runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Når jeg ser sådan et forslag som det her, siger jeg til mig selv, at det godt nok er godt, at jeg ikke er ansat i en a-kasse eller for den sags skyld er arbejdsløst medlem af en a-kasse, for det er utroligt, så mange gange regler ændres, og reglerne kan tit være meget uforståelige, ikke mindst for de arbejdsløse.
Forslaget her er jo et stort sammensurium af nogle små forbedringer, nogle små forringelser, nogle begrænsede forenklinger og det modsatte.
Indimellem skinner regeringens ideologiske projekt, som på længere sigt går ud på at løsrive a-kasserne fra de faglige organisationer, igennem.
Men det bliver selvfølgelig skjult godt, når vi har et forslag, hvor det hele bliver blandet sammen.
Forslaget har angiveligt set dagens lys på baggrund af afsnittet om frit valg af a-kasse i regeringsgrundlaget, og hvorfor så spørgsmål om referenceperioder, regler om tilbagebetaling, sletning og inddrivelse af statsgæld osv. skal tages med i den sammenhæng, kan måske være svært at se meningen i.
Det bliver ikke mindre uforståeligt af, at de ti ændringsforslag, som er indeholdt i lovforslaget, ikke har været en tur igennem det såkaldte ydelsesudvalg, hvor arbejdsmarkedets parter kunne have gennemtygget forslagene, inden de blev fremsat.
Men lad mig i hvert fald tage nogle af de vigtigste elementer i lovforslaget: Først vil jeg godt sige, at på plussiden tæller faktisk ændring af reglerne om opgørelse af referenceperiode.
Jeg vil også godt give et plus til det at fjerne forrentningen af de beløb, et a-kassemedlem skal tilbagebetale i de situationer, hvor tilbagebetalingen ikke skyldes fejl og udeladelser hos vedkommende selv.
Og endelig vil jeg også sige, at jeg er tilhænger af forslaget om forenklinger.
Kombineret med forskellige niveauer i det administrationsbidrag, som medlemmerne skal betale, vil der reelt være tale om et opgør med de solidariske principper, som er hele grundlaget for a-kassernes arbejde.
Nogle arbejdsløse har selvfølgelig mere brug for a-kassernes hjælp end andre, men det skal ikke betyde, at det enkelte medlem nu skal til at betale mere, hvis vedkommende har brug for mere hjælp fra sin a-kasse, end sidemanden har.
Der er altså problemer i forslaget, og på den baggrund er Enhedslisten skeptisk over for forslaget.
Der er i hvert fald ikke tale om et forslag, som for alvor gør op med de bureaukratiske regler, der gør livet surt for så vel de ansatte i a-kasserne som deres medlemmer.
Jeg håber meget, at vi i løbet af udvalgsarbejdet vil kunne få delt snot for sig og skæg for sig på den måde, at vi kan få gennemført de små forbedringer og forenklinger, der rent faktisk er, og til gengæld ikke gennemfører de ideologiske angreb på solidariteten i a-kasserne.
Henrik Sass Larsen (S), 2005-11-03:
Jeg kan også på Socialdemokraternes vegne tilslutte mig forslaget.
Ole Sohn (SF), 2005-11-03:
Nu håber jeg så sandelig ikke, at Venstres ordfører har den opfattelse, at det er tilstrækkeligt, at en a-kasse bare opfylder lovens bestemmelser.
Vi har en beskæftigelsesminister, som forlanger, at de ledige skal gøre mere end det, loven tilsiger, fordi man af egen kraft aktivt skal søge job og hele tiden være aktiv.
Det er klart, at det koster penge, når en a-kasse så siger: Vi vil ikke bare leve op til lovens bestemmelser, vi vil gøre mest muligt, for at vores medlemmer får den hurtigste vej fra ledighed til job – ved at ansætte flere jobkonsulenter, uddannelseskonsulenter, vejledere, og hvad det måtte være.
Det betaler vi solidarisk, fordi de, der har de sikre job, naturligvis også skal være med til at betale for dem, som har de usikre job.
Hvorfor?
Fordi de, der har de sikre job, måske kan ende i den samme situation.
Jeg ved godt, at det er en tankegang, som ligger en liberalist meget fjern, men hvis man tror, at det er den enkeltes eget problem, så hopper kæden af, og det er deri, vi faktisk oplever, at vi får et samfund med stigende uligheder.
Det ønsker jeg ikke.
Men jeg ved godt, at det ser vi meget forskelligt på i forhold til Venstre.
Tina Nedergaard (V), 2005-11-03:
Jeg håber, hr. Ole Sohn er opmærksom på, at de lovpligtige ydelser fra a-kassens side ikke er omfattet af det differentierede administrationsbidrag.
Jeg skal også høre hr. Ole Sohn, om det ikke er korrekt, at a-kasserne fortsat kan være nøjagtig lige så solidariske i fremtiden, som de er i dag.
Det er så op til a-kasserne at vurdere i modsætning til den situation, vi har i dag, hvor Folketinget, altså staten, har defineret, hvad man skal og ikke skal i en a-kasse.
Forslaget lægger i sin opbygning simpelt hen op til en større bestemmelse i a-kasserne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Først og fremmest vil jeg selvfølgelig gerne byde velkommen til hr. Henrik Sass Larsen i arbejdet med dansk indfødsret.
Derfor kunne det også godt være rart lige at få et lille indblik i ordførerens indstilling til, hvordan det fungerer med hensyn til tildeling af dansk indfødsret.
Det er jo sådan, at der efter sidste valg er sket en opstramning af praksis med hensyn til at give f.eks. torturofre dispensation i forbindelse med manglende danskkundskaber.
Jeg kunne godt tænke mig at høre den socialdemokratiske ordfører, om han er tilhænger eller modstander af den opstramning af praksis, der er sket efter valget i februar måned.
Vil hr. Jesper Langballe fuldstændig se bort fra, at der findes nogle mennesker, som siger: Ja, nu er jeg blevet anerkendt, jeg er glad, jeg kan deltage i det demokratiske Danmark, det land, hvor jeg bor?
Eller tror hr. Jesper Langballe, at det er fuldstændig ligegyldigt for de her personer?
Nu havde vi jo altså i dag besøg i Indfødsretsudvalget af Rehabiliteringscentret for Torturofre, som kunne bevidne, at det siden valget i februar 2005 er blevet sværere for torturofre at komme igennem det nåleøje, der hedder at få dansk indfødsret, på grund af den opstrammede praksis.
Jeg spørger bare, om det ikke er en noget utilsigtet virkning af den opstramning af praksis, at nogle mennesker, som i forvejen har store psykiske problemer, så også får det ekstra lille tryk nedad, der hedder, at vi ikke vil anerkende dem som rigtige danskere med de rettigheder, man nu har, når man er dansk statsborger.
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Jeg vil sige, at det er rigtigt derhen, at der foregår forhandlinger i øjeblikket om, hvordan vi skal tilpasse dispensationssager og indfødsret i det hele taget.
Jeg synes, at der lægges utrolig meget vægt på dispensationssagerne i øjeblikket, men vi skal huske på, at langt, langt størsteparten af ansøgerne altså uproblematisk kommer på det her lovforslag.
Når det er sagt, så har jeg også læst aviser og læst om, hvad der eventuelt kunne indeholdes i de forhandlinger, der foregår i øjeblikket.
Men jeg må holde fast i, at forhandlinger, der foregår, og som endnu ikke er offentliggjort og endnu ikke er forelagt alle partier, synes jeg ikke at vi skal begynde at forhandle her fra talerstolen.
Jeg synes i øvrigt, at alle mennesker er ligeværdige, uanset om de er bistandsklienter eller de er i arbejde eller de er under uddannelse, så der er mange måder at definere det at være selvforsørgende på.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Jeg kunne godt tænke mig at høre den konservative ordfører, om han er enig i de udtalelser, som hr. Søren Krarup fra Dansk Folkeparti er kommet med om hele det her spørgsmål om krav til arbejde, hvor han siger, at vi jo ikke kan give dansk statsborgerskab til bistandsklienter.
Ole Sohn (SF), 2005-11-03:
Nu har der normalt været en lang tradition for, at en hvilken som helst regering undersøger arbejdsmarkedslovgivningen hos arbejdsmarkedets parter, sådan at arbejdsmarkedets parter har indflydelse på, hvordan administrationen af forskellige love finder sted.
Det har man ikke gjort i det her tilfælde.
Man har måske nok spurgt, men man har ikke respekteret det, og det er, fordi man vil have sin ideologiske politik ned over.
En a-kasse har faktisk en meget solidarisk opgave.
De stærke, som har de gode, faste, sikre job, bidrager i kraft af den sikkerhed, de har i deres arbejde, ved at betale et administrationsbidrag, som er med til at sikre en finansiering af dem, som har de usikre job og meget brug for rådgivning og hjælp, fordi man selv kan risikere at blive arbejdsløs.
Det, der sker, når man laver den her såkaldte liberalistiske mulighed, er jo, at de, der har de gode, faste job, kan sige: Vi vil ikke betale så meget.
Og hvad betyder det?
Det betyder, at de, der har brug for det, og det er ofte dem, der har de laveste indtægter, er nødt til at yde et højere administrationsbidrag.
Hvis jeg skal sige det som i gamle dage på det gode, gamle danske sprog, ville jeg sige, at det er noget af det mest usolidariske, jeg kan forestille mig.
Allan Niebuhr (KF), 2005-11-03:
Jeg skal prøve at få det lidt ned på jorden igen.
Jeg skal indledningsvis anbefale, at lovforslagets indhold nyder fremme.
Jeg vil godt her fra starten rose hr. Henrik Sass Larsen og hans parti for, at de har været med til et seriøst arbejde i Indfødsretsudvalget i hele perioden.
Det har været rart at have et godt midtersøgende grundlag at træffe sine afgørelser på, især i dispensationssagerne.
Vi skal huske på, at der her er tale om tildeling af dansk statsborgerskab til en lang række personer, som for de flestes vedkommende har boet i Danmark i en lang årrække, og som hver især lever op til de krav, der stilles til de pågældendes sprogkundskaber, og at de hver for sig har integreret sig i det danske samfund.
Enkelte personer, der er anført i det lovforslag, vi her har med at gøre, har fået dispensation i Indfødsretsudvalget, idet de af forskellige årsager ikke har været i stand til at opfylde de krav, der er anført i cirkulæret.
Det har været udvalgets klare holdning, at sprogkravet er vægtet meget højt, idet vi bl.a. ser det som bydende nødvendigt, at kendskab til det danske sprog er en klar forudsætning for at kunne integreres i samfundet.
Der har derfor også været bred politisk opbakning til den linje, der har været anlagt i udvalget, hvilket har betydet, at antallet af dispensationssager er faldet.
Der er ikke tale om en hetz mod ansøgere – sådan som nogle har anført – men et klart ønske om, at de, der får dansk statsborgerskab, også skal være klar til at tage de muligheder og pligter op, som følger med optagelsen.
Vi stiller ikke spørgsmål om ansøgernes ret til at opholde sig og leve i det danske samfund, men vi fastholder, at der med det danske pas følger en forventning fra samfundet om, at vi har fået en ny dansk statsborger, der lever i og forstår det danske samfund og dets spilleregler.
Jeg skal på den baggrund oplyse, at vi Konservative kan tiltræde forslaget, som det nu foreligger, og at vi anbefaler, at de i lovforslaget omhandlede personer får ret til dansk statsborgerskab, og vi indstiller det derfor til den videre behandling.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Jeg vil lige gøre opmærksom på, som fru Britta Schall Holberg også var inde på, at der jo ikke her er tale om, at vi vedtager en lov – men sådan er det på alle andre områder – og så overlader vi til administrationen at forvalte den lov.
Ifølge grundloven gives indfødsret ved lov.
Ethvert menneske, der søger indfødsret, bliver for så vidt en lov.
Derfor er det til stadighed Indfødsretsudvalget, der skønner i det enkelte tilfælde, hvor administrationen er den mindste smule i tvivl om, hvad lovgiverne vil mene.
Her skønner vi selv, og der er ingen, hverken flertallet eller mindretallet, der i Indfødsretsudvalget fremover bliver frataget den ret til at skønne, den pligt til at skønne.
Det, jeg sagde til hr. Simon Emil Ammitzbøll, var, at jeg kunne forestille mig et eksempel, hvor en hel familie havde dansk indfødsret og dermed dansk pas, og så var der et retarderet barn, der ikke kunne komme på passet eller ikke kunne få sit eget pas.
I sådan et tilfælde ville jeg synes, at det var rimeligt.
Det er ikke af hensyn til den psykisk syge, det er af hensyn til den samlede familie.
Jeg blev spurgt, om der var et tilfælde, hvor det kunne tænkes, at jeg selv ville være med til at dispensere fra sprogkravet: Ja, i sådan et tilfælde, kunne det godt tænkes.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Derfor må jeg bare gentage mit spørgsmål: Skulle det ikke forstås sådan, at også Dansk Folkeparti er opmærksom på, at selv hvis man fik lov til at indføre nye strenge krav, så ville der være personer, til hvem det kunne være relevant at tage særlige hensyn, herunder psykisk syge?
Der kunne altså være nogle, som det af den ene eller anden årsag kunne være ganske fremmende at give dansk indfødsret, måske fordi resten af familien havde det, men som ikke kunne leve op til de høje krav, som hr. Jesper Langballe ønsker at stille, på grund af deres psykiske sygdom?
Er det ikke et rimeligt hensyn at tage til folk, at man tager hånd om de svageste og sikrer, at de bliver ligestillede f.eks. med resten af deres familie?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Lige en kommentar til det første: Nej, jeg glæder mig heller ikke, hvis jeg får at vide, at nu er der en række mennesker, der har bestået den medicinske embedseksamen ved det medicinske fakultet uden at kende forskel på en lillefinger og en blindtarm.
Det vil jeg overhovedet ikke glæde mig over.
Og på det område starter man jo i øvrigt heller ikke med at uddele eksamensbeviset for derefter at sige: Nu skal du lære noget om det her og integreres i faget.
Det, jeg siger om psykisk syge, og det gælder også fysisk syge, for der er for mig ikke forskel på psykisk og fysisk syge, er: Syge mennesker skal behandles så godt, som de overhovedet kan blive det.
Sultne mennesker skal have mad.
Tørstige mennesker skal have noget at drikke.
Men hvad i alverden skal de have indfødsret for?
Hvorfor skulle det være en borgerlig rettighed, som sådan skal bruges til at hjælpe med at kurere folks sygdomme?
Det synes jeg er begrebsforvirring.
Det afgørende er for mig ikke, om de har udvist god vilje, det afgørende er alene, at de kan dansk.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-03:
Jeg studsede over, at hr. Jesper Langballe udråbte det til at være de sorteste dage i Folketinget, når det her lovforslag behandles og vedtages.
Det undrer mig lidt, for jeg forstår, at hr. Jesper Langballe holder indfødsretten og statsborgerskabet meget kært.
Jeg synes jo egentlig, at det er en glædelig begivenhed, når folk ønsker at blive en del af det danske samfund på en sådan måde, at de opgiver deres hidtidige statsborgerskab til fordel for et dansk statsborgerskab.
Derfor synes jeg egentlig, at hr. Jesper Langballe sammen med dem burde glæde sig over, at de nu regnes til det danske folk, frem for at stå og udråbe det til en sort dag, netop når man nu taler om, at indfødsret bør være et mål for integrationen, hvad jeg er meget enig med hr. Jesper Langballe i.
Men når det så er sagt, vil jeg gerne bore i det svar, som hr. Simon Emil Ammitzbøll fik for et øjeblik siden.
Er det sådan at forstå, at det er Dansk Folkepartis holdning, at der, når vi diskuterer indfødsret bl.a. til folk, der er psykisk syge, skal tages særlige hensyn?
Var det sådan, svaret til hr. Simon Emil Ammitzbøll skulle forstås?
At der skal tages særligt hensyn i forbindelse med sagsbehandlingen, når det gælder indfødsret til folk, der er psykisk syge?
Det var sådan, jeg forstod svaret til hr. Simon Emil Ammitzbøll, altså eksemplet med barnet, der var retarderet.
Henrik Sass Larsen (S), 2005-11-03:
Vi står selvfølgelig fast på de aftaler, vi har indgået i forbindelse med det arbejde, der har ligget i Indfødsretsudvalget, og dermed også den ændring af praksis.
Vi har også tidligere haft lejlighed til at følge arbejdet i Indfødsretsudvalget.
Og vi vil selvfølgelig støtte de ændringer, der måtte komme.
Jeg er ikke enig i spørgerens vurdering af, at vi har gjort det vanskeligere for lige præcis torturofre at få mulighed for at få dansk indfødsret.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Nu sidder vi ikke i Indfødsretsudvalget eller i Folketinget for den sags skyld med det formål sådan at være julemænd, der skal sprede glæde og lykke og så tage temperaturen bagefter på den glæde og lykke.
Vi sidder her for at tjene landet.
Husk på, at det at tildele indfødsret ved lov jo er en begrænsning – og sådan har grundlovsfædrene tænkt det.
Den diskussion havde vi i dag i udvalget i forbindelse med modtagelsen af en deputation fra Rehabiliteringscenter for Torturofre – den diskussion skal jeg ikke referere – men den drejede sig om dette: Er det at tildele dansk indfødsret et terapeutisk middel, som man skal bruge over for folk med psykiske lidelser for at helbrede dem?
Nej, det mener jeg ikke det er.
Disse mennesker skal have den kærligste og bedste omsorg og behandling, de overhovedet kan få, men man kan altså leve fint og lykkeligt uden indfødsret.
En af mine bedste venner er indvandrer, jugoslav, og hun taler bedre dansk end nogen af os, der er til stede her.
Hun deltager i de politiske debatter, og hun er utrolig belæst, også hvad angår dansk litteratur.
Hun deltager i de politiske debatter, men det med at sætte et kryds kan hun altså godt undvære.
Værre er det ikke.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-03:
Nu har jeg forstået på Dansk Folkepartis ordfører, at han grundlæggende mener, at det er en uskik, at flygtninge og indvandrere, der er kommet her til landet, har fået opholdstilladelse og har boet her i nogle år, bliver tildelt dansk statsborgerskab.
Så er det, jeg i de her tider, hvor vi jo har mange spørgsmål omkring integration eller mangel på samme, bare vil spørge Dansk Folkepartis ordfører, om han tror, at det er fremmende eller det modsatte for disse menneskers tilknytning til det danske samfund, at de får tildelt dansk statsborgerskab, får mulighed for at deltage i det demokratiske Danmark, f.eks. den borgerrettighed at kunne stemme til et folketingsvalg.
Mener ordføreren, at det vil være fremmende eller det modsatte for deres tilknytning, at vi siger, at vi gerne vil have, at disse mennesker bliver danske statsborgere?
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Nej, hvis hr. Simon Ammitzbøll havde hørt efter, hvad jeg sagde, så havde han også kendt svaret.
Jeg sagde udtrykkeligt, at der ikke er nogen sikkerhed mod terrorisme.
Der er ikke nogen sikkerhed for, at folk, som er så fyldt med hjertets rene ondskab, ikke forstiller sig og er illoyale trods løfte om det modsatte.
Men der, hvor vi kan sætte ind, er, hvor folk simpelt hen ikke forstår en pind dansk og dermed er
til fals for en hvilken som helst slyngel, som de måske har et religiøst fællesskab med.
Og den slyngel kunne så være en type som den velbegavede, kyniske terrorist, der ikke har nogen sprogproblemer.
Må jeg så til det første spørgsmål der – om man kunne tænke sig, at jeg nogen sinde ville stemme ja til en dispensation fra sprogkravene – sige: Nej, det kan man næsten ikke tænke sig.
Jeg vil dog sige, at der kunne være det tilfælde, at der er en familie, hvor hele familien har dansk indfødsret og dermed dansk pas, og så er der et retarderet barn, som ikke har det.
I sådan et tilfælde ville jeg formentlig nok stemme ja.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Jo tak.
Jeg ved næsten ikke, hvor jeg skal begynde.
Hr. Jesper Langballe talte om sammenhængskraft, og så kunne man måske spørge, om det ikke var en god idé at starte med grundlaget for en ordentlig integration, så vi ikke kun historisk, men også fremadrettet har mulighed for ordentlig sammenhængskraft i det danske samfund.
Så var hr. Jesper Langballe i sin oprindelige tale meget inde på risikoen for terrorister og for terror, og jeg tror, alle her i Folketinget tager kraftigt afstand fra netop terror.
Men mener hr. Jesper Langballe virkelig, at den historiske viden, som han vil teste ansøgerne for, giver mindre risiko for terror?
Giver det mindre risiko for terror, hvis man husker 1536, 1849, 1864 eller den 23. august 1943, som jeg forstår Dansk Folkeparti nu vil til at have som flagdag?
Eller er det måske den 20. november 2001, som hr. Jesper Langballe gerne vil have at de stakkels ansøgere skal kunne?
Vil det virkelig mindske risikoen for terrorisme i Danmark?
Det tror jeg ikke det vil.
Men hr. Jesper Langballe kan måske forklare os noget andet, eller måske komme med endnu flere spændende årstal.
Jesper Langballe (DF), 2005-11-03:
Lad mig først sige, at det jo er ganske tydeligt, at hr. Simon Emil Ammitzbøll betragter landet som sådan en disparat masse, som man vil kunne beskrive ved at putte hr. Simon Emil Ammitzbøll og hr. Jørgen Arbo-Bæhr og mig ned i en gryde og røre os sammen.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvad der vil komme ud af sådan en blanding.
Den holdning, som simpelt hen har, vil jeg sige, ødelagt landet, indtil der politisk kom andre boller på suppen, er jo den fuldstændige uvidenhed om, at landet har en sammenhængskraft, som er historisk betinget.
Derfor skal disse indfødsretsansøgere for at få indfødsret vide noget nødtørftigt om landets historie.
De skal kende lidt til grundloven.
De skal også vide, hvad der historisk ligger bag ved den.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-03:
Ordføreren talte om sorte dage.
Vi andre kunne måske fristes til at tale om sort tale.
Jeg synes i hvert fald, at der faldt nogle meget interessante bemærkninger her.
Der er i hvert fald to ting, jeg godt vil spørge ind til.
Den ene ting var, at hr. Jesper Langballe nævnte, at Dansk Folkeparti ikke kunne forestille sig at give dansk statsborgerskab eller indfødsret til folk, som ikke kunne sætte sig ind eller forstå tankesættet her i landet.
Det synes jeg var en meget interessant bemærkning, for hvad er det for et tankesæt, vi har her i landet?
Er det det sæt, der kommer, når man tager hr. Jørgen Arbo-Bæhrs holdninger, hr. Jesper Langballes holdninger og undertegnedes holdninger plus millioner af andre menneskers holdninger og roder dem sammen, eller er det de holdninger, som hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti repræsenterer, der blev tænkt på?
Det var den ene ting.
Den anden ting er: Kan hr. Jesper Langballe forklare, om Dansk Folkeparti kunne finde på at stemme for en dispensation fra sprogkravet på et møde i Folketingets Indfødsretsudvalg?
Jeg beder bare om et ja eller et nej.