Søren Søndergaard (EL), 2003-04-03:
Forleden havde vi en diskussion om bevarelse af det danske sprog.
Da var der jo ikke nogen grænser for velviljen her i salen.
For i teorien er alle, eller man skulle måske sige næsten alle, enige om, at i en globaliseret verden i forandring er der behov for, at det offentlige bevidst understøtter dansk sprog og dansk kultur forstået i en bred forstand.
Ikke bare forstået som lidt dansk musik, men også danskproducerede udsendelser, danske debatprogrammer osv.
Derfor er det jo interessant at se, hvordan det forholder sig i virkelighedens verden.
For der kunne man jo konstatere, at det, der var på programmet, var, som hr. Jens Rohde ganske rigtigt konstaterede, stort set udelukkende amerikanske serier.
Det gjaldt ikke bare i går, det gjaldt ikke bare i forgårs, det gælder også her i eftermiddag.
Det gælder altså i en situation, hvor TV 2 er en offentligt ejet public service-kanal.
Hvorfor er det gået sådan?
Jamen det er jo gået sådan, fordi TV 2 har lukket markedet ind ad bagdøren.
Det lå i den konstruktion, der blev lavet med TV 2. Man har allerede gjort en del af TV 2 til et spørgsmål om at fungere på markedet, og man bliver derfor nødt til også at give nogle indrømmelser dér.
Hvordan vil det så ikke gå, når TV 2 bliver fuldt ud privatiseret og fuldt ud skal fungere på markedsvilkår?
Det vil det gøre, fordi TV 2 i højere grad skal kunne klare sig på markedsvilkår, idet licenstilskuddet forsvinder.
Men det er også, som vi har været inde på, fordi der skal skabes overskud til de nye og private ejere.
De skal have et overskud, for ellers er der ikke noget grundlag for at investere i biksen.
Så har vi hørt indvendingen: Jamen vi kan jo bare lave nogle mere klare public service-krav.
Men det er jo også vigtigt, synes vi, at se på, hvad der kan være udviklingen.
Dengang TV 2 blev etableret, var der ganske rigtigt nogle af os, der gik imod den konstruktion for TV 2, der var, fordi det var et reklamefinansieret TV 2. Tænk, hvis vi dengang havde stillet os op og sagt: Prøv lige at høre, konsekvensen af det her bliver, at når man viser Tour de France-løb, så har man først Tour de France-løbet, og så laver man en reklame for det, så laver man noget, der hedder Tour de France-studiet, og så laver man en reklameblok derefter, og så går man tilbage og gentager lidt af Tour de France-løbet, og så laver man en ny reklameblok osv. Hvis vi havde sagt det, ville man have sagt: Det er jo et fuldstændig latterligt skræmmebillede.
Sådan kommer det jo aldrig til at foregå.
Derfor bliver vi selvfølgelig også nødt til at overveje, hvordan det her kommer til at se ud, ikke bare i starten.
Hvordan kommer det her til at se ud over en længere periode?
Der kan vi forudsige, at hvis de økonomiske forudsætninger skrider, og det kan de gøre - det er ikke et worst case-scenario, der er opstillet - så bliver der krav om at ændre betingelserne: færre public service-krav, flere reklamer, flere betalingsprogrammer.
Det vil oven i købet være nogle krav, der vil blive stillet af en magtfuld størrelse, som vil have direkte adgang til seerne og lytterne.
Den vil have direkte adgang til et meget bredt spektrum og vil selvfølgelig kunne bruge den adgang til at påvirke i retning af de holdninger, som må være dens.
Det vil være holdninger, som måske vil være i modstrid
med, hvad et folketingsflertal går ind for, men det vil jo i den situation være ligegyldigt, når man bliver sat under det her pres. Vi synes, det er uklogt, at befolkningen og folketingsflertallet vil afgive de muligheder, vi har for at styre udviklingen på det her punkt.
Vores alternativ, som vi hele tiden har sagt, er to selvstændige og offentlige public service-stationer, som er i konkurrence med hinanden.
Vi synes, det er godt, at de er i konkurrence med hinanden, og at de selvfølgelig også er i konkurrence med alle de andre private tv-stationer, der er mulighed for at oprette.
Og der eksisterer jo allerede mange.
De har ikke nogen forpligtelse i forhold til det danske sprog.
De har ikke nogen forpligtelse i forhold til den danske kultur.
De skal heller ikke have det.
Men det skal de to, som det offentlige skal stå for.
Som sagt er konklusionen: Det offentlige TV 2 er ikke godt nok, men vi har muligheden for at gøre det bedre.
Det har vi ikke, hvis vi lader markedet bestemme fuldstændig, og derfor er det en meget stor kulturpolitisk afgørelse, vi står over for.
Faktisk synes vi i Enhedslisten, at det er en så stor kulturpolitisk afgørelse, at det burde være befolkningen, som direkte tog stilling til den.