Klaus Kjær (DF), 2001-03-13:
Intentionerne med lovforslaget er sikkert gode, og Dansk Folkeparti er enig i, at der fortsat sker alt for mange arbejdsskader på trods af mange års indsats vedrørende arbejdsmiljøet. Men midlerne til at få nedbragt antallet af arbejdsskader og arbejdsulykker er vi ikke helt enige om, og jeg skal derfor kort kommentere de enkelte elementer i lovforslaget: For så vidt angår udbyderansvaret, fremgår det af forslaget, at det primært tager sigte på professionelle udbydere, og det vil vel hovedsagelig sige offentlige institutioner.
Det er imidlertid ikke udelukket, at private udbydere er omfattet af lovforslaget.
Og jeg finder det vanskeligt på tilfredsstillende vis at fastsætte krav til de overvejelser, som udbyder skal medtaget i sit udbudsmateriale, uden at det blot bliver en standardpassus om, at udbudet er betinget af, at arbejdsmiljølovens regler er overholdt.
Med hensyn til bygherreansvaret er det vel også navnlig offentlige bygherrer, der tænkes på.
Mange små private bygherrer vil i realiteten ikke aktivt få nogen væsentlig indflydelse på arbejdsmiljøet i planlægning og opførelsen af byggeriet, som de i øvrigt ikke har nogen som helst forudsætninger for.
Dansk Folkeparti er også som udgangspunkt modstander af, at navnlig særlig belastede brancher, som oven i købet udpeges af arbejdsministeren efter bemyndigelse, bliver pålagt et gebyrbelagt tilsyn, uden at dette konkret fører til, at der ved tilsynsbesøget konstateres arbejdsmiljømæssige overtrædelser.
De særlig nævnte virksomheder kan med rette føle, at der på dem og andre virksomheder gøres en økonomisk forskelsbehandling.
Med hensyn til at give administrative bøder, når ansatte overtræder givne sikkerhedsforanstaltninger, er vi i Dansk Folkeparti også meget forbeholdne.
Jeg kan umiddelbart ikke komme i tanke om andre tidligere eksempler end lovgivningen om tvungen brug af sikkerhedsseler, hvor det er strafbart at foretage handlinger eller udeladelser fra handlingen, hvor udeladelsen alene i sig selv kan påføre den pågældende selv skade og ikke kan skade nogen som helst andre.
Men i tilfældet med den tvungne brug af sikkerhedsseler er det dog politiet, som giver bøder, og borgeren, som har mulighed for at få prøvet sagen ved domstolene, hvilket ikke er tilfældet i det foreliggende lovforslag, hvor det er Arbejdstilsynet, som kan uddele administrative bøder uden iagttagelse af retssikkerhedsmæssige grundregler.
Herudover kan det være vanskeligt at afgrænse de nærmere formelle og materielle regler om definitivt at udpege, hvilke overtrædelser som måtte være ensartede og ukomplicerede, og hvor der ikke optræder bevismæssige tvivlsspørgsmål.
Retten til, at den ansatte kan forlade sin arbejdsplads i forbindelse med alvorlig og åbenbar fare, er i virkeligheden en implementering af et EF-direktiv og er stort set i overensstemmelse med den uskrevne retspraksis, som har udviklet sig siden begyndelsen af århundredskiftet i Danmark, og som indgår i mange overenskomster.
Der er dog den lille forskel, at der nu indføres omvendt bevisbyrde, forstået således at det er arbejdsgiveren, der skal bevise, at der ikke har været tale om alvorlig og umiddelbar fare, hvor det tidligere var arbejdstageren, som havde bevisbyrden.
Principielt mener vi i Dansk Folkeparti, at de arbejdsmiljømæssige forhold hovedsageligt bør klares af arbejdsmarkedets parter, og det her er endnu et eksempel på, at EU gennem pålæg om implementering af direktiver går direkte ind og blander sig i arbejdsmarkedets forhold, hvor det egentlig tilkommer arbejdsmarkedets parter at indgå de her aftaler.
Konkluderende må jeg sige, at der i lovforslaget er en del uhensigtsmæssigheder og nærmest programerklæringer, som vi i Dansk Folkeparti ikke tror får den store betydning for et bedre arbejdsmiljø.
Der er mange ting i lovforslaget, som skal drøftes under udvalgsarbejdet,
men jeg tror næppe, at det ender med, at vi kan støtte forslaget.
Udgangspunktet her ved førstebehandlingen er, at Dansk Folkeparti samlet set ikke kan støtte det fremsatte lovforslag.