Frank Aaen (EL), 1999-04-15:
Der spørges, om rederne har levet op til intentionerne bag DIS-loven.
Der er ikke nogen som helst grund til at trække besvarelsen af dette spørgsmål i langdrag.
Andelen af danske søfolk er faldet støt.
Og der er ikke nogen diskussion om det andet forhold, om DIS-loven er i modstrid med internationale konventioner om faglige rettigheder.
Det er den; det er heller ikke til diskussion.
Vi kan tilføje yderligere et område: På trods af massiv støtte til rederierhvervet fra det danske samfund modtager vi ikke noget retur i forhold til f.eks. værfterne.
Værfterne er blevet svigtet af de danske redere i årevis.
Langt hovedparten af alle skibe, der er bygget af danske redere, er blevet bygget på udenlandske værfter.
I øjeblikket er man holdt helt op med at bruge danske værfter. Der er ting her, som er fuldstændig indlysende, og det, man måske mere skulle overveje, er: Hvordan kan ét erhverv i den grad få så mange særfordele, uden at det i virkeligheden lever op til det, det selv siger det gerne vil opfylde af forpligtelser over for samfundet?
Altså hvis vi gennemgår skatteregler, erhvervslovgivningen, er jeg sikker på, at man ikke finder et eneste erhverv, som har så mange særfordele.
Det er de gunstige afskrivningsregler, som vi heldigvis har reduceret lidt; det er lempelser for fragtskatter; det er en dobbeltbeskatningsaftale med Filippinerne, som af mærkværdige grunde er helt usædvanlig i forhold til alle dobbeltbeskatningsaftaler, fordi vi her har forpligtet os til ikke at beskatte, selv om hjemstaten - altså Filippinerne - heller ikke beskatter søfolkene på danske skibe; det er tilskud til uddannelser; det er tilskud det ene og det andet og det tredje sted; det er en meget gunstig skibsfinansieringsordning - lad mig erindre om hele diskussionen om overbelåning af skibe på de danske værfter.
Overbelåningsreglen, den lov, eller rettere sagt mangel på lov, men den regel, der lå bag alle overbelåningerne, var en lovgivning, der var skrevet af rederne, var dikteret af rederne. Hvis vi er i tvivl om deres magt, så synes jeg sådan set bare, man kan lytte til debatten i dag.
Uden at genere nogen af de ærede ordførere, som selvfølgelig selv har taget stilling til forespørgslen i dag, kan man godt sige, at stort set alle de taler, vi har hørt i dag, kunne i hvert tilfælde lige så godt være skrevet nede i Rederiforeningen.
Og det, der er baggrunden for, at man har så stor en magt over Folketinget og regeringen, er selvfølgelig, at vi har et erhverv her, som, på grund af at det er et internationalt erhverv, har nogle gunstige muligheder for at presse politikere.
Men det er ikke nok at have gunstige muligheder for at presse politikere.
Det kræver jo også et erhverv og nogle erhvervsledere, som er indstillet på at bruge den magt, de har, og det må man altså sige, at det gælder rederierhvervet frem for noget andet erhverv: Her er man altså indstillet på at bruge den magt, man har, til maksimalt at sikre sig begunstigelser og indflydelse.
Forleden dag kunne vi læse Rederiforeningen sige
, at hvis der bare kommer en minimal stramning af DIS-reglerne, vil man straks hjælpe danske redere til at udflage.
Hver eneste gang, der er en diskussion i Folketinget, som måske kunne gå A.P. Møller imod, senest omkring, hvordan vi skulle ændre erhvervsbeskatningen, så ser vi straks, hvordan A.P. Møller lige tager en håndfuld skibe og udflager.
Jeg synes i virkeligheden, det var det, vi burde debattere: Skal vi finde os i i Folketinget, at et erhverv på den måde bare dikterer, hvad det er, der skal foregå her i Folketinget, hvad der bliver sagt her fra talerstolen, hvad der bliver vedtaget af love, hvordan lovene bliver administreret?
For her er i virkeligheden et område, hvor det i uhørt grad er tilfældet, at erhvervet selv dikterer lovgivningen, og hvordan lovgivningen opfyldes i praksis.
Vi har lidt senere i dag her i Folketinget et møde med de forskere, der skal forske i demokrati og magt i Danmark, lave en magtudredning.
Jeg vil sige, at her er virkelig et område for forskere at tage fat i, hvordan et erhverv i årtier har været i stand til at diktere både politikere og skiftende regeringer.