runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2003-05-13:
ud, fordi jeg lugter
Og hvis indenrigsministeren er i tvivl om, hvad det går ud på, skulle han genlæse sin egen tale til KL's delegeretmøde 2001, hvor han sagde, at den socialdemokratiske indenrigsministers ambitionsniveau var for lavt: Nu skulle der virkelig tages fat.
Det var baggrundsmusikken til den aftale, han 1 eller 2 måneder senere indgik med KL.
Men ministeren overhørte jo fuldstændig det element i den socialdemokratiske ordførers tale, der hed, at vi skal have en bedre udligning.
Det har ministeren lovet, og det er han løbet fra.
Men derudover stjæler indenrigsministeren også i forhold til sine tidligere løfter cirka halvdelen af den vækst, han har lovet kommunerne, fordi man har lukket og vil lukke så mange ufinansierede skattelettelser ud.
Så det er ikke nok med udligning, der skal også flere penge til, dem, som ministeren har stjålet fra kommunerne.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Der er én ting, man kan glæde sig over i det her forslag, og det er, at det bliver vedtaget, inden kommunerne skal igennem deres budgetforhandlinger.
Det er sådan set også det eneste.
Der er det der praleri med, at man har forhøjet, men det, det jo handler om, når vi snakker udligning, er sådan set den udvikling, der er forløbet siden den sidste udligningsreform.
Der er nogle steder, hvor man har haft et godt skatteindkomstgrundlag, og hvor udgifterne sådan set ikke har været sådan, at de har haft en stor volumen, men derimod er der andre steder, hvor udgifterne har haft en stor volumen, men hvor indkomsterne ikke har fulgt med den almindelige indkomstudvikling, der er i visse områder af landet.
Det er det, vi taler om.
Der skal være en udligningsreform, så de stærkere områder skal være med til at betale til de svagere områder.
Det er den situation, som man nu prøver at lappe på.
Det er selvfølgelig et skridt, men det er jo ikke det skridt, der blev lovet, altså at man netop skulle lave en egentlig reform
Ole Stavad (S), 2003-05-13:
Det billede, som indenrigsministeren tegner, er meget langt væk fra den virkelighed, man sidder og skal forholde sig til ude i kommunerne.
Indenrigsministeren siger, at da vi havde en socialdemokratisk ledet regering, kom den med 50 kr., og nu kommer den nuværende regering og lægger 100 kr. på bordet. Hvad er virkeligheden i det lovforslag, vi her har til behandling?
Det er, at de 100 mio. kr., som man forhandlede med Kommunernes Landsforening for 2003, tager man og lader kommunerne betale hundrede procent selv.
Hvad er virkeligheden?
Det er, at der i 2003 er afsat 453 mio. kr. - mener jeg det er - som man forhøjer til 500 mio. kr.
Det er sådan en god prisregulering.
Så siger ministeren, at man ikke kan komme med en udligningsreform på grund af strukturdebatten.
Det passer jo ikke.
Der er et spænd fra den mindste til den største kommune i dag, og hvis det lykkes os at lave sådan en reform, så bliver det spænd ikke større, det bliver mindre.
Sandheden er, at det er en umulighed at forestille sig en udligningsreform, samtidig med man har et skattestop, for hvis man skal flytte mere grundlæggende rundt på pengene, kan det ikke lade sig gøre.
Derfor er det falsk tale.
Og når ministeren siger, at han lever op til løfterne, så må man sige, at hos mig vægter det i hvert fald, at den part, man har indgået aftalerne med, nemlig Kommunernes Landsforening og dens formand, Venstremanden og borgmesteren Ejgil W. Rasmussen, på Kommunernes Landsforenings delegeretmøde på den samlede bestyrelses vegne meget klart og utvetydigt sagde til ministeren: Der er to løftebrud i det her. Det ene er, at man løber fra aftalen om reform, og det andet er, at man tager de 100 mio. kr., som vi aftalte med indenrigsministeren.
Arne Toft (S), 2003-05-13:
Når indenrigsministeren drager min fortid som borgmester ind, og det synes jeg i øvrigt er relevant, så vil jeg godt sige, at det, vi altid har ønsket, mens jeg sad som borgmester og formand for Det Skæve Danmark, var at få den udligningsreform. Vi er udmærket godt klar over, at der selvfølgelig er nogle af de 279 kommuner, som så ikke vil være i stand til at overleve som selvstændige kommuner.
Jeg tror ikke, der er ret mange af os, der tror på, at der kommer en udligningsreform, før der kommer en kommunalreform.
Kunne indenrigsministeren og regeringen ikke bare have sagt til kommunerne og amterne: Ved I hvad, vi har skrevet under på noget om en udligningsreform senest 2004, men I må undskylde, at der er kommet nogle andre ting ind, men vi erkender, at det er et løftebrud.
Så var man kommet et langt stykke hen ad vejen.
Socialdemokratiet var jo netop i regering, dengang kommunerne fik en aftale med regeringen om, at der senest fra 2004 ville foreligge en udligningsreform.
Den aftale overtog regeringen og skrev under på den ved forhandlinger med kommunerne.
Så Socialdemokratiets udligningsreform er den reform, som den tidligere regering har aftalt med kommunerne.
Det er bare at finde tallene frem.
Klaus Hækkerup (S), 2003-05-13:
Man kan altid diskutere begrebet tidligst muligt.
Skal det være 3 år, 5 år, 1 år eller 2 år?
Jeg vil sige, at det afhænger af, hvornår de pågældende kan forventes nogenlunde at kunne forstå dansk og danske levevilkår, og jeg mener, at når vi nu har lagt os fast på en regel for alle indvandrere, der er kommet hertil, så er 3 år meget rimeligt.
Og det har vi ingen ønsker om at ændre på.
Jeg ved ikke, om det er tilladt mig at stille spørgsmål under denne her runde til Dansk Folkepartis ordfører for forslagsstillerne, men når Dansk Folkepartis ordfører siger, at han også synes, at der skal være rettigheder og pligter for indvandrere, så kunne jeg spørge: Hvad er det så for nogle rettigheder, Dansk Folkeparti tænker på, hvis ikke det skulle være gennem en demokratisk indsats at have lov til at deltage i samfundslivet?
Det er dog trods alt det vigtigste.
Det er i hvert fald for os et helt fundamentalt gode ved at være borger i det danske samfund.
Jeg vil så godt sige, at jeg er noget overrasket over at høre et postulat om, at vores indvandrere ikke deltager meget i foreningslivet.
I betragtning af, hvor mange barrierer de skal overvinde, hvor meget modstand de møder, ja, når jeg så ser den række af kommunalpolitikere ud over landet, der deltager både fra Socialdemokratiet, fra SF, fra Venstre, fra Det Konservative Folkeparti, aktive kommunalpolitikere, så vil jeg sige, at jeg faktisk er imponeret over det engagement, de udviser i foreningslivet og også i det politiske foreningsliv.
Det er selvfølgelig naturligt, at mange af dem har deres eget foreningsliv, hvor de bruger mange kræfter, og hvor jeg f.eks. også har haft lejlighed til at møde dem - i den jugoslaviske forening, den serbokroatiske forening -
når jeg er oppe i Frederiksværk.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Med hensyn til håndværkere tror jeg nok, det er hr. Flemming Oppfeldt, der ikke magter håndværket. Jeg havde sådan set det indtryk, at der ikke blev talt meget om hensyn til den lille virksomhed i hr. Flemming Oppfeldts tale.
Der var ikke meget om, at der skulle gives et skub til den lille virksomhed.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Jeg synes jo, det er et ufornuftigt forslag, Dansk Folkeparti er kommet med, ufornuftigt, fordi det jo hindrer integration, og Det Radikale Venstre er for integration i det danske samfund, så derfor kan vi ikke gå ind for sådan et forslag.
Jeg har i min nærmeste familie et familiemedlem, som ikke er dansk statsborger, som ikke er EU-statsborger og ikke er nordisk statsborger.
Vedkommende har et fuldtidsjob og arbejder mere end 40 timer om ugen, vedkommende passer sin familie til ug, og vedkommende betaler sin skat.
Sådan en person vil jeg ikke være med til at fratage muligheden for indflydelse.
Derfor kan vi naturligvis ikke stemme for sådan et forslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-05-13:
Jeg skal slet ikke forholde mig til det konkrete indhold
i beslutningsforslaget.
Mit hovedsynspunkt var såmænd blot, at ved et forhandlingsbord må der inden for den ramme, som arbejdsreformen udstikker, kunne findes nogle løsninger på det reelle problem, vi diskuterer i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Jeg vil gerne kvittere for hr. Knud Erik Kirkegaards tale, for jeg har også igennem min måde at argumentere på prøvet at nå frem til, at debatten burde forene i stedet for at skille.
Med hensyn til spørgsmålet om isolerede tilskudsordninger tror jeg, det er meget svært.
Jeg ved, at hr. Knud Erik Kirkegaard har en stor erfaring som tidligere arbejdsminister og også som konsulent i det uddannelsesmæssige og derfor ikke kan undgå at have mødt denne holdning: Hvis vi skal have sådan en akademiker, vil vi have nogle penge for ham, for vi er jo ikke sikre på, at han kan give os noget, men vi vil da gerne prøve det. Men det er jo ikke akademikerhovskisnovskihed; det er almindelig sund fornuft: Hvordan pokker tackler vi det at få en akademiker ind i huset og også at skulle betale ham det, det koster?
Det kan ikke bare gøres ved, at vi siger, at vi nok kan forenes, når der ikke er nogen midler, så derfor tror jeg, det er nødvendigt, at vi også har en ny tilskudsordning med i vore tanker.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-05-13:
Da den konservative ordfører, hr. Lars Barfoed, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende synspunkter:
Et bredt flertal her i Folketinget har for nylig indgået et forlig om en arbejdsmarkedsreform.
Aftalen om »Flere i arbejde« indebærer ikke mindst, at der i langt højere grad skal tages udgangspunkt i den enkelte lediges situation, når der iværksættes foranstaltninger for at få den pågældende i arbejde igen; at der skal være mulighed for mere målrettede initiativer i forhold til grupper, der er særlig hårdt ramt af ledighed; at flere private aktører skal på banen for at kunne realisere ønsket om en mere målrettet indsats, og at der skal ske en forenkling af de mange tilskudsordninger.
På denne baggrund finder Det Konservative Folkeparti
ikke, at der er grundlag for at etablere en ny tilskudsordning i form af en isbryderordning for ledige akademikere til mindre virksomheder.
Regeringen er netop ved at iværksætte en handlingsplan, der skal imødegå den stigende akademikerledighed, og hvis vi vedtog en ny tilskudsordning, ville det være et eklatant brud på den forenkling, som arbejdsmarkedsreformen lægger op til.
Forenklingen betyder, at der kun er få tilskudsordninger, men at de til gengæld er så bredt funderet, at de stort set kan rumme de eksisterende tilskudsordninger, herunder en særlig målrettet indsats over for ledige akademikere.
Den nye tilskudsordning, som beslutningsforslaget lægger op til, ville bane vejen for yderligere isolerede tilskudsordninger.
Nye problemområder ville dukke op, og hele ideen med den del af arbejdsmarkedsreformen ville gå fløjten.
Meningen er jo netop, at reglerne ikke skal laves om i tide og i utide, og at der ikke hele tiden skal etableres nye tilskudsordninger, men at den forenklede, men til gengæld brede redskabsvifte kan dække de problemer af forskellig art, der løbende opstår.
På grundlag heraf skal Det Konservative Folkeparti meddele, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Men jeg vil gerne føje til, om jeg så må sige uden for manuskriptet og for egen regning og risiko, at problemet med den stigende akademikerarbejdsløshed jo er ganske enormt.
Det er et meget, meget stort problem for de unge mennesker, og det er synd for dem.
Jeg kender faktisk selv nogle stykker af dem.
Men det er også synd for det danske samfund, hvis den værdi, der kunne ligge i de pågældendes arbejdsindsats, ikke kommer til udfoldelse.
Jeg sidder jo hverken i Arbejdsmarkedsudvalget eller i Erhvervsudvalget, men set lidt udefra føler jeg, det ville være en naturlig ting, om de stridende parter kunne sætte sig sammen og inden for den ramme, som arbejdsmarkedsreformen er, finde frem til nogle konkrete løsninger på de problemer, som alle parter jo erkender er til stede.
Mon problemerne ikke kunne løses ved et forhandlingsbord i stedet for her i en sen aftentime ved en debat i Folketinget, som indimellem måske skiller mere, end den samler, hvad jeg slet ikke tror er tilstræbt.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Hr. Kim Sejr spørger om de innovative virksomheder: om det ikke ville være en god idé, at de kunne ansætte nogle af de ledige akademikere?
Hvis man er en lille eller en mellemstor virksomhed og er kommet op i det leje, hvor man begynder at skulle ansætte
nogle flere folk, og man skal have en akademiker,
vil jeg godt sige, at så er vi altså ikke mere tossede ude i de små og mellemstore virksomheder, end at vi også ansætter en sådan.
Alt andet lige gør vi det.
Men nu er der åbenbart mange akademikere, der går ledige, og det jo katastrofalt; det er der slet ikke nogen tvivl om.
Men lad være at vende den om og sige, at virksomhederne ikke ansætter dem, fordi de ikke har råd til det.
Hvis man er i en virksomhed, der har fremgang og skal nå noget og skal have succes, kan jeg godt love hr. Kim Sejr, at lederen vil se på: Er det en akademiker, eller er det en almindelig sælger, eller hvad er det, vi skal have her i virksomheden? Ellers må man dreje nøglen om og lukke.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-13:
Jeg er ligesom hr. Søren Krarup meget taknemlig for hr. Kim Sejrs svar, for som det blev sagt, er det ikke nemt for enfoldige folk, som kun taler deres modersmål, at følge med i det hele.
Innovation betyder altså nytænkning og nyudvikling, og således belært vil jeg gerne konstatere, at kernen i beslutningsforslaget altså er en teori om, at når små virksomheder trænger til nytænkning, er det pinedød nødvendigt at få nogle akademikere til at levere den.
Jeg kunne have lyst til at spørge en mand som hr. Ole Vagn Christensen: Hvornår er der kommet en sådan akademisk hovenhed over hr. Ole Vagn Christensen?
Hvad er det da for en foragt for almindelige, jævne mennesker?
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Jeg vil bare spørge fru Colette Brix: Hvis fru Colette Brix mener, at der er behov for innovation, som betyder nytænkning og evne til nyudvikling i virksomhederne, hvorfor er det så ikke en god idé med en ordning som denne her? Er det, fordi fru Colette Brix mener, at der i forvejen er ordninger nok på området, og at de er med til at sikre innovationen i danske virksomheder?
Det er nemlig vores opfattelse, at hvis vi skal have lavet et massivt løft på området, kan man slå to fluer med ét smæk: vi får nytte af ledige akademikere, der besidder kompetencer på en række områder, og de virksomheder, der har behov for det, får mulighed for at få udviklet nogle projekter, som måske ligger i skufferne derhjemme og kun venter på at blive udviklet.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Jeg vil godt lige svare hr. Ole Vagn Christensen angående det med at grave grøfter: Vi graver ingen grøfter.
Vi er ikke interesseret i at grave nogen grøfter, vi er også interesseret i at finde nogle løsninger på de forskellige problemer.
Jeg har bare sagt, at det er svært, hvis man kun piller en bestemt del af de uddannede ud.
Jeg kan ikke lade være med at fortælle en lille historie, hvis der er tid til det.
I dag kørte jeg med en taxa, hvor chaufføren var civilingeniør.
Han havde skiftet erhverv, fordi han havde haft 10 forskellige stillinger som akademiker, men ikke rigtig havde følt sig tryg nogen steder, fordi han kunne ryge ud og miste sit job.
Han ville hellere have bevilling som taxichauffør, for så var han faktisk sikret resten af sit liv.
Det er nogle tanker, vi også godt kan bruge herinde, for de er faktisk ikke så tossede endda.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Lad nu skyldproblemet ligge og lad os tage fat i det, der er kernen.
Der er en stigende ledighed hos nyuddannede akademikere, og vi erkender i modsætning til fru Colette Brix, at den politik, der er lagt op til, reducerer mulighederne for at kunne få arbejde i det offentlige.
Derfor er der god grund til at finde ud af, hvordan man får lavet den nødvendige omstillingsproces, og derfor synes jeg sådan set, at i stedet
for at stå her og grave grøfter, når vi faktisk har konstateret, at forslaget kan rummes inden for »Flere i arbejde«, skulle man give det positive signal, at man ønsker at tage fat på ledigheden blandt de nyuddannede akademikere.
Vi ønsker at gøre det ved at tage nogle initiativer,
også på det erhvervsmæssige område.
Vi prøver sådan set at knytte virksomheder og akademikere sammen, og jeg synes, det ville være godt, hvis vi kunne nå dertil.
Men jeg kan altså forstå, at der skal være nogle grøfter.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Til hr. Ole Vagn Christensen: Ja, det er da beklageligt, at arbejdsløsheden stiger, men det er jo ikke kun regeringens skyld.
Hold nu op med det!
Vi har en hel verden omkring os, og der har været en masse ting, der har gjort sig gældende, bl.a. økonomien, så lad nu være med at give regeringen skylden for alt.
Den får skyld for meget, men det er da ikke kun regeringens skyld, at arbejdsløsheden begynder at stige.
Der er altså også nogle andre ting, man skal se på i den sammenhæng.
Til hr. Kim Sejr vil jeg gerne sige med hensyn til det innovative, altså om der ikke er brug for innovativ tankegang, og om der ikke er brug for udvikling: Jo, det er der, det giver jeg hr. Kim Sejr fuldstændig ret i.
Det kan der slet ikke være nogen tvivl om, og det har jeg heller aldrig påstået at der ikke er.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Colette Brix, om fru Colette Brix mener, at der ikke er behov for ordninger, der kan medvirke til at øge innovationen og udviklingen i mindre danske virksomheder.
Man kan sige, at rent politisk bevæger fru Colette Brix og jeg os i de samme cirkler - forstået på den måde, at vi har kontakt med virksomhedernes brancheorganisationer osv.
Her siger man, at der netop er behov for innovation og udviklingsprojekter blandt mindre virksomheder, men samtidig gives der udtryk for, at blandt de eksisterende ordninger er der ikke noget, der kan måle sig med den ubureaukratiske måde, som isbryderordningen har fungeret på.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Jeg vil lige sige til fru Colette Brix, at vi faktisk også er med i det forlig, der hedder »Flere i arbejde«, men vi fik jo at vide, at forslaget her udmærket kunne indeholdes i det. I modsætning til Dansk Folkeparti erkender vi, at på baggrund af den førte regeringspolitik er der grundlag for at sige, at vi har en stigende arbejdsløshed blandt nyuddannede akademikere, og hvis vi skal have nogle af dem i arbejde på andre områder, er det altså nødvendigt, at man målretter indsatsen.
Jeg kan forstå, at den indsats vil Dansk Folkeparti ikke medvirke til, men jeg håber, vi kan få ordningen kørt ind under »Flere i arbejde«, så vi kan sikre, at der også bliver mulighed for at gennemføre denne streng.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Jeg tror, man misforstod det, jeg sagde, en smule.
Jeg sagde, at Dansk Folkeparti er med i det brede forlig, »Flere i arbejde«, og når vi er med i det, ser vi selvfølgelig på, hvad der kommer ud af det.
Men så behøver vi jo ikke hele tiden male en vis herre på væggen og sige, at nu sker der det og det.
Der er en del arbejdsløse i øjeblikket, både blandt akademikere og inden for alle mulige andre områder, og det er ved gud ikke rart; det giver jeg hr. Kim Sejr fuldstændig ret i.
Men vi går ikke ind for at sige: Nu tager vi én gruppe ud og støtter den, og så tager vi en anden gruppe ud og støtter den.
Så får vi nemlig problemer.
Og hvem siger, at det lige er akademikere, de har brug for i små og mellemstore virksomheder?
Hvem siger det?
Jeg kender masser af virksomheder, der har brug for andre.
Jeg kender nogle, der har brug for en rengøringsmedhjælper, som de simpelt hen ikke har råd til at ansætte.
Jeg kender nogle, der har brug for en vinduespudser, og jeg kender nogle, der har brug for en dame til at sælge klude.
Hvem ved, om det lige er alt det innovative, hele verden skal dreje sig om?
Lad os få et lidt bredt udsyn og sige, at vi ikke vil give en bestemt gruppe nogle særordninger.
Vi har det brede forlig, som hedder »Flere i arbejde«, og så lader vi dem, der er med i det, komme med noget.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Nu er jeg ikke af den opfattelse, at det er et enten-eller, uanset hvor mange forlig der er blevet lavet.
Jeg mener, forslaget her kan være et udmærket supplement.
Dansk Folkepartis ordfører nævner, at der er lige så meget behov for, at fiskere eller landmænd, eller hvem det nu kan være, får job.
Jamen gerne for mig.
Jeg vil gerne være med til at lave en innovativ erhvervsordning for fiskere, for der er jo brug for innovation i dansk fiskeri.
I dansk landbrug kunne det også være tilfældet, og det kunne det også være i mange andre erhverv.
Men nu taler vi altså om beslutningsforslaget her.
Det retter sig mod mindre virksomheder og anvendelsen af akademikere, og vi kan kun konstatere, at den ordning, vi taler om, og som fungerede i 1994-1995, bevirkede, at en stor del af virksomhederne faktisk fik sat en række udviklingsprojekter i gang, og at en stor del af dem fik øget omsætning, øget indtjening og et øget antal job som følge af ansættelsen af akademikere.
Det er vel lige præcis det, en sælger kunne have gjort, og desuden kan en sælger jo også være akademiker.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Jeg forstod faktisk ikke på fru Colette Brix, hvad det er, der gør, at man stemmer imod, men det kan være, jeg kan få det at vide.
Vi fik et klart svar fra beskæftigelsesministeren om, at denne ordning kunne være inden for »Flere i arbejde«, og så vidt jeg forstod, var det, fru Colette Brix holdt sig til, sådan set, at der er en aftale om »Flere i arbejde«, og at man derfor ikke er interesseret i at støtte dette forslag.
Men når forslaget kan være inden for »Flere i arbejde«
, må jeg spørge: Hvad er det så, der gør, at man ikke mener, at små virksomheder skal have mulighed for at få tilknyttet en akademiker, når man er villig til at give det, det koster at få denne oplæring sat i gang?
Colette L. Brix (DF), 2003-05-13:
Dansk Folkeparti er med i det brede forlig »Flere i arbejde«, som vi føler er et skridt i den rigtige retning for at komme den stigende ledighed til livs.
Med forslaget her tager man klare skridt hen imod, at man vil hjælpe akademikerne.
Nu er der jo også andre grupper i den danske befolkning end akademikerne, der har problemer, og jeg kan altså ikke lade være med at sige her i dag: Vi snakker så meget om innovativ og om at evaluere, og hvad ved jeg, men enhver lille og mellemstor virksomhed har brug for en god sælger, for så kan den faktisk komme temmelig langt.
Men dem er der ikke helt så mange af, og det er et problem i virksomhederne.
Nu vil man hjælpe akademikerne.
Jamen hvad med fiskerne?
Og hvad nu, hvis alle slagterierne lukker i morgen?
Så står alle slagterne på gaden, og hvad skal vi så gøre for dem?
Jeg synes, at vi skal passe utrolig meget på med alle de særordninger.
Når vi har lavet et forlig, som trådte i kraft her i januar måned, synes jeg, vi skal satse lidt på det.
Det tror jeg faktisk vi kommer længst med, og derfor synes jeg, vi skal satse på meget brede forlig som netop »Flere i arbejde«. Det er jo også det, der er lagt op til, og så behøver vi ikke begynde at snakke om alt muligt andet, for vi har jo også hørt fra ministeren, at der er ting i kog i gryden.
Så behøver vi ikke stå og skabe os heroppe, og derfor stemmer Dansk Folkeparti imod beslutningsforslaget.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-13:
Vi har i Folketingets Retsudvalg diskuteret det her ændringsforslag og valgt at undlade at indarbejde det i betænkningen ud fra disse mere principielle overvejelser, som fru Birthe Rønn Hornbech netop har redegjort for.
Jeg skal så derudover blot meddele, at SF's folketingsgruppe er delt i sagen vedrørende forbud mod schæchtning.
Men i denne konkrete sag set i lyset af, at der er manglende identitet - det vil sige, at det i så central en sag som denne drejer sig om at fratage en befolkningsgruppe nogle rettigheder - har vi valgt at afvente den diskussion, som måtte komme, idet vi jo også har hørt, at Dansk Folkeparti agter at komme med et nyt forslag i næste samling.