runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2006-10-10:
Altså, det var en socialdemokratisk ledet regering, som anbefalede udvidelsen.
Det er os, der har haft samarbejde med Rumænien og Bulgarien.
I min egen ministertid havde vi et fremragende samarbejde på miljøområdet.
Noget af det første og mest deprimerende, den nuværende regering gjorde, var at afbryde samarbejdet med Rumænien og Bulgarien, afbryde alle de projekter, hvor vi ikke selv kunne hente lidt profit hjem ved, at vi så slap for at gøre så meget på klimaområdet f.eks.
Jeg synes, det er deprimerende at høre fru Antonsen, uanset om det er her eller andre steder, hele tiden yppe kiv mellem de partier, der står bag den danske europapolitik.
Det tjener ikke noget som helst formål med den her, synes jeg, lidt primitive polemik.
Vi har været positive over for Rumænien og Bulgarien fra dag et.
Vi har samarbejdet med Rumænien og Bulgarien, men efter at have læst Kommissionens rapport sidste år sagde vi: Lad os nu afvente den endelige indstilling fra Kommissionen, også for at være med til at lægge pres og støtte de progressive kræfter.
Det har vi forklaret; Præsidiet har været i Rumænien, og vi andre har haft mange kontakter både med rumænske og bulgarske venner.
Jeg tror, der er fuld forståelse for, at det har været den danske holdning.
Nu er det altså afklaret, og nu er glædens dag kommet, og selv fru Charlotte Antonsen vil ikke kunne ødelægge min glæde denne dag.
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Min bemærkning går på hr. Svend Aukens bemærkninger om, at et medlemskab vil føre til fremskridt.
Hvis man nu fører den logik ud i sin yderste konsekvens, vil det jo betyde, at man skulle tilbyde alle lande, der i øjeblikket ansøger om EU-medlemskab, medlemskab med det samme, for så vil alt kun gå meget bedre.
Hvis vi bruger den logik i forhold til Tyrkiet, som jo også er ansøgerland, må hr. Svend Auken jo i dag oppe fra Folketingets talerstol også være tilhænger af, at Tyrkiet på de nuværende betingelser bliver medlem af EU, for så vil fremskridtene også være større i Tyrkiet, end de ville have været i den situation, som vi står i nu, om jeg så må sige, hvor Tyrkiet ikke er medlem af EU.
Synes hr. Svend Auken ikke, at den logik, som hr. Svend Auken præsenterer Folketinget for her i dag, er en smule simplificeret, for forsimplet og ikke tager hensyn til den konkrete situation, som er meget alvorlig, hvor optagelsesbetingelserne ikke er opfyldt?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Vi har ikke nogen dogmatiske problemer med at optage hverken Bulgarien eller Rumænien.
Som den tidligere ordfører, hr. Svend Auken, var inde på, er jeg fuldstændig overbevist om, at det er både dejlige og venlige mennesker, der bor i Bulgarien og Rumænien.
Jeg skal dog sige, at jeg kun har nævnte kilde at bygge det på, men den betragter jeg så også som havende en vis validitet.
Vi har intet problem med hverken Bulgarien eller Rumænien, men vi har et problem med, at de lande er kendetegnet ved at have nogle meget, meget alvorlige problemer.
Tag kriminalitetsområdet, hvor trafficking, som jeg ved optager fru Holmsgaard meget, er et utrolig stort problem.
De kan ikke håndtere det, og det vil brede sig ind i de 25 etablerede EU-lande ved de udvidede bevægelsesfrihedsmuligheder, som et medlemskab giver de to landes borgere.
Helle Sjelle (KF), 2006-10-10:
Det, jeg kan konstatere, og det, jeg hæfter mig ved, er, at der har været problemer med optagelsen af Bulgarien og Rumænien.
Men jeg hæfter mig også ved, at der er kommet nogle foranstaltninger i stand, så det vil være muligt at optage landene i 2007, og det synes vi er positivt i Det Konservative Folkeparti.
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Også mit spørgsmål til fru Helle Sjelle drejer sig om, hvorfor man også i Det Konservative Folkeparti har så travlt, som man har.
Fru Helle Sjelle oplistede egentlig meget godt, synes jeg, de problemer, der er, og de overvågningsmekanismer, som er sat i værk.
Kan fru Helle Sjelle ikke bekræfte over for mig, at når vi ser på den mængde overvågningsmekanismer, der er, og den mængde områder, som bliver overvåget, når der er tale om optagelse af et nyt EU-land, har man aldrig tidligere accepteret at lade så megen overvågning fortsætte, efter at man nu vil give grønt lys for optagelse af et nyt medlemsland i EU?
Og synes fru Helle Sjelle ikke, det er en glidebane, og at det er problematisk?
Rune Lund (EL), 2006-10-10:
Synes fru Helle Sjelle ikke, at det bekymrer?
Jeg synes, det er bekymrende, og jeg har flere venner eller flere allierede, eller hvad man nu skal sige.
Jeg står her med den ledende artikel i Jyllands-Posten fra den 28. september i år, og Jyllands-Posten skriver: Europa-Kommissionen har vist Rumænien og Bulgarien en usædvanlig gestus ved at sige god for deres optagelse i EU allerede i 2007, selv om det sker i forvisning om, at landene først senere vil opfylde visse af betingelserne for medlemskab.
Det virker dristigt.
Dristigt skriver Jyllands-Posten.
Jeg ved ikke, om man kan kalde det dristigt, jeg vil hellere kalde det dumt, så spørgsmålet er: Kan fru Helle Sjelle ikke bekræfte, at man ikke har gjort sådan før, og synes fru Helle Sjelle ikke, det er bekymrende, også for de lande, som måske vil søge medlemskab af EU i fremtiden?
Charlotte Antonsen (V), 2006-10-10:
Nu er der selvfølgelig begrænset taletid, men hr. Messerschmidt glemmer at sige, at det ikke er sådan, at de to lande bare kommer med.
Der vil være en skærpet sikkerhedsmekanisme for at sikre, at de faktisk overholder reglerne.
Hr. Messerschmidt glemmer også helt at tale om, at det fra dansk side hele tiden har været vigtigt at få de baltiske lande med, og at de forskellige lande har haft forskellige ønsker til, hvilke lande de syntes først skulle med i EU.
Er det ikke det, der er forklaringen?
Er problemet for Dansk Folkeparti ikke, at man simpelt hen ikke anerkender de her store kompromiser, som EU bygger på, altså det, at man for at blive enige om noget er nødt til at bøje sig mod hinanden?
Dansk Folkeparti er jo optaget af kriminalitetsbekæmpelse, og derfor vil jeg gerne spørge om en ting til: Er det ikke lige præcis den bedste mulighed, vi her i Danmark har for at bekæmpe organiseret kriminalitet, at Bulgarien og Rumænien søger medlemskab, og at de bliver medlemmer?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Nu skal jeg overhovedet ikke kommentere Socialdemokratiets eventuelle slingrekurs.
Det er fru Antonsens regering, der bygger sin EU-politik på benævnte parti, så det vil jeg slet ikke komme ind på.
I forhold til selve optagelsesforhandlingerne er det da fuldstændig rigtigt, at det heldigvis har været diskussioner og forhandlinger, der har kørt længe – jeg tror, at det er over 30 kapitler, der har været åbnet med de to lande – men det ændrer jo ikke på det fuldstændig hovedløse i, at man på forhånd, inden forhandlingerne er afsluttet, lægger sig fast på, at optagelsen kan finde sted senest 2008, og at man oven i købet på trods af de enormt store problemer, som vi kan se på alle områder inden for de fire bevægelsesfriheder, vælger at sige, at det skal ske i 2007.
Det giver ganske enkelt ikke mening.
Charlotte Antonsen (V), 2006-10-10:
Jeg forstår da fuldt ud hr. Messerschmidts forundring over slingrekursen i Socialdemokratiet i denne sag.
For det er da klart, at hvis man står i januar måned og føler, at man har fået en allieret i modstanden mod, at Bulgarien og Rumænien til den tid skal ind, må man da få et meget ejendommeligt indtryk, når man så her 6 måneder efter faktisk hører det modsatte fra det samme parti – endda fra den samme ordfører.
Grunden til, at jeg gerne vil stille et spørgsmål til hr. Messerschmidt, er, at hr. Messerschmidt får det til at lyde, som om man bare har trukket et nummer i en automat, og så kommer Bulgarien og Rumænien ind.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Messerschmidt: Er det ikke korrekt, at den optagelsesprocedure med Rumænien og Bulgarien har været gennemført over en 10-årig periode, og at det først meget sent er kommet ind, at det blev lovet, at de kunne komme ind i 2007 eller 2008?
Det er altså ikke noget med, at to lande en dag henvender sig, og så får de at vide, at de kan komme ind i 2007 og 2008, men det var faktisk en meget lang proces, inden man gav dem de to årstal som senest mulige optagelsesdatoer.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Næh, det er der sådan set ikke noget nyt i.
Jeg kan da konstatere, at hun har været fysisk til stede.
De ting, jeg giver udtryk for her, er fuldstændig i overensstemmelse med det, som jeg tidligere har fremført.
Jeg kan også sådan af hensyn til fru Holmsgaards historik f.eks. oplyse, at Dansk Folkeparti i Europa-Parlamentet rent faktisk stemte for fem af de landes optagelse, som vi optog i 2002, men stemte imod fem andre.
Så i modsætning til fru Holmsgaard har Dansk Folkeparti faktisk en meget pragmatisk tilgang til det her.
Vi vurderer hvert land ud fra, hvilket udviklingsstadie det er på, og om det er til skade eller til gavn for Danmark og for Europa.
Vi siger ikke bare blindt ja, når Kommissionen dikterer et eller andet.
Det kunne være, at fru Holmsgaard skulle tænke noget nærmere over det.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-10-10:
Er det en ny politik fra Dansk Folkepartis side, at man går ind for Rumæniens og Bulgariens optagelse, men at man nu bare siger, at det desværre ikke kan ske i 2007, og at det ikke kan ske i 2008?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-10-10:
Angående Danmarks position vil jeg godt sige: Jamen det har jo været fuldstændig klart fra starten, at Dansk Folkeparti ikke er enig i den kurs, som bl.a. fru Charlotte Antonsens eget parti har valgt og i øvrigt har fundet mandatflertal for sammen med det parti, som hun nu betegner som værende ude på en slingrekurs.
Det synes jeg fru Charlotte Antonsen måske burde tænke lidt over i fremtiden.
Med hensyn til sikkerheden og kriminalitetsbekæmpelsen er sagen jo, at man i dag har samarbejdsaftaler og er i dialog med både Bulgarien og Rumænien.
Man tilstræber et frit marked for både fysiske varer og kapitalbevægelser og andre gode ting, så det er jo ikke sådan, at hvis Bulgarien og Rumænien ikke kan komme med i 2007 eller 2008, vender man dem ryggen – overhovedet ikke.
Så synes jeg lige, det er værd at stille det modspørgsmål, om fru Charlotte Antonsen ikke tror, at trods alle de forbehold, man har stillet i traktaten, vil den bulgarske mafia været meget årvågen over for den mulighed, der nu ligger i traktaten for at få fri bevægelighed i Unionen, i hvert fald i 6 måneder.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-11:
Jeg er meget glad for, at vi nu har slået fast, at man ikke kan sætte tal på og dermed dokumentere den påstand, at der skulle være kommet flere i arbejde på baggrund af starthjælpen, men at man kun kan snakke om selvforsørgelse.
Så bare til det sidste, for jeg ved ikke, om det er en misforståelse, eller om det bare er sådan et forsøg på at tale udenom
: Problemet er jo, at hvis man sammenligner folk på kontanthjælpsniveau med folk på starthjælpsniveau, da vil det, at den ene ægtefælle kommer i arbejde, meget, meget hurtigt og meget, meget let kunne betyde, at den anden ikke kan få nogen ydelser, simpelt hen fordi ydelsen er så lav. Så hvis man gør starthjælpsydelsen rigtig, rigtig lav, vil den ene ægtefælles arbejde bare i nogle få timer betyde, at den anden ikke kan få en krone.
Det er jo derfor, tallene er forskellige.
Det er jo i virkeligheden det, der er forklaringen på, at der er forskel på de mennesker, der var på kontanthjælpsniveau før i tiden, og de mennesker, der er på starthjælp i dag.
Er det ikke også en del af forklaringen ifølge ministeren?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-10-11:
Det passer ikke.
Jeg har heller ikke påstået, at jeg har et præcist tal, men der er flere, og vi er blevet bedre i dag til at få folk, der er på starthjælp i den første periode, hvor de er i landet, i beskæftigelse end tidligere, hvor det var på kontanthjælpsniveau.
Og så gælder mit svar også, hvis det er ægtefællen, der er kommet i beskæftigelse: Vi har generelt et system i Danmark med gensidig forsørgelsespligt over for ægtefællen.
Det har vi også i kontanthjælpssystemet, og det er vel ikke så ringe, hvis det så er ægtefællen, der er kommet i beskæftigelse, og familiens økonomi dermed samlet er blevet styrket.
Det er da den rigtige vej, og det er måske også vejen til at trække ægtefællen i retning af beskæftigelse?
Det skal vi vel ikke gøre til et problem?
Lotte Bundsgaard (S), 2006-10-11:
Det, som vi har fået bekræftet nu, er, at ministeren ikke kan dokumentere, at det er starthjælpen, der har gjort, at flere er kommet i arbejde.
Årsagen til det kan være svær at finde, men en af grundene kan nok være, at vi har haft en økonomisk højkonjunktur, der har gjort, at langt flere heldigvis er kommet i beskæftigelse.
Så det er ikke muligt for ministeren at dokumentere.
Hvad der derimod er muligt at dokumentere, er, at starthjælpen er med til at skabe en øget ulighed i vores samfund.
Nu er der jo sådan lidt diskussion i dag om, hvad regeringen mener om ulighed, så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren, om grunden til, at ministeren går ind for starthjælp, er, at ministeren er enig med nogle af sine ministerkollegaer i, at øget ulighed skaber dynamik i et samfund.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-10-11:
Det her handler overhovedet ikke om ulighedsdebatten.
Det her handler om, hvor gode vi er til at få folk i beskæftigelse.
Det er noget, som regeringen er utrolig optaget af.
Og ja, vi skal være utrolig glade for, at vi har økonomisk højkonjunktur i øjeblikket.
Jeg vil bare lige sige, at de seneste tal vi har, også dem fra DA, altså er fra 2005, så vi har stadig væk til gode at se forhåbentlig endnu bedre tal, når vi får tallene fra 2006, hvor den egentlige højkonjunktur for alvor er slået igennem.
Regeringens ambition er at få så mange i beskæftigelse som overhovedet muligt og ikke som hr. Jørgen Arbo-Bæhr at stemple nogen og sige, at der er en gruppe, som ikke kan komme med på vognen.
Sådan giver regeringen ikke op.
Vi vil udnytte den her situation så meget, som vi overhovedet kan, til at sikre, at vi kan få flere med på vognen, få flere i beskæftigelse, som ellers har haft lidt svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet.
Lotte Bundsgaard (S), 2006-10-11:
Ministeren svarer ikke helt på mit spørgsmål.
I dag har vi fået konstateret, at årsagen til, at der er kommet flere i arbejde blandt flygtninge og indvandrere, højst sandsynligt er, at der er højkonjunktur i det danske samfund – en højkonjunktur bl.a. baseret på de sidste 10 års politik i det danske samfund.
Det er fornuftigt, og det er vi jo glade for.
Hvad ministeren ikke har dokumenteret
er, at starthjælpen har gjort, at der er flere, der er kommet i arbejde, at fattigdom fører til, at der er flere, der kommer i arbejde.
Derfor mener jeg, at ministeren bør svare på mit spørgsmål: Er ministeren enig med de ministerkolleger fra regeringen, der siger, at ulighed skaber dynamik i et samfund?
Mener ministeren, at ulighed og øget fattigdom er med til, at der er flere, der kommer i arbejde, eller er det andre ting, der skal til, for at vi får beskæftigelsen endnu længere op?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-10-11:
Jeg vil bare igen afvise, at det her overhovedet handler om ulighed.
Det her handler om, at regeringen siden 2001 har arbejdet målrettet på at sikre en bedre integration her i Danmark.
Der er taget en lang række initiativer, bl.a. indførelsen af starthjælpen kombineret med et langt bedre integrationsforløb og en langt bedre indsats fra kommunerne med hensyn til at få flygtninge, der kommer til landet, i beskæftigelse.
Det virker.
Vi kan ikke måle isoleret på starthjælpen, det er i det hele taget svært, og det tror jeg ikke man kan på nogen parametre, men jeg er ikke i tvivl om, at starthjælpen – og det står jeg ikke alene med, også uden for regeringen og regeringspartierne har man den opfattelse – har sin effekt.
Så vil jeg bare igen slå fast, at det her handler om at få folk i beskæftigelse, og det her handler om at gøre folk selvforsørgende.
Det er regeringens målsætning, og det vil vi blive ved med at stræbe efter.
Morten Østergaard (RV), 2006-10-11:
Om effekten må vi jo i hvert fald konstatere, at mere end hver anden af dem, der i dag er på starthjælp, har helbredsproblemer, og en fjerdedel er i arbejde efter 2-3 år.
Så må man jo overveje, om man synes, at det er velafbalanceret.
Ministeren siger hele tiden: Målet er, at folk skal i beskæftigelse, og vi kan dokumentere, at flere er blevet selvforsørget.
Jeg synes, det fremgår ret klart både af rapporten og af de andre spørgsmål i dag, at der er en markant forskel, for det, at man optræder i statistikken som selvforsørget, betyder altså ikke nødvendigvis, at man er beskæftiget.
Det, der er afgørende her, er, at det kun er en fjerdedel, der er i arbejde efter 2-3 år.
Men jeg er da glad for svaret til fru Lotte Bundsgaard om, at det ikke handler om ulighed.
Derfor vil jeg spørge ministeren her til sidst: Er vi ikke enige om, at det da var bedre, om vi kunne klare os uden starthjælpen?
Optimalt set var det vel bedst, om vi kunne klare os uden starthjælp og bare få folk hurtigst muligt i beskæftigelse?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-10-11:
Jeg vil gerne understrege for hr. Morten Østergaard, der bruger udtrykket sulteløn: Det gør jeg ikke, og jeg mener ikke, at det er en sulteløn.
Men det, der jo også er interessant ved CASA’s rapport, som bliver fuldstændig ignoreret her – og det er relevant i relation til, hvordan vi grupperer de her mennesker – er, at den kommunale indsats også gør en klar forskel.
Men stadig væk så hænger det altså sammen med, at der er en økonomisk motivation, og at det også kan betale sig at tage et arbejde.
Jeg synes egentlig, at det giver sig selv.
Det økonomiske incitament er der, og hvis kommunerne så også gør en indsats, er der rigtig gode muligheder for at få de her flygtningegrupper i beskæftigelse.
Igen synes jeg, det er det, vi skal stræbe efter, og ikke stræbe efter et system, som der var under den tidligere regering, som fastholdt flygtninge i endnu flere år på passiv forsørgelse.
Det er ikke den målsætning, vi har i den nuværende regering.
Morten Østergaard (RV), 2006-10-11:
I Det Radikale Venstre er vi ikke så begejstrede for regeringens skolepolitik og den her fokus på PISA-undersøgelsen.
Men jeg synes alligevel, at jeg godt kan blive lidt i tvivl om, hvorvidt vi er på ret kurs, når jeg hører, hvordan ministeren har læst denne rapport fra CASA.
Det tyder i hvert fald på, at der er problemer med de funktionelle læsefærdigheder, for
det står ret klart og tydeligt, hvad konsekvensen er.
At man så finder ud af, hvilket vi vidste i forvejen, at kommunernes indsats gør en forskel, synes jeg da er helt fint, men det er da uafhængigt af, om der er starthjælp eller ej, for kommunernes indsats vil da stadig væk gøre en forskel.
Men det interessante, og det fik jeg ikke svar på, er jo, om starthjælpen er et mål i sig selv.
Jeg tror, vi er meget enige om, at det er vigtigt, at det kan betale sig at arbejde, og der er mange forskellige bud på, hvordan det kan gøres, og en skattereform kunne også gøre det.
Det afgørende her er, om der er behov for et særlig stort incitament for folk med anden etnisk baggrund eller folk, der lige er kommet hertil, i forhold til kontanthjælpsmodtagere.
Jeg går ud fra, at det også skal kunne betale sig at arbejde for kontanthjælpsmodtagere.
Derfor er spørgsmålet: Tjener starthjælpen et selvstændigt formål, eller ville det i virkeligheden ikke være bedre, om vi kunne skabe en direkte integration, hvor folk kom i beskæftigelse i stedet for at komme på sulteløn til en start?
Så det, vi mangler svar på, er: Er der et selvstændigt formål bag, at folk skal starte på et niveau, der er langt under kontanthjælpen, når de kommer til Danmark?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-10-11:
Det har været et ønske fra regeringen, at kommer man lige til landet udefra, så har man en form for optjeningsperiode, før man kan nå til et kontanthjælpsniveau.
Det er kombineret med, at der er et økonomisk incitament til at tage et job.
Jeg mener stadig, at de undersøgelser, der allerede foreligger på nuværende tidspunkt, viser, at kombinationen af starthjælpen og den indsats på integrationsområdet, som regeringen har taget, har sin klare effekt i, at vi er blevet meget bedre til at sikre, at flygtninge, der kommer til landet, kommer hurtigere i beskæftigelse.
Jamen hr. Morten Østergaard har altid en særlig evne til at sætte sagen fuldstændig på spidsen.
Hvis man ikke er arbejdsdygtig som flygtning, hvis man ikke har evnerne og er så syg, at man ikke kan tage et job, har vi jo andre muligheder i det danske velfærdssamfund.
Der er mulighed for at komme på førtidspension, og det er det system, vi bruger, når folk ikke er arbejdsdygtige.
Men hvis de er arbejdsdygtige, må målet da være at sikre, at de kommer ud i beskæftigelse.
Når det så er sagt, tror jeg faktisk, at netop når der er tale om torturofre, har vi her i Danmark faktisk ikke været gode nok til at bruge beskæftigelse som en del af helbredelsesprocessen i stedet for at fastholde folk i sygdom, fra de står op om morgenen, til de går i seng om aftenen.
Vi skal sikre, at de får udfyldt dagen med et andet indhold, bl.a. via beskæftigelse, og det er en af de ting, vi skal blive meget bedre til.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-10-11:
Jeg synes da, det måske i hvert fald er givtigt, at vi har fået dokumenteret, at starthjælpen ikke i sig selv er noget af det, der bringer folk i arbejde.
Jeg synes, det er givtigt, at vi har fået dokumenteret, at ministeren er enig med os andre i, at det bedste for flygtninge/indvandrere ligesom for alle andre er, at de kommer i arbejde.
Jeg synes også, det er givtigt, at vi nu har fået dokumenteret, at der er en selvstændig dagsorden, nemlig at flygtninge og indvandrere, der kommer her til landet, ikke skal tro, at de kan få den samme ydelse som andre.
Ellers kan jeg jo, ligesom hr. Morten Østergaard, hverken finde hoved eller hale i, hvorfor der skal være forskel på kontanthjælpsmodtagere, på dagpengemodtagere og på starthjælpsmodtagere, hvad angår at det skal kunne betale sig at arbejde.
Så jeg er da glad for, at vi har fået dokumenteret de her ting, og derudfra tror jeg, at vi kan komme videre.
Jeg tror også, at den nuværende regering ligesom den tidligere regering på et tidspunkt bliver så klog, at man afskaffer den her særlig lave ydelse.
Morten Østergaard (RV), 2006-10-11:
Nu viser rapporten altså også, at 50 pct. ikke er selvforsørgende efter 2-3 år på starthjælp, og derfor kommer vi ud i diskussionen om, hvorvidt det, at man vælger at give de folk en sulteløn og så håber, at de opper sig, reelt er den rigtige måde at gøre det på.
Effekten kan vi diskutere senere.
Men faktum er jo, at f.eks. torturofrene har det allersværest.
Vi ved fra alle de andre ting, vi beskæftiger os med, at det er dem, der har allersværest, og de folk, der arbejder ude i marken, møder de ofre og skal bevilge dem ekstra ydelser, når de normale ikke slår til, siger, at torturofrene lider ekstraordinært.
Det forhindrer deres integration, at de skal bruge så meget energi på at prøve at få enderne til at nå sammen, så de kan sørge for, deres børn får en sund og god kost, og spørgsmålet er: Er det virkelig anstændigt, at torturofre er på sulteløn?
Bjarne Laustsen (S), 2006-10-11:
Jeg er bange for, at ministeren drager forhastede konklusioner.
På samme måde var det i sidste uge, hvor ministeren måtte erkende, at det at nedlægge skibe og fjerne besætningen fra nogle af de skibe, som ministeren står for, ikke kan lade sig gøre, fordi Redningsrådet har sagt nej, og der skal man i gang med en ny øvelse.
Hvis man bare vil forringe kontrollen og sørge for, at flere ting og sorte fisk smutter igennem, er det jo fint nok, for så er det ministerens ansvar, så er det et politisk ansvar.
Men når ministeren fortæller alle, også uden for dette hus og i Bruxelles, at vi i Danmark har en meget høj fiskerikontrol af en god kvalitet, fordi vi vil sørge for at beskytte arterne og den fælles fiskeripolitik, vi står bag, så fortæller det jo også, at vi er i stand til at levere et kontrolapparat af en vis størrelse og en klasse og en kvalitet, der gør, at vi kan løse de opgaver.
Ministeren har jo ikke givet et svar på, om det kan lade sig gøre, når man fjerner hver syvende medarbejder i fiskerikontrollen.