runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Kjær (DF), 1998-11-12:
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er der tale om et samlet lovforslag, som indeholder forslag til ændringer af en række love på teleområdet.
Lovforslaget har tre hovedsigter, nemlig en deregulering
af de tekniske krav til fællesantenneanlæg ved ændring af lov om radio- og fjernsynsvirksomhed, en udbygning af Telestyrelsens muligheder for at typegodkende radiokommunikationsudstyr og endelig nogle ændringer i lov om graveadgang og ekspropriation m.v., herunder om erstatningsbegrænsning og tinglysning. Som sagt er der tale om et samlet lovforslag, som er nødvendiggjort af den teknologiske udvikling.
Således har der på fællesantenneområdet gennem mange år været mange tekniske detailreguleringer, som ikke længere er holdbare, fordi der nu er mulighed for at etablere andre former for kabelbaseret telefonnet uden nogen form for teknisk regulering.
Fra EU's side er der fremsat kritik af de gældende regler, som Europa-Kommissionen mener udgør en teknisk handelshindring, og også af den årsag fremsættes forslaget om en total deregulering af de tekniske krav på fællesantenneområdet.
Med lovforslaget er det hensigten i et vist omfang at erstatte den bindende regulering af, hvordan fællesantenneanlæg teknisk skal indrettes, med en ikkebindende vejledning.
Forslaget indebærer som sagt også Telestyrelsens mulighed for at typegodkende radioanlæg, som ikke aktuelt forudsættes anvendt her i Danmark, og med den foreslåede ændring vil Telestyrelsen få adgang til at typegodkende radioanlæg, uanset om de skal bruges her i landet eller ej.
Ligesom forslaget indebærer, at tilsvarende typegodkendelser, som er foretaget af andre CEPT-lande, altså europæiske post- og teleorganisationslande, umiddelbart vil kunne markedsføres i Danmark uden en forudgående dansk typegodkendelse. Endvidere indeholder lovforslaget regler om en begrænsning af erstatningsansvaret, f.eks. hvis en skadevolder kommer til at beskadige det offentlige telenet.
Endelig begrænses pligten til at tinglyse
nedlagte telekabler med tilhørende udstyr, hvor disse nedlægges i privat ejendom.
Alt i alt ser det ud til at være et ganske fornuftigt og tidssvarende
forslag, som forenkler og til en vis grad afbureaukratiserer brug af teleanlæg, og Dansk Folkeparti ser som udgangspunkt positivt på lovforslaget.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-12:
Teleområdet er jo et område, hvor vi er gået fra statsmonopol til et liberaliseret område.
Det sidste har vi været tilhængere af, efter at man alligevel gik fra, at det var et statsligt område, til, at det blev et privat område. Det, der også har været karakteristisk, er, at netop fordi man gik fra statsmonopol til et liberaliseret område, var det reguleret på den ene og den anden måde, og det viser netop, at man ikke kan overlade markedet til at have frit spil.
Det, vi så gør her, er - som vi synes er fornuftigt -
stille og roligt, i det omfang det kan lade sig gøre, at gøre reglerne lidt mere smidige og undlade den detailregulering, som vi i første omgang mente var nødvendig.
Derfor kan vi støtte forslaget, fordi det er sådan, at vi ikke er tilhængere af nogen regel overhovedet, medmindre det er nødvendigt, og nogle af de regler, vi har haft her, har været for detaljerede.
Kristian Jensen (V), 1998-11-12:
Venstre ser meget positivt på lovforslaget, som vi anser for at være det første skridt på vejen til en hårdt tiltrængt oprydning på teleområdet.
Utallige lappeløsninger har gjort området til en meget indviklet og uigennemsigtig jungle af love og rettelseslove.
Derfor er det positivt, at forskningsministeren nu begynder en oprydning.
Venstre er glade for ophævelsen af reguleringen af fællesantenneanlæg, som tiden helt klart er løbet fra, et område, hvor der ikke længere er brug for, at det offentlige i den grad overtager ansvaret for køberen.
Og vi mener, ligesom ministeren, at vejledningen til installatører på sigt bør være en brancheopgave.
Venstre er også enig med forskningsministeren i, at det kan være nødvendigt at beskytte forskellige radionet for uhensigtsmæssig udstråling og forstyrrelser.
Man skal bare være opmærksom på, at denne regulering ikke ender med at blive et de facto-regelsæt, der er lige så retningsgivende som det nuværende regelsæt, men uden egentlig hjemmel i lovene. I forbindelse med forslaget om Telestyrelsens kommende mulighed for at typegodkende teleudstyr, der ikke umiddelbart benyttes i Danmark, vil jeg gerne bede ministeren om at fortælle og redegøre for finansieringen for sådan en typegodkendelse.
Er det en service over for danske virksomheder, eller bliver godkendelserne finansieret af de ansøgende virksomheder?
Vi vil godt have en uddybning af, hvordan ministeriet vil holde styr på de nedgravede kabler, hvis tinglysningen begrænses.
Når disse tre små områder er afklaret, så vil Venstre give sin fulde opbakning til lovforslaget.
Ole Hækkerup (S), 1998-11-12:
Det lovforslag, der her behandles, falder i tre dele.
Den første del handler om dereguleringen af de tekniske krav til fællesantenneanlæg.
Det medfører, at fællesantenneanlæg bliver sidestillet med andre faste net, og denne sidestilling er så meget mere påkrævet, som udviklingen går i retning af mange forskellige anvendelsesmuligheder for faste net.
Derfor passer en stor grad af detailregulering for enkelte net naturligvis dårligt med anvendelsen af net generelt i fremtiden.
Da de færreste kan forvente at besidde den fornødne tekniske indsigt og derfor vil kunne have vanskeligt ved at gennemskue de tekniske forhold samt eventuelle priser herfor, er det meget hensigtsmæssigt, at Telestyrelsen vil fremsætte en ikke bindende, men dog en hjælpende teknisk vejledning.
Denne ændring fra direkte detailregulering til vejledning vil så til gengæld også betyde et bortfald af gebyrer for tilladelser.
Den anden del om typegodkendelser af radioanlæg betyder, at kriteriet for anerkendelse bliver det samme i de lande, der er med i det europæiske samarbejde herom.
Anlæg anerkendt i Danmark kan markedsføres i andre lande og naturligvis omvendt.
Hermed bliver de væsentligste radiotekniske standarder fælles.
Markedsføringen bliver derfor lettere, og der vil ikke i fremtiden være ekstra udgifter forbundet med godkendelse.
Den tredje og sidste del omhandler ændringer af den nuværende regulering af graveadgang og ekspropriation til telekommunikationsformål.
Der bliver tale om en sidestilling
På den baggrund skal jeg anbefale forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-12:
Jeg forstår godt, at hr. Holger K. Nielsen ikke vil lytte til oplæsning fra en bog, som han selv har bragt på bane.
Jeg vil alligevel tage det op igen.
Nu har vi talt så meget om regeringserklæringen, hvorefter der ikke må registreres alene på grund af politisk virksomhed.
Så vil jeg godt spørge hr. Holger K. Nielsen, om det alene er lovlig politisk virksomhed, når Preben Wilhjelm siger: »Vi har lavet masser af ulovligheder.
Jeg har offentliggjort ting, der ikke måtte offentliggøres.
Det har været nøje gennemtænkt hver eneste gang.
Tjente det sagen eller ikke sagen?«
- altså den store socialistiske sag.
Det er det, det handler om, vil jeg sige til hr. Holger
K. Nielsen.
Lad os få det blæst ud for alle vinde, hvad det var, venstrefløjen ville.
Søren Kolstrup (EL), 1998-11-12:
Det foreliggende lovforslag er sådan set meget logisk, for det er en del af en længerevarende proces, hvor man liberaliserer og deregulerer.
Og omkostningen herved er jo klar, nemlig at det demokratiske råderum bliver mindre. Enhedslisten kan ikke støtte det foreliggende forslag. Der er i øvrigt en lille ting, vi undrer os over, og det er, hvorfor der ikke er nogen høringssvar.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-12:
Fru Elisabeth Arnold siger, at det, der skal undersøges, er, om PET er en stat i staten.
Det får vi jo lejlighed til i
Retsudvalget
Jeg vil godt kvittere positivt over for justitsministeren for, at han nu har oversendt nogle af de instrukser, der tidligere har været fortrolige.
Jeg håber, vi kan få dem alle sammen, sådan at vi i Retsudvalget kan få en gennemgang af de regler, der viser, i hvor høj grad Justitsministeriet havde snor i PET, og hvor lille en rolle en lille påtegning på bagsiden af en gammel instruks og hvor lille en rolle regeringserklæringen af 1968 spillede i det samlede billede, hvor instrukserne jo viser, at det var aktiviteter, der havde interesse for efterretningsvæsenet.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen: Ja, for mig er det forræderi.
Det er så det ord, som er naturligt for mig.
Det er forræderi, hvis man indberetter egne landsmænds virksomhed og sindelag til Stasiagenter, og hvis man mistænkeliggør sin egen alliance og samtidig lovpriser diktaturer, der knægter menneskerettighederne.
Til hr. Buksti
Det ønsker vi ikke gennemført.
Vi ønsker ikke den undersøgelse.
Hvis regeringen kommer med et forslag om en historisk undersøgelse, tager vi stilling til det på det tidspunkt.
Anders Samuelsen (RV), 1998-11-12:
Jeg skal på vegne af vores ordfører, hr. Morten Helveg Petersen,
Man opfordrede alle ministre til at gennemgå deres ressortområder meget omhyggeligt for at finde ud af, om der var behov for at opretholde de enkelte bestemmelser om adgang til privat ejendom uden retskendelse, og til - hvis det var nødvendigt - at opretholde de hidtidige bestemmelser og få disse affattet efter Justitsministeriets retningslinjer.
Vi synes, det er tilfredsstillende, at Skatteministeriet nu har gennemgået de forskellige love og bestemmelser for, hvornår den slags skal kunne finde sted.
For det er klart, at vi skal være varsomme med i for høj grad at give myndighederne disse beføjelser. Boligens og ejendomsrettens ukrænkelighed, som den er nedfældet i grundloven, skal der værnes om. Samtidig må vi tage hensyn til sikkerheden på en anden måde, nemlig ved at sikre borgerne, at skattemyndighederne og told- og afgiftsmyndighederne har mulighed for at kontrollere, om regnskabsaflæggelsen er sket i overensstemmelse med de faktiske forhold.
Der kan nemlig være situationer, hvor det er nødvendigt, at myndighederne hurtigt kan få adgang til f.eks. en virksomhed.
Tiden kan hurtigt være forpasset, hvis myndighederne først skal have en ransagningskendelse hos domstolene.
Der er med andre ord tale om, at man skal finde en balance dels af hensyn til borgernes retssikkerhed og dels af hensyn til kontrollen.
Bjarne Laustsen (S), 1998-11-12:
I Socialdemokratiet er vi tilfreds med, at der nu bliver tilvejebragt et klart lovgrundlag for penge- og realkreditinstitutters fradrag for hensættelse til tab på udlån.
Lovforslaget vil afklare den usikkerhed, der har været
i nogen tid i forhold til det fornødne hjemmelsgrundlag, som Ligningsrådet har anvist.
Der foretages hvert år af ledelsen i de enkelte institutter et skøn over de nødvendige og tilstrækkelige hensættelser, som skal til for at opfylde de aktuelle behov, men den regnskabsmæssige side af sagen er ikke nødvendigvis lig med de skattemæssige kriterier, førend tabene fradrages.
Lovforslaget indeholder forslag om, at det kun er
kreditinstitutter i snæver forstand, som driver udlånsvirksomhed - de er alle nævnt i bemærkningerne - der er omfattet af lovforslaget.
Ole Stavad (S), 1998-11-12:
Jeg undskylder over for hr. Kristian Jensen.
Det er rigtigt.
Jeg havde det stående på sedlen, men jeg fik ikke besvaret spørgsmålet.
Jeg har meget svært ved at se, at det skulle være et problem.
Vi kan jo dyrke det under udvalgsarbejdet.
Det er klart, at de konkrete oplysninger, man får ved det uanmeldte kontrolbesøg, kan man selvfølgelig bruge efterfølgende, men også under iagttagelse af alle de retssikkerhedsmæssige hensyn, der skal være til den enkelte borger. Hvis man ikke kunne anvende det materiale og den viden, man kommer i besiddelse af ved et uanmeldt kontrolbesøg, havde det jo ingen mening.
At det skulle stille den enkelte borger i en retssikkerhedsmæssigt meget tvivlsom og uheldig situation, har jeg svært ved at se, men jeg vil gerne fortsætte debatten også under udvalgsarbejdet.
Kristian Jensen (V), 1998-11-12:
Jeg beder blot om ordet, fordi skatteministeren glemte at forholde sig til mit spørgsmål.
Når der foregår en kontrol og man finder noget ulovligt, er det så ikke et problem for den borgers retsstilling i forhold til, at man var kommet på forhånd med en retskendelse og en sigtelse?
Ole Stavad (S), 1998-11-12:
Jeg er taknemmelig for hr. Aage Frandsens pædagogiske evne til at sætte fingeren på den helt præcise problemstilling.
Det er lige nøjagtigt det, som hr. Aage Frandsen gør opmærksom på her: Hvad er det, vi skal bede domstolene om at tage stilling til?
For det er et kontrolbesøg.
Hvis det er sådan, at man hos skattemyndighederne har en begrundet mistanke om, at der er foregået et konkret strafbart forhold, skal skattemyndighederne have en retskendelse, men med hensyn til et kontrolbesøg er der ikke noget, som vi kan forelægge domstolene, bortset fra, som hr. Aage Frandsen siger, at dommeren kan sidde og tage stilling til, om han mener, at antallet af kontrolbesøg bredt taget er rimeligt.
Det bliver så i øvrigt forskellige dommere, så det kan de jo knap nok.
Det er jo det dilemma, som Folketinget også er nødt til at forholde sig til.
Hr. Klaus Kjær siger, at selvfølgelig kan man også gennemføre det med en retskendelse.
Det er problemet.
Vi vil godt ulejlige domstolene, men der skal være en eller anden mening i at ulejlige domstolene. Hr. Flemming Hansen siger, at der står: »Adgang til privat ejendom«.
Det gør der, men jeg anholdt bare, at der blev sagt, at det var den private bolig, for den har man faktisk pr. definition ikke adgang til.
Det, vi taler om her, er pr. definition adgang til privat ejendom, men det er altså den erhvervsmæssige del af den private ejendom, og derunder kan der også være det dilemma, når man snakker bolig, at det erhvervsmæssige kontor kan ligge i den private bolig.
Men det er jo normalt heller ikke dér, man oplever uanmeldte kontrolbesøg.
Så vil jeg godt sige til hr. Flemming Hansen, og det håber jeg kan være en beroligelse, at vi ikke vil betragte det som en udvidet adgang ud over den, vi har allerede, bortset fra dér, hvor der er lagt op til en ny hjemmel, men vi får klargjort reglerne.
Hvis hr. Flemming Hansen opfatter det sådan, at han ved at stemme for dette lovforslag vil give en blåstempling til, at så kan man i en langt større udstrækning og med mindre iagttagelse af de hensyn, der skal tages, benytte denne regel fremover, vil jeg sige, at det bestemt ikke er vores opfattelse.
Tværtimod mener vi, at vi med den klargøring, vi her lægger op til, får en klarhed, som er med til at styrke
borgernes retssikkerhed, og ikke noget, der har det modsatte indhold
Havde det været tilfældet, tror jeg heller ikke, at det brede flertal havde anbefalet den øvelse, vi gennemfører her. Så det var et dementi, hvis det har været opfattelsen.
Det håber jeg så også kan bidrage til, at vi kan blive et bredere flertal, når vi skal have loven vedtaget ved tredjebehandlingen.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-12:
Som jeg allerede gav udtryk for i mit ordførerindlæg, er det jo ikke nogen nem sag, og det har jeg heller ikke indtryk af, at skatteministeren mener, for der er to hensyn, man skal tage.
Jeg vil godt spørge skatteministeren om følgende: Det, der vel er problemet i forhold til at sige, at der skal en retskendelse til ved et almindeligt kontrolbesøg, er vel, at det eneste, domstolene kan gøre, er at vurdere, om man synes, at antallet af kontrolbesøg er rimeligt, eller om sandsynligheden for, at der ligger noget i den branche, gør, at man kan få en retskendelse.
Det er vel dér, problemet ligger: at domstolene jo ikke kan tage stilling til, om der er begrundet mistanke, for det er ikke det, der er hensigten med kontrolbesøget.
Men det ændrer altså ikke ved, at det er svære sager at balancere imellem.
Jeg synes heller ikke, det hjælper ret meget at overlade det til domstolene, for hvad skal de tage stilling til?
Er det ikke dér, vanskeligheden ligger for skattemyndighederne og også for os som politikere, der skal lovgive?
Klaus Kjær (DF), 1998-11-12:
Skatteministeren beder om, at debatten bliver holdt på sporet, men jeg synes, at skatteministeren prøver at dreje debatten af sporet ved netop at give indtryk af, at det er en betingelse for at gennemføre et uanmeldt kontrolbesøg, at man netop har den ordning, som foreslås her.
Naturligvis kan man gennemføre et uanmeldt kontrolbesøg også på grundlag af en retskendelse.
Frank Aaen (EL), 1998-11-12:
Som vi også tilkendegav sidst, vi behandlede det her lovforslag, så er der selvfølgelig helt oplagt nogle retssikkerhedsmæssige problemstillinger her, som man skal være meget opmærksom på, og som vi også vil være det i udvalgsarbejdet, hvis der dukker noget op, der ligesom tyder på, at der er problemer, som vi ikke har fået øje på indtil nu.
Jeg synes, når man går over til den dér meget principielle diskussion, at så er det nok klogt, at man skelner lidt mellem privatbolig og så det, at man har et kontor, der er centrum for en virksomhed.
Det er altså ikke helt det samme.
Jeg er meget mere øm over for privatboligen, end jeg er over for et kontor, som forvalter meget store samfundsmæssige værdier, og det er jo det, der er kernen i det.
Når vi overhovedet kan snakke om, at her er nogle særlige samfundsmæssige interesser, som samfundet skal have mulighed for at forfølge, så er det jo, fordi vi har et system i Danmark, hvor virksomhederne har flere hundrede milliarder kroner til låns, som er samfundets penge, men som kan ligge i et eller andet antal dage i den pågældende virksomheds pengekasser, og vi har nogle skatteregler, der gør, at man kan fifle rundt med tingene.
Så hvis ikke vi har mulighed for hurtigt at gå ind og se på, hvad der sker her, så er vi fuldstændig ude af stand til at forhindre økonomisk kriminalitet. Så jeg vil sige til V og K, at hvis man er så optaget af, at vi skal minimere denne her praksis, som jo i øvrigt også virkede, da V og K var i regering, så skal man jo indføre sådan nogle ting, som hedder, at samme dag virksomheden indeholder A-skat hos den ansatte, sendes A-skatten til skattevæsenet.
Så er det ikke de penge, vi har problemer med at kontrollere om de er der.
På samme måde kunne man sige - og det kunne vi jo snart komme til - at i samme øjeblik man indeholder moms ved en handel, så bliver momsen straks sendt til Told og Skat osv. osv.
I det omfang vi på den måde får flyttet nogle af pengene ud af de private pengekasser, som er vores alle sammens penge, jamen så vil vi jo også have et mindre behov for at have nogle regler som dem, der er foreslået her.
Så vil jeg i øvrigt som afslutning sige, at det er meget slående, at i den debat, vi havde i formiddags og efter frokosten om PET-undersøgelsen, var Venstre og De Konservative fuldstændig helt og aldeles ligeglade med, at mennesker i over 50 år har fået overtrådt deres rettigheder, ved at PET i strid med gældende lovgivning og forordninger fra skiftende regeringer alligevel har registreret, lavet lister, forberedt internering af personer, som man var politisk uenig med.
Det var ikke noget problem.
Det skulle ikke undersøges.
Der var ikke noget, der skulle gøres anderledes end i dag.
Men her, hvor det drejer sig om virksomhedernes - advokaters virksomheder og alle mulige andres - muligheder for at lave skattefiflerier, og det er jo det, det drejer sig om, ja så synes man, det er meget vigtigt, at deres rettigheder kommer foran samfundets.
Kristian Jensen (V), 1998-11-12:
Grunden til, at jeg går herop, er, at jeg gerne vil have skatteministerens be- eller afkræftelse af, at der er et problem i de tilfælde, hvor kontrolmyndighederne går ind for at kontrollere og så finder en ulovlighed, der kan medføre en straffesag bagefter.
Hvordan er borgerens retsstilling i det tilfælde, og er det ikke en gråzone, vi har med det lovforslag, der ligger, og de uklarheder, der er i øjeblikket?
Klaus Kjær (DF), 1998-11-12:
Jeg vil godt tillade mig at supplere hr. Flemming Kofod-Svendsen.
Man går faktisk videre med hensyn til spørgsmålet omkring nødvendighed af at få gennemført de her razziaer.
I et svar til udvalget, sidste gang forslaget var fremme,
hedder det, at domstolene ikke vil have noget materielt grundlag for prøvelsen, hvilket bevirker at et krav om retskendelse ikke er meningsfyldt.
Dette vil især komme til udtryk i de tilfælde, hvor der er tale om stikprøvekontrol, altså ganske dagligdags foretagelser af kontrol.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-11-12:
Hvordan sikrer vi, at man ikke kan snyde og bedrage på den ene side, og hvordan kan vi på den anden side værne om den private ejendomsret og forhindre, at hæderlige mennesker kommer under en form for næsten forfølgelse på grund af vilkårlighed fra myndighedernes side?
Det synes jeg ikke er nogen let afvejning.
En sådan afvejning kan domstolene normalt ikke foretage meningsfuldt.«
Den her passage har ikke helt overbevist mig.
Jeg kan være betænkelig, hvis man ikke mener, at domstolene kan foretage en sådan afvejning meningsfyldt, og under udvalgsarbejdet vil jeg underkaste den balance et lidt nøjere eftersyn.
Intentionen er rigtig med hensyn til, at man ikke kan snyde, men er nidkærheden blevet af en sådan art, så der er hæderlige mennesker, der kan blive stillet i en gabestok, hæderlige mennesker, der kan blive sat under en mistanke, som ikke er rimelig?
Her har jeg sat et spørgsmålstegn, sådan som lovforslaget er fremsat, og det må vi have kulegravet nøjere under udvalgsarbejdet.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-11-12:
Jeg lagde netop vægt på i mit indlæg, at vi skulle respektere grundlovens §§ 72 og 73, men der skulle også være mulighed for at føre tilsyn, når vi ved, hvor store midler der indkræves af virksomhederne her i Danmark.
Der er jo ikke tale om, at man i hvert tilfælde skal ud og have en retskendelse, for det er ikke sikkert, at der er en sag.
Der er tale om, at der skal være mulighed for at foretage en revision for at få afklaret, om momsen nu går korrekt ind og går korrekt ud, sådan at man får det rigtige billede, når der skal betales moms.
Det er jo det, det drejer sig om.
Når jeg nævnte disse sager, der kom for Højesteret, så er det jo altså bare, fordi man ikke her fra Folketingets talerstol, fra hr. Kim Behnkes side, skal tegne et billede af, at det stort set er dagligdag, at man har sager i Højesteret.
Det er det ikke.
Det er det dér meget beskedne antal. Det er jo også klart, uden at jeg skal svare på den side af sagen i øvrigt, at hvis Højesteret ændrer retspraksis, så indretter man sig selvfølgelig efter Højesterets retspraksis, indtil vi her i Folketinget har lavet loven om.
Det er da fuldstændig indlysende, at det forholder sig sådan. Og jeg går også ud fra, man forholder sig sådan i Skatteministeriet, ligesom man gør alle mulige andre steder.
Flemming Hansen (KF), 1998-11-12:
Jeg mener, at sagen her er for alvorlig til at drive politik på.
Derfor prøver jeg ligesom hr. Jens Peter Vernersen at komme med et sagligt input.
Det er jo ikke et spørgsmål om de sager, der kommer for Højesteret.
Det er jo meget få, der kommer til Højesteret, som hr. Vernersen siger.
Det er da ikke mere end en uge siden, at jeg læste i dagspressen, at departementschefen i Skatteministeriet har sagt, nu skal man revurdere alle de sager, fordi departementet taber alt for mange sager.
Så det er ikke sådan sort eller hvidt.
Det, jeg frygter ved den her lov, er jo det, at en embedsmand i en given kommune kan sidde og se sig gal på en bestemt person og så i virkeligheden fuldstændig uden parlamentarisk grundlag jagte den virksomhed, hvis det passer ham.
Det er jo en frygtelig situation at blive bragt i for en virksomhed.
En enkelt embedsmand kan sige: Jeg bryder mig ikke om ham dér, jeg jagter ham, og jeg bliver ved med at jagte ham.
Der er ingen demokratisk beslutning bag det, han gør, og det er jeg altså betænkelig ved.