Per Stig Møller (KF), 2006-11-15:
Jamen det er altså noget håbløst noget.
Det er jo temmelig håbløst, at hr. Rune Lund kan stå her i Folketinget og sige, at svaret ikke er militær, men det er genopbygning.
Ja, hvis der ikke var nogen, der ville forhindre genopbygningen, var svaret fuldstændig rigtigt.
Så var det også utrolig let.
Men det er altså sværere i virkelighedens verden, for der er nogle, der ikke vil have den genopbygning.
Der er nogle, der ikke vil have genopbygning, for de vil ikke have, at Karzai og demokratiet viser, at de kan skabe resultater og gøre hverdagen bedre for den afghanske befolkning.
Så hr. Rune Lunds svar på problemet er, at man skal lave en genopbygning, som nogle i øvrigt kommer ind og smadrer, men det kan man så være ligeglad med, for det er deres egen sag.
Sådan ser vi ikke på det.
Problemet i Helmand er bl.a., som BBC World viste det forleden morgen i en meget interessant reportage, at talebanerne går ud, skyder, tiltrækker sig dermed briternes opmærksomhed og gemmer sig derefter inde i husene for at sikre, at mange civile bliver ofre og dermed – med god grund selvfølgelig – vrede på briterne.
Derfor har hr. Rune Lund ret i en ting: Man skal selvfølgelig sørge for, at det militære går hånd i hånd med genopbygningen i forståelse med de lokale folk.
Nej, det er principielt en dårlig idé at have krigsforbrydere og narkohandlere i en regering.
De skal sidde bag tremmer.
Men hvis forudsætningen for, at man kan få et fredeligt Afghanistan, er, at Karzai i en periode får afvæbnet disse mennesker og får dem ind under retten, så de ikke bryder loven og ikke bryder retten og tager sig retten, vil jeg ikke sætte mig til dommer over Karzai.
Men jeg forstår, at hr. Rune Lund hellere vil se det hele bryde sammen og lade Taleban overtage det, frem for at have tillid til, at Karzai ved, hvad han gør.
Det er jo ikke rigtigt, at det er en udemokratisk regering.
Den er jo faktisk folkevalgt.
Det øvrige, der blev sagt, er rigtigt.
Det, der er tale om dernede, er, at det er narkobaroner, det er krigsherrer, og det er talebanere, der alle sammen har en interesse i at gøre alt, hvad de kan for at undgå, at demokratiet og retssamfundet slår rod.
Men vi vil hjælpe demokratiet og retssamfundet, oplysningen og kvindeudviklingen i Afghanistan.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jo, men nu er det jo blevet forklaret, at den rigtige lovgivning er på plads, at de rigtige initiativer er taget.
Nu skal vi så holde øje med, om det så også bliver virkelighed.
Hvis ikke det bliver virkelighed, bliver der foretaget manøvrer over for Bulgarien, og det vil sige, at det ikke er sådan, at markedet bliver åbent for narkotika og menneskesmugling.
Østaftalen gælder også Bulgarien.
Men jeg vil godt lige nævne, at grænser altså ikke hidtil har forhindret, at narko krydser grænser, for så var der ikke så meget narko i Europa, som der er.
Så vil jeg sluttelig sige til hr. Morten Messerschmidt: Alle hidtidige udvidelser har været til fordel for det land, der blev medlem, og for hele vores fællesskab, økonomien er blevet løftet, og det vil sige, at man vil komme frem til et Bulgarien, Rumænien og Europa, hvor vi alle sammen har mere glæde af at være sammen end af at holde nogen ude.
Hvis man havde fulgt debatten i går, ville man have hørt, at det var præcis det samme, hr. Morten Messerschmidt sagde i går.
Nu skal jeg prøve at give præcis det samme svar.
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg kan huske det, men hr. Morten Messerschmidt kunne så huske, hvad han sagde.
Det er ikke sådan, at det er Kommissionen, der har afgjort, at Bulgarien skal være medlem af EU.
Det er en politisk afgørelse truffet af landene selv, dvs. politiske ledere på topmødet i København i december 2002.
Det er bekræftet ved senere topmøder.
Og der er det rigtigt, at man sagde: Det bliver 2007; det kan blive 2008, men kun ifald Kommissionen skulle anbefale 2008.
Så ville det politiske niveau kunne gå ind og sige: Nej, vi synes, det skal være 2007.
Nu har Kommissionen jo altså anbefalet den dato, som det politiske niveau havde sat, fordi Kommissionen altså mener, at fremskridtene har været tilstrækkelige og Københavnskriterierne er opfyldt, så man kan blive medlem pr. 1. januar 2007.
Så har den sat en masse målepinde op og fastlagt overgangsklausuler og alt muligt.
Så de frygtscenarier, som hr. Morten Messerschmidt nævnede, er der altså taget højde for, og der er lukket for, at den slags ting kan komme ind, på grund af EU-medlemskabet.
Så jeg tror nok, at det er en fordel for os alle sammen, at Bulgarien kommer til at følge de fælles regler, og det er også til fordel for Bulgarien.