Lissa Mathiasen (S), 2003-04-10:
Jeg synes, den er alt for lavt prioriteret set i forhold til, at det trods alt er det enkeltes menneskes helt fundamentale trivsel i hverdagen, det drejer sig om.
Jeg kan forstå på ministeren og på Venstres ordfører, at man ønsker en lidt bredere debat, og den kan vi da også godt tage i dag, selv om tanken med forespørgslen er, at den primært går på råderetten, sådan som jeg har forstået det.
Men jeg synes, at det måske er en god idé også at tage en lille flig af den bredere debat, fordi jeg synes, og vi føler, det er ærgerligt, at man prioriterer boligpolitikken så lavt under denne regering.
Vores ønske fra Socialdemokraternes side er, at alle skal have tryghed for, at de uanset sociale omstændigheder kan bo i en god bolig i et godt boligområde som rammen om et godt og trygt liv, og det betyder altså, at der også skal nogle frihedsgrader til, uanset hvilken boligform man har.
Der er stærkt stigende ejerboligpriser, der er køer til private udlejningsboliger og alenlange ventelister til den almene sektor, og det dokumenterer, at der er boligmangel.
Men svaret på denne boligmangel er ikke, som vi ellers har hørt ministeren sige her i dag, salg af almene boliger.
Tværtimod vil en sådan bypolitik og en sådan boligpolitik skabe et endnu mere stift og endnu mere opsplittet boligmarked, hvor det bliver endnu vanskeligere for alt for mange mennesker at finde en acceptabel bolig.
Det er en myte, at provenuet ved salg af almene boliger vil føre til mere byggeri og til flere lejeboliger.
Kig til England, kig til Sverige, se til Holland - skræmmende eksempler på, hvordan det kan gå.
Der er ikke behov for disse ideologiske eksperimenter med salg og perspektivløse nedskæringer i by- og boligpolitikken.
Opsplitningen på boligmarkedet er man nødt til at mindske gennem en aktiv bypolitik, og i den forbindelse er det også vores ønske at få skabt større frihed for den enkelte.
Tidens løsen er individualitet, service, råderet.
Stadig færre ønsker at finde sig i ensartethed og standardiserede løsninger, og hvorfor skulle lejerne så gøre det?
For os er det afgørende, at lejerne får samme frihedsrettigheder, som andre har, og derfor ønsker vi fri råderet til beboerne i den almene sektor.
I dag er reglerne om, hvad den enkelte beboer må, ikke bare komplicerede, de er også meget bureaukratiske, og vi ønsker, at lejerne får ret til at kunne forbedre og indrette deres bolig efter eget ønske og efter behov. Det er imponerende, at vi nu i halvandet år har ventet på regeringens reformbestræbelser.
I halvandet år er der intet sket, i halvandet år har vi måttet høre, at der er igangsat udvalgsarbejde efter udvalgsarbejde, og i dag hører vi regeringen sige: Vi er ikke positive over for at lave en ensartet, fri råderet, så lejerne også har mulighed for at få råderet.
Jeg synes, vi savner ministerens saglige begrundelse: Hvorfor vente?
Hvorfor dette nøl?
Hvorfor denne passivitet?
For over et år siden havde man mulighed for at stemme for et
forslag, der gav øget råderet.
Hvad er den saglige begrundelse?
Hvorfor skal det kædes sammen med salg?
Har lejerne ikke lige så stor ret til at have råderet?
Jeg synes, ministeren skylder os et svar, for vi fik ikke svaret i forbindelse med ministerens tale.
I Socialdemokratiet har vi et ønske om fri råderet, som skal gælde alle, uanset indkomst og uanset om man er ejer eller lejer.
Det er det menneskesyn, vi står for, og det menneskesyn, man bør stå for, også når det gælder lejere.