Morten Homann (SF), 2005-04-01:
Jeg vil godt starte med at rose skatteministeren for dog at komme med nogle initiativer på dette område.
Det er jo noget, som SF sammen med den øvrige opposition har efterlyst ved gentagne lejligheder, bl.a. i flere forespørgselsdebatter.
Jeg kan forstå, at skatteministeren til fulde deler den tvivl, al den stund provenuskønnet er, at det vil bringe nul kroner ekstra i statskassen.
Det må jo være ud fra begrundet tvivl om, at det ikke vil hjælpe.
Der er en lang række ting i forslaget, som SF vil komme nærmere ind på i udvalgsarbejdet for at få klarlagt.
For det første er det lidt besynderligt, at ministeren har valgt at lade revisorerklæringen udgå af lovforslaget.
Den var med i det oprindelige høringsudkast, men er udgået nu.
Det kan godt være, at man skal finde en anden konkret måde at gøre det på, men efter SF’s opfattelse er det vigtigt, at de ansvarlige, dvs. både ledelse og revisorer, udtaler sig om, i hvilket omfang selskabet har opfyldt oplysningspligt og dokumentationspligt.
Der er også behov for at få klarlagt, hvordan man kan få en tilfredsstillende godkendelse af dokumentationen, efter at strukturreformen med hele omvæltningen af skatteadministrationen er trådt i kraft.
Som bl.a. Skatterevisorforeningen peger på i sit høringssvar, er der brug for at stramme kravene til dokumentationen op, så det sikres, at der er tale om reel dokumentation og ikke bare en eller anden videregivelse af firmaets dokumentationspolitik.
Der er også brug for at kigge på, at forslaget også omfatter de rent danske koncerner.
Det drejer sig om det lovforslag om tynd kapitalisering, som vi vedtog i sidste samling, og om lovforslag nr. L 121 om tvungen sambeskatning, som vi skal behandle efter forslaget her.
Det er altså ikke klart, hvordan de forslag hænger sammen, og det er heller ikke helt klart, om den administrative byrde, som er lagt på de danske virksomheder, bliver minimeret som følge af forslagene.
Men det er selvfølgelig klart, at som udgangspunkt kan der også godt foregå en uhensigtsmæssig udnyttelse af skattereglerne inden for de rent danske koncerner.
Her synes jeg, at selv om der er sket en opstramning på det punkt, er der stadig mange spørgsmål om, hvilken størrelsesorden bøderne kan risikere at få, som står ubesvarede hen.
Endelig vil jeg sige, at hvis man skal nævne et fordelagtigt punkt, er det positivt, at regeringen vælger at gøre lidt op med den meget lukrative ordning, som hedder omkostningsgodtgørelse, og som SF også har peget på tidligere.
Men på bundlinjen står, at hvis man skal løse det problem fuldstændig, er der ingen vej udenom at få strammet selve kontrolindsatsen op og tilføre den ressourcer, og her vil den væsentligste forbedring efter SF’s opfattelse være at styrke selskabsrevisionen.
TP-centrene kan være gode nok, men de er jo ikke nok, fordi de største og vigtigste selskaber bliver lignet centralt i Told- og Skattestyrelsen.
Derfor er det uforståeligt, at det er helt uklart, hvad der skal til, og hvad selskabsrevisionen skal have tilført, for at den kan klare de store og meget krævende sager, og set i det lys er det også uforståeligt, at man lader de små selskaber slippe.
Det er selvfølgelig klart, at når man har skåret dybt ind til benet i skatteadministrationen, må man springe over et eller andet sted.
Men selv om det måske er det mindst sårbare sted, man har valgt, ændrer det jo ikke ved, at der stadig er nogle, som slipper for straf, selv om de forsøger at omgå reglerne på området.
Men på bundlinjen: Det er et fint forslag.
Vi håber at kunne støtte forslaget ved tredje behandling, men vi har en del spørgsmål, der skal besvares om, om ikke vi kan gøre det lidt bedre, under udvalgsarbejdet.