Søren Søndergaard (EL), 2000-01-20:
Det er også derfor i al beskedenhed, at SF og Enhedslisten synes, at vores forslag til vedtagelse er formuleret så helt brillant og genialt, idet det hedder, at man vil opfordre til at arbejde for, at Rusland suspenderes fra Europarådets *k arbejde * 0 , så længe krigen varer, hvilket jo lige præcis giver mulighed for at vælge mellem de forskellige muligheder, der er.
Men der var en enkelt ting ved hr. Gjellerods indlæg, jeg
ikke helt fangede, og det var, hvad hr. Gjellerods indstilling var.
Vil hr. Gjellerod som medlem af den danske Europarådsdelegation her på mandag arbejde for, at der på den ene eller anden måde iværksættes sanktioner over for Rusland i Europarådet i modsætning til, hvad lord Russell Johnston åbenbart vil, efter at han har været på en guidet tur ovre i Rusland?
Den tilfredshed deler vi ikke.
Lad os et øjeblik forestille os, at Milosevic angreb Montenegro med den begrundelse, at montenegrinske terrorister stod bag terroraktioner i Beograd, f.eks. et attentat på en kendt serbisk nationalistisk politiker.
Daglig gennemførtes hundreder af bombetogter mod hovedstaden, hvor titusinder af civile var indespærret.
Flygtninge på vej til Bosnien eller Albanien blev stoppet på grænsen af serbiske soldater, frarøvet deres ejendele og tvunget til at rejse retur og i vidt omfang nægtet nødhjælp.
Man skal ikke være den store profet for at forestille sig, hvordan den vestlige verden havde reageret.
Det er i hvert fald helt sikkert, at vi ikke havde oplevet en udenrigsminister advare mod økonomiske sanktioner mod Serbien med den begrundelse, at det ville gå ud over den serbiske civilbefolkning.
Det er i hvert fald også helt sikkert, at vi ikke havde oplevet en udenrigsminister tale om vigtigheden af at bevare dialogen med det serbiske regime og respektere Jugoslaviens enhed.
Men når det gælder Rusland, forholder det sig anderledes.
Naturligvis truer man ikke med militære midler, for Rusland er jo en atommagt.
Men man griber heller ikke til andre sanktioner.
I sin tale nævnte udenrigsministeren, at reformprocessen skal fortsætte, og det er måske her, hunden ligger begravet.
Især i den første måned hørte vi to argumenter
til russernes forsvar gentaget igen og igen.
Den ene handlede om Ruslands ret til at bekæmpe terrorisme.
Javel, men betyder det, at Rusland har ret til at gå ind i Tjetjenien?
Igen må man spørge: Hvad er det for en integritet?
Er det retten til at sende titusinder af tropper til Tjetjenien på trods af den fredsaftale, som eksisterer? De argumenter, vi lige har hørt fra udenrigsministeren, var de samme argumenter, som vi hørte i starten.
Oveni kommer så en efter vores opfattelse meget kryptisk udtalelse om den uforholdsmæssige og vilkårlige magtanvendelse, der går ud over civilbefolkningen.
Det lyder næsten, som om udenrigsministeren havde foretrukket en mere dæmpet og målrettet krig, men det er efter vores opfattelse helt forkert.
Hele den russiske indsats må fordømmes.
Den er et klart brud på aftalen fra 1996, og der er meget andet på spil end nogle få tjetjenske banditter.
Først i december efter flere måneders krig kom der - og det vil vi erkende - på EU-topmøder den 6. og den 10.-11. december nogle bud på noget, der kunne gøre indtryk på det russiske regime.
Ikke imponerende, men alligevel nogle ting.
Derfor er det også tid at gøre en status.
Jeg synes, det var en begrænset status, udenrigsministeren gjorde.
Jeg synes, det er vigtigt at få klare svar på, hvad de observatører, som EU ville sende til området, har rapporteret, at få klarhed over, om bistanden til Rusland under TACIS-programmet er blevet indstillet, om hvilke bestemmelser i partnerskabs- og samarbejdsaftalen, der er blevet suspenderet, og præcis i hvilken retning, EU's Ruslandsstrategi er under revision.
For krigen kan godt nedtrappes relativt hurtigt, så det er nu, der skal handles, hvis man skal forhindre, at der sker en total nedkæmpelse i Grosnij.
Vi mener, at den nølen, vi opfatter der er over for det russiske regime, sætter os i en situation i dag, hvor vi må fremlægge nogle klare målsætninger, hvor vi må sende nogle utvetydige signaler.
»Folketinget fordømmer skarpt det russiske militære angreb på Tjetjenien, overgrebene på civilbefolkningen og bruddet på fredsaftalen af 1996.
Folketinget opfordrer regeringen til i alle relevante internationale fora - at arbejde for initiativer, som kan bidrage til krigens ophør, herunder - at arbejde for, at lån fra internationale finansinstitutioner til Rusland indstilles.
- at enhver form for bilateral og multilateral bistand, som ikke er demokratiopbyggende eller af humanitær karakter indstilles.
- at arbejde for handelssanktioner mod Rusland, herunder stop for import af olie og naturgas, - at støtte alle sanktioner, som EU, Europarådet, OSCE og FN anbefaler.
Folketinget opfordrer den danske delegation ved Europarådet til at arbejde for, at Rusland suspenderes fra Europarådets arbejde, så længe krigen varer.