Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Socialdemokratiets politiske vision har altid handlet om at styrke menneskers muligheder og rettigheder og tryghed på et solidarisk grundlag i det enkelte land og også internationalt.
Hensynet til mennesker og miljø går foran ensidigt hensyn til marked og penge.
Igennem det 20. århundrede er det lykkedes nationalt at få vedtaget spilleregler, så der har kunne skabes
høj velstand og velfærd i Danmark og i andre lande i vores del af Europa.
Ved starten på det 21. århundrede står vi og andre lande i Europa over for nogle nye udfordringer, hvis løsning forudsætter et internationalt samarbejde om fælles spilleregler, for at vi i fællesskab i hele Europa og hver for sig i vores lande kan sikre stabilitet, tryghed og udviklingsmuligheder for befolkningerne og værge os i fællesskab mod globaliseringens negative konsekvenser og udnytte dens muligheder. National selvtilstrækkelighed, indadvendthed og forandringsangst over for fremtiden giver en falsk tryghed om, at alt forbliver, som det er eller var.
Globaliseringen stiller os over for store udfordringer.
Risikoen for valutaspekulation skal man værge sig imod i tide.
Tæppet kan trækkes væk under vores velstand og velfærd
på ingen tid.
Globaliseringen efterlader et tomrum for demokratisk indflydelse, hvor det alene er markedet, der bestemmer, hvis ikke vores lande går sammen om at skabe spilleregler, der kan ændre udviklingen.
Det er et nyt Europa, vi står over for efter Murens fald.
12 lande er på vej som nye EU-medlemmer.
Flere lande vil komme til.
Det er en historisk chance, men også en kæmpeudfordring for os i Europa.
Det er netop nu, der er brug for, at visionen for fremtidens Europa er klar og forståelig for alle, at vi ved, hvor vi vil hen med Europa, og at det samtidig ses i klar sammenhæng med, hvad vi vil hos os selv i Danmark. EU er ikke en trussel, men tværtimod det bedste værktøj, vi har til at sætte fremtidens politiske dagsorden for Europa og globalt.
Det handler om målrettet politisk forandringsledelse med en strategisk vision for fremtidens Danmark i Europa, hvor indsatsen i EU og hjemme er hinandens forudsætning og ikke deres modsætning.
Det socialdemokratiske mål for Europa bygger på demokrati, rettigheder og menneskelige værdier, økonomisk vækst og social udvikling, velstand og velfærd for alle i hele Europa, fuld beskæftigelse, ligebehandling, sundt miljø, sunde fødevarer, bæredygtighed, holdbare samfund, dynamik og udvikling, respekt for befolkningernes og landenes forskellighed, særpræg, identitet, kultur, sprog og mangfoldighed som en styrke for udviklingen af fremtidens Europa.
Det er et helt Europa.
Det er et Europa, der påtager sig et globalt, solidarisk ansvar.
Gennem EU skal der med samarbejde opnås alt dette samt opnås en politisk, økonomisk og social stabilitet i hele Europa, så fred er en selvfølge.
Spørgsmålet om Danmarks fulde deltagelse i Den Økonomiske og Monetære Union og den fælles valuta skal ses i dette perspektiv.
Det er et middel, der skaber stabilitet til at nå de politiske mål.
Beslutningen handler således ikke kun snævert om penge, men om at indgå i dette samarbejde, fordi det punkt 1 øger Danmarks direkte indflydelse på beslutningerne om den valuta- og rentepolitik, som under alle omstændigheder påvirker os, punkt 2 mindsker risikoen for, at valutaspekulation og kriser kan undergrave dansk velstand og velfærd, og punkt 3 styrker vores økonomi og beskæftigelse.
Det er samlet set bedst for Danmark at være med i den fælles valuta.
Danmark er i forvejen med i ØMU'en og opfylder de krav
om orden i økonomien, der skal opfyldes, for det gavner os selv bedst.
Det er som i privatøkonomien: Ens frihed er nu størst, når man ikke har for stor gæld, ikke vedvarende har underskud på sit husholdningsbudget, og når inflationen ikke undergraver lønnen.
Uanset et ja eller nej ved folkeafstemningen den 28. september 2000 er vi med i hovedelementerne i ØMU'en.
Vi har pligterne, men ikke medindflydelse på beslutningerne.
Skal vores interesser som danskere varetages, så sker det bedst ved at være med.
ØMU'en og den fælles valuta er i dag ikke længere et teoretisk projekt.
11 lande er med, flere er på vej ind; ansøgerlandene ønsker ikke discountmedlemskab.
ØMU'en har også ændret karakter, så koordinationen af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken fra topmødet i Lissabon i marts 2000 i dag sikrer, at kravet om beskæftigelse er det tætteste, man kan komme på et ekstra konvergenskrav.
Med den fælles valuta og det europæiske system af centralbanker, som består af landenes nationalbanker og Den Europæiske Centralbank, ruster de deltagende lande sig til at udnytte de store fordele, der kan opnås i fællesskab, til at skabe økonomisk vækst og beskæftigelse.
Alle lande afgiver retten til at devaluere, så ingen kan falde de andre i ryggen.
Det, vi opnår, er altså langt større end det, vi afgiver.
For udviklingen i EU kommer den fælles valuta og ØMU-samarbejdet til at styrke vores fælles fremtidsmuligheder i de europæiske lande, fordi vi hermed skaber en stabil ramme for det økonomiske, handelsmæssige og politiske samarbejde imellem landene, hvor det meste er intern handel.
Det, vi skal tage stilling til den 28. september, handler kort sagt om, om det er en god idé, at vi får indflydelse på de forhold, der har afgørende betydning for vores økonomi, rente, beskæftigelse osv.
I en turbulent forandringstid er det, trods en nuværende stærk dansk økonomi, ekstra vigtigt at have et fremsyn og udsyn og en langsigtet vision og strategi for Danmarks udvikling og placering i Europa i fremtiden.
Som deltager i den fælles valuta vil Danmark i et udvidet EU få en central placering som nyt vækst- og udviklingscenter i den vestlige del af Østersøregionen.
Det er samtidig muligheden for, at vi kan være i front i udviklingen i EU-samarbejdet.
At stå uden for den fælles valuta kan selvfølgelig sagtens lade sig gøre, men det har da en pris i form af manglende indflydelse, større risiko og sårbarhed, mindre stabilitet, ekstra omkostninger og højere rente, og det vil skabe usikkerhed om Danmarks placering i Europa og kan risikere at mindske vores generelle indflydelse på udformningen af fremtidens Europa.
Hvis EU-modstanderne og de øvrige nejsigere fortsat mener, at Danmark, uanset resultatet af folkeafstemningen den 28. september, skal fortsætte fastkurspolitikken og opfylde ØMU'ens krav, så står valget egentlig imellem, om vi vil have indflydelse på de vilkår, vi alligevel skal leve med, eller om vi vil vente uden for døren, til de andre meddeler, hvad de har besluttet, og hvor vores formelle frihed herefter vil være begrænset til at gøre nøjagtig det samme, som de andre allerede har besluttet.
Men det handler altså også om at placere Danmark, så vi har den stærkest mulige platform for at forfølge de politiske mål, vi som danskere har for fremtidens Europa.
Et stærkt samarbejde om en fælles valuta vil også give EU øget styrke til at kunne magte udvidelsen med de øst- og centraleuropæiske lande.
Det vil samtidig øge EU-landenes fælles muligheder for at bidrage til at sætte en ny global dagsorden.
Og for os selv i Danmark vil det styrke vores muligheder for at have den nødvendige stabilitet til at udvikle velfærdssamfundet.
Som danskere lever vi af at handle med vores naboer.
Danmark har altid gennem sin historie været afhængig af de vilkår, der herskede hos vores naboer i Europa.
Tænk engang, med EU har vi og andre mindre lande for første gang i historien en situation, hvor vi ikke bare skal indordne os de store og deres rivalisering.
Med EU har vi fået skabt et Europa, hvor de store accepterer spilleregler, der binder dem sammen internt, så de ikke kommer i modsætning til hinanden, og hvor de store er underlagt ligeværdige spilleregler i forhold til små nationer.
tværtimod det råderum, som Danmark og andre små lande får herved.
Den fælles valuta og ØMU'en er et middel til at sammentømre dette fællesskab.
Også i dette tilfælde betyder fælles spilleregler i Europa størst fordel for de små, som under andre omstændigheder ville komme i klemme. Deltagelse i den fælles valuta er ikke en trussel, men tværtimod et tilbud, som vi burde være stærkt tilfredse med.
Med loven om Danmarks deltagelse i den fælles valuta tilvejebringes det grundlag, som den danske befolkning skal tage stilling til ved folkeafstemningen den 28. september.
Socialdemokratiet anbefaler et klart ja, fordi det er bedst for Danmark.