Line Barfod (EL), 2003-12-05:
Enhedslisten støtter varmt ideen om at oprette sundhedscentre og synes, det er et godt forslag, Kristendemokraterne kommer med om at afsætte nogle midler til udvikling og oprettelse af centre rundtomkring i landet, så vi kan få en mangfoldighed af forskellige centre og få prøvet forskellige modeller af.
Vi er, som flere andre også har været inde på, meget glade for det udviklingsarbejde, som fagbevægelsen i Sundhedskartellet har gjort med at beskrive forskellige modeller for sundhedscentre og med at udvikle, hvordan man kunne lave dem under danske forhold.
Hvad eksisterer allerede rundtomkring under danske forhold?
For der er et meget stort behov for, at vi får udviklet sundhedssektoren i Danmark, og at vi i stedet for kun at snakke om, hvor mange sygehuse vi skal have, og hvor de skal ligge, også begynder at snakke om indhold og faglighed og især om tværfaglighed, og om, hvordan vi får lavet et sundhedsvæsen, som er indrettet på at behandle hele mennesker i stedet for, at nogle behandler et knæ, og nogle behandler en tand osv.
Man må se på, at det er et helt menneske, der
måske kan have mere end ét problem ad gangen.
Vi mener, det er et godt eksempel fra Sundhedskartellets side på den store betydning, som fagbevægelsen har i udviklingen af velfærdssamfundet, og hvor væsentligt det er, at vi sørger for, at sundhedspersonalet bredt har indflydelse på udviklingen af sundhedsvæsenet.
Det er vigtigt for os, når vi skal diskutere sundhedsvæsenet, diskutere sundhedscentre og diskutere strukturen, at der bliver tale om, at hele sundhedsvæsenet fortsat skal være under folkevalgt ledelse, at de sundhedscentre, der bliver etableret rundtomkring i landet, bliver forankret i et samlet sundhedsvæsen under demokratisk ledelse.
Derfor er det for os naturligt, at sundhedscentrene skal være forankrede i amterne, men geografisk placeret i nærområderne og i et tæt samarbejde med kommunerne, så vi får en sammenhæng i hele sundhedsvæsenet.
Som mange andre ordførere også har været inde på,
I Enhedslisten går vi ind for mangfoldighed, og derfor kan vi sagtens forestille os, at man i mange sundhedscentre vil have en sygeplejerske, en læge, en socialrådgiver, en børnetandlæge, en fysioterapeut, en kostrådgiver, en jordemoder, en sundhedsplejerske, en ungdomsvejleder, en zoneterapeut, en akupunktør og flere andre faggrupper samlet, og en del steder vil man kun kunne have nogle få fra disse faggrupper.
Fordelen ved at få sådanne tværfaglige sundhedscentre vil også være, at de forskellige faggrupper, hvis borgeren giver samtykke til det, kan snakke sammen indbyrdes om borgerens problem, og det kommer så borgeren til gavn.
Samtidig vil mange faggrupper, der arbejder sammen, forhåbentlig også give mulighed for at udvikle faglighed, men samtidig også nedbryde de fordomme, de har om hinandens fag.
At man får sundhedscentre vil forhåbentlig også føre til, at vi får opprioriteret det forebyggende arbejde.
Så vi ser sundhedscentrene som en mulighed for at udvikle det nuværende sundhedssystem og ikke som en slags plaster på såret: Når man nedlægger et sygehus, kan man oprette et eller andet nødsundhedscenter.
Men noget væsensforskelligt fra sygehusene synes vi det skal være, for så kan det være med til at udvikle sundhedsvæsenet. Så synes vi, at man mange steder også skulle se på at få socialarbejdere ind i sundhedscentrene.
Desværre har man jo mange steder sparet socialrådgiverne væk fra sygehusene.
Det giver meget, meget store problemer, og det betyder, at mange patientforeninger har været nødt til kraftigt at opprioritere deres socialfaglige arbejde.
Det betyder, at mange, der pludselig kommer ud for alvorlig sygdom eller arbejdsulykker eller trafikulykker, pludselig ikke længere kan få den socialfaglige hjælp.
Der tror vi på, at det at få socialarbejderne ind på sundhedscentrene kunne være med til at sikre, at man får en samlet vurdering af borgerens problemer og finder løsninger på dem, og at der kan være nogle, der kan hjælpe borgeren med at få hjælp de mange forskellige steder fra, man har behov for hjælp, i stedet for at det er borgeren, der skal rende fra sted til sted og midt i sin sygdom ikke bare skal bruge ressourcer på at prøve at få det bedre, men pludselig også skal bruge ressourcer på at rende rundt i de mange forskellige systemer, paragraffer osv.
Så vi tror på, at vi kan få mange fordele af sundhedscentrene, hvis vi udvikler dem ordentligt og også sørger for, at de ikke bliver brugt som nedskæringsmuligheder, men tværtimod bliver brugt som udvikling og fremskridt.