Jette Gottlieb (EL), 1997-11-07:
Jeg må indrømme, at jeg bliver nødt til at gøre mit indlæg lidt længere.
Jeg drømte faktisk om det i nat.
Jeg skulle til et møde
i Jylland og var stået op fuldstændig normalt, alting var normalt; men da jeg så kom ud på gaden, kunne jeg mærke, at der var altså noget, der ikke var normalt, og jeg kunne ikke lige komme i tanker om, hvad det var. Men så fandt jeg ud af, at det var jo i dag, Københavns Kommune havde indført videoovervågning af cyklister. Fra to forskellige vinkler fulgte et elektronisk øje minutiøst mine bevægelser op ad Amagergade.
Man havde besluttet at indføre overvågningen, fordi det var almindelig kendt, at mange cyklister ikke overholdt færdselsloven, og det var helt umuligt at håndhæve loven, medmindre man tog elektronikken til hjælp, blev der sagt.
Man sagde også, at hvis cyklisterne gjorde, som de skulle, ville videoerne jo blive slettet inden for 2 dage, naturligvis medmindre de blev udtaget af Teknisk Forvaltning til nærmere undersøgelse.
Systemet var også blevet indført ud fra den begrundelse, at man på baggrund af konkrete situationer kunne anvende optagelserne til at forbedre forholdene for cyklisterne.
Alle var glade, for det blev jo kun til ulempe for de stakler, som tilsidesatte færdselsloven, og det må man jo ikke.
Det var helt klart et system, som gav både øget tryghed og bedre service.
Den stigende voldsdiskussion havde medført et massivt ønske fra såvel de ansatte som kunderne om, at nu måtte man have en bedre overvågning.
Man kunne gøre det ved at forbedre bemandingen i togene og på stationerne, men i stedet havde man nu udviklet
et komplet overvågningssystem, som trådte i kraft i det øjeblik, man bevægede sig ind på HT og DSB's arealer.
Selskaberne kunne på den måde garantere deres kunder, at såfremt der skete noget ulovligt eller noget ubehageligt, kunne man tilbyde en video over situationen til eventuel retmæssig brug.
Helt klart et system, som ville give både øget tryghed og bedre service.
Inde i intercitytoget så jeg for første gang DSB's helt nye passagerovervågningssystem, som samtidig fungerede som billetkontrol og betaling - meget smart!
Det var nu ikke længere nødvendigt at købe billet.
Jeg skulle bare holde mit Dankort frem mod et af kameraerne i kupeen, og det foretog så helt automatisk registrering og træk på min bankkonto, hver gang vi passerede en ny station - jo længere rejse, desto større træk.
Samtidig fik DSB masser af god information om ikke bare rejsevaner, men også om de rejsendes behov under rejsen.
Systemet forebyggede enhver form for snyd, fordi vi alle blev elektronisk registreret og kun blev slettet, hvis der er dækning på kontoen.
Samtidig var der i alle vogne indbygget en alarm, som udpegede eventuelle personer, som skyldte penge fra tidligere rejse.
Jeg sad i kupé med en gammel sut, som straks udløste alarmen, og han blev omgående fjernet af det hidkaldte vagtkorps.
Helt åbenlyst et system, som giver både øget tryghed og bedre service.
I farten havde jeg imidlertid fået proppet mit Dankort ned i den forkerte lomme og nåede ikke at få det frem, inden vi kørte ind i tunnelen.
Alarmen gik straks igang, toget bremsede, Storebæltsforbindelsens vagtkorps stormede ind og tvang mig ud på skinneterrænet - men så vågnede jeg heldigvis!
Se, når jeg nu fortæller den historie, er det for at komme med et oplæg til, hvorfor jeg ikke kan støtte forslaget.
Jeg er selvfølgelig helt med på, at der skal opkræves betaling af bilister, der vil over Storebæltsmotorvejen, selv om betalingen er alt for lav, og jeg er også helt med på, at man benytter et tv-kontrolsystem, der aflæser nummerpladerne, og at der kan krydstjekkes med nummerpladekontoret.
Men jeg er absolut og fuldstændig principielt imod, at A/S Storebæltsforbindelsen får lov til at blive banebryder for en række overvågningsopgaver, bl.a. under dække af, at det handler om at give bedre service, og hvor det, at en person skal have kredit, betegnes - som det står i lovforslaget - som »en særlig risikobetonet situation«.
Hvad er det dog for noget?
Det, der her er tale om, er et ganske alvorligt skråplan i retning af Big Brother-samfundet, som jeg gerne vil have mig frabedt.
Jeg er meget bange for, at indførelsen af dette system, som A/S Storebæltsforbindelsen åbenbart har lokket trafikministeren til at sige god for, vil åbne en ladeport for nye tiltag i den samme retning.
Vi skal ikke have drømmen til at blive til virkelighed, det vil jeg meget gerne medvirke til at forhindre, og derfor er jeg altså nødt til at stemme imod dette forslag.