Anne Baastrup (SF), 2001-05-18:
Det er herligt med endnu en åben dør, og jeg skal da indrømme i denne snævre kreds, at jeg ikke havde drømt om, at Socialdemokratiet ville stemme for.
Det er dog sket én gang.
Det var, da min gruppefælle hr. Villy Søvndal fik gennemført afskaffelse af revselsesret.
Derudover kan jeg også huske, at jeg i 1994 næsten fik vedtaget et beslutningsforslag om, at der skulle være ligestilling også for folk fra etniske minoriteter, når det drejer sig om deres adgang til arbejdsmarkedet.
Så det kan ske. Men det er nu ligegyldigt, for socialministeren sagde jo her fra talerstolen, at regeringen har adopteret forslaget, og så kan man næsten ikke nå ret meget længere.
Det skal understreges, at det ikke er i SF, at det her forslag oprindelig er lavet.
Det er nogle aktive fagforeninger, der konstant har fulgt de konkrete afslag på skader opstået på grund af ulykker, konkret har fulgt dem op i retten, ved domstolene.
Her kom der for et par år siden en meget besynderlig sag, hvor Højesteret under henvisning til, at Arbejdsskadestyrelsen havde en langvarig praksis, ikke mente, at man kunne anerkende en konkret sag som en ulykke.
Det drejede sig en sygeplejerske, der havde vasket en gammel dame mange gange.
Hun plejede altid at hjælpe med.
Det gjorde hun ikke denne her gang, hun modarbejdede, og han fik en alvorlig skade.
Det var en forventelig ulykke, og derfor fik han ikke erstatning.
Jeg ser frem til, at socialministeren får det her udvalg til at arbejde fornuftigt i forlængelse af det her forslag, som vi har fremsat, for det er træls, at vi konstant, uafbrudt og hele tiden skal have øjnene på arbejdsskadeforsikringssystemet.
Hr. Anders Samuelsen var inde på, at nu har der været så mange trakasserier omkring det, svarende til førtidspensionssystemet.
Nu vil vi ikke længere.
Sagen er jo den, at der har siddet tonsvis af udvalg på det her område.
Det er jo 6-7 år siden vi fik en tyk betænkning, et nyt arbejdsskadesystem.
Der var ikke et øje tørt.
Derfor må vi håbe, nu hvor der så er sket det revolutionerende, at det er kommet ud parternes hænder, hvordan man skal definere det fremtidige arbejdsskadesystem, det fremtidig ulykkesbegreb, at der rent faktisk også sker noget.
Men jeg er da heller ikke mere blåøjet end som så.
Da vi fik gennemført ændringen omkring pludseligt opståede løfteskader, som fru Jette Gottlieb jo meget detaljeret gjorde rede for indholdet af, kom der en beregning fra Arbejdsskadestyrelsen, der gik på, at det var i størrelsesordenen et par hundrede millioner kroner, det ville koste.
Hvis vi kommer op på 10 mio. kr., er det alt.
Derfor skal vi også, når vi nu får socialministerens bud på, hvordan en ny arbejdsskadeforsikringslov skal komme til at se ud, være opmærksomme på, at Finansministeriet, som jeg har forstået sidder i udvalget, der skal udarbejde det her oplæg, altså skal regne med den rigtige regnebog.
Det kan ikke nytte noget, at de skal sige: Ulven kommer, og løbe ind,
hvor vi så kan få nogle meget, meget ubehagelige økonomiske diskussioner om, hvad en konkret ændring af ulykkesbegrebet kommer til at indeholde.
Fru Pia Christmas-Møller tog fat i sin gamle kæphest, og jeg vil endnu en gang her fra talerstolen bekræfte, at SF ønsker at støtte den idé, Det Konservative Folkeparti er kommet med.
Det er en genetablering af en virkelighed, vi havde fra midten af 1970'erne.
Det er ikke nogen specielt ny og revolutionerende udvikling.
Det er heller ikke en udgift ekstraordinært for det offentlige, det er jo den enkelte selv, der bliver medlem af arbejdsskadeforsikringssystemet, der så selv kommer til at betale.
Men, som jeg også sagde, dengang vi behandlede det beslutningsforslag, det er helt afgørende for os at se det i sammenhæng, for Det Konservative Folkeparti skal også forpligtes til alt det andet.
Vi vil ikke stå i en situation, hvor der bliver gennemført en arbejdsskadeforsikringslovgivning, som ser ordentlig ud, og hvor de borgerlige - om den dag måtte komme, den komme sent - har flertal, og det så bliver lavet om.
Derfor skal de også fedtes ind i de forhåbentlige forbedringer, der kommer på arbejdsskadeområdet.
Dansk Folkeparti er inde på spørgsmålet om, hvorvidt tort og svie og smerte skal ind i arbejdsskadeforsikringsloven.
Det var involveret i det arbejde, der blev lavet i den sidste rapport, der kom frem.
SF støttede den del, men det blev ikke en del af det forslag, som den daværende socialminister fremsatte.
Det er en lang, indviklet forklaring.
Det drejer sig om, hvad det er for en type af ansvarsgrundlag, der lægges ind, men SF vil i givet fald støtte det, hvis det er sådan, at Dansk Folkeparti holder fast i, at vi skal afprøve det.
Så kort fortalt: Endnu en dør er åbnet.
Det bliver ikke vedtaget, men det bliver gennemført.
Og det er jo så o.k.