runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Jeg kan godt have forståelse for, at den ændring af SF's linje, som vi ser i dag, skal have tid til at blive formuleret i en ny strategi.
Men ikke desto mindre må jeg konstatere, at hr. Jørn Jespersen i dag har erkendt, at EU ikke har vilje til at løse disse problemer, og at EU's forhandlingsposition over for WTO er håbløs.
Det er i al beskedenhed, hvad Enhedslisten har forsøgt at gøre opmærksom på gennem mange år, og derfor må jeg gentage, at vi faktisk er glade for, at SF nu er enig i det.
Men det, jeg ikke forstår, er, at SF kan fastholde den teori, at man skal bruge EU som redskabet til fremskridt på det internationale handelspolitiske område.
Jeg mener nemlig, det er klart dokumenteret, at EU står i vejen for fremskridt, og jeg vil egentlig godt på baggrund af hr. Jørn Jespersens tale opfordre til, at SF f.eks. genovervejer sin holdning til Nicetraktaten.
Nicetraktaten går jo ud på at give Europa-Kommissionen mere magt på landenes bekostning i WTO-forhandlinger, f.eks. i den nye GATS-runde, og det er ikke klogt, især ikke på baggrund af den bedømmelse af EU, som hr. Jørn Jespersen har fremlagt.
Charlotte Antonsen (V), 2001-04-27:
Nu fik hr. Jørn Jespersen ikke held til at genere regeringen og De Konservative ved at forsøge at pådutte dem ejendommelige synspunkter, og så forsøger han i stedet at tale om store liberale partier.
Hr. Jørn Jespersen nævnte ikke Venstre, men jeg vil i hvert fald gerne understrege herfra, så hr. Jørn Jespersens forsøg på fedtspil og fup ikke kommer til at gå ud over Venstres politik, at Venstre naturligvis også hele vejen igennem har støttet frihandel. Jeg forstår slet ikke den aggressivitet og den måde, hvorpå hr. Jørn Jespersen forsøger at tage patent på de rigtige synspunkter.
Det har ikke hold i virkeligheden, for der er og har i meget langt tid været et meget bredt flertal i Danmark for liberalisering så hurtigt som muligt og afskaffelse af landbrugsstøtteordningerne så hurtigt som muligt
, så derfor kommer hr. Jørn Jespersen ikke ret langt i virkelighedens verden, selv om han fremturer på den måde.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-27:
Begge de emner, jeg har interesseret mig for i mine korte bemærkninger til hr. Jørn Jespersen, bragte hr. Jørn Jespersen selv på banen i sit indlæg, nemlig landbrugsstøtte og patenter.
Jeg er ikke klar over, hvad SF's budskab er, men jeg kan høre på den meget, meget aggressive tone, at SF stort set er utilfreds med alt: med hele verden, med WTO, med USA, med EU og med Danmark.
Jeg kan ikke rigtig hjælpe hr. Jørn Jespersen, for løsningen er jo svær, så mit spørgsmål her den sidste gang, jeg får lov til at komme herop og spørge hr. Jørn Jespersen, må være: Hvad er det så, SF vil have?
Jeg kan forstå, at man gerne vil have et dynamisk EU, for det er løsningen på at få nogle bedre forhold for markedet ud af disse forhandlinger.
Men gå dog så sammen med os andre i at støtte EU i at blive dynamisk i stedet for bare at brokke sig hele tiden.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Den socialdemokratiske ordfører beklager, at SF ikke er med i dette forslag til vedtagelse.
Det gør jeg sådan set også.
Nu har vi jo ikke sagt, hvordan vi vil stemme til det
endnu, og det tror jeg da i høj grad afhænger af, hvad det rent faktisk betyder.
Det er jo beklageligt også, at det ikke er så tydelig, at man kan læse ud af det, hvad der ligger i det, men det synes jeg faktisk ikke man kan. Men det kan jo være, debatten kan oplyse os om dét.
Jeg synes, ligesom hr. Keld Albrechtsen, at formuleringen om TRIPS-aftalen er bekymrende, for hvis man skal tage formuleringen om TRIPS for pålydende, så siger forslaget til vedtagelse jo, at man godt kan sikre de fattige lande reel adgang til livsnødvendig medicin inden for de nuværende TRIPS-regler. Det kan man efter min bedste vurdering ikke, fordi de bestemmelser, der er i TRIPS-aftalen, om, at man godt må undtage katatrofesituationer, betyder, sådan som jeg læser aftalen, at når man står i vand til knæene, må man godt i et par uger købe noget medicin uden for reglerne, men i normale situationer, normale situationer, som er, at man har en 20-30 pct. af befolkningen, der er smittet med aids, at man har massive malariaproblemer, at man har massive tuberkuloseproblemer, der er man ikke i en katastrofesituation, fordi det er bare en vedvarende katastrofe, og det er ikke omfattet af TRIPS-aftalen.
Så derfor bliver vi nødt til at få klargjort
: Hvad er regeringens linje i forhold til det her?
Er det kun kønne ord, som reelt ikke udmønter sig i en ændring af aftalerne, eller ligger der noget i det?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Ja, hvis man skulle tage hr. Claus Larsen-Jensen på ordet og sige, at hr. Claus Larsen-Jensen vil forsøge at få demokratisk indflydelse, så skulle den vel bruges til et eller andet.
Så skulle den vel bruges til bl.a. at komme de afrikanske lande i møde på kravet om at få ændret TRIPS-aftalerne, når det gælder patenter på medicin, patenter på livet selv, osv.
Men det her forslag til vedtagelse, sådan som jeg læser det, fastslår jo udtrykkeligt, at det skal ske inden for de eksisterende TRIPS-aftaler, altså at man ikke vil imødekomme ønsket om en ændring.
Det er da at slå hånden af Afrika.
Så det kan da godt være, hr. Claus Larsen-Jensen vil have demokratisk indflydelse, men han vil bare ikke bruge den til noget; så det er da en ørkesløs strategi, regeringen har.
Men så står der, at stridsspørgsmålet med USA skal afklares inden for WTO-reglerne.
Det betyder, at hvis WTO bestemmer, at vi skal have hormonbøffer her i Danmark, så bøjer hr. Claus Larsen-Jensen og regeringen sig for dét.
Så må vi bare have hormonbøffer, hvis WTO bestemmer det.
Det kalder jeg ikke demokratisk indflydelse.
Det kalder jeg diktat fra WTO, et udemokratisk, bureaukratisk foretagende, som så skal diktere os, at vi skal acceptere amerikanske hormonbøffer.
Det er jo reelt det, der står i forslaget til vedtagelse, må jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen.
Det er da fuldstændig perspektivløst.
Ja, undskyld jeg siger det, men det er ikke lykkedes hr. Claus Larsen-Jensen at forklare, hvori de konkret fremadrettede skridt skulle ligge i det forslag til vedtagelse, som man har præsenteret, ud over at man har fået alle de borgerlige med.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-27:
Jeg skal sige til hr. Keld Albrechtsen, at vi har forsøgt at samle det brede flertal, vi har haft ved de foregående vedtagelser omkring WTO.
Og de partier, der sammen med regeringen støtter forslaget til vedtagelse, er også partier, der har støttet alle de foregående.
Det nye er, at SF's ordfører har valgt at ville fremsætte sin egen og ikke ville være med på denne.
Det er jeg den første til at beklage, men det må jeg konstatere.
Så det dér med, at nu er det ifølge hr. Keld Albrechtsens synspunkter den forenede højrefløj, der er samlet her, det er at gå galt i byen.
»Der er intet til ulandene.
« Jeg kan jo ikke stå her og gentage helt nøjagtigt, hvad indholdet af det, jeg har sagt, og det, regeringen med udenrigsministeren har refereret til, angiver at vi går efter.
Der er rigeligt på det her område.
Hr. Keld Albrechtsens problem er et andet.
Det er, at for hr. Keld Albrechtsen er WTO ligesom EU, som han ikke bryder sig om.
Og det er det, der er hr. Keld Albrechtsens problem. Vi andre forsøger faktisk at vinde demokratisk indflydelse på markedskræfterne på globalt plan, på den internationale handel, osv.
Og det er det, det her går ud på.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Ja, det er jo smukt.
Regeringen har jo valgt at bruge kræfterne på at samle hele den borgerlige lejr inklusive Dansk Folkeparti bag sin position og skubbe venstrefløjen og de grønne bevægelser totalt fra sig.
Jeg synes ærlig talt, det er dybt deprimerende at se på.
Hvad i alverden er det for et signal at sende?
Hvad er det for et signal at sende til ulandene?
Hvad er der til ulandene
i det forslag til vedtagelse?
Der er en markering af, at de afrikanske landes ønske om en ændring af TRIPS-aftalen vil man ikke imødekomme.
Der er ikke et ord om Marrakech-løftet for eksempel.
Der er intet til ulandene i det her forslag til vedtagelse.
Der er nogle smukke ord fra hr. Claus Larsen-Jensen.
Men realiteten er, at der er intet.
Det synes jeg er dybt beskæmmende.
Det er jeg nødt til at sige.
Statsministeren siger somme tider, at vi må gøre det lidt bedre.
Jørn Jespersen (SF), 2001-04-27:
Jo, det er fuldstændig rigtigt, og de sidste vedtagelser, vi har lavet på WTO-området, synes jeg har peget fremad.
De er vedtaget med et bredt flertal, SF har været en del af det, og jeg vil oven i købet tillade mig at sige en rimelig drivende del af det flertal.
Derfor står vi også fast på, at det er væsentligt, at vi hele tiden ser fremad, fastlægger en dagsorden og præger forhandlingerne.
Det, jeg siger i dag, er ikke et opgør med den linje.
Det er bare et forsøg på sige, at jeg ikke synes, Danmark og EU har lært af Seattle og sammenbruddet, og jeg synes ikke, der er de fornødne indrømmelser til ulandene, som er nødvendige for at få gang i en ny forhandlingsrunde.
Spørgsmålet var: Er ulandene bare én stor samlet klump, der er fuldstændig enig og baserer sig på god vilje og ikke andet?
Selvfølgelig er de ikke det.
Ulandene har mangfoldige interesser, de er meget forskellige og har en meget blandet motivbaggrund, det er der ingen tvivl om.
Men hovedskillelinjen i WTO går ikke desto mindre alligevel mellem de rige lande, som ikke vil give indrømmelser og bruger handelssystemet til at fremme egne interesser, og de fattige ulande, som efter min opfattelse med rette siger, at de for mange gange er blevet snydt af aftalerne, og at der derfor må et sporskifte til.
Det er jeg grundlæggende enig i.
Det betyder ikke, at alle motiver er hæderlige, rene og gode, og det betyder ikke, at de står sammen om alt muligt andet.
Men det er på den baggrund, Danmark skal forhandle med de ulande, som vi har et godt samarbejde med, bl.a. med henblik på at lægge en fælles linje og skabe en alliance.
Det er det, jeg gerne vil.
Hr. Keld Albrechtsen fører en diskussion frem, som vi har haft mangfoldige gange, og jeg forstår ikke helt, hvorfor han gør det, for her er ikke nogen journalister lige nu.
WTO og verdenshandelen er et så stort og kompliceret problem, at danske medier ikke beskæftiger sig med det, så hr. Keld Albrechtsen kommer efter min bedste vurdering ikke i pressen på grund af denne diskussion.
Men jeg vil bare sige, at jeg tror, hr. Keld Albrechtsen godt ville blive klar over, at hans linje med, at Danmark skal forhandle isoleret, ikke er så hensigtsmæssig, hvis han en gang imellem tog sig tid til at være med i parlamentarikerdelegationerne ved nogle af de internationale forhandlinger og fik en hyggelig lille sludder med nogle af Norges repræsentanter, der står og venter uden for EU's dør for at få at vide, hvad der foregår.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Jeg takker hr. Jørn Jespersen for, at han fremhæver den boligforening, jeg har haft den ære at være formand for; det er der nemlig god grund til.
At tage udgangspunkt i det lokale synes jeg netop er det rigtige, og jeg synes faktisk også, der er grund til, at vi her i Danmark arbejder ud fra f.eks. at sige nej til hormonbøffer og nej til gensplejsning og nej til tvungne udliciteringer, uanset hvad WTO og EU måtte beslutte om de sager.
Så konstaterer hr. Jørn Jespersen, at der er ingen vilje i EU og EU kommer ingen vegne.
Men samtidig vil hr. Jørn Jespersen med Nicetraktaten overlade endnu mere magt til Europa-Kommissionen til at forhandle på Danmarks vegne i WTO, og det hænger jo ikke sammen.
Det fører kun til ulykker, hvis hr. Jørn Jespersen forestiller sig, at vi skal arbejde gennem i EU, når hr. Jørn Jespersen selv har erkendt, at EU ingen vilje har til forbedringer.
Var det ikke bedre, at Danmark bevarede sin selvstændighed og frihed til at forhandle med de afrikanske lande uden om EU, f.eks. for at kræve ændringer af TRIPS-aftalen og standse investeringsaftalen i WTO?
Var en alliance med ulandene ikke bedre end en alliance med den Europa-Kommission, som hr. Jørn Jespersen selv har erkendt står i vejen for løsninger?
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-04-27:
Jeg vil gerne sige til hr. Jørn Jespersen, at virkeligheden kan jo ofte være langsommere, end man egentlig godt kunne tænke sig i forhold til ens eget temperament.
Men problemet er, at man er nødsaget til at forholde sig til den, hvis man ikke skal ende i dyb frustration.
Derfor vil jeg gerne spørge: Er det ikke korrekt, at et bredt flertal, inklusive SF, har lagt en klar linje og sat nogle klare mål for, hvad vi vil i WTO, og har lagt en klar strategi?
Er det ikke sådan, at det faktisk ikke er partierne her i Folketinget eller regeringen, der blokerer for, at der ikke er sket noget, og at det nødvendigvis heller ikke i alle sammenhænge er EU-systemet og EU-samarbejdet, der blokerer?
Er billedet i virkeligheden ikke langt mere nuanceret, så kampen ikke bare er mellem nord og syd, men at der også kræves alliancer på tværs af kloden?
Egil Møller (DF), 2001-04-27:
Da Dansk Folkepartis sædvanlige ordfører på dette område, hr. Kristian Thulesen Dahl,
ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hans og Dansk Folkepartis vegne fremføre følgende: Dansk Folkeparti er grundlæggende tilhænger af frihandel.
Vi tror på, at det fremmer en god udvikling i verden, at toldbarrierer nedbrydes og varerne kan handles friere.
For de mindre udviklede lande i verden er det afgørende vigtigt, at de har markedsadgang til vore markeder. Forudsætningen for en sund økonomisk udvikling er jo ikke, at der til stadighed overføres økonomiske summer fra nogle lande i verden til andre.
Selvfølgelig er produktion, som er lønfølsom, tilbøjelig til at flytte til nogle af de lande, som i dag desværre forekommer håbløst underudviklede.
Men det kræver for det første, at landene politisk er forholdsvis stabile, samt at der er mulighed for eksport af varer til andre markeder.
Det er bl.a. dette, en ny WTO-runde skal sikre: større markedsadgang for de underudviklede lande.
Herudover skal tages stilling til det spørgsmål, som er mere problematisk set med Dansk Folkepartis øjne, nemlig længere overgangsordninger for en række af de handelspolitiske forpligtelser, udviklingslandene har indgået.
Men for at nå et resultat er vi indstillede på, at der må gives og tages og udvises fleksibilitet. Dansk Folkeparti ser gerne, at der gøres mere for at undgå monopollignende tilstande på markeder.
Det er vigtigt, at monopolforetagender ikke kan dumpe deres varer på et marked og fuldstændig udkonkurrere et ellers for forbrugerne sundt alternativ.
Gennemsigtighed på dette område er afgørende.
Det kaos, vi så i Seattle i december 1999, skal helst ikke gentage sig i Qatar til november.
Vi må håbe, at forberedelserne når at blive bedre end sidst. Vi vil også følge bestræbelserne på at inkludere miljø og forbrugerrettigheder.
Specielt hvad angår det første, er det et særligt problematisk område, idet udviklingslandene sammen med USA har problemer her. I forbindelse med debatten efter Seattle rejste der sig en særlig diskussion om, hvorvidt det vil være en fordel at have en parlamentarisk forsamling, som kan følge arbejdet i WTO.
Man kan altid diskutere, hvordan det rent praktisk skal foranstaltes, men selve ideen om, at parlamentarikere i højere grad følger med i arbejdet om WTO, er Dansk Folkeparti tilhænger af.
Så vi indgår meget gerne i en videre diskussion herom, ligesom vi fortsat vil følge arbejdet frem til næste runde i Qatar.
Jacob Buksti (S), 2001-04-27:
Jeg vil da gerne sige tak for den vistnok overvejende positive stillingtagen til det her banebrydende forslag.
Jeg kan også konstatere, at selv med hensyn til forslag, som burde være enkle, er følelserne stærke, også med hensyn til ting, som overhovedet ikke vedkommer forslaget.
Det er jo sådan, at forslaget om at ophæve projekteringsloven jo ikke i sig selv er nogen stor sag, men det er jo ikke det samme, som at man kan sige, at selve loven, vi ophæver, har været overflødig.
Tværtimod kan man sige, at der jo netop blev gennemført en række gennemgribende undersøgelser, hvor man jo netop blev klogere med henblik på realiseringen af projektet og i den forbindelse fandt ud af, at omkostningerne ved en sådan realisering var klart større end oprindelig forudset. Specielt de landskabelige indgreb måtte forudses at blive så store, at det i kombination med det højere anlægsbudget ikke ville stå i et rimeligt mål med projektets fordele, som dog stadig ville være store.
Projektet er derfor også i praksis opgivet, og vi fjerner nu en usikkerhedsfaktor for beboere og lokale myndigheder ved nu formelt at ophæve projekteringsloven.
Projektet var tiltænkt at reducere rejsetiden til og fra det centrale og nordlige Jylland ved at overflødiggøre en omvejskørsel i størrelsesordenen 10 km og spare en rejsetid på omkring 5-6 minutter.
Det blev aktualiseret af forventningen om en elektrificering af hovedstrækningen
Fredericia-Århus, hvor det anlægsmæssigt ville være en fordel at koordinere de to projekter
Så spørgsmålet om elektrificeringen, der, som det også er fremgået her, optager mange med store og stærke følelser, kan fortsætte sit helt eget liv uafhængigt af forslaget om at ophæve projekteringsloven for baneudretningen ved Horsens.
Mogens Andreasen (UP), 2001-04-27:
Forslaget om ophævelse af projekteringsloven om udretning af jernbanestrækningen fra Eriknauer til Horsens og fra Horsens til Skanderborg er efter min opfattelse ganske tilfredsstillende.
Jeg er glad for, at trafikministeren er mere fremsynet end den tidligere minister, når det drejer sig om ændringer i den kollektive trafik, hvor der tages højde for både økonomi, de rette linjeføringer og brugernes behov.
Og jeg forventer, at ministeren lever op til at løse de opgaver, der ligger i forhold til jernbanestrækninger, der er omfattet i forslaget, men samtidig også, at man tager fat på elektrificeringen til Århus.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-27:
Jeg skal sige meget kort, at vi kan tilslutte os forslaget her.
Men så lige en kommentar til den debat, der var om elektrificeringen op igennem Jylland, hvor hr. Ikast, som nu har forladt salen, udtalte sig på samtlige jyders vegne om, at vi blev snydt, når ikke vi fik el til Århus.
Han har altså ikke fået fuldmagt til at udtale sig på mine vegne.
Og jeg er helt sikker på, at det kniber gevaldigt med opbakningen i den nordlige og nordvestlige og vestlige del af Jylland til det udsagn.
Vi er nemlig mere interesserede i at få nogle tog at køre i end at have nogle elledninger hængende.
Men vi kan tilslutte os forslaget her.
Margrete Auken (SF), 2001-04-27:
Jeg ved altså, at hr. Heiselberg er kvikkere, end han fremstår, så det er nok, fordi jeg snakker for hurtigt, at han prøver at få det til at se ud, som om han ikke har forstået det, men vi prøver lige igen.
Kan hr. Kolstrup bekræfte, at da vi i sin tid - det var med hensyn til brugen af mit ord underslæb - stod med Frederikssundsbanen, og daforliget i 1998 med henblik på 1999 var lavet, og dader ikke var sat en krone af på Banestyrelsens budget, så kom Banestyrelsen og meddelte meget rimeligt, at der ikke var flere penge, kassen var tom, så nu kunne de ikke komme længere med Frederikssundsbanen.
Hvad sagde Venstre og De Konservative til daværende minister, fru Sonja Mikkelsen?
Gå videre!
Men der var ingen kroner til det.
Jeg synes, det var klogt at gå videre, men der var ingen penge til det.
Jeg ville egentlig også gerne have spurgt hr. Heiselberg, men det må komme i næste runde, eller hvornår det nu bliver, hvordan han egentlig havde tænkt sig, at det der motorvejsorgie skal finansieres.
Det var jo trafikministerens svendestykke.
Man kom og sagde: Vil I have for 4 mia. kr. af det, I allerhelst vil have?
Det vil jeg da egentlig godt lige høre, eller synes hr. Heiselberg - det ser vi også frem til - at det er helt trygt at sige: Det er sådan almindelige fremskrivninger.
Er det sådan, man finansierer hos Venstre?
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-27:
Jeg har ikke de store ambitioner om at indlede en ræsonnabel dialog med Venstres ordfører.
Men jeg bliver dog nødt til at anholde ordet skrinlagt.
Det var, hvad man kunne nå igennem til.
Jeg skal gøre opmærksom på, at Enhedslisten er tilhænger af en anden økonomiforståelse end den, der normalt hersker i det danske samfund.
Vi er nemlig ikke bange for megastore offentlige investeringer, der også risikerer at indebære, at inflationen stiger i det her samfund, for nu at tydeliggøre det.
Det er vores politik.
Det er ikke skrinlagt i vores hoved.
Svend Heiselberg (V), 2001-04-27:
Jeg kan jo godt forstå, at hr. Søren Kolstrup har et forklaringsproblem.
Når man tænker tilbage på de flammende indlæg, som hr. Søren Kolstrup sammen med fru Margrete Auken har holdt netop om elektrificeringen, så er det selvfølgelig svært at skulle ud at forklare, at nu har man lavet en rammeaftale, og så har man skrinlagt det med elektrificeringen. Men jeg vil gerne sige, at de aftaler, som vi har indgået - sådan vil det altid være - står vi altid hundrede procent bag, og vi er altid med til at gennemføre dem.
Så sådan er det.
Vi er også med til at forsøge at sørge for, at der er finansiering, hvis det er sådan, at der er behov for det.
Så der er ingen eksempler på det, som hr. Søren Kolstrup kom med her, som vi kan godkende.
Søren Kolstrup (EL), 2001-04-27:
Normalt foretrækker Enhedslisten jo, at det er anlægslove for motorveje, der ophæves.
Men det er alligevel med tilfredshed, at vi kan støtte det her forslag ud fra én betragtning, nemlig at det er medvirkende til at fjerne alle de vilde planer, der på et vist tidspunkt var i den Nyrupledede regering med hensyn til højhastighedstog i Danmark.
Planerne om udretning af en række jyske banelinjer og reel nedlæggelse af en række stationer er en forkert strategi for jernbaneudbygningen.
Som det også kom til udtryk i den seneste jernbaneaftale fra 1999, er den bedste satsning for den kollektive jernbanetrafik at udvide jernbanenettet med flere forbindelser, ikke mindst nærbaner, der kan medvirke til at dæmpe bilpendlingen ind og ud af vore større byer.
Højhastighedsvisionerne hører ikke hjemme på den danske togscene.
Det medvirker til at styrke metropoler og modvirker en decentraliseret samfundsudvikling, hvor regionerne har en nogenlunde ligelig udvikling.
Man kunne så sige: Jamen hallo, hvad med elektrificeringen, når den nu er blevet bragt tilbage?
Vi er meget interesserede i den, og hvis det virkelig skulle være muligt at få en sådan igennem, så overlader vi gerne de overflødige IC3-tog til Vestjylland og Midtjylland i stedet for i den region at eksperimentere med farlige udbudsregler, som kan devaluere togtrafikken på det område.
Jeg skal så tilkendegive om elektrificering, at Enhedslisten altid er indstillet på at medvirke til en finansiering af de love, som vi er med til, og herunder anviser vi også, hvordan man finansierer elektrificering.
Vi henviser ikke blot til det - det være sagt bl.a. til protokollen og af hensyn til historieforskningen - som Venstre gjorde det under jernbanerammeaftalen, ved at sige: Nå jo, men vi tror nok, vi kan hente pengene ved at sælge ud af Banestyrelsen. Sådanne forslag vil vi aldrig være med til.
Det var Venstres politik dengang.
Man mente, at man kunne få det her igennem ved at fodre hunden med hundens egen hale.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-04-27:
Og den kunne såmænd godt trænge til et løft.
Men det viste sig at vække meget stor borgermodstand på dele af strækningen.
En gruppe kaldet »Borgerne på Banen« lobbyede stærkt imod projektet.
Da det samtidig endte med at blive dobbelt så dyrt, har synspunktet været, at man kunne bruge pengene andre steder, der også trængte til et kraftigt løft.
Beslutningen om at opgive udretningen af den østjyske længdebane, der hænger tæt sammen med elektrificeringsprojektet mellem Fredericia og Århus, blev reelt truffet ved trafikforliget i efteråret 1999.
Man har af mange grunde, her også økonomiske, valgt i stedet at bruge en del af disse investeringskroner til reparation og genopretning af det danske skinnenet samt indkøb af en helt ny togflåde, som alle danskere får glæde af.
Det skete som sagt ved trafikforliget i 1999, der gav gode tog til alle, og som samtidig afsatte penge til genopretning af det danske skinnenet, der var nedslidt og dårligt vedligeholdt.
Fra Det Radikale Venstres side kan vi støtte forslaget.