Søren Kolstrup (EL), 2000-04-25:
Det lovforslag, vi har at gøre med her, kan ikke komme bag på nogen.
Forslaget er en parallel til den liberalisering, vi har oplevet på elområdet, med en markedsåbning på 30 pct. fra i år stigende til 43 pct. i 2008 i overensstemmelse med gasdirektivet fra EU.
Forslaget præsenteres med en lang række pæne ord, som beskriver formålet som værende forsyningssikkerhed, og der står også noget om samfundsøkonomi og miljø- og forbrugerbeskyttelse, men reelt handler det alene om, som der står, »effektivitetsfremmende prisreguleringer«.
Det gode spørgsmål er, som Enhedslisten ser det: Er der ikke tale om, at der er en udvikling på vej med blind makker?
Hvorfor har vi så travlt med denne markedsåbning?
Er vi længere med liberalisering på gasområdet end f.eks. Tyskland - sådan har jeg forstået det - og hvorfor så ikke i givet fald vente, gasdirektiv eller ej?
For os er det et mysterium, hvorfor Danmark skal ligge i førerfeltet i stedet for at gå i forbund
med de kræfter, der ikke ligger i førerfeltet, hvad markedsåbningen angår.
Danmark fik indlagt nogle muligheder i direktivet for en mere begrænset åbning.
Det er vi fuldt ud opmærksomme på, og vi er også opmærksomme på, at det borgerlige Danmark vil sige i overensstemmelse med en række høringssvar: Jamen det er altså for lidt, og vi må videre ad den vej.
Jeg synes, det er interessant, at Energistyrelsen hertil har bemærket, at når der ikke åbnes hurtigere, sker det - og jeg citerer - »i lyset af, at der er usikkerhed om udviklingen i det fremtidige europæiske gasmarked og de fremtidige muligheder for afsætning af naturgas i udlandet.
Der eksisterer i dag ikke et egentligt gasmarked på det europæiske kontinent.«
Og jeg citerer videre: »Der er usikkerhed om, hvorledes den reelle markedsåbning vil forløbe i de enkelte medlemslande.«
For os at se
skulle den situation bruges til at medvirke til at spænde ben for en generel maksimal markedsåbning i EU.
Vi mener, der findes en lang række politiske brudflader, ligesom vi jo tidligere har oplevet, at Frankrig har været modstander af elliberaliseringen.
Her kunne man have brugt opbruddet eller i hvert fald usikkerheden om liberaliseringen til at lave en taktisk alliance med Frankrig, men sådan gik det ikke.
For os er det en hovedvinkel at pege på, at EU og gasdirektivet kan risikere at sabotere en langsigtet plan for den danske udbygning og anvendelse af naturgas.
Hele opbygningen af naturgasnettet, konstruktionen med DONG og de regionale naturgasselskaber, afgiftssystemerne, skyggeafgiften, som selskaberne fik lov til at beholde som støtte, osv., altså hele det, man kan kalde den danske model, risikerer at få et skud for boven.
Regeringen og aftalepartierne smækker hælene sammen, bøjer nakken og retter ind til højre.
Nu skal det hele laves om, og lovforslaget er et forsøg på at redde stumperne.
Jeg har lige en lille bemærkning fra sidelinjen: Det er jo pudsigt, når man fra borgerlig side normalt kritiserer lovgivningen for at give for mange bemyndigelser, for i dette lovforslag får den i hvert fald ikke for lidt på det punkt.
Er det 60 bemyndigelser, der er tale om?
Men lad nu det ligge, det er bare en lille bemærkning fra sidelinjen.
Vi står over for en udvikling, som vi håber vi kan vende før eller siden.
Men vi erkender, at det kræver et internationalt samarbejde på tværs af EU-staten og på tværs af landegrænserne, og det bliver et brydsomt oprydningsarbejde, der skal til efter de vældige liberaliseringer, vi har stået over for i det foregående årti og vil se i det kommende årti.
Det er vi fuldt ud klar over, men verden er til for at blive ændret, så det tager vi ganske stille og roligt.