Frank Aaen (EL), 1999-05-05:
De steder, hvor arbejdsgiveren gør et godt stykke arbejde, løser man også problemerne.
Lønmodtagersiden i metodeudvalget ønskede, at vi allerede nu besluttede os for en undersøgelse, så vi hurtigt kan komme i gang med en revision af reglerne, men arbejdsgiverne ønskede ikke en sådan beslutning, og derfor er den undersøgelse, der kan føre til en revision, udskudt på ubestemt tid.
Er Socialdemokratiet ikke enigt i, at her kunne vi godt vejlede arbejdsgiveren en anelse og sige, at det er faktisk en god idé, at vi straks får sat gang i den forberedelse, der skal til?
Det er vi vel enige om?
Man kan selvfølgelig ikke revidere uden videre, men lad os få taget fat i den undersøgelse, der skal føre til en revision.
Jeg skal takke for den klare forståelse for problemerne, som ministeren udtrykte, og jeg skal også anerkende, at der sker noget på området.
Men jeg savnede svar på, om nogle af de psykiske arbejdsmiljøproblemer bliver tacklet, som allerede i dag er velkendte fra debatten, fra det, vi kan læse, og som står i vejen for at gøre indsatsen så effektiv, som der er brug for.
Og der tænker jeg ikke mindst på den opdeling, som det såkaldte metodeudvalg, der blev nedsat i 1995, blev enig om at gennemføre i indsatsen for at sikre det psykiske arbejdsmiljø.
Man lavede en opdeling i to hovedområder: Hovedgruppe I, som har noget med ledelsens overordnede beslutninger at gøre, ledelsesretten, og det er her, man har sagt, at der kan Arbejdstilsynet ikke gribe ind og regulere.
Det er altså områder, der drejer sig om chikane, mobning, jobusikkerhed, konflikt omkring medindflydelse, konflikt omkring ret til uddannelse, efteruddannelse, karakteren af, hvilke arbejdsopgaver folk bliver sat til.
Lige præcis her, hvor vi har de største problemer på det psykiske område, ja,
dér kan Arbejdstilsynet ikke gå ind.
Hovedgruppe II handler om støj, temperatur, ensidigt gentaget arbejde, skiftehold osv., altså de mere traditionelle arbejdsmiljøproblemer.
Her kan Arbejdstilsynet godt gå ind med det mål at få virksomheden til selv at løse problemet.
Vi synes, det er uholdbart at blive ved med at opretholde en så stiv opdeling, for naturligvis er der ikke vandtætte skotter mellem de to hovedgrupper.
Det kan også være, der slet ikke er nogen sikkerhedsorganisation, f.eks. hvis der er mindre end fem ansatte.
Og der findes også virksomheder, hvor ingen eller kun den ene part er organiseret.
Lad os tage et eksempel: Hvis en arbejdsgiver har set sig gal på en aktiv tillidsmand, som han altså ikke umiddelbart kan fyre og derfor vælger at lade lave det mest belastende, ensidige, ringe udviklende arbejde og i øvrigt sætter vedkommende bagest i køen til efteruddannelse i årevis, jamen så er det chikane, så er det en konflikt om karakteren af arbejdsopgaver.
Der kan vi sige: Er der en stærk faglig organisation, som kan køre en sag, er det godt, men er der også Arbejdstilsynet, som kan gribe ind med påbud og forhindre, at man systematisk forfølger en enkelt person på den måde, er det selvfølgelig endnu bedre.
Og dér, hvor parterne ikke er i stand til at løse problemet, er der brug for at have en myndighed ude i kulissen, som også har muligheden for og evnen og redskaberne til at kunne gribe ind.
Det kan de ikke i dag, og derfor ender sådan en ulykkelig situation på en arbejdsplads med
opsigelse, afskedigelse eller langvarige sygemeldinger
Metodeudvalget har desværre været uenig om, hvorvidt der skal evalueres på den her opdeling i år 2001, om man først i 2001 skal tage stilling til, om der skal være en evaluering, men vi mener, at arbejdsgiveren med den her opdeling får alt for store rettigheder. Vi mener ikke, at arbejdsgiverne med påberåbelse af den overordnede ledelsesret skal have tilladelse til, have mulighed for at kunne ødelægge menneskers liv, sådan som det faktisk foregår nogle steder.
Det siges, at de psykiske lidelser beløber sig - ifølge Arbejdstilsynet - til udgifter på 1,6 mia. kr. om året, altså vel at mærke når man kun kigger på prisen for sygedage.
Udgifterne for sundhedsvæsenet for ikke at snakke om de menneskelige lidelser er ikke medtaget i dette tal.
Derfor mener vi, at det er nødvendigt straks at tage initiativ til at fjerne den kunstige opdeling mellem, hvad Arbejdstilsynet må røre ved, og hvad det ikke må røre ved, og derfor er der brug for både en styrkelse af de ansattes sikkerhedsorganisation og også for, at de kan få hjælp hos myndighederne, altså hos Arbejdstilsynet, i form af påbud og rådgivning.
Vi skal derfor fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer regeringen til at sikre, at handlingsplanen for et rent arbejdsmiljø år 2005 lever op til intentionerne om, at også psykisk arbejdsmiljø gøres til et vigtigt indsats- og visionsområde.
Dette indebærer bl.a., - at cirkulæret om psykosociale risikofaktorer bringes i overensstemmelse med arbejdsmiljølovens bestemmelser, - at man ophæver anonymiseringen af anmeldte psykiske arbejdsskader, så Arbejdstilsynet får mulighed for at skride ind over for virksomheder med dårligt psykisk arbejdsmiljø, og - at der tages initiativ til undersøgelser af, hvordan det psykiske arbejdsmiljø påvirkes i ansættelsesforhold, der bygger på tvangslignende anbringelser eller på vilkår uden normale faglige rettigheder.«
Jamen problemet er jo, at man ikke engang er blevet enige om, at evalueringen skal ske i 2001, man har kun kunnet blive enige om, at man i 2001 skal diskutere, om man skal have en evaluering.
Jeg mener, det skaber utryghed, at tingene udskydes, og derfor vil jeg da sige til Socialdemokratiet, at hvis man synes, vores vedtagelse er for vidtgående, diskuterer vi gerne en anden, som understreger det, jeg synes er hovedproblemet i dag: at det er nødvendigt meget hurtigt at komme i gang med en revurdering af, hvad der skal til, for som det er nu, er det helt klart ikke tilfredsstillende.
Det, der kaldte mig herop, var hr. Ole Sohns bemærkning om, at det ikke var noget særlig velvalgt tidspunkt for den her debat.
Den kommentar forstod jeg ikke.
Den blev sådan set heller ikke begrundet.
Så vidt jeg hørte, er SF og Enhedslisten enige om, at det ikke fungerer godt nok.
Kritikpunkterne er nogenlunde de samme, så vidt jeg kunne høre.
Lige netop nu er der jo en debat om tilrettelæggelsen af næste skridt i indsatsen for det psykiske arbejdsmiljø, en diskussion om at ophæve metodevalgsopdeling, spørgsmålet om, hvorvidt og hvornår en evaluering af indsatsen skal gennemføres som forberedelse af næste skridt.
Er hr. Ole Sohn ikke enig i, at det faktisk er lige nu, der er brug for at skubbe lidt på for at sikre, at vi så hurtigt som muligt kommer videre i indsatsen?