runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrete Auken (SF), 2003-04-25:
Jeg beklager, at jeg blev så ivrig, at jeg straks hørte en invitation til en god snak videre og meldte mig.
Jeg vil sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg bestemt også ser frem til denne her snak, og sige, at vi altså godt kan gå steder hen.
Han har faktisk lavet nogle spændende overvejelser over det.
Der kunne man jo godt, uden at man behøvede at undersøge hele verden, inddrage nogle af de overvejelser, de har gjort sig.
Så lige med hensyn til økonomien: Jeg håber sandelig ikke, at fru Birthe Rønn Hornbech siger, at vi skal ud at betale de lønninger, som de der superadvokater får
Det er altså mange millioner kroner.
Hvis vi siger, at vi måler deres absolutte dygtighed på deres løn - altså jeg har ikke sagt, at de skal have en dårlig løn, men jeg vil sige, at hvis vi skal sige, at vi altid kan se på menneskers løn, om det er de bedste, så vil jeg sige, at det ikke passer. Hvis det er folk, der er oppe i de lønninger der, hvor de for alvor begynder at spille en rolle, vil jeg normalt sige, tak for advarslen, hvis det viser sig, at de synes, det er forfærdelig slemt at skulle nøjes med 800.000 kr. eller sådan noget.
Så synes jeg næsten, man må sige tak for advarslen.
Jeg håber da også, at fru Birthe Rønn Hornbech og jeg med vores fælles rødder i den hellige skrift, bind 2, er opmærksomme på, at det netop ikke er gennem folks penge, man kan se deres kvaliteter, uden at jeg af den grund skal gå hen og sige, at vi skal forlange jesusadfærd - selv om det ville blive billigt.
Helge Adam Møller (KF), 2003-04-25:
Jeg skal ikke lægge skjul på, at den konservative folketingsgruppe finder det stærkt betænkeligt, at dommeres bibeskæftigelse år efter år efter år er stigende, navnlig i Højesteret. Vi finder det også underligt og uforståeligt, at udviklingen ikke er den stik modsatte, og især uforståeligt, at fordelingen fortsat er utrolig skæv, sådan at det er nogle få håndfulde dommere, der har den overvejende del af alt det ekstra arbejde.
Når jeg siger uforståeligt, er det, fordi dommere jo selv år efter år efter år siger, at de er enige i, at bibeskæftigelsen skal fordeles langt bedre.
Og når der alligevel intet sker, må jeg jo konstatere, at det først og fremmest er, fordi viljen mangler hos et antal dommere.
Jeg ved ikke, hvor stort antallet er, men viljen mangler hos et antal dommere.
Manglende evne til at løse et problem kan undskyldes; ingen er forpligtet ud over sine evner.
Men manglende vilje kan ikke og bør ikke undskyldes.
Derfor vil jeg godt opfordre dommerne til i det kommende udvalgsarbejde at bruge de evner, som de har - og det har de - og bruge den store arbejdskapacitet, som nogle af dem jo også har, til at komme med en konstruktiv og brugbar løsning.
Ellers må Folketinget løse problemet.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-04-25:
Det Konservative Folkeparti er som forslagsstillerne imod særlove.
Men der er situationer, som i deres karakter er sådan, at en særlov kan komme på tale.
Det var f.eks. tilfældet med jugoslaverloven og kosovoloven.
Men netop de to love bekræfter, at vi i Danmark er i stand til at håndtere sådan nogle situationer og også i de tilfælde yde beskyttelse til udlændinge, som på grund af krig i deres hjemland kommer hertil i stort antal.
Det Konservative Folkeparti finder ingen grund til at lave den lovgivning, som forslagsstillerne foreslår, om disse ganske særlige tilfælde, og slet ikke som et kapitel i udlændingeloven.
Det er mit indtryk, også sådan lidt efter erindringen, at forslaget er fremsat som en direkte følge af udsigten på det tidspunkt til den krig i Irak, som nu lykkeligvis er ved at være overstået og vel at mærke overstået uden at have ført til nogen massetilstrømning af flygtninge eller fordrevne fra Irak.
Strømmen kommer måske nærmere til at gå den anden vej.
Så vi fik altså ikke brug for den særlov denne gang.
Noget helt andet er så spørgsmålet om en eventuel tilslutning til EU's ordning på området, så man samtidig sikrer en solidarisk fordeling af udlændinge mellem EU-landene.
Hvis det kommer på tale, vil vi overveje det positivt, men dette beslutningsforslag kan vi ikke støtte.
Som punkt et vil jeg sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at jeg ikke mener, at de irakere, der lige nu er i Danmark, har noget som helst med det her at gøre.
Jeg kan ikke se, hvordan de kan komme ind under det begreb, som jeg ved nogle har noget imod, men som står i forslaget, nemlig massetilstrømninger.
Det er slet ikke det, det handler om.
Med hensyn til deres situation vil jeg tænke på dengang, man havde de gamle grammofonplader, hvor man kunne løfte pickuppen op og sætte den tilbage til en skæring, som man allerede havde hørt.
Den skæring har vi hørt for et stykke
tid siden
Den synes jeg ikke at vi skal tage igen.
Men vi skal gøre, hvad vi kan, for de irakere, der allerede er her, og hvis asylsager er sat i bero.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-25:
Den 28. februar havde vi en behandling af SF's forslag om at give de afviste irakiske asylsøgere en mulighed for at få ret til at opholde sig her i landet.
Højrefløjen trådte klart i karakter under den behandling.
Det var helt tydeligt bl.a. med de stramninger, der er sket i udlændingelovgivningen, efter at højrefløjen har fået magten, at man dels fastholdt, at de afviste asylansøgere skulle stå i en hjemsendelsesproces, dels fastholdt, at man ikke ville meddele dem, at de ikke ville blive tvangsudsendt. Ministerens bøjede sig kun så langt, at han ville sige her fra talerstolen, at det ikke lige nu og her var hans agt at tvangsudsende dem.
Det får jo en til at genoverveje hele udlændingelovgivningen i et forsøg på i det mindste at give et modspil til højrefløjen.
SF har derfor sammen med Det Radikale Venstre fremsat et forslag om at implementere EF-direktivet om at give en åbning for en ændring af udlændingelovgivningen, således at større flygtningestrømme rent faktisk kan få mulighed for at få midlertidigt ophold her i landet.
Derfor har SF taget dette initiativ sammen med Det Radikale Venstre, og vi håber selvfølgelig - vi kommer eventuelt med et ændringsforslag -
at forslaget på baggrund af det ændringsforslag, hvor integrationsministerens forslag til fulde bliver opfyldt, vil blive vedtaget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-25:
Det mest interessante ved det her forslag er sådan set ikke teksten i forslaget. Det mest interessante efter Enhedslistens opfattelse er sådan set listen over forslagsstillere.
Vi finder selvfølgelig De Radikale.
Det er ikke overraskende for os, for det er ikke første gang, at De Radikale har fremlagt en lovgivning, som reelt betyder en udhuling af asylretten.
Det har vi kritiseret tidligere, og det gør vi også denne gang.
Det virkelig nyskabende er, at vi som den sidste forslagsstiller finder SF. Under den foregående regering har vi og SF i flere omgange været stærkt kritiske over for SR-regeringens forskellige krumspring for at få indført nødlovgivning.
Asylretten har i en årrække været under pres i både Danmark og internationalt.
at forsvare retten til asyl.
Derfor var vi, og dengang altså også SF, ikke tilhængere af at indføre kosovonødloven, fordi den netop fratog flygtninge retten til at få deres asylsag behandlet.
Det var et synspunkt, som vi ikke stod alene med.
Dengang var SF's synspunkt, som det kom til udtryk i betænkningsbidraget: »Når man« - det vil sige SR-regeringen - »i stedet for vælger at lave en særlov, kan der kun være den forklaring, at man ønsker at adskille denne gruppe fra andre flygtninge.«
Så skriver SF videre i betænkningsbidraget: »Et af de mest markante eksempler herpå er, at man fratager disse flygtninge den ret - måske nærmest eneste ret - flygtninge har, nemlig retten til at søge asyl.«
Det var dengang.
Nu ser vi så, at De Radikale og SF i stedet vil have vedtaget et helt nyt kapitel i loven, som skal indføre en midlertidighed som princip.
Det mener vi er meget uklogt, og vi mener især, det er meget uklogt set i et perspektiv, der består i at forsvare asylretten.
Derfor kan vi under ingen omstændigheder støtte forslaget.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-25:
At indføre et kapitel i udlændingeloven, som sikrer midlertidig beskyttelse i Danmark for personer, der har været udsat for krig eller krigslignende tilstande, i stedet for de lappeløsninger, vi hidtil har været vant til i forhold til Jugoslavien og Kosovo, kan umiddelbart lyde positivt, men er det nødvendigt? Vi er allerede i dag forpligtet i forhold til internationale konventioner om at yde beskyttelse og give opholdstilladelse til flygtninge, når de står i den situation.
Vi påtager os også allerede i dag det ansvar, hvilket også afspejles i udlændingeloven.
Og hvad med hele retstilstanden eller retssikkerheden i forhold til et nyt kapitel i udlændingeloven?
Hvordan vil den se ud?
I det hele taget synes jeg, at forslaget er en smule tyndt, og derfor kan vi ikke stemme for det, som det ligger her.
Så vil jeg lige tilføje, at hr. Søren Søndergaard er inde på et område, som også er ekstremt vigtigt, nemlig asylretten.
Den står der overhovedet ikke noget om i forslaget.
Kristeligt Folkeparti kan ikke stemme for forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-25:
Jeg vil godt sige til den radikale ordfører, som har den opfattelse, at det er ufravigeligt, at hvis man har denne særlige status, som laves her, har man alle rettigheder til at søge og få behandlet sin asylsag:
For det andet synes jeg, at man skulle have skrevet det, for det er jo lige præcis det modsatte af, hvad Det Radikale Venstre stod for, da det gjaldt jugoslaverloven og kosovaloven.
Jeg mener, det er faktuelt forkert, når den radikale ordfører siger, at i jugoslaversituationen kom der flygtninge til Danmark, uden at Danmark havde lovgivningsmæssigt grundlag for at tage imod dem.
Naturligvis havde vi det.
Vi havde den mulighed, at vi kunne behandle deres asylansøgninger, men det, som Det Radikale Venstre gjorde sammen med Socialdemokratiet og højrefløjen, var, at man besluttede, at i 2 år skulle de ikke have lov til at få behandlet deres asylsag, og som om det ikke var nok: Da der var gået 2 år, lagde man 1 år mere på, og man gjorde nøjagtig det samme med kosovaloven - nøjagtig det samme.
Man benyttede lovgivningen til at fratage folk retten til at få behandlet deres asylsag.
Hvis Det Radikale Venstre har ændret holdning til det spørgsmål, er det fint.
Men så synes jeg, man skal gøre opmærksom på det og ikke henvise til et generelt direktiv, som rummer rigelig plads til, at man inden for rammerne af det generelle direktiv f.eks. kan lave en jugoslaverlovlignende tilstand, dvs. at man udskyder spørgsmålet om behandlingen af asylsagen til et senere tidspunkt.
For os er det afgørende, at folk, der søger asyl, skal have deres asylsag behandlet.
Om de så får ret til at blive her efterfølgende, afhænger af resultatet af sagsbehandlingen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-04-25:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Søren Søndergaard i, at den var en fejltagelse, fordi den betød, at alt for mange mennesker ikke havde nogen som helst rettigheder i næsten 2 år, mens kosovoloven var langt bedre, og det, jeg forestiller mig med dette beslutningsforslag, er, at vi i den generelle lovgivning sikrer alle, der tilhører det, man kunne kalde en stor flygtningestrøm, de samme muligheder, som kosovoloven gav.
Som jeg også allerede har gjort rede for, mener vi, det er vigtigt, at der fortsat er adgang til at få sin asylansøgning behandlet individuelt.
Men problemet er, at hvis der kommer mange tusinde flygtninge, asylansøgere, til Danmark på én og samme tid, kan vi simpelt hen ikke nå at gøre det, og det betyder, at de kommer til at sidde uvirksomt hen i måske måneder.
Det er den situation, vi ønsker at forebygge ved at indføre generelle regler, som sikrer, at der f.eks. er ret til familiesammenføring, ret til aktivering og ret til at indgå i det danske samfund - altså at man ikke bare skal lukkes inde i en osteklokke, hvor der ikke er noget som helst at beskæftige sig med.
Bertel Haarder (V), 2003-04-25:
Hr. Søren Søndergaard har en pointe, og det har fru Elsebeth Gerner Nielsen også.
Regeringen vil selvfølgelig gerne, på dette felt som på andre, overveje, om vi skal søge om en parallelaftale, som vi til dels uden held har gjort på nogle områder.
Vi håber, at vi snart kommer igennem med en parallelaftale på Eurodac-området, altså det europæiske fingeraftrykudvekslingssystem.
Men det holder hårdt, og der er ikke det samme akutte behov for at tilslutte sig denne ordning.
Vi vil gerne overveje spørgsmålet, men jeg kan ikke sige i dag, hvad overvejelserne vil munde ud i, også fordi der skal prioriteres mellem parallelaftaler her og parallelaftaler andre steder, og vi kan absolut ikke være sikre på, at vi kan få den.
Det ligger i det danske forbehold, at det er uden for vores egen rækkevidde.
Hvis det ender med en parallelaftale, handler det ikke kun om at implementere og afskrive direktivet i dansk lovgivning.
Så handler det om at indgå i et gensidigt, forpligtende samarbejde.
Det er dét, der er det afgørende, men i givet fald skal direktivet selvfølgelig bagefter implementeres i dansk lov.
Der har været talt meget om Kosovo, og det er helt klart, at EU-direktivet blev til på foranledning af kosovosituationen, hvor hundredtusinder af ulykkelige mennesker meget mod deres vilje blev sendt tilfældigt rundtomkring i busser og tog og fly.
Mange af dem er stadig blevet hængende på trods af, at de meget hellere ville have været hjulpet i nærområdet lige på den anden side af grænsen.
Derfor vil jeg bare sige her til afslutning, at måske er der noget, der er endnu vigtigere end at lave særlige love for store massetilstrømninger.
Det er måske meget vigtigere at hjælpe langt flere mennesker tæt på det sted, de er flygtet fra, for her kan de nemlig bedre bevare håbet om at komme hjem, bevare kontakten til hjemstavnen og deres kultur og bevare presset på de tyranner, som har fordrevet dem.
På en vis måde er tiden måske ved at løbe fra denne tanke om store massetilstrømninger, der fordeles rundt i de europæiske lande.
Lad os i stedet bruge de europæiske muskler på at hjælpe nogle flere dér, hvor de helst vil hjælpes, nemlig lige på den anden side af grænsen, hvis det er muligt. Det var muligt i forbindelse med Kosovo, men fordi vi ikke havde beredskabet, skete det ikke.
Nabolandene ville godt have accepteret det.
Til sidst til hr. Søren Krarup, der jo altid holder taler med historisk perspektiv, som derfor altid er værd at lytte til: Jeg er ikke enig i det, der blev sagt om de tyske flygtninge efter Anden Verdenskrig.
Jeg boede på mine forældres folkehøjskole, som blev taget af den tyske værnemagt og brugt til hundredvis af tyske flygtninge.
Jeg kan selvfølgelig ikke huske det, for jeg var kun 1 år gammel.
Men gårdskarlen, som var den eneste, der blev tilbage på skolen, har skrevet erindringer om, hvordan der var på Rønshoved Højskole, da den var spækket med hundreder af tyske flygtninge, og det var ikke et forbillede for behandling af flygtninge, vil jeg gerne sige.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-25:
Jeg bliver bare nødt til at bede integrationsministeren bekræfte, at langt størstedelen af verdens flygtninge rent faktisk befinder sig i nærområderne, og jeg vil også godt bede integrationsministeren bekræfte, at for det store flertal af de flygtninge har det desværre ikke betydet noget som helst styrket pres på de diktatorer, der har fordrevet dem, at de befinder sig i nærområdet.
Jeg tænker f.eks. på hele Afrika.
For det tredje vil jeg også godt bede integrationsministeren bekræfte, at en af grundene til, at der både i Danmark og andre steder var så stor vilje til at gøre noget ved situationen i Jugoslavien og Kosova, lige præcis var et ønske om at undgå at få store flygtningestrømme til vore lande.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-25:
SF finder, at våbentransporter til krigsførende lande og konfliktområder fra et land som Danmark er fuldstændig uacceptabelt.
Derfor står vi uforstående over for, at man ikke fra regeringens side har opprioriteret denne sag, således at Enhedslistens beslutningsforslag i højere grad havde sparket en åben dør ind, end tilfældet er nu.
De tilsagn, som vi har fået her fra talerstolen om, at der nok snart en dag kommer til at ske noget, synes jeg, at vi fra Folketingets side skal presse.
Det kan ikke være rigtigt, at man blot lader stå til.
Vi ser så også med den ros, som De Konservatives ordfører kom med, at beslutningsforslaget i høj grad er gennemarbejdet.
Man har taget stilling til nogle af de hovedproblemstillinger, der måtte være for transportørerne.
Så derfor kan jeg i virkeligheden ikke se, at der er nogen som helst saglig begrundelse for at afvise det.
Det, der nok er problemet, er, som hr. Per Dalgaard jo også nævnte, at der er en politisk begrundelse for ikke at prioritere det.
Og der synes jeg, at vi fra dansk side burde skamme os, hvis et flertal her i Folketinget af politiske grunde ikke mener, at der skal komme et forbud mod at transportere våben til krigsførende lande og konfliktområder.
SF støtter det.
Lene Espersen (KF), 2003-04-25:
Beslutningsforslaget fra Enhedslisten pålægger regeringen senest den 1. november 2003 at fremsætte forslag til lov om forbud mod våbentransporter til krigsførende lande og konfliktområder.
Beslutningsforslaget må forstås således, at der ønskes indført en ordning, hvor enhver våbentransport på skibe principielt kræver godkendelse, men således at der kan gives en forhåndsgodkendelse til våbentransport mellem uproblematiske lande.
Der skal i bekendtgørelsesform laves en oversigt over, hvilke områder der må anses for krigsførende eller konfliktområder.
Til disse områder skal transport af våben være forbudt, og samtidig skal der udfærdiges en liste
over, hvilke produkter der må anses for omfattet af ordningen.
Våbenloven regulerer udførslen af våben fra Danmark, og det er et helt grundlæggende element i den eksportkontrolordning, der er etableret i tilknytning hertil, at der som udgangspunkt ikke gives tilladelse til eksport af våben til lande, der er inddraget i krigsbegivenheder, eller til områder, hvor forholdene er så urolige eller ustabile, at de må befrygtes at udvikle sig til væbnet konflikt.
Våbenloven giver imidlertid, som den ser ud nu, alene mulighed for at gribe ind, når der er tale om fysisk udførsel fra Danmark.
Der er således ikke efter våbenloven mulighed for at gribe ind over for danske skibe, som transporterer våben til krigsførende eller urohærgede områder, hvis transporten går uden om Danmark, men det er dog ikke ensbetydende med, at vi står fuldstændig magtesløse over for danske skibe, der foretager sådanne transporter.
Der kan være tale om en strafbar overtrædelse af en embargo, eller der kan være tale om en overtrædelse af den nye bestemmelse i straffelovens § 114, stk. 2, om transport af våben til brug for terrorister.
Der er imidlertid også situationer, hvor vi, sådan som reglerne ser ud i dag, må erkende, at vi ikke har mulighed for at gribe ind over for transport af våben på danske skibe, og lad mig derfor med det samme slå fast, at jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at det er et område, som vi bør se nøjere på.
I den forbindelse indgår det naturligvis i arbejdsgruppens overvejelser, hvordan man griber problemet an i andre lande, og den tyske model, som nævnes i beslutningsforslaget, er således blot en af flere mulige modeller, som man ser nærmere på.
Jeg synes derfor, det eneste rigtige må være, at vi afventer arbejdsgruppens overvejelser, inden der udarbejdes et lovforslag på området.
I lyset af den seneste tids debat har jeg bedt arbejdsgruppen om at opprioritere spørgsmålet om våbentransporter, og jeg forventer at få en udtalelse om våbentransporter fra arbejdsgruppen, som kan danne grundlag for fremsættelsen af et eventuelt lovforslag i næste folketingssamling.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-25:
Det kan hr. Nonbo jo bare se på datoerne.
Så det kan oven i købet være, at indleveringen af det her forslag var med til at fremme den proces, hvem ved? Men det, der undrer mig, er, at hr. Nonbo ikke forholdt sig til den langsommelighed, der har været i denne proces, og den, hvad skal vi sige, meget lille grad af udfarenhed, der har været omkring denne arbejdsgruppe.
Det synes jeg er underligt.
Så blev den nedsat, og lang tid efter, at den var blevet nedsat, blev det konstateret, at der kun har været holdt to møder.
Hvorfor forholder hr. Karsten Nonbo sig overhovedet ikke til det problem?
Karsten Nonbo (V), 2003-04-25:
Jamen det vil jeg da gerne forholde mig til, og det vil jeg forholde mig til på den måde, at det da er dejligt, at Enhedslisten har større ambitioner med den nuværende regering og blot er blevet utålmodig godt et år efter, at man tålmodigt har fulgt med som parlamentarisk grundlag for den tidligere regering i 8-9 år, hvor man ikke har været så utålmodig.
Men der har jo været, som det står angivet, masser af arbejde at komme med.
Nu ligger det her, og så synes jeg ikke, vi skal bruge mere tid på yderligere at bruge tid på, hvorfor vi har brugt tid på det - hvis man forstår, hvad jeg mener.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-25:
Vi havde ikke tålmodighed med den tidligere regering.
Det var lige præcis derfor, vi fremsatte forslaget. Det var, fordi vi kunne konstatere, at der absolut intet skete, at vi fremsatte forslaget.
Og da vi så fremsatte det, blev der helt tilfældigt, lige inden det skulle til behandling i Folketingssalen, meddelt: Uha, der ville blive nedsat et udvalg, og de ville løse tingene i løbet af kort tid. Så stillede alle ordførerne op, inklusive Venstres, og sagde, at nu har justitsministeren - altså den daværende justitsminister - givet tilsagn om, at der sker noget.
Derfor er der ikke behov for, at vi vedtager noget som helst.
Og nu skal det samme gentage sig en gang til.
Derfor var det måske alligevel interessant, selv om jeg fuldstændig anerkender hr. Karsten Nonbos ret til at holde sin mund, at dvæle en lille smule ved: Hvordan kan det være, at der er gået så lang tid?
Hvordan kan det være, at den arbejdsgruppe i løbet af den første lange periode kun har holdt to møder?
Karsten Nonbo (V), 2003-04-25:
En af grundene er, at der i den korte tid er sket et regeringsskifte, og vi må jo nok sige, at den nye regering også har pålagt embedsmændene en masse opgaver.
Derfor må vi også tage vores del af skylden for, at prioriteringen er blevet, som den er.
Derfor vil jeg da gerne have, hvis det kan gøre hr. Søren Søndergaard glad, at regeringen tager sin medskyldighed for det halve år, der måske går ekstra nu.
Per Kaalund (S), 2003-04-25:
Jeg skal ikke forholde mig så meget til proceduren, men blot konstatere, at det næppe har været en hurtigtarbejdende arbejdsgruppe.
Men den har da trods alt siddet der.
Jeg vil sige på den socialdemokratiske folketingsgruppes vegne, at vi langt hen er enige med forslagsstillerne om de emner, der behandles i forslaget, og om, at der skal gøres noget ved det, i givet fald også ved noget lovregulering her i Folketinget.
Forslaget er jo som bekendt stort set enslydende med et tidligere fremsat forslag for et par år siden, som så resulterede i nedsættelse af den her omtalte arbejdsgruppe.
Vi har jo her i landet regler for både produktion og eksport af våben udført dels af danske operatører og dels af danske statsborgere, men det er klart, at der mellem tredjelande både i forhold til skibe, fly, køretøjer osv. oplagt kan ligge nogle problemstillinger, som vi skal have belyst.
Vi imødeser resultatet fra denne arbejdsgruppe, som jeg forstår på ministeren nu er blevet opprioriteret i sit tempo.
Vi drøfter meget gerne, når denne arbejdsgruppes resultat ligger der, hvorledes vi lovgivningsmæssigt kan gribe ind og regulere på dette område.
Med disse ord vil det fremgå, at vi ikke kan anbefale beslutningsforslaget på nuværende tidspunkt.