runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Hald Madsen (V), 2003-03-21:
Helt ærligt, hr. Frank Jensen, jeg synes, det er for trist.
Jeg synes, det er trist, at når man spørger om noget, er modsvaret så, om man er mandfolk eller noget andet, og så får man ikke noget svar.
Jeg synes, det er sørgeligt.
Det, jeg egentlig er interesseret i, er, hvad hr. Frank Jensen siger.
Hr. Frank Jensen siger to ting: Vi skal forlænge våbeninspektørernes undersøgelser med 1-2 måneder, så vil man samle verden og løse problemerne.
Det andet udsagn, hr. Frank Jensen kommer med, er, at Saddam Hussein skal væk.
sammen?
Hvordan skulle våbeninspektørerne inden for 1-2 måneder kunne fjerne Saddam Hussein?
De udsagn hænger jo ikke sammen.
Hr. Frank Jensen siger, Saddam Hussein skal væk.
Hvis Saddam Hussein skal væk, som hr. Frank Jensen siger, hvordan skal det så gøres, hvis ikke på den måde, det bliver gjort på lige nu?
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-21:
Jeg vil sige til hr. Frank Jensen - hvis hr. Frank Jensen har tid til at høre det - at hr. Frank Jensen egentlig bekræftede, at han ikke helt har forstået alvoren i den her sag, når man kan bruge tid på at diskutere ord som mandfolkepolitik osv.; det er jo langt fra den virkelighed, vi beskæftiger os med i denne her sag.
Hr. Frank Jensen sagde tidligere: Saddam Hussein skal væk, og det kan ikke gå for hurtigt
... for langsomt, undskyld, det kan ikke gå for langsomt.
Og så snakker hr. Frank Jensen om våbeninspektørerne.
Hvor kommer de ind i billedet?
Kan de, våbeninspektørerne, fjerne Saddam Hussein?
Der er ikke kommet noget svar.
Nu har vi stillet spørgsmålet fire, fem gange.
Nu må hr. Frank Jensen komme med det svar.
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Nu vil jeg så starte med hr. Skaarup, så jeg får lejlighed til at svare fuldstændig fyldestgørende på hr. Skaarups spørgsmål.
Se, med hensyn til den 11. september 2001 med det modbydelige terrorangreb på USA bakker Danmark
Socialdemokratiet har bakket op om Danmarks deltagelse i Afghanistan.
Vi føler kampen mod terror som et meget stort ansvar, der ikke bare påhviler de lande, der er ramt af terror, men som også betyder, at vi fra dansk side skal bidrage til kampen mod terrorismen.
Det er ikke det samme som at sige, at man, når den nuværende præsident i USA træffer forkerte beslutninger, så bare skal klappe hælene sammen og sige javel
, når konsekvensen af det, som den amerikanske præsident har gang i i øjeblikket, er en opsplitning af hele verdenssamfundet, et nedbrud af de multilaterale organisationer, vi har værnet om og forsøgt at bygge op siden Anden Verdenskrig. Det burde optage om ikke Dansk Folkeparti, så i hvert fald Venstre og De Konservative, hvordan vi prøver at mindske skaderne på de multilaterale organisationer, ikke bare FN, men også vores eget europæiske samarbejde i EU og også forholdet mellem Danmark og de nordiske lande.
Det er jo ikke rart at se, at Danmark ikke engang sammen med de nordiske lande kan finde fodslag i den her sag.
Vi plejer at lægge afgørende vægt på at koordinere med de nordiske lande, også når det drejer sig om militære bidrag uden for Danmarks grænser. Jeg synes, det har været beskæmmende at se på, hvor lidt vægt den nuværende statsminister i Danmark har lagt på at prøve at samle bredde i den her sag også i Folketinget.
Man er ikke gået efter at få bredde i beslutningsgrundlaget.
Til hr. Vesselbo vil jeg sige, at jeg ikke har forsøgt at sidde og gøre mig morsom på andres bekostning i den her sag, og jeg synes, det er en uforskammethed, at man, fordi man registrerer, at der er et smil på læben i en kommunikation nede på rækkerne, bruger det fra Folketingets talerstol mod hinanden.
Det er uhørt, men det må jo stå for hr. Vesselbos egen regning at bruge den form for debat.
Jeg har udtalt mig præcist om de spørgsmål, jeg er blevet stillet i debatten, og når det drejer sig om det spørgsmål, som hr. Vesselbo stillede om, hvorvidt Saddam Hussein skulle fjernes, siger jeg: Det ligger ikke inden for FN-mandatet, det ligger ikke inden for sikkerhedsrådsresolutionerne, men jeg har sagt, at både Socialdemokratiets formand og Socialdemokratiet mener, at det vil være bedst for verdenssamfundet og for Irak og irakerne, at han ikke længere fandtes i Bagdad.
Til hr. Ulrik Kragh: Vi deler fuldstændig opfattelsen af, at Saddam Hussein skal væk, det ligger bare ikke inden for mandatet.
Det, vi må gøre, er at afvæbne ham.
Der mener vi, at man skulle have afventet våbeninspektørerne ikke i månedsvis, men inden for den tidsfrist, som dr. Blix har stillet.
Det har man ikke haft tålmodighed til, man har villet kortslutte processen, og det beklager vi, for vi kan se, at det betyder en opsplitning af verdenssamfundet, og det tager lang tid at rette op på bagefter.
Peter Skaarup (DF), 2003-03-21:
Nu har jeg spurgt tre gange under debatten i onsdags, og jeg har spurgt i dag om det samme: Hvorfor flytter Socialdemokraterne sig væk fra vores nærmeste allierede, USA, der er trængt og har været trængt efter terroraktionerne den 11. september? Fru Pia Kjærsgaard har spurgt: Hvorfor tror hr. Frank Jensen, at de østeuropæiske lande, de nye medlemmer af EU i stort tal bakker op om de aktioner, der foregår lige nu?
Jeg har spurgt for at forstå Socialdemokratiets holdning, hvorfor Socialdemokratiet første gang under den tidligere borgerlige regering indirekte bakkede Sovjetunionen op ved at vedtage de 23 NATO-dagsordener?
Det har vi heller ikke fået svar på.
Vi har ikke fået svar på, om Socialdemokratiet virkelig har tillid til våbeninspektørerne, der med en måned mere, mener man, kunne gøre alt.
Hans Blix har i dag meddelt, at han ikke tror på Saddam Hussein, at han er overbevist om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Hr. Frank Jensen har heller ikke svaret på, hvordan det kan være, at amerikanske styrker og journalister, der befinder sig i området, må iføre sig gasmasker for at være med i det angreb, der finder sted. Kunne det være, fordi de masseødelæggelsesvåben, som Socialdemokraterne ikke vil være med til at gribe ind over for, er en reel trussel?
Kunne det være derfor?
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis ikke der kommer ordentlige svar på de her spørgsmål.
Det vil være befriende for debatten i hvert fald, at man svarer.
Jens Hald Madsen (V), 2003-03-21:
Til hr. Frank Jensen: Jeg synes, det er ved at blive lidt skingert nu, altså jeg synes, vi skulle prøve at være konstruktive.
Det, som hr. Frank Jensen siger, er: Hvis der går 1-2 måneder, kan hele verden blive samlet, og vi kan blive samlet i Folketinget, og det er jo dejligt; det er simpelt hen dejligt. Og det vil så også betyde, at når vi laver en forlængelse på 1-2 måneder, går jeg ud fra, at det ikke kun er en vurdering fra våbeninspektørernes side, men så er det et udtryk for, at hr. Frank Jensen mener, at Saddam Hussein har vilje til at gå ind i et samarbejde og lade være med at fortie ting.
Men det sidste døgn har jo vist med Scud-missilerne, som har en ulovlig rækkevidde, at der overhovedet intet grundlag er for at have nogen som helst tillid til Saddam Hussein.
Jeg må spørge hr. Frank Jensen
: Hvad er begrundelsen så for, at 1-2 måneder skulle løse alle verdens problemer?
Eyvind Vesselbo (V), 2003-03-21:
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at det er en meget, meget alvorlig sag, vi drøfter her i Folketingssalen.
Jeg kan se, hr. Frank Jensen nikker.
Så mener jeg, det er meget, meget betænkeligt, at hr. Frank Jensen for det første sidder og gør sig munter, når folk er på talerstolen, men for det andet ud over det bruger sin tid på at diskutere lidt ud fra et morsomhedskriterium, om Saddam nu hedder Saddam eller Saddam Hussein.
Det har sådan set ikke noget med sagen at gøre, for jeg tror, irakerne udmærket ved, hvem han er, hvad enten han hedder Saddam eller Saddam Hussein.
Men hr. Frank Jensen svarede ikke på hr. Jens Rohdes spørgsmål, om Saddam Hussein skulle væk, fjernes.
Da hr. Frank Jensen blev stillet spørgsmålet konkret, snakkede hr. Frank Jensen alene om våbeninspektørerne.
Er det sådan, at våbeninspektørerne kan fjerne Saddam Hussein, eller hvordan skal det ske?
Ulrik Kragh (V), 2003-03-21:
Hvor kan man blive skuffet, når en mand, der står og siger, at det kan ikke gå hurtigt nok, og at Saddam Hussein skal afvæbnes, samtidig vil være bekendt at stå på Folketingets talerstol og moralisere over, at man ønsker at deltage på det tidspunkt, hvor tingene foregår - ja, jeg kan godt forstå, at hr. Frank Jensen sidder og gør sig lystig - men at deltage på det tidspunkt, hvor tingene foregår, i stedet for at sidde og diskutere, om det var noget, der skulle foregå om 2 måneder.
Samtidig retter man beskyldninger mod de kolleger, som har været grundige overvejelser igennem, og som er dybt berørte af den beslutning, der skal træffes, og som virkelig har tænkt længe og intenst over det ansvar, de påtager sig.
Vi har en diktator, vi skal have afvæbnet, som FN har krævet det, en diktator, der gang på gang har vist, han ikke magter det at have masseødelæggelsesvåben i sin hånd uden at skulle bruge det, og så skal man alligevel have at vide, at man er for ivrig.
Det er ikke klædeligt, må jeg sige til hr. Frank Jensen.
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Til fru Gudrun Laub kan jeg bare sige: Svaret er ja.
Jeg mener, vi mener, at han skal afvæbnes.
Det skal der ikke herske tvivl om.
Til hr. Langballe, som beklager, at Norge ikke er med
Det havde jeg også forventet ville være svaret.
Jeg synes bare, at når man nu ser på den koalition, der er samlet, og man så ser på, hvilke lande der ikke er med, burde det få hr. Langballe - og andre i Dansk Folkeparti - til at spørge: Har vi placeret os rigtigt?
Det kunne jo godt ske, at de andre havde ret.
Lad os så lige vende det igen.
Jeg var sådan set påvirket af det, fru Pia Kjærsgaard sagde, nemlig at fru Pia Kjærsgaard ligesom ville legitimere beslutningen senere i dag med, at det var et meget begrænset militært bidrag fra dansk side.
For hvis man fra Dansk Folkepartis side mente, at det her var rigtig godt, skulle vi vel stille med noget mere skarpt.
Så skulle vil vel have specialstyrkerne derned.
Skulle vi ikke det, spørger jeg hr. Langballe.
Altså man kan vel ikke både blæse og have mel i munden.
Enten mener man det, eller også mener man det ikke.
Enten synes man, det er rigtigt, eller også synes man, det er forkert.
Så er det ikke en forkert beslutning, vi skal træffe om lidt, at det er en ubåd, og at det er korvetten »Olfert Fischer«?
Skulle det ikke have været jægerne, frømændene ind i Bagdads gader?
Er det ikke det, hr. Langballe i virkelighedens verden gerne ville, hvis det er så rigtigt, det, der foregår i øjeblikket?
Til hr. Søren Gade: Jeg er ikke i tvivl om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Og hvis de bliver fundet, bekræfter det blot, at det er rigtigt, det spor, vi har været på i verden de sidste 12 år.
Søren Gade (V), 2003-03-21:
Den terrortrussel, som måske var en medvirkende hovedårsag til Socialdemokraternes beslutning om at stemme nej i dag og dermed være med til at splitte dansk sikkerheds- og udenrigspolitik, er ved at blive fjernet lige her og nu.
Afvæbningen er faktisk i gang, og hr. Frank Jensen sagde her fra talerstolen, at han ikke mente, at afvæbningen skal stoppe.
Det synes jeg faktisk var en ganske udmærket melding.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Frank Jensen, at hvis man nu under den her afvæbning finder kemiske og biologiske våben, som vi mener og regeringen mener at Saddam Hussein er besiddelse af, vil det så medføre en socialdemokratisk erkendelse af, at man tog fejl, at nejet i dag, den 21. marts, var en fejltagelse, og at regeringen og Dansk Folkeparti traf den rigtige beslutning?
Er det en erkendelse, Socialdemokraterne kan komme til, hvis man finder biologiske og kemiske våben i den afvæbning, som er startet nu?
Jesper Langballe (DF), 2003-03-21:
Jeg synes, det er pinligt, at hr. Frank Jensen som svar på et principielt spørgsmål fra mig kommer med sådan en fladpandet frase, som at man ikke kan melde sig ud af verdenssamfundet.
Hvad er det for noget snak at komme med?
Det er fuldstændig svarende til den måde, man taler om folkeret, som om folkeret var en opslagsbog, man lige kunne slå op i, og så kunne man sige til USA: Det dér er forbudt.
Eller den måde, man taler om FN på, som om det var en verdensregering eller en verdensdomstol.
Det er det ikke, det er et samtaleforum.
Når jeg så gør opmærksom på, at det dér med de fire og de elleve - hvis hr. Frank Jensen har tid til at høre efter - at den måde at gøre op på, hvem der har ret, og hvem der har uret, netop er det, som André engang kaldte for talmajestæten.
Så spørger hr. Frank Jensen mig minsandten: Vil det så sige, at flertallet skal følge mindretallet eller tilpasse sig mindretallet?
Nej, det betyder, at man skal følge sin egen samvittighed.
I øvrigt er det tal, der står helt for hr. Frank Jensens regning.
Hr. Frank Jensen aner ikke, hvilke tal det er, for det har ikke været til afstemning.
Men uanset om man kommer i flertalsklubben eller mindretalsklubben, skal man følge sin samvittighed.
Når så jeg siger til hr. Frank Jensen, at vi befinder os godt i selskab med de angelsaksiske lande, som værnede om friheden under Anden Verdenskrig og under den kolde krig, siger hr. Frank Jensen: Hvad med Norge?
Til det vil jeg gerne svare: Det er ærgerligt, det er en skam, at Norge ikke var med.
I dag kunne det jo være, at det forholdt sig omvendt.
Gudrun Laub (V), 2003-03-21:
Ja, tak for formandens sidste ord, for det var netop det, jeg ville spørge om.
Er det ikke at gå over grænsen at kalde det fladpandet at spørge hr. Frank Jensen, hvad hans egen mening egentligt er?
Hr. Frank Jensen vil gerne læne sig op ad Norge og Sverige og er bange for at gå enegang, så jeg synes i høj grad, at det er påkrævet, at vi får at vide, hvad hr. Frank Jensen egentlig mener.
Det kan ikke nytte noget, at han i denne situation, som er så alvorlig, bare vil læne sig op ad andre.
Det er nødvendigt selv at tage stilling.
Finder hr. Frank Jensen det ikke godt og rigtigt, at Saddam Hussein bliver afvæbnet?
Inger Støjberg (V), 2003-03-21:
Synes hr. Frank Jensen, at en principiel debat om, at FN giver accept på et angreb på en frygtelig diktator, er vigtigere, end at sumpfolket i syd og kurderne i nord reddes fra Saddam Husseins massakrer?
Har vi virkelig tid og moralsk råd til at stå her og diskutere sådanne ting, mens det irakiske folk lider under Saddam Hussein?
Hvem holder hr. Frank Jensen egentlig med?
Frank Jensen (S), 2003-03-21:
Jeg tror, det var en af Venstres mandfolkepolitikere, som var inde på spørgsmålet, om vi ikke skulle have en bedre tone i debatten her, og om vi ikke ville lade være med at grave grøfter.
Nå, det kan være ligegyldigt, men jeg lægger mærke til, at det er sådanne ord, man anvender i debatten og i den situation, vi befinder os i her. Jeg vil bare sige til fru Inger Støjberg, som var inde på spørgsmålet om, hvem man egentlig holder med: Altså det siger noget om, hvor langt vi nu er krøbet ned i debatniveau.
Tænke sig, man kan stille det spørgsmål fra Folketingets talerstol i den krise, vi befinder os i.
Der er krig i denne tid, vi står og taler sammen her fra Folketingets talerstol, og så spørger man, hvem vi egentlig holder med.
Gud fader bevares!
Altså ingen af os er i tvivl om, at Saddam Hussein er en modbydelig diktator, og så kan man spørge en kollega i Folketinget, hvem han egentlig holder med.
Altså den retoriske måde at debattere på er så fladpandet, at man næsten ikke engang kan finde ord for det. Så vil jeg sige til fru Pia Christmas-Møller og i øvrigt også til fru Tina Nedergaard, at det er fuldstændig korrekt, at det ikke ligger i FN-resolutionerne, hverken 678, 687 eller 1441, at Saddam Hussein skal fjernes.
Der ligger, at han skal afvæbnes, og der er adgang til efter resolutionerne fra 1990 at gøre det også med militær bistand, men det blev suspenderet med 1441, indtil Sikkerhedsrådet havde truffet en ny beslutning, fordi 1441 ikke gav mandat til at bruge militær magt.
Det er den, der blev ophævet.
Altså det grundlag kunne man ikke komme videre med i mandags, sagde man, fordi den amerikanske præsident og Storbritanniens premierminister nu ville i krig. Så stoppede man FN-sporet.
Og det er dér, vi mente at vi skulle være blevet.
Det kunne man så ikke.
Det er ikke regeringens skyld, man ikke kunne blive dér i verdenssamfundet, men Danmark kunne være blevet i det ved at lade være med at støtte med militært bidrag til krigen.
Der kunne vi have valgt i Folketinget at samles om et humanitært bidrag, et stabiliseringsbidrag, et bidrag til at lægge yderligere pres i forhold til Mellemøstkonflikten.
Det var det, Danmark kunne have gjort.
Så havde vi været med til at samle Norden, vi havde været med til at samle Europa og ikke bidraget til splittelse.
Danmark bidrager i øjeblikket til splittelse og til at placere Danmark i en isolation i forhold til vores nærmeste naboer.
Det er en realitet.
Det er ikke noget, jeg står og opfinder.
Det er ikke retorisk.
Det er jo, hvad vi kan konstatere, at sådan forholder det sig i Norge, i Sverige, i Tyskland, i Frankrig, i Belgien og alle de lande, vi i øvrigt føler os knyttet til.
De er ikke med i den alliance, hvor fru Tina Nedergaard og fru Inger Støjberg mener, at Danmark skal befinde sig og være aktivt krigsudøvende.
Jeg og Socialdemokratiet og Socialdemokratiets formand mener, at Irak og irakerne og verden var bedst tjent med, at Saddam Hussein ikke længere var i Bagdad; det er vores opfattelse.
Jeg går ud fra, at Venstre deler den opfattelse.
Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Så glæder jeg mig til, at det bliver De Radikales tur, for så må vi spørge hr. Kim Sejr om, hvornår det arbejde så er færdigt, og hvilken tidshorisont man skulle stille op, når det ikke er efter 12 år og 3 måneder, hvor man har ladet Saddam Hussein blive ved med at udnytte splittelserne i verdenssamfundet, hvor man har ladet ham blive ved med at torturere sin egen befolkning og fuldstændig skrupelløst drive verden og sine egne folk rundt i manegen.
Spørgsmålet må jo uanset hvad være, om en befrielse af irakerne for Saddam Hussein ikke under alle omstændigheder vil gøre det irakiske folk lykkeligere og forhåbentlig også medvirke til at stabilisere situationen i Mellemøsten og fjerne truslen mod menneskeheden.
Kim Sejr (RV), 2003-03-21:
Den vurdering, som hr. Jens Rohde foretager, må vi så tage til efterretning.
Men det er jo så ikke den vurdering, der har været i Sikkerhedsrådet, og jeg må sige, at den vurdering har jeg måske nok større respekt for. Vi kunne have ventet på, at våbeninspektørerne gjorde deres arbejde færdigt.
Når det arbejde var færdigt, kunne man have taget en beslutning, hvorpå man i fællesskab kunne have draget nogle konsekvenser, i stedet for at vi nu står med en isoleret beslutning på et spinkelt grundlag og dermed en forhøjet risiko for de efterfølgende konsekvenser.
Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Hans Blix fastslår den 7. marts 2003, at et land som Irak med et højt udviklet administrativt system burde være i stand til at fremlægge mere og bedre dokumentation om landets våbenprogrammer.
Det er jo en helt afsporet diskussion, vi har, om, at det er våbeninspektørerne, der skal finde og finde og finde og finde.
Det er det ikke i henhold til FN-resolutionerne.
Det er Saddam, der skal fremlægge og destruere.
Det er, som om det går fuldstændig fløjten i denne debat.
Venstre har valgt en vej, der hedder både-og, og ikke en, der hedder enten-eller.
Det er både en afvæbning af Saddam Hussein og en efterfølgende genopbygning af Irak.
Vi vedstår os fuldt ud ansvaret for begge dele, og vi mener, at tiden er inde til at fjerne den trussel, som Saddam Hussein udgør ikke alene for sit eget folk, ikke alene for regionen, men mod verdensfreden, og at tiden er inde til at tage konsekvensen af de ord, vi har sagt igennem 12 år og 3 måneder.
Kim Sejr (RV), 2003-03-21:
Når hr. Jens Rohde siger, at muligheden for at løbe den mindste risiko var udelukket, må jeg erklære mig uenig.
Vil hr. Jens Rohde bekræfte, at hvis vi havde ladet våbeninspektørerne arbejde, som et flertal i Sikkerhedsrådet havde ønsket, havde der været mulighed for, at der efterfølgende kunne opnås enighed i Sikkerhedsrådet, og med muligheden for en enighed i Sikkerhedsrådet ville vi ikke have udsat os selv for den forhøjede risiko, det er at foretage den her aktion på et isoleret grundlag?
Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Men jeg takker mange gange for ordet.
Undskyld, men jeg forsøgte at svare på to spørgsmål.
Hvis jeg lige først må svare på hr. Kim Sejrs spørgsmål, som jeg ikke fik med i sidste omgang: Ja, det er rigtigt, at der er analyser, som siger, at det havde været bedst og mindst risikofyldt, hvis man havde kunnet foretage et angreb i fuld enighed i FN.
Men det kan man jo ikke.
Det er den situation, vi står i.
Det er det, der er problemet.
Derfor har vi altså sagt, at når FN-samarbejdet, Sikkerhedsrådet er blokeret på den måde, som det er, må de lande, der er rede til at tage et ansvar for at gennemføre de resolutioner, altså gå ind og tage det ansvar, for de resolutioner er der jo.
Det skal vi huske på.
De er jo vedtaget, og der er mange.
Endelig til fru Anne Baastrup: Jeg vil bare sige, at når man tager fra rammen til humanitær bistand, er det jo, fordi det er humanitær bistand.
Så der er ikke noget unaturligt i, at man tager fra en ramme, som er beregnet til det her.
Det er det ikke.
Så får jeg måske muligheden igen.
Nu tager jeg det lige bagfra, for jeg skylder faktisk et svar
Hr. Morten Homann siger, at det kun er fire lande i verden, men så var hr. Morten Homann ikke hernede, dengang jeg remsede den liste af lande op, som står i den her koalition.
Den er faktisk lang - på over 45 lande.
Vi har altså en lang række lande, der deltager i det her.
En ting er, hvem der bidrager med de militære midler, og der har vi altså USA, Storbritannien, Australien, Letland osv., osv., som jeg også nævnte før - det vil jeg ikke lige bruge så meget tid på at remse op nu - noget andet er, at det ikke kun er fire lande.
Det er jo ikke korrekt.
Nu står hr. Morten Homann heroppe og siger, at krigen er ulovlig.
Hvor ved hr. Morten Homann det fra?
Det er hans vurdering.
Vi har en anden vurdering.
Sådan er det.
Vi har bedt Folkeretskontoret om at undersøge det, og vi har altså fået et svar, der siger, at der er et folkeretligt grundlag, og det må jeg henholde mig til.
I øvrigt er der ikke tale om en ny verdensorden, men det har vi også været inde på.
Fru Anne Baastrup spørger helt reelt til flygtninge.
For det første vil jeg sige, at vi har afsat de 300 mio. kr. inden for det første år, og vi vil også gerne have lov til at nævne, at statsministeren gik forrest i går på EU-topmødet for at sikre, at EU-landene samler sig om at bidrage til både den humanitære bistand og genopbygning.
Derudover: Vi er uenige om den militære del, men vi vil jo meget gerne bredt forhandle med Folketingets partier om, hvad der så skal ske fremover, hvad der skal afsættes, og hvordan vi skal håndtere hele den her situation.
Og jeg håber, at også SF på trods af, at vi er uenige om den militære del, vil være med til at tage en forhandling med regeringen om, hvordan vi, uanset hvad der sker nu her, afbøder konsekvenserne på bedst mulig måde.
Morten Homann (SF), 2003-03-21:
Jeg vil godt endnu en gang i håb om, at tredje gang er lykkens gang, og at jeg får svar på mit spørgsmål,
spørge hr. Jens Rohde: Hvilket indtryk gør det på hr. Jens Rohde, at der nu er fire lande - kun fire lande i verden - som er på vej til at begå selvtægt, som er på vej til at bruge sin helt egen fortolkning af FN's resolutioner og dermed altså også begå brud på de internationale spilleregler med en ulovlig krig imod Irak? Hvilket indtryk gør det på hr. Jens Rohde, at Danmark sammen med kun tre andre lande indskriver sig i det internationale forbryderalbum?
Gør det slet ikke noget indtryk?