runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 1999-12-15:
Nu skal man jo passe på, hvad man siger.
Jeg kan levende forestille mig, at man i stort set alle offentlige virksomheder kan gøre brug af servicejobordningerne.
Men jeg synes, det ville være mest rimeligt, at vi i lyset af Konkurrencestyrelsens udmeldinger får indhentet konkrete vurderinger, tager forhandlinger med de enkelte offentlige virksomheder og får deres forslag til, hvordan de kan gøre brug af servicejobordningen, og vurderer dem i forhold til Konkurrencestyrelsens udtalelser.
Jeg har fuld tillid til, at ministeriet har det samme sigte, nemlig at vi får den bredest mulige virkning af servicejobordningen, så offentlige virksomheder også i vid udstrækning kan gøre brug af den.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-15:
Der er jo ikke noget at sige til, at hr. Ole Sohn får et nostalgisk juleglimt i øjet ved tanken om servicejobordningen.
Det var jo et nogenlunde tilsvarende system, man anvendte i det gamle DDR.
Men mit spørgsmål til hr. Ole Sohn er: I hvilke situationer kan hr. Ole Sohn forestille sig, at man kan anvende servicejobordningen i offentlige virksomheder uden at komme i konflikt med de synspunkter, som Konkurrencestyrelsen har givet udtryk for?
Ole Sohn (SF), 1999-12-15:
Det er til dels en kommentar til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Jeg forstår ikke, at Det Konservative Folkeparti er imod lovforslaget, efter at det blev udvidet.
I starten af forhandlingsfasen var man jo tilhænger af forslaget eller gav udtryk for, at man var positiv over for det.
Nu har man så udvidet ordningen, og så er De Konservative pludselig imod - men ikke imod, at man udvider ordningen.
Det er ikke det, man argumenterer mod, men det, at man nu også kan bruge ordningen inden for offentlige virksomheder.
Konkurrencestyrelsen har påvist nogle problemer i forholdet til EU, som vi forhåbentlig får afklaret i de konkrete situationer.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke ønsker at få serviceloven bredt så meget ud som overhovedet muligt, tværtimod er det dét, der er sigtet.
Men det skal jo gøres på en sådan måde, at vi ikke spænder ben for os selv, så derfor ønsker vi selvfølgelig også at få de offentlige virksomheder omfattet af loven i den udstrækning, det kan gøres uden at komme i strid med EU-retten.
Derfor kunne jeg følge op på spørgsmålet fra hr. Knud Erik Kirkegaard og spørge ministeren, om han ikke selv kan forestille sig situationer, hvor offentlige virksomheder kan blive omfattet af servicejobordningen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-15:
Hvad vi i De Konservative Folkeparti mener om servicejobordningen, gav vi udtryk for ved førstebehandlingen, og det er der ikke nogen grund til at gentage her.
Men når jeg alligevel har bedt om ordet, er det for at kommentere et af ministerens ændringsforslag, nemlig ændringsforslag nr. 2, hvorefter loven ikke finder anvendelse i forhold til offentlige virksomheder.
Dette ændringsforslag er jo kommet til verden, efter at vi har forsket i, hvad Konkurrencestyrelsen egentlig mente om servicejobordningen, og hvad man mente om muligheden for at anvende servicejobordningen bl.a. inden for trafikområdet, generelt inden for offentlige virksomheder.
Vi er naturligvis godt tilfredse med, at hovedreglen nu bliver, at loven ikke finder anvendelse for offentlige virksomheder.
Som Konkurrencestyrelsen klart har givet udtryk for, ville det give en helt uoverskuelig situation, hvor det i praksis ville være umuligt at undgå, at den konkurrencefordel, som den offentlige virksomhed vil få i kraft af tilskuddet på de 100.000 kr., ikke på en eller anden
måde kom til at spille ind i konkurrenceforholdene
Derfor vil jeg godt spørge arbejdsministeren, hvorfor arbejdsministeren i ændringsforslaget laver en tilføjelse om, at man alligevel under visse forudsætninger kan anvende servicejobordningen inden for offentlige virksomheder.
Ministeren har muligvis til hensigt at udarbejde nogle regler for, hvordan man så skal forholde sig, og hvordan man skal forholde sig i henhold til EF-Traktatens artikler 87 og 88. Jeg må erkende, at jeg ikke har fantasi til at forestille mig, hvordan man kan give servicejobtilskud til offentlige virksomheder uden at komme i konflikt med EF-Traktatens artikler 87 og 88, sådan som Konkurrencestyrelsen har påvist, og jeg vil gerne spørge arbejdsministeren, i hvilke situationer man kan forestille sig, at ministeren alligevel vil åbne adgang med hensyn til tilskud til offentlige virksomheder.
Ole Stavad (S), 1999-12-15:
en diskussion ved andenbehandlingen, hvor der var en række partier, som vel nærmest tilkendegav mest at være imod, og hvor jeg ved førstebehandlingen sagde: Må jeg ikke oversende nogle oplysninger til udvalget, som jeg tror vil påvirke partierne og ordførerne.
Og der er det jo i politik en stor glæde at opleve, at kendsgerninger som dem, der har været forelagt udvalget, har påvirket, og at det er et enigt udvalg, der indstiller forslaget til vedtagelse.
Det vil jeg gerne takke for.
Klaus Kjær (DF), 1999-12-15:
Ved førstebehandlingen udtrykte Dansk Folkeparti stor betænkelighed ved forslaget.
Efter imidlertid at have modtaget en oversigt over frivillige indbetalinger og det mønster, der tegner sig heri, er det imidlertid klart, at en del skatteydere nærmest har spekuleret i den rentefri periode og for meget store enkeltbeløb. Dansk Folkeparti vil derfor ved tredjebehandlingen stemme for lovforslaget.
Jes Lunde (SF), 1999-12-15:
Jeg kan selvfølgelig godt forstå, at Venstre synes, det er strengt, at man skal betale, når man er med til at lave politiske forlig.
Jeg kan også godt forstå, at Venstre helst vil betale øgede betjente med sådan mere luftige penge.
Sådan har vi det også, når vi laver aftaler.
Vi synes, det er sjovest, hvis man kan slippe med at betale ved at sige: Vi effektiviserer lidt her, og vi gør lidt dér, og så er det regeringens ansvar at kradse pengene ind.
Men hr. Thor Pedersen må vel have forståelse for, at SF ikke kunne leve med, at vi i den ene ende, dér, hvor vi laver kollektiv trafik, skulle betale med hård finansiering - dieselafgift, Københavns Havn, andre ting, som selvfølgelig er vanskelige og upopulære, og som vi skal tage øretæver for, når vi skal ud og finde pengene - og at Venstre i den anden ende så kunne få lov til at lave politiforlig bare med luftige penge, nemme penge. Det går jo ikke.
Der er jo nødt til at være en sammenhæng i det, og derfor endte det også med, at Venstre, da det ønskede at tilslutte sig det forlig, vi andre havde lavet, kom til at betale med hård valuta ved at stemme for nogle besparelser, som vi andre alligevel havde tanker om at gennemføre.
Sådan er det altså også nødt til at ende.
Der er ikke nogen fribilletter i politik.
Det troede jeg Venstre godt vidste.
Nu ved man det hvert fald.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-15:
Nu skal jeg ikke kommentere hr. Knud Erik Kirkegaards fantasier, for det kunne vi jo få en lang diskussion ud af.
Men jeg vil blot sige, at vi i Socialdemokratiet selvfølgelig ser ændringsforslaget som et udtryk for, at loven naturligvis skal indrettes på en sådan måde, at den kan anvendes i videst mulig udstrækning og selvfølgelig inden for de gældende regler.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-15:
Jeg vil gerne bede om, at forslaget kommer tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling, for det ser ud, som om det vil være muligt at formulere nogle ændringsforslag, der kan føre til, at det ændringsforslag, Enhedslisten har stillet, vil blive overflødiggjort.
Ove Hygum (S), 1999-12-15:
Men jeg vil også godt understrege, at det i alle tilfælde vil være nødvendigt at foretage en konkret vurdering af, om den enkelte interesserede offentlige virksomhed vil kunne opnå en konkurrencemæssig fordel ved at få bevilget tilskud, og det er min vurdering, at det i sagens natur ikke på forhånd er muligt at fastsætte generelle afgrænsningskriterier eller retningslinjer for, hvilke virksomhedsområder der kan benytte sig af ordningen.
Tættere kan jeg ikke komme på en besvarelse
Det vil bero på den konkrete situation og en konkret vurdering.
Tom Behnke (FRI), 1999-12-15:
Frihed 2000 finder det positivt, at ministeren har stillet ændringsforslagene uden for betænkningen.
Men vi havde dog godt kunnet tænke os, at de var stillet på et noget tidligere tidspunkt, så vi havde nået at gå dem grundigt igennem og specielt holde dem op imod, hvordan forslaget så kommer til at se ud.
Det må vi se, om der bliver tid til frem mod
tredjebehandling
I hvert fald vil Frihed 2000 stemme for de af ministeren stillede ændringsforslag, som jo klart er en forbedring af lovforslaget.
Men lovforslaget var så dårligt i sit udgangspunkt, at det ikke er givet, at ændringsforslagene er nok til, at vi finder forslaget så positivt, at vi ved tredje behandling vil stemme for det.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-15:
Jeg vil bare sige, at Enhedslisten selvfølgelig er tilfreds med, at forsøget på at neutralisere de problemer, der var i lovforslaget, er lykkedes.
Der er kommet et forslag, som betyder, at man ikke skal begynde at spise mursten, så vi er tilfredse med ændringsforslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-12-15:
Dansk Folkeparti må afvise L 137, ligesom vi afviser L 138.
Man kan altså ikke være det bekendt.
Her rammer man mennesker, der både personligt og økonomisk står i en meget svær situation, som er præget af sorg over at have mistet en ægtefælle eller samlever.
Det er ikke Dansk Folkepartis menneskesyn.
Vi kan ikke være det bekendt at forfølge mennesker med besparelser helt ind i døden.
Ændringsforslaget fra socialministeren kan vi støtte, men nej til selve lovforslaget.
Jens Heimburger (KF), 1999-12-15:
Ved førstebehandlingen tilkendegav Det Konservative Folkeparti, at vi var positive over for den tanke om at udbrede efterlevelseshjælpen til flere grupper, der ligger i forslaget, og at det selvfølgelig især var møntet på de økonomisk svagt stillede mennesker i samfundet.
Samtidig var vi skeptiske over for den del af forslaget, der angik ansættelse af formue.
Her medtog man værdien af fast ejendom, altså friværdi i egen bolig, men her er der nu kommet en lille indrømmelse.
Jeg vil ikke betragte det som en stor sejr, men det er dog således, at Det Konservative Folkeparti nu kan støtte forslaget som helhed, idet vi mener, der er taget hensyn til de synspunkter, vi fremførte under førstebehandlingen.
Vi vil således stemme for forslaget ved tredje behandling.
Erik Larsen (V), 1999-12-15:
Som det fremgår af betænkningen, har Venstre valgt at redegøre for partiets stilling her ved anden behandling.
Vi har haft det synspunkt i Venstre, at det var urimeligt, at mennesker med meget små indtægter og måske en friværdi af en vis størrelse i huset ikke kunne få efterlevelsesydelsen.
Man kan jo som bekendt ikke spise mursten, og derfor har vi noteret os med tilfredshed, at socialministeren uden for betænkningen har stillet ændringsforslag, som jeg tidligere nævnte.
Vi kan fra Venstres side støtte ændringsforslaget.
Det er et skridt i den rigtige retning, og selv om vi måske kunne have ønsket os et lidt større skridt, er det dog en væsentlig forbedring af forslaget.
Jeg skal også meddele, at vi ved tredje behandling vil støtte lovforslaget som helhed.
Søren Søndergaard (EL), 1999-12-15:
Ja, det er en afgiftsforhøjelse på 50 pct., så vidt jeg lige kan regne ud, og hvis man bruger den metode generelt, kan det jo godt gå.
Men det, der er det interessante, er, hvad forhøjelsen skal bruges til at finansiere, og her er det jo meget interessant at konstatere, at det var noget, der indgik i det politiforlig, som blev forhandlet færdig før jul.
Det er jo ikke noget, der kommer til behandling her, men vi kan også konstatere, at det, der var begrundelsen for, at afgiften skulle stige, nemlig politiforliget, blev pengene overhovedet ikke brugt til. Så det er en ren afgiftsstigning, man pålægger folk, og det er vi imod.
Dorte Bennedsen (S), 1999-12-15:
Blot for at sætte ændringsforslaget ind i de rette dimensioner: Det drejer sig om en afgiftsforhøjelse på 200 kr., der skal betales én gang hvert 10. år.
Søren Søndergaard (EL), 1999-12-15:
Det lovforslag, der ligger her, lægger op til en stor stigning af pasafgiften, og størst for de fattigste.
Det er Enhedslistens opfattelse, at pas principielt burde være gratis.
Man skal ikke lægge skat på, at folk har mulighed for at rejse til udlandet, det bør være en del af statsborgerskabet.
Vi erkender selvfølgelig, at det kan være nødvendigt med afgifter i forskellige sammenhænge, men så må man selvfølgelig indrette de afgifter, så man i videst muligt omfang undgår en social slagside, og det er derfor, vi har stillet ændringsforslag om, at folk med lavere indkomster end den højeste dagpengesats fritages for stigningen.
Det er jo mærkeligt, men der er åbenbart megen retorik fra den kant. Man kan også undre sig over, at SF ikke vil støtte ændringsforslaget, for SF plejer jo at tale meget om, at de støtter de svagest stillede osv.
Men et forslag om at begrænse afgifterne for lige præcis dem, som har mindst, vil man altså ikke være med til.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-15:
Jeg kan konstatere, at det ikke kun var min fantasi, der var begrænset.
Ingen af ordførerene og heller ikke arbejdsministeren har kunnet angive konkrete eksempler på, hvordan dette her skulle kunne lade sig gøre i praksis.
Må jeg afslutningsvis citere, hvad det er, Konkurrencestyrelsen siger - bare for god ordens skyld: »Det er imidlertid vanskeligt at se, hvorledes virksomheder kan undgå at opnå en konkurrencefordel.
Selv om tilskuddet ikke må indregnes i virksomhedens prisfastsættelse, er Konkurrencestyrelsen i sit høringssvar gået ud fra, at det under alle omstændigheder vil tilfalde virksomheden, og medmindre tilskuddet på en for alle gennemskuelig måde kanaliseres hen til områder, der ikke er undergivet konkurrence, vil virksomheden således sandsynligvis opnå en konkurrencemæssig fordel.«
Så klart et sprog taler man i Konkurrencestyrelsen, og det vil, hvis man skal henholde sig til det, være praktisk taget umuligt at anvende ordningen inden for offentlige virksomheder.
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-15:
Jeg synes, der er en tendens til, at flertalspartierne trykker sig sådan lidt.
Der er selvfølgelig også lidt beklemmende ved at skulle stemme om sin egen løn.
Det er jo ikke behageligt.
Men jeg synes, det er underligt, at der ikke er nogen, der vil gå op og argumentere for visdommen i, at man modtager et eftervederlag, uanset hvor høj en indtægt man har, efter at man er holdt op i Folketinget eller som minister.
Det er lidt svært at forstå, at der ikke er nogen, der vil argumentere for visdommen i, at man altså skal have den dobbeltløn i et år, før der sker modregning.
Selve det at anerkende modregningen er selvfølgelig et fremskridt, men så gør det dog konsekvent.
Jeg vil godt stille et spørgsmål direkte til hr. Nødgaard.
Det er, fordi hr. Nødgaard argumenterer for, at man ikke skal ændre på det eftervederlagsforslag, der nu ligger, fordi det skal helst blive, som det hele tiden har været.
Men er det ikke temmelig inkonsekvent, at man ikke vil stemme for et ændringsforslag, der kunne føre til en vis rimelighed i forhold til behandlingen, når man er færdig som folketingsmedlem?
Er det, fordi man selv forventer at oppebære sådan en dobbeltindtægt, så man vil passe på, at man ikke stemmer for noget, der kunne risikere at blive vedtaget, noget, som kunne få indflydelse på, hvordan ens egen indtægt så ud bagefter?
Der er ikke nogen logisk forklaring på, at man skulle vente 1 år med at modregne i eftervederlaget, men Dansk Folkeparti vil godt have en profil, der hedder, at vi stemmer ikke for det her.
Men så burde man altså også stemme for det ændringsforslag, der sikrer, at man altså ikke oppebærer dobbeltløn, når man er færdig i Folketinget.
Arne Melchior (CD), 1999-12-15:
Når CD ikke kunne indgå i aftalen omkring trafikforhold, er den ene af hovedgrundene, der er altså flere, men den ene af hovedgrundene er jo netop dispositionerne vedrørende Københavns Havn.
Når hr. Jan Petersen sammenligner med Statsanstalten for Livsforsikring - jeg husker den sag, men ikke tydeligt nok - men den hed altså Stats anstalten for Livsforsikring, medens Københavns Havn dels hedder København, dels er en selvejende institution.
Og det er jo ganske rigtigt, som det bliver sagt, at jurister altid er uenige.
Lad os nu se retssagen og lad os høre, hvordan dommen lyder.
Vi synes, det er mere end betænkeligt.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-12-15:
Et enkelt og meget klart spørgsmål: Stoler hr. Jan Petersen og Socialdemokratiet primært på Justitsministeriets jurister eller på Trafikministeriets jurister?
For de siger jo ligesom to forskellige ting i de notater, vi har fået fremlagt.
Jan Petersen (S), 1999-12-15:
Nu er jeg ikke jurist, men når jeg læser, hvad jurister skriver, og de beskriver det så klokkeklart, som de gør i det responsum, så kan jeg ikke se, at der skulle være problemer i, at staten disponerer over sin egen formue.
Må jeg sige om selve muligheden for, at Københavns Havn kan fungere fremover: Jamen det bliver der taget hensyn til i den grad.
Det fremgår i øvrigt også af det lovudkast, jeg kender, at de værdier, der kan trækkes ud siden hen, skal trækkes ud under stor respekt for, at Københavns Havns udviklingsmuligheder skal være til stede.
Skulle vi ikke føre diskussionen på grundlag af et lovforslag, så kunne det jo være, vi havde lejlighed til at diskutere det på et grundlag, som også var forberedt fra Venstres side.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-12-15:
Hvordan forholder hr. Jan Petersen sig så til det faktum, at Trafikministeriet har lavet et tilsvarende notat, som klart tilkendegiver, at det er i strid med grundlovens § 73, hvis man vælger at inddrage havnens formue?
Jan Petersen (S), 1999-12-15:
Jamen altså læs lovforslaget, når det udkommer på fredag, hvis ikke jeg tager fejl.
Og hvorvidt man kan realisere visionen om Københavns Havn, ja, det vil fremgå af lovforslaget.
Der er lagt op til en ganske spændstig udvikling i Københavns Havn både af det, der fortsat skal være erhvervsinteresseområder, og af det, der skal være bolig- og erhvervsformål i øvrigt.
Så er der spørgsmålet om det retlige grundlag for det
Jeg har omhyggeligt læst Justitsministeriets beskrivelse
af de retlige forhold igennem, og jeg kan ikke se andet, end at regeringen har en vældig god sag, når den gør krav på at disponere over det, der er statens ejendom.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-12-15:
Nu har jeg overværet hr. Jan Petersens svar om Københavns Havn, og jeg vil meget gerne spørge, om hr. Jan Petersen kan garantere, at socialdemokraterne vil sikre, at havnens plan »Vision 2010« kan blive ført ud i livet
, selv om man tilsyneladende planlægger at konfiskere en del af midlerne.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Kan hr. Jan Petersen garantere, at det er juridisk korrekt, at man overhovedet kan gå ind og fratage midlerne, som man har planlagt?
Jan Petersen (S), 1999-12-15:
Jeg tror også, man kan finde svar fra Venstre, da Venstre regerede, hvor man har været nødt til at svare folk, der spørger en halv eller en hel time eller en dag efter, at der er lavet et forlig, at det må afvente lovforslagets fremsættelse, i respekt for at de, der har indgået aftalen, også skal gennemgå et lovudkast og fremsætte et lovforslag.
Derfor bruger vi den måde at svare på på vores hjemmeside.
Jeg kan da gerne supplere med den oplysning, at jeg ikke er redaktør af vores hjemmeside.
Jeg kender selvfølgelig godt nogle vurderinger af, på hvilket grundlag de tal fremkommer, men det mest seriøse er at give alle mulighed for at debattere det på det fremlagte grundlag frem for på grundlag af de notitser, jeg måtte kunne gå op og hente.
Så er hr. Thor Pedersen i gang med sin dårlige sag om Venstres måde at gå til politiforliget på.
Ja, der var flere betjente i det forlig, SF og CD indgik, end i det tilbud, som hr. Anders Fogh Rasmussen og hr. Bendt Bendtsen fik.
Det var der.
Forliget var bedre.
Det har hr. Peter Duetoft fuldstændig ret i, og det vil vi blive ved med at bekræfte, og vi kan vel også gå op og hente tallene, hvis vi får 5 minutter til det.
Det korte af det lange er, at der er indgået aftaler, der også vedrører de videregående uddannelser. Jeg kan ikke umiddelbart se, at det skulle afskære fru Hanne Severinsen fra at fortsætte sine samtaler.
Men når man ikke er med i en finanslovdrøftelse, så ved man, at så sker der indimellem noget.
Det er den pris, man betaler, når man lægger en strategi, der gør, at man ikke ønsker at deltage i møderne, fordi man kan risikere at skulle lægge ryg til, at når man bruger penge, så skal der betales. Jeg har faktisk svaret hr. Helge Adam Møller på den måde, jeg også svarede hr. Thor Pedersen, men til forskel fra mit svar til hr. Thor Pedersen vil jeg sige til hr. Helge Adam Møller, at jeg aldrig har betragtet det som et realpolitisk problem at lave et politiforlig med Det Konservative Folkeparti.
Det har jeg ikke.
Det er jeg enig i, det gjorde der, CD var med.
Vi var for så vidt også interesserede i, at vi fik en løsning, som dækkede Det Konservative Folkeparti.
Min kritik går alene på Venstres måde at agere på i skabelsen af forliget.
Den er, synes jeg, ganske usmuk.
Helge Adam Møller (KF), 1999-12-15:
Når hr. Jan Petersen hævder - og tilsyneladende støttet af hr. Peter Duetoft - at der ikke blev ændret noget som helst i det udkast til forlig, fra Det Konservative Folkeparti og Venstre blev koblet af forhandlingerne, og til vi var klar til at tilslutte os, så er det jo ikke rigtigt.
Det er historieforfalskning.
Det gjorde
hr. Jan Petersen, og hr. Jan Petersen kan sikkert huske, at det konservative krav gentagne gange lige indtil det øjeblik, det brød sammen, var, at vi ikke var tilfredse med mandskabsstyrken. Jeg står her med en notits af 18. november 1999, hvor der netop på konservativ foranledning er udarbejdet et forslag og en økonomisk ramme: Hvad vil det betyde, hvis vi skal have 100 betjente ekstra i år 2000, 200 ekstra i år 2001, 300 i år 2002 og 400 det sidste år?
Den har hr. Jan Petersen også, så hr. Jan Petersen ved, at det var et klart konservativt ønske i de fortsatte forhandlinger.
Hanne Severinsen (V), 1999-12-15:
Jeg synes, det er utroligt at høre hr. Jan Petersen sige: Så er vi fri for at høre på for meget.
Det er åbenbart sådan, at rigtige socialdemokrater gider ikke høre mere vrøvl.
Så meget for den demokratiske samtale her i dette land, så meget for, at man lige har modtaget en masse kritiske høringssvar, så meget for det, man har lyst til at rette ind, og så meget for den samtale, man har lyst til at have.
Normalt er det jo sådan, når det gælder de videregående uddannelser og i det hele taget uddannelsesområderne, at man laver noget bredere end lige det snævre, man er nået frem til her.
Thor Pedersen (V), 1999-12-15:
Jeg forstår ikke, hvorfor det skulle være nødvendigt for hr. Jan Petersen at give en beskrivelse af forløbet omkring politiforliget, som ikke er dækkende.
Det forslag blev præsenteret for hr. Anders Fogh Rasmussen og hr. Bendt Bendtsen fra Det Konservative Folkeparti for at få os til at acceptere afgiftsstigninger, gebyrstigninger, til at finansiere politiforliget.
Det sagde vi nej til.
Det var et tilbud til V og K, og det tilbud blev fastholdt, da regeringen kom på andre tanker og fremlagde besparelser til finansiering af politiforliget.
Så synes jeg, det er fantastisk, at den socialdemokratiske ordfører kan sige, at vi skal have et ansvar for de byrder, som regeringen sammen med andre partier i Folketinget lægger på danskerne, men som vi stemmer imod.
Der er ingen andre steder på finansloven, hvor der er tale om afgifter og højere gebyrer, som vi har noget ansvar for, når vi stemmer imod.
Det er lige så vel ATP-forhøjelser, som det er gebyr på pas, der kan finansiere det, som regeringen aftaler med andre partier.
Hvis der er nogen, der fifler, så er det regeringen.
Da vi indgik forliget, fik vi et klart tilsagn om, at der ikke var lavet aftaler til anden side om finansieringen, som havde noget at gøre med politiforliget.