Jytte Andersen (S), 2006-11-14:
De næste fem lovforslag vil få markante og langvarige virkninger for arbejdsmarkedet i årtier.
Faktisk er det sjældent, at vi træffer så vidtgående beslutninger, og så meget vigtigere er det, at vi har åbne debatter og gør os umage.
Efterløn, tilbagetrækning og seniorpolitik er de mest debatterede emner på den politiske scene og bredt i befolkningen.
Hvordan vil det gå med vore muligheder for at udvikle velfærdssamfundet, når befolkningssammensætningen aldersmæssigt tipper?
For os Socialdemokrater er efterlønnen hjerteblod.
Efterlønnen har været under politisk pres altid.
Altid har arbejdsgivere og borgerlige partier fundet den for attraktiv.
At kunne skalte og valte med den ældre del af arbejdsstyrken har arbejdsgiverne fundet naturligt.
Vi er tilfredse med aftalen om fremtidens velfærd og de fremsatte lovforslag, ikke alene fordi de har et væsentlig andet indhold end det, regeringen fremlagde til forhandlinger i foråret, men fordi de – først og fremmest – sikrer efterlønnen og de principper, den hviler på, langt ind i fremtiden: En ret til 5 års efterløn som overgang til pensionisttilværelsen.
Efterlønsalderen vil blive hævet; om 13 år fra nu vil efterlønsalderen starte med at blive hævet ½ år.
Alle, der i dag er 48 år og derover, berøres ikke.
Vi har altså en periode på 12-13 år til at sætte massivt ind for et bedre arbejdsmiljø, og vi starter til næste år.
Bedre arbejdsmiljø, mindre nedslidning, mindre udstødning var betingelser, vi satte, hvis vi skulle overbevise lønmodtagerne om, at de skulle blive lidt længere på arbejdsmarkedet.
Færre unge, flere ældre og længere levealder er den udfordring, vi står over for.
Generationsforpligtelsen over for vore børn og børnebørn og ansvaret for ældre på arbejdsmarkedet er den opgave, vi giver løsninger på med aftalen om et bedre arbejdsmiljø og en gradvis tilbagetrækning.
Jeg vil her ved førstebehandlingen trække de elementer frem, som har været helt afgørende for os.
Der er tale om en fortsat ret til 5 års efterløn – regeringen foreslog 4 år.
Efterlønsalderen hæves langsomt til 62 år i 2022 – i regeringens forslag skulle den være 63 år i år 2021.
Vi har fået en fortrydelsesret for dem, som ikke fik meldt sig til, så de senest 15 år før efterlønsalderen kan komme med.
Selvfølgelig får de lidt mindre ud af det; det siger sig selv, når man har betalt i et mindre antal år.
Regeringen havde ikke nogen forslag på dette punkt.
Vi har også sikret, at der ikke sker en forhøjelse af efterlønsbidraget.
Det var jo sådan, at regeringen foreslog, at efterlønsbidraget skulle stige med 667 kr. Og det kan nu betale sig for de lavtlønnede at tjene noget.
Vi har fået en betydelig bedre modregningsmodel for alle, der tjener op til 30.000 kr., og det er en model, som primært er et gode, en forbedring for de lavtlønnede.
Vi har fået en beskæftigelsesgaranti for alle ældre over 55 år, en ret til arbejde på overenskomstmæssige vilkår i et seniorjob med et indhold, som man selv aftaler med sin arbejdsgiver.
Her havde regeringen et forslag om, at man skulle fjerne den forlængede dagpengeret for alle over 55 år, og det ville jo betyde tab af dagpenge for mange tusinde.
Vi har fået sikret en massiv indsats for et bedre arbejdsmiljø; det var afgørende for os.
Forebyggelsesfonden er nu på 3 mia. kr., udbetalingerne sker til næste år med 200 mio. kr. og derefter 350 mio. kr. om året.
Hvad var det nu lige, regeringen foreslog?
Regeringen foreslog en nedslidningsfond på 100 mio. kr., og over for det står nu en fond på 3 mia. kr.
Socialdemokratiske forhandlere har altså været der, hvis nogen skulle være i tvivl om det, og de har sat markante aftryk.
Netop derfor har venstrefløjen det svært.
SF og Enhedslisten vil i denne debat gøre alt for at skræmme ældre fra vid og sans.
En forsmag fik vi ved forespørgselsdebatten i fredags: påstande om, at efterlønsalderen vil stige endnu mere, og at den vil komme snigende som en tyv om natten, og at pensionsalderen meget snart vil være 75 år.
Sludder og vrøvl fra ende til anden.
Skal efterlønsalderen hæves over 62 år, vil det være i år 2022, altså om 16 år fra nu.
Det vil allertidligst ske i år 2025 med 1 år.
Det vil altså berøre folk, der i dag er under 40 år.
Der skal fremsættes et lovforslag i Folketinget, og den gennemsnitlige alder skal være steget i en 2-årig periode, så mon ikke vi til den tid vil kunne høste gevinsten af en massiv arbejdsmiljøindsats?
Derudover kan jeg – som en detalje måske – sige, at det altså er noget, vi skal forholde os til om 19 år.
Det vil sige, at vi forinden får folketingsvalg i hvert fald tre, fire, fem gange – ja, det ved jeg jo ikke, men det bliver sådan deromkring.
Det går jeg ikke ud fra at regeringen har planer om at lave om på.
Forslagene indeholder først og fremmest justeringer af aldersgrænser, fjernelse af aldersdiskriminerende regler og præcisering af rettigheder for fremtidens seniorer, som vil stille krav om retten til et arbejde, men også ønsket om en større fleksibilitet, et sundt og godt arbejdsmiljø og en gradvis tilbagetrækning.
Forslagene her imødekommer til en vis grad disse behov, men der er et stærkt og påtrængende behov for en seniorpolitik, som respekterer erfaring, indsigt og kreativitet.
Jeg har indtryk af, at alle partier her i Folketinget er optaget af en bedre seniorpolitik.
Jeg har indtryk af, at alle partier gerne så et arbejdsmarked, der var mere fleksibelt, mere spændende, mere spændstigt.
Nu er det jo sådan, at det kun er næsten alle Folketingets partier, der bakker op om den her aftale.
Der er to partier, der ikke gør det.
Men jeg synes egentlig, at vi har en mulighed for her, netop fordi vi er i så god tid, at sørge for, at alle Folketingets partier får mulighed for at være med til at tænke nyt og kreativt i forhold til arbejdsmarkedsudvikling.
: Hvad med at lave en tænketank af kreative, fremadskuende, provokerende, filosofiske, nytænkende og kunstneriske mennesker?
Vi kunne jo gøre det på den måde – som en fuldstændig flad struktur – at hvert parti udpegede fem personer, som ikke var dybt forankrede i organisationer her eller i det faglige system, og som havde 3 måneder til at tænke nye og friske tanker og komme med et katalog til os om nogle gode ideer.
Og nogle ville vi kunne bruge, andre ville vi ikke kunne bruge.
Men jeg synes, at det kunne være spændende og godt, også for det samarbejdende folkestyre, hvis alle de partier, som faktisk sætter meget varme ord på nødvendigheden af en seniorpolitik, fik en mulighed for at sige: Vi kender fem mennesker, de har nogle smaddergode ideer, lad os sætte dem sammen om et bord og trække nogle af de gode ideer ud af dem, og lad os så kigge på de ideer ved en efterfølgende politisk behandling.
Det er først og fremmest et forslag til beskæftigelsesministeren, men selvfølgelig også til Folketingets partier.
Og jeg ville da selv synes, hvis det var sådan, at jeg var minister, at det ville være mægtig godt at have alle partier omkring mig.
Jeg ved ikke, om det lyder faretruende for den nuværende beskæftigelsesminister, men det tror jeg egentlig ikke.
Men det skal være min opfordring her til sidst, hvor jeg jo som sagt på Socialdemokratiets vegne har anbefalet forslagene.