Rikke Hvilshøj (V), 2006-02-24:
Man kan jo næsten samle op der, hvor hr. Jørgen Arbo-Bæhr sluttede med, om ikke vi skulle sige, at nok er nok.
Det er faktisk en af de ting, vi forsøger at sige med det her lovforslag til en gruppe af udlændinge, der er kriminelle, at nok er nok.
Vi har følt et behov for at få strammet de gældende regler op, og vi har også ønsket netop at indføre det her nye redskab, der hedder betinget udvisning, som er en del af regeringsgrundlaget efter valget sidste år, og i det hele taget er lovforslaget her en del af udmøntningen af integrationsaftalen.
Nu er der flere ordførere, som meget venligt har gennemgået, hvad lovforslaget går ud på, så det vil jeg ikke, og det er sådan set heller ikke min opgave nu og her.
Jeg vil blot takke for de bemærkninger, der er faldet, og egentlig også for den brede opbakning, der er givet udtryk for.
Det ser jeg som meget konstruktivt, og jeg er sikker på, at nogle af de spørgsmål og hos nogle også betænkeligheder, der er blevet rejst her i dag, kan vi klare i det videre udvalgsarbejde.
Jeg kan forstå, at der særlig er to ting, som vækker bekymring hos nogle af ordførerne, og jeg tror, at der nu, hvor vi har taget hele omgangen med alle ordførerne, er grund til lige at få slået nogle ting fast, for jeg tror altså også, at der er skabt nogle misforståelser.
Med hensyn til flygtninge vil jeg for det første sige, at det var i 1996, hvor der vistnok sad en SR-regering, at man indførte den her særlige udvisningsadgang, hvor listen var kortere, end den er i dag og bliver fremover.
Den gjaldt også for flygtninge, så det er der sådan set ikke noget nyt i.
Så er der en bekymring for, at det her vil betyde, at vi enten kommer til at udvise flygtninge til forfølgelse, eller at der er flere, der kommer på tålt ophold på grund af stramningerne i udvisningsreglerne.
Det er rigtigt, at det, vi nu siger generelt, er, at flygtninge ikke skal have nogen særlig status i forhold til andre med hensyn til selve dommen.
Får en flygtning en udvisningsdom, er det ikke domstolene, der skal afgøre asylgrundlaget, det vil Udlændingestyrelsen så i første instans kunne gøre.
Hvis den vurderer, at der ikke længere er et asylgrundlag, bliver den automatisk anket med opsættende virkning til Flygtningenævnet, som så også skal vurdere, om der er grundlag for asyl.
Hvis der ikke længere er grundlag for asyl og vedkommende dermed ikke længere er under risiko for forfølgelse i sit hjemland, så kan vi udvise vedkommende.
Med hensyn til den her diskussion om tålt ophold så er det ikke sådan, at det så er de udvisningsregler og det, der kan give udvisning i loven her, der er grundlag for at give tålt ophold.
Flygtningekonventionen giver mulighed for, at en begået kriminalitet kan være af så grov karakter, at man ikke ønsker at give vedkommende asyl, men heller ikke har mulighed for at sende vedkommende hjem, og derfor kan denne komme på tålt ophold.
Men det har altså ikke noget at gøre med det regelsæt, vi har her.
Altså, det er konventionens bestemmelse om, at man kan afvise at give asyl, fordi den kriminalitet – som defineret i flygtningekonventionen – er af så grov en karakter, at man kan vælge at sætte vedkommende på tålt ophold.
Og det bliver der ikke ændret ved her.
Hvis man læser lovforslaget, bliver der brugt to sider på at gennemgå konventionerne for netop også at understrege, at det altså er dem, vi opererer inden for.
Så det kan jeg sagtens stå ved, og som sagt tror jeg altså også, der i de her høringssvar er opstået nogle misforståelser i forhold til det.
Dem vil jeg meget gerne være med til at afklare ved nogle skriftlige svar til udvalget, som man kan bruge til at understrege, at vi ikke sender flygtninge hjem til forfølgelse, tortur, dødsstraf og andet.
Vi overholder flygtningekonventionen.
Men lad os endelig dyrke og få den her tvivl af vejen.
Jeg tror, der var en, der sagde, at det var pinligt for Danmark.
Der er ikke noget pinligt for Danmark.
Jeg synes sådan set, lovforslaget i sig selv klart understreger den vægtning, som konventionerne også har.
Og at vi fra regeringens side ønsker at leve op til de konventioner, som vi har skrevet under på, skal der ikke være nogen tvivl om.
Så har specielt hr. Steen Gade været lidt bekymret for ungdomssanktionen.
Ungdomssanktionen er en ny foranstaltning, i forhold til sidste gang loven her blev ændret, og derfor synes jeg, det er relevant, at det som en ny sanktion også bliver taget ind, og at man også har mulighed for at give det gule kort til unge.
Jeg tror måske, netop det er der, det vil have – hr. John Dyrby sagde det utrolig godt – en rigtig god præventiv virkning.
Vi vil jo netop gerne med det gule kort og den betingede udvisning have, at vi undgår, at der bliver begået mere kriminalitet.
Det er jo succeskriteriet.
Succeskriteriet er ikke, at de begår kriminalitet en gang til og vi så kan udvise dem.
Succeskriteriet er, at de holder sig på måtten og dermed kan blive i Danmark som lovlydige borgere.
Det er jo det, der er succesen, og det vil vi gerne opnå med at indføre betinget udvisning for at sende et klart signal: Du nærmer dig, makker, hold dig hellere på den rette side af lovens grænser!
Når vi så diskuterer det her med børn eller psykisk syge, tilknytning til hjemlandet, så vil der uanset i hvilke tilfælde være en proportionalitetsvurdering, hvor helbredet spiller ind; hvor det spiller ind, om det er unge; hvor deres tilknytning til Danmark hver gang skal spille ind i forhold til, om der vil blive givet en udvisningsdom.
Den vurdering skal domstolene foretage, og det står også klart beskrevet i lovforslaget.
Hvis en ung på 17 år absolut ingen tilknytning har til det land, som den unge så stadig væk har statsborgerskab i, og der ikke er noget som helst, jamen så vil sandsynligheden for, at den unge vil få en udvisningsdom, være ret lille.
Det er en afvejning, som domstolene foretager i forhold til grovheden af den kriminalitet, der er begået, og den proportionalitet, der er, i forhold til hvor tilknytningen er; i forhold til hvor lang tid vedkommende selv har boet i Danmark; og i forhold til familiemæssig tilknytning i øvrigt.
Så det håber jeg også kan berolige.
Endelig vil jeg blot til sidst sige – hr. John Dyrby nævnte, at vi lige skulle afvente justitsministerens redegørelse om terrorpakken – at det element, der er i lovforslaget her om religiøse forkyndere, ikke er noget, som har noget med justitsministerens redegørelse om terrorpakken at gøre.
Det, der har været forespørgselsdebat om, og som man skal have drøftelser om samlet, handler om hele den her overvågningsdel, hvor noget af det er på Justitsministeriets område og noget er på videnskabsministerens område.
Det har det her lille element om religiøse forkyndere sådan set ikke noget med at gøre.
Men ellers tak for den brede opbakning, sådan som jeg hører det, og specielt taget i betragtning af, at jeg tror, vi sagtens kan blive enige om at få fejet de betænkeligheder af bordet, som er taget op i dag.