Bertel Haarder (V), 2006-05-30:
Der sad så mange på lit de parade, at jeg troede, de skulle op og tale, men så opdagede jeg pludselig, at det nu var tid til ministersvar.
Jeg skylder nemlig fru Christine Antorini et svar på det meget relevante spørgsmål, hun stillede.
Det drejer sig om, hvorvidt der er tilstrækkelig fritagelsesmulighed for enkelte prøver eller alle prøver for elever, som går i den kommunale ungdomsskole, og som har hindringer for, at de kan deltage i prøver på lige fod med andre.
Jeg vil henvise til mit svar på spørgsmålene 7 og 10, hvoraf det fremgår, at der er mulighed for fritagelse ifølge § 14.
Ministeren kan udstede regler om det.
Skolens leder kan beslutte, at elever, for hvem prøveaflæggelse på grund af betydelige funktionsnedsættelser eller utilstrækkelige danskkundskaber ikke skønnes hensigtsmæssig, kan fritages for at aflægge afgangsprøver.
Fritagelsen kan omfatte en eller flere eller alle afgangsprøver.
Derudover kan ministeren også fastsætte regler om, at der i ungdomsskolens heltidsundervisning kan fritages for deltagelse i afgangsprøver.
Det er begrundet i, at enkelte elever på grund af omfattende personlige eller sociale vanskeligheder ikke har modtaget alderssvarende undervisning i meget lange perioder og måske kun har deltaget i ungdomsskolens heltidsundervisning i en så kort periode, at det trods en energisk indsats ikke har været muligt at få elevernes udvikling fagligt op på et alderssvarende niveau.
Det vil sige, at der med lovforslaget er taget hensyn til, at de elever, som har vanskeligt ved at aflægge hele folkeskolens afgangsprøve, kan få mulighed for hel eller delvis fritagelse.
Det er sådan, at denne fritagelse skal besluttes på baggrund af en pædagogisk-psykologisk rådgivning, og det er jo det, man får i den såkaldte PPR, altså Pædagogisk-Psykologisk Rådgivning, i kommunen, som nu bliver samlet i disse 98 kommuner og får en betydelig større kapacitet end hidtil.
Det er sådan, at en meget stor del af de elever, som går i folkeskolens ungdomsskole, i forvejen har været i kontakt med PPR, og derfor er det oplagt at lade PPR’s rådgivning være afgørende for, hvem der kan fritages.
Så kan man spørge: Hvorfor ikke bare lade alle få mulighed for at blive fritaget?
Det ville jo også være det letteste både for ministeriet og for kommunen, men når f.eks. De Samvirkende Invalideorganisationer ikke anbefaler denne løsning, skyldes det, at man ikke skal opgive nogen, medmindre det er strengt nødvendigt.
Der ligger jo nogle små sejre skjult i disse prøver.
Der er nogle, som vil blive meget stolte over, at de trods alt bestod en prøve, og den sejr kan så føre til flere sejre i andre fag.
Jeg synes, det er en rigtig holdning, at vi ikke bare siger til et stort antal elever: Jer forventer vi ikke noget af, vi regner med, at I ikke kan klare det, så I behøver ikke tage det så alvorligt.
Jeg synes, det er bedre at sige: Hvis I overhovedet kan, skal I til prøve, og hvis I ikke skal til prøve, skal det være, fordi vi har nogle kloge mennesker, som siger, at det har I så store problemer med, at I skal fritages.
Det synes jeg er den rigtige balance.
Der er jo ingen, som skal plages med prøver, som ikke kan have fornøjelse af det.
Meningen er jo at hjælpe de pågældende, ikke at stemple dem.
Men vi skal passe på ikke at stille for lave forventninger, og vi skal passe på ikke at kassere og opgive nogen på forhånd.
Derfor den balance, som jeg her har beskrevet.