runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2006-05-30:
Da vores sædvanlige ordfører på det her område, hr. Simon Emil Ammitzbøll, er til forhandlinger i en eller anden højere sags tjeneste, har jeg lovet at sige et par ord om politikreds- og retskredsreformen.
Min adkomst til at sige det er jo naturligvis, at jeg er medlem af Retsudvalget og har været det i mange år, og derfor har jeg også i mange år fulgt tilløbet til politi- og retskredsreformen.
Fra radikal side er vi faktisk tilfredse med, at det nu endelig er lykkedes at få en reform, og vi er også meget tilfredse med, at der er kommet en rigtig, rigtig bred aftale om det, selv om der selvfølgelig er nogle skønhedspletter og nogle ting, vi kunne have ønsket bedre, men som den forrige ordfører for Dansk Folkeparti sagde: Hvis vi havde haft 90 mandater, var det måske kommet til at se anderledes ud.
Men vi er meget godt tilfredse med, at vi er kommet så langt, som vi er nu.
Fra Det Radikale Venstres side har vi været tilfredse med, at det er lykkedes at få vidnebeskyttelsesprogrammerne indbygget i retskredsinddelingen, sådan at man kan sige, at der i de færre retsbygninger nu også bliver mulighed for at indrette vidnelokaler, så vidnerne ikke skal møde dem, de skal vidne imod, mens de venter på at komme til.
Vi er også godt tilfredse med, at det er lykkedes at få en styrkelse af det lokale samarbejde og SSP-samarbejdet.
Det er også godt, at der er kommet styrket offerrådgivning ind i alle politikredse.
Vi havde også ønsket, at vi kunne få en styrkelse af konfliktrådene, det kunne vi ikke få.
Vi har så til gengæld været tilfredse med, at vi kunne acceptere den fælles votering, hvor jeg synes, at Retsudvalget har haft en udmærket proces med at høre eksperter og få en meget, meget grundig belysning af emnet, og vi har efter denne interne høring ikke nogen problemer med at gå med til en fælles votering mellem nævninge og dommere i nævningesager.
Endelig vil vi blot sige i forbindelse med de døgnåbne stationer: Vi har ikke noget imod, at der er døgnåbne stationer over hele landet, men vi synes faktisk, at det er en uting, at Folketinget skal bestemme, hvad det er for nogle døgnåbne stationer, der skal være.
Vi synes, at det vil være fuldstændig rimeligt, hvis de nye politidirektører, som har ansvaret for en ganske stor stab og ansvaret for et ganske stort område, suverænt kan bestemme, hvilke områder der skal have døgnåbent, og hvilke områder der ikke skal have det.
Det kan jo sagtens være sådan, at på nogle tider af året er det én station, der skal være døgnåbent, og på andre tider af året er det en anden station.
Det afhænger af så mange forskellige ting, og vi synes faktisk, at det er utidigt, at Folketinget laver bestemmelser om sådan noget.
Men vi accepterer, at alle har måttet indgå kompromiser, alle har måttet give noget og tage noget, og vi er alt i alt godt tilfredse med at være med til den her politi- og domstolsreform, som vi synes moderniserer hele systemet lidt og også bringer det i overensstemmelse med den kommunalreform, som nu også er gennemført.
Så Det Radikale Venstre er godt tilfreds med resultatet.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
Jeg har ikke så meget andet at sige, end at vi genoptager forhandlingerne, fordi vi skal have fundet en løsning, og det gør vi efter sommerferien.
Men jeg må bare erkende, at jeg tvivler på, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr vil gå med i de forhandlinger med et reelt ønske om at finde en løsning.
Det er nok ligesom med alt andet: Der bliver meldt fra ret hurtigt.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-30:
Det må være en fuldstændig vanvittig oplevelse for de ca. 5.000 mennesker, som fuldstændig uforskyldt mister deres ret til sygedagpenge, at høre sådan en bemærkning, når de samtidig dag ud og dag ind kan læse i aviserne, se i fjernsynet og høre i radioen, hvordan pengene fosser ind i statskassen, hvordan milliarderne nærmest ligger og samler støv i statskassen, og hvordan udgiftsstoppet betyder, at de offentlige udgifter står i stampe i forhold til de private udgifter.
Det må være mærkeligt for de mennesker, som mister deres forsørgelsesgrundlag, at skulle høre: Tak skæbne, tænk hvis systemet skal ofre 300 mio. kr. på at løse et problem for nogle mennesker.
Jeg vil spørge hr. Bent Bøgsted
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
På nuværende tidspunkt vil jeg ikke afvise noget som helst.
Jeg kan bare ikke sige noget endeligt, før vi kommer i gang med forhandlingerne, men jeg ser da frem til, at fru Elisabeth Geday deltager aktivt i de forhandlinger, vi skal i gang med efter sommerferien.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-30:
Jeg er nødt til at sige til mine ærede kolleger i oppositionen, at jeg synes, de er lige lovlig hårde ved Dansk Folkeparti i den her sammenhæng, for jeg synes, at ret skal være ret.
Havde det ikke været for Dansk Folkeparti, står det jo at læse i det første udkast til betænkning, hvad det var for en konklusion, regeringen ville have draget på de forhandlinger, som vi aldrig nåede at afslutte.
Den ville nemlig have konkluderet, at den kun ville have lempet varighedsbestemmelsen for i alt ca. 400 af de 5.000 mennesker, som hvert år mister deres sygedagpenge.
Det står simpelt hen at læse i første udkast til betænkning til det her lovforslag.
Vi må trods alt medgive hr. Bent Bøgsted, at havde det ikke været for Dansk Folkeparti, havde det været det, der var blevet konklusionen, og ikke den situation, vi trods alt i dag står i, nemlig at vi kan fortsætte forhandlingerne efter sommerferien.
Jeg er nødt til at tage min kollega hr. Bent Bøgsted i forsvar og sige, at jeg ser frem til efterårets forhandlinger og med den allerstørste fornøjelse vil glæde hr. Bent Bøgsted ved at hjælpe med at finde en passende finansiering.
Kan vi måske hjælpes ad med at finde de ca. 210 mio. kr., der skal bruges for at få fjernet varighedsbegrænsningen helt, eller skal vi bare hjælpes ad med at få den lempet yderligere?
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
Jeg kan kun gentage det, jeg har sagt tidligere.
Efter sommerferien genoptager vi forhandlingerne om sygedagpenge, og så ser vi på, hvad vi kan få frem af løsninger der.
Thomas Krog (SF), 2006-05-30:
Jeg synes ikke, at det, der er afgørende her, er min viden udi forhandlingens kunst.
Men jeg kan garantere hr. Bent Bøgsted for, at jeg ved en hel del om de mennesker, det her handler om.
Jeg kender og snakker rent faktisk med mange af de mennesker, som her og nu mangler en afklaring, som her og nu går uden et forsørgelsesgrundlag.
Og hvor interesseret er de i, hvordan forhandlingsforløbet er for Dansk Folkeparti, og hvem Dansk Folkeparti synes de skal please her i salen?
Det, det handler om, er, at der er nogle mennesker, som er ved at gå fra hus og hjem, er ved at miste alt, hvad de ejer og har, og som faktisk på grund af de her ting også mister noget i hovedet, for psykisk sygdom er altså noget, der følger med.
Det er mennesker, som hver dag kommer længere og længere væk fra arbejdsmarkedet.
Det, man siger fra Dansk Folkepartis side, er bare, at vi ikke har tid lige nu, vi skal snakke om det senere.
Der mangler noget handling fra Dansk Folkepartis side.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
Hr. Thomas Krog burde vide i hvert fald lidt om, hvordan forhandlingerne foregår.
Når der er forhandlinger i gang, der ikke bliver tilendebragt, og man har garanti for, at de bliver genoptaget, går man ikke ud og laver en aftale uden om den minister, der skal levere pengene til en sådan ordning, sådan som hr. Thomas Krog vil gøre det.
Det er beklageligt, at hr. Thomas Krog på det tidspunkt ikke kan være med til det, men den person, som hr. Thomas Krog er stedfortræder for, kan eventuelt til den tid være med til de forhandlinger.
Jeg vil gentage endnu en gang: Det kan godt være, hr. Thomas Adelskov siger, at Socialdemokratiet har fundet 300 mio. kr. i fleksjobordningen.
Det kan jeg ikke sige noget om, for jeg er ikke med i den.
Derfor kan jeg ikke sige noget om, hvor mange penge der er blevet fundet der.
Jeg ved bare så meget, at man godt kan lave aftaler uden om regeringen, for det har vi også gjort.
Men når man kommer op i en pris af 300 mio. kr. eller 250 mio. kr. – jeg har ikke det nøjagtige tal på, hvad det vil koste, og det tror jeg ikke der er nogen der har, når det kommer til stykket, for det er bare en vurdering af, at det kan komme til at koste så meget – har jeg det ikke sådan, at jeg lige kan gribe ned i lommen og sige, at så laver vi en aftale uden om regeringen, uden at have forhandlet med regeringen og fået det på plads, som vi kan få på plads.
Det er den vej, vi skal gå, nemlig at vi skal lave en aftale igennem forhandlinger.
Hr. Thomas Adelskov ved også godt, at det er den vej, vi skal, og jeg håber, at hr. Thomas Adelskov vil deltage i de forhandlinger, der bliver efter sommerferien.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-30:
Jeg synes egentlig, det står meget klart.
Det står meget klart, at Dansk Folkeparti tager hensyn til regeringen og vægter den højere end hensynet til de 5.000 mennesker, der hvert eneste år falder for varighedsbegrænsningen i sygedagpengesystemet.
Det betyder mere for Dansk Folkeparti, at man har et godt forhold til regeringen, og at man ikke generer regeringen.
Jeg har jo forklaret hr. Bent Bøgsted, at vi har fundet pengene, de er sådan set tilvejebragt ved den finansiering, der ligger i fleksjobbene og i revideringen af fleksjobordningen.
Så der er sådan set penge i systemet.
Hr. Bent Bøgsted behøver ikke engang at løfte en finger, for pengene er til stede.
Det eneste, vi mangler, er mandaterne i Folketinget.
Vi har fået masser af henvendelser.
Sag på sag, eksempel på eksempel.
Alle de menneskelige skæbner afviser Dansk Folkeparti at gøre noget ved.
Dansk Folkeparti afviser at hjælpe dem, fordi man vægter hensynet til regeringen højere end hensynet til de 5.000 mennesker, der hvert eneste år bliver bragt i en ulykkelig situation.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
Selvfølgelig skal det føre til resultater, og det er derfor, vi genoptager forhandlingerne, for ellers var det jo lige meget med at genoptage dem.
Det er svært at sige, hvad beløbet er, men det er oppe i den størrelsesorden.
Jeg vil garantere for, og hr. Thomas Adelskov ved også godt, at hvis det var den tidligere regering, der havde siddet her i dag, ville hr. Mogens Lykketoft have skreget højt, hvis der var blevet lavet aftaler uden om regeringen til en pris af 300 mio. kr.
Det tror jeg ikke, hr. Thomas Adelskov ville have fået ros for dengang, men det skal jeg selvfølgelig lade være usagt, for nu er det en anden regering.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-30:
Jeg skal først konstatere, at Dansk Folkepartis ordfører trods alt har lidt mere mandsmod end kollegerne fra Det Konservative Folkeparti og fra Venstre, som jo holder sig fra diskussionerne, på trods af at det sådan set er dem, der burde svare på, hvorfor de vælger ikke at skabe løsninger på det her område.
Men jeg skal bare spørge, om ikke hr. Bent Bøgsted kan bekræfte, at der, hvis Dansk Folkeparti var gået med, ville have været et flertal for at afskaffe 52-ugers varighedsbegrænsningen.
Jeg skal også bede hr. Bent Bøgsted om at bekræfte, at det var sådan, at vi i forhandlingerne og her til sidst under udvalgsarbejdet tilbød Dansk Folkeparti, at vi kunne lave en liste over de ting, som vi ville forlange af regeringen blev indeholdt i nye forhandlinger og i et nyt forslag efter sommerferien, sådan at vi allerede nu kunne sige til de stakkels mennesker derude: Der kommer en løsning, bare rolig, vi skal nok hjælpe jer.
Det afviste Dansk Folkeparti, og i stedet for er det blevet til en løs formulering om, at forhandlingerne bliver genoptaget efter sommerferien.
Og det er jo det, jeg siger, nemlig at det kender vi desværre alt for godt.
Det bliver bare en gang snak, men der er ikke nogen garanti for resultater.
Bent Bøgsted (DF), 2006-05-30:
For at der ikke skal være nogen tvivl om det, så ligger det Dansk Folkeparti meget på sinde, at der bliver gjort noget.
Det er også derfor, at Dansk Folkeparti har lyttet til, hvad Landsforeningen af Polio-, Trafik- og Ulykkesskadede og Gigtforeningen har sagt.
Der er en grund til, at vi har været med til at sige, at vi skal have genoptaget forhandlingerne om sygedagpengene efter sommerferien.
Jeg tror egentlig, det er godt, at jeg er gået herop, for nu kan jeg se, at de forskellige ordførere begynder at tage sig sammen til at stille spørgsmål.
Men for at der ikke skal være tvivl om noget, så ligger det Dansk Folkeparti meget på sinde, at vi får en tilfredsstillende ordning for de sygdomsramte med hensyn til varighedsbegrænsningen.
Det, der var lagt op til i forbindelse med det her lovforslag, som fra starten ikke indeholdt noget om en forlængelse af sygedagpengene, var ikke tilfredsstillende.
Derfor blev det taget af bordet, og derfor skal forhandlingerne genoptages efter sommerferien.
Det er den situation, vi i dag er i.
Så synes jeg egentlig, det er forkasteligt, at vi hører Enhedslisten påstå, at Dansk Folkeparti aldrig gør noget for nogen.
For jeg må indrømme, at når vi ser på resultaterne af, hvad Enhedslisten er med til, er der i hvert fald ikke tegn på, at man gør noget for nogen som helst.
Men til de andre ordførere vil jeg sige, at der ligger en klar aftale om, at vi skal genoptage forhandlingerne efter sommerferien, og det ser vi frem til.
Uanset hvad debatten bringer her i dag, vil det ikke føre til andet svar, end at det diskuterer vi ved de genoptagne forhandlinger efter sommerferien.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-30:
Sygedagpengelovgivningen har igennem et længere stykke tid været genstand for opstramninger over for de syge, opstramninger over for kommunerne og meget lidt hjælp og gavn fra statens og fra regeringens side.
Hvad med de ca. 5.000 mennesker, som hvert år lider under, at vi har en sygedagpengelovgivning, hvor man fratager folk den offentlige forsørgelse, uden at de er blevet raske, hvor man hvert år siger til de mennesker: Ja, hvis I kan få kontanthjælp, så må I over på kontanthjælp?
Og for ca. 900 af dem er det endda sådan, at de fuldstændig mister muligheden for at få forsørgelse fra det offentlige, fordi de tilfældigvis er gift med en, der tjener penge.
Det vil sikkert være sådan, at beskæftigelsesministeren engang i fremtiden vil sige: Der kan I jo se, de her mennesker er blevet selvforsørgende.
Det er måden, man gør folk selvforsørgende på i beskæftigelsesministerens terminologi, nemlig ved at fratage dem retten til en ydelse, ikke ved at de kommer i arbejde.
Men det er det ikke for de mennesker, det drejer sig om.
Selve lovforslaget indeholder udmøntningen af en finanslovaftale med Dansk Folkeparti, nemlig afskaffelsen af muligheden for, at kommunerne kan inddrive sygedagpengene fra den arbejdsgiver, som gennem et dårligt arbejdsmiljø har gjort et menneske sygt.
Den arbejdsgiver, som gennem et dårligt arbejdsmiljø har gjort, at et menneske er blevet sygt, skal ikke længere bidrage til at betale for sygedagpengene.
Vi har i årevis diskuteret og prøvet at fremme, at det, også når vi snakker om dårligt arbejdsmiljø, handler om, at arbejdsgiverne skal tage et ansvar, og at de skal pålægges et ansvar.
Det her er et skridt i præcis den modsatte retning.
Hvert eneste år koster det dårlige arbejdsmiljø samfundet et sted mellem 20 og 25 mia. kr.
Nu vil man tage endnu et skridt hen imod at fratage arbejdsgiverne ansvaret for det arbejdsmiljø, som kan sikre folk sundhed, og som samtidig kan sikre, at samfundet ikke i den grad kommer til at betale for arbejdsgivernes forsyndelser.
Det i sig selv er en skandale.
Der har været forskellige røster fremme i debatten om, at man nu også ville gøre noget for de stakkels mennesker.
Især har Dansk Folkeparti ved flere lejligheder brystet sig af, at selvfølgelig kan det her ikke være rigtigt.
Men har vi set nogen handling fra Dansk Folkepartis side?
Nej, ingen.
Sådan er det desværre tit, at der er så mange ord, men ingen handling.
Men hvem er det, der rent faktisk vil gøre noget for at sikre, at de mennesker ikke falder ud af systemet og kommer til at stå uden et ordentligt forsørgelsesgrundlag, selv om de uforskyldt er blevet påført en sygdom?
Det er efter min bedste overbevisning kun oppositionen, der har et bud på det.
Det er sørgeligt, men sådan er det.
Thomas Krog (SF), 2006-05-30:
Et menneske i sin bedste alder bliver udsat for en arbejdsskade.
Det kan være nedslidning, det kan være dårlig ryg, det kan være gigt, det kan være mange ting.
Personen bliver så dårlig, at han bliver sygemeldt, men bliver enten af den ene eller den anden grund ikke afklaret i kommunen.
Efter 52 uger er der ikke sygedagpenge, så er det kontanthjælp, altså endnu længere væk fra arbejdsmarkedet, end han var i forvejen.
Det kan jo også være, at man holder i sin bil, bliver påkørt bagfra og får piskesmæld.
Der er massevis af eksempler på, at det lige præcis ikke kan afklares i løbet af 52 uger.
Det er selvfølgelig helt, helt urimeligt.
Så er der i loven nogle forlængelsesmuligheder, nogle indviklede forlængelsesmuligheder om det ene og det andet.
Det er utrolig ressourcekrævende at behandle de her ting rundtomkring og finde ud af, om en person nu har mulighed for at få forlænget sine sygedagpenge af den ene eller den anden grund.
Det viser sig jo også, at kommunerne faktisk overhovedet ikke er i stand til at administrere loven, som den er i dag, eller i stand til at vurdere, om der nu er nogen, der af en eller anden grund har mulighed for at få forlænget sygedagpengene, eller om de ikke har.
I Nordjylland er man faktisk kommet så langt, at det er mere end hver anden kommune, der har en succesrate på under 50 pct., når det handler om at ramme rigtigt i de her sager, hvor der bliver klaget over, at folk har fået stoppet deres sygedagpenge.
Jeg troede jo, at vi var kommet dertil, hvor man sagde: O.k., der er ved at være en fælles forståelse af, at der skal gøres noget ved det her.
Dansk Folkeparti har her i salen og i adskillige meldinger udadtil sagt, at der skal gøres noget ved det her.
Der skal bare lige være en ekstra afklaring af, hvor mange det drejer sig om, hvad det er for nogle mennesker, så skal vi love for, at Dansk Folkeparti også her siger: Nu skal der ske noget.
Vi var jo også indkaldt til forhandling med ministeren og syntes, det var positivt.
Vi kom da længere i forhold til at få afklaret, hvad det er for nogle mennesker, som har problemerne, og hvor der kan sættes ind for at løse dem.
Så står vi med det her, der pludselig er ingenting, alle de fine ord, al den gode snak – ingenting.
Og hvad sker der så med de mennesker, det går ud over?
Hvis det bare var ingenting, var det jo godt, men det er det ikke.
Nej, der sker det, at de mister deres indtægt.
De kommer på kontanthjælp eller ægtefælleforsørgelse, de kommer endnu længere væk fra arbejdsmarkedet, end de var i forvejen.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at der er nogen i det her Folketing, der synes, at det her er rimeligt eller fornuftigt.
Jeg kan ikke forstå, hvad der blev af den gode snak, vi havde.
Jeg kan ikke forstå, hvad der blev af de ord fra Dansk Folkeparti om, at vi her havde et problem, som man gerne ville være med til at se på.
Nu har vi set på det, og hvad blev det så til?
Jeg synes, at Dansk Folkeparti i hvert fald skylder os en forklaring på, om man bare står her og siger ting, der er luft, eller om man virkelig er i stand til også at handle ud fra det.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-30:
Det er således, at vi siden omkring februar måned har haft, hvad jeg oplevede som nogle meget nyttige og fremgangsrige drøftelser med regeringen, hvor det forekom mig, at vi havde en fælles forståelse af, at der var behov for at lempe den såkaldte varighedsbestemmelse i sygedagpengeloven.
Det var på baggrund af henvendelser fra bl.a. Gigtforeningen, Landsforeningen af Polio-, Trafik- og Ulykkesskadede og fra en række andre faglige organisationer, som har fortalt os om den ene sag efter den anden, hvor det er åbenlyst urimeligt, at et menneske mister sine sygedagpenge.
Vi kan jo tage det eksempel, at en person får en gigtlidelse.
Så bliver han eller hun sat i gang med en behandling med den billigste medicin.
Det tager måske trekvart år at finde ud af, om den billigste medicin virker, og inden vi ser os om, har personen altså mistet sine sygedagpenge, uden at personen er blevet rask, men udelukkende fordi vedkommende er faldet for den såkaldte varighedsbestemmelse, altså at have fået sygedagpenge mere end 52 uger.
Der har været eksempel på eksempel på, hvor urimelig den her sag er.
Det er således, at hvert eneste år er der 5.000 mennesker, som mister retten til sygedagpenge, fordi de falder for varighedsbegrænsningen, og 900 af dem mister fuldstændig deres forsørgelse.
De går altså fra en situation, hvor de har fået sygedagpenge, til en situation, hvor det offentlige ikke hjælper dem hverken økonomisk i form af forsørgelse eller i form af en aktiv indsats for at hjælpe dem tilbage på arbejdsmarkedet, når og hvis de bliver raske igen.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Det er således, at vi sidste sommer vedtog nogle opstramninger af sygedagpengeloven, som betyder, at vi ikke længere risikerer, at folk kan blive parkeret på sygedagpenge, som vi så det før i tiden.
Derfor er tiden ganske enkelt kommet til at få lempet de her regler, så vi ikke sender folk ud i det rene ingenting.
Men regeringen valgte altså at afbryde de her forhandlinger, og jeg er ikke i tvivl om, at forklaringen er, at den har lovet arbejdsgiverne, at den kan lempe de såkaldte regresbestemmelser, så man ikke kan blive retsforfulgt som arbejdsgiver, hvis man selv på den eller den anden måde har været uforsigtig eller har bidraget til, at en medarbejder er kommet til skade.
Jeg må sige, at det ikke er det, der kunne få mig til at stemme for en ændring af sygedagpengeloven.
Hvis jeg skulle stemme for den her lovgivning, ville det være, fordi vi forbedrede situationen for de mennesker, som i dag står uden forsørgelse efter et eller måske halvandet år på sygedagpenge.
Så vi er kommet i den situation, at vi, fordi regeringen har valgt den fremgangsmåde, som den har valgt, er gået fra at være overvejende positivt stemt over for sygedagpengeloven og de ændringer, der ligger her, til at måtte konstatere, at på det foreliggende grundlag kan Det Radikale Venstre ikke andet end at stemme imod ved tredjebehandlingen.
Til den tid må vi jo så overveje, om der kommer et lovforslag, som vi kan stemme for.
Men på det nuværende grundlag kan vi altså ikke støtte det lovforslag, som regeringen her presser igennem.
Niels Sindal (S), 2006-05-30:
Jeg vil starte med at sige tak til ministeren for det fine tilbud om at se til, at de små havne ikke kommer i nød.
Det må vi så se hvordan foregår.
Men jeg vil godt have bekræftet, at det, der i lovforslaget hedder regionallodsning, betyder, at hvis der ligger to skibe ved Skagen, der begge skal til Fredericia, vil den private organisation kunne vælge det skib, der giver mest ved lodsning.
En 50.000-tonner giver 20.000 kr., en 2.000tonner giver måske 1.500 kr. eller 2.000 kr.
Her er der altså noget i lovforslaget, der gør, at den private organisation kan gå ud og tage de gode lunser og så overlade resten til staten.
Det er da ikke et godt regnskab, må jeg sige til ministeren.