Thorkild Simonsen (S), 1998-01-22:
Jeg vil gerne kvittere for den overvejende positive modtagelse, jeg trods alt synes regeringens forslag har fået her i dag.
På det punkt blev jeg så pludselig enig med fru Pia Kjærsgaard, men det må jeg jo leve med.
Jeg har noteret mig nogle bemærkninger vedrørende antallet og karakteren af bemyndigelser i forslaget.
Det spørgsmål skal vi selvfølgelig se nærmere på, ikke mindst af hensyn til fordelingen af flygtningene mellem kommunerne.
Der skal naturligvis også tages hensyn til enkelte kommuners forhold i den forbindelse.
Det har altid været meningen.
Jeg skal så gøre nogle enkelte bemærkninger til en del af ordførerne.
Først vil jeg sige tak til fru Birthe Rønn Hornbech, fordi hun nu synes, at det materiale, der er udsendt, er i en god og læselig form.
Derimod er jeg ikke enig med fru Birthe Rønn Hornbechs udtalelser om, at asylansøgere, der kommer til Sandholmlejren uden identitetspapirer, er sikret flere års ophold.
Det er ikke rigtigt.
Udsagnet kan ikke være korrekt.
Der er mange af dem, som kommer dér, der ikke får asyl, og selv de, som får asyl, skal jo opfylde de betingelser, hvis det her forslag om integration bliver vedtaget.
Jeg vil også gerne sige, at regeringen i al fald ikke på nogen måde tolererer misbrug af udlændingelovgivningen, og det mener jeg også jeg understregede meget i mit første indlæg.
Lad mig også i den forbindelse pege på en af de mest forkerte påstande om regeringens udspil, som er, at vi med ændringerne af udlændingelovens § 9, stk. 2, nr. 4, skaber et nyt opholdsgrundlag for personer, der har fået afslag på asyl, og som ikke kan udsendes.
Det er efter min mening
helt forkert.
Ændringerne af denne bestemmelse, hvorefter der kan meddeles opholdstilladelse, når helt særlige grunde gør sig gældende, er tværtimod efter min mening og regeringens mening en skærpelse i forhold til den nugældende anvendelse af bestemmelsen på det område. Efter den gældende praksis kan udsendelseshindring medføre meddelelse af midlertidig opholdstilladelse, hvis udsendelsen ikke har været mulig i 3 måneder.
Efter regeringens forslag skal udsendelseshindring jo have stået på i mindst 1 år.
Jeg gentager: i mindst 1 år.
Det understreges endvidere i bemærkningerne til forslaget, at meddelelsen af opholdstilladelse på dette grundlag kræver, at udlændingen har medvirket ved udsendelsesbestræbelserne.
Altså er det en skærpelse.
Under debatten om Dansk Flygtningehjælp, som flere har været inde på, har man understreget Dansk Flygtningehjælps mangeårige indsats på det område.
Den anerkender jeg i høj grad.
Jeg er også overbevist om, hvad jeg sagde til indledning her i dag, at der er behov for Dansk Flygtningehjælp på mange områder endnu, både i overgangsfasen og altså for personalets vedkommende til hjælp med opbygningen af det nye.
Der er ingen tvivl om, at den konsulentbistand, man kan få fra det personale, der er der, den tolkebistand osv.
- er det ikke 40 pct. af alle sprogskolerne, der drives af Dansk Flygtningshjælp?
- skal fortsætte, og at der fortsat er et behov, måske endda et større behov end i dag.
Jeg må også nok sige, at når man nu hører det med fordelingen af flygtninge, er der ingen tvivl om, at det er dér, knasten er.
Man ikke kan lide ordet kvote, men mener alligevel, at kommunerne skal have et ansvar, men ingen svarer helt konkret på, hvad der skal ske, hvis ikke der er
sådan en pligt til at tage så og så mange.
Ingen er kommet til mig med et konkret forslag ud over at sige, at det må kommunerne frivilligt tage sig af.
Jamen det er jo den ordning, der mere eller mindre eksisterer.
Jeg er faktisk enig i det udsagn, der kom om, at Dansk Flygtningehjælp også har anvendt en form for tvang; ellers havde den faktisk aldrig fået placeret de mange flygtninge. Vi bliver nødt til at dyrke det punkt mere, for jeg mener ikke, integationsforslaget skal falde på, at vi ikke kan finde ud af, hvordan vi får fordelt flygtninge rimeligt på alle danske kommuner, så alle medvirker.
Jeg må også nok sige om det, der har været udtalt om ydelsen: Jeg har slet ikke, og jeg har dog været med til mange samtaler mellem De Radikale og Socialdemokratiet om forberedelserne til det forslag her, hørt, at det var en begyndelse til et eller andet indgreb i sociallovgivningen.
Det har der overhovedet ikke været tale om, og det er også blevet fremhævet af forskellige radikale ordførere her.
Der kan da måske være nogle radikale, der har en helt anden mening, men lad det nu være.
Det er altså et forslag, vi har sat ind, fordi vi syntes, det var fornuftigt i forhold til alt det øvrige, vi laver, og fordi det indeholder nogle frihedsgrader, som anden lovgivning ikke har.
Jeg ved, at jeg på det punkt er uenig med SF og Enhedslisten, og jeg har svært ved at se, at vi i hvert fald på det punkt kan blive enige.
Men ellers har fru Anne Baastrup udtalt sig positivt om det med fordeling af flygtninge og det, man påtager sig, men jeg forstår, at det er kædet meget sammen med en række andre betingelser, som jeg i hvert fald ikke her kan stå og give løfte om kan imødekommes.
I hvert fald hr. Søren Søndergaard omtaler udlændingelovgivningen på den måde, at der var meget varm luft i det - det betyder ingenting - men alligevel ville han stemme imod det.
Hvis der ikke er noget i det, er der ikke fare for at få noget, så der er vel nok alligevel noget i det. Jeg må også nok sige, at hr. Søren Søndergaard var inde på en række praktiske problemer.
Vi er også meget interesseret i, hvordan det skal køres ind.
Begge de radikale ordførere nævnte nogle af de problemer, så vi skal altså klart om en måned eller tre drøfte, hvordan man kommer fra Røde Kors-systemet over i kommunernes system, hvordan man får Dansk Flygtningshjælp indpasset i denne periode osv.
Det er helt klart noget, der skal foreligge klare regler for.
Jeg må nok sige, at hr. Helge Adam Møller tillagde mig mange kræfter, især før jeg blev minister, og hr. Melchior syntes, han skulle prøve at se på, hvordan det er nu.
Det er bevidst, at hvis jeg skal have et forslag eller to igennem her, er jeg nødt til at finde ud af, om der er et flertal for det, og derfor kan det måske nok være noget lettere at udtale sig om en ting, når man ikke skal være lovgiver.
Lad mig bare sige, at det er en form for indrømmelse.
Derimod må jeg sige om Fremskridtspartiets forslag, og det sagde jeg faktisk i indledningen, at jeg ikke mener, der er nogen mulighed for forlig med Fremskridtspartiet og da
slet ikke med Dansk Folkeparti
De mener jo på alle områder noget helt andet og står nærmest her og truer Venstre og De Konservative, fordi de synes, det er så forfærdeligt, at de to partier kan tænke sig, at folk, der er her i landet og har ret til at være her, også skal have undervisning, arbejde og ophold.
Det ligger altså uden for noget, jeg kan forstå, men det er nok heller ikke Dansk Folkepartis mening, at jeg skal forstå det.
Hr. Henrik Svane, hr. Bjørn Elmquist og andre har været inde på retssikkerheden, og jeg husker tydeligt udgangspunktet, da vi begyndte at tale om det her.
Jeg husker også de udsagn, der var om, hvor hurtigt det skulle gå.
Jeg må nok indrømme, at når jeg har hørt talerne her i dag, og der har været mange, er jeg overbevist om, at det ikke kommer til at gå så hurtigt, som i alt fald visse har sagt.
Jeg er enig med dem, der siger, og det er også min egen ordfører, fru Dorte Bennedsen, at det nu må have en ordentlig behandling, at vi nu må have alle de spørgsmål, som de forskellige partier ville stille os, frem og tilfredsstillende besvaret. Når alt det er i orden, må vi til at træffe nogle politiske afgørelser, og dér appellerer jeg meget til, og det gjorde jeg også i mit første indlæg, at så mange som muligt medvirker.
Jeg er godt klar over, at det kan betyde, at alle må give lidt eller tage lidt, uden at jeg vil sige konkret hvor, for sådan er forlig jo, men det værste, der kunne tænkes, var, at lovforslagene ikke kommer igennem.
Jeg holder selvfølgelig på, at lovforslagene er gode, som de er, og at hovedsigtet med begge lovforslag skal opretholdes, men alligevel mener jeg, der er nogle muligheder for at drøfte det her videre, og jeg mener også, at det, der har været nævnt, jeg tror mest fra SF's og Enhedslistens side, om repatriering og de måder, i alt fald hr. Søren Søndergaard var inde på, er noget, jeg måske endda er meget enig i, og jeg mener, vi skal have det taget op, men først når vi får det her færdigt.
Jeg tror, jeg vil standse her med at sige, at jeg faktisk synes, der har været en rimelig god stemning for begge forslag, og det har andre også fortalt mig at de syntes, så det ville være mærkeligt, at vi ikke skulle kunne få vedtaget de to forslag.
Jeg går i alt fald på regeringens vegne ind i de forhandlinger, der skal være, efter at spørgsmålene er besvaret, og efter at man har fået alt det frem, som man gerne vil have frem, og jeg håber, at der derefter kan træffes et par fornuftige beslutninger om de to lovforslag, som jeg på regeringens vegne har fremsat, og som er blevet meget grundigt debatteret her.