runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 1998-11-03:
Vedrørende dette lovforslag vil vi koncentrere os om nogle af de samme spørgsmål, som andre har været inde på, bl.a. tavshedspligten, som vi stadig mener er alt for stramt formuleret.
Vi har jo lige haft en meget spændende sag, vil jeg sige, om Hafnia, hvor Sø- og Handelsretten sagde, at selvfølgelig skulle Finanstilsynets dokumenter om forholdet udleveres, og hvor både ministeriet og Forsikringsrådet og alle mulige andre gode kræfter i den forbindelse har forsøgt at forhindre, at retten kunne få adgang til de dokumenter, som alle og enhver ved er afgørende for at få vurderet sagen om aktieemissionen i Hafnia.
Jeg vil godt spørge ministeren, hvordan det bliver med dette lovforslag: Vil man fremover kunne regne med - så vidt jeg kan se, bliver det ikke tilfældet, men jeg vil da gerne retledes - at der også i en erstatningssag som den, der løber nu, bliver adgang til Finanstilsynets dokumenter, når de er af afgørende betydning for rettens afgørelse og vurderinger?
Vi synes, det bør være nemmere at få adgang til tingene, og vi mener generelt, at tavshedsforpligtelsen - som jo normalt påberåbes af hensyn til kunderne - udstrækkes alt for vidt over for nogle selskaber, som har meget afgørende indflydelse på hele samfundet.
Jeg synes sådan set, der bør være nemmere adgang til oplysninger vedrørende tilsynet og de ting, der er adgang til via tilsynsvirksomheden, for at kunne vurdere forholdene - selvfølgelig ikke enkeltkunders forhold, men hvilken betydning de virksomheder har, og hvilken betydning deres funktion har for samfundet.
Vi vil altså i udvalgsarbejdet arbejde for, at man får udvidet eller rettere sagt udhulet tavshedsbestemmelserne i forhold til, som de er i øjeblikket.
Vi synes, de er for stramme, og vi synes også, det er en unødig stramning, der ligger i, at når der er samtykke, kan man ikke længere ophæve tilsynets tavshedspligt.
Vi forstår simpelt hen ikke den stramning, den er unødig bureaukratisk.
Vi mener også, det bør være sådan, at tavshedsforpligtelsen ophører, når den pågældende virksomhed ikke længere eksisterer.
Der er jo ikke nogen grund til at have tavshedsforpligtelser her, undtagen selvfølgelig når der er tale om enkeltpersoner og enkeltvirksomheder, som har været kunde hos det pågældende institut.
Det vil vi gerne respektere.
Hvad angår partsbegrebet, er vi også af den opfattelse, at kunden selvfølgelig skal være part og dermed også have adgang til dokumenter.
Sådan bør det være.
Og endelig til sidst om demokratiseringen
: Vi vil ikke indvende noget imod, at man får lov til at få indflydelse på puljer, for selvfølgelig skal kontohaverne i LD have adgang til det.
Men vi mener, at demokratiseringen af pensionskasser er et meget større anliggende end bare det at give den enkelte adgang til at få indflydelse på en del af sin opsparing.
Det er først og fremmest et kollektivt anliggende om, hvordan vi får mere direkte demokrati i pensionskasserne, så vi mener ikke, at forslaget løser det problem; men vi kan godt støtte det, der ligger her.
Aase D. Madsen (DF), 1998-11-03:
Jeg er enig med ministeren i, at vi ikke skal stå og diskutere racisme her.
Det er heller ikke det, jeg gør, men jeg vil gerne henvise til B 174/nord, som er Ministerrådets redegørelse, hvor der i indledningen står: »Begrebet racisme har til en vis grad fundet en bred og mere diffus anvendelse
som udtryk for attituder og handlinger i relation til andre etniske grupper end ens egen
Racisme er som bekendt et udtryk for den opfattelse, at ens egen race er højerestående og har en større værdi som menneske...« osv., osv. Og så kommer der en lang definition på det. »
Set ud fra denne ordets egentlige betydning
er racismen i de nordiske lande nok begrænset.«
Så vil jeg gerne spørge ministeren: Hvorfor søren er der så behov for at lovgive på det grundlag om racisme og alle de tiltag, der skal gøres i den henseende, når der står her, at racismen i de nordiske lande nok er begrænset?
Det ligner altså en eller anden tendens stadig væk mod en form for ensretning.
Marianne Jelved (RV), 1998-11-03:
Først til fru Aase Madsen
som en reaktion på den korte bemærkning: Jeg er inderligt imod ensretning, og jeg nægter at medvirke til et forsøg på, mere eller mindre skjult, at ensrette nordiske borgere.
Det er jo ikke det, parlamentarisk arbejde handler om.
Det handler bl.a. om at give oplysninger og informationer og oplevelser og alle mulige positive ting, så mennesker selv kan tage stilling.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg gerne sige, at jeg er for Schengen.
Det er jo korrekt refereret, som hr. Frank Dahlgaard gør, omkring den tilsyneladende konflikt eller uenighed, der er mellem Norge som EØS-land og Spanien om, hvordan man fortsætter en aftale, som udløber her ved årsskiftet.
Det er der ikke, så vidt jeg ved, nogen afklaring
om dags dato
Men det bliver der jo selvfølgelig.
Som i enhver anden situation, som er opstået, der ligner konflikter eller uenigheder, så plejer vi også at finde løsninger, også når det drejer sig om EU-EØS-samarbejdet.
Så det tror jeg helt afgjort vil ske.
Jeg er ikke totalt opdateret på det spørgsmål, hr. Frank Dahlgaard stiller konkret herfra om, hvordan Schengensamarbejdet udvikler sig i forhold til den aftale, der ligger, det koncept, der ligger med norsk og islandsk deltagelse.
Men det kan jeg meget hurtigt skaffe oplyst, enten pr. telefon til hr. Frank Dahlgaard eller via et spørgsmål.
Det vil jeg gøre helt, som det er tilfredsstillende for hr. Frank Dahlgaard.
Så omkring informationen og formidlingen omkring det nordiske samarbejde.
Jeg synes, som man gør, når spørgsmål er vanskelige at besvare, at det er et godt spørgsmål.
For der er jo ingen tvivl om, at for Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, som jo nu slår deres ressourcer sammen for at få mest muligt ud af det, er der faktisk meget informationsmateriale.
Der er også mange, mange tusinde nordiske borgere, som i det daglige er involveret i nordisk samarbejde på kryds og tværs af grænserne.
De er jo i sig selv ambassadører for det nordiske samarbejde - venskabsbyordninger, lejrskoleordninger, Kulturfondens arbejde, som jo involverer brede kredse i de nordiske befolkninger.
Spørgsmålet er, hvordan vi som politikere bidrager til opgavens løsning, og det har jeg ikke noget godt svar på.
Det er vanskeligt at få spalteplads til succeshistorier i medierne, medmindre der er knyttet en god overskrift til.
Det kunne jo godt være, vi skulle tænke mere mediestrategisk og se, hvordan vi skaber en god overskrift til medierne, så de også har en historie - det, der i medieverdenen betragtes som en historie.
Det kunne da godt være, vi skulle tænke mere, jeg havde nær sagt kynisk, for at gøre os interessante i mediernes verden, og det vil jeg gerne give håndslag på, og jeg vil også gerne være med til mere eller mindre uformelt at lægge en strategi for, hvordan vi får sat dagsordenen og præget mediebilledet omkring det nordiske samarbejde.
Frode Sørensen (S), 1998-11-03:
Udskrivelsen af valget i februar kom til at betyde en udskydelse af en række love, som nu har oversomret, og i den her gruppe hører det foreliggende forslag, hvori økonomiministeren foreslår at præcisere reglerne for partsbegrebet og tavshedspligt, helt som det er tilfældet i en række andre forslag, som vi skal behandle i denne uge.
Det er jo ofte blevet fremhævet, at LD's konstruktion giver den enkelte lønmodtager, og her altså pensionssparer, meget lille indflydelse på den sum, som han eller hun har indestående i fonden.
Man kan ikke selv råde over, hvorledes ens penge skal placeres, men efter forslaget vil det altså fremover være muligt for spareren at kunne anbringe dele af indeståendet i flere investeringspuljer.
Jeg synes dog, man skal være opmærksom på, at hvis man går ind i de individuelle puljer, så medfører det nogle administrative omkostninger, og de skal selvfølgelig alene betales af dem, som har valgt investeringspuljerne.
Men vi er i Socialdemokratiet godt tilfredse med det her, og vi vil konstruktivt arbejde videre med det i det kommende udvalgsarbejde.
Pernille Sams (KF), 1998-11-03:
Lovforslaget er jo en del af en større pulje lovændringer fra økonomiministeren med præciseringer og udvidelse af partsbegrebet m.m., her i form af, at disse bestemmelser indsættes i lov om firmapensioner, som i øvrigt nu også justeres, så firmapensionskasser nu undergives de samme regler for investering af midler, som gælder for markedets øvrige aktører.
Det kan vi støtte.
For så vidt angår den lange og omfattende debat, vi har haft om tavshedspligt og partsbegreb på baggrund af Jan Schans Christensens eneudredning,
er det Det Konservative Folkepartis opfattelse, at nu er disse spørgsmål ved at få en fornuftig afklaring, som det bør være muligt for alle at acceptere.
Partsbegrebet udvides, så vi undgår de barokke situationer, hvor mennesker kommer helt urimeligt i klemme i stramme fortolkninger, og vi undgår også at åbne en ladeport, hvor alle mulige pludselig bliver parter.
Vi er såmænd ikke helt utilfredse længere, og vi kvitterer for, at ministeren har taget vore indvendinger og betænkeligheder alvorligt.
For så vidt angår de nye elementer i forslaget, som giver ATP og LD mulighed for at placere midler i specialforeninger og giver LD lov til at oprette investeringspuljer, så lønmodtagerne i fonden får medindflydelse på investeringerne, er det også fine ændringer set med vores øjne, og derfor kan vi støtte forslaget.
Christine Antorini (SF), 1998-11-03:
SF mener, at hovedsigtet i lovforslaget ser fornuftigt ud, men i forbindelse med diskussionen om partsbegrebet mener SF fortsat, at det skal udvides, så bankkunder - herunder virksomheder - opnår partsstatus, når der træffes afgørelser af Finanstilsynet, som mere eller mindre direkte berører bankkunden. Eneudrederen, Jan Schans Christensen, anbefaler også i forlængelse af bemærkningerne til lovforslaget, at det bør overvejes at give kunder partsstatus i visse situationer.
Men denne opfordring har økonomiministeren altså ikke valgt at følge, og vi vil derfor gerne se lidt positivt på det ændringsforslag, som Venstre annoncerede her fra talerstolen.
For LD's vedkommende bliver det foreslået, at bestyrelsen får mulighed for at tilbyde lønmodtagerfonden medindflydelse på investeringerne ved at give mulighed for at oprette særlige investeringspuljer og give kontohaverne adgang til at placere 40 pct. at deres indestående i disse puljer.
Vi er glade for, at man endelig fra regeringens side tager et lille skridt i retning af mere demokrati og indflydelse til medlemmerne, som SF flere gange tidligere har påpeget og stillet forslag om.
Vi håber derfor også, at dette ikke bliver et enestående forslag, men at det er udtryk for et mere generelt ønske om en reel demokratisering af hele pensionskasseområdet.
Med hensyn til det skattemæssige har SF, som det også er tilfældet i nogle af de andre forslag, problemer med tavshedspligten.
Der er i dette forslag til en ny § 66 a i lov om firmapensionskasser tilsyneladende det samme problem
vedrørende tavshedspligtbestemmelsen, som der er i de andre, tilsvarende lovforslag.
SF mener, at det må sikres, at Finanstilsynet stadig skal besvare spørgsmål fra skattemyndighederne om konkrete forhold, når sådanne spørgsmål er omfattet af skattekontrollovens bestemmelser, og at Finanstilsynet skal eller kan meddele skattemyndighederne oplysninger, hvis det ved Finanstilsynets undersøgelser og sagsbehandling konstateres, at skatte- og afgiftslove overtrædes.
Nogle af de eksempler, der har været i denne sektor, er overtrædelser af indberetningspligt for skattepligtige udbetalinger, og der har også været forkerte opgørelses- og værdiansættelsesregler, der har haft betydning for opgørelse af realrenteafgiften og afgiften efter pensionsbeskatningsloven osv.
Men når dette er sagt, vil vi alt i alt alligevel gerne gå positivt ind i det videre udvalgsarbejde med lovforslaget.
Egil Møller (DF), 1998-11-03:
Lovforslaget indeholder bestemmelser om, at firmapensionskasser undergives de samme regler for investering, som gælder for livsforsikringsselskaber, pensionskasser, Lønmodtagernes Dyrtidsfond, ATP og Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring.
Vi anser det for særdeles vigtigt, at tavshedspligten for Finanstilsynets ansatte bliver den samme, som gælder i de øvrige tilsynslove.
I pensionsmarkedets rapport fra august 1998 anføres det, at det er vigtigt, at der til stadighed er fokus på lønmodtagernes holdninger og ønsker til arbejdsmarkedspensionsordningerne med henblik på at skabe det størst mulige engagement i pensionsordningerne, og det er jeg helt enig i.
Med hensyn til den enkelte lønmodtagers ønske om at kunne investere i nogle udvalgte investeringspuljer, er der nu åbnet mulighed for det.
De, der vælger den ordning og løsning, må så finde sig i, at de skal betale en andel af de omkostninger, der er forbundet med oprettelsen af disse puljer.
til lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1998-11-03:
Jamen fordelen ved systemet, som det er i dag, er, at enhver ansat i den pågældende virksomhed, enhver, der interesserer sig for den pågældende virksomhed, uden videre kan gå ind og læse regnskabet uden at skulle tænke over at skulle omregne alt muligt. Det er umiddelbart tilgængeligt, fordi det altid står i kroner, og så står det for dem, der har brug for det, også i fremmed valuta.
Det, der sker nu, er, at nogle virksomheders regnskab kan man ikke læse på dansk, og det synes jeg er unødvendigt.
Det er i forvejen svært nok for mange mennesker at læse regnskaber.
Jeg synes, at af hensyn til tilgængeligheden bør vi være sikre på, at danske firmaer altid offentliggør deres regnskabstal i kroner, og det kan jeg forstå at vi ikke kan være sikre på fremover.
Frank Aaen (EL), 1998-11-03:
Ministeren siger jo selv, at et dansk firma, der opererer her i landet og derfor har et mellemværende med danske myndigheder, i forhold til myndighederne skal bogføre i danske kroner, og det synes jeg er fint.
Men hvorfor skal det ikke også være sådan, at den, der er ansat i filialen, umiddelbart kan gå ind og kigge i regnskabet uden det besvær, det er at skulle omregne? Så jeg vil foreslå, at det stilles som et ændringsforslag, at virksomheder, der laver deres regnskaber i euro, er forpligtet til at lave en omregning af regnskabstallene til kroner.
Carsten Hansen (S), 1998-11-03:
Det var fru Annie Lunde Hansens bemærkninger omkring selvfinansiering, som jeg blot vil knytte en enkelt kommentar til.
Det er således, at allerede i lovgivningen i dag fortsætter lånene jo.
Når lånene er udamortiseret, når lånene er tilbagebetalt, så betaler man fortsat sin husleje, og så er tanken i den lovgivning, der eksisterer i dag, at de går ind i dispositionsfonden i de enkelte boligafdelinger, boligselskaber.
Det, vi jo foreslår her, er, at de for det eksisterende byggeri deles halvt og går over i Landsbyggefonden, og for nybyggeri bliver de delt i tre forskellige fonde.
Det var for lige at få den på plads.
Så det er ikke sådan, at det betyder en øget beboerbetaling set i forhold til i dag.
Dorit Myltoft (RV), 1998-11-03:
Det Radikale Venstre kan støtte dette lovforslag om en ændret finansiering af nybyggeri i den almene boligsektor.
Efter vores opfattelse er det meget tilfredsstillende, at der med forslaget lægges op til langt mere fleksible låneforhold, sådan at nybyggeriet kan belånes billigst muligt.
Dernæst ser det med forslaget ud til, at en meget gammel hensigtserklæring - den skulle være helt tilbage fra 1930'erne faktisk - om en høj grad af selvfinansiering inden for sektoren nu ser ud til at kunne blive opfyldt, og dermed kan den statslige støtte gradvis blive reduceret.
Jeg er overbevist om, at der er mange andre gode formål at tilgodese med den sparede statsstøtte, som også på anden vis kan komme lejere i den almene sektor til gode. Det Radikale Venstre kan også støtte, at bestemmelsen om 2 pct.s-reglen kan ophæves.
Den bestemmelse var fornuftig til at dæmpe driftsudgifterne i en tid, hvor det var meget nødvendigt at iværksætte alle midler for at forhindre, at inflationen stadig steg.
Det Radikale Venstre vil positivt medvirke til en grundig udvalgsbehandling.
Line Barfod (EL), 1998-11-03:
Enhedslisten er imod de hovedtanker, der ligger i dette forslag, bl.a. den forlængelse, der er af beboerbetalingen, hvor beboerne efter udamortiseringen skal fortsætte med at betale husleje på det høje niveau, og også den afskaffelse, der er af den statslige medfinansiering til boligerne.
Det er fuldstændig uacceptabelt for Enhedslisten, at samfundet i øjeblikket finansierer den ene bro efter den anden, mens bygning af boliger gøres til en privat sag eller i bedste fald en kommunal sag, på trods af at boliger jo er mindst lige så vigtige for infrastrukturen og udviklingen i Danmark, som man påstår broerne er.
Man foreslår, at man skal etablere en nybyggerifond i Landsbyggefonden frem for en overførsel til de enkelte boligselskabers dispositionsfonde, således at det nye almennyttige byggeri skal betales af sektorens beboere frem for som i dag, hvor dispositionsfondene i boligafdelingerne kan bruge pengene til at vedligeholde eller genoprette de eksisterende byggerier.
Hvis man bruger pengene til at bygge nybyggeri, så er det jo ikke penge til vedligeholdelse og genoprettelse, og så betyder det, at beboerne skal have huslejestigninger for at kunne gennemføre den nødvendige vedligeholdelse og genoprettelse.
Det fremgår også af forslaget, at Landsbyggefonden skal udføre boligsociale opgaver.
Det er altså ikke en sag, der bør finansieres af sektorens egne beboere, som i høj grad er folk med meget lave indkomster.
Det er simpelt hen for kreativt, at det nu er de svageste, der skal til at betale for at få hjælp. I forhold til nybyggeri skal staten selvfølgelig fortsat være medfinansierende.
Til gengæld har Enhedslisten ingen indvendinger imod, at man ændrer låntyperne til billigst mulige finansering, hvis vi kan være sikre på, at det ikke kan vendes imod lejerne.
Vi vil også gerne se positivt på, at der gennemføres forenklinger på området, hvis det er en fordel for lejerne.
Men når man ser det i sammenhæng med det lovforslag om nedskæringer på boligstøtten, som vi skal behandle om lidt, og det angreb på lejerne, der ligger dér, så har vi meget svært ved at have tillid til, at regeringen vil foretage sig noget, der hjælper lejerne.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-11-03:
Den del af lovforslaget, som drejer sig om ændrede finansieringsregler, og som giver lavere støtteomkostninger for staten, burde jo ikke medføre større problemer her i salen.
Det er jo lidt underligt i hvert fald for Fremskridtspartiet, at en så enkel ting, som vi alle sammen synes er fornuftig, og som burde kunne gennemføres uden større armsving, skal indbygges i sådan et betonværk, som der her er tale om.
Man skulle jo ærlig talt tro, at de, der har skrevet det her forslag, havde været på kursus i det gamle Østtyskland, for det, man lægger op til med det her forslag, er jo en fuldstændig betonagtig cementering af de allerallerværste elementer i den almennyttige sektor.
Man lægger op til, at man lige pludselig kan tage pengene og overskuddet fra en velfungerende boligafdeling, som er fornuftigt forvaltet, og smide dem over til dem, der har smidt om sig med penge.
Og så skal man i øvrigt lade det hele gå igennem Boligselskabernes Landsforening, så den der mastodont kan blive endnu større, og så der kan blive endnu flere pampere ansat til at styre det.
For det andet så er det simpelt hen uanstændigt at bede Folketinget om på kort tid at gennemføre ændringer af den kompleksitet, som der er tale om.
Jeg synes ærlig talt, at når man fremsætter forslag med den undertekst, som der er tale om, så giver man altså folketingsmedlemmer, der ikke læser mellem linjerne, indtrykket af, at det her bare drejer sig om, at man skal have nogle lavere støtteregler for staten, og så skal det i øvrigt ikke koste lejerne noget, og så er alt skramlet gemt, og det vil man først se virkningen af på lang sigt.
Der kommer ingen støtte til den del af forslaget fra Fremskridtspartiet.
Det kan godt være, at ministeren egentlig er ligeglad med det, men der kommer en byge, og det bliver en byge af spørgsmål under udvalgsbehandlingen, så vi kan få afdækket det socialistiske makværk, som der her lægges op til, og som man forsøger - synes jeg - at få igennem Folketinget under falsk varebetegnelse.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-11-03:
Lovforslaget har jo et overordnet sigte, og det er vi fra Kristeligt Folkeparti enig i, nemlig at opnå lavere støtteomkostninger for staten ved nybyggeri gennem den langsigtede styrkelse, der er lagt op til her. Så er der en del teknik, som vi vil se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Jeg har da forstået, at der vil komme en byge af spørgsmål, så jeg tror, at tingene vil blive endevendt på enhver tænkelig måde.
Men det overordnede sigte, nemlig at opnå lavere støtteomkostninger for staten på sigt osv., er vi enige i.
Pernille Frahm (SF), 1998-11-03:
Det, der fik mig til at reagere, var ministerens udtryk om, at det ikke er meningen, at man vil trække penge ud af den almennyttige boligsektor.
Jeg kan ikke forstå, hvordan det kan hænge sammen med ønsket om, at sektoren i langt højere grad skal være selvfinansierende, et ønske, som man har haft helt tilbage fra 1930'erne og åbenbart har arbejdet på.
Så til de små spøgefuldheder om sukker og salt.
Vi er jo nogle, der lover sukker i valgkampen og forsøger at holde det.
Så er der andre, der lover sukker i valgkampen og så giver salt bagefter, og jeg synes, det her forslag er et udtryk for det sidste.
Med hensyn til valsetakten og ministerens bemærkning om, hvad der er meningen med at skrive sådan, vil jeg sige, at hvis det skal forstås sådan, at man under alle omstændigheder vil sikre, at udviklingen i lejen vil ligge under reallønsfremgangen, kunne man skrive det, og så kunne man tage højde for, hvilken procentsats der var rimelig i forhold til lejeudviklingen, i forhold til udgifterne i øvrigt, og i forhold til f.eks. udviklingen inden for boligstøtten og andre områder.
Så kunne man jo skrive det.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-11-03:
Jeg tror gerne, jeg vil rette en lille misforståelse.
Det lille problem, jeg var inde på - eller lille problem, det kan være et stort problem for de mennesker, det går ud over - var det med de foreslåede regler om at inddrage de kommunale, amtskommunale og selvejende almene ældreboliger under Landsbyggefondens virksomhed.
Dette vil på længere sigt have betydning for huslejefastsættelsen, da det ikke længere vil være muligt at nedsætte beboerbetalingen efter lånets afvikling for disse typer boliger.
Det er den misforståelse, jeg godt lige vil have rettet.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-11-03:
Jeg er nu nødt til at sige, at selve det at lave en anden finansieringsmodel for den almennyttige sektor havde været et enkelt forslag, som havde krævet ganske få paragraffer, og det burde man altså ikke have besvær med at kunne forstå, uanset at man ikke har beskæftiget sig med boligpolitik i særlig mange år.
Men hvis man vil lave et forslag, som er en fuldstændig omkalfatring af alt, hvad man kender inden for den almennyttige sektor, er det klart, at så er det nødvendigt med en bog.
Det, jeg er forarget over i denne sag, er, at man laver et forslag under dække af denne finansieringsreform, og så går forslaget i virkeligheden ud på, at de vigtigste elementer er de andre forslag: at man går væk fra balanceprincippet osv., osv.
Derfor vil jeg stadig væk opfordre ministeren til at dele forslaget.