runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Til hr. Per Stig Møller: Selv om det måske lyder selvpralende,
vil jeg godt sige, at Det Radikale Venstre godt kan tænke selv; vi gør det af og til.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl vil jeg sige: Ja, der er mange radikale frustrationer, men der er det først og fremmest over, at de 14 statsministre i 14 EU-lande tog nogle initiativer, som var ukoordinerede, som var amatøragtige, og som ikke passede til de regler, man havde.
Det er en frustration, vi ikke kan gøre meget ved, hverken i Det Radikale Venstre eller i Danmark for den sags skyld; de fejl blev begået, lang tid før der overhovedet blev begået fejl i Danmark.
Per Stig Møller (KF), 2000-03-14:
Så længe jeg ikke får svar, er jeg nødt til at spørge - så længe formanden tillader det.
Nu får jeg at vide, at Det Radikale Venstre kan tænke selv.
Jamen det, der skete i går, var, at kl. 13.44 tænkte Statsministeriets departementschef for Det Radikale Venstre.
Da var der ikke tegn på, at Det Radikale Venstre tænkte selv, for ganske uændret trykte man det op, vi i Nævnet havde forkastet at trykke.
Så der mangler virkelig den radikale tænkeevne dér.
Men nu sagde Det Radikale Venstres ordfører jo altså heldigvis også, at man af og til kunne tænke selv.
Det konstaterer jeg ikke skete i går.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Til hr. Per Stig Møller, som nu fik lov at få en ekstra kort bemærkning,
vil jeg blot sige, at det jo var et forsøg fra vores side på at få Nævnet til at optage en sætning.
Og der er jo ingen, der kan forhindre to partier i at lave en mindretalsudtalelse, når resten af Nævnet ikke vil være med.
Det kunne jo betyde, at vi f.eks. ikke var enige med resten
af Nævnet.
Ulla Tørnæs (V), 2000-03-14:
Nu skal jeg bare lige være helt sikker på, hvad det er, fru Elisabeth Arnold her siger.
Jeg syntes, jeg hørte fru Elisabeth Arnold svare på et spørgsmål - jeg tror, det var fra hr. Kristian Thulesen Dahl - om, at EU-sanktionerne var ukoordinerede og dårligt tilrettelagt, og om hele håndteringen af den, osv. osv.
Så forstår jeg ikke helt den kritik, som fru Elisabeth Arnold havde at fremføre over for det indlæg, jeg kom med tidligere i løbet af dagen, for det var netop en redegørelse for, at vi mener, at sanktionerne er uberettigede.
Men når nu fru Elisabeth Arnold siger, at hun faktisk er enig i det, som jeg forsøgte at sige tidligere på dagen, så forstår jeg altså absolut ingenting.
Og så skal jeg bare lige for en ordens skyld - ikke fordi jeg skal blande mig i ordvekslingen mellem hr. Per Stig Møller og fru Elisabeth Arnold - sikre mig, at Det Radikale Venstre er enigt i ordlyden i den beretning, som et flertal i Det Udenrigspolitiske Nævn afgav i går.
Jeg synes, at der her er skabt en for mig at se ganske unødig tvivl om Det Radikale Venstres syn på den beretning og også den mindretalsudtalelse, som blev påtvunget via en fax fra departementschefen i Statsministeriet.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Til hr. Arne Melchior vil jeg sige: Det er jo rigtigt beskrevet, at koalitionsregeringer indebærer ofre for alle parter, og jeg er helt sikker på, at både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre og Centrum-Demokraterne og andre har erfaringer med, hvordan det smager at sluge kameler eller bøje sig mod hinanden.
Men jeg vil blot sige, at den mindretalsudtalelse, der er skrevet på regeringspartiernes vegne i beretningen fra Det Udenrigspolitiske Nævn, naturligvis bærer præg af både Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet i sin udformning.
Der er sikre penneførere bagved, som repræsenterer begge partier.
Og så vil jeg blot sige til fru Ulla Tørnæs om sanktionerne, at jeg hele tiden har sagt om forløbet af disse her sanktioner, at beslutningen blandt de 14 lande var ukoordineret, og det var jo et, må man formode, mere eller mindre spontant forløb, som ikke passer til nogen af de regelsæt, vi har.
Men det gør ikke berettigelsen af reaktionen mindre.
Berettigelsen af at reagere på det, der sker i Østrig, synes jeg er stor og velbegrundet.
Det har jeg ingen problemer med.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-03-14:
Jeg vil da godt høre, hvad det er for en kamel, man har slugt hos De Radikale, om det er af hensyn til regeringssamarbejdet, man har slugt en gevaldig stor kamel: at det her har været uigennemtænkt, at det har været dårligt set, og alle de andre ting, som fru Elisabeth Arnold kom med, altså om man alene af hensyn til regeringssamarbejdet så har slugt en kamel, der er så stor, som fru Elisabeth Arnold faktisk har givet udtryk for her i dag fra Folketingets talerstol.
Det er en højst bemærkelsesværdig sag, for det er jo sådan, at netop i denne her sag er det jo De Radikale, der har udenrigsministerposten.
Altså er det den gigantkamel, som Det Radikale Venstre har måttet sluge?
Det synes jeg da er interessant.
Må vi ikke godt høre lidt mere om det?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Så gerne.
Den kamel, jeg hentyder til, er den kamel, som Det Radikale Venstre slugte, da vi gik ind for et hætteforbud, fordi Socialdemokratiet gerne ville have et hætteforbud.
Det ville Det Radikale Venstre ikke.
Vi bøjede os for overmagten og sagde: O.k., så lad os tage det hætteforbud.
Det var den kamel, jeg henviste til.
Den har vi omtalt flere gange i den forløbne tid.
Og så vil jeg i øvrigt blot sige, at i forbindelse med denne her sag er der ikke slugt nogen kameler i forbindelse med regeringssamarbejdet, men vi har haft problemer med at acceptere, at 14 lande i Europa, om jeg så må sige mere eller mindre spontant og hjemmelavet laver en erklæring, som så tager fart og pludselig får et eller anden udseende af at være en EU-aktion, hvad det ikke er.
Det er altså 14 statsministre af forskellig politisk observans, som tager en beslutning vedrørende et 15. land.
Det synes jeg er problematisk, og det synes jeg fremgår meget tydeligt også af debatten i dag, og det synspunkt deles af stort set alle partier herinde.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-03-14:
Jeg er helt enig med hr. Arne Melchior med hensyn til de frygtelige ting, der skete i 1930'erne.
Det tror jeg vi alle er herinde.
Men hr. Arne Melchior siger, at Østrig ikke har taget et opgør med sin fortid. Så må jeg henvise til det skriftlige regeringsgrundlag. Dér står der udtrykkeligt: Østrig er klar over sit ansvar for de skæbnesvangre ting, der skete under Anden Verdenskrig, den uhyrlige forbrydelse, som det nationalsocialistiske regime var skyld i.
Og samtidig tager man på denne måde kraftigt afstand fra det.
Det gælder både den ene og den anden form for diktatur.
Og derfor mener jeg absolut, at regeringsgrundlaget dernede nu tager et opgør med fortiden.
Men ellers er jeg selvfølgelig enig med hr. Arne Melchior, hvad angår de frygtelige ting, der skete under og før Anden Verdenskrig.
Det gælder både nazismen og de kommunistiske diktaturer.
De var jo frygtelige begge ting.
Men det andet står i regeringsgrundlaget.
Det er derfor, jeg spørger, om ikke tiden er inde til, at vi på en eller anden måde skal få sanktionerne ophævet.
Per Stig Møller (KF), 2000-03-14:
Jeg fik jo i virkeligheden ikke svar på mit spørgsmål.
spørgsmål var: Der kommer til Det Udenrigspolitiske Nævn fire linjer fra departementschefen i Statsministeriet, som regeringen skulle stå bag, og som afvises af Nævnet.
Så dukker de en halv time efter op som en radikal mindretalsudtalelse, ganske uændret, og derfor spørger jeg: Vil det sige, at Det Radikale Venstre får sin politik udleveret af departementschefen i Statsministeriet? Og teksten lyder: Regeringen er for sin part indstillet herpå, hvor det er praktisk muligt.
Det vil sige, at fru Elisabeth Arnold vel ved at stemme for det forslag til vedtagelse, som fru Arnold selv står bag ved, mener, at det var praktisk muligt; det løber Det Radikale Venstre altså ikke fra. Men stadig væk er mit spørgsmål: Den besynderlige proces i går, hvor vi får en tekst fra departementschefen i Statsministeriet, som statsministeren i fjernsynet ikke kendte noget til, betyder den, at det så er departementschefen, der formulerer Det Radikale Venstres udtalelser?
Det er en højst besynderlig måde at levere politik på.
Jann Sjursen (KRF), 2000-03-14:
I et svar til undertegnede sagde fru Ulla Tørnæs for nogen tid siden, at Venstre har bedt statsministeren om at komme med et bud på, hvordan sanktionerne over for Østrig kan ophæves.
Jeg må sige, at det for mig er ekstremt besynderligt, at Venstre, der gerne vil have sanktionerne ophævet, har deponeret sin handlefrihed på det her område hos statsministeren.
For statsministeren har jo ikke noget bud på, hvordan sanktionerne skal blive ophævet.
Statsministeren er faktisk tilhænger af sanktionerne, hvis jeg ellers har forstået statsministeren ret,
og det tror jeg nok, at jeg har.
Derfor må jeg gentage mit spørgsmål til fru Ulla Tørnæs og til Venstre: Hvordan mener Venstre så - ud over at man gerne vil have statsministeren til det - at vi får ophævet disse sanktioner mod Østrig?
Er det sådan, at Venstre mener, at alle 14 EU-lande skal sidde og kigge på hinanden og sidde og sidde og sidde, og der sker ikke noget, sanktionerne består.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-03-14:
Jamen Dansk Folkeparti synes, det lyder tiltalende, at Venstre nu siger, at vi ikke skulle have indført sanktionerne.
Alt taler for, at det er EU, der har indført de her sanktioner eller denne her aktion og ikke, som fru Helle Degn sagde, på rent juridisk grundlag, men det er rent faktisk det, vi taler om.
Når nu man fra Venstres side mener, at vi ikke skulle have indført sanktionerne, hvorfor vil man så ikke gå med til at ophæve dem individuelt?
Hvad skal der til, for at de bliver ophævet?
Jeg vil godt spørge fru Ulla Tørnæs: Hvis nu Danmark og Norge, et land uden for EU, hen ad vejen finder ud af, at det her faktisk er en fuldstændig tåbelig aktion
- Østrig kan ikke være tjent med den, vi andre kan heller ikke, demokratiet kan slet ikke - kunne man så forestille sig, at de gik sammen om at ophæve de sanktioner og denne her aktion, når nu, som fru Ulla Tørnæs siger, det ikke er i EU-regi?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Det interessante ved historien, vil jeg sige til fru Ulla
Tørnæs, er jo, at vi måske kan lære af den. Det, der skete i 1930'erne i Europa, var jo noget, man overlod helt til Tyskland og tysk udvikling.
Man blandede sig nemlig ikke fra nabolandenes side, for det var jo det tyske folks beslutning, at sådan som det blev, ville de jo have det.
Man blandede sig ikke, og derfor må jeg jo spørge fru Tørnæs én gang til, for hun svarede mig ikke på mit første spørgsmål: Mener Venstre, man har lov til, ja pligt til, at blande sig, hvis udemokratiske, nationalistiske, fremmedfjendske kræfter tager overhånd i et naboland, man ellers samarbejder med?
Mener Venstre, man skal blande sig, eller mener Venstre ikke, man skal gøre det?
Jann Sjursen (KRF), 2000-03-14:
Kristeligt Folkeparti og Venstre er helt enige i, at de sanktioner, som Danmark har været med til at indføre over for Østrig, slet ikke skulle have været indført.
Men jeg må indrømme, at jeg simpelt hen ikke forstår, at fru Ulla Tørnæs her fra talerstolen i dag kategorisk nægter at lade Danmark gå enegang, eller, som jeg hellere vil formulere det, tage initiativet til, at disse sanktioner kan blive ophævet. Derfor vil jeg godt spørge fru Ulla Tørnæs: Hvordan mener Venstre egentlig, at de sanktioner bliver fjernet?
Hvis Danmark ikke må tage initiativet, hvem må så?
Er der efter fru Ulla Tørnæs' mening nogen, der må tage et initiativ med henblik på at få fjernet de her sanktioner?
Og i givet fald
: Hvorfor må andre gøre det og ikke Danmark?
Ulla Tørnæs (V), 2000-03-14:
Fru Pia Kjærsgaard stiller mig et hypotetisk spørgsmål, som jeg ikke har forudsætninger for at svare på - desværre, vil jeg sige, for jeg så bestemt gerne, at hr. Anders Fogh Rasmussen var landets statsminister og ikke hr. Poul Nyrup Rasmussen, men det kan vi jo få lejlighed til at drøfte senere.
I Venstre fastholder vi, at der ikke er tale om en EU-aktion.
Så bliver jeg spurgt om, hvorvidt Danmark skal gå enegang eller ej.
Jeg er meget enig med fru Elisabeth Arnold i, at vi selvfølgelig skal lære af historien.
Jeg er meget enig i, at det jo netop er derfor, vi har historieundervisning i skolen og også som led i vores uddannelser og dannelse i det hele taget.
Men jeg synes på en eller anden måde, at det er fuldstændig kammet over.
Lad mig svare på fru Elisabeth Arnolds helt konkrete spørgsmål: Selvfølgelig skal man blande sig, når udemokratiske kræfter tager over i andre lande, men det er jo ikke det, der er tale om her.
Der er jo ikke tale om udemokratiske kræfter.
Hr. Jörg Haider er valgt efter helt nøjagtige demokratiske spilleregler, nøjagtig ligesom fru Elisabeth Arnold er valgt.
Så at påstå, at parlamentsvalget i Østrig foregik udemokratisk, synes jeg nok er noget af en overfortolkning af kendsgerningerne.
Jeg synes, det ville have været helt på sin plads, hvis EU's regeringsledere havde vedtaget en resolution eller en erklæring, hvor man tog afstand fra hr. Jörg Haiders udtalelser om nazisme, men at indføre sanktioner mod et land, som vi er i et fællesskab med, synes jeg er helt overdrevet.
Og hvis det nu var sådan, som fru Elisabeth Arnold hævder, nemlig at parlamentsvalget i Østrig ikke fulgte de demokratiske spilleregler, så er der jo i EU-systemet en række spilleregler, som så træder i kraft.
Det er jo lige præcis det, der er humlen i det hele, at de demokratiske spilleregler jo er fulgt i Østrig, og derfor er der ikke noget system i EU, der overhovedet kan reagere her, hvorfor det endte med at blive en vedtagelse eller en sanktion, som egenhændigt blev truffet af de 13 regeringsledere i fællesskab.
Det har intet med EU som sådan
at gøre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-14:
Jeg synes, det er en helt, helt igennem fantastisk tale, fru Ulla Tørnæs gør sig skyldig i, og det er en fremragende fremstilling af, hvorfor de her sanktioner er fuldstændig absurde: De krænker demokratiet.
De krænker mindretalsrettigheder.
26,9 pct. af den østrigske befolkning skal bare ud til siden, de skal ikke have nogen som helst rettigheder i et demokratisk system, osv. Så spørger jeg fru Ulla Tørnæs: Hvad er der så galt med Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse?
Jeg har forstået det sådan, at der jo er én forskel på vores forslag og det, som fru Ulla Tørnæs er medforslagsstiller til, og det er, at vi i vores forslag opfordrer regeringen til snarest at tage kontakt med sine samarbejdspartnere med henblik på, at sanktionerne mod Østrig ophæves igen.
Hvis det er så absurd med de her sanktioner, hvorfor er fru Ulla Tørnæs så ikke at finde blandt de partier, der gør
en aktiv indsats for at få de her sanktioner ophævet?
Vi mangler det klare link mellem den store argumentation og så den konklusion, man nødvendigvis må drage, hvis man har den argumentation, som fru Ulla Tørnæs har.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-03-14:
Fru Ulla Tørnæs har stadig ikke svaret på de spørgsmål, jeg har stillet, men jeg har fået et underholdende indlæg om Venstres detektivtjeneste nede i Belgien.
Jeg synes egentlig, det kunne være ret interessant at spørge: Hvornår var det, og på hvilket tidspunkt var det, at Venstre havde talt med Guy Verhofstadt?
Men det skal jeg nok lade være med.
Jeg spørger i stedet fru Ulla Tørnæs for tredje gang: Er det korrekt, at det var statsministeren i Belgien, Verhofstadt, fru Ulla Tørnæs' partifælle, der kontaktede Antonio Guterres, Portugals statsminister, for at få igangsat en aktion imod Østrig?
Det andet er: Hvad har Venstre gjort i forhold til partifællerne i Belgien?
Har Venstre taget kontakt for at få dem til at ændre deres holdning på de her områder?
Jeg vil da også godt lige tillade mig at spørge
Søren Søndergaard (EL), 2000-03-14:
Jeg stillede fru Ulla Tørnæs et meget konkret spørgsmål: Om ganske kort tid er der møde i Europarådet.
Der vil blive fremlagt et forslag, ikke om, at Europarådet skal sanktionere mod Østrig, ikke om, at Østrig skal smides ud af Europarådet, men om, at Europarådet sætter Østrig under overvågning.
Det er et meget enkelt spørgsmål.
Man har brugt meget tid på at dykke ned i, hvad statsministeren har lavet hvornår.
Og så har fru Ulla Tørnæs jo fuldstændig ret i, at det konservative parti i Østrig ikke gik til valg på et samarbejde med Jörg Haider.
Det gjorde det ikke.
Det svarer nogenlunde til, hvis f.eks. Venstre går til det kommende valg på klar afstandtagen til at indgå et regeringssamarbejde med Dansk Folkeparti, men dagen efter valgresultatet foreligger, så indgår man alligevel et regeringssamarbejde.
Lad være med at ophøje det til noget specielt vidunderligt demokratisk.
Det synes jeg altså ikke det er.
Det er inden for spillereglerne, men noget vidunderligt demokratisk er det bestemt ikke.
Ulla Tørnæs (V), 2000-03-14:
Jeg er såmænd meget enig i hr. Thulesen Dahls beskrivelse af, hvad sanktionerne egentlig er for noget, og hvordan man kan betragte sanktionerne.
Det fører så hr. Thulesen Dahl til at spørge, hvorfor Venstre ikke kan støtte Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse.
Det skal jeg såmænd sige: For det første handler forespørgslen i dag om forløbet, altså om det, som beretningen faktisk redegør for.
Derfor synes vi, det er på sin plads, at Folketinget tilslutter sig Det Udenrigspolitiske Nævns beretning, da det er det, forespørgslen handler om.
Derudover handler den anden halvdel af Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse lige præcis om det beslutningsforslag, som skal behandles i Folketinget som næste punkt på Folketingets dagsorden.
Det er sådan set årsagen til, at vi i Venstre ikke kan støtte Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, men at vi har valgt at fremsætte et forslag til vedtagelse sammen med en række andre partier.
Det er fuldstændig korrekt, som hr. Claus Larsen-Jensen oplyser, og som vi jo også har fået oplyst i Det Udenrigspolitiske Nævn efter en række sværdslag, at der blev sendt en fax til Antonio Guterres fra Guy Verhofstadt, hvori der anmodes om en fælles reaktion, og det er så det brev, som statsministeren jo efter en række vanskeligheder først fik kendskab til adskillige dage senere, nemlig den 9. februar.
Hr. Claus Larsen-Jensen spørger også, hvorfor FPÖ blev smidt ud af den liberale familie i Europa.
Jamen det er jo lige præcis de demokratiske muligheder, vi har for at tage afstand fra den politik, som FPÖ står for.
Det er jo ikke noget med, at vi som land indfører sanktioner eller andet over for et demokratisk valgt parti.
Vi følte bare ikke, at FPÖ længere hørte hjemme i den liberale familie.
Det var den konsekvens, vi tog.
Vi var med til at ekskludere dem fra de liberale sammenhænge, hvori Venstre indgår.
Så jeg forstår ikke, at hr. Claus Larsen-Jensen er så forundret over lige præcis den del af mit indlæg.
Det er i øvrigt noget, som vi traf beslutning om på et meget tidligt tidspunkt, allerede i begyndelsen af 1990'erne, så det er der ikke noget nyt i overhovedet.
Jeg har også bemærket, at det er en beslutning, som op til flere gange er blevet fremhævet af landets statsminister, når han har skullet forsvare indførelsen af sanktionerne, netop at Venstre selv har valgt at være med til at ekskludere FPÖ fra vores liberale familie.
Jens Rohde (V), 2000-03-14:
Det er lige den her historiske debat og historiske diskussion, der bringer mig på talerstolen, for så skal vi jo fortælle hele historien.
Det skal vi jo huske på.
Og dér må jeg jo nævne nogle navne ...
Det bliver det også: Der er dr. Norbert Steger, dr. Frischenschlager, Hans Öllinger, Oskar Weiss.
Alle er de mennesker - for nu bare at nævne nogle af dem - der i 1970'erne og 1980'erne har været en del af en socialdemokratisk regering.
De har været ministre og Steger
endda vicekansler i koalition med SPÖ.
Kan fru Ulla Tørnæs bekræfte, at det faktisk også er en del af efterkrigstidens historie?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
På spørgsmålet om, hvorvidt man måtte blande sig eller ej, svarede fru Ulla Tørnæs nogenlunde sådan her: Jörg Haider er demokratisk valgt.
Alle spilleregler er fulgt.
Derfor er han o.k.
Så kan vi ikke blande os.
Sådan måtte man forstå fru Ulla Tørnæs' svar: Han er demokratisk valgt, og spillereglerne er fulgt.
Derfor kan vi ikke blande os.
Så vil jeg gerne spørge: Kan vi ikke få et svar på det spørgsmål, hr. Søren Søndergaard stillede om, hvordan Venstre vil stille sig i Europarådet, når vi nu skal diskutere overvågning af Østrig.
Jeg tør vædde på, at Venstres repræsentant i Europarådet, fru Hanne Severinsen, vil gå med piber og trommer ind for en beslutning om at overvåge Østrig.
For det har Venstre altid gjort, i hvert fald når man var udenlands og ikke var til fals for den indenrigske højrefløj.
Ulla Tørnæs (V), 2000-03-14:
Jeg kan bekræfte det, som hr. Jens Rohde nævnte heroppefra.
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige, at i Venstre mener vi ikke, at Danmark skal gå enegang, men samtidig har vi jo opfordret regeringen til at komme med en anvisning på, hvordan den danske regering mener at vi får bragt sanktionerne til ophør.
med at bede landets statsminister i dag komme med en redegørelse for, hvordan man forestiller sig at det her skal blive bragt til ende.
Så er det fuldstændig rigtigt, at fru Elisabeth Arnold har opfattet, at jeg har sagt, at Jörg Haider er demokratisk valgt, og omvendt: Sker der et eller andet udemokratisk i et land, jamen så skal man naturligvis agere, og det gør vi jo også.
Det har vi gjort over for andre lande, men her er de demokratiske spilleregler fulgt, vil jeg sige til fru Elisabeth Arnold.
Så spørger fru Elisabeth Arnold om, hvordan Venstre vil stemme - det var i øvrigt også det, hr. Søren Søndergaard var inde på tidligere - når Europarådet skal tage stilling til, om Østrig skal overvåges eller ej. Jeg kender ikke den konkrete beslutning, der lægges op til, men jeg ville da synes, at det var meget rigtigt, at man fulgte udviklingen i Østrig nøje.
Det er jo præcis det, der har været lagt op til at man skulle gøre.
Men derfra og så til at indføre sanktioner er der jo milevidt.
Vi har hele tiden sagt, at man kunne have vedtaget netop en erklæring, der sagde, at man tog afstand fra det, som skete i Østrig, altså en politisk erklæring, hvor man tog afstand fra den politik og de udtalelser, som hr. Jörg Haider er kommet med.
Så kan jeg da ikke se andet, end at det måske er meget på sin plads, nøjagtig ligesom man har gjort med andre lande, f.eks. Tyrkiet - ikke fordi jeg skal sammenligne Østrig og Tyrkiet overhovedet.
Men jeg kender ikke den konkrete beslutning, der lægges op til i Europarådet.
Så førend jeg kender den, vil jeg ikke tage endelig stilling, men jeg synes måske, at det ville være helt i orden, at man fulgte udviklingen nøje i Østrig og nøje fulgte, om regeringen også lever op til det regeringsgrundlag, som den jo har fremlagt.
Henning Gjellerod (S), 2000-03-14:
I Venstre har man jo talt meget om et socialdemokratisk komplot, og det er, som om fru Ulla Tørnæs ikke rigtig har villet komme ind på de liberales rolle over for Østrig.
Men jeg kan fortælle fru Ulla Tørnæs, at i Europarådet er det jo især liberale parlamentarikere fra Belgien, der har kørt den hårde linje. Men hvis vi nu prøver at kigge på EU-Parlamentet, så har der jo været en debat også dér.
Og talsmanden for den liberale gruppe - det er en irer, der hedder Pat Cox - siger: »Vi må finde en måde inden for fællesskabssystemet, så vi kan fjerne denne kræftsvulst fra vor midte.« Må jeg spørge fru Ulla Tørnæs: Hvordan forholder man sig til sådan en udtalelse om en kræftsvulst?
Og findes der et liberalt komplot imod Østrig?
Søren Søndergaard (EL), 2000-03-14:
Jamen jeg vil bestemt takke for fru Ulla Tørnæs' i hvert fald principielle tilsagn om, at Venstres repræsentanter i Europarådet vil støtte, at Østrig sættes under overvågning.
Præcis fordi jeg var så glad for fru Ulla Tørnæs svar, og fordi svaret var så præcist, undrer det mig, at Venstre ikke kan stemme for det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat.
Jeg vil godt lige læse den relevante passage op for fru Ulla Tørnæs: »Folketinget opfordrer endvidere regeringen til at foreslå de 13 regeringer, at sanktionerne mod Østrig supenderes, men at den østrigske regering sættes under overvågning, og at reelle og effektive sanktioner iværksættes, i det øjeblik der foreligger konkrete overtrædelser af de grundlæggende rettigheder.«
Er det sådan set ikke en meget præcis formulering, og burde Venstre med det, Venstres ordfører sagde for et øjeblik siden om stillingtagen i Europarådet, ikke kunne støtte det?