runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Svane (RV), 2000-02-24:
Jamen det er slet ikke et forsøg på at jage den konservative ordfører rundt i nogen som helst manege, at hybriden går herop igen og spørger.
Jeg hører hr. Brian Mikkelsen sige
»hvis man tvinger«.
For mig at se er der altså også mulighed
for, at man ikke bliver tvunget som institution.
Det er en frivillig sag, om man vil indgå i et samarbejde eller ej. Men jeg tror da nok, at de allerfleste institutioner vil gøre det, når muligheden byder sig, for netop at sikre et konstruktivt og fagligt samarbejde mellem institutioner og gerne institutioner af forskellig karakter for netop at sikre et større fagligt miljø, som vil være et gode, som jeg også hører hr. Brian Mikkelsen sige.
Det vil være et konstruktivt samarbejde, fordi det giver nogle bedre miljøer, og vi er nok også enige om, at det er godt at sikre, at uddannelsesinstitutionerne forbliver regionalt beliggende og ikke kun bliver koncentreret i de fire største byer.
Men jeg må alligevel lige spørge: Tvang blev omtalt meget firkantet, og jeg kan ikke se, at det er tvang, når ordføreren siger »hvis man tvinger«.
Tove Videbæk (KRF), 2000-02-24:
Det er klart, at der er brug for pædagogik og pædagogisk forskning også på voksenområdet, men den forskning mener vi bør henlægges til universiteterne.
Søren Kolstrup (EL), 2000-02-24:
Enhedslisten kan støtte de grundlæggende ideer, der ligger bag folkeoplysningsloven.
Vi ser folkeoplysningsloven som et vigtigt modstykke
til en meget lang række alvorlige, nedbrydende tendenser, som viser sig for øjeblikket, og som vi har oplevet gennem de sidste 2-3 årtier med øget styrke, nemlig en kommercialisering og en individualisering.
Vi oplever f.eks. inden for medieverdenen, hvordan pengemagten får stadig stigende betydning, hvordan det er vanskeligere og vanskeligere at få lige adgang til information, i hvert fald i den traditionelt organiserede medieverden.
Her spiller så folkeoplysningsarbejdet en vigtig rolle som et modstykke til disse tendenser, også som et modstykke til den intolerance, som vi oplever for øjeblikket.
Når vi så ser på det lovforslag, der ligger foran os, er der er par vigtige positive elementer, men de er desværre blevet blandet sammen med et par sorte pletter.
Hvad angår de positive elementer, noterer vi, at der indføres en ordning, hvor 10 pct. af det årlige tilskud, som modtages til folkeoplysende virksomhed, skal bruges til samfundsbetonet og helhedsorienteret oplysning, der ligger ud over den traditionell undervisning, for nu at citere fra bemærkningerne.
Den nytænkning, som dette forhåbentlig giver anledning til ude lokalt, kan rejse vigtige perspektiver.
Vi kan tilslutte os tanken bag denne pulje.
Vi kan også tilslutte os de overvejelser, der har været gjort omkring foreningsbegrebet.
Det er vigtigt at få det raffineret og få det præciseret, også ideologisk.
Men vi beklager samtidig, at det bruges til at reducere og udviske den mulighed, som en kreds skal have for at få opfyldt sine ønsker.
Det er jo sådan, at foreningsbegrebet er meget positivt, men man skal jo ikke være blind for, at det i den reale verden også står for noget stærkt institutionaliseret, og hvis man så samtidig vil have dynamik i udviklingen, tror vi egentlig, at det kunne have været værdifuldt at bevare kredsbegrebet eller i hvert fald at få det indbygget i foreningsbegrebet.
Og så er der et klart minus ved denne lovrevision.
Det er i afsnittet om lokaletilskud.
Det nedsættes fra 75 til 65 pct. af huslejen.
Vi ved udmærket godt, at diverse foreninger har indgået en aftale med KL om det, og at regeringen tager denne aftale til efterretning, men det rører jo altså ikke ved, at vi her i Folketinget selvfølgelig har vores helt selvstændige holdninger til den her sag, og vi behøver selvfølgelig ikke at tage en sådan aftale til efterretning.
Vi kan frygte, at flere lokale foreninger med en anstrengt økonomi kan komme i klemme.
Derfor bliver konklusionen, at vi ikke kan støtte den her lov umiddelbart, medmindre der altså kan skabes et flertal for at få udvisket det sorte hul og så den beklagelige reduktion af det dynamiske kredsbegreb.
Henrik Svane (RV), 2000-02-24:
Det er bare til hr. Kolstrups bemærkning om lokaletilskuddet:
Jeg synes, det er ærgerligt, hvis ikke Enhedslisten kan stemme for forslaget på grund af det, for jeg må da gå ud fra, at hr. Søren Kolstrup er klar over, at kommunen skal stille et egnet lokale til rådighed, hvis ikke foreningen selv kan gøre det og dermed ikke har behov for lokaletilskud.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-24:
Jeg ved ikke, om jeg hørte rigtigt, men det lød, som om fru Tove Videbæk ønskede, at der skulle føjes noget specielt om religion og tro til den her lovgivning.
Nu har jeg ikke opfattelsen af, at Kristeligt Folkeparti sådan generelt ved alle lovforslag vil have en paragraf ind om det, så grundlaget for, at det lige specielt skulle gøres i denne her lov, kunne jeg godt tænke mig at høre lidt om, og jeg kunne da egentlig også godt tænke mig at høre, hvad det så er for en slags religion og tro, der skal flettes ind.
Tove Videbæk (KRF), 2000-02-24:
Jeg kan godt forstå, at jeg får stillet det spørgsmål.
Grundlaget og baggrunden for, at vi har det med, er, at termen »støtteberettiget aktivitet af religiøs karakter« bliver tolket meget forskelligt.
Jeg kan sige, at den helt konkrete baggrund for mit forslag nu er, at flere foreninger i Københavnsområdet - jeg tror, det er op mod 100 foreninger - har haft problemer med Københavns Kommune, fordi den tolkede termen sådan, at man ikke måtte have en andagt, at man overhovedet ikke måtte læse i Biblen, at man ikke måtte synge en salme, for så drejede det sig om gudsdyrkelse, og så kunne man ingen støtte få. Derfor har vi brug for en præcisering af, hvad støtteberettiget aktivitet af religiøs karakter betyder. Ministeren præciserede det vældig godt i et spørgsmål, men kommunerne har meget, meget svært ved at tage det til efterretning.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Jeg kan godt lide, at hr. Baadsgaard bruger ord som »samarbejder« og »finder sammen om« opgaver, fordi det er jo også det, som vi andre er interesserede i.
Men her er der jo tale om, i hvert fald i CVU-loven, at de forudsættes at fusionere, hvis de skal have de opgaver, og så er det jo, at der vil være mange, som måske ikke ønsker den konstruktion, og de vil jo netop så ikke kunne samarbejde om at løfte de dér opgaver, selv om de måske i dag udmærket kan gøre det og i hvert fald måske i fremtiden godt kan gøre det.
Henrik Svane (RV), 2000-02-24:
Det er der kommet en spændende rapport ud af, og det er da også rapportens anbefalinger, som dette lovforslag primært er bygget op omkring.
For Det Radikale Venstre er det afgørende, at det folkeoplysende arbejde har gode vilkår, for det er demokratiets fundament.
Det folkeoplysende handler om fællesskaber, om samfundsengagement, om tolerance, demokratisk forståelse, samtale og holdninger - ting, der gerne skulle være naturligt associerede med dansk kultur, fordi det er centrale begreber, hvis et samfund skal kunne rumme mange forskellige slags mennesker.
I en tid, hvor netop nogle af de gode, gamle folkeoplysningsidealer er under pres, er det godt, at dette lovforslag lægger op til at styrke de folkeoplysende aktiviteter, der søger at fremme fællesskaber og det samfundsengagerende og det værdibaserede arbejde.
Det kommer bl.a. til udtryk ved, at kredsbegrebet foreslås erstattet med et foreningsbegreb.
Det støtter
Det Radikale Venstre, fordi foreninger bygger på demokratiske processer, helhedstænkning, tolerance og deltagelse
Foreningskulturen handler om respekten for andre, om at acceptere demokratiets vilkår, om kulturmøder på tværs af sociale klasser og om den enkeltes ansvar for andre mennesker.
Eller sagt på en anden måde: Foreningskulturen modvirker ligegyldigheden og egoismen, når den er bedst.
Det er værdier, der er behov for at styrke i disse år.
Tolerancen er nedadgående, deltagelsen faldende, demokratiet risikerer at ende som legeplads for den bedrestillede elite, fordi verden bliver mere uoverskuelig og det bliver sværere for den enkelte at få en fornemmelse af, at engagementet gør en forskel.
Ændringen af formålet med 5-procents-puljen er også positiv, for det er vigtigt at give nye former for folkeoplysende foreningsarbejde plads.
De utraditionelle måder at være sammen på som f.eks. amatørkulturelle aktiviteter kan sagtens være mere end leg. Det ved vi fra kulturens verden.
God kunst udfordrer.
Derfor er det spændende, om sådanne nye, men seriøse former for folkeoplysende aktiviteter kan udvirke støtte fra denne pulje.
Det Radikale Venstre støtter forslaget - og med venlig hilsen til Enhedslistens ordfører: med vanlig begejstring.
Susanne Clemensen (CD), 2000-02-24:
I CD støtter vi naturligvis den folkeoplysende virksomhed.
Vi har ligesom mange andre partier været optaget af at komme de misbrugssituationer til livs, der er, de tilfælde, hvor man kan diskutere: Ligger det her inden for rammerne af folkeoplysningsloven: palmebladstydning og andre mere eksotiske ting?
Jeg læser også lovforslaget sådan, at det er på den baggrund, det er blevet til: Man ønsker en opstramning af mulighederne for at give tilskud til den slags folkeoplysende aktiviteter.
På den baggrund er der da også en del positive elementer i det her lovforslag, men vi er ikke i CD overbeviste om, at den opstramning, der ligger i selve formålet med det nye forslag til en folkeoplysningslov, tilstrækkeligt hindrer misbrug fremover.
Vi forstår godt, at man har erstattet det nuværende kredsbegreb, hvor der kun skulle fem personer til for at udbyde en folkeoplysende aktivitet.
Det var et stort kritikpunkt, og det deler vi også i CD, men vi er altså ligesom SF skeptiske over for, om det nu også er det rigtige blot at erstatte det med et foreningsbegreb og så tro, at den hellige grav er vel forvaret.
Vi er i hvert fald bekymrede for, at man så udelukker nogle gode aktiviteter ved at sige, at der skal være tale om en forening.
Og det føler vi os som sagt ikke overbeviste om at man med det her lovforslag i tilstrækkelig grad tager højde for.
Vi ønsker at sikre, at der ikke sker konkurrenceforvridning i forhold til de private virksomheder.
Derfor må vi se på, om ikke det er muligt at stramme formålet med folkeoplysningslovens op, så vi i højere grad undgår denne her situation.
I hvert fald er det vores opfattelse, at f.eks. aerobic ikke skal kunne foregå i et folkeoplysningsforbund.
Det mener vi ikke hører hjemme dér.
Vi vil også gerne se på, om ikke man burde gå ind og lave nogle regler for prisniveauet for den undervisning, som de folkeoplysende forbund udbyder, for der er altså noget, som det efter vores opfattelse er mere nødvendigt at støtte end andet.
Med hensyn til Folkeuniversitetet støtter vi den ligestilling, som der nu lægges op til med Folkeoplysningsnævnet, ligestillingen mellem afdelingsrepræsentanter og komitérepræsentanter med henblik på, at det her nævn hurtigst muligt skal indstille en ny struktur for Folkeuniversitetets virksomhed til ministeren.
Men vi mener ligesom Venstre, at man måske burde finde en formand, ikke blandt de tre, som ministeren har foreslået i lovforslaget her, men f.eks. udpege en formand, ligesom man har udpeget formanden for Kulturfonden, det, der i første omgang gik under navnet Højlundfonden.
Det kunne være en måde at profilere det her område på og give arbejdet i Folkeuniversitetsnævnet et løft.
Så på nuværende tidspunkt kan vi altså ikke give vores støtte til lovforslaget.
Vi ser nogle positive elementer i det, men vi har også en lang række forslag til forbedringer, og dem håber vi naturligvis, at vi kan få gennemført.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Det sidste tilsagn lød vældig positivt.
Jeg vil spørge: Det er jo rigtigt, at vi allerede har en læreruddannelse, og at vi har reformeret den, men vi var jo enige om, at det, der så skulle til, for at den kunne komme til at virke godt, var, at lærerkræfterne blev videreuddannet, og at vi netop fik noget af det, som man har talt om med forskningstilknytning osv. - det er jo det, som nu skal være i de der fællesskaber - men må de fællesskaber ikke få lov til at udvikle sig, uden at de skal fusionere allerede nu eller om tre år? Det er jo det, der er spørgsmålet.
Jeg tror, at man herved ville løse mange problemer og netop få de målsætninger, som vi alle sammen er enige om.
Så synes jeg også, at det er rigtigt, at man siger, at man ikke vil monopolisere Danmarks Pædagogiske Universitet, men det er jo sådan, at der allerede er f.eks. centre for voksenpædagogik på RUC og på Aalborg Universitetscenter. Hvorfor skal vi så bruge nogle penge på, at de absolut skal kunne løse den opgave også dér?
Thorstein Theilgaard (SF), 2000-02-24:
Jeg savnede en enkelt ting i ministerens ellers udmærkede opsummering på debatten, og det var et svar på SF's opfordring til at fremlægge kriterierne for opnåelsen af professionsbachelortitlen og i forlængelse af det en vurdering af de nuværende MVU-uddannelser i forhold til de kriterier, som man efter al sandsynlighed arbejder med i ministeriet.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-24:
Jeg synes måske, at vi fra ministerens side manglende at få lidt svar på, om ministeren mente, at den kommende høring kunne skabe mulighed for, at der blev lavet en åbning, så vi kan få nogle ændringer i lovforslaget - nogle af de ændringer, der har været påtalt heroppe fra talerstolen - og
også lidt om den problematik, om ministeren også er åben over for, at man efter eksempelvis en 4-årig periode gik ind og evaluerede det hele igen.
Søren Kolstrup (EL), 2000-02-24:
Jeg vil gerne efterlyse ministerens svar på to områder: For det første spørgsmålet om demokratiet, hvor ministeren sagde, at uden en engageret lærerstab, og uden at de ansatte og studerende er med i det her, så duer det ikke.
Hvilke følger mener ministeren, det kan have for en videreudvikling af demokratiet på de her institutioner, også hvad angår de fælles bestyrelser?
Det er det ene.
Det andet er, at det her forslag jo lægger op til, at der skal ske et løft for en række uddannelser.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Monopol eller ikke monopol - det er da i hvert fald sådan, at man reserverer nogle af udviklingsmidlerne til at skulle bruges på DPU, i hvert fald i den første periode. Jeg kan altså ikke se fornuften i det, når der nu er en lang række pædagogiske miljøer rundtomkring, der løfter nogle opgaver, som jeg tror de kan løfte langt bedre, fordi det er store miljøer.
Hvis vi f.eks. tager sådan noget som naturvidenskabelig fagdidaktik, tror jeg, det er håbløst at forestille sig, at man uden ganske betydelige midler kan udvikle det samme på Danmarks Pædagogiske Universitet, som man f.eks. har i Århus, hvor miljøet er til stede i forvejen, og det samme gør sig altså også gældende på voksenuddannelsesområdet.
I Aalborg og på RUC har de allerede de ting, og hvorfor skal man så bruge penge, og hvorfor skal man reservere midler, og hvorfor skal de forskellige institutioner med forskningstilknytning absolut bruge deres penge på noget nyt, når man ikke ved, om det er godt eller skidt?
Margrethe Vestager (RV), 2000-02-24:
Som det vil være fru Hanne Severinsen bekendt, er der faktisk to forskellige universitære indsatser, når det gælder om at styrke naturvidenskabsdidaktikken.
Der er dels den i Århus og dels det fælles universitære projekt.
Og dermed er også sagt, at universiteterne ikke forlods har foretaget en fokusering på de enkelte didaktiske indsatser.
Noget, som jeg i denne proces og i løbet af de sidste 2 år har glædet mig over, er universiteternes meget store interesse for at opgradere og øge fokuseringen på den pædagogiske forskning.
At den så synes at være noget inspireret af, at nogle kunne få den idé, at den kunne foregå på en kvalificeret måde andre steder end på de gamle universiteter, er så en anden historie, og så kan man gøre sig nogle overvejelser om, hvilke pædagogiske læresætninger man kan uddrage af det.
Men at det skulle være en hindring for nogle, at man rent faktisk står ved, at man vil opbygge noget nyt med udgangspunkt i noget eksisterende, og at man også vil give det nye nogle midler og rent faktisk mener, at noget af det historiske er værd at tage med, kan jeg ikke se.
Det er også værd at respektere det samarbejde, der har været mellem seminarierne og de tre institutioner, som blev sammenlagt.
Det er et naturligt udgangspunkt for de seminarier, vi kender, og den udbygning, som jeg forestiller mig vil ske, når årene går.
Det vil formodentlig blive sådan, at samtlige universiteter får samarbejdsaftaler med forskellige typer af CVU'er, alt efter hvilke fag universitetet kan tilbyde, alt efter den geografiske beliggenhed, og alt efter hvad der vil være fagligt relevant.
Det virkelig interessante ved at danne CVU'er er naturligvis det faglige udviklingspotentiale, og derfor er det vigtigt - uanset om det er et CVU, hvor uddannelserne er i nær familie med hinanden, eller om de er fjernere beslægtet - at man har en faglig vision for det CVU, man ønsker at danne.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Jamen jeg håber da også, at vi efterhånden får en afdeling rundtomkring på alle universiteterne, og at vi netop får spredt mulighederne geografisk, så det ikke kun bliver i København.
Men når vi nu ved, at der er en udvikling i gang i retning af at få nogle gode faglige miljøer, også pædagogiskfaglige miljøer, rundtomkring, hvorfor skal der så være lidt af hvert på Danmarks Pædagogiske Universitet?
Så synes jeg da hellere, man skal koncentrere kræfterne, og jeg synes også, det burde have heddet Danmarks Pædagogiske Højskole, for det er måske det, der kunne være brug for, og ikke at man skal koncentrere sig om alt muligt.
Margrethe Vestager (RV), 2000-02-24:
Nu tror jeg nok, at nogle af de rektorer, som jeg har været sammen med i formiddags i forbindelse med et møde med rektorkollegiet, ville tage fru Hanne Severinsen det ilde op, hvis hun foretog en skelnen mellem en højskole og et universitet.
Men det er nu ikke i navnet alene, det interessante ligger.
Jeg ønsker med det nye navn at give et signal om, at det hverken er Danmarks Pædagoghøjskole, Danmarks Lærerhøjskole eller Danmarks Pædagogiske Institut, som genopstår i en ny forklædning, og hvis jeg har forstået fru Hanne Severinsen rigtigt, deler fru Hanne Severinsen min optagethed af, at Danmarks Lærerhøjskole netop ikke skal genopstå i en ny forklædning.
Jeg synes, det er mærkeligt, at man ønsker at lægge bånd på en forskningsinstitution - bånd, som vil indsnævre forskningsfeltet, bånd, som vil gøre det umuligt at udvide forskningsfeltet, og bånd, som vil gøre det umuligt at få de synergieffekter, der naturligvis vil komme, når man interesserer sig for læreprocesser på mange forskellige niveauer.
At man ikke nødvendigvis skal kaste sig over enkeltforskere fra hele feltet allerede fra dag 1, er så noget andet, men jeg tror faktisk, vi kan finde fornuftige folk til at sidde i ledelsen af Danmarks Pædagogiske Universitet, som kan bygge på de styrkesider og de kræfter, de har, og også kan gøre det i samarbejde med andre universitetsinstitutioner.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Jamen så synes jeg i hvert fald, vi må kunne blive enige om ikke at reservere særlige midler fra CVU'erne til at skulle bruges på Danmarks Pædagogiske Universitet, for så har alle jo en chance.
Hans Peter Baadsgaard (S), 2000-02-24:
Til fru Hanne Severinsen vil jeg godt sige, at når jeg bruger ordet centre, er det jo sådan set for at ramme det begreb, der ligger i, at de eksisterende uddannelsesinstitutioner går sammen i et forpligtende samarbejde, og det er det, der så hedder centrene.
Der er jo ikke tale om, at der skal bygges nye, store uddannelsessteder, men der er tale om, at disse eksisterende uddannelsessteder samarbejder om de opgaver, de skal løse i fællesskab for at styrke uddannelserne ude på de enkelte steder.
Det hele drejer sig altså ikke om centrene, det drejer sig om at kvalitetsudvikle de mellemlange videregående uddannelser, og det gør man så i kraft af, at de finder sammen om at løse nogle opgaver, som det enkelte seminarium ville have meget svært ved, hvis ikke det ville være umuligt for dem at løse og også at kunne udvikle sig uden disse centre.
Dermed har jeg sådan set
også svaret hr. Søren Kolstrup, der spørger: Hvad skal der ske med dem udenfor?
Nu er der jo ingen, der kommer til at stå udenfor, medmindre man selv vælger det, og det er meningen, at man skal kunne - sådan læser jeg i hvert fald lovforslaget - vælge frit, og at man skal kunne fortsætte sine aktiviteter.
Men den økonomi, der stilles til rådighed til udvikling af nogle nye opgaver,
altså det samarbejde, institutionerne indgår forpligtelser omkring, den økonomi kan jo ikke tilfalde dem, der ikke skal løse opgaven.
Sådan må det jo nok fornuftigvis være.
Hvad det er for nogle vidtrækkende, jeg var lige ved at sige gruopvækkende konsekvenser, hr. Søren Kolstrup så i forslagene, må jo stå hen, til hr. Søren Kolstrup får sit ordførerindlæg.
Poul Nødgaard (DF), 2000-02-24:
Men kan jo sige om dette lovforslag, at det skal erstatte en 23 år gammel lov, som nu ønskes moderniseret.
Det er i hvert fald sådan, Dansk Folkeparti læser lovforslaget.
Der er tale om en mindre udvidelse, idet akvarier og terrarier bliver tilskudsberettigede, og det har vi faktisk ikke de helt store bemærkninger til.
Vi er af den opfattelse med hensyn til de zoologiske haver, som vi faktisk har kendt alle sammen helt fra barnsben, at der ville blive noget nær folkeopstand, hvis man på nogen måde rørte særlig afgørende ved deres eksistens og ved de beløb, der bruges årligt til de zoologiske haver - nu kommer der så 4 mio. kr. oveni, fordi man vil udvide beløbsrammen lidt for år 2001, når loven skal træde i kraft.
Zoologiske haver er noget, der er til glæde for alle generationer, må man nok sige.
Det lægger jeg utrolig megen vægt på, og jeg ved også, hvor mange skoleklasser der besøger vores zoologiske haver.
Når man læser lovforslaget, er der nogle regler og nogle krav, og det skal der selvfølgelig også være.
Men jeg vil godt spørge i al min uvidenhed, om de krav, der stilles op med hensyn til kvalitet og den slags, måske har fået en drejning i en lidt for hård retning.
Man skal jo passe på ikke at stille krav, som er urealistiske, og jeg kunne godt tænke mig at vide, når ministeren senere kommer herop, om det bliver sådan, at det er nogle krav, de kan leve med.
Det skal jo ikke være sådan, at det er uopnåeligt at opfylde dem, i hvert fald for de nye anlæg, for jeg går ud fra, at de fire eksisterende zoologiske haver, som er omtalt i lovforslaget, kører videre, som de altid har gjort. De statslige udgifter på ca. 18. mio. kr. om året plus de 4 mio. kr. ekstra, der kommer til, vil vi heller ikke gøre de store indsigelser imod. Alt i alt synes vi, det er godt, at loven nu bliver moderniseret og ajourført i takt med det, der er sket i de mange mellemliggende år, og vi vil derfor i Kulturudvalget og videre frem støtte, at dette forslag kan blive gennemført så hurtigt som overhovedet muligt.
Hanne Severinsen (V), 2000-02-24:
Jeg vil godt bede ordføreren om at præcisere det, for sidste år taltes der om en helhed inden for hvert uddannelsesområde, men et forpligtende samarbejde, og nu tales der om etapevis udbygning, at det er centrene, der ligesom skal udvikle sig.
Jeg troede egentlig, at Socialdemokratiet og Venstre var helt enige om, at det, som var formålet, var, at det var grunduddannelserne, der skulle lægges sammen med efter- og videreuddannelserne op til diplomniveau, og at det netop var noget af det, som gjorde, at grunduddannelsen blev bedre.
Det var jo noget af det, vi snakkede meget om, da vi havde seminarieforliget.
Men nu bliver der ligesom nogle centre, der skal stå for alt det.
Det var hele tiden centre, der blev snakket om.
Klaus Hækkerup (S), 2000-02-24:
... det er klart, at man ikke år efter år kan have genoptaget samlivet og så samtidig formelt leve som separeret.