runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Jeg noterer mig, at hr. Peter Hansen-Nord ikke fastholder sin påstand om, at der rent faktisk er et sådant elbehov i Ukraine, og det synes jeg tjener hr. Peter Hansen-Nord til ære.
Så vil jeg godt tilføje, at debatten jo så også har bragt klarhed over det politiske synspunkt fra Venstres side, som unægtelig er et af de mest markante politiske synspunkter i atomkraftdebatten indtil nu, som jeg har hørt. Og det er det synspunkt, at danske skatteydermidler skal bruges til at finansiere byggeriet af atomkraftværker i andre lande, med henblik på at de kan eksportere strøm. Så er vi jo nået derud, hvor sagen står tilbage i sin nøgne brutalitet, vil jeg næsten sige.
Men vi har i hvert fald fået afdækket Venstres holdning
til den her sag ud over enhver gnist af tvivl.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Jeg vil gerne spørge fru Lene Espersen: Hvordan vil Det Konservative Folkeparti så tage stilling til det spørgsmål, der så dukker op, når den endelige beslutning skal træffes? Vil det være sådan, at Det Konservative Folkeparti simpelt hen vil lægge ansvaret hos regeringen og så sige, hvis regeringen siger, at det er godt nok, at så er det godt nok, eller vil man prøve at foretage en selvstændig bedømmelse af sagen?
Efter min opfattelse ligger der allerede en stak af rapporter om den her sag.
Det er jo ikke sådan, at den overhovedet ikke er belyst.
Der er visse ordførere, der nærmest har fået det fremstillet, som om det er en sag, man dårligt har hørt om før, og det er jo ikke tilfældet.
Der ligger masser af rapporter.
Jeg skal også gerne give fru Lene Espersen lejlighed til at studere baggrundsmaterialet nærmere, hvis hun er interesseret i det.
Men hvordan vil Det Konservative Folkeparti sikre en forsvarlig fremgangsmåde i en sag af denne her art?
Lene Espersen (KF), 1999-03-04:
Først til fru Pernille Frahm: Omkring EBRD må jeg sige, at de kommentarer, som fru Pernille Frahm fremkom med på SF's vegne, er noget af det mest populistiske, jeg i mit liv har hørt.
Jeg vil overhovedet ikke kommentere det yderligere, men jeg synes, det er helt uanstændigt at bringe den slags ind i debatten.
Omkring Amsterdamtraktaten og bæredygtig udvikling har jeg faktisk allerede i min ordførertale, hvis fru Pernille Frahm ellers lyttede efter, fremhævet, at i forbindelse med ansøgerlandene mener jeg, at det er meget rigtigt, at vi gør alt, hvad vi kan for at støtte og hjælpe dem sikkerhedsmæssigt og på alle mulige andre måder, når vi taler energipolitik, og dér synes jeg egentlig, at der er god sammenhæng i den politik, EU har, når det gælder ansøgerlandene og så Amsterdamtraktaten og de hensigtserklæringer, som der er deri.
Men jeg må jo understrege over for fru Pernille Frahm, at et land som Ukraine ikke står øverst på listen til at blive medlem af EU, og derfor er det en anden opgave, der ligger dér.
Vi kan jo ikke sige, at Amsterdamtraktaten skal gælde i Ukraine, men det, vi kan gøre, er at hjælpe dem økonomisk med at få forbedret sikkerheden på de her værker.
Så spørger hr. Keld Albrechtsen om, hvordan vi konservative stiller os. Ja, vi mener sådan set, at ansvaret lige nu ligger hos EBRD.
Vi må afvente og så se, hvad der kommer af indstilling fra dem, og det er klart, at på det grundlag skal regeringen træffe en beslutning, og på det grundlag skal vi i Folketingets Europaudvalg give et mandat eller træffe en beslutning på et eller andet tidspunkt.
Og det vil vi naturligvis gøre, når de papirer er os i hænde, og vi grundigt kan studere den indstilling.
Men jeg kunne da aldrig drømme om på nuværende tidspunkt på grundlag af nogle rapporter, som hr. Keld Albrechtsen kommer med, at tage stilling til noget.
Pernille Frahm (SF), 1999-03-04:
Jeg kan forstå af den besvarelse, at Socialdemokratiets ordfører stoler mere på Kutjma end stoler på de rapporter, der kommer fra Det Internationale Atomenergiagentur, som siger, at de værker, som er 80 pct. færdige, og som har stået 80 pct. færdige siden 1991, formentlig skal pilles helt ned og begyndes forfra, medmindre at det er, som dengang Muren faldt, og Vesttyskland skulle forholde sig til de eksisterende kraftværker i det tidligere Østtyskland - og nu kommer svaret på det spørgsmål, jeg stillede før, om, hvorfor der er en bar plet i det tidligere DDR - hvor man indså, at det ganske simpelt var umuligt at opgradere de værker til at leve op til bare nogenlunde sikkerhedsstandarder.
Det, man så går i gang med nu, er at forsøge at opgradere nogle næsten færdige værker, vel vidende at selv Vesttyskland måtte se i øjnene, at det ikke kunne lade sig gøre i det tidligere DDR.
Den type værker lukkede man rask væk.
Og her taler vi om værker, der var af en betydelig højere kvalitet end de værker, som er næsten færdigbygget i Ukraine.
Jeg vil gerne have en kommentar til, hvorfor regeringen har så stor tillid til Kutjma.
Men den bæredygtige udvikling, som er skrevet ind i Amsterdamtraktatens formålsparagraf, må vel have nogle konsekvenser, også for den politik, EU's medlemsstater fører i forhold til EBRD.
Derfor er det relevant.
Og så er jeg forbløffet: Hvad er det, fru Lene Espersen blev så vred over?
At jeg spurgte om den blinde tillid til en bank, der har brugt pengene på marmor og messing?
Jeg kan ikke forstå, at det skal være forkert at spørge om det.
Men jeg kan forstå, at fru Lene Espersen har den blinde tillid, og det er jo imponerende.
Hr. Peter Hansen-Nord er optaget af den standard, de her kernereaktorer har.
Dér vil jeg så gerne spørge hr. Peter Hansen-Nord om det samme, som jeg spurgte fru Pernille Blach Hansen om, og som jeg heller ikke fik svar på dér: Hvad ved vi om den standard, de her værker vil komme til at få? Hvad ved vi om worst case-situationen?
Hvad ved vi om de økonomiske konsekvenser af en worst case situation?
Hvad ved vi om, hvorvidt Kutjma er indstillet på at holde sin aftale?
Så kunne jeg godt tænke mig at høre hr. Peter
Men det er dog en interessant prioritering af Rådets tid, at man bruger et helt topmøde på at diskutere toldfrit salg og meget lidt tid på at diskutere atomkraftværker i øst.
Pernille Blach Hansen (S), 1999-03-04:
Hr. Keld Albrechtsen fremhæver, at det er danske skatteyderes penge.
Det er da så sandelig også de danske skatteyderes sikkerhed, vi her snakker om, og det er det, der for Socialdemokratiet er vigtigt.
Vi har her at gøre med et kraftværk i Ukraine eller nogle reaktorer, der er bygget 80 pct. færdige, Det vil sige, at de sandsynligvis også bliver bygget 100 pct. færdige.
Dér er det for os vigtigt, at det bliver så sikkert som overhovedet muligt, og dér er vestlig medfinansiering altså en af forudsætningerne for vores synspunkt: at vi i hvert fald kan gøre det mere sikkert.
I den ideelle verden har Enhedslisten da ret.
Hvis det var den ideelle verden og vi kunne sige nej til al atomkraft, og hvis det medførte, at al atomkraft blev fjernet, så var vi med.
Det er også mit svar til SF.
Vores politik er at forsøge at gøre det her mere sikkert.
Vi er nødt til at forholde os til virkeligheden, forholde os til, at der altså er lande, der ønsker atomkraftværker, hvor svært vi end synes det er at forstå.
Med hensyn til CD er jeg ikke helt sikker på, om jeg forstod spørgsmålet.
Men hvis jeg forstår det rigtigt, så synes hr. Ebbe Kalnæs, at det er forkert at stoppe forskningen i atomkraft.
Her kan jeg sige, at det, vi ikke vil have, eller det, vi ikke går ind for, er, at man forsøger yderligere at udbrede atomkraften, og at man forsøger at få atomkraften yderligere accepteret.
Men det, vi konkret gør på forskningsområdet, er jo, at vi forsøger at dreje det ind på, at man også forsker i affaldshåndtering og sikkerhed, for selvfølgelig skal man da forske på det område, når så mange lande også i EU har atomkraft.
Pernille Frahm (SF), 1999-03-04:
Jeg har forstået, at Socialdemokratiet og regeringen i øvrigt har to formål med deres atompolitik.
Det ene er at sikre, at Tjernobyl bliver lukket.
Det andet er at sikre, at de eksisterende atomkraftværker i Østeuropa eventuelt bliver opgraderet og gjort sikre.
I den forbindelse vil jeg gerne stille to spørgsmål. For det første: Hvis man nu ser på et kort over Øst- og Centraleuropa, vil man bemærke, at der med hensyn til atomkraftværker er et påfaldende hul i det tidligere DDR.
Har man gjort sig nogle overvejelser over, hvorfor der mon er det?
Hvorfor er der ingen atomkraftværker i det tidligere DDR, der kører?
Det andet er: Stoler regeringen og dermed Socialdemokratiet virkelig på, at Kutjma lukker Tjernobyl i år 2000?
I Ukraine er der ingen, der regner med det.
Kutjma har ført atomar blackmailing over for Vesteuropa!
Stoler man på det?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Jeg vil bare gerne sige tak til fru Lene Espersen for bemærkningen om, at der skal søges mandat til den her sag i Folketingets Europaudvalg.
Det synes jeg er et fornuftigt forslag, som dér kommer frem.
Og jeg vil da også gerne sammen med fru Lene Espersen være med til at sikre, at sagen rent faktisk bliver fremlagt til forhandlingsoplæg i Folketingets Europaudvalg, således at vi dér kan stille spørgsmål til det materiale, som kommer til at ligge til grund for en beslutning.
Inge Refshauge (DF), 1999-03-04:
I Dansk Folkeparti ser vi prostitution som et sygdomstegn i
Vi ser ulykkelige kvinder, der af den ene eller den anden grund er presset ud i prostitution.
Der kan være mange grunde til det.
Mange gange er der narko med i spillet og sociale ting, som er svære at afdække, og hvor uhyggelige bagmænd udnytter disse kvinder for selv at score kassen.
Det mest forfærdelige er de meget unge kvinder, der drives ud i disse ydmygelser af skruppelløse bagmænd.
I Dansk Folkeparti ser vi den sociale indsats over for de prostituerede som det vigtigste.
Der skal være en meget stor indsats for at hjælpe og støtte især de meget unge prostituerede.
Vi anerkender det store arbejde, der indtil nu
er gjort af PRO-Centret, af de frivillige organisationer og også, at der bevilges satspuljemidler til arbejdet.
I Dansk Folkeparti ser vi gerne dette arbejde styrket.
Det er bagmændene, der skal forfølges, ikke de prostituerede, der skal kriminaliseres. Der er desværre nok mange penge i prostitution, ellers ville f.eks. Ekstra Bladet, som flere gange er nævnt her, ikke bringe den ene side efter den anden hver eneste dag med annoncer.
Men også tv og Internet ligger ikke på den lade side med at reklamere for sex på alle fronter.
Men den mest beskidte form er i dag de mennesker, der lokker udenlandske kvinder her til landet under dække af at give dem arbejde i f.eks. hotelbranchen, og som misbruger dem til prostitution.
Disse bagmænd skal simpelt hen have hårdere straffe.
Jeg tror ikke på, at der findes lykkelige og glade prostituerede, men udelukkende ulykkelige kvinder, der af den ene eller anden grund bliver ydmyget.
begge to.
Frank Jensen (S), 1999-03-04:
Fru Anne Baastrup rettede et spørgsmål til mig under sit indlæg under debatten om, hvordan regeringen stiller sig med hensyn til at give kvinder, der skal vidne mod bagmænd, midlertidig opholdstilladelse i forbindelse med førelsen af en eventuel straffesag mod bagmandsvirksomhed inden for prostitutionsområdet.
Som fru Anne Baastrup godt ved, henhører udlændingelovgivningen ikke under justitsministeren, men under indenrigsministeren.
Udlændingestyrelsen vil i de tilfælde, hvor det måtte være nødvendigt, udstede visum i sådanne sager.
»Hvis det må antages at være af væsentlig betydning for efterforskning eller behandling af en straffesag, at en udlænding bliver i Danmark i længere tid end 3 måneder, hvor et visum normalt vil være udløbet, eller den visumfri periode ophører, er der endvidere efter en konkret vurdering mulighed for at udstede midlertidig opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk. 2, nr. 4, indtil udlændingen har haft mulighed for at give den nødvendige forklaring m.v.«
Dette er et citat fra det, som indenrigsministeren har oplyst over for mig.
Fru Anne Baastrup kan altså se, at vi allerede inden for rammerne af udlændingelovgivningen har mulighed for at indfri fru Anne Baastrups ønske.
I øvrigt deler jeg det synspunkt, at vi ikke må lade de personer, der har haft med bagmandsvirksomhed i forbindelse med handel med kvinder til prostitution at gøre, gå fri, blot fordi vidnerne er nødt til at forlade landet, fordi de ikke har varig opholdstilladelse.
Jeg tror, at fru Anne Baastrup også på dette punkt trygt kan tro på, at udlændingemyndighederne vil behandle disse sager meget præcist, så vi sikrer, at danske straffesager kan føres ved de danske domstole.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Om få uger, altså sandsynligvis allerede her i marts - det kan ministeren jo måske oplyse mere om - vil EBRD-banken tage stilling til, om den vil yde lån til færdiggørelsen af to atomreaktorer i Ukraine i Rivne og Khmelnytsky.
Dagbladet Politiken har i en ledende artikel betegnet omstændighederne omkring den her sag som en atomskandale, og i den ledende artikel den 11. januar sluttes der med ordene: »Den danske regering bør bruge sin permanente repræsentation i EBRD og medlemskabet af EU til at standse det vanvittige reaktorprojekt.«
Den her sag handler om en uskøn sammenblanding af stormagtsinteresser og hensynet til store vestlige atomkraftselskaber, som vil tjene penge på den ukrainske situation.
USA vil påtvinge Ukraine nye atomreaktorer
, fordi alternativet er gasfyrede værker, som vil gøre Ukraine afhængigt af leverancer af gas fra russisk side.
USA ønsker ikke en politisk tilnærmelse mellem Rusland og Ukraine, og derfor skal Ukraine altså påtvinges atomkraftværker.
Hertil kommer så, at vestlige industriinteresser, f.eks. kraftigt bakket op af den britiske regering, der ønsker at tage hensyn til selskabet British Energy, som er et privatiseret selskab, der driver atomkraftværker, ønsker at tjene penge i Ukraine.
Ellers risikerer vi nemlig, at den danske regering ender i dobbeltmoral og hykleri og i en international utroværdig position.
Her i Danmark har vi jo en klar atomkraftpolitik: vi vil ikke have det skidt, simpelt hen.
Og når vi spørger: Hvad skal væk? Så er svaret jo: Barsebäck.
Men kan det virkelig passe, at hvis bare atomkraftværkerne placeres så tilstrækkelig meget længere væk fra Danmark, at det er andre befolkninger, som må løbe den store risiko, ja, så har den danske regering en anden holdning, så kan man godt støtte atomkraftværker?
Hvorfor skulle det pludselig være forsvarligt, at man bygger atomkraftværker i Ukraine, når vi over for svenskerne hævder, at det ikke er forsvarligt at have et atomkraftværk liggende 20 km fra København?
Den her sag handler også om almindelig simpel anstændighed.
Derfor håber jeg selvfølgelig på, at den her debat vil føre til en beslutning om, at Danmark stemmer nej til de bevillinger til færdiggørelse af de to atomkraftblokke i Ukraine.
Besvarelse
Pernille Blach Hansen (S), 1999-03-04:
Jeg vil gerne starte med i mit stille sind at undre mig lidt over, hvorfor vi har denne her forespørgsel.
Enhedslisten har jo fået svar på en række spørgsmål, men lad nu det ligge.
I Socialdemokratiet er vi modstandere af atomkraft.
Men i praksis spiller atomkraft desværre en væsentlig rolle i mange landes energiforsyning.
Og det faktum er vi selvfølgelig nødt til at forholde os realistisk til.
Derfor støtter Socialdemokratiet den danske regerings forsøg på at få lukket de mest usikre kernekraftværker samt regeringens indsats for at fokusere på miljø- og sikkerhedsaspekterne ved atomkraft.
Vi støtter også regeringens internationale arbejde for energibesparelsesprojekter og udvikling af energisektoren.
Samtidig er vi meget tilfredse med regeringens indsats for at få reduceret forskningsmidlerne til det nukleare område i EU.
I Socialdemokratiet finder vi det endvidere meget positivt, at EU har indført nogle instrumenter til at fremme nuklear sikkerhed i de tidligere Sovjetrepublikker og de central- og østeuropæiske lande.
Det sker bl.a. gennem PHARE- og TACIS-programmerne, hvor EU arbejder for at få overført vestlig sikkerhedskultur omkring atomkraft til de relevante aktører.
Det er Socialdemokratiets holdning, at Tjernobylreaktorerne bør afvikles, idet det vil være en markant miljømæssig forbedring.
De to atomreaktorer, der færdiggøres i Ukraine, skal erstatte reaktorerne på Tjernobylværket ifølge en international aftale.
De nye atomreaktorer er sikkerhedsmæssigt betydelig bedre end Tjernobylreaktorerne.
Socialdemokratiet støtter, at det internationale samfund yder bistand til erstatningsreaktorerne i Ukraine, mod at Tjernobylreaktorerne lukkes.
Vi prioriterer lukningen af Tjernobyl meget højt.
Tilmed medfører bistand fra det internationale samfund større mulighed for at påvirke sikkerhedsniveauet på de nye reaktorer.
Det betyder bl.a., at Østbankens kriterium skal være opfyldt, og at der skal være den nødvendige sikkerhedsmæssige standard.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Ja, der er jo det meget enkle forhold i det, at det er danske skatteyderes penge, der nu skal bruges til at bygge nye atomkraftblokke for.
Der skal jo også bruges penge fra Euratom.
Ministrene kan givetvis oplyse, hvor mange det bliver til.
Hvis det først bliver godkendt i Østbanken, vil der dernæst komme - jeg har i engelske aviser læst tallet 400 mio. dollars, som skal bevilges af EU's kasse, altså af danske skatteydermidler, og som skal bruges til at lave atomkraftværker.
Det må dog være en debat værd.
Det håber jeg også den socialdemokratiske ordfører er enig i. Så vil jeg godt spørge Socialdemokratiet: Hvis man nu ikke kan støtte Enhedslistens forslag til vedtagelse, som jo blot er et udtryk for den atomkraftpolitik, vi ellers har været enige om her i Danmark, men som vi altså ikke er fælles om længere, desværre, vil man så i det mindste være med til, at vi får etableret en uafhængig undersøgelse af omstændighederne omkring denne her sag?
For det kan jo godt være, Socialdemokratiet er helt roligt, men i den internationale presse kommer der flere og flere oplysninger frem, der underminerer hele beslutningsgrundlaget for det her.
Vil Socialdemokratiet i det mindste ikke være med til, at vi får det kulegravet?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-03-04:
Hr. Kim Behnke fremmanede et rædselsscenario, hvor man i andre parlamenter gav sig til at drøfte dansk energipolitik og blande sig i interne danske anliggender.
Jeg kan oplyse hr. Kim Behnke om, at det sandelig allerede er sket, dette forfærdelige.
Så vil jeg bare oplyse hr. Kim Behnke om, at vindkraften på elsiden altså er den bedste med hensyn til CO2.
Den går da heldigvis stærkt frem her i Danmark; den kunne man også benytte sig af i Ukraine for eksempel, og det kunne vi også hjælpe dem med.
Så den side af sagen er der altså gangbare, brugbare alternativer til, også i forhold til det kulproblem, som vi vitterlig har her i Danmark.
Det skal erkendes.
Pernille Frahm (SF), 1999-03-04:
Hr. Ebbe Kalnæs finder jo bare, at man skal have indført de her atomkraftværker; så er man på rette spor.
Men sagen er jo, at Ukraines elforbrug falder, og det kan vi så være kede af og synes, at det er et resultat af et problem, en manglende social og økonomisk udvikling.
Og jeg er sådan set enig i, at det er det.
Men det er også et resultat af noget; altså det kunne godt rettes op på en anden måde.
Det kunne rettes op ved, at man i stedet for gav støtte til investeringer, hvor man laver energibesparelser.
Det sætter nemlig arbejde i gang.
Det giver nemlig arbejdspladser på bordet.
Det giver nemlig mulighed for at lave småindustri, for at lave de her radiatorting, som vi har så mange af i Danmark, termostater og sager.
Det giver mulighed for en økonomisk udvikling i Ukraine - i Ukraine.
Opbygning af atomkraftværker med vestlig teknologi giver gode penge til vestlig atomteknologi.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-03-04:
Men fru Pernille Frahm, jeg har intet imod energibesparelser.
Men man kan ikke leve af energibesparelser, og det behøver man ikke tage derover for.
I hele Sydeuropa, på hele Balkan, regulerer de varmen over vinduet.
Det er vi da godt klar over.
Det er ikke noget nyt.
Af de 500 millioner mennesker, vi formentlig er i EU på et eller andet tidspunkt, har to tredjedele af dem stort set aldrig set en radiatorventil.
Det ved jeg da godt.
Man kan ikke leve af det her.
De mennesker skal i gang.
Det, der er det afgørende i den sammenhæng, er, at vi er villige til at hjælpe dem, at vi er villige til at sikre, at de ikke kommer galt af sted med atomkraftværkerne.
Det vil sige, at vi skal med ind i processen og kontrollere, men vi skal ikke ind og bestemme og bedømme, hvad de skal.
Bæredygtig udvikling er for SF og Enhedslisten noget med »vores facon«.
De vil også gerne lave hele verdens økologi, men de ved, at 30 pct. af den fødevareproduktion, der er, ville falde væk med økologi.
Der skulle både fældes regnskove og meget mere for at brødføde verden.
Altså bæredygtig udvikling er noget med, at man er hoven over for en lang række mennesker, som skal have mulighed for at komme med socialt og økonomisk.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-03-04:
Det Radikale Venstre er modstander af atomkraft.
Der er en meget betydelig sikkerhedsrisiko, og der er et fuldstændig uløseligt affaldsproblem.
I Danmark råder vi selv for vores energipolitik, og i den indgår a-kraft ikke.
Men vi kan, desværre må jeg sige, ikke bestemme over andre landes energipolitik, end ikke Barsebäck, som er notorisk fejlplaceret tæt ved et andet lands hovedstad, nemlig København, som er placeret tæt ved Barsebäck, som ligger i Sverige.
Selv ikke det kan vi få lukket, for vi kan ikke bestemme over Sveriges energipolitik.
Vi kan udøve politisk pres, vi kan forhandle, vi kan gå i dialog, men diktere kan vi ikke.
Danmarks indsats over for de mange usikre og dårlige a-kraft-værker i især Øst- og Centraleuropa har koncentreret sig om at indkapsle problemet ved at gøre værkerne sikrere eller nedlægge dem.
I alle tilfælde kræver det økonomisk bistand og energipolitisk rådgivning med henblik på energibesparelser og brug af andre energikilder, men det er landene selv, der bestemmer, om de vil overgå til andre energikilder; det er ikke noget, vi kan pålægge dem.
Vore muligheder i forbindelse med Tjernobyl og problemerne i Ukraine kan beskrives som et dilemma.
Enten hjælper vi til med at gøre eksisterende værker sikrere, selv om der er vanskeligheder med at gennemføre det, uanset om der er problemer med EBRD, uanset om der er problemer med atomkraftlobbyen, uanset alt, for alternativet er, at der ingenting sker, og så ligger forurenings- og risikofaktorerne stadig væk dér og tikker og er en trussel for os alle sammen.
Vi har kort sagt ikke andet valg end at hjælpe med at indkapsle problemet og gøre det eksisterende værk sikrere, end det er nu.
Et andet alternativ er også, at Ukraine beder russerne om at hjælpe sig med at gøre det pågældende værk sikrere, og det bliver sikkerhedsniveauet ikke så forfærdelig meget bedre af, er vi temmelig overbevist om.
Det Radikale Venstre så gerne, at hele Ukraines energisituation blev gennemarbejdet, og at Ukraines politikere valgte en anden energipolitik end den, de har nu.
Men så langt rækker vores kompetence ikke, og det skal vi nok være glade for, for det ville jo sige, at også andre lande kunne pålægge os en anden energipolitik end den, vi har,
muligvis pålægge os at indføre a-kraft.
Der kan gøres meget på det område, men som hr. Ebbe Kalnæs fra CD før sagde, så skal energien jo til syvende og sidst komme et sted fra; den kommer jo ikke af energibesparelser. Man får bare udnyttet den energi, der bliver produceret, bedre ved at gennemføre fornuftige besparelser.
Det Radikale Venstre vil gerne have anden energi end a-kraft, men vi vil også hellere have sikre end usikre a-værker.
Enhedslisten og SF vil åbenbart hellere have de usikre forureningsbomber liggende, hvor de gør, og have dem til at tikke til fare for os alle sammen.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte nogen af de forslag til vedtagelse, der er fremsat.