runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2004-05-19:
Det kan jeg meget nemt sige ja til, men spørgsmålet er, hvad vi kan gøre ved det.
Vi lever i et land, der i modsætning til mange andre lande hele vejen gennem det 20. århundrede har tilladt såvel kommunisme som nazisme, men det førte jo ikke til, at nazismen fik godt fodfæste i Danmark.
Tværtimod var der næppe noget land, hvor nazismen fik så ringe tag i befolkningen som netop i Danmark, hvor nazismen var tilladt, og jeg synes heller ikke, man kan sige, at kommunismen har eller har haft noget særlig imponerende fodfæste i Danmark, så jeg synes ikke, sporene skræmmer.
Jeg synes, det kan konkluderes, at vel er der problemer med grundloven, som vi ministre og Folketinget ofte støder ind i.
Den ene dag forhindrer den det ene, og den anden dag forhindrer den det andet.
Men det er altså danskernes nedarvede grundlovsmæssige principper, der stammer fra salig Grundtvigs tid.
Grundtvig sagde: »Munden fri, men Hænderne bundet.
Det var den grundtvigske recept.
Vi må tage fat i skolerne, hvis Hizb-ut-Tahrir strækker sine fangarme derind, og vi må tage fat i integrationsafdelingerne i kommunerne, sådan som Københavns Kommune er i gang med, fordi der tilsyneladende arbejder nogle medlemmer af Hizb-ut-Tahrir i integrationsafdelingen i Københavns Kommune.
Det synes borgmesteren er et problem, og det synes jeg også.
Det er alle disse steder, vi må tage fat.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg må sige, at det undrede os i Dansk Folkeparti, at man overhovedet kunne være modstander af, at et land, som er demokratisk og frihedselskende, og som gerne vil gøre en god indsats på sundhedsområdet for sin egen befolkning, f.eks. i forbindelse med en SARS-epidemi, kan være medlem af Verdenssundhedsorganisationen eller bare være observatør, som det her forslag går ud på.
Nogle ordførere mente så, at det var forkert at tage endelig stilling til forslaget på det tidspunkt, hvor det var fremsat, og hvor vi havde første behandling af det, for da havde de ikke overstået det valg, som på det tidspunkt var på vej på Taiwan.
Derfor ville det være nogle forkerte signaler, man sendte, hvis man tog stilling til det forslag allerede inden det parlamentariske valg på Taiwan.
Det er jo et generelt problem, som alle lande kan få, at der opstår epidemier, at der er behov for samarbejde omkring bekæmpelse af epidemier, og så får man måske ikke den bistand, som man gerne vil have - det er i hvert fald det, Taiwan siger - fordi man ikke er observatør og ikke har det fulde samarbejde med WHO, Verdenssundhedsorganisationen. Derfor kunne de på Taiwan ikke få den rigtige hjælp, den rettidige hjælp i forbindelse med SARS-epidemien.
Det er selvfølgelig problematisk, hvis der er lande, der på den måde forbigåes, når det handler om den rigtige hjælp ved store epidemier, som kan koste mange mennesker livet. Derfor undrer det os i Dansk Folkeparti, at både regeringspartierne, Venstre og De Konservative, Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre, store hæderkronede partier i det danske Folketing, der har været med i mange år, ikke kan indse, at det er fornuftigt at støtte de tanker, som SF, Enhedslisten, Kristendemokraterne og også Dansk Folkeparti har om, at man skal give denne observatørstatus til Taiwan. Det er jo ikke, fordi det ville være en verdensrevolution, hvis vi gjorde det.
Der er nogle, der argumenterer med: Uha, sikke noget, vi kan ikke gøre det, fordi Taiwan ikke er medlem af FN.
Men hvis vi kigger på de medlemslande, de organisationer, der er tilknyttet Verdenssundhedsorganisationen, er det bestemt ikke noget krav, at man skal være medlem af FN, overhovedet ikke.
Taiwan er omfattet af meget samarbejde på forskellig vis.
Europa-Kommissionen har åbnet et kontor på Taiwan, som skal fremme erhvervssamarbejdet og kulturelt samarbejde.
Vi har kulturelt samarbejde, vi har overvejet og diskuteret dobbeltbeskatningsaftaler, som vi fra dansk side vil lave med Taiwan.
Hvorfor kan man så ikke bakke op bag ved det meget stille og rolige ønske om, at Taiwan kan få observatørstatus i FN's Verdenssundhedsorganisation?
Det har vi meget svært ved at forstå.
Vi vil opfordre de ordførere, som angav som argument, at de skulle have overstået valget på Taiwan, til at tage ordet og her under behandlingen i dag fortælle, hvorfor man stadig væk ikke ønsker, at Taiwan kan blive observatør i Verdenssundhedsorganisationen WHO.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-19:
Ærlig talt, må jeg sige til udenrigsministeren, hvad har den spændte situation i Taiwanstrædet at gøre med ønsket om at kunne sætte ind med en effektiv sygdomsbekæmpelse i Taiwan?
Det er meget, meget svært at se.
Vi går som bekendt i Dansk Folkeparti ikke ind for etkinapolitikken, men lad det spørgsmål fuldstændig ligge.
Det behøver vi slet ikke at diskutere her.
Der er tale om en observatørpost i Verdenssundhedsorganisationen, der ikke skulle rumme diplomatiske vanskeligheder, fordi der ikke ligger nogen form for anerkendelse af Taiwan i den status.
Er sagen ikke, at det her simpelt hen er det, at de vestlige lande ikke tør andet end at støtte den stærke, støtte den, der har de fleste muskler, nemlig kommunistkina?
Jeg vil også minde om, at udenrigsministeren, før han blev udenrigsminister, har haft et ganske andet syn på de her ting.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Udenrigsministeren har det samme synspunkt, som han havde, før han blev udenrigsminister, nemlig at det ikke tilkommer os at skabe en konflikt hen over Taiwanstrædet, som vi i øvrigt ikke derefter bidrager til rent praktisk.
At risikere at der kommer brand hen over strædet, er faktisk meget uklogt. Jeg synes faktisk ikke, det tilkommer os at prøve at sætte gang i den proces, som kan være en negativ spiral, der fører til væbnede konflikter.
Hr. Jesper Langballe vil jo ikke være på Taiwan i den situation og kan i hvert fald ikke foretage sig noget i den situation, så det er en meget billig omgang. Det, vi gør, er at sørge for, at forholdet til Taiwan bliver udbygget.
Det gør vi kulturelt, og det gør vi økonomisk.
Det er vejen frem, det er måden at gøre det på.
Danmark laver desuden en dobbeltbeskatningsaftale, hvilket også er en udbygning.
Derfor er jeg også hele tiden gået ind for etkinapolitikken.
Den er basis for, at disse to enheder kan drøfte sig frem til en fornuftig måde at leve på.
Den effektive sygdomsbekæmpelse er jo præcis det, vi understreger der skal være tale om, og som EU også har understreget på alle EU-medlemmers vegne i sin tale her i Genève - var det den 17. maj? - hvor man understregede, at der skal være et styrket og fordybet samarbejde mellem WHO og Taiwan for at sikre sundhedstilstanden på Taiwan.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-19:
Jamen hvis man altid holder med den stærke part, fordi man skal undgå spændinger, hvad skal man så overhovedet deltage i internationalt samarbejde for?
Det er muligt - men det kan vi så diskutere en anden gang - at det kunne udløse spændinger, hvis hele det danske Folketing nu med brask og bram gik ind for en anerkendelse af Taiwans suverænitet og et medlemskab af FN.
Men i denne her
sag er der fornuftigvis kun én ting at sige, nemlig at sige til Fastlandskina: Nu driver I chikanen ud over alle grænser, når et fuldstændig diplomatisk, storpolitisk uskyldigt forslag om, at Taiwan skulle kunne deltage i international sygdomsbekæmpelse, bliver holdt ude af rent chikanemæssige grunde fra Fastlandskinas side.
Da burde resten af verden sige: Nej, sådan spiller klaveret ikke.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Det bliver jo ikke bedre af, at man gentager en fejl.
Taiwan holdes jo ikke ude af arbejdet.
Det viste SARS-bekæmpelsesarbejdet jo også; det viste, at der er et samarbejde om sygdomsbekæmpelse.
Det er i Taiwans interesse.
Det er i kinesernes interesse.
Det er i vores alle sammens interesse, at epidemier ikke får lov at udvikle sig.
Så selvfølgelig er der det samarbejde.
Og det skal der også være, og det har vi jo så også appelleret til bliver fordybet og forstærket.
Så spørger hr. Jesper Langballe, hvorfor man skal deltage i internationalt samarbejde, hvis man vil undgå spændinger.
Ja, nu kunne det jo altså være en god idé at deltage i internationalt samarbejde for at undgå spændinger, for det at søge spændinger og skabe spændinger kan jo snart sagt enhver ...
nå, jeg skal ikke sige hvem.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Udenrigsministeren siger, at Taiwan netop ikke holdes uden for samarbejdet, men det er i hvert fald ikke opfattelsen på Taiwan.
Taiwan er ikke observatør endsige medlem af FN's Verdenssundhedsorganisation, og i forbindelse med SARS-epidemien undlod man at inkludere Taiwan i organisationens officielle overvågnings- og responsnetværk, og man afstod også fra at sende eksperter til Taiwan på samme måde, som det skete i andre lande, hvor man bekæmpede epidemien SARS.
Det er den holdning, der er på Taiwan til de her ting, og jeg har ikke nogen grund til at tro, at oplysningerne ikke skulle være rigtige.
Det er jo klart, at hvis ikke man er observatør, hvis ikke man er medlem, så er man heller ikke i stand til et hundrede procent at følge det arbejde, som laves i WHO.
Og hvorfor dog stille sig på bagbenene over, at de skal have lov til at deltage i det arbejde? Det arbejde bør man da have lov til at deltage i som et selvstændigt land.
Mit spørgsmål til udenrigsministeren går på: Er det ikke dårlige undskyldninger, vejen bliver brolagt med hele vejen igennem i den her sag?
Først er det valget på Taiwan, der ikke er afsluttet.
Så er der måske nogle forfatningsændringer på vej.
Så er der det ene, så er der det andet, og så er der det tredje.
På et eller andet tidspunkt må man gøre boet op, så må man gøre sin stilling op.
Er Danmark i en position, hvor vi vil prøve på at føre en selvstændig udenrigspolitik eller en selvstændig politik i forhold til de her organisationer?
Er vi det?
Jamen det er vi da.
Derfor er det, at Danmark har en tradition for at kunne påvirke tingene udeomkring.
Per Stig Møller (KF), 2004-05-19:
Jeg synes, det er en meget klog og fornuftig holdning, som det store flertal i Folketinget har.
Jeg skal i anledning af hr. Peter Skaarups omtale af valget på Taiwan sige, at omtællingen af valget jo først afsluttes i dag.
Man forventer ikke, at det ændrer ved situationen, men valghandlingen bliver altså først afsluttet i dag med omtællingen af stemmerne.
Men man regner altså med, at Chen fortsat vil være præsident, og at der ikke kommer store overraskelser ved omtællingen.
Han har fremlagt sin køreplan for en forfatningsændring, som også forklarer det spændte forhold, der er ude i området, som derfor også betyder, at jeg stadig væk må fraråde, at man rokker ved etkinapolitikken.
Den er lidt vanskelig for os at tage stilling til, fordi Chen på den ene side lægger op til, at en forfatningsændring ikke skal vedrøre spørgsmålet om Taiwans status, men på den anden side tilkendegiver han, at han heller ikke accepterer etkinaprincippet.
Det er lidt svært for omverdenen at få hold på, at man både siger, at der ikke er nogen ændring, og samtidig accepterer man ikke etkinaprincippet.
Derfor er vi i den situation, at Kina er meget skeptisk over for disse planer, for hvilken vej falder det ud?
Er det etkinapolitikken, eller er det pludselig total uafhængighed, altså formelt tokinapolitikken?
Der har Kina så udtrykt, at man er parat til at bære alle nødvendige omkostninger for at standse Taiwans uafhængighedsbestræbelser.
Det betyder altså, at vi fortsat er i en meget uheldig, anspændt situation i Taiwanstrædet, og det er altså vigtigt, at ingen af os udenfor begynder at skabe uro og puste til ilden.
Der skal vi altså i den periode og i den tid udbygge, som hr. Peter Skaarup rigtigt anførte, vores dialog med begge parter og styrke vores økonomiske og kulturelle samarbejde med Taiwan, som vi jo også gør med bl.a. den dobbeltbeskatningsaftale, der er i vej. Med hensyn til WHO er det altså sådan, at Danmark og EU fortsat arbejder for at sikre Taiwan den bedst mulige adgang til WHO's ekspertise, dvs. teknisk bistand og information fra WHO samt deltagelse i ekspertmøder.
EU har derfor opfordret WHO's sekretariat til yderligere at styrke samarbejdet med Taiwans sundhedsmyndigheder og sikre taiwanesiske sundhedseksperter adgang til møder og arbejdsgrupper.
EU har ligeledes opfordret Kina og Taiwan til at forbedre det sundhedsmæssige samarbejde, og der kan i disse sammenhænge bygges på de gode erfaringer fra håndteringen af SARS.
Jeg ved godt, at man diskuterer det ene og det andet i den forbindelse, men der er dog gode erfaringer fra håndteringen af den.
Den danske regering vil følge udviklingen i det praktiske samarbejde mellem Taiwan og WHO.
Regeringen har i bilaterale kontakter til såvel Kina som Taiwan opfordret til, at der findes pragmatiske løsninger på Taiwans deltagelse i det internationale sundhedsarbejde.
Regeringen vil fortsat aktivt forfølge denne politik med henblik på at sikre, at der ikke opstår sundhedsmæssige problemer, hverken for Taiwans befolkning eller for den øvrige verden, og det var også essensen af EU-indlægget i WHO forleden dag.
Søren Krarup (DF), 2004-05-19:
Jeg vil gerne stille integrationsministeren et spørgsmål om integration, for jeg synes, må jeg tilstå, at integrationsministerens hidtidige opfattelse af spørgsmålet har været behæftet med, skal jeg sige, en vis overfladiskhed.
Integrationsministeren har, så vidt jeg har forstået, hidtil i det væsentlige betragtet integration som et spørgsmål om, at de fremmede skal ud på arbejdsmarkedet.
Ministeren har i hvert fald afvist at forholde sig til de mere religiøst betingede kulturelle aspekter i spørgsmålet, bl.a. har integrationsministeren sagt, at han vil ikke være minister for leverpostej og tørklæder.
På en løbeseddel, der blev uddelt ved Nørrebrohallen den 9. maj, konstaterer en islamisk organisation, formentlig Hizb-ut-Tahrir, at for en muslim er det absolut forbudt at efterligne de vantro i anliggender, der betragtes som en del af deres religion eller livsstil.
Heraf fremgår det jo, at denne muslimske organisation er principiel modstander af integration, og jeg vil spørge integrationsministeren: Giver det ikke basis for en ny overvejelse af, hvad integration egentlig er?
Kan man ikke sige, at det ikke blot er et spørgsmål om ansættelse på arbejdsmarkedet, men om hele holdningen til det land, man er kommet til?
»Hvilke overvejelser over integration i religiøs og kulturel sammenhæng giver det ministeren anledning til, når det ifølge Hizb-ut-Tahrir, der i Sverige betragtes som en terrororganisation, er forbudt og umuligt at integrere muslimer i ikkemuslimske lande?«
Lene Espersen (KF), 2004-05-19:
Jeg vil bare sige til hr. Søren Krarup, at det eneste, jeg har kendskab til i dag, er Rigsadvokatens redegørelse.
Det er korrekt, at der er sket en række anmeldelser, og at politiet er i gang med en række efterforskninger, men jeg har ikke kendskab til noget nyt bevismæssigt materiale på nuværende tidspunkt.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at regeringen fuldt ud deler den afsky, som jeg fornemmer, resten af Folketinget nærer for foreningen, og derfor vil vi naturligvis også følge sagen så tæt, som det overhovedet er muligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-05-19:
Nu indledte statsministeren med at sige, at det kun var nogle få afstumpede soldater, som var skyldige i overgrebene og torturen.
Men statsministeren er vel klar over, at allerede i februar var der sat undersøgelser i gang vedrørende 37 dødsfald i det britiske militære besættelsesområde; 6 af disse dødsfald var sket blandt fanger i britiske styrkers varetægt, og derefter blev der i månederne fremefter ved med at komme oplysninger om dødsfald. Hvorfor foretog man sig fra dansk side ikke noget i den forbindelse, eller foretog man sig noget, som vi ikke har fået noget at vide om?
Og er statsministeren sikker på, at det kun er nogle få afstumpede soldater, og at det ikke er noget, der er mere systematisk og rækker længere og højere op i det militære system?
Det kom f.eks. frem, når det gælder den amerikanske sag, at billeder viser, at efterretningsagenter har været med
til at instruere soldaterne.
Er statsministeren hundrede procent sikker på, at der ikke her kun er tale om toppen af et isbjerg, og at ansvaret er langt bredere og langt højere oppe end hidtil antaget?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-19:
Det sidste spørgsmål er jeg nødt til at undersøge, før jeg kan besvare det.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Statsministeren snakker stadig væk udenom.
Mener statsministeren ikke, at artikel 12 i Genèvekonventionen gælder for Danmark, den artikel 12, som omhandler, at vi ikke bare skal undersøge viljen hos dem, vi overdrager fanger til, men også evnen - ability er ordet i den engelske udgave?
Mener statsministeren ikke, at Genèvekonventionens artikel 12 gælder for Danmark?
. Så må jeg stille statsministeren et direkte spørgsmål om den Røde Kors-rapport, som kom i februar 2004, som lige præcis omhandlede danske fangers overlevering til de engelske fængselsmyndigheder i Buccafængslet, og som lige præcis handlede om, hvordan folk i det afsnit blev isoleret og mishandlet og ydmyget, og at der blev anvendt det, man kun kan karakterisere som tortur, imod dem: Hvornår blev statsministeren eller de danske myndigheder bekendt med denne Røde Kors-rapport?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-19:
Som jeg tidligere har oplyst flere gange her i Folketinget, er de enkelte lande i den multinationale sikringsstyrke ansvarlige for overholdelsen af gældende internationale normer for tilbageholdelse af personer.
Og Danmark har i henhold til disse regler indgået en aftale med Storbritannien om overdragelse af tilbageholdte civile, der formodes at udgøre en sikkerhedsrisiko for koalitionen.
Det fremgår af aftalen, at Storbritannien forpligter sig til at overholde den fjerde Genèvekonvention og anden international lovgivning, samt at Danmark har ret til at føre tilsyn med overdragne personer for derigennem at påse, at der ikke sker brud på den humanitære folkeret.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Statsministeren snakker jo udenom.
I henhold til Genèvekonventionens artikel 12 har Danmark, når vi overdrager fanger til England, et ansvar for på forhånd ikke bare at sikre os, at England har vilje, men også, at de har evne til at overholde Genèvekonventionen.
Det, jeg spørger om og spørger om igen, er: Hvordan levede den danske regering op til den forpligtelse, især da der var kommet en lang række rapporter, som viste, at det gjorde englænderne ikke?
Lad mig bare tage en presserapport, som blev bragt i The Independent den 15. februar, hvor overskriften lyder: Mistede britiske soldater enhver kontrol og anstændighed i den berygtede Buccafangelejr?
Hvorfor var det selvfølgelig interessant for Danmark?
Jo, det var det, fordi de personer, som Danmark fangede og gav til englænderne, lige præcis blev indsat i Buccafangelejren, og derfor må jeg altså spørge statsministeren igen: Hvad gjorde man fra den danske regerings side for at forvisse sig om, at briterne ikke alene havde viljen, men også evnen til at overholde Genèvekonventionen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-19:
Jeg har allerede flere gange sagt, og jeg gentager det også gerne, at jeg på det skarpeste tager afstand fra disse afskyvækkende overgreb.
Det er et ufravigeligt krav, at alle lande, herunder dem i koalitionen, overholder Genèvekonventionerne og foregår med et godt eksempel, og det er klart, at de ansvarlige for eventuelle brud på konventionerne skal drages til ansvar.
Jeg er glad for at konstatere, at de amerikanske og britiske myndigheder har reageret med den største alvor på sagen, og at der tages konkrete skridt til at rette op på situationen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
I henhold til Genèvekonventionens artikel 12 påhviler det et land, som har taget fanger, og som overleverer de fanger til et andet land, at sikre sig, at det pågældende land ikke alene har vilje til, men også evne til at overholde konventionerne.
Det er jo en meget relevant paragraf for Danmark, fordi Danmark har taget fanger i Irak, og fordi vi har overleveret de fanger til England, til de britiske styrker.
Derfor er det jo interessant at høre, hvad man i regeringen har gjort for at undersøge, om England ikke alene havde viljen, men også evnen til at overholde Genèvekonventionen, især da i en situation, hvor vi har fået rapport efter rapport, artikel efter artikel, som lige præcis har sat spørgsmålstegn ved de engelske styrkers vilje/evne til at overholde Genèvekonventionen i deres måde at opføre sig på i Irak.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-19:
Jeg går ikke rundt og siger, at USA ikke begår fejl eller USA
kun er godt, selv om nogle gerne vil prøve at fremstille det sådan.
Jeg vil gerne sige, at det, vi oplever nu fra venstrefløjens side, dog er det værste hykleri og historieløshed ud over alle grænser.
Det var hr. Villy Søvndal selv, der bragte historien på bane.
Jeg kan ikke lade være med at sige, at hvis vi kigger på det historisk, er det dog således - alle de fejl ufortalt, som sikkert også USA har begået - at USA i historiens løb har kæmpet for frihed, for demokrati mod diktatur.
Derfor ofrede unge amerikanere livet under første verdenskrig i Europa; derfor ofrede unge amerikanere livet under anden verdenskrig i Europa; derfor ofrede amerikanerne store ressourcer på at beskytte Vesteuropa mod kommunismen i Øst under den kolde krig; derfor engagerede USA sig i at få løst borgerkrigen på Balkan, som vi europæere ikke selv var i stand til at løse - bare for at nævne nogle eksempler.
Det er jo de historiske kendsgerninger, at amerikanerne givetvis har begået fejl i historiens løb, men hvis vi ser det i det store historiske lys, så har amerikanerne først og fremmest kæmpet for frihed, for demokrati, også for vores frihed.
Det synes jeg ærlig talt også hr. Villy Søvndal skulle tænke på.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-19:
Jeg har et spørgsmål, der rækker bagud, og et, der rækker fremad.
Når statsministeren siger, at der ingen grund er til at antage, at uhyrligheder kunne finde sted i et land med så velanskrevne demokratiske traditioner som USA, vil statsministeren så love at prøve at læse noget af den nyere krigshistorie i forhold til Vietnam, i forhold til krigene i Chile, i forhold til hovedparten af de sydamerikanske lande, Nicaragua osv. og prøve på via historielæsningen at få fat på, om det her er en undtagelse eller er noget alment? Problemet er, at hvis statsministeren er så forblindet, at han ikke ser det, nogle af os andre oven i købet har set udvirket sådan i kød og blod, bliver det jo svært, og så bliver det fremadrettede spørgsmål vel også svært.
Statsministeren skal jo tale med Bush i næste uge.
Vil statsministeren da bede Bush om dels at underskrive torturkonventionens tillægsprotokol, dels tilslutte sig Den Internationale Straffedomstol?
Det er klart, at hvis man har det forblændede indtryk, at USA kun er godt, er der vel ikke noget særskilt behov for at bede om den type underskrifter.
Men vil statsministeren bede om, at USA nu endelig underskriver de to konventioner og for min skyld gerne også de andre godt 30 konventioner, som USA indtil nu ikke har skrevet under på?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-05-19:
Der lå jo ikke skyggen af et spørgsmål i det, hr. Søndergaard nu sagde.
Derfor kan jeg kun gentage, hvad jeg allerede har sagt, nemlig at den danske regering naturligvis tager skarpt afstand fra de mishandlinger, der har fundet sted af irakiske fanger, at den danske regering vedholdende har krævet og kræver, at alle overholder internationale konventioner, herunder også Genèvekonventionen.