runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Nu kan vi selvfølgelig diskutere, om vi skal have debatten om problemet med de nye grænser i Østeuropa i dag eller på et senere tidspunkt, men jeg synes i hvert fald, at det er nødvendigt, at vi får den debat.
For jeg synes ikke, det kan være rigtigt, at Tyskland f.eks. tvinger Polen til at lukke sine grænser og indføre voldsomt skrappe restriktioner over for Ukraine, og siger til Polen, at hele dette acquis skal gennemføres, når det rent faktisk volder en masse problemer.
Og jeg synes ikke, det kan være rigtigt, at den danske regering bare lægger sig i kølvandet på den tyske og den østrigske regering i det her spørgsmål og dermed kommer til at stå som de hårdeste i Europa.
Man vil godt lægge op til, at der bliver mere åbne grænser og bedre muligheder for flygtninge f.eks. Og samtidig arbejder man altså fra den danske regerings side på det stik modsatte: på at lukke grænserne mod øst! Men det kan godt være, ministeren ikke har tid til at høre på det i dag; det kan være, ministeren slet ikke gider den debat.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-10:
Jeg kan forstå på den socialdemokratiske ordfører, at Socialdemokratiet i miljøhenseende sidestiller almindelige kvægbrug med de store kemiske industrier, og jeg vil gerne høre, med hvilke bevæggrunde den socialdemokratiske ordfører sidestiller disse produktioner.
Søren Kolstrup (EL), 1999-02-10:
Jeg er enig med den socialdemokratiske ordfører i, at der på nogle punkter her er tale om et miljømæssigt løft, om end af begrænset karakter.
Men jeg vil gerne spørge fru Lis Greibe, om det ikke bekymrer fru Lis Greibe, at der i det, der så står om lister over godkendelsespligtige virksomheder, mere end antydes, at der kan ske en reduktion af den eksisterende danske liste over godkendelsespligtige virksomheder.
Hvad er egentlig perspektiverne dér?
Skal vi på den ene side opleve nogle fremskridt og så på et enkelt punkt eller måske flere opleve et tilbageskridt?
Lis Greibe (S), 1999-02-10:
Til hr. Søren Kolstrup kan jeg sige, at det drejer sig jo kun om, at man dér, hvor vi går over til branchemæssige godkendelser, eventuelt kan tale om en reduktion.
Til hr. Jens Vibjerg vil jeg gerne sige, at jeg vil meget hellere ligestille forholdet for kvægbrugene med det, at vi nu har svineproduktion og fjerkræbrug med inde i billedet.
Og husdyrbrugenes håndtering af gødning er nu blevet reguleret med hensyn til vandmiljøet, men der er altså ikke indført regler med hensyn til udslippet til luften, som hovedsagelig består af ammoniakfordampning.
Det er rimeligt, at også den form for forurening og miljøbelastning bliver taget med ind, og jeg kan ikke forstå, at hr. Vibjerg er så nervøs for det, for hvis det i virkeligheden ikke er noget problem, bliver der jo heller ikke problemer med at få godkendelserne.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-10:
Jeg kan godt forstå, at den socialdemokratiske ordfører hellere vil sammenligne det med fjerkræ og med grise, men det var jo rent faktisk ikke det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte om, hvordan det kan være, at Socialdemokratiet vil sidestille de almindelige kvægbrug med de store kemiske industrier, for det er jo det, man rent faktisk gør, og det er det, jeg gerne vil have den socialdemokratiske ordfører til at svare på.
Søren Kolstrup (EL), 1999-02-10:
Jo, jo, jeg siger tak for svaret fra fru Lis Greibe, men det, der i bemærkningerne til lovforslaget står om, at anden regulering eventuelt skal bestemmes sammen med Dansk Industri, bekymrer mig alligevel stadig væk.
Er det sådan, at Dansk Industri f.eks. skal have vetoret, eller hvad er det, der pludselig kommer ind i et ellers udmærket forslag?
Lis Greibe (S), 1999-02-10:
Til hr. Søren Kolstrup: Nej, selvfølgelig skal DI ikke have vetoret, men derfor er der vel ikke noget i vejen for, at man taler med branchen om problemerne, for der kan være forskellige argumenter, som det er vigtigt at få ind også i den debat, men der bliver ikke tale om vetoret som sådan.
Hr. Jens Vibjergs argumentation om, at man nu sammenligner kvægbrug med større forureningsindustrier, forstår jeg overhovedet ikke.
Det, det drejer sig om, er, at malkekvægbrug forurener lige så meget som svineproduktioner og fjerkræbrug.
Vil det sige, at hr. Vibjerg ønsker at trække disse to ud, fordi man pludselig ikke mener, at de forurener længere?
Hvorfor skal de tre brug ikke kunne ligestilles, hvis man mener, at der er den samme miljøbelastning?
Nu må jeg jo ikke stille spørgsmål, men det kan jeg så gøre, når hr. Vibjerg bliver ordfører.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-10:
Jeg må jo forstå det derhen, at fru Lis Greibe ikke kan svare på spørgsmålet, siden hun nu to gange har talt udenom.
Men så må jeg jo spørge: Hvis det er fra en miljømæssig synsvinkel, hvorfor skal man så ikke have de store lastbiler med?
Nu hørte vi i formiddags i Miljøudvalget, hvor stor forurening de bidrager med, og så var det da lige så relevant at have dem med.
Og man kunne nævne en lang række andre virksomheder.
Jeg vil gerne have et svar på det, jeg spørger om.
Lis Greibe (S), 1999-02-10:
Det glæder mig, at der ligesom er ved at ske en vis tilnærmelse til vores politik på det område.
Bare det nu holder.
Kvægbrugene kommer med, fordi de er forurenende.
De kommer med på samme måde, som svinebrugene kommer med, som fjerkræbrugene kommer med, og som de store forurenende virksomheder kommer med.
Og jeg kan ikke forstå, at det i sig selv skulle kunne holde dem ude, at det er en gruppe for sig i forhold til de andre husdyrbrug, og jeg kan slet ikke forstå sammenligningen med store industrivirksomheder.
Det er det, der er afgørende.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-10:
Som ordfører for Venstre på forslaget her, lovforslag nr. L 161,
vil jeg sige, at i sit udgangspunkt er det lovforslag egentlig meget fornuftigt, nemlig med hensyn til det, at vi nu får implementeret IPPC-direktivet.
Så vidt, så godt.
For vi må jo sige, at træerne gror ikke ind i himlen, når det er miljøministeren, der kommer med forslag, for også det her forslag har jo nogle overordentlig store svinkeærinder.
Tag f.eks. kvægbrugene, som nu er med.
Det er jo tankevækkende, at ganske almindelige kvægbrug af ministeren opfattes som værende i samme kategori som de største kemiske virksomheder.
Bedrifter, som kun arbejder med naturens egne stoffer - ja, det kan være økologiske kvægbrug - skal nu kategoriseres på linje med de store kemiske industrier. Høringssvarene er da også enormt kritiske.
Ja, selv Fødevareministeriet leverer jo, som jeg læser det, en sønderlemmende kritik af forslaget, og Strukturdirektoratet deler altså heller ikke lutter roser ud, og sådan kunne jeg jo blive ved igennem høringssvarene.
Og det må jo være lidt af et udtryk for ministerens proportionsforvrængning, når man på den måde griber fat i nogle ting, som jo ligger langt uden for det, direktivet beskæftiger sig med. Afsnittet om medarbejderindflydelse er jo også en af de ting, der er hentet helt ude i hampen, altså langt uden for det, der har med direktivet at gøre. Mange større virksomheder har allerede et samarbejde på det her felt i form af samarbejdsaftaler, samarbejdsfora og partsaftaler, hvor man ude i virksomhederne har et engagement i at løse de her opgaver.
Og der er også en række felter, der er styret i arbejdsministerens regi, så der er styr på det her.
Men det engagement, der viser sig ude i virksomhederne på det her felt, skal nu have en ordentlig en af hammeren.
Det er altså en gal vej at gå!
Og så er der jo bemyndigelser.
Lovforslaget er jo fyldt med bemyndigelser, og det vil sige, at vi rent faktisk ikke ved, hvad det er, vi på nuværende tidspunkt skal sige ja til.
Hvordan skal alle de, der nu har indgivet høringssvarene, egentlig forholde sig til lovforslaget, når det er fyldt med bemyndigelser, som man jo ikke ved hvordan ministeren vil føre ud i livet?
Det er simpelt hen en bemyndigelseslov.
Det, vi i hvert fald må have krav på nu, er under udvalgsarbejdet at få en opgørelse over bemyndigelserne og få en klar beskrivelse af, hvordan ministeren vil udmønte alle de her bemyndigelser.
Lovforslaget lægger i det hele taget op til et virkelig gennemgribende arbejde i udvalget, så vi kan få tilpasset det til direktivet, så vi kan få ensartede vilkår i det europæiske samarbejde - det, som vi jo alle sammen stræber efter - så vi kan få ens konkurrencevilkår og få en ensartet høj miljøstandard med fair konkurrence.
Direktivet er et stort plus, og hvis loven bliver udformet i direktivets ånd, kan vi også få en god lov.
Søren Kolstrup (EL), 1999-02-10:
Det var jo et morsomt indlæg, hr. Jens Vibjerg havde: Medarbejderindflydelse er noget godt, og det er der styr på i det her land.
Men netop hvis der er styr på medarbejderindflydelsen, gør det vel ikke noget, at vi skriver det ned på et stykke
Kan hr. Jens Vibjerg bekræfte, at jeg har forstået ham korrekt, at medarbejderindflydelse er helt i orden, og at der er styr på det?
Men så mangler vi bare den lille begrundelse: Hvad er det så, hr. Jens Vibjerg har imod, at man skriver det ned på et stykke papir?
Jens Vibjerg (V), 1999-02-10:
Medarbejderindflydelse er en vældig god ting; når medarbejdere og virksomheder arbejder sammen om tingene, så når vi de gode resultater.
Men når lovgiverne, når vi kommer og skal trække tingene ned over hovedet på dem med nogle firkantede regler i nogle bestemte kasser, så ødelægger vi den dynamik, der ligger i det samarbejde, man har ude i virksomhederne.
Det mener åbenbart også Enhedslisten.
Men i hvert fald Socialdemokraterne har jo åbenbart den opfattelse, at landet kan kun virke, hvis alt er reguleret ved lov og regler ned til mindste detalje, så den frie udfoldelsesmulighed overhovedet ikke kan eksistere.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Ja, nu erkender så Socialdemokratiet i modsætning til, hvad man sagde op til folkeafstemningen om Amsterdamtraktaten
, at der vil opstå situationer, der vil være juridisk problematiske. Det havde unægtelig tjent Socialdemokratiet til ære, hvis man havde sagt det til befolkningen, inden vi skulle stemme sidste år ved folkeafstemningen.
Men nu står vi altså i problemerne, og nu er man nået så langt ned i dem, at man er nødt til at erkende det.
Så vil jeg godt spørge: Hvordan vil man så løse det?
Ja, Venstre har sin løsning.
De vil ophæve undtagelsen.
Men jeg synes ikke, hr. Kaalund løftede meget af sløret, bortset fra at han sagde, at der ville opstå juridisk problematiske situationer.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge
Socialdemokratiets ordfører: Hvad vil man f.eks. gøre, når Eurodac overføres til det overnationale område?
Man vil jo meget gerne være med i dette fingeraftryksregister.
Det fik jeg indtryk af efter justitsministerens tale.
Men man kan jo ikke være med, eftersom det bliver overnationalt.
Hvad vil Socialdemokratiet så gøre?
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-10:
Så vil jeg godt spørge, om der er noget i den hidtidige retspraksis i forbindelse med brugen af § 73 i grundloven ved generel regulering, f.eks. af sociale ydelser, der antyder, at § 73 ville kunne bruges af folk, der føler, at de er blevet snydt, eller at deres efterløn er blevet eksproprieret.
Grunden til, at jeg spørger, er selvfølgelig, at der for mig at se er en modstrid i notatet mellem redegørelsen for, hvad den hidtidige retspraksis har været, og den konklusion, der meget bombastisk slutter notatet.
Charlotte Antonsen (V), 1999-02-10:
Jeg er ikke enig med fru Pernille Frahm i, at vi fortsat skal have det her på det mellemstatslige område.
Jeg mener, at det, der må være hensigten på lidt længere sigt, er, at Danmark bliver fuldgyldigt medlem igen også på det her område.
Men bortset fra det er jeg enig med SF i, at i mellemtiden er det da udmærket at have størst mulig åbenhed og offenlig indsigt.
Nu er det jo sådan, at vi lige er i gang med at revidere Europaudvalgets virkemåde, og i den forbindelse er vi faktisk blevet mere åbne, så jeg synes egentlig, vi har taget højde for de ting, der bliver sagt fra SF's side.
Og det ville jo være dumt, hvis vi nu skulle starte en ny procedure, når vi lige er blevet enige om en beretning.
Så jeg vil ikke stemme for SF's forslag, men det er vel næppe en overraskelse.
Der var en ting, jeg glemte at svare på før, som jeg godt vil svare på nu, det er til hr. Thulesen Dahl, og det er det her med en folkeafstemning.
Altså Schengen har intet at gøre med det danske forbehold, Venstre mener, det er en god idé, at vi har tilsluttet os Schengenkonventionen, og vi ser intet som helst behov for at sætte Schengenkonventionen til folkeafstemning, så svaret er nej.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Jeg vil godt spørge udenrigsministeren, om det ikke er korrekt, at den model med det dobbelte flertal faktisk allerede er faldet på gulvet.
Man kunne muligvis overtale Tyskland til at støtte den, men Frankrig, Belgien og Italien vil jo under ingen omstændigheder købe den model.
Og hvis det er tilfældet, hvad jeg altså beklageligvis tror det er, er vi så ikke i den situation, at ministeren står med ryggen mod muren, men bare ikke selv vil erkende det, fordi han har givet vælgerne et andet indtryk forud for folkeafstemningen?
Jeg vil godt spørge ministeren, om jeg under alle omstændigheder ikke kan få et notat sendt over om forhandlingssituationen og de muligheder, der ligger på nuværende tidspunkt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-02-10:
Hr. Keld Albrechtsen, som er medlem af Europaudvalget, kan jo bede om de notater, han ønsker sig, og det skal selvfølgelig blive efterkommet.
Sådan plejer det at være, sådan er det også her.
Det er rigtigt, at der ikke kunne skabes enighed om det såkaldte dobbelte flertal.
Jeg mener nu i øvrigt at kunne erindre, at netop Italien var tilhænger af det, eller ikke var modstander af det.
Der kunne heller ikke dannes enighed om en ændret stemmevægt, derfor blev spørgsmålet efterladt uløst efter Amsterdam, og det er dét spørgsmål, som nu venter på at finde en løsning i en ikke for fjern fremtid.
Vi vil få et bud fra det tyske formandskab i juni om, hvornår og hvordan man forestiller sig dette problem skal løses.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
»Vil ministeren oplyse, om regeringen forinden det endelige forlig om efterlønsreformen har foretaget en vurdering af dets konsekvenser i forhold til EU-retten, eventuelt ved at regeringen har konsulteret EU om forligets indhold inden vedtagelsen, samt oplyse, hvad regeringens holdning er til efterlønsordningens krav om, at man skal have bopæl i Danmark, i forhold til EU's regler om arbejdskraftens fri bevægelighed?«
Ove Hygum (S), 1999-02-10:
Regeringens vurdering af lovforslaget om fleksibel efterløn set i forhold til EU-retten fremgår af bemærkningerne til lovforslag nr. L 174, som jeg fremsatte den 5. februar 1999.
Efterlønnen er en særlig arbejdsmarkedspolitisk foranstaltning, der ikke er uforenelig med EU-retten.
Bopælskravet ændres ikke i den nye efterlønsordning.
Bopælskravet sikrer, at a-kasserne og de danske myndigheder kan føre den nødvendige kontrol med, at de øvrige betingelser for udbetaling af efterløn er opfyldt.
Bopælskravet er efter regeringens opfattelse ikke i strid med EU-retten.
Regeringen har ikke konsulteret EU i forbindelse med vurderingen af forliget eller fremsættelsen af lovforslaget og påtænker heller ikke at gøre det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Tak for besvarelsen.
Det er jo ikke noget nyt spørgsmål, kan man sige.
Allerede sidste efterår skrev Kommissionen jo til den danske regering og anfægtede lovmedholdeligheden af den gamle efterlønsordning i forhold til EU-reglerne.
Og de ting, som Kommissionen bed mærke i, og som Kommissionen mente var traktatstridige, er jo lige præcis områder, som ikke - som arbejdsministeren også her tilkendegiver - er ændret med den nye efterlønsordning, nemlig i sandhed primært bopælskriteriet, som Kommissionen rettede skytset mod.
Derfor vil jeg gerne supplerende spørge arbejdsministeren, om man efter den skrivelse, der kom, og det svar, der blev givet, efterfølgende har modtaget nogen reaktioner fra Kommissionen på spørgsmålet.
Det er klart, at Dansk Folkeparti naturligvis støtter regeringen i, at EU ikke skal blande sig i spørgsmålet, men samtidig kan vi jo også med gru konstatere, at EU-Kommissionen ser ud til at have en pointe, og at den skrivelse, der kom i sin tid, jo er en indledende skrivelse, der kan føre til en åbningsskrivelse og dermed en retssag ved EF-Domstolen.
Så derfor: Er der kommet nogen reaktion siden hen, og vil regeringen på et tidspunkt orientere Kommissionen om den her nye efterløn, eller vil man fastholde, at de regler, der er afgørende i forhold til EU-retten, er uafklarede eller uændrede, og at der derfor ikke er noget nyt i den forbindelse at komme med?
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-10:
Vi har lige hørt, at EU-Kommissionen har rettet henvendelse til regeringen vedrørende efterlønsordningen.
Og jeg vil godt spørge ministeren: Hvad agter ministeren at foretage sig, såfremt EU underkender den danske efterlønsordning?
Forestiller ministeren sig, at borgere fra de øvrige EU-lande kan komme på efterløn i Danmark?
Og så vil jeg godt lige tage en ting mere op.
Der har været stor uro omkring efterlønnen, og der har været store vanskeligheder i forhandlingerne med at få udmøntningen af loven til at hænge sammen.
Ove Hygum (S), 1999-02-10:
Det er rigtigt, som hr. Kristian Thulesen Dahl nævner det, at Kommissionen sidste år rettede en forespørgsel til den danske regering om reglerne for efterløn.
Og det er også rigtigt, som hr. Kristian Thulesen Dahl anfører i sit indlæg eller i sit spørgsmål, at der jo ikke er ændret i de regler i den ny efterløn, som Kommissionen kredser om i sin henvendelse til den danske regering.
Der findes vel i og for sig ikke nogen bedre dokumentation for, at det var en påstand, unionsmodstanderne var ude med i sin tid, om at vi skulle have foretaget ændringerne i efterlønsordningen på baggrund af et pres fra EU.
Der er ikke kommet nogen reaktion fra Kommissionen, efter at regeringen har svaret på Kommissionens forespørgsel, og jeg kan derfor ikke give nogen prognose for, hvad det videre forløb vil være i sagen, men vi har jo ofte før set, at en besvarelse fra regeringens side på en forespørgsel har resulteret i, at det så var det sidste, vi hørte i den pågældende sag.
Vi har tilbudt Kommissionen at give en uddybende mundtlig redegørelse for de danske regler, men har ikke fået nogen reaktion på et sådant tilbud.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Og det vil sige, at vi jo kan forestille os, at de personer vil forfølge deres klage, og at de eventuelt også vil gå videre i systemet for at få tilkendt det, de mener er en rettighed for dem.
Hvis man kommer ud i den situation, der jo ikke er utænkelig, hvad vil ministerens indstilling så være?
Vil den være, at Danmark står fast og tager en eventuel kommende sag med de her personer, som klager over ikke at få de rettigheder, de mener at være berettiget til, eller vil den være, at man så skal ændre grundlæggende i reglerne?
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi det jo ikke bare er Dansk Folkeparti, der er bange for denne her problemstilling.
Det er en lang række estimerede jurister uden for dette her hus, som har påpeget, at det bopælskriterium, der er i efterlønsordningen, er i strid med EU-Traktatens regler om arbejdskraftens fri bevægelighed, og derfor er det et spørgsmål, som regeringen selvfølgelig - hvilket jeg også kan forstå at arbejdsministeren gør - må tage meget alvorligt.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-10:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for svaret, men jeg synes alligevel, at jeg ikke i ministerens svar hørte noget om, hvad ministeren forestiller sig, hvis EU underkender efterlønsordningen, og så spurgte jeg, om ministeren kunne forestille sig, at udenlandske borgere i EU kunne komme på efterløn i Danmark.
Det næste, som jeg spurgte om, var omkring aftalerne med forligspartierne, og dér synes jeg da, det kunne være meget rart lige at få redegjort for, om der virkelig er nogle ekstra forhandlinger eller har været nogle ekstra forhandlinger omkring en tidsramme for efterlønnen eller et evalueringstidspunkt.
Ove Hygum (S), 1999-02-10:
Regeringen betragter også problemstillingen med megen alvor.
Vi føler, at vi er på sikker grund.
Efterlønsordningen er en arbejdsmarkedsordning, der i sin tid blev etableret, for at ældre medborgere kunne trække sig tilbage i Danmark og skaffe plads til unge medborgere på arbejdsmarkedet i Danmark.
En arbejdsmarkedsrelateret ordning, det står vi fast på, og vi er naturligvis rede til at deltage i det sagsforløb, der måtte opstå, hvis EU-Kommissionen vil indbringe sagen for Domstolen.
Med hensyn til hr. Mogens Andreasens spørgsmål vil jeg sige, at hvis hr. Mogens Andreasen vil vide noget yderligere om det lovforslag, der skal førstebehandles på førstkommende fredag, er det naturligt, at hr. Mogens Andreasen stiller et spørgsmål til arbejdsministeren herom.
Jeg anser ikke problemstillingen for værende omfattet af dagens § 20-spørgsmål. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
»Hvor stor tiltro mener ministeren at befolkningen kan have til den garanti for tilbagebetaling af indbetalte efterlønsbidrag, som Justitsministeriets notat herom er blevet brugt af regeringen til at give?«
Frank Jensen (S), 1999-02-10:
Justitsministeriet har endvidere udtalt sig om, hvorvidt retten til tilbagebetaling nyder beskyttelse efter grundlovens § 73 om ekspropriation.
Efter min og regeringens opfattelse kan befolkningen have stor tillid til, at den retsopfattelse, som Justitsministeriet har givet udtryk for, er rigtig.
Jeg erindrer i den forbindelse om, at vi har at gøre med nogle bidrag, som er indbetalt frivilligt, som udgør en ikke ubetydelig del af den samlede forventede efterløn, og som har karakter af en modydelse fra bidragsbetalerens side for at blive omfattet af efterlønsordningen.
Af grundlovens § 73 følger, at ingen skal afstå sin ejendom, medmindre der udbetales fuldstændig erstatning.
Jeg har derfor meget svært ved at forstå, hvis nogen mener, at staten bare kan inddrage de frivillige indbetalte beløb.
Det kan man selvfølgelig ikke efter grundloven.
Sådan er det, og sådan bør det også være.
Jeg tror faktisk, vi alle bør være enige om, at sådan skal det også være for fremtiden.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Først tak for svaret, som jo på ingen måde kommer bag på mig.
Men det, der er naturligt som det næste spørgsmål, er for det første lige at få slået fast, så der ikke er nogen som helst misforståelse om det - det tog et kvarters tid i Profilen i aftes for arbejdsministeren at komme dertil, men vi kan nok komme til det med det samme nu - nemlig at det notat, som Justitsministeriet har lavet, kun opererer med den situation, at efterlønnen fuldstændig afskaffes; det var punkt 1. Punkt 2: Når det så er bekræftet endnu en gang fra regeringens side, som det altså blev efter et kvarters tid i aftes i fjernsynet, kan vi så få et indblik i, hvor relevant det overhovedet er at diskutere sådan et notat.
For er problemstillingen ikke reelt den, at hvis man fremover mener, at efterlønnen skal laves om, hvis et flertal mener, den skal laves om, så vil man sandsynligvis ikke afskaffe ordningen? Så vil man sandsynligvis lave en række forringelser af ordningen, ligesom man har gjort det nu med det forlig, forligspartierne har indgået omkring efterlønnen.
Og spørgsmålet kunne jo relevant være: Hvad nu, hvis man sætter skatten op for udbetaling af efterløn?
Hvad nu, hvis man vælger at modregne i højere grad i folks indtægter, end man gør med de nugældende regler efter forliget, f.eks. omkring kapitalpensionsordningen?
Hvad så, får man så sine indbetalte penge tilbage?
Altså, sagt på en anden måde: Hvor går grænsen for, hvor store forringelser af efterlønsordningen, man kan lave, før § 73 træder i kraft og giver folk en beskyttelse i forhold til de indbetalte bidrag efter Justitsministeriets opfattelse?