runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2000-01-26:
Jeg synes, det er et yderst relevant spørgsmål, for vi må selvfølgelig være fantastisk nidkære over for enhver form for socialt snyd og også over for dem, der holder hånden over socialt snyd i den ene eller den anden udgave.
Jeg betragter egentlig mig selv som høg, når vi snakker om socialt snyd, og jeg synes, at jeg selv har bidraget kraftigt - det er i hvert fald min opfattelse - til at sætte indsatsen imod socialt snyd så højt på dagsordenen, som den har været her det sidste år eller to, hvor der er sket en meget mærkbar forstærkelse af kommunernes indsats imod socialt snyd.
Så meget desto mere beskæmmende er det selvfølgelig at høre, at der er socialrådgivere, der siger, at de er opmærksomme på, at der kan være borgere, klienter, der får ydelser, de egentlig ikke er berettigede til, men uden at de giver det videre.
Det er ikke tilladt.
De kan ikke bruge tavshedspligten.
Der er ikke noget, der hedder tavshedspligt i forhold til ens foresatte og kolleger.
Tavshedspligt handler jo om at videregive oplysninger til andre myndigheder, men man diskuterer jo selvfølgelig alle klienters sager internt i en forvaltning.
Det er jo ikke noget, den enkelte sagsbehandler sidder helt alene med.
Derfor er det noget vrøvl at snakke om tavshedspligt med hensyn til at videregive oplysninger om socialt snyd.
Så det er helt klart, at reglerne siger, at man ikke må dække over klienter, at man ikke må udbetale ydelser, som de ikke har ret til, og at man har pligt til at videregive oplysninger om det.
Men det er de foresattes pligt at overholde reglerne, og hvis de ikke gør det, kan det blive afdækket i kommunalrevisionen, sådan at de skal betale hele det fejlagtige beløb tilbage.
Jeg synes, det er svært at stramme reglerne i den sociale lovgivning, men det, jeg vil gøre, er, at jeg vil skrive til kommunerne og indskærpe dem, at de selvfølgelig skal overholde reglerne.
Og jeg vil godt lige understrege, at både kommunernes formand, Anker Boye, og socialrådgivernes formand, Anne Worning, på det skarpeste har taget afstand fra de udtalelser, der er kommet fra socialrådgivere.
Inge Refshauge (DF), 2000-01-26:
Kunne man ikke stramme den en lille bitte smule op, eller er det umuligt?
Karsten Nonbo (V), 2000-01-26:
Jeg vil spørge: I de tilfælde, hvor det er helt oplagt, at vedkommende socialrådgiver udbetaler penge og ved, at det er forkert, er vedkommende så ikke undergivet de almindelige ansættelsesregler om advarsel og efterfølgende afskedigelse som i andre tilfælde?
Eller kan man eventuelt direkte sige, at socialrådgiveren er medvirkende til det socialbedrageri, der er foregået, når man udbetaler penge, vel vidende at det er uberettiget?
Karen Jespersen (V), 2000-01-26:
De regler, der er for ansattes gøren og laden i en forvaltning, ligger jo i forvaltningsloven.
Der er regler for tavshedspligt og om, hvad man skal gøre, og den lov ligger jo ikke i Socialministeriet, men i Indenrigsministeriet.
Og jeg har egentlig svært ved at se, at den lov kan strammes op, for det er egentlig nogle meget klare regler, som man skal sørge for bliver overholdt.
Ansvaret for, at de regler bliver overholdt, ligger i styrelsesloven, som jo angiver borgmesterens og kommunalbestyrelsens ansvar for, at det, der foregår under deres vinger, er i overensstemmelse med loven.
Ydermere kan man så altså gennem revisionen pålægge kommunen at betale hele beløbet tilbage, og det vil som regel sige, at kommunen også skal betale det beløb tilbage, den har fået refunderet fra staten.
Det vil sige, at det kan blive en ganske dyr affære for en kommune, hvis man ser igennem fingre med socialt snyd, eller hvis en af de ansatte ser igennem fingre med socialt snyd.
Så jeg har egentlig svært ved at se, hvor det vil være muligt at stramme reglerne, men jeg er helt opmærksom på, at de selvfølgelig skal overholdes, og jeg mener, det har været meget positivt, at både kommunerne og socialrådgivernes forening har tilkendegivet helt utvetydigt, at det er helt uacceptabelt.
Og oveni vil jeg så sende et brev ud til kommunerne om, både hvorfor det er så vigtigt at være opmærksom på de her ting, og om, hvad reglerne er.
Inge Refshauge (DF), 2000-01-26:
Er det muligt at få en undersøgelse med et samlet skøn over, hvor meget der i grunden bliver snydt for udeomkring i kommunerne?
For det er jo altså svært at forstå for de borgere, der hver dag passer deres arbejde og betaler deres skat - og Gud nåde og trøste dem, hvis de skylder skattevæsenet noget, så er den på nakken af dem med det samme - at lige ovre i den anden forvaltning sker der snyd en masse.
Kunne man få en oversigt over, hvor meget det drejer sig om, og hvordan tilbagebetalingerne kan ske?
For efter hvad kommunerne melder ud, er det jo meget svært at få de penge tilbage igen, netop fordi de mennesker faktisk ikke har nogen og har brugt dem, de har fået.
Karsten Nonbo (V), 2000-01-26:
Det kan godt være, jeg udtrykte mig lidt uklart, men jeg prøver lige igen: Er det ikke sådan, at hvis en socialrådgiver vel vidende og med forsæt deltager i at udbetale socialhjælp til en person, der ikke er berettiget til den, så er vedkommende det, vi kalder medskyldig i det socialbedrageri, der foregår?
Og er vedkommende socialrådgiver så ikke lige så erstatningspligtig som den, der får udbetalt pengene, fordi de har udført en kriminel handling i forening?
Karen Jespersen (V), 2000-01-26:
Jeg beklager, hvis ikke jeg fik opfanget og svaret tydeligt nok på hele spørgsmålet i første omgang.
Det er jo en politiopgave at vurdere, i hvilket omfang hvem skal sigtes i forbindelse med socialt bedrageri, og der er selvfølgelig regler i straffeloven, det omhandler det, og dem kan jeg ikke i detaljer.
Men det er selvfølgelig også ledelsens vurdering, om den vil indgive en politianmeldelse, når det sker, og man har jo også den mulighed at kræve pengene tilbage, uden at det bliver en egentlig straffesag. Men hvis man vurderer, at snyderiet er så groft, at der også er grundlag for at rejse straffesag, kan man indgive en politianmeldelse, og det er så politiets vurdering, hvem der vil være omfattet, og hvor skyldspørgsmålet skal placeres.
Og til fru Inge Refshauge vil jeg sige, at det, jeg også har bedt KL om, er at give en beskrivelse af, hvilke initiativer KL, altså Kommunernes Landsforening, har taget og vil tage i forbindelse med den seneste debat for at sikre, at loven bliver overholdt.
Jeg synes, det er rigtigt også at få placeret et ansvar og - hvad skal man sige? - en aktiv rolle i Kommunernes Landsforening, som er kommunernes eget organ, for at holde den fast på, at den også kan sørge for, at dens medlemmer gør en aktiv indsats og sørger for, at loven bliver overholdt.
Med hensyn til, hvor mange penge der bliver snydt for, er der efterhånden opgørelser i de enkelte kommuner.
Det kan være lidt svært at få et samlet billede, men i takt med, at indsatsen imod socialt snyd vokser, får man også et mere tydeligt billede af, hvad det er, man får afdækket ved den indsats. Og jeg vil meget gerne forhøre mig både i Socialministeriet og i Kommunernes Landsforening om, hvad man kan sige på landsplan på nuværende tidspunkt, hvor vi har et mere detaljeret billede i en række enkelte kommuner.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-26:
Jeg lyttede med interesse til ministerens svar, for jeg må indrømme, at jeg havde ganske vanskeligt ved at forstå det spørgsmål, som blev stillet af min folketingskollega fra Dansk Folkeparti, og jeg fik den tanke, at det måske netop kunne være nyttigt, at Folketingets partier fik lejlighed til at sætte sig ind i de regler, som vi har.
For som jeg har forstået det - men det kan ministeren bekræfte - er det ved
Og jeg har lidt vanskeligt ved at forstå, hvordan det kan udlægges som en favorisering af f.eks. flygtninge.
Det har jeg vanskeligt ved at forstå.
Inge Refshauge (DF), 2000-01-26:
Jamen jeg vil gerne sige tak til ministeren for en udførlig besvarelse og tak, fordi ministeren tager fat på kommunerne nu, også for at give et signal udadtil til de mennesker, der virkelig har brug for hjælp, om, at den slags tolereres altså ikke.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jytte Andersen (S), 2000-01-26:
Der bliver spurgt om nye konkrete initiativer med hensyn til at mindske risikoen for sociale ghettoer, og dér vil jeg svare på den måde, at vi gennem 7 år i regeringen har lagt meget vægt på at undgå sociale ghettoer, har lagt meget vægt på, at der faktisk bliver arbejdet med det i de boligområder, hvor der er en meget stor koncentration af folk, der har problemer af den ene og den anden art.
Det har vi gjort igennem regeringens byudvalg, det har vi gjort igennem kvarterløft og andre udlejningsforsøg osv., og det ser faktisk ud, som om det virker.
Det, vi er optaget af lige nu, er at give kommunerne nogle nyere og stærkere virkemidler til at undgå sociale ghettoer.
Jeg er ikke i dette øjeblik i stand til at offentliggøre de nye planer.
De bliver fremlagt samlet engang i løbet af februar måned, og så vil spørgeren og Folketinget og offentligheden som helhed få at vide, hvad det er for nogle nye redskaber, kommunerne skal have.
Egil Møller (DF), 2000-01-26:
Jeg siger tak for svaret, men jeg synes ikke, det var særlig uddybende.
Jeg havde håbet, at ministeren havde nogle flere oplysninger af interesse for hele befolkningen.
Er ministeren enig i det?
Aase D. Madsen (DF), 2000-01-26:
Nu sagde ministeren, at kommunerne havde fået nye redskaber i hånden til at løse de boligsociale problemer.
Jeg deltog i en kolonihavekongres her forleden dag, hvor miljøministeren sagde, at kolonihaver er et supergodt værktøj til at løse de boligsociale problemer i forbindelse med integration.
Jeg vil gerne høre, om ministeren har nogen planer i den retning?
Jytte Andersen (S), 2000-01-26:
Regeringen har faktisk mange planer på forskellig måde, både med hensyn til at sikre bedre arbejdsmuligheder og bedre muligheder for sprogkundskaber - det at lære dansk er praktisk og nødvendigt, når man bor i Danmark - og også redskaber, der handler om, at indvandrere og flygtninge kan placere sig bosætningsmæssigt i flere områder.
Jeg ved, at min kollega miljøministeren i den forbindelse har udtalt sig om kolonihaver, men det er nu sådan, at for mit vedkommende som by- og boligminister handler det om at undgå ghettoer og sikre, at der i alle kommuner i landet er en boligsammensætning og nogle bomuligheder, så man faktisk kan sprede indvandrerne noget bedre, end det har været tilfældet hidtil.
Det er det, regeringen er optaget af, og i næste måned, midt i februar måned, kommer vi med et katalog, som kommunerne kan bruge.
De kan også lade være med at bruge det, men de kan altså bruge det til netop at undgå ghettoer.
Egil Møller (DF), 2000-01-26:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren har planer og ønsker om, at der skal ske en retfærdig tildeling af boliger.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-26:
Nu er jeg selv medlem af en haveforening, hvor vi også har en del indvandrere og flygtninge, og dér har jeg da personlig erfaring med, at det er en god ting at være sammen netop på den måde, også omkring havedyrkning.
Så det håber jeg da virkelig også er en af de ideer, der kommer til at præge det.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke vil være mest konstruktivt, at man nu sætter sig ned og laver et fornuftigt stykke arbejde ud fra de erfaringer, man har omkring f.eks. huslejenedsættelser og kolonihaver, og så gør det konkret skridt for skridt på de enkelte områder.
Og jeg vil godt spørge ministeren, om det faktisk ikke ville være en god ting, hvis vi kunne få debatten ind på det saglige niveau, i stedet for nu at begynde med at indlede debatten med at stille spørgsmål om, hvorvidt der er givet for mange opholdstilladelser, og jeg ved ikke hvad.
Jeg vil i hvert fald godt opfordre regeringen til at fremlægge sin plan og så indbyde partierne til en saglig drøftelse, så vi virkelig kan få disse ting ud i byområderne.
Aase D. Madsen (DF), 2000-01-26:
Jeg forstår, at boligministeren synes, det er en god idé.
Det synes Dansk Folkeparti ikke, i hvert fald ikke i højere grad, end at det under alle omstændigheder skal være haveforeningerne selv, der bestemmer.
Det, Dansk Folkeparti er bange for, er, at der bliver trukket et eller andet ned over hovedet på haveforeningerne, at der fra kommunal side - haveforeningerne er jo desværre lejere - bliver sagt, at hver tredje eller hver fjerde kolonihave skal stilles til rådighed for indvandrere og flygtninge.
Jeg håber, at ministeren spørger udeomkring hos de mange pensionister, der bor i kolonihaverne, om de føler sig trygge ved det forslag.
Jytte Andersen (S), 2000-01-26:
Det, regeringen er optaget af, er faktisk, at indvandrere og flygtninge skal integreres og have mulighed for at blive integreret overalt i vores samfund, hvad enten det er i havekolonier eller på arbejdspladser eller i politiske foreninger, kulturforeninger, idrætsforeninger og alle de foreninger, vi i øvrigt har.
Der er faktisk meget, der tyder på, at der er nogle døre, der lukkes, når man hedder noget andet end et almindeligt -sen-navn, og det er faktisk noget af det, som vi gerne vil påvirke: at der er nogle døre, der går op, i forhold til arbejdsmarkedet, i forhold til foreninger, i forhold til boligområderne.
Og den plan, som vi er ved at arbejde igennem nu, lægger vi frem for Folketinget i februar måned og indbyder de partier, som vil diskutere det her ordentligt og sagligt og fornuftigt.
Egil Møller (DF), 2000-01-26:
Jeg synes ikke rigtig, jeg fik svar på det spørgsmål, jeg stillede om, hvorvidt man ønsker en retfærdig tildeling af boliger.
Mener ministeren, at det er retfærdigt, at de udenlandske statsborgere springer boligkøen over i den almennyttige sektor?
Er det virkelig refærdigt?
»Hvilke konkrete nye planer har ministeren for at ændre den ofte store koncentration af udenlandske statsborgere i bestemte boligkvarterer?«
Skriftlig begrundelse
By- og boligministeren har flere gange sagt, at det er uheldigt med disse store koncentrationer i bestemte boligkvarterer af personer, der har en anden etnisk oprindelse end dansk.
På den baggrund efterlyses ministerens forslag til at løse problemet.
Hans Hækkerup (S), 2000-01-26:
Jeg har faktisk svaret på spørgsmålet, og jeg har svaret nej til det.
Danmark kan selvfølgelig være til stede ved de møder, der foregår i de pågældende organer - det er udgangspunktet - men det er klart, at Danmark ikke kan deltage i udarbejdelsen og selvfølgelig heller ikke i beslutninger, der har indvirkning på forsvarsområdet.
Egil Møller (DF), 2000-01-26:
Jeg forstår, at ministeren har sammensat og vil sammensætte en tænketank, der virkelig skal finde ud af, hvordan man løser et problem, som er meget stort her i landet.
Har ministeren i tænketanken så det inde på livet, at den private ejendomsret jo er sikret i grundloven.
Den går jeg ud fra at ministeren og regeringen selvfølgelig vil overholde.
Men jeg har jo hørt ministeren udtale og afskillige gange blive citeret for, at den private sektor, de, der ejer private udlejningsejendomme, også skal være med til at løse det, som jeg vil kalde regeringens problem, da den ikke har stoppet denne tilstrømning af udenlandske statsborgere.
Vil man respektere den private ejendomsret fuldt ud, så det alene er ejeren, der har retten til at anvise lejere til sin ejendom?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-26:
Så må jeg spørge: Skal det forstås på den måde, at Danmark kan være til stede som, om jeg så må sige, en slags tilhører, men at Danmark selvfølgelig ikke kan f.eks. lægge et papir på bordet eller tage ordet eller indgå i forhandlinger, altså at Danmark ikke kan deltage i udarbejdelsen?
Jeg er bare interesseret i at få at vide
, hvad indholdet i den danske undtagelse er, for der må jo være et indhold. Nu kan jeg ikke stille flere spørgsmål i denne omgang, men hvis ministeren ikke kan give et klart svar nu, bliver vi jo nødt til at have en skriftlig redegørelse om problemet her.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-26:
Når jeg stiller mange spørgsmål til både statsministeren og økonomiministeren, hænger det sammen med en frygt for, at regeringen planlægger en kupafstemning, en folkeafstemning i foråret.
Og så er det vigtigt, at vi har fået belyst så mange sider af euroen, og hvad den betyder for Danmark, som overhovedet muligt.
Det er da regeringens egen skyld, at det er sådan med den usikkerhed.
Jeg føler, jeg har en forpligtelse til som økonom og medlem af Folketinget at tage mig af måske århundredets vigtigste økonomiske beslutning i Danmark: afskaffelse af vores eget selvstændige pengevæsen.
Så hvis vi kunne få en sikkerhed for afstemningen, kunne det blive i et langsommere tempo.
Så siger ministeren, at det her hører til de dårligere af de spørgsmål, jeg har stillet.
Jeg er helt uenig.
Det hører til et af de allerbedste, for det er jo ikke rigtigt, som ministeren siger, at tyskerne ved, hvad det her indebærer.
Langt de fleste folk, også i Danmark, tror jo, at der bare er tale om en teknisk udskiftning af nogle kroner eller nede i Tyskland af nogle D-mark med nogle fælles mønter, og så slipper man for at veksle, når man skal rejse, og det er jo meget smart.
Men ministeren ved godt, at der er meget mere, der følger med.
Og når tyskerne finder ud af, at økonomisk uansvarlige dispositioner i f.eks. Spanien, i f.eks. Grækenland, i f.eks. Portugal, Italien og Frankrig kan være med til i et fælles penge- og økonomisk område at få indflydelse på renteforholdet, inflationsforholdene, pensionsvilkårene i fremtiden i Tyskland, så kan de måske nok blive bekymrede.
Men vi skal vel ikke nødvendigvis være fælles om alting.
Marianne Jelved (RV), 2000-01-26:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde før: Jeg anerkender værdien af, at der stilles spørgsmål og gives svar.
Det anerkender jeg fuldt ud.
Jeg synes, det er berettiget, og jeg er glad for også at få lejlighed til at være en af dem, der skal svare.
Det er ikke rigtigt, at tyskerne ved, hvad det indebærer, siger hr. Frank Dahlgaard.
Jeg ved ikke, hvor hr. Frank Dahlgaard har den viden fra.
Der er 80 mio. indbyggere i Tyskland.
Hvordan kan hr. Frank Dahlgaard svare så sikkert eller have den opfattelse?
Hvilken dokumentation har
hr. Frank Dahlgaard for sin opfattelse?
Jeg henviser til en måling.
Det er dog bedre dokumentation end ingen.
Og så tror jeg også, at hr. Frank Dahlgaard skal overveje, om ikke de meget velkendte fjortendagsmøder i den tyske Bundesbank, hvor den tidligere bundesbankpræsident Hans Tietmeier annoncerede rentebevægelser eller ikkerentebevægelser - at det er gået op for Tyskland og tyskerne, at Bundesbank ikke har den rolle længere, som den havde engang, og at den rolle er overtaget af Den Europæiske Centralbank placeret i Frankfurt med Wim Duisenberg, der er hollænder, for bordenden.
Det tror jeg tyskerne er meget klar over.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-26:
Jeg er desværre bange for, at den meningsmåling, ministeren henviser til i sin dokumentation for, at en stor del af den tyske befolkning udmærket godt ved, hvad det drejer sig om, er af samme karakter, som hvis man stikker et lille barn, sådan en knægt, en skarpladt pistol og siger: Er du nu sikker på, og ved du nu, at det her kan være farligt?
Ved du, hvad det handler om?
Ja, ja, ja, siger barnet, men gør det måske ikke alligevel.
Siden det her spørgsmål blev stillet i fredags, er der jo sket nogle ting, og jeg vil spørge ministeren om, hvordan hun vurderer det.
Altså det er jo kommet frem, at den tidligere tyske kansler Kohl har modtaget penge og vist nok fra Frankrig, og vistnok var den tidligere franske leder også indblandet i det på en eller anden måde.
For det har jo undret mig og mange andre, at Tyskland og den tidligere kansler ville afskaffe D-marken, Tysklands succesfulde symbol.
Det eneste, de turde være stolte af, det eneste, de turde vise frem, det skulle afskaffes.
Og det var jo, fordi så ville Frankrig - det var den officielle forklaring - ikke blande sig i genforeningen af Øst- og Vesttyskland.
Men det er måske - og det er mit spørgsmål til ministeren - en forklaring, at Kohl fik finansieret sin valgkamp af Mitterand mod til gengæld at afskaffe den tyske D-mark.
Kan det være forklaringen på det, der er foregået?
Marianne Jelved (RV), 2000-01-26:
Jeg beklager den nedvurdering, hr. Frank Dahlgaard giver udtryk for over for den tyske befolkning.
De svarer selvfølgelig ikke på den typer af gallupundersøgelser, som jeg refererer til, som om de står med skarpladt pistol for brystet.
Det er da en kolossal nedvurdering af andre mennesker.
Jeg må tage afstand fra det.
Hvis jeg nu skal svare hr. Frank Dahlgaard på insinuationerne omkring Helmuth Kohls politiske visioner om en fælles valuta, som Kohl jo ikke var alene med, men som et stort flertal, både politikere og befolkning i Tyskland er enige om, eftersom de har stemt ved valg, jeg ved ikke hvor mange gange, og de regeringer, der sidder, også den nuværende, går ind for det projekt.
Men hvis jeg nu skulle sige noget lidt i tonearten af hr. Frank Dahlgaards, hvilket jeg ikke bryder mig særlig meget om, så vil jeg sige, at det jo i hvert fald er forkert at mistænkeliggøre Kohl for den slags motiver, for hvis der har været sorte penge, sorte D-mark, så ville de jo i givet fald komme frem ved en pengeombytning med euro, ellers så ville de ikke være noget værd.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-26:
Ja, de sorte penge ville komme frem, hvis de da ikke allerede er brugt, hvad de jo er, og Kohl vandt jo sin valgkamp.
Jeg føler heller ikke selv, jeg bliver nedvurderet, hvis nogen siger: Frank, det er altså karburatoren, den er gal med i din bil, kom ikke her og forklar mig noget. Jeg har ikke forstand på det.
Det har vi fagfolk til.
Og det samme omkring det nationaløkonomiske.
Så folk kan godt føle, at det her har de styr på, og så har de det slet ikke alligevel.
Jeg tror, man skal tage den slags meningsmålinger med et stort gran salt.
Så siger ministeren, at Kohl jo ikke var alene om at afskaffe D-marken.
Der var mange tyskere med.
Jo, men Kohl var den stærke mand, og vi ved jo alle sammen, at 80 pct. eller mere i en befolkning og i et parlament er medløbere, der følger den vej, der giver størst mulighed for berømmelse og vejen frem, og jeg lurer på, hvordan det var også her i Folketinget, hvis man frit kunne sige sin mening i de andre partier, men det kan man jo ikke.
Det er jo ikke 80 pct. af Folketingets medlemmer, der ønsker at afskaffe den danske krone, men det kan jeg selvfølgelig ikke bevise.
Marianne Jelved (RV), 2000-01-26:
Igen beklager jeg at skulle tage afstand fra hr. Frank Dahlgaards mere og mere ubehagelige tone.
At kalde 80 pct. af tyskerne medløbere, fordi de har en anden holdning, en anden mening, en anden politisk opfattelse end hr. Frank Dahlgaard, og at påstå, at medlemmerne af det danske Folketing ikke må sige deres mening, og at 80 pct. af Folketingets medlemmer er medløbere, det tager jeg afstand fra, og jeg er dybt uenig.