runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2001-02-06:
Initiativet om intensiv jobsøgning, der ligger i aktivloven, som blev vedtaget sammen med finansloven, synes jeg kan være et interessant element.
Men jeg synes, det er rimeligt, når ministeren nu bringer det frem i debatten som et nyt værktøj, at løfte sløret for, hvad der ligger i spørgsmålet om intensiv jobsøgning - altså ud over den forpligtelse, den arbejdsløse har til at stå til rådighed for arbejdsmarkedet og være aktiv jobsøgende, og den forpligtelse, arbejdsformidlingen har til at hjælpe med at skabe forbindelse mellem arbejdsløse og virksomheder, som søger nye folk.
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Jeg har set ret underholdende beskrivelser i dagspressen af, hvad redskabet rummer af muligheder, og på baggrund af hr. Ole Sohns spørgsmål vil jeg gerne præcisere, at den jobsøgende skal være i intensiv kontakt med arbejdsformidlingen.
Derudover skal arbejdsformidlingens viden om, hvor der er ledige job, f.eks. bruges til, at den ledige konkret opsøger de virksomheder, der har brug for arbejdskraft.
Ole Sohn (SF), 2001-02-06:
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvilke af de initiativer, der er skitseret her, er ikke en del af den almindelige rådighedsforpligtelse, den enkelte arbejdsløse har, og de almindelige retningslinjer for AF's virksomhed over for de arbejdsløse?
Jeg har hele tiden haft indtrykket af, at arbejdsformidlingernes opgave var at sørge for at kontakte den arbejdsløse, når man var vidende om, at en virksomhed manglede arbejdskraft, og derfor er jeg meget interesseret i at vide: Hvilke nye elementer ligger der i intensiv jobsøgning, som ikke allerede er omfattet af arbejdsformidlingernes rolle og af de gældende regler for arbejdsløshedsforsikring?
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Formålet er at styrke jobsøgningsfasen efter aktivering og forsøge at bryde den tendens, som efter vores skøn har udviklet sig, nemlig at den ledige føler, at det i høj grad har været tendensen, at efter et aktiveringstilbud fulgte der et nyt tilbud og et nyt tilbud.
Vi har med jobsøgningsinstrumentet forsøgt at skærpe fokus og lægge det ind som en blok mellem de forskellige aktiveringstilbud.
Den skærpelse, der her er tale om, vil være med til at højne fokus på, at meningen med aktivering er at komme hurtigst muligt og den korteste vej tilbage til ordinær beskæftigelse.
Ole Sohn (SF), 2001-02-06:
Jeg synes, det lyder meget rigtigt, at man skal være meget intensivt arbejdssøgende, og at arbejdsformidlingen skal være meget intensivt hjælpende, men jeg havde det indtryk, også når jeg læser aktivloven, at arbejdsformidlingen sammen med den enkelte arbejdsløse skal lave en handlingsplan, som fører til et målrettet aktiveringsprojekt på et højt kvalitativt niveau, der har til hensigt at føre hen imod ordinær beskæftigelse eller uddannelse.
Derfor har jeg haft det indtryk, at arbejdsformidlingerne vidste, at det aktiveringsprojekt, som den enkelte arbejdsløse kom ind i, havde en jobmulighed, så arbejdsformidlingen aktivt, mens den enkelte er under aktivering, sørger for at skabe forbindelsen til den enkelte virksomhed, og at det var en del af det at lave en handlingsplan.
Det var arbejdsformidlernes forpligtelse, når de fik en arbejdsløs i en handlingsplan, at de så undervejs hjalp til, og at de ikke efterfølgende bare skulle sende folk hjem og være aktive jobsøgende.
Det skal de jo være
under alle omstændigheder.
Klaus Kjær (DF), 2001-02-06:
Jeg vil godt spørge ministeren, hvor meget ekstra aktiveringsydelse man har forestillet sig, at et sådan tilbud om aktivering, som der her er tale om, vil udløse.
Jeg vil også godt spørge ministeren om, i hvilket omfang en aktivering af denne her karakter kunne tænkes at påvirke ledighedsstatistikken, for de her aktiverede mennesker, som søger job hjemmefra, indgår jo så ikke længere i ledighedsstatistikken, men er under aktivering og i princippet til rådighed for arbejdsmarkedet.
Så vil jeg endelig godt spørge ministeren, hvor stort et pusterum det giver arbejdsformidlingen personalemæssigt med hensyn til behandlingen af de arbejdsledige, at der er nogle, som får sådan et aktiveringstilbud som det her.
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Sohn, at jeg takker for anmeldelsen.
Sætningen lød: Det lyder meget rigtigt.
Hertil vil jeg sige, at det gør det, fordi det, jeg har sagt, og det, der er sagt om det nye instrument, er meget rigtigt.
Naturligvis er der, og var der også forudgående, før vi indførte det her redskab, en forpligtelse til fra arbejdsformidlingens side at gøre, hvad man overhovedet kunne for at formidle mennesker ud i beskæftigelse.
Det, der er situationen nu med det nye redskab, er, at vi fra Folketingets side eller i hvert fra et flertal af Folketinget med det nye redskab har tilkendegivet, at vi ønsker en styrket indsats, og man kan sige, at vi skærper forpligtelserne både for så vidt angår arbejdsformidlingen og den enkelte ledige til at være meget offensive på den konkrete forbedrede baggrund, der følger af den aktivering, den enkelte lige har gennemført.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-06:
I sidste uge bragte Arbejdsministeriet helsidesannoncer i aviserne om forskelle mellem mænd og kvinders løn.
Emnet er relevant, måske.
Det blev påstået i annoncerne, at der er en lønforskel mellem mænd og kvinder på 12 pct., og min ene del af spørgsmålet går på, hvad det egentlig bygger på.
Hvis man ser på lønningerne og tager højde for uddannelse, sygefraværsrisiko, anciennitet, arbejdstid og alle de andre ting, er der så virkelig stadig væk den forskel?
Der blev henvist til en hjemmeside, som ikke besvarede spørgsmålet.
Den anden del af spørgsmålet er: Kunne disse annoncer ikke have været lidt mindre?
Kunne det ikke være gjort lidt bedre og lidt billigere?
Er det egentlig ikke misbrug af statens penge i en annoncekampagne, som måske har det skjulte formål at promovere arbejdsministeren og ligestillingsministeren, så de kan blive genvalgt ved det næste folketingsvalg?
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Til det sidste kan jeg sige, at det desværre ikke er muligt for undertegnede at blive genvalgt, al den stund jeg ikke er valgt endnu. Så vil jeg også gerne som et forsvar for den hjemmeside, der er omtalt,
sige, at vi er jo ikke i stand til hverken i Arbejdsministeriet eller i Ministeriet for Ligestilling at forudse, hvilke spørgsmål en annonce måtte rejse hos hr. hr. Frank Dahlgaard, og derfor kan vi ikke på forhånd have taget højde for det, da vi opbyggede hjemmesiden. Med hensyn til de 12 pct., der er i lønforskel, skal jeg gerne medgive, at der er mange bud på, hvor stor lønforskellen er.
Der er bud, der ligger væsentligt højere.
Men når man netop renser de forskelle, man når frem til, for anciennitet, uddannelsesbaggrund osv., så kommer vi ikke uden om, at der er en betragtelig forskel på mænds og kvinders aflønning, som ikke kan forklares.
Derfor har vi i en naturlig overensstemmelse med intentionerne i ligelønsloven, der som bekendt fejrer 25 års jubilæum i disse dage, ønsket at få en bredere debat om, hvad vi hver især kan gøre for at opnå den eneste rigtige tilstand, nemlig en tilstand, hvor der ikke forekommer løndiskrimination i forhold til kvinder og for den sags skyld naturligvis heller ikke i forhold til mænd, hvor det måtte forekomme.
Vi må på enhver tænkelig måde forebygge og udbedre de lønforskelle, som vi kender til aktuelt.
Jeg kan i øvrigt sige, at jeg ikke finder, at der her er grund til at gå ind i en nærmere diskussion om annoncernes størrelse.
Jeg vil blot henvise til, at forskning i vort naboland viser, at lønforskelle faktisk er ganske bekostelige for et samfund på grund af de afledede problemer, der er tale om.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-06:
Tak for svaret.
Jeg forstår ikke, hvorfor der ikke skal tales lidt mere om disse annoncer.
Helsidesannoncer er jo ikke gratis.
Helsidesannoncer, der påstår, at mænd tjener 12 pct. mere end kvinder - det er så en tvivlsom påstand - kan være udmærket til at sætte en debat i gang
, men er det et ministeriums opgave at betale formentlig 100.000 kr. eller mere for i helsidesannoncer at gøre opmærksom på et budskab og henvise til en hjemmeside, som i øvrigt er stærkt utilstrækkelig?
Derfor må jeg gentage mit spørgsmål fra før: Er det her i virkeligheden ikke lidt kreativ brug og måske også misbrug af et ministerium til at markedsføre to ministre, der gerne vil vælges eller genvælges til Folketinget på en populær sag?
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Jeg kan klart tilbagevise, at det her er et forsøg på personlig profilering.
Vi har ønsket at skabe eller genskabe, kunne man sige, en offentlig debat om det problem, vi har i Danmark år 2001.
Her 25 år efter, at vi har gennemført loven om ligeløn, har vi ønsket at få kickstartet diskussionen om: Hvordan kan vi komme hen til den idealtilstand, hvor der er fuld respekt for begge køn, og hvor ulige løn ikke længere er et fænomen på det danske arbejdsmarked?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-06:
Det kunne vel have været gjort til under det halve, og man havde alligevel fået gang i den debat!
Det virker på mig, som om man her bruger løs af statens midler for at profilere også personerne bag kampagnen, for nu er man ved at miste regeringsmagten ved det næste valg.
Der er, det må ministeren være klar over, kommet en vedtagelse fra et flertal i Folketinget, som ønsker præcisering af, hvor grænserne går for, hvad man kan bruge statens penge til, og hvad man kan bruge statens embedsmænd til og også dem i Arbejdsministeriet.
Før de præciseringer foreligger, statsministeren har sagt, det først sker hen imod oktober, er der åbenbart stadig væk frit slag.
Vil ministeren ikke medgive, at mistanken lurer, og kan ministeren her give et løfte om, at man måske fremover i de kommende måneder kan bruge lidt færre penge og lidt mindre annoncer på denne gode sag, som nok skal køre alligevel?
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
I forhold til det, jeg opfattede som to spørgsmål, kan jeg til det første spørgsmål svare nej og til det andet spørgsmål vil jeg gerne tilkendegive, at vi naturligvis, hvor det findes hensigtsmæssigt at bruge annoncering som medie for at gøre opmærksom på lovgivning eller nye regler, fortsat vil annoncere. Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Kjær (DF), 2001-02-06:
Jeg havde også et par spørgsmål til ministeren om arbejdsformidlingens seneste tiltag med kursustilbud til arbejdsledige, hvor de kunne blive aktiveret ved fra hjemmet at deltage i et såkaldt intensivt jobsøgningskursus.
Nu har arbejdsministeren jo været så venlig at svare hr. Ole Sohn på nogle af de spørgsmål, som jeg også havde tænkt mig at stille, men jeg vil godt have lejlighed til at uddybe nogle af spørgsmålene.
I et af svarene til hr. Ole Sohn sagde ministeren, at formålet med det her kursus var at styrke jobansøgningsfasen og skærpe fokus på jobsøgning.
Dér vil jeg da godt spørge ministeren, hvordan man har tænkt sig at følge op på gennemførelsen af det her kursus. Skal man forstå det, således som man læser om det i dagspressen, at den arbejdsledige selv kan tilrettelægge sit kursus?
Han kan selv tilrettelægge det.
Der er nævnt et eksempel på, at han inviterer sin onkel til en øl, og så kan de sidde og snakke lidt sammen om, hvorvidt onklen har nogle gode fiduser på hånden om et arbejdstilbud.
Hvordan skal der følges op på det her kursus?
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Jeg har et spørgsmål til formanden: Skal jeg forstå det som et nyt hovedspørgsmål, eller er det en udvidelse af det første spørgsmål, der blev stillet?
Bjarne Laustsen (S), 2001-02-06:
Jeg vil gerne spørge arbejdsministeren, om det ikke forholder sig sådan, at man er i stand til at sige, at uanset det, der er nævnt i dagspressen med hensyn til aktiveringen - det er vel også det, der ligger som en undertone i hr. Ole Sohns spørgsmål, om aktiveringen er lødig eller ej, eller om der er effekt af aktiveringen - så har det en meget stor værdi, at folk kommer i aktivering, og at de dermed også kommer i et fast arbejdsforhold i et ordinært arbejde.
Det andet spørgsmål er om jobsøgning: Er det ikke sådan, at efter at man har deltaget i et kursusforløb, aktivering osv., vil der for den enkelte opstå nye muligheder for at finde arbejde?
Og dér er det vigtigt, at den enkelte, der har gennemgået et sådant forløb, får nogle nye muligheder, at der opstår nogle nye jobmuligheder, og at man på den måde kan bruge en jobsøgning som instrument til netop at finde de nye jobmuligheder.
Ove Hygum (S), 2001-02-06:
Så vil jeg gentage, hvad jeg svarede hr. Ole Sohn under det første spørgsmål: Der er ikke tale om et kursus.
Der er tale om en periode.
Det kan være en periode på få dage.
Det kan også være en periode, der strækker sig op til 8 uger.
Baggrunden for det nye redskab er en positiv erfaring med brugen af samme redskab i en enkelt region, hvor man på grund af friere styringsformer i en forsøgsperiode har lagt blokke ind med jobsøgning i tilknytning til egentlig aktivering.
Der er altså ikke tale om et kursus, men om en periode, hvor der foregår intensiv jobsøgning, og opfølgningen på denne intensive jobsøgning foregår ved, at den ledige er i meget tæt dialog med arbejdsformidlingen.
Arbejdsformidlingen medvirker til at forsyne den pågældende ledige med oplysninger om, hvor der er ledige job, der skal besættes, eller hvor der måske er ledige job, der skal besættes.
Det viser sig, jf. erfaringerne, at selv om en virksomhed ikke aktuelt har søgt efter folk, så kan man ved personlig henvendelse være heldig tid efter anden at opnå aftale om en ansættelse, når man har haft lejlighed til at gøre rede for sine kvalifikationer og det potentiale, man mener at rumme.
Frode Sørensen (S), 2001-02-06:
Skatteministeren har imødekommet, at der i henhold til redegørelsen er et råderum.
Skatteministeren har ikke sagt, hvad dette råderum skal bruges til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Kaalund (S), 2001-02-06:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at med hensyn til Sveriges overvejelser om indførelse af et id-kort, hvor man skelner mellem svenske og ikkesvenske statsborgere, synes jeg ikke, vi skal blande os i det her fra Danmark. Så vil jeg blot sige, at det system har vi altså også i Danmark.
Når man er under midlertidig behandling som asylansøger, får man et kort, som ingen andre danskere har, og som man kan vise frem i givet fald.
Selvfølgelig skal myndighederne kunne skelne mellem en statsborger og en ikkestatsborger, og det mener jeg ikke der ligger noget diskriminerende i. Med hensyn til spørgsmålet om sletning må jeg altså anbefale, at hr. Keld Albrechtsen retter sine spørgsmål til justitsministeren og indenrigsministeren, eventuelt under udvalgsbehandlingen, så vi kan få nogle redegørelser om det spørgsmål.
Der er tommetykke bøger om sletning og registrering osv. Til hr. Knud Erik Hansen vil jeg sige, at vedrørende det at udstede garantier ligger det jo ikke til mit parti at udstede garantier, og derfor vil jeg gerne sige, at danske statsborgere naturligvis skal kunne stille alle de spørgsmål, de ønsker.
Men lad os nu få gang i systemet, for det kommer
jo i gang, og lad os så få stillet de spørgsmål og behandlet de sager, der måtte komme i den anledning, og få afdækket, om ikke danske statsborgere vil føle sig godt behandlet i SIS-systemet.
Det er jeg ret tryg ved.
Så vil jeg gerne sige, at med hensyn til kriminalitetsbekæmpelse agter vi ikke at fortsætte med, at de arme politibetjente skal sidde og kigge folk i øjnene, så de får dårlig samvittighed - ikke over at de ikke har pas med, men måske fordi de har for mange cigaretter eller for meget whisky i bagagerummet.
Det er i øvrigt toldernes opgave at tage sig af det, og så må tolderne jo løse de opgaver, de nu engang skal løse, på samme måde, som de har skullet løse dem ved rejser mellem Danmark og Sverige og mellem Sverige og Norge og i øvrigt mellem de nordiske lande.
Der er jo ingen forskel som sådan.
Til hr. Thulesen Dahl vil jeg gerne sige, at vi ser hellere, at man bekæmper og jager menneskesmuglere og andre kriminelle i baglandet, frem for at man jager den arme dansker, typisk en jyde, der måske har en pakke cigaretter for meget med hjem.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-02-06:
Jeg kan forstå, der er forskellig praksis i Socialdemokratiet med hensyn til at udstede garantier, men jeg har nogle bekymringer.
Vi overlader noget registertilsyn og nogle registerregler til et væld af lande, som ikke har en praksis på området, og derfor er det selvfølgelig vigtigt, at vi ser på, hvorledes reglerne er, og hvorledes vi sikrer, at danske statsborgere stadig har den beskyttelse, som vi plejer at håndhæve som en vigtig ting.
Der er mange regler, men noget, jeg vil trække frem, og som jeg synes er vigtigt, er, om man kan se, hvad der står i et sådant informationssystem.
Det er jo ikke et kriminalregister med forbrydelser, det er et informationssystem, men man kan se det, og der er jo en regel i Schengen, som siger, at et land faktisk kan modsætte sig det, uden at man som borger kan få at vide præcis, hvorfor man ikke får de oplysninger at vide.
Den bekymring vil jeg da godt bringe videre til hr. Per Kaalund, og jeg ønsker også, at han vil bringe den videre i den videre gang.
Per Kaalund (S), 2001-02-06:
Til hr. Knud Erik Hansen vil jeg gerne sige, at vi føler os ganske trygge ved, at der omkring disse SIS-registre, både det centrale, der ligger i Strasbourg, og de nationale, er sikkerhedsforanstaltninger.
I det centrale sidder der to repræsentanter for hvert land i styrelsen.
Det vil sige, at der sidder to danskere, to svenskere, to nordmænd osv.
Vi skal nok få disse ting.
Disse folk, og det er gode embedsfolk, der vil komme til at sidde der, skal selvfølgelig nok varetage disse interesser.
Jeg deler ikke bekymringen.
Jeg er langt mere bekymret for en stigende international grænseoverskridende kriminalitet, end jeg er for, at en enkelt borger måske bliver registreret og måske fejlagtigt registreret.
Så må det tages op, og så må det løses i sig selv.
Det er det brede sigte, vi går efter.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-02-06:
Jeg har to spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech.
Det ene er i forhold til de forskellige regler, der er i EU-landene omkring indvandring, hvor der jo ligger et forslag om familiesammenføringsregler, der skal gøre det muligt efter kun 1 år at få ophold.
Jeg har forstået på mediernes dækning af det forslag, der ligger, at der har været uenighed og diskussion også internt i Venstre om, hvorvidt man synes, det er en nødvendighed at tiltræde dette også i lyset af Schengen og den udvikling, der kommer i lyset af det grænseløse Europa.
Her kunne jeg godt tænke mig at høre, hvad fru Birthe Rønn Hornbech har af holdning til det.
Den anden ting er i forhold til, at fru Birthe Rønn Hornbech naturligvis er bekendt med, at der sidste år blev taget ca. 3.300, som illegalt forsøgte at komme over den dansk-tyske grænse, som blev taget ved grænsen.
Vil fru Birthe Rønn Hornbech medgive mig, at der fremover ingen grund er til, at de forsøger at luske over eller er gemt i et bagagerum eller lignende, når de skal over, for nu er det bedre at tage en minibus eller lignende og så køre med 110 km/t. over dér, hvor der er motorvej? Skal vi så satse på - det er det, fru Birthe Rønn Hornbech bruger til at sige, at der alligevel er bekæmpelse af de her ting - at der er en mobil patrulje oppe ved Koldingegnen eller sådan noget, som tilfældigvis ser den her bus? Er det ikke korrekt?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-02-06:
Der er ingen tvivl om, at vi skal bekæmpe den grænseoverskridende kriminalitet.
Det tror jeg ikke vi kan blive uenige om.
Det er vi heller ikke i SF uenige med Venstre om at vi skal.
Men når vi gør det, også når vi bekæmper kriminalitet i Danmark, er det vigtigt, at vi holder nogle retsprincipper, at vi ikke i bekæmpelsen af kriminaliteten ødelægger nogle retsprincipper, som er vigtige.
Men det at opretholde dem er jo ikke ensbetydende med, at vi ikke kan bekæmpe kriminaliteten. Derfor ligger der også i SIS en adgang til, at man kan gå ind og se sine oplysninger, få dem rettet, hvis de er forkerte.
Det er oplysninger, som kan få store konsekvenser for ens rettigheder til at bevæge sig rundt i Europa. Men der ligger også nogle regler om, at et land kan modsætte sig det, uden at man faktisk får at vide, om de oplysninger er berettigede.
De står der altså.
Det er problematisk, og det er sådan nogle regler, man skal gøre sig klart, når man skal lave internationalt samarbejde, så vi også sikrer dem. Derfor synes jeg egentlig også, at Venstre burde bekymre sig om, at vi sikrer, at vi også holder en retsstandard, som vi normalt holder i Danmark, og at den også gælder, når vi arbejder sammen ude i Europa.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-02-06:
Der spørges, om jeg er bekymret ved, at der er rejst en retssag.
Nej, det kan da aldrig bekymre nogen, at der er rejst en retssag.
Det bør ikke i sig selv give anledning til bekymring.
Det, der selvfølgelig skal give anledning til bekymring, er, hvis man mener, at Folketinget fører en retspolitik, man ikke bryder sig om, eller som måske ligefrem er i strid med grundloven, hvor man afgiver suverænitet.
Det mener jeg ikke der er tale om.
Derfor har jeg ikke nogen bekymringer med det.
Jeg mener også, det er en helt forkert beskrivelse at sige, at udenlandsk politi i hvert fald selvstændigt kan operere på dansk jord.
Det har vi jo også rent ud sagt tæsket i i årevis.
Så spurgte hr. Thulesen Dahl om, hvad holdning Venstre har til familiesammenføringsreglerne, og at der skulle være et direktiv på vej.
Ja, hvor langt er nu det direktiv nået?
Så vidt jeg har forstået, er der flere landes politiske ledere, der er uenige i det, som nogle embedsmænd har udfærdiget.
Det er jo ikke Kommissionen, der bestemmer.
Men hr. Thulesen Dahl ved udmærket godt, hvordan Venstres familiesammenføringspolitik er, og hvis hr. Thulesen Dahl er i tvivl, så vil der ikke gå så lang tid, før vi igen fremsætter et beslutningsforslag her i Folketinget.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi fortsat ønsker at få strammet de familiesammenføringsregler.
Vi mener fortsat, at man omgår indvandrerstoppet ved alle disse arrangerede ægteskaber, som ud over at være en omgåelse af indvandrerstoppet giver dybt ulykkelige unge mennesker, som befinder sig i et rædselsfuldt spændingsfelt mellem to kulturer her i Danmark.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-02-06:
Jamen jeg må konstatere, at vi står utrolig langt fra hinanden.
Dansk Folkeparti ville jo gerne sætte pigtråd om hele Danmark, hvis de kunne.
Vi har ikke den opfattelse.
Vi er tilhængere af det EU-samarbejde.
Vi er også tilhængere af Østudvidelsen.
Der er, hvis man kan sin europæiske kulturhistorie, tale
om en fælles kulturkreds, som nu er medlem af EU, og resten, som ulykkeligvis har været gemt bag et jerntæppe, kan nu igen komme med på den plads, hvor de hører hjemme, nemlig i den europæiske kulturkreds.
Det er det, der er vores udgangspunkt.
I en moderne verden, hvor alle rejser over landegrænser, ja, der skal det være lettere, og ja, der bliver det også lettere for forbryderne, hvis man ikke gør noget.
Der er jo ikke noget nyt i, at de rejser over landegrænserne.
Og så tager man altså sine forholdsregler ved at udvide politisamarbejdet, ved at oprette nogle registre, så man har lettere ved at følge dem.
Ja, det er det, vi går ind for, kan jeg sige til hr. Thulesen Dahl.