Tove Lindbo Larsen (S), 1998-01-21:
Det er meget tilfredsstillende, at vi med denne redegørelse fra sundhedsministeren får lejlighed til at drøfte den forebyggelsespolitik, der har så stor betydning for danskernes sundhed.
Det er også meget tilfredsstillende, at regeringen har en så positiv holdning til forebyggelse.
Det fremgår tydeligt af sundhedsministerens redegørelse.
Det er et stort og flot stykke arbejde, ministeriet har præsteret, og der er materiale, som vil være et godt grundlag for kommende aktiviteter på sundhedsområdet.
Det er en meget god idé, at forebyggelsestallene vil udkomme som en selvstændig publikation i fremtiden.
For år tilbage var vaccination noget nær det eneste større forebyggelsesinitiativ, der fandtes.
Nu ser man betydelig mere nuanceret på sagen.
Og ministeren nævner i sin redegørelse, at ansvaret ligger dels hos det offentlige og dels hos den enkelte selv.
Det er Socialdemokratiet enigt i, og jeg skal komme tilbage til det senere.
Aviser og farvestrålende brochurer giver gode råd om al slags forebyggelse, og jeg synes, man skal se sig godt for:
Fiskeolie er godt for det ene, ingefær for noget andet, hvidløg for noget tredje, fibre for fordøjelsen, massageapparater for musklerne, lamper for varmen, og sådan kunne jeg blive ved meget længe.
Om man vil deltage i alt dette, er den enkeltes ansvar.
Jeg skal ikke underkende, at nogle mener, at kosttilskud er godt.
Og man kan jo benytte sig af det, hvis man vil, eller lade være.
Det er ikke skadeligt for helbredet, men det kan måske blive det for tegnebogen.
Helsekost er meget populært, og derfor var det godt, at vi fik lovgivningen om det, så der blev ryddet op i branchen.
Spørgsmålet er nu at finde en balance mellem kosttilskud og helsekost.
Når jeg nævner alt dette, er det, fordi det er en del af menneskers livsstil.
Og livsstilen påvirkes af mange ting, og den er en væsentlig faktor i sundhedsbegrebet.
At forebyggelse og sundhedsfremme skal prioriteres højt, er Socialdemokratiet enigt med regeringen i. Forebyggelse skal imidlertid ses i et bredt perspektiv, også ud over sundhedssektorens område, og det ser ud til, at Forebyggelsespolitisk Råd nu er kommet godt i gang igen, og det glæder jeg mig over. Eksempler på andre områder: Et godt trafiksystem, der tager hensyn til brugerne, hvor sikkerheden sættes i fokus, og hvor man tænker nyt med henblik på transporten mellem bolig og erhverv eller uddannelsessted, og at sikre en overskuelighed, der giver alle, også børn og ældre, tryghed ved at færdes i trafikken, er væsentligt at tænke på ved trafikplanlægning.
Et rent miljø er blevet så væsentlig en faktor i forebyggelsen og sundhedsfremmen, at det må ligge enhver ansvarlig stærkt på sinde.
Og ren luft og rent vand er afgørende, men ingen selvfølge. Arbejdsmiljøet er en afgørende betingelse for at nå de sundhedspolitiske mål at højne levealderen og få et godt liv.
Det drejer sig her både om sådanne begreber som arbejdet med farlige stoffer, sikkerheden på arbejdspladsen, indeklimaet og meget andet.
Og et godt samarbejde mellem organisationerne og politikerne og mellem arbejdsgiverne og arbejdstagerne er nødvendigt for at opnå gode resultater.
Det kan jo ikke være rigtigt, at man bliver syg af at gå på arbejde. Den sundhedsfremmende indsats skal også have sin plads på de offentlige institutioner, og her spiller institutionernes udformning og drift en stor rolle.
Og jeg tænker naturligvis også på brugerne, enten det er børn eller voksne, for menneskers velfærd skal ikke glemmes i det forebyggende arbejde, og det offentlige har et stort ansvar for det forebyggende arbejde, men ansvaret må deles mellem staten, amterne og kommunerne.
Jeg ser meget hen til de redegørelser, vi snart modtager fra amterne og kommunerne om deres planlægningsarbejde.
Og jeg mener, at det statistiske materiale, vi får, giver et godt grundlag for udvælgelsen af de områder, der skal sættes ind på i den kommende tid.
Det er også meget tilfredsstillende for
Socialdemokratiet, at ministeren vil lægge megen vægt på ernæringspolitikken og den særlige indsats for at reducere den sociale ulighed i sundhed, som nævnes i redegørelsen, for social ulighed er helt uacceptabel i Danmark.
Ikke desto mindre findes der mennesker, der befinder sig i en såkaldt social risikogruppe, og social- og sundhedsvæsenet må gå sammen om at hjælpe denne gruppe.
Og uligheden opleves undertiden også fra egn til egn, ja endda fra bydel til bydel.
Det er et spørgsmål om, hvad det er for livsvilkår, vi giver folk, og der er meget, vi skal være opmærksomme på for at fjerne eller i hvert fald mindske uligheden i sundhed.
Børn i misbrugsfamilier har brug for en særlig hjælp, og vi skal fokusere stærkt på at yde den hjælp, der skal til for at give disse børn en rimelig opvækst.
Alkoholpolitisk Kontaktudvalg er også opmærksomt på, at vi måske ikke har gjort det godt nok, at det må forbedres, og at der må en øget indsats til.
Jeg synes også, vi skal være opmærksomme på, at kan vi opfange nogle eventuelt kommende problemer for børn, så må det gøres, måske ved en form for ændring eller udbygning af sundhedsplejerskeordningen.
Det er nogle ting, vi skal se nærmere på.
Jeg tror også, det er nødvendigt med hjælp fra et netværk, som måske endnu ikke findes, men som så må skabes, og derfor må alle, der oplever disse tragiske tilfælde, prøve at skaffe børnene hjælp. Ministeren har helt ret, når hun skriver, at en udjævning af den sociale ulighed i samfundet forudsætter en ændret opfattelse af flere ting: af samarbejdet mellem myndighederne, både staten og kommunerne, af fællesskabets og de frivillige organisationers muligheder og af borgernes gensidige omsorg for hinanden.
Indsatsen imod alkoholmisbrug blandt unge omtaler ministeren især, og det får vi lejlighed til at diskutere på et senere tidspunkt.
Vi er godt tilfredse med, at også justitsministeren er opmærksom på, at der skal være en strengere kontrol med udskænkning af alkohol.
Det er nogle af de ting, som vi vil komme til at diskutere nærmere senere.
Jeg synes egentlig også, man på uddannelsesstederne, f.eks. de tekniske skoler og seminarier og andre steder, kunne vedtage en alkoholpolitik i fællesskab mellem lederne, lærerne og eleverne, for det kan man på virksomhederne, og så kan man vel også gøre det i uddannelsessektoren.
Forebyggelse og sundhedsfremme omfatter også ernæringsspørgsmålet.
Her er det grundlæggende, at det offentlige medvirker til, at forbrugerne får tilbud om rene, uforfalskede og sunde levnedsmidler og oplysninger om, hvad det er, de køber, så de kan sammensætte deres kost hensigtsmæssigt.
Og det offentliges opgave skal udføres i et tæt samarbejde mellem Sundhedsministeriet og Fødevareministeriet, og et gensidigt supplement uden overlapninger vil give gode resultater og en god anvendelse af ressourcerne. Her kan jeg ikke lade være med at nævne, at på f.eks. hospitaler og institutioner er man heldigvis kommet dertil, at man for hospitalernes vedkommende erkender, at den rigtige kost er et led i sygdomsbehandlingen.
Og med hensyn til institutionerne havde vi jo sidste år en konference om institutionskost, og jeg mener, at mange af de ting, der blev diskuteret og konkluderet, nu skal føres ud i livet.
Og jeg har forstået, at sundhedsministeren også er opmærksom på dette, og jeg hører gerne, hvilke initiativer, der kommet ud af denne konference.
Men man skal i hvert fald slå fast, at underernæring og fejlernæring på sygehuse accepteres ikke. Arbejdet med at hjælpe folk med at holde op med at ryge skal fortsætte ufortrødent, og at de unge og især kvinderne ikke har forstået budskabet, bekymrer mig virkelig.
Som på næsten ethvert område kan man også på sundhedsområdet lægge megen vægt på forskning.
Forskningen på sundhedsområdet har været nede i en bølgedal, men er nu på vej op, og det ser jeg som noget meget tilfredsstillende, for der er behov for denne forskning, så vi har et fornuftigt grundlag at gå videre på.
WHO's program »Sundhed for alle år 2000« nærmer sig sin afslutning: 2 år har vi tilbage til at opfylde kravene.
WHO siger blandt andet i sit program, som vi har tilsluttet os sammen med andre europæiske lande, at man skal lægge år til livet og lægge liv til årene.
Lad os fortsætte arbejdet.