runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 2000-10-12:
Blot lige for at være klar over, om vi snakker om det samme.
Når vi snakker om indfødsret, snakker vi om en række borgere, som har levet i det danske samfund i en årrække; det er ikke dem, der lige er kommet, de har levet her i en årrække.
Vi snakker ikke om integration, vi snakker ikke om vores integrationskapacitet.
Det synes jeg er en helt anden diskussion, som er utrolig vigtig.
Men det er vigtigt også at sige, at det, vi snakker om, faktisk er en hel række borgere, som har vist, at de kan leve i det danske samfund, som lever i det danske samfund, og som generelt fungerer mægtig godt i det danske samfund.
Inge Refshauge (LH), 2000-10-12:
I Det Liberale Højre er vi med på, at mennesker, der forsørger sig selv, har skabt sig job og uddannelse og ellers følger landets love og regler og bidrager til samfundet som alle andre i befolkningen, skal have en plads her i samfundet og også have indfødsret, hvis de ønsker dette.
Men jeg er altså lidt betænkelig.
Jeg synes, der kommer for mange på for kort tid.
Og deraf kommer problemerne ude i samfundet.
Jeg har selv siddet i Indfødsretsudvalget, og det er et hundesvært udvalg at sidde i, for der kommer pludselig personer på, og så er det svært at sidde og vurdere; nogle har handicap og andre er syge.
Men jeg vil give den forrige taler ret i, at de kriminelle må sorteres fra.
Jeg ved også, at regeringen har planer om at lave nogle tiltag over for de kriminelle indvandrere, vi har.
Disse grupperinger, vi har i samfundet,
ødelægger alt for de mennesker, der opfører sig ordentligt.
Det har måske ikke så meget med indfødsret at gøre, men jeg synes, det er frustrerende at se, hvad vi så forleden med palæstinenserne.
Som hr. Henrik Svane sagde, er de jo mennesker, der kommer hertil og beder om indfødsret, er flygtet fra krig og elendighed, og så fortsætter de gudhjælpemig her i landet med demonstrationer og har håndvåben med.
Vi så på tv to halvstore piger, der med knyttede næver og had i blikket skreg: Det er vores land.
Palæstina er vores land.
Kampen fortsætter.
Det har ikke hjemme i det danske samfund og den danske kultur.
Derfor er jeg jo sådan lidt bekymret for, at vi måske ikke får rigtig fat på de dér mennesker.
Vi får dem ikke integreret, før der kommer nogle nye ind, der skal integreres.
Kommunerne kan ikke følge med.
Og så vil jeg da også godt komme med en henstilling til arbejdsmarkedet.
Vi har fuldt uddannede ingeniører, der sidder 17 timer i en taxa for at tjene til brødet, og vi mangler ingeniører.
Jeg synes, hele samfundet skulle prøve på at få de mennesker placeret på rette sted.
Men jeg vil gerne, at både regering og Folketing på et eller andet tidspunkt tog en tværgående debat om, hvor mange samfundet kan absorbere.
Jeg har intet imod, at de, der er flygtet fra krig og elendighed, får dansk statsborgerskab.
Men vi skal også passe på, at vi ikke flytter problemerne her til landet.
Henrik Svane (RV), 2000-10-12:
Jeg vil indledningsvis beklage, at jeg på grund af møde andet sted i huset ikke har kunnet være med til debatten før nu, men jeg kan fuldstændig tilslutte mig det, jeg har hørt Socialdemokratiets ordfører sige undervejs i debatten også i forhold til De Konservatives meldinger.
Fra Det Radikale Venstres side er vi glade for, at vi har en mulighed for at give statsborgerskab til mennesker, der har valgt at blive i vores land, og som overholder de regler, vi har.
Jeg synes, det må være en glæde for alle, når vi ser, at mange af dem, der får dansk statsborgerskab, er tidligere flygtninge, som netop er flygtet fra samfund, hvor demokratiet ikke er herskende.
De har valgt at sige ja tak til tilbudet om at fungere demokratisk.
Derfor synes vi, det er godt, at vi fortsætter med at give statsborgerskab.
Christian H. Hansen (DF), 2000-10-12:
Det plejer altid at være sådan, at når der er en stedfortræder for en ordfører i salen, går man ikke op og stiller spørgsmål.
Det skulle vist være en gammel regel, der næsten er lige så gammel som grundloven.
Men jeg vil da gerne sige, at jeg jo netop her i talen sagde, at vi ville undersøge nogle tilfælde her, og så kan vi ud fra det se, om den påstand, SF's ordfører kom med her, så også holder stik.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-10-12:
Det er jo ikke nye ting, vi hører fra Dansk Folkeparti, men jeg vil blot komme med en enkelt bemærkning, for det er jo helt malplaceret, når man siger, at de mennesker, vi snakker om her, er en byrde for det danske samfund.
Det er jo klart, når folk kommer ind i landet, at det i første omgang koster penge, for de skal integreres i det danske samfund og have mulighed for at fungere, men de, vi snakker om her, når vi snakker statsborgerskab, er jo folk, der generelt fungerer i det danske samfund og faktisk er en ressource for det danske samfund.
Vi kunne måske stille det modsatte spørgsmål: Hvor meget vil det koste for det danske samfund, hvis de ikke får lov til at fungere fuldt ud i det danske samfund?
Jeg tror, det kommer til at koste os penge.
Christian H. Hansen (DF), 2000-10-12:
Jeg skal starte med at sige, at da vores ordfører på området, hr. Poul Nødgaard, er optaget af andet arbejde i Folketinget - og det kan jeg se er rigtigt - så har hr. Poul Nødgaard skrevet en tale, som jeg her læser op
Så præsenteres Folketinget atter for et omfattende lovforslag, hvor ikke mindre end 6.674 personer, heraf 2.871 børn, ønskes gjort til danske statsborgere.
Det skulle således ikke undre Dansk Folkeparti, at der meget vel kan blive tale om op mod 16.000-17.000 personer, der på 1 år vil opnå vel det mest eftertragtede statsborgerskab i verden.
I det såkaldte kontorcirkulære har regeringen opnået en række partiers accept af spillereglerne for at opnå det danske statsborgerskab.
Det kan fortsat undre Dansk Folkeparti, at partiet Venstre er med i den omtalte aftale.
Når folketingsmedlemmerne ser det omfattende lovforslag, gives der kun ganske få oplysninger, nemlig om navn og bopælsby, landet, samt kortfattede bemærkninger til lovforslaget.
Derfor vil Dansk Folkeparti på ny gennemgå 50-75 helt tilfældigt udvalgte ansøgere.
Ved en sådan lejlighed vil Dansk Folkeparti så se, om vores antagelser om, at der uddeles statsborgerskab på for løst et grundlag, er rigtige, og det skulle jo ske for lukkede døre i hvert fald. Et stort antal ansøgere vil formentlig aldrig kunne være i stand til at klare sig selv økonomisk i Danmark, og det kræver jo ikke megen fantasi at forestille sig, hvilke økonomiske krav det gennem de kommende år vil stille Danmark. Der er nemlig ingen udsigt til, at udviklingen stopper, da der fortsat kommer et meget stort antal personer ind i Danmark hvert år.
Efter Dansk Folkepartis opfattelse er der grund til dyb bekymring over denne massetildeling af danske statsborgerskaber, som finder sted, og hvis økonomiske omkostninger er ved at udvikle sig til en tikkende bombe under det danske velfærdssystem, hvor bl.a. mange af vore ældre og handicappede må se i øjnene, at der ikke er råd til at give dem omsorg og service, hvilket de efter Dansk Folkepartis opfattelse må have et berettiget krav på.
Flertallet af Folketingets partier har et hovedansvar
for sådan en udvikling, og efter vores opfattelse er det af afgørende betydning, at vælgerne bliver gjort bekendt med den politik, der føres her i Folketinget på indfødsretsområdet. At Dansk Folkeparti vil stemme imod lovforslaget skal blot nævnes for fuldstændighedens skyld, og vi vil i den kommende tid gennem Indfødsretsudvalget stille en lang række spørgsmål og på grundlag heraf stille en stribe ændringsforslag, når lovforslaget i løbet af nogle måneder kommer til anden behandling her i Folketinget.
Nu kan jeg se, nu begynder knapperne at lyse, men jeg har jo kun læst op, hvad der blev skrevet, så der skulle måske have været taget tid på det.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-10-12:
Statsborgerskabsdiskussioner har jo udviklet sig til en ny politisk kampplads om forskellige holdninger.
Det er, som om at statsborgerskab er noget ophøjet, som man næsten kun vil tildele folk, hvis de har gjort sig fortjent til en speciel hæder.
Jeg synes også, at man sporer en vis indskrænkethed; at danskheden skal forbeholdes en vis menighed, og at vi faktisk er utrolig meget bedre end andre.
Jeg synes også, jeg mangler en åbenhed over for, respekt for, at hvis folk har gjort noget og har fået deres straf, jamen så var det dét, og hvis det så i virkeligheden har vist sig, at de faktisk kan leve flot og godt i det danske samfund efterfølgende, jamen så skal de ikke straffes, for vi er ikke ude på at straffe folk dobbelt.
Så jeg mangler et åbent sind om statsborgerskab, og i virkeligheden synes jeg egentlig godt, man kunne vende det om og sige: Statsborgerskab er faktisk det, at en hel del mennesker har levet længe i Danmark og faktisk har vist, at de kan fungere i Danmark og fungere som borgere i det danske samfund, og det, de så ønsker som det sidste, er faktisk at blive fuldgyldige medlemmer af det danske samfund.
Det synes jeg faktisk, at vi i stedet for skal tage som en cadeau i langt højere grad end at sige, at det er dybt problematisk.
Det er faktisk en cadeau, at mennesker gerne vil være fuldgyldige, også politiske borgere, for det, de får ved at blive danske statsborgere, er faktisk også retten til at fungere politisk i det danske samfund, når de nu har levet her og bor her og virker her.
Og jeg synes faktisk, at det er en meget god ting, at vi giver dem den mulighed.
Anne Baastrup (SF), 2000-10-12:
Det er jo netop et af de problemer, som Advokatrådet rejser: Er det den rigtige løsning?
Justitsministeriet har i bemærkningerne argumenteret for, hvorfor de mener, det er den rigtige løsning, men jeg er selv meget i tvivl, og fru Birthe Rønn Hornbech har da ret i, at den oplistning, der er i § 1, stk. 2, kan muligvis om nogle år blive tre gange så lang.
Er det den rigtige beslutning at lave en egentlig lovgivning for dette område, eller skal vi revidere retsplejeloven?
Vi støtter lovforslaget i den udformning, det har fået.
Men Forbrugerrådet har i sit høringssvar bl.a. beskrevet, at man måske skulle kigge på den grønbog, som Kommissionen er kommet med om produktansvar.
Det har vi gjort i Europaudvalget, og vi er også enige med Forbrugerrådet om, at det vil blive for vildt at opfordre Kommissionen til at komme med en egentlig revision af produktansvarsloven.
Men der er i det direktiv, som ligger til grund for produktansvarsloven, en mulighed for at åbne op.
Der henvises nemlig i Forbrugerrådets udtalelse til, at der er en ændring, som falder helt inden for forslagets rammer, nemlig at det skal være så småt som muligt.
Det er ophævelsen af lovens § 7, stk. 1, nr. 4, således at udviklingsrisikoen skal bæres af producenter og ikke af forbrugerne.
Som det fremgår, må man godt det ifølge direktivet.
Det har man gjort i Norge og i Finland, og SF vil derfor foreslå, at vi gør det samme, og det er jeg helt sikker på at der vil være bred opbakning til.
Den vil vi dyrke, og så vil vi stille det som ændringsforslag, medmindre ministeren naturligvis selv stiller det.
Frank Jensen (S), 2000-10-12:
Blot en kommentar for at vi ikke skal fortsætte debatten på baggrund af en misforståelse, for det ville selvfølgelig være ærgerligt, når vi har lejlighed til her under førstebehandlingen at komme lidt mere grundigt ind i sagen, og også for at vi ikke efterlader offentligheden med den usikkerhed, som der her kan være skabt.
Jeg ville nemlig også erklære mig fuldstændig enig i fru Birthe Rønn Hornbechs udlægning af teksten, hvis lovforslaget var sådan, som fru Birthe Rønn Hornbech beskriver det, men sådan er det jo heller ikke. Det er jo ikke sådan, at lovforslaget ikke omfatter de grundlæggende retssikkerhedsgarantier, der er i vores land i forhold til retten til ikke at udtale sig, retten til ikke at medvirke, altså alt det, som jo er bærende for, at man ikke må pålægges via myndigheder at inkriminere sig selv, lave selvinkriminering; det er lovforslaget naturligvis udstyret med, også retten til at få tilkaldt en advokat, når fogden møder op og ønsker at lave en bevissikring, og retten til erstatning, hvis det er sådan, at den, der påstås at krænke andres immaterielle rettigheder, påføres skader eller tort i forbindelse med fogedrettens indhentning af bevissikring.
Så med hensyn til alt det, som fru Birthe Rønn Hornbech bruger her som grundlag for at afvise forslaget, hvor Venstre i øvrigt er enig i målet, men uden selv at komme med bidrag til, hvad man så kunne gøre, vil jeg bare lige have rettet den misforståelse.
Naturligvis bygger det på de her grundlæggende retsgarantier, og det vil være ærgerligt, hvis Venstres afvisning af lovforslaget alene bygger på den her misforståelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-10-12:
Jeg skal gerne gentage, at det her kan udvikle sig til en straffesag, og man bruger civilretsplejens regler.
Man giver ikke de retsgarantier, som er normale ved en straffesag, vel vidende at det her kan udvikle sig til en straffesag, og så har den pågældende ikke haft mulighed for at værge sig. Man giver i øvrigt en særstilling til nogle ganske bestemte rettighedshavere i civilretten, hvilket heller ikke er begrundet i lovforslaget.
Det er de ting, vi ønsker at diskutere.
Ud over at vi er utilfredse med det konkrete i dette lovforslag, kan vi i øvrigt se det som et led i en glidebane, hvor retssikkerheden bliver stadig ringere og ringere, hvorimod regeringen med hensyn til drabsmænd og røvere og rockere og den slags bestandig ønsker større retssikkerhed.
Tingene hænger overhovedet ikke sammen.
Sandy Brinck (S), 2000-10-12:
Bare for at vi ikke går helt forbi hinanden, vil jeg sige til fru Birthe Rønn Hornbech om hele spørgsmålet omkring fogedretten: Fogedretten bliver jo central, fordi den netop har en mulighed for en hurtig indgriben, og hele forudsætningen for et fogedforbud, også som reglerne er i dag, er, at rettighedshaver ikke kan gøre sin ret gældende ved almindelig rettergang.
Så det er jo hele grundlaget for fogedretten.
Men jeg håber, at fru Birthe Rønn Hornbech kan bekræfte, at spørgsmålet om placeringen af det her, af myndighedskompetencen hos fogedretten, har hele udvalget været enige i - også Advokatrådet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-10-12:
Den moderne teknologi har mange velsignelser, men den giver også mange problemer.
Jeg skal ikke gentage, hvad den tidligere ordfører har sagt med hensyn til, hvilke problemer det giver med hensyn til muligheden for at beskytte en lang række immaterielle rettigheder.
Den beskrivelse, som fru Sandy Brinck gav, kan jeg helt tilslutte mig.
Der, hvor Venstre ikke kan være med, er, når det drejer sig om de midler, som justitsministeren nu vil anvende, som det fremgår af dette lovforslag.
Vi er meget betænkelige ved den mangel på retssikkerhed, som fremgår af dette lovforslag.
Det er ikke blot tvangsindgrebene, vi er betænkelige over for, det er også, hvilke personer der kan foretage tvangsindgrebene.
Vi er yderst betænkelige ved, at der tilsyneladende ikke rigtig er nogen retsgarantier forbundet med disse undersøgelser, der skal finde sted. Det kan ikke komme bag på ministeren; ministeren kender vores standpunkter, når det drejer sig om retssikkerhed, også i andre sager, der vedrører offentlige myndigheder mod den enkelte borger.
Lad os prøve at forestille os, at der var tale om en drabsmand.
Så skal politiet gå til retten og få en retskendelse, men det, der er den væsentlige forskel, og som sikrer fairplay i retsplejen, er, at så skal politiet formulere en sigtelse, de skal fortælle borgeren, at han ikke har pligt til at udtale sig.
Hvorfor skal de det?
Fordi den enkelte borger skal kunne værge sig mod en kommende straffesag. Disse retsgarantier foreligger ikke i disse sager, og vi kan se af høringssvarene, bl.a. fra Det Danske Center for Menneskerettigheder, at man jo ikke kan vide, om denne sag udvikler sig til en straffesag.
Og så har der ikke været nogen muligheder for, at den pågældende overhovedet kan værge sig.
Det er nogle meget indgående betænkeligheder, vi har ved dette lovforslag.
Vi synes, at de almindelige grundsætninger om fairplay i retsplejen er tilsidesat.
Vi har med stor interesse læst
Advokatrådets mindretalsudtalelse i betænkningen
, og vi er fuldkommen enige i de betænkeligheder, som her er fremlagt, og det er altså præcis disse retssikkerhedsmæssige betænkeligheder, som vil give sig udtryk i de spørgsmål, vi vil stille i udvalget.
Jeg kan godt sige det klart: Skal vi være med til dette forslag, hvad vi håber bliver resultatet, skal retssikkerheden prioriteres langt højere.
Sandy Brinck (S), 2000-10-12:
I et videnssamfund er det af stor betydning, at vi sikrer beskyttelsen af åndens arbejde, de immaterielle rettigheder.
Internettet er en markedsplads, hvor ulovlige kopier af musik, software og multimedieprodukter dels handles, dels gratis downloades.
Samtidig kan vi alle
i dag med en simpel brænder reproducere cd'er og cd-rom uden noget nævneværdigt tab i kvaliteten, hvilket i helt uhørt grad bruges kommercielt.
Det kedelige tegn på, at danskerne har taget den nye teknologi til sig, viser sig i de skøn, der anslår, at knap en tredjedel af edb-programmer anvendt kommercielt er piratkopier, mens mere end halvdelen af edb-programmer i private hjem skønnes at være ulovlige kopier, og med hensyn til alle multimedieprodukter er det hele to tredjedele.
Det er blevet nemmere at krænke de immaterielle rettigheder, og det er blevet sværere at føre bevis for disse krænkelser, da de med lethed og ikke mindst hurtigt kan slettes.
Lovforslagets formål er at skabe nogle bedre muligheder for at sikre beviserne for krænkelserne og deres omfang og dermed også at give nogle mere reelle muligheder for at opgøre et eventuelt erstatningsansvar.
Problemet i dag er dels, at tvangsmæssig fremskaffelse af bevismaterialet i henhold til reglerne om fogedforbud ikke giver adgang til f.eks. bogføringsmateriale og lignende, som kan bevise krænkelsens omfang, dels at ransagning i henhold til de straffeprocessuelle regler kun er en mulighed i de meget grove sager, mens netop omfanget og dermed graden er det vanskeligt at bevise.
Det foreslås således, at fogedretten gives mulighed for uanmeldt og tvangsmæssigt at undersøge ikke alene lokaliteter, men også genstande såsom computere og bogføringsmateriale.
Fordelene herved er ikke alene en mulighed for at fastslå omfanget af krænkelsen, f.eks. antallet af ulovligt kopierede cd'er eller edb-programmer solgt, men også at afsøge piratkopieret software internt i en virksomhed, hvor antallet af licenser altså ikke stemmer overens med antallet af brugere.
Den udvidede mulighed for fogedretten gælder kun erhvervslokaler og dermed ikke private hjem, medmindre de benyttes erhvervsmæssigt.
Ligeledes er det vigtigt at fastslå, at en sådan undersøgelse skal følges op af en retssag, og at denne skal anlægges inden 4 uger.
I den socialdemokratiske gruppe finder vi disse yderligere muligheder nødvendige for mere effektivt at kunne beskytte den kreative og intellektuelle udvikling og udbyttet
Vidensøkonomien bliver i stigende grad velfærdsstatens grundlag, og vi må tilpasse vores lovgivning den teknologiske udvikling, der som alt andet kan anvendes både positivt og negativt.
Jeg skal således give lovforslaget vores fulde opbakning.
Inge Refshauge (LH), 2000-10-12:
Og vi synes jo også, at faderen får lidt flere rettigheder i det her lovforslag, end han har haft tidligere. Vi er dog hovedmodstandere af, at moderen skal tvinges til at oplyse om, hvem der er faderen, hvis hun ikke vil, men hun skal selvfølgelig grundigt informeres om, hvilken betydning dette kan få for hende og barnet fremover. Retten til, at et tilfældigt bekendtskab med en mand skal kunne forårsage, at denne mand kan rejse en sag for at bevise eller modbevise, at han er faderen - måske bare for at få status som fader - synes vi heller ikke om.
Det kan være en grim anledning til at forfølge kvinden eller en hel familie.
Den linje kan vi så sluge.
Men vi må heller ikke se bort fra, at det har store konsekvenser for barnet, at faderen forbliver ukendt.
Vi ser i dag sager, hvor voksne mennesker søger efter deres biologiske far eller mor, og efter deres udsagn er det meget vigtigt for dem at vide, hvem det er.
Lovens § 21 giver jo også en mulighed for, at barnet på et senere tidspunkt kan få genoptaget faderskabssagen, hvis der kan være en antagelig chance for, at en konkret mand er barnets far.
Vi er også godt tilfredse med, at statsamtet kan træffe afgørelse i langt de fleste sager, og at retssystemet kun tages i brug, hvis der opstår uoverskuelige problemer for parterne.
Vi går selvfølgelig ind for den fælles forældremyndighed, medmindre der er forhold, der taler for noget andet, men barnets tarv skal altid tilgodeses.
Alt i alt ser det ud til, at vi kan støtte lovforslagene, men vi vil godt lige afvente udvalgsbehandlingen omkring de nævnte paragraffer.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-10-12:
Jamen jeg har også godt hørt i EU-debatten, at når befolkningen stemmer anderledes, end regeringen ønsker, er
det, fordi de har misforstået noget. Nej, vil jeg sige til ministeren, man er altså nødt til også i Socialdemokratiet at anerkende, at der altså er andre, der har en anden opfattelse; det er derfor, vi er valgt for et andet parti, og vi er lodret uenige med ministeren.
Vi ønsker en højere grad af retssikkerhed, og det er ikke ministeren, der skal komme her, få dage efter at forslaget er fremsat, og sige, at vi skal komme med et alternativ.
Det er ministeren, der skal overbevise et flertal i Folketinget om, at det lovforslag skal gennemføres i den form, det ligger, og det bliver ikke med os.
Tom Behnke (FRI), 2000-10-12:
Begge forslag blev behandlet i sidste samling, og jeg skal også henvise til den ordførertale, som jeg holdt den 1. marts i år.
I den forbindelse stillede vi fra Frihed 2000's side en række spørgsmål, og vi har også under udvalgsbehandlingen stillet en række spørgsmål til forslagene.
Vores udgangspunkt ved førstebehandlingen i marts måned var, at vi var positive over for forslagene, og det er vi fortsat, og vi er også positive i forhold til de svar, vi har nået at få indhentet.
Vi har dog fortsat nogle enkelte tekniske spørgsmål og vil derfor se frem til det videre udvalgsarbejde, hvor vi får mulighed for at gå endnu dybere ned i forslaget her.
Forslagene har jo været behandlet ganske intenst hen over sommeren, og Retsudvalget var også på en studietur til Norge, hvor jeg synes, at vi fik en række givtige informationer om, hvordan man prøver at løse problemerne dér.
Jeg mener bestemt, at vi bør inddrage de erfaringer, de har i Norge, og de muligheder, de har i Norge, og prøve at se, om vi ikke på det her punkt kan få det til at fungere lige så godt i Danmark, som det gør i Norge.
Vi har fortsat en række spørgsmål, men dem vil vi vende tilbage til under udvalgsbehandlingen og kan så kun her i dag konkludere, at vi fortsat er positive over for forslagene.