Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-23:
Jeg er måske ikke så voldsomt overrasket, men alligevel lidt trist over, at ministeren så kategorisk afviser at ændre forholdene.
Hvis vi nu et øjeblik vender os mod vores nabolande, så ved vi og kan konstatere, at den separate fædreorlov er en succes i Norge.
Det er næsten ni ud af ti fædre af dem, der har mulighed for med den særlige norske orlov at tage orlov, der tager orlov, og det er faktisk 15 pct. af fædrene, som tager mere end de 4 uger, der er reserveret til faderen.
Hvis man ser på den islandske ordning, som er indført gradvis, har det også vist sig, at den har været en enorm succes i forhold til at få fædre til at tage orlov.
Godt og vel 80 pct. af de islandske fædre tager 2 måneder, mens en meget stor del tager 3 måneder, og den er faktisk først indført med fuld styrke fra 2003.
Vi ved også fra de 4 uger, vi havde i Danmark, inden de 4 uger blev afkortet til 2 uger, at fædrene var rigtig godt på vej.
Så alle erfaringer fortæller os, at hvis vi virkelig seriøst vil have, at fædrene skal anerkendes fuldt ud som fædre og gå på orlov, så går vejen over en separat fædreorlov.
Jeg mener også, det er en vigtig anerkendelse af fædrene, men det er ikke den eneste årsag til, at vi brænder meget for at få det gennemført.
Vi gør det også af hensyn til de børn, der er hos parret, for at de børn også har mulighed for at have en meget nærværende og tilstedeværende far gennem deres helt tidlige opvækst.
Vi gør det også af hensyn til at få gjort kål på, kan man sige, de ligestillingsproblemer, som vi stadig væk har i samfundet og ikke mindst på arbejdsmarkedet, hvor vi jo kan henføre mange af dem til det fænomen, at det næsten udelukkende er kvinderne, der påtager sig orlovsbyrden eller indimellem faktisk også udelukker mændene fra at tage del i orloven.
i, at kvinder mister langt mere i forhold til pensionsopsparing.
Det er ikke sikkert, at det føles så voldsomt, når man får de små børn og måske er i 20'erne eller i 30'erne, men det rammer meget hårdt i den sidste ende.
Vi ved også, at det har negative konsekvenser for lønforløbene for kvinderne, at de er væk i lange perioder, frem for at vi har en situation, hvor vi siger, at børnene har en far og en mor, og i langt, langt, langt den overvældende del af tilfældene er der jo tale om, at den far og mor bor sammen, hvad enten de er gift, eller de ikke er gift.
Så al sund fornuft peger på, at vi skal gå denne her vej, og jeg vil derfor lægge meget vægt på, at vi kommer videre.
Inden min taletid løber ud, vil jeg godt sige, at jeg på vegne af os selv naturligvis, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Enhedslisten gerne vil fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til at styrke mænds ret til og mulighed for at være fædre ved at sikre, at en større del af den nuværende barselorlov reserveres til fædre.
Som det fremgår af dette forslag, ønsker vi at gå den vej, som man er gået i Island, nemlig at sige, at en del af den barselorlov, vi har nu, som jo er blevet på 1 år, reserveres til fædrene.
Konsekvensen, hvis fædrene ikke bruger den, vil også være, at den bortfalder.
Javel, men er det ikke et indgreb?
Jeg synes det ikke.
Vi taler om et problem, som er særdeles alvorligt, både når vi snakker om ligestilling, og når vi snakker om fædres rettigheder.
Men vi taler også om noget, som det offentlige faktisk skyder mange penge ind i, for uanset om man er det ene eller det andet sted på arbejdsmarkedet, er der tale om, at man får en dagpengerefusion. Så for os har det her en meget høj prioritet i de kommende år, og jeg håber, at ministeren også på et tidspunkt indser, at vi er på den rigtige kurs, og kommer med og støtter det.