runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Jeg vil så tage fat der, hvor finansministeren sluttede, nemlig at det, det handler om, er at gøre det bedre for danskerne.
I nogle af de forslag, som er kommet fra regeringen, ligger der nogle indgreb mod ældres rettigheder, dels retten til forlænget dagpengeret for de 55-59-årige, og dels afskaffelse af retten til efterløn for de 6063-årige.
»Kan ministeren bekræfte, at regeringens forslag om at fjerne den forlængede dagpengeret for 55-59-årige og forhøjelse af efterlønsalderen til 63 år vil betyde, at flere i alderen 55-63 år vil komme på kontanthjælp eller førtidspension eller helt miste retten til egen indkomst, og har ministeren beregninger, som viser, hvor mange mennesker det vil dreje sig om ved fuld indfasning af regeringens forslag?«
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Man må også vende det om og spørge: Hvordan gør man det optimalt for danskerne, hvordan sikrer man den optimale produktion og den optimale velfærd?
Det er jo det udgangspunkt, vi har.
Det er ikke et spørgsmål om, hvad man kunne nøjes med.
Kunne man i stedet hæve skatten?
Ja, svaret er blot, at der er en forskel i den samlede velstand i det, vi lægger frem, for alle danskere.
Og det er vel det formål, man har, nemlig at træffe nogle beslutninger, der løfter niveauerne.
Det er ikke et spørgsmål om, at man, om man så må sige, kan klare sig i dagligdagen ved at flytte rundt på et skattegrundlag.
Det er jo det sigte, vi har, og jeg går ud fra, at de fleste i Folketinget også har det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Det er bare for at få understreget, at der ikke er nogen økonomisk nødvendighed i at lave de velfærdsforringelser, der er lagt op til nu.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Jo, man kan føre politik på mange måder.
Men når man spørger konkret til Velfærdskommissionens regnestykker og spørger konkret til det, regeringen har lagt frem, så er der en fuldstændig parallelitet, idet vi sikrer holdbarheden, og at vi ikke, om man så må sige, har nogen forskydning mellem det, der reserveres i løbende priser i forbrug i den offentlige sektor i forhold til den andel, som fastholdes til forbrug på den private sektor.
Så der er forudsætningen lagt ind.
Om man vil beslutte noget andet i 2030 og 2040 er jo noget, Folketinget i givet fald så skal drøfte til den tid.
Man forskyder altså ikke den andel, der er, mellem det offentlige forbrug og det private forbrug af den samlede produktion.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Vi vender under det næste spørgsmål tilbage til spørgsmålet om at være længere på arbejdsmarkedet, for jeg synes, det er rigtig glimrende, hvis folk får mulighed for at være længere på arbejdsmarkedet.
Men jeg forstod på ministerens svar, at det står i direkte modstrid til det, som beskæftigelsesministeren har sagt til Børsen den 16. februar 2004, hvor han forklarer regeringens politik ud fra to grundpiller: Det er skattestoppet, og det er bremsen på væksten i den offentlige sektor.
Efter 10 år vil den offentlige sektor kun være øget med 5 pct., mens den private er blevet 20 pct. større.
Og så konkluderer ministeren regeringens politik sådan: Sådan opstår et nyt Danmark, altså et Danmark, der er et andet end det nuværende velfærdssamfund.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Jo, det er for så vidt rigtigt, men man skal bare ikke se bort fra, at det, vi samtidig gør, er, at vi øger det samlede nominelle forbrug i den offentlige sektor fuldstændig parallelt til stigningen i de private økonomier.
Det er jo ikke sådan, at det entydigt er den private del, der får et løft – det gør den offentlige også, målt i kroner og øre i løbende priser.
Men man kan selvfølgelig have et synspunkt om, at man vil flytte endnu mere over til offentligt forbrug i forhold til det, de private husholdninger råder over.
Det er jo en ærlig sag.
Det er jo det, som politik også drejer sig om: Hvordan ønsker man at fordele det?
Men det, der grundlæggende ligger bag regeringens forslag, er jo, at ved at rykke fratrædelsestidspunktet øger man alene af den grund den samlede velfærd.
Altså, der er endnu mere til rådighed.
Og det, at man rykker fratrædelsestidspunktet, betyder jo ikke, at husholdningerne får mindre.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Jo, men jeg tror bare, at vi så bliver nødt til at sætte tal på, for at man kan illustrere, hvad det er for en udvikling, vi har med at gøre.
Lad os f.eks. tage en typisk LO-familie i 2040.
Hvor den i dag har 333.000 kr. til sig selv, vil den så i 2040 med den velstandsstigning, der er, have 738.000 kr. til sig selv til privatforbrug – altså forbrug til flere biler, flere mobiltelefoner, flere køleskabe, flere samtalekøkkener osv. osv.
Hvis man bruger noget af den velstandsstigning ikke bare til flere biler og flere mobiltelefoner, men også til bedre velfærd til glæde for bl.a. dem, der skal gå på efterløn, eller for dagpengemodtagere osv., så vil de stadig væk kunne have en fordobling, altså 666.000 kr. til sig selv til øget forbrug.
Der vil jeg bare have slået fast, om ikke det er rigtigt.
Thor Pedersen (V), 2006-04-26:
Jeg vil lige sige, at udspillet er baseret på, at så vel den offentlige services som de private husholdningers økonomi forbedres på samme tidspunkt.
Så vil jeg også gerne sige, at det, der ligger i forslaget, er, at vi i den periode har den samme vækst i udgifterne i det offentlige som i det private.
Altså, den opsplitning sikrer i virkeligheden, at der er parallelitet med de forslag, som regeringen har lagt frem, og det gælder nøjagtig det, der ligger i Velfærdskommissionens beregninger, og det grundlag, der ligger for regeringens udspil.
Det er rigtigt, som der også står, at det betyder, at de private husholdninger i kroner og øre vil have dobbelt så meget til rådighed i 2040 som i dag.
Men der er parallelitet i væksten.
De har altså den samme andel af hele bruttonationalproduktet målt i løbende priser.
Det forskydes ikke med det forslag, vi har.
Så spørges der, om man ikke ved at lade være med at gøre noget kunne flytte det og alligevel løse problemet, i og med at udgifterne stiger i det offentlige, fordi der bliver flere ældre, hvis man har samme fratrædelsestidspunkt fra arbejdsmarkedet – kunne man ikke løse det på en anden måde?
Jo, det er klart.
Det er jo også det, der fremgår, at det kunne man gøre ved at hæve skatten.
Men der er det jo så, at regeringen ikke ønsker at hæve skatten.
Vi mener jo, at de samlede skatter i Danmark er høje nok.
Det betyder så, at der er mindre velfærd for danskerne.
Det, vi foreslår, er, at der på samme tid er vækst i den offentlige service, og at der er vækst i økonomien for borgerne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
Da regeringen fremlagde sit forslag til velfærdsforringelser her for nylig – af økonomi- og erhvervsministeren – fremgik det endnu en gang, at vi i forbindelse med udvikling af fremtidens velfærd skulle have et finansieringsproblem, og at det finansieringsproblem angiveligt skulle bevirke, at vi var nødt til at lave det, som i regeringens sprogbrug hedder justeringer af velfærden for at fremtidssikre den.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at høre fra finansministeren, om ikke det er rigtigt, at det finansieringsproblem udelukkende er et spørgsmål om, hvorvidt den velstandsstigning, vi kan se frem til frem mod 2040, udelukkende skal gå til privatforbrug, eller om den også kan bruges delvis til at finansiere det offentlige forbrug i 2040, og at det derfor ikke er økonomiske argumenter, der gør, at det er nødvendigt med de forslag til velfærdsforringelser, som ligger i regeringens udspil.
Carsten Hansen (S), 2006-04-26:
Det er selvfølgelig altid en relevant diskussion at føre, om det, man laver, er relevant, og det har jeg forstået at man har gjort i Fyns Amtsråd, men jeg skal sige, at fru Carina Christensen ikke er i overensstemmelse med sin regionsforening eller amtsrådsforening.
De mener noget andet.
Når vi synes, at det er meget vigtigt, handler det selvfølgelig om, at vi har tillagt regionsrådene en særlig rolle i det her, og der skal de jo have oplysningerne.
Vi har tillagt dem en indstillingsret over for ministeren, fordi det handler om den måde, man fordeler eleverne på.
Det har man ikke tidligere gjort på den måde her, og derfor har vi ment, at der skulle skydes et demokratisk led ind.
Det er jo regionsrepræsentanterne, det er dem, der er valgt nu, når vi afskaffer amterne.
Derfor har vi ment, at det var vigtigt, at de oplysninger var tilgængelige, og det er også regionsrepræsentanterne, der er ansvarlige for at indstille til ministeren.
Det fik vi jo forhandlet ind i strukturreformen eller rettere sagt i gymnasieaftalen i forbindelse med strukturreformen.
Så det hænger ikke sammen, at man giver dem en særlig rolle, og så skifter man de repræsentanter ud, der skal melde tilbage.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-04-26:
»Kan ministeren bekræfte, at Velfærdskommissionens beregninger, der ligger til grund for regeringens forslag om bl.a. at forhøje efterlønsog pensionsalderen, forudsætter mere end en fordobling af det private forbrug frem til 2041, og at det finansieringsproblem, som hænger sammen med den demografiske udvikling, kan løses ved at begrænse væksten i det private forbrug en smule for i stedet at bruge pengene på velfærd, efterløn m.v., dvs. ved at rykke lidt på balancen mellem væksten i offentligt og privat forbrug?«
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Hr. Carsten Hansen glæder sig på institutionernes vegne over, at det er et bredt flertal, der står bag lovforslaget.
Jeg tror nu, at institutionerne ville have glædet sig endnu mere, hvis det brede flertal, der står bag, var rimelig klart.
Jeg synes, der er en række uklarheder i det her.
Hr. Carsten Hansen kan måske hjælpe mig med at få afklaret et par af dem.
Hr. Carsten Hansen sagde, at det ikke længere er ulovligt, var jeg lige ved at sige, for tillidsrepræsentanter at være en del af bestyrelsen.
Men hvad er så baggrunden for, at det anbefales, at tillidsmændene ikke skal være med i det?
Det synes jeg der mangler nogle klare begrundelser for.
Den socialdemokratiske ordfører var også glad for, at politikerne nu må være med.
Alligevel kan vi jo se, at på trods af anbefalinger er regionsrådene sat uden for bestyrelserne i det her.
Det mangler jeg også fuldstændig en begrundelse for.
Kan hr. Carsten Hansen hjælpe mig med de svar?
Carsten Hansen (S), 2006-04-26:
For det første har jeg over for ministeren anført, at jeg ikke synes, det er tilstedeligt, at der står, at tillidsrepræsentanter ikke bør være medlem, men der står dog ikke, at de ikke må.
Det er klart, og det ved SF’s ordfører også, at det at varetage en gruppes interesser og samtidig sidde i bestyrelsen kan give en interessekonflikt.
Men jeg synes, det er helt naturligt, at hvis man ønsker at vælge sin tillidsmand til bestyrelsen, så kan vedkommende også deltage, men det er klart, at det fordrer nogle klare habilitetsregler.
For det andet vil jeg godt sige om regionsrådene, at vi meget gerne ville sikre, at der blev paritet i erhvervsskolerne.
Under den diskussion var der selvfølgelig spørgsmålet om, hvorvidt regionsrådene skulle sidde i erhvervsskolernes bestyrelse.
Det blev vi enige om i forligskredsen at det skulle de ikke, og ministeren går tilbage til sit bagland, som i den her forbindelse er strukturreformkredsen, nemlig Dansk Folkeparti og regeringen, og samtidig fjerner man regionsrepræsentanterne i gymnasierne.
Derfor agter vi også at stille ændringsforslag til det næste forslag, således at vi i hvert fald vil tilkendegive, at det ikke hænger sammen, at man skal indstille til regionsrådet, og at det er regionsrådet, der indstiller til ministeren.
Det er vi faktisk temmelig fortørnede over, men har dog alligevel samlet valgt at støtte lovforslaget.
Det synes jeg også SF’s ordfører skal spørge ministeren om.
Margrethe Vestager (RV), 2006-04-26:
Med hensyn til den måde, som givetvis ikke kun jeg selv, men vel egentlig alle kollegaer en gang imellem agerer, hvad angår pressespørgsmål om, hvorvidt en ting er god eller dårlig eller af helt uacceptabel kvalitet, så tror jeg, at hr. Thomas Krog vil give mig ret i, at kvalitet er et vurderingsspørgsmål.
Jeg synes, det er bedre, at man har en rummelig tilgang til det, for kvalitet er så utrolig mange ting og et utrolig sammensat begreb, end at man har en fuldstændig hug- og stikfast, næsten sådan en faldlemsklausul om, at når du når der og der og derhen på de parametre, så falder lemmen, og så står ministeren foran dig med en indsatsplan.
Så på den måde tror jeg, vi lander meget bedre på den her måde, end hvis man havde den type håndfaste kriterier.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg er helt enig med fru Margrethe Vestager i, at det er en god diskussion om, hvordan ministeriet og de her skoler kan virke sammen, hvordan ministeriet kan gøre noget aktivt.
Det, jeg spørger til, er så grundlaget for at gøre det.
Det er beskrevet som en utilstrækkelig uddannelseskvalitet, og der er mit spørgsmål igen: Jamen hvad er det?
Er det i orden, at det er noget, ministeren finder ud af?
Og hvordan måler man det?
Skal sådan noget ikke være i orden, inden man bruger det i et lovforslag til at finde ud af, om ministeriet skal gribe ind over for en skole?
Margrethe Vestager (RV), 2006-04-26:
Med den situation, vi har i øjeblikket, hvor både ministeriet og institutionen er i en alt eller intetsituation, kan ministeriet enten stort set ingenting gøre, eller også må man trække tæppet fuldstændig væk under bestyrelsen.
Det er utilfredsstillende.
Det er i hvert fald utilfredsstillende for institutionen som helhed, det er utilfredsstillende for de elever og studerende, der er på institutionen, det er utilfredsstillende for lærerkorpset.
Skulle man komme i den uheldige situation, og jeg synes, at det ville være meget ulyksaligt, hvis man nåede dertil, så er det næsten bedre, at man kan gøre noget aktivt i stedet for at fyre hele bestyrelsen, fordi det er det mest konstruktive i den konkrete situation.
Når det er sagt, er det jo vores udgangspunkt, at de bestyrelser faktisk tager ansvar for den opgave, som de har fået, og vi håber jo sandelig, at bestyrelserne vil blive sammensat på en sådan måde, at man har og oplever det egentlige ansvar, og at man ikke læner sig tilbage i en forventning om, at ministeren nok skal gribe ind, hvis det står rigtig dårligt til.
Det næste, som jeg synes er væsentligt at sige i den forbindelse, er, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på, at der med de her forslag ikke er taget stilling til økonomien.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
Jeg er nødt til lige at spørge fru Margrethe Vestager om det her med uddannelseskvaliteten.
Vi hører jo Venstres ordfører sådan trygt overlade det i ministeriets hænder.
Er det det, der hedder utilstrækkelig uddannelseskvalitet, så må ministeren ordne det og så i øvrigt sammen med ministeriet finde ud af, hvad der skal ske med de her skoler.
Men jeg vil gerne spørge den radikale ordfører, nu ordføreren siger, at Det Radikale Venstre er glade for forslaget: Er man også glad for det, der ligger her om indgriben over for utilstrækkelig uddannelseskvalitet, og er man også tilfreds med det, der ligger om, hvordan det måles, og hvordan ministeriet så efterfølgende skal handle på det?
Margrethe Vestager (RV), 2006-04-26:
Lovforslaget og flere af de lovforslag, som vi skal behandle i dag, er jo en opfølgning på den stemmeaftale, som en række partier lavede i forbindelse med regeringens strukturreform.
Vi synes, det er perspektivrigt, at ungdomsuddannelserne samles som selvejende institutioner under staten, og at det burde være en hovedregel, altså at det også burde gælde andre institutioner, som uddanner unge, sådan at det var en samlende hovedregel.
Når det er sagt, og der er jo sagt rigtig meget indholdsmæssigt om forslaget allerede, så bare nogle få ord om baggrunden for det: Den konservative ordfører henviste til styringsanalysen, og det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi havde meget, meget høje forventninger til resultatet af styringsanalysen.
De blev desværre ikke indfriet.
Styringsanalysen byggede, så vidt vi kunne se, i meget vid udstrækning på kendt stof allerede, på analyser, der var lavet, og derfor kom man efter vores mening ikke til bunds med det uddannelsesmæssige perspektiv i forhold til samspillet mellem de forskellige styringsmåder og bestyrelsessammensætninger, taxameterstyring og andre typer af styring.
Når jeg nævner det, er det, fordi det for Det Radikale Venstre var meget afgørende, at vi i den her proces og med den struktur, som vi implementerer med de her love og med den lov givning, som vi vedtog sidste år, fik sikret, at uddannelseshensynene er de første; at det selvfølgelig skal foregå på en for skatteyderne så effektiv måde som overhovedet muligt, men at de her institutioner er sat i verden, fordi de driver uddannelse, og ikke af nogen som helst anden grund.
Vi ser det som en helt afgørende forudsætning for, at Danmark kan udvikle sig i sin helhed, at der er uddannelsesinstitutioner over hele landet.
Forslaget her er meget teknisk og kan være svært at overskue, men der er jo alligevel i forhold til det, der var lagt op til i styringsanalysen, en række forbedringer.
Vi er for så vidt glade for forslaget.
Vi havde ønsket os en bredde i bestyrelserne, som måske var lidt større end det, det er blevet til, ikke så meget i respekt for arbejdsmarkedets parter, men mere i respekt for, at der er mange, der kan bidrage kvalificeret og også professionelt, men måske med en større bredde i forhold til uddannelse, end det ses her.
Det gælder f.eks. videregående uddannelser og samspillet mellem de forskellige uddannelsesniveauer.
Sådan som forslaget ligger nu, kan vi støtte det, men som alle ordførere før mig også har givet tilsagn om, så ser vi frem til en konstruktiv udvalgsbehandling, med henblik på at vi kan få afklaret de spørgsmål, der måtte være i den forbindelse.
Carina Christensen (KF), 2006-04-26:
Jamen jeg vil også betragte det som en af de ting, vi kan gå ind og kigge på.
Jeg kan ikke huske alle høringssvarene, der har været mange forskellige meninger.
Vi er interesserede i, at der bliver et godt og effektivt og meget professionelt bestyrelsesarbejde.
Jeg synes sådan set, at det er en god løsning, man er landet på her, hvor man giver nogle retningslinjer herindefra, men også giver mulighed for ude lokalt at sammensætte en god og fornuftig bestyrelse.
Så igen: Det er vi indstillet på at kigge nærmere på under udvalgsbehandlingen.
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg siger tak for tilsagnet om at få en diskussion af, at vi kan få en god, demokratisk bredde i bestyrelsen fremover også.
Det næste er et spørgsmål om fravigelse af paritetskravet, altså muligheden for, at parterne ikke er ligeligt repræsenteret i bestyrelserne.
Der problematiseres det jo også i flere af høringssvarene, at det kan sættes midlertidigt ud af funktion.
Jeg kunne godt tænke mig at høre De Konservatives overvejelser om, hvordan man, over for den her midlertidige sætten ud af funktion, kan sikre, at parterne er ligeligt repræsenteret i bestyrelserne.
Carina Christensen (KF), 2006-04-26:
Jamen vi er sådan set meget opsatte på, at der skal være en bred og fornuftig repræsentation i bestyrelserne, og vi har sådan set heller ikke noget imod, at arbejdsmarkedets parter er repræsenteret bredt.
Jeg kan ikke huske det konkrete høringssvar i detaljer.
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg bliver lidt ved det her bestyrelsesarbejde, for jeg synes sådan set, det er ret væsentligt i den her debat, når det er, vi omlægger bestyrelsesarbejdet, at vi får diskuteret grundigt, hvad det demokratiske aspekt er i det.
Jeg kunne godt tænke mig at høre den konservative ordførers kommentarer til Fagligt Fællesforbunds høringssvar, hvori de bemærker, at de mener, det er en uacceptabel situation, at den reducering, der foregår af bestyrelsens medlemmer, foregår på bekostning af arbejdsmarkedets parter, og at man i Fagligt Fællesforbund diskuterer en maksimumstørrelse på 14 i bestyrelsen, hvorved man kan sikre en, kan man sige, bred repræsentation i bestyrelsen.
Jeg vil gerne høre ordførerens kommentarer til det.
Thomas Krog (SF), 2006-04-26:
I SF har vi ikke noget imod, at man har et samarbejde mellem institutionerne og ministeren.
Det, som jeg stiller spørgsmål om, det, jeg synes er helt centralt i det her, er, at inden man kan lægge op til sådan et samarbejde, havde det været rart at vide, hvad grundlaget for det er.
Og når grundlaget for det her er beskrevet som en eventuelt utilstrækkelig uddannelseskvalitet, synes jeg, det er vigtigt, at man faktisk får belyst, hvad det vil sige.
Hvad er det, der skal til, før man skal lave de her indsatsaftaler?
Carina Christensen (KF), 2006-04-26:
Jeg vil allerførst gerne tilkendegive, at jeg er meget enig med de ordførere, der har sagt, at det her er et meget kompliceret og også meget teknisk lovforslag, og derfor vil vi også fra konservativ side gå meget konstruktivt ind i en grundig behandling i Uddannelsesudvalget.
Som en konsekvens af kommunalreformen er det besluttet, at alle ungdomsuddannelser fremover skal samles i staten, dvs. også de ungdomsuddannelser, der hidtil har hørt under amterne.
Og i forbindelse med vedtagelse af lovforslagene vedrørende kommunalreformen besluttede vi for at sikre institutionerne den bedst mulige overgang til statsligt selveje at lave en grundig analyse af det nuværende styringssystem, herunder selvejermodellen, taxameterfinansieringen, samspillet mellem uddannelsesreglerne og tilsynet.
Målet var også at få belyst, hvordan det nuværende styringssystem kan moderniseres ud fra de overordnede uddannelsespolitiske målsætninger om, at vi ønsker høj kvalitet i uddannelserne, en høj gennemførelsesfrekvens, geografisk tilgængelighed til et bredt og varieret uddannelsesudbud og en effektiv udnyttelse af ressourcerne.
Den her meget store styringsanalyse er nu færdig, og vi kan glæde os over, at analysens konklusion er, at uddannelsesområdets styringssystem umiddelbart fungerer godt og virker til at fremme de politisk og administrativt fastsatte mål.
Udvalget vurderer dog også i analysen, at styringen kan gøres bedre.
Og målet med det her lovforslag er netop at implementere en række af anbefalingerne fra styringsanalysen og fastsætte de fremtidige rammer for selvejet og taxameterfinansieringen af de nye selvejende institutioner under Undervisningsministeriet.
De øvrige uddannelsesordførere har gennemgået detaljerne i deres indlæg, så det vil jeg ikke komme yderligere ind på.
Jeg vil blot sige, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget tilfredse med det resultat, vi er nået frem til i lovforslaget.
Hvis vi skal kunne imødegå de udfordringer på bedste vis, så får vi brug for en effektiv struktur, så vi kan udnytte ressourcerne på uddannelsesområdet bedst muligt.
Det vil det her lovforslag bidrage til, og Det Konservative Folkeparti kan således støtte lovforslaget.
Martin Henriksen (DF), 2006-04-26:
Nu ville det jo ikke være første gang, at et politisk parti har en interesse i at skabe noget forvirring omkring et område, hvor de ikke er enige med et siddende flertal.
Men jeg vil blot sige, at svaret er meget enkelt: En tillidsrepræsentant har mulighed for at sidde i en bestyrelse.
Hvis f.eks. medarbejderne på det uddannelsessted ønsker, at tillidsrepræsentanten skal varetage deres interesser i bestyrelsen, så vil der være mulighed for det.
Sådan er det.
Det kan man læse i lovforslaget.
Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Det er jo ikke sådan, at man bare har opfundet en signalforvirring, fordi man ønsker at skabe en i den her debat.
Det drejer sig rent faktisk om, at de anbefalinger ligger i styringsanalysen, og undervisningsministeren har tilsluttet sig dem i bemærkningerne.
Det er lige præcis den forvirring, som opstår den dag, vi står i den konkrete situation, at en medarbejdergruppe ønsker at vælge deres tillidsrepræsentant til bestyrelsen, og at man så vil kunne argumentere på grundlag af de bemærkninger, der er til lovforslaget.
Det er lige præcis den signalforvirring, vi påpeger, og som flere af fagforbundene også påpeger, og det var sådan set det, jeg ønskede Dansk Folkepartis kommentar til.