Villy Søvndal (SF), 2003-05-08:
I SF har vi hele vejen igennem uden forbehold af nogen art
støttet tankerne bag den udvidelsesproces, vi nu skal vedtage her i Danmark.
Vi havde gerne set, at man var gået endnu videre i forhold til en hurtigere tilnærmelse mellem de leveforhold, der er i de nye ansøgerlande og er i de nuværende, men vi anerkender selvfølgelig, at det, vi skal tage stilling til, er det kompromis, der er lavet under det danske formandskab.
Og jeg vil gerne lykønske Udenrigsministeriet med det store arbejde, som Udenrigsministeriet har bidraget med i den sammenhæng.
For os at se
er en af hovedpointerne, at det er en meget stor udvikling og en vigtig sikkerhedspolitisk udvikling for Europa og for Danmark.
Det er jo interessant og lidt ubemærket i den offentlige debat, at Europa faktisk har reduceret sine militære udgifter dramatisk fra begyndelsen af 1990'erne og frem til i dag, uden at vi af den grund har udsat os selv for en sikkerhedsrisiko, fordi vi har været optaget af et langt bredere og efter min opfattelse langt klogere sikkerhedspolitisk koncept, der hedder at skabe sikkerhed ved også at sikre udviklingen i områderne omkring os. Der er slet ingen tvivl om, at det at løfte levestandarden i vores nabolande formentlig er den bedste sikkerhedspolitiske investering, vi overhovedet kan foretage os, og derfor har vi også en egeninteresse i en sådan udvidelse.
Vi har også en interesse i det i forhold til at udviske gamle skel, også økonomiske skel.
Det er klart, at en verden, der består af så store uligheder, som vi ser, efter SF's opfattelse aldrig bliver en fredelig verden.
Selv om jerntæpper falder, vil de, hvis de bliver erstattet af nye sølvtæpper, være en konstant kilde til uro. Vi havde som sagt gerne set, at man var gået endnu videre, også økonomisk, i de forhandlinger, der pågik, med henblik på hurtigere at udviske de forskelle, der er, og som formentlig vil bestå i en ganske lang årrække.
Det tog desværre meget lang tid at nå så langt.
Det er nu vigtigt, at vi sikrer, at vi ikke får A- og B-medlemmer i forhold til økonomien mellem de gamle EU-lande og de nye EU-lande, men det må man jo også sige at vi har nærliggende muligheder for.
Vores muligheder er vel i virkelighedens verden følgende: Det ene er at flytte nogle af de strukturfondsmidler, der i dag gives til de fattige områder, til de nye fattige områder i det udvidede EU og sikre nogle betingelser for at opnå de strukturfonde, der gør, at også de rigtig fattige områder kan få dem i virkeligheden.
Det andet er så hurtigt, det overhovedet er muligt, at afskaffe de landbrugsstøtteordninger, der stadig udgør næsten halvdelen af EU's budget, og føre dem over til langt mere dynamiske udviklinger i form af strukturfondsmidler og dermed sikre, at pengene i anden omgang bliver brugt til hurtigere at udviske de skel, som vi har brug for bliver udvisket.
Det var, synes jeg, en meget positiv tale fra Venstres side om konsekvensen af udviklingen i de østeuropæiske lande de seneste år.
Jeg synes, at man skal have blik for, at vel var det godt, at de vandt demokratiet - det er der slet ingen tvivl om - og vel er det godt, at vi nu nærmer os hinanden.
Men den pris, nogle har betalt, er en usædvanlig høj social pris i form af en ny type ganske brutal social fattigdom i nogle af de nye lande.
Dér har vi brug for hurtigt at sikre de fornødne midler, både sociale midler og strukturmidler, der gør, at den fattige del af befolkningen også oplever fordelen ved det politiske skifte og den politiske samling i Europa.
Jeg vil så runde af med at sige - min tid er gået - at vi støtter helt uden forbehold denne udvidelse.
Vi synes, der er rige muligheder i at afvikle nogle strukturer, der under alle forhold er uhensigtsmæssige.