Jan Petersen (S), 2002-11-18:
Det her lovforslag er nok et eksempel på, at regeringen begår forligsbrud.
Her har vi yderligere et forligsbrud.
Det gør regeringen, når den finder det politisk nødvendigt.
Det er muligt, at det nye flertal i Folketinget mener, at det statslige partitilskud skal falde i de kommende år,
men det er forligsbrud, og forlig skal kunne holde, også når der sker et flertalsskifte i Folketinget, ellers giver det ikke mening at lave forlig. Hvad bliver situationen i dansk politik i fremtiden, hvis et forlig kun holder, til der er et nyt flertal, også selv om det er uopsagt?
Hvad ville f.eks. VK-partierne have sagt, hvis den tidligere regering havde brugt sit flertal til at gennemføre yderligere besparelser begrundet i effektiviseringshensyn på forsvarets område?
Det havde
den tidligere regering faktisk et forslag om.
Der blev råbt forligsbrud!, og den tidligere regering anerkendte, at forlig skulle holdes, når det blev anfægtet, selv om den daværende regering var uenig i, at der var tale om et forligsbrud.
Der er altså tale om noget nyt i dansk politik, der kan få langvarige konsekvenser.
Hvem ved, om de partier, der nu medvirker til et forligsbrud, selv kan få samme sikkerhed i forlig, de måtte have behov for engang eller have ønske om politisk blev bevaret, også selv om det blev udsat for et flertalsskifte.
Vores nej i Socialdemokratiet til lovforslaget skyldes imidlertid ikke kun, at lovforslaget er udtryk for forligsbrud, vi er også uenige i forslagets indhold.
Det statslige tilskud til de politiske partier vil reelt være faldende i de kommende år.
Vil det så medføre, at partierne effektiviserer sig, og er det i det hele taget staten, der skal tage stilling til, på hvilken måde partierne skal indrette deres effektivitet?
Danske partier er i sammenligning med andre landes partier nøjsomme og båret af mange frivillige.
Det er ikke, fordi det er vores indtryk, at der bliver ruttet med kronerne, og der er heller ikke kroner at rutte med.
Så hvis man vil en real nedskæring af det statslige tilskud til de politiske partier, så kald en spade for en spade og hold fingrene væk fra, at staten skal komme formynderisk og afgøre, om partier kan være mere eller mindre effektive.
Så hvis man vil nedad i statstilskud, så kan man det.
Så kunne man selvfølgelig også, måske sådan lidt uden direkte at gå uden for lovforslaget, men alligevel som noget, der berører lovforslaget, spørge: Er der nogle, der bliver ramt mere end andre af det her?
Tja, hvis man studerer Kommunaludvalgets bilag omkring, hvordan de politiske partier får bidrag, så kan man jo tydeligt se, at hos netop de to regeringspartier stammer en stigende andel af indkomsten fra såkaldt frivillige bidrag, liberale klubber, og jeg ved ikke hvad. Spørgsmålet er, om det her lovforslag så når det mål, som regeringen har, nemlig at de politiske partier effektiviserer sig.
Man kunne jo i og for sig gå direkte til sagen og sige: Vi ønsker lavere statsbidrag, og vi gør det også, fordi vi har vores på det rene.
Vi kan nemlig selv hente øgede frivillige bidrag uden i øvrigt at oplyse særlig meget om, hvor store de er, og fra hvem de kommer.
Ja, mit humør fejler altså for så vidt ikke noget.
Jeg er bare lidt ked af, at hr. Nødgaard og andre vil beskæftige sig med produktivitet i partierne.
Det er jo private foreninger.
Jeg synes, det er meget mere fair at diskutere produktivitet i staten, dér, hvor staten selv er arbejdsgiver.
Jeg skal jo spørge hr. Nødgaard om noget.
Jeg er enig i, at det er ikke noget, der vælter noget læs eller bringer Socialdemokrater eller andre i dårligt humør, det er færre penge, det her har med at gøre.
Det er det principielle.
Jeg vil gerne spørge hr. Nødgaard med hensyn til det indlæg, der lige var: Mener hr. Nødgaard, at det er særlig heroisk, at Dansk Folkeparti har etableret sig uden statsstøtte, når man ikke må bruge statsstøtte til at føre valgkamp for?