Pernille Falcon (EL), 2004-01-29:
De seneste 10 års udvikling i folkeskolen betyder, at de musisk-kreative fag er blevet prioriteret alt for lavt.
Udviklingen med mange flere børn i klasserne, flere katedertimer, målplaner helt fra børnehaveklassen m.v. har medført, at billedkunst, litteratur, dans og drama i højere og højere grad bliver forvist fra skemaet og bliver henvist til temauger eller i bedste fald reduceret til det laveste timetal for dog at udgøre et eller andet minimum af kreativ indsats. Forslaget om støtte til kulturskoler skal ses som et tilbud til et bredt samarbejde mellem folkeskoler, fritidshjem, SFO'er og klubber samt musik- og kulturskolerne.
Kulturskolerne skal udbygges, hvor de findes, og etableres i de kommuner, der ikke har et undervisningstilbud i musisk-kreative fag.
Tilbuddet skal opfattes som et supplement til folkeskolen, og mange steder findes allerede det der frodige samarbejde og den udveksling, men der er også rigtig mange kommuner, der ikke har det.
Forskere har påpeget det øgede indlæringspotentiale, når kreative og musiske fag prioriteres på linje med de klassiske boglige fag.
Det er åbenbart ikke tanker, der umiddelbart vinder genklang i regeringsgangene i øjeblikket, i hvert fald ikke, når man skal se at få det finansieret.
Det er fremgået af debatten i dag, at man mener, at det alene er en kommunal opgave.
Nogle har sågar ment, at det er forældrenes egen opgave at finde et eller andet sted, hvor private har etableret sådanne tilbud.
Jeg vil godt i den forbindelse gøre opmærksom på, at ved at understøtte det fra statens side giver man kommunerne et incitament og en øget mulighed for at lave kulturskoler, men man får også signaleret, at man finder, at det er noget, der er værd at støtte, og at det er væsentligt.
Samtidig ligger der en vigtig forpligtelse til at sikre, at sådanne tilbud bliver oprettet og indrettet på en måde, så de også henvender sig til de grupper af børn og unge, hvis forældre traditionelt set ikke forholder sig til hele det her felt, for det er faktisk dem, der er mest i klemme i øjeblikket i den udvikling, der er.
Der er meget store grupper børn og unge, som ikke selv - og forældrene heller ikke - orienterer sig på det felt, og hvor det er fuldstændig uden for deres rækkevidde selv at få opsøgt og selv at finansiere adgang til at have med drama, billedkunst og kultur at gøre i det hele taget.
En skævhed i debatten i dag har jo været, at der meget er blevet talt om det, som om børn bare skulle overvære andres kunstudøvelse, men det er jo ikke det, der er tale om her.
Der er jo ikke tale om tvangsforanstaltninger, sådan som det fremgik af indlægget fra Dansk Folkeparti, hvor man vil tvinge nogen til at modtage disse tilbud.
for ved at få det etableret, at det så kan komme ud til en bredere skare end dem, hvis forældre i forvejen bare er meget oomærksomme på det og meget opsøgende og kan opsøge det på tværs af hele Storkøbenhavn. Så vi er glade for det her forslag.
Somme tider skal der jo modningstid til, og det kan da godt være, at der ved at få fremsat forslaget trods alt kan blive sat nogle tanker i gang hos regeringen.
Det er jo ikke et forslag, der vælter økonomien.
Det kan man ikke påstå.
Det kan da godt være, at man med en modningstid rent faktisk får lyst til at forholde sig til det og kommer ud over den der meget snævre opfattelse af, at det kun skal etableres, såfremt der skal laves egentlige fødekæder til statslige kulturuddannelsesinstitutioner.