runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Heiselberg (V), 2001-05-16:
Jamen det er meget venligt, når hr. Ole Vagn Christensen siger, at nu får fiskeriorganisationen tid indtil november 2002 til at gå ind i forhandlinger, hvis det er sådan, at man ønsker det.
Men det er jo egentlig fantastisk: Et af de største erhverv, som vi har haft her i Danmark, som man nu næsten totalt har ødelagt, handler man hen over hovedet på, og uden at man får dem inddraget i den aftale, som man skal have lavet om det fremtidige fiskeri.
Det er en nedladenhed, der er helt uforståelig. Den 4. maj modtager de en fax om, at den 7. maj skal man behandle det i Erhvervenes Fiskeriudvalg.
Det er jo egentlig fantastisk, at man i den grad tilsidesætter fiskeriorganisationen og kommer med sådan nogle fuldstændig tåbelige forslag, som ingen erhverv vil kunne leve med.
Det er jo fuldstændig uanstændigt at byde et erhverv en sådan reguleringsform, som ministeren kommer med her.
Det, man fører her, er jo værre end radikal husmandspolitk.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-16:
Jeg synes ikke, fru Lene Espersen sådan rigtig helt besvarede mit spørgsmål.
Man kunne næsten udlægge fru Lene Espersens svar sådan, at Det Konservative Folkeparti bare har modtaget regeringens forslag, som De Konservative var godt tilfredse med.
Hvis det var tilfældet, sidder vi jo tilbage med det forklaringsproblem, at hvorfor vil regeringen så ikke snakke med venstrefløjen, for så er det jo åbenbart regeringen selv, der har stået i vejen for en løsning.
Det er da selvfølgelig også en mulighed.
Jeg havde en fornemmelse af, at det var Det Konservative Folkeparti først
og fremmest, som havde den afvisende holdning over for de ønsker, der kom fra venstrefløjens side
Men det kan da godt være, det er regeringen, der har ønsket, at der skulle være fri bane for disse kapitalgevinster.
Det kunne være interessant at få afklaret det forløb. Fru Lene Espersen har i hvert fald ikke besvaret spørgsmålet.
Så skal jeg vende tilbage i min ordførertale med alternativer til det forslag, som et stort flertal har tænkt sig at afslutte denne her debat med at vedtage.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-16:
Det tyder jo så på, at der er problemer, når man siger, at man skal i gang med ombygning af visse signaler.
Kan ministeren oplyse, hvornår man tager fat på denne ombygning, og hvornår den tænkes afsluttet?
Og kan ministeren svare på, hvorfor der kun skal være tale om visse signaler?
Det undrer mig, at der ikke skal gøres noget umiddelbart.
Hvis der er problemer på lang sigt, hvis det er nødvendigt at ombygge signalerne, må det vel også være nødvendigt, at der umiddelbart træffes nogle ekstraordinære forholdsregler.
Jacob Buksti (S), 2001-05-16:
Det er jo sådan, at det er præcis umiddelbart nu, man går i gang.
Det er jo sådan, at Jernbanetilsynet har truffet sin afgørelse.
Denne afgørelse er accepteret.
På baggrund af det går man i gang med at etablere signalerne, som Jernbanetilsynet kræver.
Det er det, der sker, og det sker
lige så hurtigt, som det overhovedet kan lade sig gøre, så man bringer det til at opfylde de samme krav, som gælder på andre jernbanestrækninger i Danmark
Mere synes jeg sådan set ikke, man kan forlange.
Det er situationen i en nøddeskal.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-16:
Jeg vil gerne i forlængelse af ministerens svar spørge, om man vil sikre, at lokomotivførerne fuldt ud inddrages i bygningen af det nye system, idet man kan konstatere, at de ikke tidligere fuldt ud har været inddraget - netop fordi de jo mærker problemerne på kroppen.
Endelig vil jeg godt indskærpe mit spørgsmål fra før:
Ministeren taler om visse, om visse signaler.
Skal jeg forstå ministeren således, at det kun er hvert andet signal, eller
er det alle signaler på strækningen, der ombygges?
Jacob Buksti (S), 2001-05-16:
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-16:
»Er ministeren indstillet på at gennemføre et sikkerhedssystem på jernbanen over Øresund, som mindst er på niveau med det øvrige danske jernbanenet, og vil ministeren i denne forbindelse arbejde for om fornødent, at der bliver én og kun én ejer af jernbanenettet?«
Jacob Buksti (S), 2001-05-16:
Som det fremgik af mit svar på spørgerens forrige spørgsmål, sikrer Jernbanetilsynets afgørelse, at sikkerhedssystemet på Kastrupbanen og jernbanen over Øresund mindst er på niveau med det øvrige danske jernbanenet.
Til slut skal jeg oplyse, at jeg derfor ikke finder anledning til at ændre det nuværende ejerskab for Kastrupbanen og forbindelsen over Øresund, heller ikke på baggrund af den konkrete sag, da Jernbanetilsynets afgørelse jo vil blive efterlevet.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-16:
Indebærer denne ombygning af sikkerhedssystemet på jernbanen over Øresund, at lokomotivførerne herefter kun vil blive udsat for to systemer og ikke som på den nuværende strækning - i hvert fald hvis man tager Helsingør-Malmö - udsættes for tre systemer? Så vil jeg til sidst gerne gentage mit spørgsmål om, hvorvidt man fuldt ud vil sikre i den kommende proces, at lokomotivførerne inddrages i høringen om og tilrettelæggelsen af arbejdet.
Jacob Buksti (S), 2001-05-16:
Som jeg også sagde under det tidligere spørgsmål, har jeg fuld tillid til, at Jernbanetilsynet er i stand til at vurdere, hvad det er for nogle krav, der skal stilles, herunder hvor mange signaler der skal til for at sikre, at vi har den maksimale sikkerhed på de danske jernbaner, og det er det, der ligger i Jernbanetilsynets afgørelse.
Hvorvidt lokomotivførerne skal inddrages specielt i det, må være Jernbanetilsynets vurdering i det forløb.
Men det går jeg ud fra sker, som det også gør i andre tilfælde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Jensen (V), 2001-05-16:
Skriftlig begrundelse
Det er at skyde gråspurve med kanoner, når der stilles krav om, at idrætsforeninger skal udlevere kassestrimler til de idrætsudøvere, som efter træning handler i foreningens kiosk.
For at lette arbejdet for idrætsforeningerne bør reglerne ændres.
Det er jo ved at være en sag, vi har haft fat i nogle gange, spørgsmålet om, hvorvidt idrætsforeninger fortsat skal forpligtes til at indkøbe kasseapparater, fordi de har et lille salg af vingummi og andet slik i forbindelse med deres idrætshaller og andre steder.
Jeg ved, at skatteministeren i sine besvarelser har henvist til, at der skulle ligge en bekendtgørelse, men jeg er også lige så sikker på, at spørgsmålet omkring idrætsforeninger ikke var oppe at vende i den bekendtgørelsesdebat dengang.
Jeg har heller ikke fantasi til at forestille mig, at nogen af de partier, der står bag forliget, skulle have interesse i at blokere, hvis skatteministeren nu kunne præsentere en løsning for, hvordan vi kan gøre det nemmere at være frivillig idrætsleder i Danmark.
Frode Sørensen (S), 2001-05-16:
Momsbekendtgørelsen blev jo ændret den 1. juli 2000, hvor der skete en ændring af fakturareglerne.
Og med de nye regler er der fortsat fritagelse for udstedelse af faktura ved salg af varer til private i detailhandelen, og disse virksomheder er nu i stedet forpligtet til at anvende et kasseapparat og udlevere en bon til køberen, når det er teknisk muligt.
Ikke teknisk muligt vil sige, at der ikke stilles krav om kasseapparat og udstedelse af kassebon ved salg fra torvestande, kræmmermarkeder og lign., og det vil typisk være virksomheder med kortvarige driftssteder, hvor salgsstedet alene består af eksempelvis en stand eller en vogn, som normalt lukkes ned eller fjernes om aftenen.
Det vil normalt også omfatte de små idrætsforeninger, men selvfølgelig kan der være forskelle i det.
Told- og Skattestyrelsen har over for mig oplyst, at Told og Skat grundlæggende ikke har brugt eller vil bruge reglerne til at pålægge de små idrætsforeninger at anskaffe et kasseapparat.
Til det helt specifikke om det rimelige i at forlange kasseapparat i alle idrætsforeninger med kiosksalg mener jeg, at det også må være sådan, at der skal være lighed for loven.
Driver en idrætsforening eksempelvis kioskvirksomhed i direkte konkurrence med andre virksomheder, må idrætsforeningen følge de regler, der gælder for de andre.
Frivillige foreninger, der har en omsætning på over 20.000 kr., er jo momspligtige.
Idrætsforeninger, som har indrettet sig med kiosk, cafeteria, restaurant og lign. med salg fra faste driftssteder, skal således benytte kasseapparat på samme måde som de virksomheder, de konkurrerer med.
Men små foreninger, som ikke har etableret sig med fast driftssted, og som ikke drives i direkte konkurrence med andre virksomheder, er grundlæggende fritaget for kasseapparater.
Kristian Jensen (V), 2001-05-16:
Man har kunnet læse i dagspressen, at der har været møder
Den er blevet rejst, fordi der er idrætsforeninger, der har mødt som et krav, at de nu skulle ud og investere i de her kasseapparater.
Er ministeren indstillet på, som det fremgik af dagspressen, at gøre en indsats på det her område for at lette arbejdet for de frivillige idrætsorganisationer i Danmark?
Eller er ministeren indstillet på at bevare de nuværende administrativt besværlige regler?
Frode Sørensen (S), 2001-05-16:
Som det måske mere fremgår af drøftelsen med Danmarks Idræts-Forbund, har vi vedtaget hen over sommeren at se på de problemstillinger, der ligger omkring den frivillige idræt
med henblik på at lette det mest muligt.
Det er korrekt.
Ellers kan der også være ting omkring mødet med DIF's formand, som jeg i henhold til aviserne måske ikke hundrede procent kan nikke genkendende til.
Med hensyn til investeringer i kasseapparater ville det faktisk være forfriskende, hvis hr. Kristian Jensen eller andre kunne komme og vise mig ét eneste eksempel, hvor Told- og Skattestyrelsen har krævet anskaffelse af et kasseapparat. Hvis det drejer sig om de små idrætsforeninger, som jeg omtaler, vil jeg straks se på den pågældende sag.
Men for øjeblikket er jeg ikke bekendt med, at told- og skatteregionerne rundtomkring i Danmark har pålagt idræftsforeninger at anskaffe sig et kasseapparat.
Der har jo i øvrigt været mange idrætsforeninger, som har drevet cafeteriavirksomhed, kioskvirksomhed, og som har følt, det var meget praktisk med kasseapparater.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jacob Buksti (S), 2001-05-16:
Indledningsvis vil jeg gerne understrege, at jeg finder det afgørende, at sikkerheden er i orden ved jernbanen.
Det gælder også strækningen over Øresund, som passagererne fortsat trygt kan benytte.
RYS-systemet har været godkendt frem til den 30. juni 2001.
Jernbanetilsynet har nu truffet afgørelse i sagen.
Afgørelsen indebærer, at der skal ske en ombygning af visse signaler på strækningens stationer til det traditionelle signalsystem.
Sund & Bælt Holding A/S, der er ejer, og Banestyrelsen, som er infrastrukturforvalter på den væsentligste del af strækningen, har accepteret afgørelsen og er i dialog med Jernbanetilsynet om arbejdets udførelse.
De krævede tilpasninger skal ses som tiltag til at øge det i forvejen høje sikkerhedsniveau, og jeg finder på dette grundlag ikke anledning til på nuværende tidspunkt
selvstændigt at tage yderligere initiativer til sikring af den nævnte strækning.
Eva Møller (KF), 2001-05-16:
»Vil ministeren være indstillet på at ændre reglerne for betaling af lønsumsafgift, således at oplysningsforbundene ikke skal betale afgift af den del af deres virksomhed, der sker efter lov om folkeoplysning?«
Skriftlig begrundelse
Da loven om lønsumsafgift blev vedtaget, var oplysningsforbundene fritaget for afgiften, da 50 pct. af deres virksomhed var offentligt finansieret gennem offentlige tilskud.
Igennem de seneste år er den offentlige støtte faldet med den konsekvens, at der skal betales lønsumsafgift.
Ville det ikke være rigtigt, at begge de to områder inden for folkeoplysningsloven var friholdt for afgift, specielt i lyset af det af regeringen netop udarbejdede charter om det frivillige Danmark.
Frode Sørensen (S), 2001-05-16:
I forbindelse med omlægningen af arbejdsmarkedsbidraget til en lønsumsafgift, der tidligere alene kun havde omfattet, som fru Eva Møller siger, den finansielle sektor, blev den også udvidet til at omfatte alle virksomheder med momsfrie aktiviteter - eller næsten alle virksomheder - fra den 1. januar 1992.
Den offentlige sektor var fritaget for betaling af arbejdsmarkedsbidrag og blev derfor også fritaget for betaling af lønsumsafgiften.
Det drejer sig om den helt offentlige virksomhed og om virksomheder, der overvejende finansieres af offentlige midler.
Lønsumsafgiftsloven trækker således en grænse mellem den lønsumsafgiftspligtige private sektor og den lønsumsfri offentlige sektor.
I forbindelse med lovens vedtagelse valgte man efter nøje overvejelser at fastsætte en definition af »overvejende finansieret af offentlige midler«, sådan at hvis det offentlige finansierer mere end 50 pct. af driftsudgifterne, hører det til den offentlige sektor.
Den fastsatte grænse mellem den private og offentlige sektor er selvsagt af særlig betydning for grænsetilfældene. Men jeg er bekendt med, at oplysningsforbundene i nogen udstrækning er kommet til at betale lønsumsafgift, fordi det offentlige tilskud er faldet, således at tilskudsprocenten er kommet under de 50 pct.
Jeg kan også oplyse, at oplysningsforbundene ikke er de eneste, der på grund af faldende offentligt tilskud er kommet tæt på 50 pct.-grænsen og dermed har risiko for at komme til at betale lønsumsafgift; det gælder også en række museer, som har problemer med eventuelt at ville undlade at hæve entréindtægten, fordi man så kommer under den grænse.
Ud over at fritage offentlige virksomheder - altså de beskrevne regler om 50 pct.s tilskud - indeholder lønsumsafgiftsloven også nogle områder, der uanset tilsynsprocenten er fritaget for betaling af afgiften.
Det drejer sig f.eks. om virksomheder, der udøver aktiviteter vedrørende amatørsport og social forsorg og bistand.
Jeg er klar over, at netop amatørsporten udgør en stor del af det område, der er omfattet af folkeoplysningslovens kapitel om det frivillige, folkeoplysende arbejde.
Det vil sige, at det er rigtigt, som fru Eva Møller anfører i sin begrundelse for spørgsmålet, at en del af de aktiviteter, der er omfattet af folkeoplysningsloven, er fritaget for lønsumsafgiften, mens en anden del, hovedsagelig den folkeoplysende voksenundervisning, kun er fritaget for afgift, hvis over 50 pct. af driftsudgifterne dækkes af offentlige tilskud.
Jeg har på baggrund heraf og også på baggrund af henvendelser fra oplysningsforbundene og museerne besluttet af igangsætte en nærmere analyse af de mulige ændringer, der skal foretages af lønsumsafgiften, herunder de økonomiske konsekvenser.
I det arbejde vil også indgå eventuelle andre områder, der har en relativt høj grad af finansiering fra det offentlige. Jeg tror dermed, at jeg kan svare bekræftende på fru Eva
Møllers spørgsmål
Eva Møller (KF), 2001-05-16:
Tak for svaret.
Jeg vil gerne sige, at jeg er selvfølgelig bekendt med det, ministeren siger.
Men netop nu har regeringen udarbejdet et charter om det frivillige Danmark, hvori man siger, at i det frivillige Danmark skabes der forudsætninger for, at mennesker kan mødes i forpligtende samtaler og aktiviteter, og at man her giver mulighed for demokratisk læring og fremmer interessen for det fælles, så det frivillige Danmark i den forstand er af afgørende betydning for det levende demokrati.
På den baggrund har jeg svært ved at forstå, at man med den forholdsvis nye folkeoplysningslov vedtog, at oplysningsforbundene skulle bruge 10 pct. af deres midler på at drive samfundsoplysende virksomhed, når dette charter om frivillighedens Danmark også omfatter sporten og de sociale foreninger, som udtrykkeligt er undtaget fra lønsumsafgift.
Hvorfor skal de folkeoplysende virksomheder ikke have præcis den samme behandling?
Det harmonerer for mig at se ikke med, at regeringen ønsker at give det frivillige Danmark gode vilkår, fordi det har en stor betydning for udviklingen af vort demokrati.
Frode Sørensen (S), 2001-05-16:
Jeg har måske lidt svært ved at se den store divergens i vores opfattelse af sagen.
Vi er enige om, at det frivillige Danmark skal have gode vilkår, fordi man udfører et godt og almennyttigt stykke arbejde. Når loven omfatter organisationer, som modtager tilskud fuldt ud eller i overvejende grad fra det offentlige, har jeg altså valgt at se det hele under ét og tage oplysningsforbundene og museerne med, men eventuelt også undersøge: Er der andre, der kan komme ind her?
Jeg kan oplyse, at jeg forventer, at arbejdet kan afsluttes i løbet af august måned, så vi kan få et overblik over, hvilke ændringer der er nødvendige for at sikre, at der ikke sker nogen uretfærdigheder på området.
Vi er naturligvis også nødt til at se på, om der kunne være noget konkurrenceforvridende i forhold til amter og organisationer, men jeg er meget positiv over for forslaget. Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Kirk (V), 2001-05-16:
»Vil ministeren redegøre for regeringens nye holdninger med hensyn til landdistriktsredegørelsen 2001 i henhold til udmeldinger ved konferencen om bæredygtige byer på Hindsgavl Slot ved Middelfart mandag den 7. maj 2001, som bl.a. blev gengivet i artiklen »Uenighed om hvor vi skal bo« i Jyllands-Posten den 8. maj 2001?«
For ikke så længe siden havde vi en god, ja, jeg vil kalde det ret frugtbar diskussion om landdistriktsredegørelsen, og da synes jeg i grunden, vi kom vidt omkring og også var enige om mange ting, og det var sådan set en glædelig oplevelse.
Derfor synes jeg, det var en sørgelig oplevelse, da man en dag eller to efter kunne læse i Jyllands-Posten, at nu var det, som om miljøministeren var inde på andre tanker.
Det var, som om det, vi alle havde et ønske om, nemlig at der skulle flytte flere ud på landet, så der kunne komme mere sammenhæng i tingene, blev skudt lidt i sænk, og det fik mig til at tænke: Var den divergens imellem indenrigsministeren og miljøministeren en af årsagerne til, at indenrigsministeren ikke gik på talerstolen efter debatten og sagde nogle konkluderende ord, fordi indenrigsministeren vidste, at der var noget på vej fra miljøministeren, som indenrigsministeren ikke var helt enig i? Er der sket nogen ændring i regeringens landdistriktspolitik?
Er det fortsat indenrigsministeren, der tegner den?
Karen Jespersen (S), 2001-05-16:
Jeg kan sige, at der er absolut ikke nogen ændringer på vej af den politik, der ligger i landdistriktsredegørelsen, og som vi tog udgangspunkt i under den udmærkede debat.
Det er hundrede procent regeringens politik.
Når jeg den dag ikke tog ordet til allersidst, hang det simpelt hen sammen med, at jeg ikke syntes, der var noget nyt at tilføje efter en meget lang debat, som jeg ikke syntes der var grund til at trække i langdrag.
Det har absolut intet at gøre med den polemik, der har været i en avis mellem bl.a. miljø- og energiministeren og et medlem af Kommunernes Landsforening, og jeg synes også, at i et indlæg den 10. maj siger miljø- og energiministeren jo meget tydeligt, at han som den øvrige regering selvfølgelig går ind for en udvikling af landsbyerne, som er helt i tråd med det, der ligger i landdistriktsredegørelsen.
Der er absolut ikke noget nyt i regeringens politik i forhold til det, vi har diskuteret.
Her synes jeg til
gengæld, der var nogle nye og gode toner, og jeg har været meget glad for, at der har været så bred enighed, som der har været i Folketinget, når vi har diskuteret regionalpolitik og landdistrikter.
Jens Kirk (V), 2001-05-16:
Tak for svaret.
Det er lidt beroligende, men vi ved jo, at miljøministeren måske kan være ligesom en vis konge for folket.
Men solkonge er han dog ikke endnu. Vil denne lille polemik få indenrigsministeren til ligesom at løfte pegefingeren over for miljø- og energiministeren og sige: Pas nu lige på, hvad du går og udtaler dig om, så vi ikke skal have den divergens i den opfattelse, de øvrige partier i grunden har af indenrigsministerens og regeringens landdistriktspolitik?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-16:
: Kan indenrigsministeren forestille sig - selvfølgelig under et sæt fælles, overordnede regler, som der altid skal være - at vi godt kan få bebygget en del af det åbne land, noget af det åbne land, en lille del af det åbne land?
Ligger det inden for det, indenrigsministeren mener om hele udviklingen af landdistrikterne, at folk skal have lov til det?
Jeg tror, det er meget vigtigt for børnefamilier osv.
Det er godt at være ude i frisk luft og opleve fuglene og naturen, og vil ministeren f.eks. give mulighed for, at man kan få lov til at bosætte sig i dele af det åbne land?
Karen Jespersen (S), 2001-05-16:
Jeg er godt tilfreds med, at miljø- og energiministeren har understreget, hvad det er, han faktisk mener, og at det er i modsætning til den fejlagtige fremstilling i artiklen.
Jeg synes, det er en udmærket fremstilling, som jeg mener, at også hr. Jens Kirk kan være tilfreds med.
Der er forskellige instrumenter, som vi netop diskuterede under debatten om landdistrikterne.
Jeg har ikke nogen planer om at ændre noget med hensyn til det åbne land, og det ligger jo heller ikke i min ressort.
Men jeg har i landdistriktsredegørelsen peget på de instrumenter, som regeringen anvender for at styrke landdistrikterne som helhed.
Jens Kirk (V), 2001-05-16:
Tak for svarene.
Det får mig dog til at spørge, om vi i fremtiden måske kunne forvente, at indenrigsministeren, hvis indenrigsministeren har tid, kunne henvende sig til miljøministeren, næste gang der kommer et forslag fra borgerlig side.
Vi har måske en lidt for restriktiv politik
for nedlagte landejendomme, når vi snakker om brugen af dem.
Man kunne f.eks. godt sige, at en ikkeforurenende virksomhed kunne ligge dér, og det var jo besnærende, hvis man selv og flere kunne cykle på arbejde.
Vil indenrigsministeren gå lidt ind i den debat og måske også hviske lidt til miljø- og energiministeren?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-16:
Jeg synes da, der er grund til at glæde sig over, at her kan vi godt mærke, at vi har at gøre med en minister, der er tæt på kommunerne og også forstår de kommunale problemer.
Jeg synes, det er en anden tone, vi hører nu, end vi hørte først på eftermiddagen, men lad det nu ligge.
Nu er det jo, som indenrigsministeren selv siger, ikke indenrigsministerens ressort, men det er KL til gengæld, og derfor vil jeg gerne spørge indenrigsministeren, om indenrigsministeren vil tage initiativ til, at vi får kontakt til KL om det emne.
Jeg skal ikke kunne sige, hvem det er, der har misforstået hinanden,
men det er i hvert fald voldsomt, som reaktionerne kom ude i medierne, da en KL-formand, som netop har hele planlægningen som sin ressort, meldte sådan ud.
Så er der noget, der tyder på, at det ville være godt lige at få stemt synspunkterne af, i hvert fald sådan at man får forklaret, at det ikke er meningen at hindre udviklingen ude i landdistrikterne.
Lis Greibe (S), 2001-05-16:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren ikke føler sig meget tryg ved, at det er landzonebestemmelserne, som er et af de virkemidler, der sikrer, at den sammenfattende fysiske planlægning for by, landsby og åbent land ikke tilsidesættes, og at det i virkeligheden er landzonemyndigheden, som vurderer konsekvenserne af en yderligere bosætning, herunder udgifter til offentlig service som kloakering, renovering, hjemmehjælp, skolebus og mange andre ting.
Karen Jespersen (S), 2001-05-16:
Den har jo sit udgangspunkt i Indenrigsministeriet, men vi koordinerer med andre ministerier, og der er derudover kommet et koordinerende udvalg med udgangspunkt i Erhvervsministeriet og opbakning, så vidt jeg husker, fra hele Folketinget.
Man er hele tiden opmærksom fra alle sider på både den eksisterende lovgivning og regulering, og hvad der er behov for, for at vi kan sikre bæredygtig udvikling i lovgivningen.
Processen er altså i fuld gang, og jeg har ikke yderligere at tilføje.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Eva Møller (KF), 2001-05-16:
Da man i sin tid indførte lønsumsafgiften, var den kun for virksomheder i den finansielle sektor.
Senere udvidede man den til alle ikkemomspligtige virksomheder, men dengang indførte man en generel fritagelse for de frivillige foreninger, som i al væsentlighed var finansieret af det offentlige, det vil sige med over 50 pct.
Derfor blev der ikke nogen særlig undtagelsesbestemmelse for folkeoplysningen, for den var dengang finansieret med over 50 pct. af offentlige midler.
Nu er den offentlige støtte gået ned, og derfor rammes folkeoplysningen af lønsumsafgift.
Er ministeren indstillet på at ændre denne utilsigtede virkning?