runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Mortensen (S), 2003-12-16:
Jeg er ked af det, og jeg er rigtig ked af det, fordi jeg er enig med miljøministeren i, at vi i de sidste 15 år, siden fru Lone Dybkjær begyndte at snakke om renere teknologi og det blev sat på dagsordenen og lige siden har været det, faktisk har haft den dynamo, der har gjort, at vi har haft en løbende teknologiudvikling, fordi virksomhederne selv skulle svare på, hvordan den teknologi, som er bedst på området, er, og hvilken teknologi de vil anvende.
Nøjagtig det, som man fortsat skal med VVM, og som de andre 1.200 virksomheder skal svare på i dag.
Men teknologien ændres ikke en gang hver fjerde år, som Danmarks Naturfredningsforening har besluttet sig for kunne være et passende minimum for at ændre den. Teknologien ændrer sig hver dag, for hver virksomhed, for hver inspiration, for hvert initiativ, der opstår.
Det kapper man af og siger
: Det finder man ud af i Miljøstyrelsen.
Ministeren siger faktisk i bemærkningerne, og der er jeg dybt uenig: Hvordan skal man kunne forlange, at en virksomhed skulle finde den bedst tilgængelige teknologi, hvis ikke engang Miljøstyrelsen ved det?
Jeg må sige til ministeren, at der har i de 15 år været utallige situationer, hvor virksomhederne er kommet og har anvist teknologien, og hvor Miljøministeriet derefter har tilegnet sig en ny viden.
Den bliver væk for fremtiden.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-12-16:
Jeg håber sådan set, at man hører rigtig godt efter,
hvad der bliver sagt.
Skal det være sådan, at hvis nogle virksomheder gennem 10-15 år fuldstændig har levet op til det, vi har bedt dem om, som har gjort det rigtige og har styr på miljøet, skal de vide, at der skal aldrig nogen sinde kommer en belønning til dem?
Det er jo et klart signal at sende, men man skal sige det ærligt, at det sådan set er ligegyldigt, om de gør det, man gerne vil have dem til at gøre, eller om de gør endnu mere for miljøet end det, man har sagt.
De skal i hvert fald vide en ting: Belønnes skal de aldrig!
Det var dog alligevel mærkeligt. Jeg kunne da have forestillet mig, at hr. Helge Mortensen gik på talerstolen og sagde: Takket være bl.a. en stor indsats på miljøområdet de sidste 9 år med den regering, som mit parti var en del af, er det muligt, at industrien og andre i dag kan høste fordelene.
Jeg kan slet ikke forstå, at hr. Helge Mortensen ikke er en glad mand og ikke står op og tager æren for, at det nu bliver nemmere for industrien på grund af det, han har kæmpet for.
Jeg synes da, han fortjener æren sammen med dem, der har været med.
Derfor vil jeg kun sige: Det er da at vende det hele på hovedet, at man ikke må lave nogle reduktioner i nogle udgifter, hvis folk lever op til det, man har bedt dem om.
Den skal man have et par gange, for sådan rigtig at kunne få den ind i hovedet, for det lyder da helt forkert.
Jeg vil da sige: Selvfølgelig er der en lettelse for industrien her, og selvfølgelig betyder det, at når man ikke længere skal bruge de ressourcer, som man skulle før, skulle det da gerne føre til, at man bruger dem andre steder - det kan man jo selv om - eller inddrager dem.
Det gør
man også i dag, og det vil man også gøre i fremtiden.
Det vil sige, at man indarbejder den bedst tilgængelige teknik, og det bliver standardvilkårene rettet ind efter.
Og jo, Miljøstyrelsen er effektiv, og den kan nok løbende nå at ændre dem, når der kommer en ny bedst tilgængelig teknik.
Det er jo ikke noget, der kommer
hver eneste dag, desværre.
Så jeg er bare nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at det klarer man nok.
Så enkelt er det.
Det er jo også sådan i dag, at Miljøstyrelsen skal vide, hvornår den kommer.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Man kan i hvert fald forstå det sådan, at der vil blive gennemført besparelser på det her område.
Om ministeren så vil afsætte dem til nogle andre stillinger et andet sted, må vi så se.
Det var det, ministeren antydede.
Men der vil i hvert fald på det her område blive færre administrative ressourcer til at gennemføre kontrollen.
Jeg har et spørgsmål i forlængelse af det, hr. Helge Mortensen pointerede.
Når der bliver færre krav til at indlevere dokumentation, når man ikke længere er forpligtet til at dokumentere, at det er den bedst tænkelige teknologi, man bruger, og når der ligger en standardliste, som Miljøstyrelsen åbenbart skal have, hvilket er et sisyfosarbejde - Sisyfos var ham, der hele tiden skulle rulle en sten op ad bjerget og aldrig nåede det - vil jeg godt spørge ministeren: Kan man forestille sig, at sådan en standardbekendtgørelse, som Miljøstyrelsen løbende skal udarbejde, nogen sinde kan være i takt med med udviklingen?
Det var det spørgsmål, hr. Helge Mortensen stillede.
Det tror jeg ikke at man kan forestille sig, i hvert fald ikke uden at der skal investeres enorme administrative ressourcer i det.
Helge Mortensen (S), 2003-12-16:
Jeg må lige sige, at den formulering, som ministeren bruger, er også den, jeg frygter kommer til at gælde, nemlig den bedste teknologi, der er tilgængelig i dag.
Altså ikke i morgen, men i dag.
Det er jo her, hele dokumentationsfasen fra virksomhederne over for miljømyndigheder bliver kappet af, sådan at man skal sidde i en Miljøstyrelse, der i øvrigt er kappet for ressourcer, og finde ud af, hvad virksomheden kunne have brugt i stedet for det, som den anbefaler at bruge.
Det er lige præcis i det krydsfelt, at der sker en forringelse af miljøet.
Så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg lyttede mig i hvert fald til, og det vil sikkert fremgå af Folketingets referat, at Venstres ordfører sagde, at det vil give besparelser både for virksomheden og for de offentlige myndigheder.
Det er vel også det, der er hensigten, og det fremgår faktisk også af bemærkningerne til forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Nu vil jeg allerførst sige, at jeg synes jo, at ministeren har opbrugt sin kvote for bemyndigelser, så derfor er det lidt op ad bakke, hvis vi skal til at give ministeren endnu en bemyndigelse. Jeg vil dog sige, at det grundlæggende er et positivt forslag, der her er fremsat.
Og i modsætning til nogle af de tidligere forslag om bemyndigelser, er det også en forholdsvis præcis bemyndigelse, der skal gives i den her sag. Vi er naturligvis indstillede på at støtte, at vi kan få svovlfrie brændsler.
Vi vil gerne i udvalget have afklaret, om det kan medføre, at vi så til gengæld skal godkende nogle giftige stoffer, som vi ellers har fået ud af benzinen.
Der kan være et problem med miljøregnskabet.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-16:
Kristendemokraterne er positive over for det fremsatte forslag om at sikre, at der på det danske marked allerede fra den 1. januar 2005 vil være adgang til svovlfri brændstoffer.
Et skridt i den rigtige retning er altid godt, men to skridt er bedre.
Det primære i denne sag må ikke være spørgsmålet om markedsvilkårene i den danske oliebranche, men muligheden for på en enkelt måde at forbedre miljøet og ikke mindst folkesundheden.
I forhold til såvel den eksisterende som den fremtidig bilpark vil en øget brug af svovlfri brændstoffer betyde større effektivitet og længere levetid for partikelfiltre og en mindsket udledning af partikler til gavn for både mennesker og miljø.
Dieselpartikler anslås således at koste op mod 450 mennesker livet.
Dertil skal lægges et mangecifret antal sygedage, som kan undgås, hvis partikelforureningen nedsættes.
Jyllands-Posten bragte således den 15. oktober en artikel, der påviste, at en reduktion i afgiften på den miljøvenlige diesel ville reducere udledningen af svovlpartikler fra 55 t til 11 t om året, altså en reduktion på 44 t.
Der er altså brug for initiativer, og det er derfor vores håb, at vi kan få ministeren til at redegøre lidt nærmere for, hvad der nu skal ske.
Kristendemokraterne ser gerne, at denne undersøgelse gennemføres hurtigst muligt, så det også kan inddrages i arbejdet med dette forslag.
Oliebranchen har jo meldt ud, at de kan levere svovlfri brændstoffer, og så er det jo bare med at presse udviklingen i den rigtige retning hurtigst muligt.
Kristendemokraterne er altså positive over for dette forslag, men håber, at udvalgsbehandlingen vil bidrage til, at de næste skridt kan tages snarligt.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-12-16:
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for den positive modtagelse af forslaget.
Som det også er nævnt af nogle, er formålet med den foreslåede lovændring jo at sikre, at Danmark kan leve op til de forpligtelser, der indgår i EU's nye brændstofdirektiv, som blev vedtaget i marts måned i år.
Dette direktiv indeholder en bestemmelse om, at svovlfri benzin og diesel skal være generelt tilgængeligt på det danske marked fra 2005, og først fra 2009 bliver det så et generelt krav, at produkterne skal være svovlfri.
Da de svovlfri produkter er dyrere end de nuværende svovlholdige produkter, kan man ikke forvente, at bilisterne vil købe de svovlfri produkter.
Man kan derfor heller ikke forvente, at olieselskaberne frivilligt vil begynde markedsføringen, før det er strengt nødvendigt, dvs. fra 2009.
Det spiller også ind, at der normalt ikke er tankkapacitet på de enkelte benzinstationer til at markedsføre både svovlholdige og svovlfri kvaliteter.
Det betyder, at de stationer, der bliver pålagt at sælge svovlfri benzin og diesel, vil stå i en dårlig konkurrencemæssig situation i forhold til andre stationer.
Vi må derfor have en hjemmel til at fastlægge de nærmere omstændigheder i forbindelse med markedsføring af de svovlfri produkter, og det er netop formålet med lovforslaget.
Før hjemmelen bliver udmøntet i praksis i form af en supplerende bekendtgørelse, vil det blive vurderet, om EF- direktivets bestemmelser kan opfyldes på anden vis, f.eks. ved indførelse af en afgiftsdifferentiering mellem de svovlholdige og svovlfri brændstoffer, det, som også nogle efterspurgte i debatten.
Det er en måde, som man i nogle lande i hvert fald har valgt at løse problemet på.
En anden mulighed er en bindende aftale med oliebranchen.
Først hvis det viser sig, at disse alternativer ikke er mulige, vil udarbejdelse af konkrete regler i form af en bekendtgørelse fra Miljøministeriet blive taget i brug, og dette vil i givet fald ske i foråret 2004 efter forhandling med de berørte parter, ligesom Konkurrencestyrelsen vil blive inddraget.
Jeg synes, at der er stillet nogle gode spørgsmål, som jeg ser frem til, at vi får en mulighed for at debattere i udvalget.
med ordførerne og svare på de spørgsmål, der bliver stillet. I det hele taget ser jeg frem til behandlingen af forslaget i udvalget.
Søren Krarup (DF), 2003-12-16:
Jeg vil slet ikke bestræbe mig på at gøre fru Anne Baastrup til grin, for den sag klarer hun meget, meget bedre selv.
Vi undlod det, men ved tredjebehandlingen ville vi redegøre på den måde, at vi ville afgive vores stemme, og der ville man så vide, hvordan vores stilling var.
Der er ikke nogen som helst pligt til, at vi skulle fortælle det før.
I en situation, hvor vi muligvis stadig væk er i tvivl, er det selvfølgelig helt i orden, at vi siger: Vi stemmer
, og på den måde viser vi, hvordan vi vil forholde os.
Alt det andet er jo simpelt hen et forsøg på at påtvinge os en vilje, som man overhovedet ikke har noget som helst krav på at få respekteret.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-16:
Hvis det er Dansk Folkepartis måde at skrive betænkning på, så synes jeg, at det begynder at blive pinligt.
I betænkningen over lovforslaget står der, at Dansk Folkeparti vil redegøre for sin stilling til lovforslaget ved anden behandling.
Så synes jeg da også, at vi andre godt kunne forlange at få at vide, hvad det er, Dansk Folkeparti vil.
Det er da foragt for Folketinget, når man skriver det
her i sin betænkning.
Så lyver man jo.
Man vil jo ikke redegøre.
Det havde man jo aftalt med sig selv inden.
Så synes jeg da, vi alle sammen bliver til grin, og så må vi simpelt hen bare få formanden til at gribe ind.
Hvad skal vi så bruge betænkninger til, hvis det, der står i dem, er løgn?
Søren Krarup (DF), 2003-12-16:
Jeg er såmænd ked af at skulle være hård ved hr. Søren Søndergaard og kalde ham en hykler, men altså - man kan jo blive nødt til det.
Den tillægsbetænkning, som ligger i hr. Søren Søndergaards papirer, fortæller, at Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten muligvis vil stemme imod dette lovforslag, hvis de ikke er sikre på, at regeringen har flertal.
Det er præcis den situation, vi har stået i, og der er
Og det håber jeg da hr. Søren Søndergaard forstår.
Så vil jeg lige sige til fru Anne Baastrup endnu en gang: Hvad ligner det, at man kommer her og forlanger, at vi skal fortælle, hvad vi vil stemme?
Hvis vi nu faktisk først, som jeg sagde sidst, vil vise det i det øjeblik, vi stemmer, hvad så?
Er fru Anne Baastrup diktatoren, som skal pålægge os ganske bestemte betingelser?
Det er dog fuldstændig meningsløst.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Det er, som om hr. Søren Krarup mener, at det er en fantastisk trussel og afsløring at meddele heroppefra, at nu vil et flertal gennemføre flertallets politik.
Jamen det er det da ikke.
Flertallet skal da gennemføre sin politik, og hvis hr. Søren Krarup og hr. Bertel Haarder er enige om at stramme reglerne yderligere, så skal de jo da gennemføre det.
Det er vel derfor, man har et flertal.
Derfor forstår jeg overhovedet ikke, hvad udgangspunktet for den her diskussion er.
Det, der kan undre en, er, hvis hr. Søren Krarup og hr. Bertel Haarder er enige om, at indfødsretslovgivningen skal strammes, hvorfor det så ikke allerede er sket.
Hvorfor har man ikke allerede gjort det?
Nu vil jeg ikke bruge noget med fatteevnen, men er det på grund af ugidelighed, eller hvorfor er det ikke sket?
Man har et flertal.
Et flertal kan gennemføre præcis den lovgivning, det vil.
Og det vil jeg da ønske hr. Søren Krarup tillykke med.
Men jeg forstår slet ikke, hvad det har med den her diskussion at gøre om, at man naturligvis i et parlament, hvor man diskuterer tingene, meddeler, hvad man vil stemme.
Ellers er det jo lidt vanskeligt at føre en diskussion, hvis man ikke vil fortælle, hvad man stemmer.
Så kan vi jo lave et system, hvor vi sidder derhjemme og stemmer.
Så behøver vi jo slet ikke at møde op her.
Hvad skal vi snakke om, hvis vi ikke aner, hvad vi hver især mener?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Jeg noterede mig, at ministeren ikke besvarede mit spørgsmål, om det her vil give anledning til besparelser i det administrative personale i Miljøministerium og Miljøstyrelse.
Hr. Dohrmann går jo rundt i den tro, at der her er tale om at bruge det nuværende antal stillinger på en anden måde.
Derfor spurgte jeg ministeren, om det her vil give anledning til nedskæring i antallet af stillinger.
Det er jo lidt foruroligende, at man ikke får svar på det spørgsmål. Der er også et spørgsmål, som jeg har stillet til fru Helle Sjelle, og som jeg husker det også til ministeren: Hvorfor vælger man lige præcis at gå ned på det niveau, som man er tvunget til af hensyn til de internationale konventioner?
Er det, fordi man i virkeligheden helst vil helt af med § 33-godkendelserne?
Så endelig et sidste spørgsmål til ministeren.
Nu kan jeg forstå, at ministeren mener, at man ligefrem får en bedre håndhævelse af princippet om den bedst tænkelige teknologi ved hjælp af ministerens reform.
Jeg vil godt spørge ministeren: Får vi i virkeligheden ikke en meget træg og forsinket gennemførelse af princippet om bedst teknologi ved, at det først skal igennem en tung administrativ procedure og så på en liste i ministeriet, hvor der går flere år, før man overhovedet opdager, hvilken teknologi der er den bedst anvendelige, i stedet for at man som i dag foretager en konkret vurdering i det enkelte tilfælde?
Jeg er bange for, det apparat, der nu skal opbygges, bliver lidt sovjetrussisk i administrationsmetoden.
Søren Krarup (DF), 2003-12-16:
Fru Anne Baastrup kalder min tale indholdsløs.
Med hensyn til hr. Søren Søndergaard, som ikke kunne forstå, hvad det var, jeg havde sagt, så vil jeg svare.
Så vil jeg sige, at det, der kom ud af det skuespil, vi oplevede sidste torsdag, jo var, at vi fik lejlighed til at drøfte tingene grundigt med regeringen, og vi fik lejlighed til at træffe en aftale, som betyder, at vi nu punkt for punkt vil gennemgå de såkaldte kontorcirkulærebetingelser for at opnå indfødsret, sådan at der er mulighed for at stramme dem yderligere, for det finder vi er nødvendigt.
Det vil altså sige, at Socialdemokratiets rent taktiske operation, der fandt sted i forbindelse med, at man bedyrede, at man var åh så optaget af de levende mennesker, har fået det fortræffelige indhold, at vi nu kan tage fat på ny på selve kontorcirkulæret og få gjort noget ved de løse ender, der har været, sådan at vi kan få en reel stramning. Så meget kom der ud af det, og det håber jeg hr. Søren Søndergaard forstår.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-16:
Hr. Søren Krarup har sådan en bestemt måde at holde tale på, og efterhånden har jeg vænnet mig til, at det dels er patetisk og dels ganske indholdsløst, men der er mange fine ord. Jeg står helt uforstående over for hr. Søren Krarups manglende lyst til her fra Folketingets talerstol at fortælle Folketinget, dvs. parlamentet, hvor man parlamenterer om tingene, hvad Dansk Folkeparti agtede at stemme her i torsdags.
Det kommer da bag på mig, at Dansk Folkeparti ikke ønsker at diskutere, hvad man vil stemme, men i stedet for - ligesom i dag - holdt en totalt indholdsløs tale med mange fine ord, men hvor ingen her i salen overhovedet havde en fornemmelse af, hvad Dansk Folkeparti ville stemme.
Det ville jeg da synes var o.k., at vi alle sammen fik at vide, inden man skal til at trykke.
Eller er det, fordi Dansk Folkeparti ikke ville være ved, hvad det var, man ville stemme?
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-16:
Skal jeg forstå hr. Søren Krarup på den måde, at grunden til at Dansk Folkeparti vil have strammet udlændingeloven, er, at hr. Lars Kramer Mikkelsen ville have at vide, hvad Dansk Folkeparti stemte ved andenbehandlingen?
Det er jo fuldstændig latterligt. Vil det sige, at Dansk Folkeparti deponerer sin udlændingepolitik hos Socialdemokratiet?
Eller hvad?
Hvad var formålet med denne her patetiske tale?
Søren Krarup (DF), 2003-12-16:
Vi husker alle, hvordan Socialdemokratiets og Enhedslistens ordførere var så konsternerede over, at Dansk Folkeparti ikke på forhånd ville meddele sin stilling til dette indfødsretsforslag, at deres jammer ingen grænser kendte, i hvert tilfælde ikke hr. Kramer Mikkelsens. Hvad stemmer Dansk Folkeparti? spurgte han og var snart ved at græde, fordi han ikke fik det at vide.
Og hr. Kramer Mikkelsen talte patetiske ord om vores ufølsomhed, der så bort fra, at dette handlede om levende mennesker, og hr. Kramer Mikkelsen fik således fremhævet sin egen store følsomhed og menneskelighed. Ak, og så handlede hele jammeren om, at han var afskåret fra at handle taktisk, fordi han ikke vidste besked med vores stemmeafgivning. Så var det hele et taktisk politisk spil, hvor Socialdemokratiets ordfører ønskede at have mulighed for at genere regeringen i forbindelse med vores stilling.
Kan Socialdemokratiet ikke stemme uden at vide, hvad Dansk Folkeparti stemmer?
Er de levende mennesker ikke lige levende, uanset hvad Dansk Folkeparti stemmer, eller var det hele gas fra hr. Kramer Mikkelsens side?
Ja, det var gas.
Det var en ikke ukendt trafik med at skilte med egen godhed og idealisme i et rent taktisk øjemed, og på grund af denne beregnende følsomhed endte torsdagens tredjebehandling af dette lovforslag altså med, at forslaget blev sendt tilbage til udvalget, hvorefter vi skal stemme i dag.
I anledning af dette skuespil fra hr. Kramer Mikkelsens side sidste torsdag er der to ting, jeg vil sige.
For det første at indfødsretsloven handler om levende mennesker.
Den handler om, at dansk indfødsret kun skal gives til dem, der er kvalificerede til at modtage den, og at dansk indfødsret kun skal gives i et sådant begrænset antal, at det danske folk kan leve med det.
Det danske folk består nemlig af levende mennesker.
Det danske folk har valgt sig nogle politikere, som i henhold til grundlovens § 44 skal tage vare på, hvem der får, og hvordan man gør fremmede til danske statsborgere, for danske politikere har det danske folks lykke og velfærd som sin opgave og sit ansvar.
Ikke menneskeheden, ikke kloden, men danske politikere, også hr. Kramer Mikkelsen, har fået opgaven stillet af det danske folk og er således i tjeneste hos dette danske folk og skal vide sig forpligtet på det, ikke mindst i et så afgørende og så irreparabelt spørgsmål som indfødsret.
Det var det første.
Det andet er, at i torsdags ville jeg ikke fortælle hr. Kramer Mikkelsen på forhånd, hvad Dansk Folkeparti vil stemme.
Det vil jeg i dag.
Den af hr. Kramer Mikkelsen skabte udsættelse har vi nemlig benyttet til at føre nye forhandlinger med integrationsministeren om betingelserne for at opnå dansk indfødsret, og efter nytår sætter vi os sammen med regeringen for at gennemgå det såkaldte kontorcirkulære med henblik på at skærpe betingelserne.
På grund af denne aftale stemmer vi i dag ja.
Så meget har hr. Lars Kramer Mikkelsen fået ud af sin operation.
Anne Baastrup (SF), 2003-12-16:
Jeg takker formanden.
Må jeg spørge hr. Søren Krarup, om det kan være rigtigt, at man her i parlamentet skal acceptere som enkeltmedlemmer, at der er andre medlemmer, der ikke vil fortælle, hvad det er, de vil stemme?
Er det det, hr. Søren Krarup argumenterer for? At vi skal sidde i uvidenhed og se, om det er rød, grøn eller gul lampe, der viser sig heroppe?
Er det, fordi hr. Søren Krarup ikke ville gå ind i en debat med de øvrige medlemmer, der i øvrigt ønskede at diskutere, om man skal stemme rødt, grønt eller gult?
Men hr. Søren Krarup ville jo ikke svare.
Så kan hr. Søren Krarup godt anse mig for at være mindre godt begavet, men det er jo ligegyldigt.
Det, der er det relevante i denne her sammenhæng, er, om Dansk Folkeparti ønsker at diskutere, om man skal stemme for eller imod eller undlade ved spørgsmål om indfødsret.
Eller er det, fordi man ikke vil gå ind i den her debat her i salen?
Søren Krarup (DF), 2003-12-16:
Jeg har en hel del til overs for hr. Søren Søndergaard, og jeg ville derfor egentlig ikke have bedt om ordet efter at have hørt på hans, om man så må sige, debattekniske, ekvilibristiske snak.
Ord som de sorte, et ord som fremmedhad burde i et velbegavet og hæderligt menneskes mund ikke kunne forekomme. Det vil sige, at hr. Søren Søndergaard på den konto stiger ned i en underlødighed, som han burde skamme sig over.
Det er simpelt hen det jeg synes der skal siges.
Og når han taler på den måde, viser det jo tydeligt, at han slet ikke ved
overhovedet, hvad indfødsrettens mening er, for han ved ikke, hvad et folk er, han ved ikke, hvad det er at høre til et folk, og at der er noget, der hedder indfødsret. Jeg har i fyrretyve år været med i det løb her, og jeg har været vant til, at der er rettet skældsord af alskens art imod mig, men jeg kan alligevel ikke lade være med at reagere.
Nu kan jeg høre på fru Anne Baastrup, at det sidste ord, der bruges imod en, er ordet patetisk, man taler »patetisk«, det læser jeg også i Politiken.
Sådan skifter moden, altid skal det være fraserne, der skal regere, men jeg er skuffet over at høre dem i hr. Søren Søndergaards mund.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-12-16:
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at det jo kunne være en lille smule gavnligt, hvis han tog det notat, der ligger om samfundsøkonomien i aftalen, og bare brugte en lille smule tid på at læse side 3, hvor man kan se den historiske produktion og den prognose, der ligger, for så kunne debatten få en anden karakter.
Hr. Keld Albrechtsen ved jo udmærket, at det først er fra 1980 og fremad, at produktionen sker.
Hr. Keld Albrechtsen ved også, hvornår den topper, og hvornår den går ned igen.