runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-01:
Det lovforslag, vi står med her, er jo en udløber af den telepolitiske liberalisering, som et stort flertal i Folketinget har besluttet, og det er en lovgivning, som Enhedslisten hverken har lod eller del i.
Vi står så her i dag for at skulle tage stilling til et lovforslag, hvor målet er at sikre stor konkurrence med hensyn til frekvensudbudet, og hvor man vil sikre, at alle selskaber skal kunne deltage i udbud uanset deres stilling i Danmark i forvejen.
Men de større perspektiver, der ligger, er jo spørgsmålet om, hvorvidt man med sådan en lov kan sikre sig mod en eventuelt kommende øget monopolisering, som kan skabe nye private telemonopoler og dermed dyrere og dårligere teletjenester.
Det er altid det grundproblem, man har, når man er på et marked.
Enhedslisten vil studere forslaget nøje under det kommende udvalgsarbejde og her meddele sin stilling, og så kan jeg i øvrigt sige - det tror jeg jeg har sagt alle de gange, jeg har haft lejlighed til det - at hvis der nogen sinde skulle opstå mulighed for et flertal i det her Folketing, der vil andet og mere end bare en form for øget liberalisering med nødtørftig kontrol på det her område, så springer vi gerne til og vil gerne deltage i en debat om, hvordan man kan føre demokratiske, nonprofitstyrede selskaber ind på markedet.
Men det er jo altså ikke det, der er til debat her i dag, og vi er desværre meget langt fra den debat.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-12-01:
Det Radikale Venstre var et af de partier, der var med til at indgå den telepolitiske aftale fra september, og derfor er vi selvfølgelig også positive over for det lovforslag, der ligger foran os i dag. Jeg vil godt sige, at fra radikalt hold lægger vi vægt på, at så mange som muligt får mulighed for at få adgang til de her nye, spændende bredbåndstjenester, som forhåbentlig kan blive resultatet af dette lovforslag.
Vi lægger vægt på ord som konkurrence og gennemsigtighed i det her i øvrigt utrolig komplicerede marked.
og beredskab, hvor der også er nogle vinkler, som selvfølgelig skal behandles grundigt under udvalgsbehandlingen.
Og vi har også hæftet os ved spørgsmålet
om faste tidsfrister i forhold til, at udbudene kan gennemføres så hurtigt som muligt.
Alt sammen utrolig fornuftige tiltag og en fornuftig formulering af lovforslaget, som vi kan bakke op.
Klaus Kjær (DF), 1999-12-01:
Lovforslaget, der er meget teknisk præget, skal sikre et fornødent grundlag for at iværksætte en række nye frekvensinitiativer.
Der er tale om fire konkrete frekvensudbud: For det første skal der iværksættes et offentligt udbud af radiofrekvenser til etablering af et trådløst abonnentnet.
Formålet er at stimulere etableringen af et konkurrencedrevet marked for abonnentnet til nye og avancererede tjenester, som kræver stor båndbredde og høj hastighed.
For det andet skal der iværksættes to offentlige udbud af radiofrekvenser med sigte på at stimulere udnyttelsen af såvel eksisterende som nye teknologier på mobilområdet.
Forslaget skal fremme et bredt, avanceret og billigt udbud af bredbånds- og højhastighedstjenester på mobilområdet og stimulere konkurrencen på det område yderligere. Endelig skal forslaget sikre
forbedrede kommunikationsmuligheder for beredskabsmyndighederne i nød- og krisesituationer ved, at der tildeles radiofrekvenser til den såkaldte TETRA-teknologi.
Desuden indføres en ny type udbudsforretning, som indebærer, at et annonceret tilbud alene fuldføres, hvis en indledende interessetilkendegivelsesrunde viser, at der er en reel frekvensknaphed, ellers udstedes frekvenstilladelserne umiddelbart.
I tilfælde af reel frekvensknaphed, eller hvis der er tale om et monopol, fastsættes der skærpede vilkår for tjenester, udbud, priser og udbytning m.v.
Samlet er der tale om en betydelig deregulering af mobilmarkedet.
Dansk Folkeparti er positivt over for hensigten med lovforslaget, men vi vil under udvalgsarbejdet se på høringssvar og tilkendegivelser, specielt fra teleindustrien, som kunne indikere uhensigtsmæssigheder i lovforslaget.
Men vi er i udgangspunktet positive.
Egil Møller (DF), 1999-12-01:
Da vores ordfører på området, hr. Klaus Kjær, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hans vegne udtale følgende: Beslutningsforslaget fra Venstre og De Konservative, Dansk Folkeparti, CD og Frihed 2000 går ud på, at universiteterne og de studerende tilskyndes til at benytte, beherske og udvikle de nyeste informationsteknologiske redskaber.
Som minimum - og det er jo et minimumskrav - foreslås det, at de studerende gratis tildeles hver deres brugernavn og e-mail-adresse og har adgang til moderne informations- og kommunikationsteknologiske arbejdspladser, og at der bliver mulighed for at anvende computere ved eksamen. Al relevant studieinformation og offentliggjort forskningsmateriale skal være tilgængeligt på Internettet, og de studerende skal kunne tilmelde sig eksamen over Internettet. Dansk Folkeparti kan anbefale beslutningsforslaget til vedtagelse.
Susanne Clemensen (CD), 1999-12-01:
Til hr. Ole Hækkerup fra Socialdemokratiet vil jeg bare sige, at det turde være indlysende, at det er de skriftlige eksamener, vi taler om, når vi vil have mulighed for, at man skal kunne anvende computere til eksamen.
Det burde da være indlysende, at det er dér, vi gerne vil have det. Og så må jeg jo konstatere, at det her beslutningsforslag stadig væk er for ambitiøst, siden Socialdemokratiet ikke kan støtte det.
Som medforslagsstiller til det her beslutningsforslag om øget anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi på univerversitetsområdet vil jeg da gerne starte med at kvittere for forskningsministerens rosende ord om, at det her er et sympatisk beslutningforslag, og at det er en rigtig tankegang, at man kan fokusere på de her områder via udviklingskontrakterne.
Allerede nu kan jeg så forstå, at det er et tema, som forskningsministeren forhandler med universiteterne, og at man forventer, at forhandlingerne vil være afsluttet engang i december.
Det er selvfølgelig utroligt positivt, og jeg mener faktisk, at det her beslutningsforslag har været med til at presse på i den retning, at forskningsministeren har sat fokus på det her i udviklingskontrakterne, naturligvis uden at jeg ved det med sikkerhed.
Altså, det har jo været ude i medierne osv., at det her var undervejs, og hvordan indholdet af beslutningsforslaget ser ud, har jo også været kendt i et godt stykke tid.
Vi mener faktisk, at det her beslutningsforslag er et skub i den rigtige retning, et forsøg på at skabe opmærksomhed om, at der faktisk er behov for et løft på det her område, særlig på universitetsområdet, men altså i det hele taget på alle videregående uddannelser.
Og derfor er vi da glade for, at stort set alle de partier, der har været oppe på talerstolen, og også forskningsministeren har været meget positive over for beslutningsforslaget.
Om der så rent konkret kan være nogle ting, vi kan være uenige om, kan vi jo måske se på under udvalgsarbejdet og komme frem til noget, som alle kan være tilfredse med.
Vi mener i hvert fald ikke, at man kan sige, at det her er uambitiøst, for hvis det var uambitiøst, var det jo slet ikke nødvendigt, at det indgik i udviklingskontrakterne med universiteterne, kan man jo omvendt hævde.
Men CD siger i hvert fald foreløbig tak for den velvillighed, der har været fra forskningsministeren og også fra SF, og vi vil selvfølgelig arbejde videre med det her beslutningsforslag under udvalgsbehandlingen.
Klaus Kjær (DF), 1999-12-01:
Beslutningsforslaget fra Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti og Frihed 2000 går ud på, at der skal skabes incitamenter til og eventuelt fremsættes lovforslag om, at man på de videregående uddannelsesinstitutioner får igangsat forsøg med en ny ledelsesstruktur.
Disse forsøg skal være friuniversitetsforsøg efter følgende retningslinjer:
1. Udviklingskontrakten mellem universitetet og Forskningsministeriet skal fastlægge de aftalte betingelser
for forsøget, herunder tidspunktet for, hvornår forsøget skal evalueres
2. Universiteterne skal ledes af en bestyrelse, bestående af et eksternt udpeget flertal og et mindretal, der er valgt blandt universitetsforskere og studerende.
3. Bestyrelsens formand skal være ekstern og udpeges af forskningsministeren, der ligeledes udpeger medlemmer af bestyrelsen og dens suppleanter efter indstilling fra formanden.
4. Rektor skal ansættes af bestyrelsen, og rektor ansætter prorektor og dekaner efter opslag, mens institut- og studieledere vælges demokratisk blandt ansatte og studerende.
Hensigten med forslaget er at gøre universiteterne mere dynamiske, omstillingsvillige og bedre i stand til at prioritere, hvilket den eksisterende ledelsesstruktur ikke altid er i stand til, og Dansk Folkeparti kan anbefale forslaget til vedtagelse.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-01:
Enhedslisten kan støtte intentionerne bag dette forslag.
Enhedslisten finder som forslagsstillerne, at det er en banalitet, at studerende tildeles mulighed for at få brugernavn og e-mail-adresse.
Og for øvrigt kan jeg jo notere, at også det borgerlige Danmark synes, at man skal have gratis adgang hertil.
Man er dog ikke blevet befængt af tanken om brugerbetaling på det her område; det være bare noteret.
Men at studerende skal have tilgængelighed til al studieinformation, og at de skal have adgang til at læse publiceret forskningsmateriale på nettet, burde der vel ikke kunne være nogen der var modstander af.
Og jeg finder da også, at det er relevant, når det drejer sig om sponsoreret forskningsmateriale, der måtte blive publiceret, at det da selvfølgelig - uhindret af, hvad sponsorerne siger - når frem til offentligheden, så alle har adgang til information i det her samfund, uanset om den kommer fra offentlig eller privat side eller der ligger private sponsorer bagved. Der er i forslaget måske to problemer set fra
Enhedslistens synspunkt
Det ene er den parentes, hvori der står, at man eventuelt kan fremme den her tanke gennem universiteternes udviklingskontrakter.
Vi har taget afstand fra hele det synspunkt, der ligger
omkring udviklingskontrakter.
Det gør vi i stort, og det gør vi i småt, hvad enten det er opposition eller regering, der siger det.
Det er den ene side af sagen.
Den anden er formuleringen om at få mulighed for at anvende computere ved eksamen.
Vi er sådan set tilhængere af, at man får en realistisk måde at føre det ud i livet på, for nogle steder er det vigtigt, nogle steder er det mindre vigtigt.
Men alt i alt må man sige, at når man opdrager unge mennesker til computere i undervisningssystemet i øvrigt, skal de også have adgang til dem på universitetet.
Det er selvfølgelig en vigtig pointe, ja.
Men der skal ikke herske tvivl om, at vi alt i alt kan støtte dette her forslag.
Aage Frandsen (SF), 1999-12-01:
Lovforslaget er jo, som det fremgår af bemærkningerne, led i en aftale mellem de partier, som har en aftale om teleområdet.
Det er et område, som vi er nødt til at have en vis regulering af af to grunde: For det første er der ikke tale om et frit marked, og derfor er man så nødt til at gå ind og regulere de steder, hvor man godt vil have at der er konkurrence, forstået på den måde, at vi ikke vil give et firma, f.eks. Tele Danmark, monopol på et område.
For det andet er det vigtigt, at man sikrer visse samfundsmæssige interesser og hensyn, og det er afgørende, hvis der er tale om et marked, at der så også er nogle samfundsmæssige hensyn, som går forud for markedsting, og det er også de hensyn, der bliver tilgodeset, specielt når det drejer sig om TETRA-reglerne.
Så derfor er det, vi her har at gøre med, på den ene side et område, der skal reguleres, fordi man ellers kan risikere, at brugerne kom i klemme.
Men på den anden side er det nødvendigt, at man regulerer, for at markedet kan fungere og blive mere synligt, også af hensyn til forbrugerne.
For ellers risikerer vi, at ét selskab dominerer, i dette tilfælde det amerikanskejede Tele Danmark, eller i nogle tilfælde to selskaber, hvoraf det ene er det amerikanskejede Tele Danmark, og hvor de så udgør et duopol.
Så på den måde er det her et eksempel på, hvordan man balancerer i en styret markedsøkonomi.
Men vi kan altså støtte lovforslaget.
Karen Rønde (V), 1999-12-01:
Baggrunden for forslaget er de problemer, der er med den nuværende måde at styre universiteterne på.
Det, der angivelig skulle være et forsøg på at lære studerende på de højere læreanstalter om demokrati og medindflydelse med henblik på deres senere deltagelse i samfundslivet, er endt lidt som en styringsmæssig karikatur, hvor konsistorium og fakultetsråd er tømt for beslutningskraft, og hvor rektorer og dekaner ikke har incitamenter til at sikre andet end det bestående, for ellers risikerer de ballade med kollegerne.
Heldigvis er der undtagelser, hvor der omprioriteres til fordel for god forskning, hvor internationalisering er i højsædet, hvor informationsteknologi er smeltet ind i den daglige undervisning, og hvor tæt kontakt til det omgivende samfund og erhvervsliv er en helt naturlig ting.
Men desværre er kvaliteten af den uddannelse og forskning, der udføres på universiteterne, ikke altid så god, som den kunne være, ligesom forskningen ikke formidles i tilstrækkelig grad fra de akademiske elfenbenstårne til borgere, virksomheder og politiske beslutningstagere i det danske samfund.
Der skal ikke være tvivl om, at Venstre helst så den nuværende universitetslov fundamentalt ændret.
De generelle styringsmæssige rammer burde sikre, at universiteterne langt mere bliver aktive medspillere i samfundet, og at kvaliteten af de uddannelser, de studerende får, bliver stadig bedre.
Det gør de ikke i dag.
En fundamental ændring af universitetsloven er imidlertid håbløs.
Derfor har en række partier sammen med Venstre fremsat dette forslag, hvor vi foreslår i det mindste at åbne for forsøg med nye ledelsesformer, hvor samfundet får indflydelse på universiteternes forhold gennem en ekstern bestyrelse og bestyrelsesformand, hvor medarbejdere får samme indflydelse som alle andre steder i samfundet ved at være repræsenteret i bestyrelsen, men uden alene at kunne forhindre omstilling og fornyelse, og hvor den øverste ledelse ansættes på kontrakt og med en løn, der svarer til de opnåede resultater.
Det skal i første omgang suppleres med valgte institut- og studieledere og i særdeleshed med, at kunderne i butikken, de studerende, får mulighed for at påvirke både kvalitet og indhold af den udbudte undervisning.
Rammen for universitetsforsøgene skal så være de udviklingskontrakter, forskningsministeren er i gang med at forhandle med universiteterne, og dermed skal det naturligvis gøres frit for universiteterne, om de vil deltage, og hvis de vil deltage, mener vi, at det bør opfølges af øgede frihedsgrader, der kan mærkes.
Jeg vil gerne takke for debatten og kvittere for ministerens interesse og åbenhed over for at afprøve nye ledelsesformer, og jeg håber, at ministeren i forhandlingerne med universiteterne opfordrer til at prøve nye og anderledes ledelsesformer.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-01:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører, fru Tove Videbæk, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Dette forslag ligner faktisk det forslag om friuniversitet, som Kristeligt Folkeparti selv fremsatte i 1992.
Vi synes, at tanken med at lade et universitet efter eget ønske forsøge med en ny ledelsesstruktur er spændende.
I selve forslaget og i bemærkningerne gås der dog detaljeret til værks omkring, hvorledes bestyrelsen skal se ud, hvem der skal være formand, hvem der skal ansætte en rektor, hvem der udpeger rektor osv., og det er faktisk lidt pudsigt, hvis forslaget her skulle give universiteterne frihed til selv at forsøge med en ny form for ledelse.
Her sætter vi ret stramme rammer op for en ny slags ledelse.
Vi er helt klart positive over for tanken om et friuniversitet, lidt betænkelige ved den meget lille frihedsgrad, vi faktisk tildeler et friuniversitet, men vi ser frem til en positiv behandling af forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-01:
Men spørgsmålet er, hvad man skal eksperimentere med.
Vil man en videreudvikling af demokratiet?
Vil man eksperimentere med, hvordan det kan udvikles og styrkes, eller vil man afdemokratisere og mindske de demokratiske rettigheder?
Det er hovedspørgsmålet, og når det er sagt og man anlægger den præmis, der hedder, at man vil en demokratisering, hvor de demokratiske rettigheder er uindskrænkede, må man henvise til, at der er behov for forsøg med ledelse, der er behov for forsøg mellem ledelse og ansatte, mellem ledelse og studerende osv., behov for rigtig mange forsøg.
Forslaget her tager Enhedslisten imidlertid skarpt afstand fra, for her får man jo anskuelsesundervisning i, hvad der vil indtræffe, hvis de borgerlige med Venstre og De Konservative i spidsen kommer til magten.
Forslaget indebærer en afdemokratisering, og man vil gøre en dyd af de forsøg, som regeringen desværre åbner mulighed for.
demokratiet
, og den her firmamodel skal så yderligere kombineres med en bureaukratisk model, der flytter magten over til embedsfolk.
Firmamodellen kommer til udtryk ved skabelsen af en bestyrelse med et flertal af udefrakommende personer - ja, det er jo, som om det var et aktieselskab - og de ansatte og studerende skal i mindretal, og bureaukratmodellen kommer til udtryk ved, at formanden skal udpeges af forskningsministeren.
Det samme gælder de øvrige medlemmer af bestyrelsen, og her buldrer ønsket om magtkoncentration frem: Mere magt til ministeriet, mindre magt til studerende og ansatte, øverst ministeren, dernæst formand for bestyrelsen og rektor, der ansætter sine undersåtter, selvfølgelig efter opslag, bevar mig vel.
Men demokrati og valg skal så indskrænkes på flere niveauer til fordel for udpegninger.
Man kan så stille spørgsmålet: Hvorfor dette angreb på en demokratisk kultur?
Den her opstillede model kan muligvis skabe større effektivitet.
Det kan være, den kan skabe mindre effektivitet, og i den forbindelse var jeg meget enig i de betragtninger, som hr. Aage Frandsen kom med, nemlig at det kan man ikke forudsige ud fra den her model.
Det afgørende for Enhedslisten er, at demokratiet ikke skal indskrænkes, men udvides, og fidusen ved demokrati er, at hvis det er ineffektivt, så gøres det til genstand for en samtale mellem de berørte, ikke altid, men muligheden foreligger.
Demokrati kan være noget forfærdeligt bøvl.
Ja, men det giver stadig væk muligheden for, at tingene i en demokratisk kultur kan diskuteres i en åben samtale.
Enhedslisten vil derfor skarpt tage afstand fra det her forslag, og vi vil gerne bidrage til at bekæmpe de her tanker, som ligger bag forslaget både i stort og i småt.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-12-01:
Da den radikale ordfører på området ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg på hendes vegne melde, at vi fra radikal side ikke kan støtte forslaget.
Det kan vi ikke, fordi beslutningsforslaget allerede kan rummes inden for universitetsloven efter den ændring, der blev vedtaget i sidste samling, og fordi beslutningsforslaget lægger op til én forsøgsmodel.
Det finder vi er i modstrid med ordet »forsøg«, hvor man jo gerne skulle kunne eksperimentere og forsøge sig med alle mulige typer ledelsesmodeller.
Det er argumenterne for, at vi fra radikal side ikke kan støtte forslaget.
Susanne Clemensen (CD), 1999-12-01:
den 27. maj i år
Gennem udviklingskontrakter mellem universiteterne, Forskningsministeriet og Undervisningsministeriet blev der bedre muligheder for at afprøve og udvikle forskellige samarbejds-, styrings- og ledelsesformer.
I CD mener vi sådan set, at udviklingskontrakterne kan føre noget positivt med sig.
Men det er klart, at det afhænger meget af, hvordan udviklingskontrakterne bliver håndteret af parterne, dvs. universiteterne på den ene side og Forskningsministeriet og Undervisningsministeriet på den anden side.
Det ville jo være ærgerligt, hvis den eneste udvikling blot var en masse fine ord på et stykke papir, uden at der blev fulgt op på indholdet af udviklingskontrakterne. I forbindelse med den debat, vi havde sidste folketingsår, efterlyste vi også økonomisk incitament på universiteterne til at gå positivt ind i arbejdet vedrørende udformning af udviklingskontrakterne.
En økonomisk belønning til de universiteter, der rent faktisk lever op til kontrakternes indhold og kvalitet, mener vi fortsat er den bedste måde at sikre universiteternes engagement på, især her i opstartfasen, hvor udviklingskontrakter jo er noget relativt nyt.
Som sagt vedtog vi altså her i Folketinget for kort tid siden en ændring af universitetsloven med henblik på gennem udviklingskontrakter at styrke udviklingen af nye samarbejds-, styrings- og ledelsesformer, og det var et forslag, som hverken Venstre, De Konservative eller Dansk Folkeparti i sidste ende havde så meget imod, at man ikke kunne stemme for det ved tredjebehandlingen.
Vi skylder denne ændring af universitetsloven, at universiteterne får tid til at afprøve og udvikle den, inden vi her i Folketinget stiller nye og måske velbegrundede mere bastante krav til universiteterne om én bestemt ledelsesmodel.
Noget helt andet er, at jeg ikke er så sikker på, at de problemer, universiteterne har med på en ansvarlig måde at leve op til de demokratisk fastlagte rammer og opgaver, nødvendigvis vil blive løst gennem en mere virksomhedspræget ledelse.
demokratiet på universiteterne fungerer - hvad jeg bestemt ikke føler mig sikker på at det gør alle steder - har jeg som uddannelses- og forskningsordfører for CD ikke de store problemer med en institutionel, demokratisk valgt ledelse, hvis blot denne ledelses kompetence er klart defineret og respekteret og giver mulighed for at sikre, at institutionerne lever op til opgaven.
Spørgsmålet om en valgt kontra en udpeget ledelse af et fakultet er efter min mening underordnet nogle mere grundlæggende problemer, f.eks. om et fakultets indretning muliggør, at konflikterne mellem universitetskulturen og samfundets krav til den pågældende uddannelse kan opstå.
Det sidste er selvfølgelig nok en noget mere langhåret debat, men ikke mindre vigtig.
Men selvfølgelig vil vi i CD afvente og se, hvordan de nye forsøg med forskellige ledelsesformer vil udvikle sig, og derfor kan vi ikke støtte dette beslutningsforslag.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-12-01:
Det Konservative Folkeparti er altid klart i mælet, og vi ved altid nogenlunde, hvor vi står - som regel i hvert fald.
Med hensyn til ledelsesstrukturen er det overhovedet ikke en afdemokratisering, slet, slet, slet ikke.
Jeg ved godt, det strider mod alle ordene om demokrati osv., men det er altså også vigtigt, at vore universiteter fungerer kvalitativt, og at universiteterne kan udvikle sig.
Det vil en anden ledelsesstruktur altså bevirke, og den kan sagtens kombineres med en fantastisk udstrakt grad af demokrati på universiteterne.
Jeg mener f.eks., at der stadig skal være studienævn osv. osv., men når vi taler om den øverste ledelse, må det altså være rimeligt, at man vælger den bedste leder til en arbejdsplads med 20.000-30.000 studerende og med op til 4.000 lærere.
Her bør man altså vælge efter kvalifikationer og ikke efter alliancer, for det sidste synes jeg er dybt problematisk.
Søren Kolstrup (EL), 1999-12-01:
Jeg skal takke for svaret, og jeg synes også, det er rart at få bekræftet, at det borgerlige Danmark er interesseret i at foretage denne meget klare afdemokratisering.
Det vil også være interessant at høre, hvor regeringspartierne står i det her spil, men det kan vi få yderligere klarlagt senere hen. Men tak for det klare svar.