runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2002-12-03:
Fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, at statsborgerskab er fremmende for integrationen, dvs. at integrationen kommer før statsborgerskabet.
Jeg må meget kort sige, at vi tænker stik modsat.
Statsborgerskabet er afgørende.
Det er noget, man kan få, når man er blevet integreret, og det, fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, er altså, at det, som er meningen med tildeling af indfødsret, er ophævet for Det Radikale Venstres vedkommende.
Det Radikale Venstre bruger statsborgerskabet, den fornemste gave fremmede kan modtage, som et tilfældigt middel til at kunne blive integreret her i landet.
Nej, det er kun dem, der er integrerede, der skal kunne modtage statsborgerskab.
Så siger hun videre, at reglerne vil føre til ufred her i landet.
Forholdet er, at den linje, som venstrefløjen har ført i 20-30 år i fremmedpolitikken, har ført til ufred, fordi den har set væk fra det, der samler os folkeligt og nationalt her i landet, og har skabt en indvandring, som betyder, at nu er folket og landet virkelig ved at blive splittet op i vidt adskilte dele.
Det er Det Radikale Venstres skyld, for de har været den afgørende faktor i den indvandringspolitik, der begyndte med 1983-loven.
Så vil jeg lige sige til allersidst om det statsretlige: Er det ikke sådan, at alt, hvad Det Radikale Venstre ikke er med i, er statsretligt forkert?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-12-03:
Nu er det jo sådan, at det er aftalepartnerne selv, der bestemmer, om de har brudt en aftale eller ej, og fordi fru Elsebeth Gerner Nielsen kommer herop og siger, at aftalen er brudt, er det jo ikke nødvendigvis korrekt.
Jeg mener, at det, hr. Søren Krarup har sagt, betyder, at den aftale, der er indgået, holder.
Derfor er der ingen grund til at sende det her tilbage til udvalget.
Søren Krarup (DF), 2002-12-03:
Denne debat og dette emne er jo væsentlige, for her har man i al korthed en meget principiel modsætning mellem de to sider af salen.
Dansk indfødsret er det danske folks gave til fremmede.
Fremmede får lov til at blive en del af Danmark, og det er den fornemste gave, man kan give.
Jeg henviser endnu en gang til Grundtvigs ord den 22. marts 1850 som formand for det første indfødsretsudvalg, hvor han gør opmærksom på, hvad indfødsret er.
Vi, der ønsker, at Danmark skal være formålet for dansk politik, siger nej til det, som venstrefløjen vil, nemlig ud fra sådan en ideologisk frihåndstegning, ud fra alle mulige teser om lighed, og hvad man ellers kan finde på af fraser, bare vil øse dansk indfødsret ud ad vinduet til dem, man tilfældigvis finder egnede til det.
Dette er modsætningen mellem dem, der forstår, at dansk politik har som sin opgave at tage vare på det danske folks og Danmarks interesse, og så dem, der kører en ren politisk linje eller rider på en ren politisk kæphest og derfor overhovedet ikke har det hensyn at tage.
Det er forskellen.
Lyset er begyndt at brede sig, fordi folket har sagt nej til ideologerne og ønsker, at Danmarks eksistens fortsat skal være målet med dansk politik.
Nu ser jeg, at lampen lyser.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-12-03:
Hr. Søren Krarup kaldte det tusmørke; der havde hersket tusmørke under den tidligere regering på grund af den måde, den tidligere regering har behandlet hele indfødsretsspørgsmålet på.
Man må så sige, at nu hersker der
bælgravende mørke.
Jeg håber, at alle her i Folketingssalen er opmærksomme på, hvad de nye regler om indfødsret rent faktisk indebærer.
Det er nemlig blevet overordentlig vanskeligt at få indfødsret for mennesker, der er i en vanskelig situation, og som f.eks. har svært ved at lære dansk, fordi de er psykisk syge.
De kan ikke længere få dansk indfødsret.
Jeg synes, det er meget, meget alvorligt også for Danmarks internationale renommé. Nu kan jeg så heldigvis forstå, at hr. Søren Krarup har tænkt sig at opsige aftalen.
Hr. Søren Krarup er ikke længere med, medmindre det bliver endnu mere mørkt. Jeg håber, ministeren med det samme vil fortælle os, at ministeren ikke er med på, at det skal blive endnu mørkere.
I så fald er Det Radikale Venstre mere end parat til at forhandle nogle nye regler.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-03:
Jeg syntes, det var en utrolig interessant tale, hr. Søren Krarup holdt på vegne af Dansk Folkeparti, for - og det vil jeg så godt bede hr. Søren Krarup om at bekræfte - det var jo helt klart en opsigelse af den aftale, som ligger.
Dansk Folkeparti meddelte, at den aftale, man har indgået med regeringen, ikke længere er god nok, og hvis der er folk, der kommer på listen i overensstemmelse med den aftale, man har indgået med regeringen, så vil Dansk Folkeparti stemme imod.
Ergo har man jo fra Dansk Folkepartis side opsagt aftalen og vil forhandle en bedre aftale.
Det er jo helt legitimt, men jeg vil bare godt bede hr. Søren Krarup om at bekræfte, at det, der er tale om her, altså er, at man har opsagt den aftale, man har indgået med regeringen; man vil ikke længere rette sig efter den.
Hvorfor man gør det, er en ren politisk vurdering, det må hver enkelt afgøre med sig selv, men det er det indhold, der er i det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-03:
Det, der bringer mig herop, er den der, kan man vel egentlig godt tillade sig at sige lidt pudsige, næsten statsretslige situation, der opstår, når der sker det, at en aftalepart - i det her tilfælde Dansk Folkeparti - meddeler, at man ikke agter at stemme for et lovforslag, som man har indgået en aftale med ministeren og regeringen om at ville stemme igennem; det går jeg ud fra er tilfældet.
Man har fra V og K altså lavet en aftale med Dansk Folkeparti, men Dansk Folkeparti ønsker sådan set ikke at støtte det endelige lovforslag her, L 36.
Der har tidligere været dispensationsmuligheder for det her med at kunne tale det danske sprog, dispensationsmuligheder i forhold til sygdom, traumatiserede flygtninge, døve, hørehæmmede, blinde mennesker osv.
Vi kan se i udvalget, hvordan man, efter at den her aftale er indgået, siger nej til stribevis af sager af den her kaliber.
Det er simpelt hen efter vores bedste overbevisning inhumant.
Jeg vil godt spørge Dansk Folkeparti: Hvordan agter man at stemme til det endelige lovforslag, L 36, ved tredjebehandlingen?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg synes godt nok, det er stærk kost.
Jeg stiller det spørgsmål, hvor de 1,4 mia. kr. skal komme fra, hvem der skal betale dem, og så siger ministeren: Man kan bladre op i svarene.
Der er ét eneste bestemt spørgsmål, der ikke er besvaret nogen som helst steder, og det er spørgsmålet om, hvem her i Danmark der kommer til at betale de 1,4 mia. kr.
Og så skal ministeren ikke stå her på talerstolen og give befolkningen det indtryk, at de papirer, der ligger i denne her sag, indeholder noget som helst svar på det spørgsmål, som er det mest afgørende af alle spørgsmål i denne her sag.
For det spørgsmål er der intet svar fremkommet på, og ministeren burde ikke på den måde stå og foregøgle, at der har været en ordentlig udvalgsbehandling af denne her sag.
For hvis der er noget, der ikke er sket, så er det en ordentlig behandling af denne her sag.
Man har i en sag, der drejer sig om at bruge statens penge på at ødelægge folkesundheden, fraveget det grundlæggende princip, at hvis man bruger penge, skal man også finansiere dem.
I den dårligst tænkelige af alle sager smider man om sig med statens penge uden at sikre finansieringen.
Det er en virkelig skandale.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-12-03:
Jeg vil sådan set for begge spørgeres vedkommende henvise til de svar, der allerede er givet i udvalget.
Her vil man kunne få besvarelse af en række af de spørgsmål, man har har stillet.
Så skal jeg i øvrigt ikke begynde at indlede finanslovforhandlinger for år 2004.
Dette bare være sagt til den socialdemokratiske ordfører.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-12-03:
Det fremgår af de svar, der er givet, at det må beklages, at en enkelt formulering i regeringens publikation om vækst, velfærd og fornyelse fra august 2002 kan give indtryk af, at afgiftsforhøjelser var et absolut krav.
Det var simpelt hen en fejl, at det stod der, skriver skatteministeren.
Nu skal skatteministeren jo tale sandt, og vi har fået oplyst her fra Folketingets talerstol, at det var noget, der blev afklaret under forhandlingen, det var noget, der indgik i forhandlingen med Dansk Folkeparti, at sådan skulle det være.
Jeg håber ikke, at det er det, Dansk Folkeparti siger, der er det rigtige, for så synes jeg, skatteministeren har et stort problem. Så vil jeg sige, at det med de 1,4 mia. kr., som ikke er finansieret, mest minder om de der julekontokort, som nogle får i Magasin.
Så kan man få varen leveret, og så kan man i øvrigt døje med at betale kreditten lang tid frem i tiden.
Det er jo sådan set det, det her går ud på. Lad mig også minde om, at da vi forhandlede om det her spørgsmål før valget, var alle enige om, at det skulle finansieres.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg lagde mærke til, at ministeren mere end antydede, at de, der stemmer for det her lovforslag, også er dem, der har ansvaret for at finde pengene.
Det håber jeg da at alle, der har tænkt sig at stemme for forslaget, lagde mærke til.
For ministeren forventer altså, at det er alle mulige andre end regeringen, der skal komme med pengene - herunder Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.
Krav til Dansk Folkeparti vil der næppe blive stillet fra regeringens side.
Derfor er det mig stadig en kilde til dyb undren, hvis Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet virkelig vil gå i den fælde.
Hvorfor vil man det, i stedet for at foretage sig noget for at få løst det her problem; i stedet for at gå til Europa-Kommissionen og sige: Vi kan altså ikke have en afvikling til 1. januar; i stedet for at gå til Tyskland og Sverige og sige: Når I nu sætter ind med en emballageafgift, sætter afgifterne op i Tyskland, hvorfor i alverden skulle vi så her i Danmark svare igen med at sætte afgifterne ned?
Det er jo på den måde også dybt uansvarligt, hvad der foregår.
Man sætter sundheden over styr, man gør intet i EU for at forsøge på at rette op på den dårlige aftale, vi fik sidste gang, der var forhandlinger.
Og hvem skal betale?
Det spørgsmål står stadig ubesvaret hen.
Det bliver jo de fattigste mennesker i Danmark, der kommer til at betale
Jacob Buksti (S), 2002-12-03:
Nu siger skatteministeren, at vi ikke skal hænge os i detaljer.
Jeg synes nu alligevel, der er et par detaljer, ministeren skulle tage og hænge sig i hvert fald bare lidt i.
Hvis vi nu siger, at der er 1,4 mia. kr., som ikke er finansieret - det har skatteministeren bekræftet over for udvalget - så er der vel tre mulige måder, de kan finansieres på.
Enten kan de finansieres ved kompenserende stigninger. Det afviser skatteministeren.
Han siger, det så vidt muligt skal undgås.
Så den mulighed skal så vidt muligt undgås.
Så er der to tilbage.
Enten 1,4 mia. kr. i offentlige besparelser - altså nedskæringer på velfærd, sundhed, skole, uddannelse, de syge og de gamle - eller også ved at tage dem af det råderum, som i givet fald er blevet lovet ud til De Konservative som skattelettelser.
Det er de tre muligheder, der er.
Kan ministeren ikke bare give en antydning af et svar
på, hvad det er for en vej, man vil gå, for så kunne det være, at de, der nu sidder og skal have de billige smøger og den billige sprut, kan se, at den kommer de altså til at betale i kraft af forringet hjemmehjælp, dårligere sygehusbehandling og den slags ting - eller nedsatte dagpenge
1,4 mia. kr. er altså ret mange penge.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-12-03:
Der er i den grad opstået en usikkerhed om det her.
Man må så også sige, at med de svar eller den mangel på svar, der er kommet, er der ingen tvivl om for Kristeligt Folkeparti, at det her lovforslag selvfølgelig nu må gå tilbage til behandling i udvalget - ingen tvivl om det.
Søren Krarup (DF), 2002-12-03:
Jeg må endnu?
Vi gik kun med, fordi der blev nævnt et meget ekstremt eksempel, som vi ikke ville sige nej til.
Men for os er det ufravigeligt, at for at få
Det andet, som alle venter på med spænding: Vil vi stemme ja eller nej?, det vil jeg vente med.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-03:
Jeg satte ikke spørgsmålstegn ved hr. Søren Krarups lyst til at boltre sig i det forrige årtusind med citater af den ene og den anden, Grundtvig osv.
Der ved jeg at hr. Søren Krarup føler sig vældig godt hjemme.
Derfor nøjedes jeg med at stille et meget konkret spørgsmål: Hr. Søren Krarup går herop og siger: Den aftale, vi har indgået med regeringen, vil vi ikke længere respektere; der er simpelt hen punkter i den aftale, vi ikke længere går ind for.
Hvad betyder det?
Det kan vel ikke betyde andet end, at man dermed siger, at den aftale er opsagt.
Eller har man en aftale baseret på tre partier, hvor det ene parti, der i øvrigt er det parti, der sikrer flertallet for afgørelsen, er fuldstændig imod noget, der står i aftalen?
Derfor tilbage til det her årtusind, væk fra Grundtvig, et helt konkret spørgsmål til hr. Søren Krarup
: Det, der skete herfra for et øjeblik siden, var, at Dansk Folkeparti opsagde den aftale, man har med regeringen.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-03:
Jeg ved ikke om det skal være en prøve i, om man kan læse indenad.
Jeg vil da bestemt mene, at jeg kan læse indenad.
Jeg vil til gengæld også sige, at vi da har fået et bevis på, hvad det er, regeringen mener med sit smagsdommeri, for det, at hr. Søren Krarup nu i virkeligheden står på talerstolen og uddeler karakterer til bestemte politiske holdninger, retninger og partier i Folketinget, er nemlig det rene smagsdommeri.
Det er efterhånden ved at gå op for den danske befolkning, tror jeg - det er i hvert fald ved at gå op for os andre - at integration er en by i Rusland for Dansk Folkeparti, og at det er noget, man ikke ønsker skal forekomme for de indvandrere, der kommer til Danmark.
Jeg kan godt læse indenad, vi kan godt læse indenad hos os, og det er da rigtigt, at der står i § 25, stk. 2, i aftalen mellem Dansk Folkeparti og V og K, at man kan opnå dansk indfødsret, selv om man ikke kan dansk.
Virkeligheden er bare, at det er der ikke nogen, der gør, for man sidder den ene gang efter den anden i udvalget og stemmer nej til sager, hvor der er klare og indlysende grunde til at dispensere.
Det er ældre traumatiserede mennesker, det er mennesker, der er døve, psykisk syge og hvad ved jeg, som man stiller et krav om skal kunne lære det danske sprog og tage en 9.-klasse-eksamen.
Det er det glade vanvid.
Vi støtter forslaget om afbrydelse af mødet, fordi vi mener, der er en helt speciel statsretlig situation.
Der er hverken grundlag for det, som ministeren har fremlagt eller den aftale, der er indgået mellem VK og Dansk Folkeparti.
Derfor mener vi, at der er opstået en situation, som gør, at det er berettiget, at udvalget tager stilling til det her endnu en gang.
Søren Krarup (DF), 2002-12-03:
Da dette spørgsmål, som jo altså skulle dreje sig om at afbryde forhandlingen, er affødt af, at jeg endnu ikke har haft mulighed for at svare på det spørgsmål, som hr. Søren Søndergaard stillede, synes jeg måske nok, det var på sin plads lige at vente på, hvad jeg siger.
Jeg forstår fuldstændig fru Elsebeth Gerner Nielsen; hun vil jo gerne lave furore og taktik og larm på den sag.
Vi har ikke sagt et ord om, at vi vil stemme imod.
Vi har kun sagt, at vi beder integrationsministeren komme med et løfte om, at § 25 i indfødsretscirkulæret bliver strammet på det punkt, hvor vi er enige om, at det har været for svagt.
Det er det, sagen drejer sig om.
Vi har været meget glade for samarbejdet med regeringen og regeringspartierne, og vi har ikke tænkt at forære oppositionen noget, så det kan komme tilbage i den elendige skure, det var før.
Bertel Haarder (V), 2002-12-03:
Så må jeg jo passe på, hvordan jeg begynder ...
altså, jeg skal ikke - nej, det må jeg ikke begynde med.
Så begynder jeg med følgende: Den begrundelse, som fru Elsebeth Gerner Nielsen gav for at kræve udsættelse, har intet hold i virkeligheden.
Der er intet nyt i det, der er blevet sagt og er kommet frem i dag.
Vi havde ikke nogen garanti for, at Dansk Folkeparti i alle tilfælde ville stemme for.
Hvorfor ikke?
Men det skal jeg så ikke blande mig i, for det er jo Folketinget, der behandler disse ting.
Men lad mig til sidst citere fra cirkulæret om nye retningslinjer for optagelse på lovforslag om indfødsrets meddelelse.
Der står: »Ved aftalen fastlægges de fremtidige generelle retningslinier for integrationsministerens udarbejdelse af lovforslag om indfødsrets meddelelse«.
Det er altså en aftale om, hvad der skrives i forslaget, og ikke en aftale om, hvem der stemmer for det.
Det har stået klart lige fra starten, og det har der aldrig været nogen som helst tvivl om.
Så der er intet nyt i situationen.
Må man heller ikke selv bestemme, hvordan man indleder sine sætninger her fra Folketingets talerstol?
Jeg har været medlem i 25 år ...
Kamal Qureshi (SF), 2002-12-03:
Man kan sige, at hvis ikke vi bare skal have trumfet nogle ting igennem, fordi der nu er en eller anden magtarrogance i forhold til det flertal, der sidder i Folketinget, så bliver vi nødt til at forholde os til, at vi jo i Indfødsretsudvalget har siddet og behandlet lovforslagene under den klare forudsætning, at der var et flertal bag det cirkulære, som vi sad og behandlede de enkelte indfødsretsansøgninger efter.
Det er en realitet.
Det er sådan set lige ud ad landevejen.
Bertel Haarder (V), 2002-12-03:
Jeg skal ikke blande mig i, om behandlingen udsættes, men fru Elsebeth Gerner Nielsens begrundelse ...
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-12-03:
Jeg tager ordet, fordi jeg mener, vi skal afbryde forhandlingerne her, i og med at hr. Søren Krarup har opsagt det, der er grundlaget for det hele, nemlig det cirkulære, der ligger til grund for behandlingen af dette lovforslag.
Med andre ord er der ikke nogen grund til at fortsætte forhandlingerne her og nu, og jeg vil opfordre ministeren til at optage forhandlinger med alle Folketingets partier om at formulere et nyt cirkulære.
Søren Krarup (DF), 2002-12-03:
Lad mig lige i al korthed sige til det sidste, at når man kommer til Danmark, skal man ikke komme for at blive underholdt af danskerne, så skal man kunne underholde sig selv.
Danske borgere, der lever på understøttelse, er ikke snyltere, men at komme fra udlandet til Danmark og ville leve på dansk understøttelse vil jeg betegne som en form for snylteri.
Lad mig så gå til det, som sagen drejer sig om - hr. Søndergaards spørgsmål ender jeg med, hvis jeg når det i denne omgang: Nu er det jo karakteristisk, at hr. Kamal Qureshi taler om gode, gamle dage med foragt.
Historie, folkelig identitet er ikke noget, venstrefløjen interesserer sig for, men det er måske det, der er det afgørende, og det er måske det, der er det helt afgørende, når vi taler om indfødsret, for her taler vi om, hvad det er at være dansk.
Man har så travlt med, at vi skal integrere de fremmede, men man ved jo ikke, hvad integration betyder.
Man tror, det betyder, at de skal have mulighed for at få et arbejde osv. At integrere betyder at blive ét med.
At blive integreret i Danmark betyder, at man virkelig bliver dansk, og det er et kulturelt, folkeligt og for så vidt åndeligt spørgsmål, og derfor er venstrefløjens forhold til det så uendelig overfladisk.
Derfor må vi også sige, at den holdning, der hidtil har hersket på indfødsretsområdet, hvor det har været rent ideologisk-humanistiske tankegange, der har været bestemmende, har betydet en foragt for det, der er Danmark, nemlig det danske folks ret til at leve sit liv i henhold til gode, gamle dage, dvs. dansk kultur, dansk tradition, dansk identitet, det, som er det afgørende for et dansk folk.
Det er det, sagen drejer sig om, og derfor må man sige, at lyset breder sig, fordi der er ved at være tale om, at befolkningen har sagt nej til den venstrefløj, der kører det rent ideologisk. Jeg kan se, at nu lyser lampen.
Hr. Søren Søndergaard
må jeg vente med til næste gang.
Jeg skal nok komme igen.
Kamal Qureshi (SF), 2002-12-03:
Jeg må ærligt indrømme, at det godt kan være, vi er ved at få tiden for 150 år siden tilbage - eller endnu længere tilbage for Dansk Folkepartis vedkommende - det er jo de gode gamle dage.
Det ville jeg nu i hvert fald ikke personligt synes var så drøngodt.
Hvis man skylder penge til det offentlige, f.eks. hvis man har startet en virksomhed og har prøvet at stå på egne ben og virksomheden derefter går konkurs og man skylder penge væk, er der så tale om snyltere på det danske samfund?
Mener hr. Søren Krarup, at mennesker i det danske samfund, som skylder penge til det offentlige, er snyltere?
Jeg vil meget gerne høre, om det er Dansk Folkepartis holdning til det, for så synes jeg da, vi kunne kigge rundt her i lokalet og se, om ikke der også herinde er såkaldte snyltere til stede.
Uno Larsson (DF), 2002-12-04:
Der er altså nogle partier, der har det sådan, at man får efter indsats, og det er jo klart, at hvis man er borgmester, så skal man have en borgmesterløn, og hvis man sidder i Tinget, skal man også have en løn herindefra.
Hvis man gør et stykke arbejde et andet sted, skal man selvfølgelig også have en løn derfor.
En borgmesterløn er noget, man får ude i kommunerne, det her forgår herinde.
Det er to vidt forskellige ting.
Klaus Hækkerup (S), 2002-12-04:
Jeg vil godt sige, at jeg ikke synes, hr. Uno Larsson svarede på mit spørgsmål.
Dansk Folkepartis holdning har været, at lønninger til kommunalbestyrelsesmedlemmer og borgmestre er for høje, og lønninger til folketingsmedlemmer er for høje.
Nu siger vi så: Skulle vi så ikke lave et forbud mod, at man lægger de to job sammen og dermed får en alt, alt for høj løn ud af det?
Og hvad svarer Dansk Folkeparti så: Nej, det skal man da ikke.
Det skal der da endelig være adgang til.
Jeg kan godt sige: Jeg synes ikke, at der er hoved og hale på Dansk Folkepartis argumentation.
Uno Larsson (DF), 2002-12-04:
Ja, nu skal jeg jo ikke stå og forsvare, hvad andre har sagt i 1995, men jeg er helt stensikker på, at den person, der sagde det, gjorde det af en god mening.
Og det er da også nok rigtigt, at lønningerne måske er for store herinde.
Det er klart, at når man skal spare på mange områder, så det var måske også en god ting, at man også så lidt på vores løn.
Det har jeg absolut ikke noget imod.
Klaus Hækkerup (S), 2002-12-04:
Men det er jo også formandens opgave.
Jeg vil godt spørge hr. Uno Larsson: Da vi i Folketinget behandlede ændringen af den kommunale styrelseslov i 1995, som jeg i anden sammenhæng har været inde på før, tog Dansk Folkepartis ordfører, hr. Poul Nødgaard, ordet og sagde, at de lønstigninger, der var indeholdt her, var alt, alt, alt for store, alt for store.
Da vi den 9. december 1999 behandlede spørgsmål om folketingsmedlemmernes vederlag, tog Dansk Folkepartis ordfører, hr. Poul Nødgaard, også ordet og sagde, at de lønninger, folketingsmedlemmer kom op på, var alt, alt for store.
Dansk Folkeparti kunne ikke medvirke og stemme for hverken den eller den anden vederlæggelsesforhøjelse.
Så spørger Dansk Folkeparti: Er det ikke et misundelsesforslag?
Jeg vil godt spørge: Hvordan kan det være, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det lovforslag med den holdning, man i øvrigt har indtaget?
Uno Larsson (DF), 2002-12-04:
Til hr. Arne Toft: Jeg fik ikke rigtig svar på det hele.
Mener hr. Arne Toft ikke, at det er en nedgørelse af minimum de to, som jeg i hvert fald kender, der sidder herinde i Tinget og har et dobbeltmandat?
Jeg mener også, at det er en nedgørelse af de folk, der er ude i vores land og har meget, meget, meget mere at lave, meget, meget større forpligtelser og meget andet.
De sidder også her i Folketinget, så jeg mener, det er en nedgørelse hele vejen rundt.
Arne Toft (S), 2002-12-04:
Til fru Gudrun Laub vil jeg gerne sige, at grunden til, at vi havde håbet på, at også regeringen var kommet til fornuft, er jo netop, at både Venstre og De Konservative har været med til at acceptere, at man ikke længere kan sidde i Europa-Parlamentet og i Folketinget.
Og jeg ser ingen forskel
på, om man skal til Bruxelles, eller man skal til København.
Og nu med transporttiden: Hvis man er tæt på en lufthavn, så er der altså ikke ret meget længere transporttid til Bruxelles, end der er til København.
Jeg har intet som helst at sige de borgmestre på, som sidder med deres arbejde, for det har jeg ingen mulighed for at følge med i.
Men vi havde altså håbet på, at når man kan gå med til det ene, så kunne man også gå med til det andet.