runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Da vi i sidste samling behandlede det lovforslag, som er grundlaget for det, vi nu behandler, gjorde regeringen og regeringspartierne et stort nummer ud af, at arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer var udtryk for virksomhedernes sociale ansvar.
Derfor skulle det være skattefrit, så man kunne motivere til dette såkaldte sociale ansvar. Den argumentation kan regeringen ikke dække sin liberalisme ind under denne gang.
En direktørs private sundhedsforsikring, som han i dag ikke skal svare skat af, men efter forslaget nu skal have skattefradrag for, det har intet med socialt ansvar at gøre.
Det er dybt tragisk at se regeringen og Dansk Folkeparti skære endnu en skive af vores frie og lige sundhedsbehandling væk.
Som Socialdemokrater er vi inderligt imod grundtanken bag forslaget, nemlig at folk på arbejdsmarkedet skal prioriteres før pensionister og børn i sundhedsbehandling, uanset hvem der egentlig er mest syg.
Det er regeringens og Dansk Folkepartis kynisme skåret ud i pap, og det er sørgeligt at se at det grundlæggende princip om lige adgang til sundhedsbehandling blive undermineret og endnu mere sørgeligt at se, at det sker uden at indhente vælgernes accept.
Det er dog et væsentligt spørgsmål, så væsentligt, at man må formode, at det indgår i en valgkamp, og det gjorde det sådan set også.
logisk tænkende mennesker så laver en skatteordning, som tilskynder til Forsikringsdanmark.
Venstre sagde altså ét for at få magten og gør så det stik modsatte, når man har fået magten.
Det kan ikke siges stærkt nok.
Som Socialdemokrater vil vi ikke være med til at bruge fællesskabets penge til at springe 75-årige fru Pedersen og 7-årige Louise over
, for at direktøren kan komme til først.
En ting er, at det borgerlige Danmark synes, det er helt fint, at man privat betaler for at få en behandling på et privat hospital, men en anden ting er at bruge alle os andre til at betale for den særbehandling.
Vi synes, det er dybt usympatisk.
Vi kan ikke støtte lovforslaget.
Og sig så ikke, at der ikke er forskel i dansk politik!
Hans Andersen (V), 2002-11-19:
Til hr. Morten Homann: Hvis arbejdsgiveren skal have fradrag for disse udgifter til sundhedsbehandling, til sundhedsforsikringer, så fremgår det klart, at tilbuddet også skal være givet til medarbejderne.
Det er jo et af principperne, at det tilbud skal være givet til medarbejderne.
Til fru Sandy Brinck: Vi er så åbenbart grundlæggende uenige, for vi synes, at det skal være muligt for arbejdsgiverne at have fradrag for de udgifter, de har for at kunne passe deres arbejde, for at kunne drive deres virksomhed videre.
Jeg synes, det er en fornuftig ordning, og vi ligestiller i højere grad med hensyn til de muligheder, vi har givet medarbejderne, og de muligheder vi nu giver de selvstændigt erhvervsdrivende, så jeg synes sådan set, de ting hænger fint sammen.
Morten Homann (SF), 2002-11-19:
Jeg må sige, at jeg deler den foregående talers undren, for i min ordbog er der en meget klar definition af, hvad det er
at gøre forskel.
Man støtter et forslag, som giver et tilbud til én gruppe, nemlig de selvstændigt erhvervsdrivende, det er det, der ligger i det her forslag.
Man har givet et tilsvarende tilbud til en anden gruppe, nemlig de medarbejdere, der er så heldige, at deres virksomhedsledelse vil tilbyde dem det.
Men man giver ikke det tilbud til en tredje gruppe, som er de mange mennesker, der står uden for arbejdsmarkedet, de arbejdsløse, de studerende, pensionisterne.
De får ikke det her tilbud.
Det kan godt være, at det i hr. Hans Andersens ordbog ikke er at gøre forskel.
Men jeg vil godt bede hr. Hans Andersen om at prøve at finde bare ét menneske uden for det her rum, som vil kunne begribe, at det ikke er at gøre forskel at give et tilbud til én gruppe uden at give det til en anden.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Én ting er, at man over et par år skifter standpunkt sådan en tre-fire gange, men at man gør det inden for få minutter, gør det altså ikke nemt at diskutere.
For et øjeblik siden tilstod Venstre, at det her skabte forskel, men Venstre indvilgede i, at det var en god idé.
Det er jo fair nok, det er en politisk holdning.
Men nu står Venstres ordfører og siger, at det ikke er tilfældet.
Det er det, der er tilfældet.
Der stilles ikke samme krav til de medarbejdere, der skal være omfattet af en sundhedsforsikring, og den selvstændigt erhvervsdrivende, som skal være omfattet af en forsikring.
Så har jeg lidt svært ved at forstå, at det her nu skulle være et udtryk for virksomhedernes sociale ansvar.
Jeg må minde Venstres ordfører om, at for et halvt års tid siden mente Venstreskatteministeren, at det her var en rent privat udgift, helt privat.
Det ligger som bilag til det lovforslag, vi vedtog i foråret, det er bilag 11, og det er spørgsmål 5, hvis man har lyst til at slå det op.
Der står det klokkeklart, at det her - den selvstændigt erhvervsdrivendes forsikringsordning - er en privat udgift.
Jeg har svært ved at se, at det skulle være et udtryk for, at virksomheden viser det sociale ansvar.
Hans Andersen (V), 2002-11-19:
Til fru Sandy Brinck: Jeg vil gerne bede om en bekræftelse på, om ikke målet må være at få flest mulige sundhedsbehandlinger i Danmark.
Det kan foregå i offentligt regi offentligt finansieret.
Det kan foregå på privathospitaler.
Man kan godt opnå flere effektiviseringer i det offentlige og private sundhedsvæsen.
Der er flere personalegrupper, der kan komme ind i sundhedsvæsenet, både offentligt og privat, og derved kan vi opnå flere sundhedsbehandlinger.
Det må være det, der er formålet, så vi kan få bragt de ventelister ned, der gennem mange, mange år er blevet alt, alt for lange, og det her er et forslag, der kan bidrage til det.
Jeg håber på, vi kan blive enige om, at det er den vej, vi skal.
Jeg synes, det er overordentlig positivt, at vi med dette lovforslag kan gøre det muligt for de selvstændigt erhvervsdrivende at fradrage udgifter til sundhedsbehandling og forsikringsordninger, at gøre det muligt for, at de kan passe deres virksomhed, men også, som vi gjorde i foråret, gøre det muligt, at virksomhederne i større grad påtager sig et socialt ansvar.
Denne supplerende mulighed vil jeg meget gerne være med til at indføre og gøre mulig.
Jeg synes, det gør det samlede samfund bedre, og vi gør det her ved at sige, at dét sociale ansvar kan virksomhedsejere påtage sig.
ved at lade deres medarbejdere være omfattet af sundhedsforsikringen
, og punkt to ved at de også selv har mulighed for at få fradrag for udgifter til sundhedsbehandling.
Så det er ikke noget med at gøre forskel.
Det er noget med at give en mulighed, som ikke var til stede før, hvor man blev straffet for at modtage en sundhedsbehandling, fordi man ville tilbage på arbejde hurtigst muligt.
Lønmodtagere oplevede det i den grad som at blive straffet, og det var det, lovforslaget i foråret gjorde op med.
Derfor synes jeg stadig væk, det her er en fantastisk mulighed.
Morten Homann (SF), 2002-11-19:
Jeg kan berolige hr. Hans Andersen med, at jeg fuldstændig har forstået, at det drejer sig om at give selvstændigt erhvervsdrivende denne her mulighed.
Men mit spørgsmål var sådan set et andet.
Mit spørgsmål var: Hvordan kan det være, at Venstre støtter et forslag, som deler befolkningen op i et A-hold, som består af de selvstændigt erhvervsdrivende, som forslaget her omfatter, samt de medarbejdere, som er så heldige, at de kommer ind under regeringens forslag fra foråret, og så et B-hold, som består af de mange mennesker i det her samfund, som står uden for arbejdsmarkedet, af pensionisterne, af de studerende, af de arbejdsløse, som altså ikke får mulighed for det, som i Venstres øjne er et gode?
Man giver altså nogle fordele til en lille gruppe af befolkningen, mens man holder en anden gruppe af befolkningen uden for.
Hans Andersen (V), 2002-11-19:
Til SF's ordfører, som spørger til opdelingen af mennesker i A-hold og B-hold, så er udgangspunktet for det her, at nu vil vi give de selvstændigt erhvervsdrivende en mulighed for fradrag, således at de kan komme hurtigt tilbage på arbejdet, i lighed med det vi indførte før sommerferien, hvor medarbejdere ikke skulle beskattes af en sundhedsbehandling, som deres arbejdsgiver havde betalt.
Det var den urimelighed, vi gjorde op med før sommerferien, og jeg mener ikke, at man opdeler i A- og B-hold.
Det her er en yderligere mulighed, og i øvrigt har vi det offentligt finansierede sundhedsbehandlingssystem som garant, og det vil jeg også gerne bakke op om.
Så omkring anciennitetskravet: Det her er en mulighed for en selvstændigt erhvervsdrivende for at få fradrag for de nødvendige udgifter, der kan være i forbindelse med at sikre sig, at man fortsat kan have en virksomhed og en velfungerende virksomhed.
Så jeg mener ikke, at når man er inde og stille krav, at det så er generelle krav.
Man skal ikke gøre forskel på de enkelte medarbejdere, men man kan godt stille anciennitetskrav i lighed med den ordning, man har for medarbejderaktier.
Og den er ikke anderledes i forhold til tidligere.
Morten Homann (SF), 2002-11-19:
Nu kan man jo mene, hvad man vil, om princippet med at have sådanne private sundhedsordninger.
Men jeg vil godt spørge Venstres ordfører, når nu det ligger Venstre sådan på sinde, at man skal have sundhedsordninger for medarbejderne og nu også for de selvstændigt erhvervsdrivende, hvordan det så kan være, at man laver den grundlæggende opdeling i samfundet af dem, der har adgang til en sådan ordning.
En opdeling i dem, som er på arbejdsmarkedet, og hvis arbejdsgiver vil være med til sådan en ordning, og dem, som aldrig nogen sinde kommer i nærheden af sådan en ordning, nemlig dem, der står uden for arbejdsmarkedet, de arbejdsløse, pensionisterne, de studerende osv. Hvordan kan det være, at Venstre vil være med til sådan en opdeling af befolkningen i et A-hold og et B-hold?
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Så er det, jeg ikke kan forstå, hvorfor Venstre og regeringen synes, at arbejdsgiverne skal have lov til at sortere medarbejderne ud fra et anciennitetskrav, mens det samme anciennitetskrav ikke gælder for den selvstændigt erhvervsdrivende.
Derfor tror jeg, det er helt bevidst, når der i lovforslaget netop ikke står noget om ligestilling eller samme krav, men står, at de ikke skal stilles dårligere end lønmodtagerne.
Det bliver de heller ikke.
De bliver stillet langt bedre.
Hans Andersen (V), 2002-11-19:
Lovforslaget sikrer, at selvstændigt erhvervsdrivende opnår samme rettigheder, som blev indført for arbejdstagere tidligere i år.
I sommer gennemførte Folketinget en lov, som sikrede medarbejderne skattefrihed for arbejdsgiverbetalte sundhedsbehandlinger.
Dette skete i høj grad for at tilskynde virksomhederne i Danmark til at påtage sig et større socialt ansvar.
Samtidig sikrede det mulighed for, at medarbejderne hurtigst muligt kan vende tilbage til arbejdet, og derved risikerer de ikke at miste både arbejdsevne og livskvalitet ved at stå urimeligt længe på venteliste til den nødvendige behandling.
Med det nærværende lovforslag sikres selvstændigt erhvervsdrivende en tilsvarende fradragsret i deres personlige indkomst.
Dette er efter Venstres mening kun ret og rimeligt.
Oftest vil den erhvervsdrivendes virksomhed være helt og holdent afhængig af ejerens arbejdsindsats, og derfor kan lang tid uden arbejdsevne være direkte katastrofal for mange selvstændigt erhvervsdrivende.
Tilsvarende den førnævnte lov om skattefrihed for arbejdsgiverbetalte sundhedsbehandlinger dækker
dette lovforslag både sundhedsforsikringer og direkte betalte behandlinger. Man skal selvfølgelig være meget opmærksom på risikoen for utilsigtet udnyttelse af en sådan ordning.
Derfor virker både kravet om, at medarbejderen skal være tilbudt tilsvarende ordning, og kravet til en minimumsarbejdsindsats som både nødvendigt og rigtigt.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-11-19:
Den inspiration, det giver, vil jeg tage med mig i udvalgsarbejdet, som jeg håber på at vi alle sammen vil bidrage konstruktivt til.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Jeg takker for svaret, for det stod jo lysende klart, at Venstre synes, at det er i orden, at man gør forskel på medarbejderne og direktørerne, altså at det er i orden, at det hierarki, der ifølge Venstre skal være mellem indianere og høvdinge, også gælder sundhedsbehandling.
Det er dog klar tale.
Der er desuden en udvikling i den her med, at man har et standpunkt, til man tager et nyt, for i oktober 2001, da Venstre og De Konservative foreslog en skattefritagelse, skulle det gælde alle medarbejdere; der måtte ikke være nogen skævvridning.
Da vi så fik lovforslaget i sidste samling i februar 2002, så måtte man godt plukke i medarbejderne.
Men vi har tydelige svar liggende også fra dengang på, at skatteministeren og regeringen, Venstre og De Konservative ikke ville lave ordningen for selvstændige. Det var i februar 2002, og nu, ikke engang et halvt år efter, at loven er blevet vedtaget, vil man godt for selvstændige.
Det er da virkelig at have et standpunkt, til man tager et nyt.
Colette L. Brix (DF), 2002-11-19:
Og vil jeg sige til fru Sandy Brinck: Lad nu være med at vende verden om.
Der er jo ikke nogen, der ønsker, at hverken syersker eller arbejdsmænd eller nogen andre skal komme bagest i køen.
Kan fru Sandy Brinck finde nogen beviser på, at de er kommet det?
Nej, det kan fru Sandy Brinck ikke.
Og hvis det kom på bordet, at det var sådan, at alle syerskerne med ryglidelse måtte over til hjørnet og vente, fordi selvstændige måske kom på hospitalet før dem, så tror jeg meget hurtigt, der ville blive gjort et eller andet.
Lad være at spille det spil udadtil, det duer ikke længere.
Nu kommer der nogle mennesker med i et lille forslag her, og de råber hurra derude.
Prøv dog at komme en lille bitte smule med, og sig, at der også er små selvstændige i det her land, der gør et stort stykke arbejde hver dag.
De kommer med.
I det her forslag, L 77, der ligger til os i dag, står der jo netop: Fradragsret for selvstændigt erhvervsdrivendes sundhedsbehandlinger.
Der står ikke alle mulige andre ting, så lad os da behandle det, der er her.
Det er for små selvstændige.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Ja, jeg skal love for, at humøret er højt.
Til hr. Hans Andersen vil jeg sige: Målet for Socialdemokratiet er, at patienter skal behandles afhængigt af deres sygdom, ikke afhængigt af, hvor mange penge de har på bogen, og ikke afhængigt af, hvilken status de har i samfundet, om de er på arbejdsmarkedet eller ej.
Det er et helt grundlæggende og fasttømret princip for os, det er det ikke for Venstre, og derfor er vi jo sikkert på hver sin side vældig glade for, at der faktisk er forskel i dansk politik.
Det er vi meget uenige i.
Det er faktisk et spørgsmål om, at den selvstændigt erhvervsdrivende får nogle bedre muligheder end medarbejderen.
Og hvis det er den måde, man synes folk skal behandles på i det her samfund, så synes jeg, at man skal sige det højt og klart, som Venstre har gjort det.
Det er fair nok, vi er bare uenige.
Hans Andersen (V), 2002-11-19:
Jeg kan kun glæde mig over, at Socialdemokratiet dog ville være med til at stemme for de 1,5 mia. kr. til øget sundhedsbehandling i Danmark, og jeg kan beklage, at de ikke vil være med til at fortsætte udviklingen med, at vi selvfølgelig skal have behandlet flere mennesker i det danske sundhedsvæsen.
Denne mulighed ville være større, hvis man gik ind for dette forslag.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Jeg takker for det meget klare, pædagogiske svar.
Jeg forstår, at det her ikke har noget med virksomhedernes sociale ansvar at gøre.
Det var sådan set også det, jeg mente.
Det er fint.
Så er vi bare uenige om, hvorvidt virksomhederne skal tage det ansvar på sig eller ej. Så siger Det Konservative Folkepartis ordfører, at man gerne vil gøre tingene ordentligt, og derfor kan der jo komme ændringer, og det skal jeg lige love for der så sandelig er kommet her.
Jeg må bare gentage, at i oktober 2001 syntes Venstre og De Konservative, at hvis man skulle noget som helst i denne her retning, var det vigtigt, at alle medarbejdere blev tilbudt det.
Da vi kom til februar 2002, måtte man godt plukke medarbejdere ud, men nej, nej, ikke noget med de selvstændigt erhvervsdrivende; det har vi på skrift.
Nu kommer de selvstændigt erhvervsdrivende så med, og derfor er jeg selvfølgelig lidt bekymret for, hvad der sker i 2003.
For mig at se
Hvad bliver det?
Nummer et eller to?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-11-19:
Jeg har tydeligvis ikke udtrykt mig klart nok, kan jeg forstå på de to ordførere.
Jeg omtalte det sociale ansvar - nu siger jeg det én gang til - i forbindelse med lovforslaget i sidste samling.
Her mener jeg faktisk også, at det er yderst hensigtsmæssigt, fordi man netop meget hurtigt, som jeg også sagde i min ordførertale, kan slå en lille virksomhed ihjel, hvor ejere kan miste hele sit kundegrundlag, hvis den eneste medarbejder f.eks. er syg et halvt år.
Derfor synes vi faktisk, at det er fornuftigt at tage det her skridt.
Det er rigtigt, at det blev afvist i forbindelse med det sidste lovforslag, men det er altså sådan, og det har jeg også sagt i forbindelse med masser af anden lovgivning, at i Det Konservative Folkeparti vil vi hellere lave god og grundig lovgivning, end vi vil lave hurtig lovgivning.
Derfor er man nogle gange nødt til at vente og få gennemarbejdet tingene ordentligt.
Det syntes vi så også at vi måtte gøre her.
Med hensyn til den sociale arv så forstår jeg overhovedet ikke, hvad det her på nogen måde har at gøre med den sociale arv.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå den sammenkobling, der blev lavet af hr. Morten Homann.
Det her er ikke et tiltag for at bryde den sociale arv; det er heller ikke et tiltag for at gøre det modsatte.
Det her er et tiltag for at hjælpe nogle selvstændigt erhvervsdrivende
, og så kan det være, at det har en lille sidegevinst, fordi det får nogle mennesker væk fra nogle ventelister, sådan så alle andre borgere kan blive behandlet hurtigere.
Det kan vi heller ikke være kede af i Det Konservative Folkeparti.
Morten Homann (SF), 2002-11-19:
Jeg må tilstå, at det undrer også mig såre, at det forslag kan fremstilles, som om det giver bedre muligheder for at tage et socialt ansvar.
Må jeg forstå det derhen, at det er vigtigere at tage et socialt ansvar for direktøren, end det er at tage et socialt ansvar for den arbejdsløse?
Det, der er kommet ud af regeringens lovkompleks, som Det Konservative Folkeparti støtter, er jo, at direktøren og nøglemedarbejderne i virksomheden er omfattet af det sociale ansvar, mens den arbejdsløse sammen med pensionisten og den studerende ikke er omfattet af det.
Hvad er det for en opfattelse af socialt ansvar, som ligger bag?
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Jeg synes ikke, at jeg hørte den der pædagogiske forklaring på, hvori det sociale ansvar ligger.
Nu har Venstres og De Konservatives ordførere sagt, at det her bygger videre på det der med, at virksomhederne skal udvise et socialt ansvar.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå det, og derfor vil jeg frygtelig gerne, om jeg kunne få en yderst pædagogisk forklaring.
Så er det jo rigtigt, når fru Charlotte Dyremose siger, at det her med de selvstændige også kom op under behandlingen
Det er helt korrekt.
Kan fru Charlotte Dyremose så ikke også bekræfte, at i den forbindelse afviste den borgerlige regering at tage det med med henvisning til, at det er en privat udgift, og sådanne udgifter skal man ikke have fradrag for?
Den holdning har man så ændret, hvilket ikke er nyt i denne her sag, det er jo skive for skive, og derfor skal jeg bare høre: Den næste skive er det så, at lønmodtagere, som ikke får sundhedsforsikring af deres arbejdsgiver, men betaler den selv, skal have den private udgift som fradrag?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-11-19:
Som sagt i min ordførertale mener jeg, at det lovforslag, vi lavede i sidste samling, netop var et udtryk for, at vi gerne vil give virksomhederne mulighed for at tage et socialt ansvar over for deres medarbejdere.
Vi har så videreudviklet det her lovforslag, og problematikken med de selvstændigt erhvervsdrivende kom op i forbindelse med lovarbejdet omkring sidste lovforslag, hvor der blev gjort opmærksom på, at selvstændige erhvervsdrivende også kunne have meget stor gavn af at få mulighed for at få denne her ordning, bl.a. at de kunne få en ordning, hvor de selv kunne blive omfattet i den ordning, som de laver for deres medarbejdere.
Vi synes faktisk, det er ganske, ganske hensigtsmæssigt, at vi nu også tager hensyn til denne gruppe af selvstændigt erhvervsdrivende.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Jeg har altså stadig væk meget, meget svært ved at forstå, at det her skulle være udtryk for virksomhedernes sociale ansvar.
Og jeg vil godt bede om en pædagogisk forklaring på, hvordan det kan være en del af et socialt ansvar udvist af den selvstændigt erhvervsdrivende over for sig selv.
Det er i hvert fald en for mig ny og også noget besynderlig måde at definere det at udvise socialt ansvar på, hvis det drejer sig om at udvise det alene for én selv.
Kan fru Charlotte Dyremose ikke bekræfte, at det i dag er sådan, at selvstændigt erhvervsdrivende ikke beskattes af deres sundhedsforsikringer?
De beskattes ikke, fuldstændig på lige fod med det, som regeringen og Dansk Folkeparti indførte med lovforslag nr. L 97.
Og kan fru Charlotte Dyremose ikke også bekræfte, at der er forskel på den ordning, som tilbydes medarbejderne, og den, der tilbydes direktøren, nemlig at der ikke stilles samme krav til, hvornår man kan opnå den?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-11-19:
Som det efterhånden må være bekendt, havde vi i sidste samling et lovforslag, hvor vi gav mulighed for arbejdsgiverbetalte sundhedsydelser.
Tankegangen bag det daværende lovforslag var at tilskynde virksomhederne til at have et socialt ansvar.
Med dette lovforslag får så selvstændigt erhvervsdrivende og deres eventuelle medarbejdende ægtefæller også en mulighed for at få en fradragsret til en sundhedsforsikring, så de kan komme hurtigt tilbage i arbejde.
Man kan forestille sig, hvilken katastrofe det er
for en lille selvstændigt erhvervsdrivende med kun sig selv i virksomheden at være væk fra arbejdsmarkedet i flere måneder, og hvordan man kan miste kunder på den konto.
Det, vi synes er utrolig vigtigt ved det her lovforslag, er, at man sikrer mulighed for at lave en fælles forsikringsordning, hvor en virksomhedsejer kan lave en fælles ordning for sig selv og sine medarbejdere og på den måde få en samlet ordning, der ikke kun gælder medarbejderne, men som også gælder virksomhedsejeren selv.
Derfor støtter Det Konservative Folkeparti forslaget.
Mikkel Dencker (DF), 2002-11-19:
Jeg synes jo, det var meget flot, at hr. Homann og fru Brinck konkluderede, at vi var uenige.
Det har jeg egentlig haft som konklusion hele tiden, hele vejen igennem.
Men nogen er jo så hurtigere end andre.
Men vi har i Dansk Folkeparti faktisk ikke noget imod, at private ønsker at betale for en sygebehandling.
Det kan vi ikke se noget galt i.
Det hele skal vel ikke dækkes af statskassen eller kommune- eller amtskasser, hvis der er nogle andre private, som gerne vil lægge pengene til selv.
Vi mener ikke, der er tale om nogen rangordning af folk, men i Dansk Folkeparti har vi altså en erkendelse af, at i den lille selvstændige erhvervsvirksomhed står og falder hele virksomhedens eksistens og måske også de tre, fire arbejdspladser, der i øvrigt er skabt i virksomheden, med, om virksomhedsejeren kan være til stede i sin virksomhed og levere et stykke arbejde dér.
Den erkendelse er vi nået frem til i Dansk Folkeparti.
Det er muligt, man ikke har den andre steder.
Det er jo så åbenbart forskellen, og det er vi så glade for at vi har konstateret.
Sandy Brinck (S), 2002-11-19:
Det var jo den holdning, vi prøvede at vride ud af fru Colette Brix i sidste samling, hvor vi jo også havde erkendelsen i, at man vedtog en lov, som gjorde, at deltidsansatte ikke kunne få den her sundhedsforsikring, mens andre kunne.
Det er jo det, der ligger i, at der ikke er de samme anciennitetskrav.
For når der ikke er de samme anciennitetskrav, så kan en virksomhedsleder lave den fuldstændig ene og alene for sig selv og så sige: Ja, jeg tilbyder det til de af mine medarbejdere, som har været her i 70 år.
Og det har Dansk Folkeparti ikke tænkt sig at gøre noget ved, for Dansk Folkeparti synes, det er helt i orden,
og man må erkende, at der er nogen, der er vigtigere end andre
Tak for et ærligt svar.