runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Jeg håber, at statsministeren den her gang bevarer besindelsen og lader være med at besvare mit spørgsmål med et angreb på min person, for det bliver sådan en underlig sej måde at diskutere på.
Så er det ikke muligt sådan at bevare besindelsen og prøve at besvare spørgsmål?
Og så til spørgsmålet: Når CIA-rapporten fastslår, at det, der er problemet, er, at oprøret spreder sig – jeg citerer fra den: De er tusindvis, og de vokser for hver dag – er statsministerens grundlæggende problem så ikke, at han ikke forstår denne her krig?
Statsministeren har inde i sit hoved, at dem, man slås med, er nogle få galninge, som vi alle fordømmer.
Problemet er, at det ikke er situationen, vil jeg gerne sige til statsministeren; situationen er, at det mere og mere udvikler sig til en krig mod en hel befolkning.
Frygter statsministeren ikke, at vi med de 100.000 dræbte, der er, som har søskende, som har børn, som har naboer, som har venner, som har familie, og som er elskede, masseproducerer terrorister i et omfang, den vestlige verden ikke har gjort i rigtig mange år?
Vil statsministeren overveje det lidt og så spare angrebet på min person?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jamen altså, jeg bruger ikke min kostbare taletid på at angribe hr. Villy Søvndals person.
Det er svært så nærtagende, hr. Villy Søvndal er blevet.
Jeg er vant til, at når hr. Villy Søvndal får et svar fra mig, der ikke behager hr. Villy Søvndal, så siger han, at jeg mister besindelsen; men det lever jeg så ganske fint med.
Jeg kan stadig væk ikke føje meget nyt til, hvad jeg allerede har svaret, for svaret er jo, at hvert eneste liv, der går tabt, er et liv for meget.
Det er svaret.
Det, vi også må konstatere, er, at årsagen til, at civile liv går tabt, er terroristernes handlinger.
Hvis de bliver stoppet, så stopper også tabet af civile liv; så enkelt er det.
Det er ikke så enkel en operation at stoppe den terrorisme, og det var derfor, der blev sat ind mod terroristreden i Falluja.
Jeg siger ikke, at det her er nemt, men der er ikke noget alternativ til at fortsætte processen frem mod demokratiske valg; der er ikke noget alternativ til at fortsætte processen frem mod, at irakerne bliver herrer i eget hus med en demokratisk valgt regering i spidsen.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Jeg vil kvittere for, at statsministeren den her gang ikke hidsede sig op og forsøgte at besvare spørgsmålet, det synes jeg betegner fremskridt, så tak for det.
Men så til selve spørgsmålet, som jeg synes statsministeren stadig væk ikke forstår, og det er jo statsministerens grundlæggende problem.
Det er ifølge CIA-rapporten ikke nogle få religiøse eller andre galninge, vi slås imod i Irak, det er i stigende grad en hel befolkning!
Og det er klart, at man kan fortsætte: Efter Falluja kan man gå til Mosul, når man har været der, kan man gå til Sadr By i Bagdad, og når man har været der, kan man gå endnu videre.
Hvorfor skulle den medicin, der indtil nu kun har ført til, at oprøret voksede, føre til, at oprøret ophørte?
Jeg håber, statsministeren vil svare på det og holde min person ude.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Det, der står klart oven på sådan en debat her, er jo, at venstrefløjen overhovedet ikke har noget bud på, hvordan udviklingen i Irak egentlig skal være.
Vi hører gang på gang, at er der noget, venstrefløjen længe har ønsket sig, så var det at få Saddam Hussein væk.
Det, jeg kan konstatere, er, at hvis vi havde fulgt hr. Villy Søvndals råd, så sad Saddam Hussein stadig i Bagdad og undertrykte sit folk.
Det nye fra venstrefløjen er så, at er der noget, man ønsker, så er det at komme terrorismen til livs, men hvis man følger hr. Villy Søvndals råd, så sker der ingenting, så må man f.eks. ikke komme terroristreden i Falluja til livs.
Det er hele tiden sådan, at hr. Villy Søvndal kommer med besværgelser om, at han ønsker dette eller hint væk, men han vil ikke gøre noget som helst for at få det væk.
Hr. Villy Søvndal har ikke noget som helst bud på, hvordan man får gjort Irak til et demokratisk samfund.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Jeg vil stadig efterspørge et svar på mit spørgsmål, især den sidste del, der handler om, om det, når man kigger tilbage på de sidste halvandet år, siden marts sidste år, er statsministerens opfattelse, at den USA-ledede koalitions håndtering af Irak i de halvandet år har været fejlfri, har været korrekt, har været uden problemer.
Det vil jeg bare gerne have at statsministeren forholder sig til; det står jo direkte i spørgsmålet, og jeg synes ikke, jeg har fået noget svar fra statsministeren.
Har den amerikansk ledede håndtering af Irak efterfølgende været korrekt og ordentlig, og har den bidraget til at vinde freden i landet, eller er der punkter, hvor statsministeren må erkende, at her er det ikke gået ordentligt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Det siger da sig selv, at når der bliver ved med at finde voldshandlinger sted, så er situationen da ikke tilfredsstillende.
Jeg står heller ikke her og påstår, at der undervejs kun er truffet korrekte beslutninger, og at der ikke er ting, der kunne have været gjort anderledes.
Hvis man kigger på en udvikling i bakspejlet, så kan man altid vældig klogt sige, at hvis man havde gjort sådan, var det nok gået sådan.
Men det er jo ikke særlig interessant i en situation som nu, hvor vi skal kigge fremad og se på: Hvordan får vi gjort Irak til et demokratisk samfund, og hvordan sikrer vi, at en irakisk regering kan blive herre i eget hus?
Jeg kunne godt ønske mig, at så vel Socialdemokraterne som den øvrige venstrefløj nu brugte kræfterne på det, som betyder noget for den irakiske befolkning, nemlig at se fremad, at få stoppet voldshandlinger, få gennemført valg, få et demokrati, få udpeget en irakisk regering, der kan overtaget ansvaret for egen sikkerhed, så vi kan trække os ud igen.
Prøv at tænke på, hvis Socialdemokraterne brugte lige så mange kræfter på det som på at væve rundt i noget, som ikke har den fjerneste betydning.
Altså helt ærligt, jeg synes, det er svagt, at et stort oppositionsparti, der har ambitioner om at komme i regering, ikke er i stand til at byde på mere og ikke har skyggen af et alternativ til det, der foregår.
Mogens Lykketoft (S), 2004-11-24:
Hvilken autoritet bør Danmark efter statsministerens opfattelse tillægge vurderinger fra FN’s generalsekretær, Kofi Annan, som f.eks. vurderingen af, at krigen mod Irak var »ulovlig«, samt advarslen mod at gennemføre det amerikanskledede angreb på Falluja, som ifølge generalsekretæren kan blive et selvstændigt problem med hensyn til at gennemføre frie irakiske valg og sikre reelt demokrati i januar måned?«
Selv om emnet næsten er for alvorligt til at sige noget humoristisk, så vil jeg sige, at statsministerens måde at kræve alternativer på minder mig om manden, der står og banker hovedet ind i væggen og spørger: Hvad er alternativet?
Alternativet til at banke hovedet ind i væggen er jo selvfølgelig at holde op med at banke hovedet ind i væggen.
Det, denne her diskussion drejer sig om, vil jeg gerne sige til statsministeren – det har de foregående spørgsmål jo vist –
Derfor synes vi, de argumenter, FN’s generalsekretær fremfører, er værd at lytte efter, og jeg forstår på det, statsministeren har sagt hidtil, at det synes statsministeren ikke.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Hr. Lykketoft tager fuldstændig fejl.
Hvad angår generalsekretær Kofi Annans udtalelser om det juridiske grundlag for den militære aktion, kan jeg henvise til det svar, jeg for lang tid siden har givet til hr. Villy Søvndal på et spørgsmål, der hedder S 3.
Jeg besvarede det her i salen for godt en måned siden.
Hr. Jeppe Kofod kører i ring.
Der er ikke noget nyt i det, vel?
Jeg kan derfor ikke føje mere til, end hvad vi allerede har været inde på i alle de tidligere besvarelser.
Altså kan vi fastslå, at det er terroristerne og deres bombninger og deres barbariske handlinger, der er forklaringen på, at der tragisk går så mange civile liv tabt.
Og derfor drejer det sig om at få stoppet disse terrorhandlinger.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Det vil sige, at statsministeren ikke vil afvise, at hans opfattelse af denne her undersøgelse er, at den ikke er korrekt.
Jeg vil bare have statsministeren til at bekræfte, at statsministeren ikke finder denne her undersøgelse, som er blevet offentliggjort i The Lancet, ordentlig og korrekt.
Men der var også en anden del af spørgsmålet, som jeg ikke synes statsministeren har svaret ordentlig på, og det handler om, hvordan statsministeren ser på den indsats, som Bush og USA har stået for i forhold til at vinde freden i Irak.
Synes statsministeren, at den indsats har været succesfuld?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jeg kan ikke føje mere til, hvad jeg allerede har svaret.
Jeg kan ikke bekræfte tallet.
Andre tal afviger væsentligt fra det.
Men uanset hvad tallet er, så er det jo dybt tragisk, og derfor drejer det sig om at få voldshandlingerne bragt til ophør, jo tidligere, jo bedre.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Jeg tror, det var hr. Jeppe Kofod, der var inde på, at det er svært i spørgetiden at komme i en egentlig substansdiskussion og få – hvad skal man sige – ret konkrete svar.
Svarene har lidt karakter af besværgelser og forhåbninger.
Det kan selvfølgelig være nødvendigt i en situation som den, der er i Irak, og som udvikler sig.
Men det billede, jeg har af regeringens indsats, er i hvert fald, at det er lettere at få ros i Washington, end det er her i Folketingssalen.
Det tror jeg nok at vi kan være enige om.
Men det, der mangler, er – og det er til spørgsmålet, om regeringen har indflydelse – en dansk regering, der også tør banke i bordet, altså ikke alene få klap på skulderen i Washington, men også tør banke i bordet og sige, at nu er vi med i den her indsats – vi kan jo komme tilbage til karakteren af den – men målet for os er, at det overdrages til FN’s autorisation og ledelse.
Det har jeg ikke hørt regeringen bekræfte er målsætningen.
Det er i hvert fald vores indstilling til regeringen, at det er den linje, der skal forfølges, herunder også at banke i bordet i forhold til dem, der bestemmer mest over den aktuelle gennemførelse af aktionen, nemlig amerikanerne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Den anden del af det er så spørgsmålet om sikrings- og stabiliseringsstyrken i Irak, hvordan den skal være ledet.
Det må jeg altså sige fuldstændig afhænger af, hvordan vi skaber mest sikkerhed og robusthed, og da er det ikke altid, at FN er den bedste garant for, at der så også skabes størst mulig sikkerhed.
Indtil nu har det været svært overhovedet at få FN til at gå ind i Irak, bl.a. fordi FN-folkene har henvist til manglende sikkerhed.
Så det er lidt teoretisk lige i øjeblikket at diskutere FN som leder af en international koalitionsstyrke, der skal skabe sikkerhed i Irak, så længe FN-folkene ikke engang tør gå ind i Irak på grund af påstået manglende sikkerhed.
Men lad os nu tage et skridt ad gangen, det første skridt er demokratiske valg, og så håber vi, at der kan blive en proces frem mod fredeligere tilstande i Irak, og at irakerne kan blive herrer i eget hus.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Et af de centrale spørgsmål til statsministeren i det her spørgsmål, nr. 3, drejer sig efter min opfattelse om, hvordan statsministeren vil stille sig, når der opstår de konflikter, vi har set nogle gange i forløbet.
Jeg er sikker på, at statsministeren kan huske, da Kofi Annan advarede mod at bombe Falluja.
Er det ikke rigtigt, at det husker statsministeren tydeligt?
Hvad var reaktionen?
Amerikanerne bombede.
Når nu statsministeren siger, at FN skal have den ledende rolle, betyder det så, at den danske statsminister vil slå så hårdt i bordet, at Bush bliver forskrækket, hvis man ikke lytter til Kofi Annans råd, men vælger amerikansk enegang?
Er det sådan, vi skal forstå statsministeren: at FN skal have den ledende rolle, der gør, at Danmark også vil kæmpe, når nogen forsøger at fratage Kofi Annan og FN den ledende rolle?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Altså undskyld, jeg siger det, man jeg kan ikke på nogen som helst måde tage alvorligt, når hr. Villy Søvndal vil gøre sig klog på, hvordan man skal håndtere en terroristrede som Falluja.
Der må jeg sige, at jeg har større tillid til dømmekraften hos dem, der på stedet kan vurdere situationen.
Sagen er jo den, at Falluja var en terroristrede.
Det var herfra, mange angreb også på uskyldige civile irakere udgik, og derfor var det selvfølgelig velbegrundet at få ryddet op i den terroristrede som et led i processen frem mod, at der kan gennemføres demokratiske valg, og at irakerne kan blive herrer i eget hus.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-24:
Jeg må kvittere for statsministerens evne til at undgå at svare på et spørgsmål ved i stedet for at rette et angreb på min ringe person, men jeg har sådan set vænnet mig til det, og det klarer jeg sagtens.
Jeg ved ikke, om det er muligt for statsministeren at besvare spørgsmålet: Næste gang der kommer den konflikt, at Kofi Annan – og det er jo ikke mig – advarer imod at bombe en by og amerikanerne gør det alligevel, betyder det så, når statsministeren siger, at man vil lægge vægt på FN, at statsministeren så vil lægge sig på FN’s side i opgøret, hvor amerikanerne ønsker at bombe en by?
Det synes jeg egentlig godt statsministeren kunne svare på uden at angribe min ringe person.
Så var Falluja vel ud over at være en terrorrede også et sted, hvor der boede 300.000 mennesker, er det ikke rigtigt?
Og betyder det slet ikke noget i den her situation for statsministeren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Jo, en masse civile i Falluja blev undertrykt af de terrorister, der havde taget ophold der.
Det er jo kendsgerninger, som hr. Villy Søvndal bare behændigt hele tiden glider uden om.
Og så siger hr. Villy Søvndal, at amerikanerne bombede Falluja – ja, på anmodning fra den irakiske regering.
Det kunne simpelt hen ikke lade sig gøre, og til sidst giver regering så op med hensyn til de fredelige midler og siger: Vi er jo nødt til at sikre processen frem mod valg, og derfor må der ryddes op i Falluja.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Jeg kan forstå på statsministerens svar, at det brev, som Kofi Annan sendte den 31. oktober til bl.a. George Bush, hvor man advarede imod en eskalation af volden og også overdreven magtanvendelse i Irak, er statsministeren ikke enig med Kofi Annan i.
Det vil sige, at statsministeren, der siger, at man følger et FN-spor, i realiteten er mere enig med amerikanerne end med Kofi Annan, når det kommer til stykket.
Mit spørgsmål går også lidt på den humanitære situation og Falluja, for
da vi havde førstebehandlingen af forslaget om forlængelse af det danske styrkebidrag for lidt over en uge siden, lovede udenrigsministeren – det var midt under bombardementerne, midt under angrebene i Falluja – at tage det spørgsmål op, der handler om, at nødhjælpsorganisationer som Internationalt Røde Kors og Røde Halvmåne ikke kunne få adgang til at hjælpe de civile i Falluja på grund af oprørene, men ikke mindst på grund af, at de blev nægtet adgang af amerikanerne til at komme ind i Falluja og hjælpe civilbefolkningen.
Der vil jeg bare spørge statsministeren: Hvad har regeringen gjort for at sikre, at nødhjælpsorganisationerne rent faktisk kan komme ind og hjælpe de uskyldige civile, som ofte bliver ofre, når der er kamphandlinger?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Vi ligger jo langt, langt ud over rammen for det spørgsmål, hr. Jeppe Kofod selv har stillet her, men når nu hr. Jeppe Kofod stiller et spørgsmål, der slet ikke er stillet her, vil jeg godt svare på det alligevel.
Efter de oplysninger, jeg har fået, har Røde Halvmåne fået adgang til Falluja.
Når de ikke fik det under angrebene, var det jo af sikkerhedsgrunde; det er jo ret oplagt.
Men de har fået adgang til Falluja.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
»Er statsministeren enig i, at undersøgelsen bragt i The Lancet om den civile overdødelighed på 100.000 mennesker i Irak siden krigens start bl.a. på grund af vold og bombninger illustrerer en forkert håndtering af den USA-ledede indsats i landet?«
Det handler om den meget opsigtsvækkende undersøgelse, der blev bragt i det meget ansete britiske lægetidsskrift The Lancet for nogle uger siden, der viser, at på halvandet år, altså siden marts sidste år, har der været en overdødelighed blandt civile i Irak på 100.000 mennesker – 100.000 mennesker har mistet livet i forhold til tidligere.
De siger selv i den rapport, som er lavet af meget ansete forskere og det meget kendte amerikanske universitet Johns Hopkins, at det skyldes bombardementer, kaos, vold osv. i Irak efter Saddam Hussein-regimets fald, altså på et tidspunkt, hvor koalitionen havde ansvaret for at sikre lov og orden, ikke bare et moralsk ansvar, men sådan set også et rent folkeretligt ansvar.
Jeg skal bare høre, om statsministeren er enig i den undersøgelse og i, at det illustrerer, at den USA-ledede indsats i forhold til at vinde freden i Irak ikke har været særlig god.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Nej, jeg kan ikke bekræfte de tal og kender i øvrigt ikke noget tal.
Jeg vil sige, at uanset hvad tallet er, er det jo tragisk og dybt beklageligt, at vi er kommet dertil.
Men under alle omstændigheder er det terroristerne i Irak, der er de hovedskyldige i, at uskyldige civile liv går tabt, for det er terroristernes terroranslag og bombninger, som er hovedkilden til de tragedier, vi ser.
Jeg vil sige, at den undersøgelse, som hr. Jeppe Kofod refererer til, afviger markant – altså helt vildt, vil jeg sige – fra de tal, vi i øvrigt har set.
Ifølge det irakiske sundhedsministeriums egne tal var der i perioden 5. april – 5. oktober 2004 3.853 dræbte civile og 15.517 sårede.
En organisation, som hedder Iraq Body Count, vurderer, at der fra marts 2003 til i dag er mellem 14.000 og 16.000 dræbte, altså et helt anderledes tal.
Men lad mig gentage: Uanset hvad tallet er, så er det jo tragisk, så er det ulykkeligt, og derfor gælder det selvfølgelig om at få stoppet voldshandlingerne i Irak.
Men det er jo i høj grad terroristerne, der med deres bombninger, deres halshugninger, deres barbariske handlinger i det hele taget er en væsentlig kilde til, at uskyldige civile liv går tabt.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-24:
Jeg kan overhovedet ikke forstå, at statsministeren bare kan affærdige en undersøgelse, der er offentliggjort i det ansete britiske lægetidsskrift The Lancet, fra fremtrædende forskere og fremtrædende universiteter i verden, og sige, at den ikke er korrekt.
Jeg vælger alligevel at citere lidt fra undersøgelsen.
De her mennesker bag undersøgelsen skriver selv: Vold er hovedårsagen til overdødeligheden, og luftangreb foretaget af koalitionsstyrker er skyld i de fleste voldelige dødsfald.
Er det ikke noget, der bekymrer statsministeren, at der altså er denne her undersøgelse, der viser, at det er civilbefolkningen, der lider?
Det er måske en af forklaringerne på, at der desværre i nogle områder, hvilket også Forsvarets Efterretningstjeneste er inde på i deres trusselsvurdering, er opbakning fra lokalbefolkningen til de forskellige oprørere.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-24:
Det er jo ganske rart at have statsministeren i spørgetiden til en debat om Irak, for jeg synes, det er fint at benytte lejligheden til at kigge lidt fremad.
Derfor vil jeg gerne berøre det kontroversielle spørgsmål, der er i forbindelse med et dansk bidrag til koalitionens indsats i Irak, nemlig at der er tale om en FN-autoriseret, men amerikansk ledet indsats.
Hvis regeringen har en indflydelse, vil den så bruge den indflydelse i forhold til koalitionspartnere på at få ændret dette kontroversielle forhold fra at være amerikansk ledet under FN-autorisation til hurtigst muligt at bevæge sig i retning af, at det her ikke alene er en FN-autoriseret aktion, men også en FN-ledet aktion?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-11-24:
Nu har vi så igen hr. Villy Søvndal på den bane der, hvor han spørger: Kan man forestille sig en situation, hvor den danske regering siger, at nok er nok, og nu må vi trække os ud?
Prøv lige at tænke efter, hvad reaktionen egentlig ville være, hvis jeg svarede på det spørgsmål.
Det ville jo være det samme som at invitere terroristerne til bare at knalde løs, for hr. Villy Søvndals råd er, at når nok er nok, og hvis bare terroristerne fortsætter længe nok, skal vi trække os ud.
Det er jo det, der er konsekvensen af holdninger som dem, hr. Villy Søvndal har.
Det er jo en invitation til terroristerne om bare at fortsætte deres barbariske handlinger, for bare de bliver ved længe nok, så giver hr. Villy Søvndal efter og trækker sig ud.
Igen må jeg sige, at hvis vi fulgte hr. Villy Søvndals råd, og hvis vi havde gjort det, så sad Saddam stadig i Bagdad, og terroristerne var stadig i Falluja, og hvis jeg nu fulgte hr. Villy Søvndals seneste råd, ville det decideret være at invitere terrorister til bare at bombe løs, for så ville de virkelig, virkelig få valuta for pengene.
Den meget, meget beklagelige episode, der har været omtalt i medierne, har jeg forstået bliver undersøgt til bunds af de ansvarlige amerikanske myndigheder.
Jeg må sige, at jeg har fuld tiltro til, at sagen netop vil blive undersøgt til bunds, og at eventuelt skyldige vil blive draget til ansvar.
For det er naturligvis helt uacceptabelt, hvis der har fundet hændelser sted som dem, der har været rapporteret i pressen.
For det første må jeg lige sige: Nej, jeg kan ikke miste hverken besindelsen eller noget andet ved at lytte til hr. Villy Søvndal.
Jeg har i tidens løb lyttet for meget til hr. Villy Søvndal til, at jeg overhovedet kan lade mig påvirke af det, vil jeg gerne sige til beroligelse for hr. Villy Søvndal.
Det tror jeg at hr. Villy Søvndal har ret i, så det er ikke det, der bekymrer mig.
Nej, det er hr. Villy Søvndals holdninger, der bekymrer mig, for hvis de virkelig blev gjort til en regerings holdning, så begyndte det at blive farligt.
Hvis man virkelig gik ind på hr. Villy Søvndals tankegang om, at bare terroristerne bomber nok, så signalerer man til dem, at man trækker sig ud, så er det jo at invitere terroristerne til bare at optrappe deres aktiviteter.
Det var det synspunkt, jeg angreb, for det er et dødsensfarligt synspunkt at have.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-11-24:
Selvfølgelig er der forskel på, hvordan det fungerer udeomkring, men når man bruge udtrykket »rå pasning«, er det jo netop for at kunne sige, at der er sket en dårlig udvikling på hele pasningsområdet med dårligere normering, dårlige efteruddannelsesmuligheder, og at pædagogerne skal bruge mere tid på andet end at passe børnene i deres arbejdstid.
Det vil sige, at vi er begyndt at fokusere på alle mulige andre ting end det, vi burde fokusere på: at børnene får en bedre hverdag.
Der synes jeg da, at vi må sige til os selv herinde i Folketinget, at man i stedet for hele tiden at snakke ikke om børnene, men om børnefamilien, om forældrenes behov, skal have fokus på det, som den her debatgruppe taler om: Hvad er kvaliteten for børnenes hverdag?
og have nogle ambitioner på det område.
Der må jeg konstatere, at med den afvisning, som ministeren stadig væk kommer med, af de problemer, der rejses her, har denne regering ikke et ambitionsniveau, der er acceptabelt.
, at det er den her regering, der skal begynde – det er så i undervisningsministerens regi – at sikre midler til, at der kan etableres lektiehjælp, når man når dertil, i folkeskolen, så man har en mulighed for som udsat barn at komme op på niveau med sine kammerater, der får hjælp derhjemme til lektierne osv.
Så det er helt forkert tolket, at vi ikke har fokus på det her.
Det har vi, og der er aldrig sket mere.
Hermed sluttede spørgsmålet.