Kristian Jensen (V), 2006-03-30:
Regeringen kan derfor ikke anbefale, at skattestoppet for ejendomsværdibeskatningen ophæves og der sker yderligere stigninger i boligskatterne.
Regeringen kan heller ikke støtte, at skattelettelser skulle gives på en sådan måde, at det skader lysten til at arbejde og til at uddanne sig.
Mere end 1 million familier i ejerbolig vil netto få en skattestigning, hvis SF's beslutningsforslag blev gennemført.
Det kan regeringen ikke acceptere.
I modsætning til SF mener regeringen, at det er vigtigt, at det er økonomisk attraktivt at arbejde, hvis en fortsat høj beskæftigelse skal sikres.
Derfor er regeringen af den opfattelse, at eventuelle indkomstskattelettelser skal udformes, så de vil have den mest gavnlige effekt på tilskyndelsen til at arbejde.
SF's forslag forbedrer ikke incitamentet til at arbejde, og beslutningsforslagets indkomstskattelettelser er direkte skadelige for lysten til at uddanne sig.
Regeringen ønsker derimod at sænke skatten på arbejdsindkomst, når der er økonomisk råderum til stede, men der skal være tale om reelle skattelettelser.
Pengene skal ikke komme fra højere boligskatter.
Det er ingen kunst at flytte skattebyrden fra den ene lomme over i den anden lomme, og i sidste ende bliver den slags omlægninger altid dyrere for borgerne.
Derfor vil merprovenuet for ejendomsskatterne være mindre end den umiddelbare provenuvirkning på 6,4 mia. kr., som er angivet i beslutningsforslaget.
Hertil kommer, at forslaget samlet set vil indebære en betydelig forringelse af tilskyndelsen til at arbejde og til at tage en længerevarende uddannelse, og dermed vil provenuet fra indkomstskatterne falde som følge af beslutningsforslag nr. B 75.
At forslaget mindsker arbejdsudbuddet, skyldes for det første, at boligskatter påvirker tilskyndelsen til at arbejde, på samme måde som den direkte beskatning af arbejde gør.
Mursten kan ikke betale skat.
For det andet har indkomstskattelettelserne i B 75 ikke nævneværdig effekt på arbejdsudbuddet, idet både beskæftigede og overførselsindkomstmodtagere får samme lettelse.
Indkomstskattelettelserne i B 75 betyder til gengæld, at det bliver langt mindre attraktivt at tage en lang videregående uddannelse.
SF's forslag vil direkte modarbejde regeringens målsætning om at styrke uddannelsesniveauet og udvikle Danmark til et førende vækst-, viden- og iværksættersamfund.
Det er fortsat regeringens mål gradvis at sænke skatten på arbejde i det danske samfund.
Det skal altid kunne betale sig at arbejde og uddanne sig, og det skal også kunne betale sig at yde en ekstra indsats.
Det opnår man ikke ved at straffe boligejerne.
Regeringens skattestop hindrer netop sådanne skatteomlægninger, hvor en skat hæves for at finansiere en anden skat, der skal sættes ned.
En omlægning som den, SF foreslår, kan derfor ikke rummes inden for rammerne af regeringens skattepolitik.
Mange af de mere end 1 million familier i ejerbolig, der netto vil få en skattestigning af SF's forslag, er familier med relativt beskedne indkomster.
Næsten 300.000 husstande med en årsindkomst på under 200.000 kr. om året før arbejdsmarkedsbidrag vil få en samlet skattestigning på knap 820 kr. i gennemsnit, og for husstande med en indkomst på under 100.000 kr. om året er den gennemsnitlige skattestigning i samme størrelsesorden som for en familie med en indkomst på over 800.000 kr.
En højere skattebelastning af landbrugsjorden vil øge landbrugets produktionsomkostninger og i sidste ende betyde nedlæggelse af landbrug og dermed arbejdspladser i de dele af landet, hvor der i forvejen er få beskæftigelsesmuligheder.
Hertil kommer, at forslaget primært vil skade de yngre landmænd, som ofte har måttet betale en høj pris for deres ejendomme.
Skattestoppet er ofte blevet anklaget for at begunstige boligejere og skævvride fordelingen i formue mellem ejere og lejere.
Men faktisk har skattesystemets såkaldte støtte til den del af befolkningen, der bor i egen bolig, ikke været mindre i årtier.
Den meget kraftige reduktion af støtte skyldes, at det lave renteniveau reducerer værdien af rentefradragsretten, og at selve rentefradragsretten er sat ned igennem de sidste mange år.
Regeringen genkender således ikke det billede, der tegner sig i beslutningsforslaget, nemlig at lejere brandskattes i forhold til boligejere.
En vurdering af, om ejerboligerne beskattes mere eller mindre lempeligt end lejere, bør indeholde en analyse af samtlige subsidier til de pågældende boligsegmenter og ikke kun subsidiet til ejerboliger.
For mig er det vigtigt, at alle grupper oplever en indkomstfremgang, også at de fattige bliver rigere.
Skattestoppet betyder, at de med de mindste indkomster har fået sikkerhed for, at de ikke skal betale mere i grønne afgifter og i skatter.
Tidligere steg især de grønne afgifter hvert eneste år.
Det belastede især familier med små indkomster.
Regeringen har allerede vist, at den kan tilvejebringe råderummet for reelle skattelettelser, uden at andre skatter sættes op.
I 2004 blev der for første gang i årtier gennemført reelle skattelettelser på næsten 10 mia. kr., lettelser, som fortrinsvis kom dem med de mindste og mellemste arbejdsindkomster til gode.
Tages der yderligere hensyn til suspension af SP-bidraget, øges det økonomiske råderum for den typiske arbejderfamilie dermed med godt 21.000 kr. om året i forhold til en videreførelse af pinsepakken.
Eventuelle skattelettelser skal målrettes yderligere nedsættelse af skatten på arbejde for almindelige mennesker og dermed styrke de økonomiske incitamenter til både at arbejde og uddanne sig og gøre en ekstra indsats.
Det er vigtigt, hvis Danmark også fremover skal kunne klare sig i en mere global verden og dermed kunne fastholde det høje, generelle velstandsniveau, som kommer alle danskere til gode.
Regeringen afviser på denne baggrund beslutningsforslaget.