Gitte Lillelund Bech (V), 2003-01-09:
Det er en fornøjelse at stå på Folketingets talerstol i dag og skulle kommentere forslaget til lov om vejledning om valg af uddannelse og erhverv og deraf anden følgende lovgivning.
Og hvorfor så denne fornøjelse?
Det skyldes jo nok genkendelsens glæde og det faktum, at det fremsatte lovforslag og det tilhørende følgelovforslag er resultatet af flere års arbejde, som blev igangsat i Folketinget den 5. maj
2000, hvor vi debatterede det konservative beslutningsforslag om at etablere en institutionsuafhængig vejledning.
Debatten førte til udarbejdelse af den i hvert fald inden for det her område meget kendte rapport om tværsektoriel vejledning, opfølgning på beslutningsforslag nr. B 131, som kom i august 2001.
Rapportens anbefalinger var ret klare, klare som vand, og ros for det.
Den kommende vejledningsreform, som vi jo så faktisk debatterer i dag, baserer sig i høj grad på de anbefalinger, der var i rapporten.
For Venstre er det meget væsentligt, at uddannelses- og erhvervsvejledningen intensiveres, så de unges uddannelses-
og erhvervsvalg i højere grad har rødder i virkeligheden og i den unges ønsker, forudsætninger og behov.
Derfor hilser vi styrkelsen af vejledningsindsatsen og professionaliseringen af vejledningen, som reformen jo lægger op til, meget velkommen.
Med vejledningsreformen sættes nationale mål og kvalitetskrav for vejledningen både i valg af ungdomsuddannelse og af videregående uddannelse, hvilket gør det klart og tydeligt, hvilken vejledning man som ung har ret til.
Det er i øvrigt i tråd med Venstres ønske om åbenhed og synlighed i leveringen af offentlige ydelser, hvilket fremmer det frie valg.
Hertil kommer, at ansvaret for vejledningen ved valg af uddannelse gøres sektoruafhængig, og vi styrker den tværsektorielle koordinering, så den unge får så kvalificeret et grundlag til at vælge uddannelse på som muligt.
Det er for Venstre her vigtigt, at vejledningen netop ikke indsnævres af sektorinteresser eller af mangelfulde informationer om dele af uddannelsessystemet, og vi ser derfor etableringen af de fælles kommunale Ungdommens Uddannelsesvejledning og af Landscentret for Uddannelses- og Erhvervsvejledning som værende den rette vej at gå.
Derfor synes vi, det er væsentligt, at det er ansvaret, som bliver placeret kommunalt, men at selve vejledningen foregår lokalt, hvor man er i øjenhøjde med de unge.
Fremtidens vejledning skal efter vores mening i langt højere grad end i dag sikre den enkelte de bedste muligheder i uddannelses- og erhvervsvalget, og det er vores forventning, at den uafhængige og professionaliserede vejledning sammen med etableringen af den fælles vejlederuddannelse kan bidrage til at begrænse de unges frafald eller omvalg af uddannelse.
Jo bedre vejlederne er klædt på til at vejlede, desto større er muligheden for en overskuelig og sammenhængende vejledning, og kun på den måde kan vi sikre en kompetent, kvalitetsfuld vejledning og ikke en vildledning i forbindelse med de unges fremtidige uddannelses- og erhvervsvalg.
Det vil være til gavn for både de unge og faktisk også for samfundet. I Venstre lægger vi også vægt på, at vejledningstilbuddene gøres mere overskuelige og tilgængelige for den enkelte.
Adgangen til at få relevant information og vejledning om uddannelser, om uddannelsessteder, om job, som uddannelserne kan føre til, og om de forventede beskæftigelsesmuligheder, der er, skal gøres lettere end i dag, så vi på den måde kan sikre, at de unge får det bedste grundlag for at vælge deres fremtidige uddannelse.
Bedre adgang til relevant information skal ske ved øget anvendelse af it i vejledningen, bl.a. med den foreslåede nationale vejledningsportal på internettet.
Det vil samtidig gøre det muligt, at vi kan koncentrere nogle ressourcer til den gruppe, som har behov for særlig vejledning.
Øget anvendelse af it vil i øvrigt også muliggøre digitaliseret tilmelding til uddannelserne, hvilket vi fra Venstre ligeledes bifalder.
Endelig vil jeg sige, at vi i Venstre ser frem til opgøret med de 26-27 nuværende forskellige vejledningsordninger, de 21 forskellige vejlederuddannelser, som varierer fra 25 til 1.680 timer, og som koster 21 mio. kr. årligt.
Jeg vil derfor efter at have kommenteret lovforslagene kort kommentere det socialdemokratiske beslutningsforslag.
I Venstre mener vi, at regeringen med fremsættelsen af lovforslag nr. L 104 og L 105 om en vejledningsreform fuldt ud dækker, hvad Socialdemokratiet ønsker.
Skulle der være enkelte dele, hvor vi ikke er helt enige eller der er et behov for afklaring, så tror jeg på, at det er muligt at finde en løsning under udvalgsarbejdet.
Jeg tror nok, vi alle sammen her mener, at det vigtigste er, at vi skal sikre de unge den rette, relevante vejledning. Afslutningsvis vil jeg sige, at vi i Venstre håber, at vejledningsreformen vil bidrage til at kvalificere de unges uddannelses- og erhvervsvalg bedre end i dag.
Med gennemførelse af reformen er der kun én faktor, som vi som politikere ikke kan eller bør gardere os imod, og det er mor.
Mor har som regel den altafgørende indflydelse på de unges uddannelsesvalg.
Jeg tør ikke fra talerstolen tage opgøret med mor, men jeg håber og tror på, at fremtidens vejledere tør, vil og kan bidrage til, at de unge også lytter til andre end mor, når de skal træffe erhvervsvalg og uddannelsesvalg.
Så samlet set kan jeg sige, at vi i Venstre støtter lovforslag nr. L 104 og følgelovforslaget nr. L 105, og da de to lovforslag med vores øjne som sagt dækker Socialdemokratiets beslutningsforslag, vil vi afvise at støtte beslutningsforslag nr. B 3.