venstre og Socialdemokratiet har nogle fælles målsætninger i kampen for at beskytte børn, og så synes jeg, det er ærgerligt, hvis det er sådan, at vi ikke kan gribe til handling, når vi nu er enige.
Det er det, jeg ikke forstår.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg må igen konstatere, at det ikke er sikkert, vi er enige i alle ni punkter.
Vi kan tage en enkelt ud: F.eks. er jeg da bestemt ikke overbevist om, at det er en pædiater, der skal undersøge børnene.
Jeg kunne måske godt være i tvivl om, om retssikkerheden er i orden, hvis vi ikke har fagkundskaben inden for retsmedicin med på det her område.
Men det kan jo ikke udelukkes, at når vi får høringssvarene tilbage, kan det være, vi finder en løsning ud fra eksperternes udsagn, der helt præcist går ind og siger: Hvordan gør vi dette her rigtigt, så vi varetager både barnets tarv og de retskrav, man også som anklaget har krav på?
Det er meget vigtigt, at vi finder balancen i det her.
Der er ingen politisk fnadder i det her fra min side, overhovedet.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-20:
Ingen kan være uenig i, at børn, der udsættes for seksuelle overgreb, skal have den bedst mulige behandling af det offentlige sundhedssystem.
I april 2000 fremkom Børnerådet med et ønske om en national strategi mod seksuelt misbrug af børn
, i oktober 2000 fremkom en arbejdsgruppe under det tværministerielle børneudvalg med en redegørelse for en forstærket indsats
, og i november 2000 nedsatte den tidligere regering en arbejdsgruppe, der kunne se på problematikken.
Dette center blev for 1½ år siden etableret for en 3-årig forsøgsperiode.
Til centeret er der knyttet det nødvendige kvalificerede personale, som varetager omkring 250 sager om året og ca. 150 telefonopkald.
Centeret på Rigshospitalet har således 1½ år tilbage af sin prøveperiode og leverer sammen med to tilsvarende ad hoc-grupper i Fyns Amt og Sønderjyllands Amt data til en forskergruppe i Aabenraa, som har opbygget et videnscenter om, f.eks. hvilke børn der udsættes for disse frygtelige overgreb, samt andre relevante informationer.
På ad hoc-centrene i de to amter er der tilknyttet socialrådgivere, psykologer, læger, sygeplejerske, og de har selvfølgelig et godt og tæt samarbejde med politiet.
Dansk Folkeparti har altid været meget engageret i at komme både pædofili og anden børnekrænkelse til livs, og vi ønsker en betydelig skærpelse af indsatsen for at undgå, at personer med disse tilbøjeligheder bliver ansat nogen steder, hvor der er børn, f.eks. i vuggestuer og børnehaver og i idrætsklubber.
Vi vil under udvalgsarbejdet se på, om de nugældende strafferammer er tilstrækkelige, eller om de eventuelt skal øges.
Vi ser frem til, at de undersøgelser, som pågår på de forskellige centre, jeg nævnte, også kommer frem til udvalgsarbejdet og kan blive draget ind i det videre arbejde.
Sandy Brinck (S), 2002-11-20:
Jeg skal bare høre Dansk Folkeparti, om det skulle forstås sådan, at man rent faktisk støtter det beslutningsforslag, der ligger.
Vedrørende den vidensopsamling, som hr. Per Dalgaard bl.a. talte meget varmt for under sit ordførerindlæg, er det jo faktisk en del af beslutningsforslaget at få den gjort permanent og gjort til det edderkoppespind, den bør være, nemlig ved, at de regionale sociale formidlingscentre kobles på den viden.
Jeg mangler lidt et svar på, om man anser det, vi nu har fremsat, som værende et grundlag for at kunne udarbejde en national handleplan.
Per Dalgaard (DF), 2002-11-20:
Fru Sandy Brinck kan være ganske rolig, selvfølgelig tilslutter vi os forslaget med den bemærkning, der står i de afsluttende bemærkninger, at det bør opfattes som et oplæg
til en samlet og bred diskussion af, hvordan vi bedst beskytter børnene mod seksuelt misbrug
Selvfølgelig gør vi det.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Jamen jeg kan da ikke udelukke, at der er nogle, der ikke vil være ved, at de aktivt med penge vil støtte et politisk parti.
Det ændrer jo ikke noget ved, at der er fri og hemmelig afstemning.
Man kan da have sine politiske meninger, men hvis man gerne vil have sin politiske mening på den måde, at man vil tilkendegive den med penge, så er der vel ikke noget at sige til, at det godt kan være offentligt, ud fra den betragtning, at når man vil give et beløb f.eks. på 19.000 kr. som i dag - jeg ved da, at der er nogle partier, der simpelt hen har sådan en kutyme med, at det er et bestemt beløb, folk giver - er man selvfølgelig enig med det pågældende politiske parti, men man vil f.eks. også fremme nogle bestemte kandidater i forhold til andre.
Det er derfor, det her forslag også har kandidaterne med, som der jo slet ikke er nogen regler om i dag.
Er det ikke rimeligt nok, at man har åbenhed om det?
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
Ministeren sagde, at hun gerne ville have en ordentlig snak med os inden anden behandling.
Hvorfor har ministeren så ikke for længst taget initiativ til den ordentlige snak med Folketingets flertal?
Det ville have klædt justitsministeren.
Nej, vi har ikke hørt en lyd ud over nogle breve, der er kommet ovre fra Justitsministeriet.
Det synes jeg simpelt hen er for ringe.
Og jeg vil godt have ministeren til konkret at svare på følgende: Ministeren sagde i sit indlæg, at der ikke må laves en dobbeltundersøgelse.
Jamen det er jo lige præcis det, vi ikke ønsker.
Vi ønsker, at det, bagmandspolitiet ikke undersøger, bliver undersøgt af den her undersøgelseskommission.
Jeg vil bekræfte over for ministeren, at der kan være nogle små grænseområder, som de to instanser må forhandle sig til rette om.
Så jeg ved ikke, hvorfor ministeren taler om en dobbeltundersøgelse.
Realiteten er, vil jeg sige til ministeren, at hvis ikke vi foretager os noget her og nu af hensyn til Farums befolkning, af hensyn til Danmarks befolkning,
så vil der ganske enkelt ske det, at der måske går 5 år, inden bagmandspolitiet og alt det, der følger i bagmandspolitiets kølvand med retssager og lignende, er færdigt. Kan ministeren forsvare, at vi først om 5 år skal nedsætte en undersøgelseskommission?
Nej, de ting må ske sideløbende.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Jeg kan kun gentage, at regeringen ikke har sat noget tal på, hvad der måtte være plads til.
Regeringens linje er fuldstændig uændret, således som den har ligget klar, lige siden regeringsprogrammet blev skrevet, nemlig at såfremt der er et økonomisk råderum, vil regeringen starte på en sænkning
af skatten på arbejdsindkomst den 1. januar 2004
Vi ved alle, at skal det realiseres, skal der lægges lovforslag frem, således at de kan være vedtaget inden sommerferien næste år.
Det vil altså sige, at her i begyndelsen af det nye år vil regeringen gøre op, hvad der måtte være plads til.
Og i givet fald, hvis der er plads til
noget,
vil der blive taget stilling til, hvor det så skal bruges til at sænke skatten på arbejdsindkomst.
Villy Søvndal (SF), 2002-11-20:
Derfor er mit spørgsmål egentlig til statsministeren, om han ikke synes, det er endog ekstremt besynderligt, at hr. Peter Skaarup ikke synes, der er problemer med at have et land som Tyrkiet, der på en række punkter ikke opfylder de her betingelser, med i NATO, som dog er en ganske tæt alliance, hvor man forsvarer fælles værdier og sådan noget, mens han får så voldsomt meget kvababbelse over at optage Tyrkiet i EU.
Er det ikke voldsomt modsætningsfyldt, at hr. Peter Skaarup har det underlige dobbeltforhold til godt at kunne være i én type af militæralliance, men ikke kunne være i en anden alliance med det samme land?
Og kan statsministeren eventuelt forklare, hvorfor hr. Peter Skaarup har det der underlige kvababbelsesforhold til det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Den diskussion mellem hr. Villy Søvndal og hr. Peter Skaarup vil jeg da ikke blande mig i.
Nu tillader forretningsordenen ikke, at hr. Villy Søvndal stiller spørgsmålet direkte til hr. Peter Skaarup.
Hr. Villy Søvndal vil gerne have spørgsmålet ledet gennem mig over til hr. Peter Skaarup, men den leg deltager jeg ikke i.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Ministerens parti er i hvert fald programmæssigt og også ofte i praktisk politik tilhænger af decentralisering og af kommunernes indflydelse og også af institutionernes indflydelse. Hvordan mener ministeren så, at det forlig om folkeskolen, som ministeren har indgået med nogle partier, er i overensstemmelse med disse principper, når man indfører bindende trinmål og undervisningsministeren skal udsende beskrivelser af, hvordan man kan nå frem til de forskellige trinmål?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege over for hr. Aage Frandsen, at de to ting skam er i fin overensstemmelse med hinanden, altså Venstres holdning til det kommunale selvstyre og Venstres holdning til folkeskolen, for jeg vil minde hr. Aage Frandsen om, at der jo aldrig i folkeskolesammenhæng har været målfrihed, der har aldrig været frihed for kommunerne til selv at fastsætte, hvilke mål der var med undervisningen.
Målene er så blevet præciseret de seneste år først med en præcisering af det, vi kalder CKF, altså slutmålet for undervisningen, som typisk sker i 9. klasse.
Det, vi så har gjort med den folkeskoleaftale, som det glædeligvis lykkedes at indgå i sidste uge, er, at vi har fastsat en række trinmål for skolen, altså mål, der skal nås på vejen til slutmålet.
Der har altså aldrig i skolen været tale om målfrihed.
Det, der til gengæld har været tale om, og det, der fortsat er tale om, er metodefrihed, dvs. friheden for det kommunale selvstyre, for den enkelte skole, for den enkelte lærer til at tilrettelægge undervisningen sådan, at man sikrer, at alle børn får mulighed for at nå både slutmålet og de fastsatte trinmål undervejs.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Jeg tror, vi begge to ved, hvordan folkeskolen er i dag, og også hvordan den har været rent historisk.
Tilsvarende når ministeren mener, at det er nødvendigt at fortælle kommunerne, hvordan man skal nå frem fra det ene trin til det andet trin - det er da også en understregning af, at staten, Undervisningsministeriet, ved bedre. Og betyder det ikke, at den balance, vi har haft, hvor vi hverken har haft en kommunal skole eller en statsskole,
på kommunens, skolens og lærerens bekostning?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Det er fortsat regeringens holdning, at vi skal fastholde en national folkeskole med en lokal forankring, og det er folkeskoleforliget også udtryk for.
Den lokale forankring ligger lige præcis i, at man lokalt selv bestemmer, hvordan man tilrettelægger skolestrukturen, og også hvordan man tilrettelægger selve undervisningen, altså metodefriheden.
Men det, der ikke er frihed til, og som der aldrig har været frihed til, er - som jeg var inde på før - at fastsætte, hvilke mål man har for skolen, og hvilke mål man har for undervisningen.
Det er der ikke frihed til, og det har der heller aldrig været frihed til.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege, at det glæder regeringen og mig, at et flertal i Folketinget også bakker op om målet, som er at sikre, at vi får en mere fælles folkeskole, dvs. at der nås ensartede mål undervejs, så man som forælder trygt kan flytte sit barn fra en skole i Gedser til en skole i Skagen og være sikker på, at barnet kan følge undervisningen på det niveau, barnet nu engang befinder sig på.
Aage Frandsen (SF), 2002-11-20:
Man bruger det argumentet, at grunden er, at man skal kunne flytte sit barn fra Gedser til Skagen - det sker i øvrigt ret hyppigt, kan jeg forstå, fordi man bruger det som eksempel - men det har man vel sådan set altid kunnet, og det har vel ikke været et stort problem.
Man kan selvfølgelig sige, at det har det været, og derfor vil man gennemføre det, man nu har gennemført.
Men det må da betyde, at man har flyttet balancepunktet, og denne flytning af balancepunktet giver da noget andet end det, vi kender i øjeblikket, plus at det også er noget andet end det, der lå i aftalen mellem regeringen og KL fra juni måned.
På den måde er der jo nogle balancer, som flyttes i denne forbindelse.
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Der har undervejs i det lange forhandlingsforløb, som partierne i Folketinget har været igennem, været en stigende interesse blandt partierne for at sikre, at vi ikke kommer i en situation, hvor vi oplever, at folkeskolen udvikler sig til A- og B-skoler.
Jeg mener faktisk, at den aftale, som vi er nået frem til, netop er udtryk for, at vi også fremover vil have en national folkeskole, hvor vi understøtter læring, altså understøtter målet med de bindende trinmål.
Dermed har vi givet både forældrene og lærerne et meget vigtigt redskab til at følge undervisningen, og vi har også givet lærerne et vigtigt redskab til, at det undervejs sikres, at alle børn får mulighed for at nå målene.
Hr. Aage Frandsen ved lige så godt som jeg, at vi ikke fortsat kan leve med en folkeskole, hvor op imod 18 pct. forlader folkeskolen uden brugbare læsefærdigheder.
Det problem er vi simpelt hen nødt til at tage fat på, og det mener jeg vi gør med den folkeskoleaftale, som vi har indgået.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-20:
Undskyld jeg siger det, men nu blander hr. Peter Skaarup altså tingene fuldstændig sammen, for det sidste spørgsmål bygger på en eller anden forudsætning om, at Tyrkiet er medlem eller bliver medlem af EU.
Men det er jo slet ikke det, der skal diskuteres på nuværende tidspunkt; det er Tyrkiet meget langt fra.
Så det med spørgsmålet om arbejdskraftens frie bevægelighed osv., er jo først noget, der er aktuelt den dag, Tyrkiet måtte blive medlem af EU på et eller andet tidspunkt ude i fremtiden,
men det er jo slet ikke det, vi skal tage stilling til nu.
Det andet område, hvor hr. Peter Skaarup blander tingene sammen, er ved at lade som om, at nu kommer der en dato til Tyrkiet i december.
Det er der jo faktisk ikke taget stilling
Det, der var kernen i mit svar i dag, var jo, at vi i øjeblikket vurderer hele situationen vedrørende Tyrkiet med henblik på, hvad vi så kan beslutte på topmødet i København.
Det er der altså ikke taget stilling til, og der er altså heller ikke taget stilling til, hvorvidt der kan gives en dato.
Derfor er det forkert af hr. Peter Skaarup, når han hele tiden fremstiller det, som om der kommer en dato til december.
Det bliver først besluttet på topmødet, hvad vi vil gøre i forhold til Tyrkiet.
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Jeg vil bare benytte lejligheden til endnu en gang at understrege, at der aldrig har været frihed for skolen til at tilrettelægge, hvilke mål man ønskede med skolen.
Det er præcis det, vi understreger, når vi indfører de bindende trinmål, og det synes jeg faktisk er meget fornuftigt ud fra nogle af de grunde, jeg har været inde på i den meget, meget korte tid, vi har. Jeg håber, at vi fremover får lejlighed til, måske på møder rundt omkring i landet, at diskutere det her, for jeg er faktisk af den klare opfattelse, at det, vi er nået frem til, er noget af det, som er blevet efterspurgt af først og fremmest forældrene, men også af skolen som institution, altså en præcisering af: Hvad er det, vi skal nå undervejs? Jeg synes i al beskedenhed, at den aftale, vi er nået frem til, er mægtig fornuftig, og jeg er helt sikker på, at den også vil betyde et positivt resultat for folkeskolen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
For små 14 dage siden var der en somalisk imam, som hedder Mustafa Abdullah Ahden, der udtalte, at han synes, at omskæring af kvinder - lemlæstelse, vandalisme vil jeg hellere kalde det - også var på sin plads i det danske samfund.
Han har så senere trukket sin udtalelse tilbage, og Dansk Flygtningehjælp har taget det for gode varer, men det er en anden diskussion.
Jeg vil i den forbindelse spørge ministeren: Hvad har ministeren tænkt sig at iværksætte af tiltag over for de muslimske skoler, der potentielt kan have piger, der enten er blevet eller vil blive omskåret, som elever?
Eller sagt på en anden måde: Har ministeren tænkt sig at foretage noget opsøgende arbejde eller bare sidde med hænderne i skødet og vente på, at der sker disse uhyrligheder?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Fru Louise Freverts spørgsmål giver også mig anledning til på det kraftigste at tage afstand fra omskæring af piger.
Så vil jeg sige til fru Louise Frevert, at vi har i regeringen besluttet at nedsætte et tværministerielt udvalg, hvor vi skal se på, hvordan vi også sammen med nogle af de myndigheder, som er inddraget i forbindelse med skolens dagligdag, kan skabe den dialog, som er forudsætningen for at forebygge omskæring, som også er helt nødvendig for at sikre, at skolerne tager afstand fra omskæring, og som understreger, at omskæring er ulovlig i Danmark.
Vi har som sagt nedsat et tværministerielt udvalg, der vil komme med en række initiativer over for bl.a. skolerne.
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
Det synes vi da i Dansk Folkeparti
lyder ganske udmærket
, men så må der jo også være en tidshorisont for det, for vi kan jo ikke bare sidde og vente på, at de uhyrligheder sker.
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Det er jeg fuldstændig enig med fru Louise Frevert i.
Udvalget blev nedsat den 13. november og holder sit første møde i dag.
Louise Frevert (DF), 2002-11-20:
Så vil jeg jo godt spørge i den forbindelse: Hvornår agter
man at have dette samarbejde på tværs af ministerierne færdiggjort, og hvad regner man med vil blive konsekvensen af dette arbejde?
Ulla Tørnæs (V), 2002-11-20:
Af gode grunde har jeg jo ikke mulighed for her at redegøre for konklusionerne af det tværministerielle arbejde, da gruppen først i dag holder sit første møde.
Men fru Louise Frevert kan være evig forvisset om, at der er tale om et hurtigarbejdende udvalg og ikke en syltekrukke.
Hermed sluttede spørgsmålet.