Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Undskyld, jeg troede, jeg sagde ministeren, men hvis ikke, beklager jeg det meget.
Men mit spørgsmål er ikke desto mindre gældende, nemlig hvor mange kommuner regeringen og ministeren regner med, at hun skal ind og undersøge her i de kommende år.
Sagens forholdsvise beskedenhed taget i betragtning kunne man godt fristes til at synes, at der er tale om en smule overbureaukratisering her.
Skal man kigge på økonomien i det her lovforslag, er der ingen tvivl om, at det er et delelement, der har størst betydning her.
Det er hele tilsynet og vedligeholdelsen og reguleringen og restaureringen af de nuværende amtsvandløb og de opgaver, som så også følger med de offentlige pumpelav over til kommunerne.
Som vi har været igennem adskillige gange i debatten her, har vi altså fra radikal side ufattelig svært ved at se logikken i at splitte de vandløb op til en lang række kommunale enheder, der hver især skal skabe deres egen kompetence i forhold til at vedligeholde vandløb, og som derefter skal oprette nye samarbejdsorganer for at blive enige om, hvad der så skal investeres i de vandløb, og som altså også skal føre tilsyn med sig selv og det arbejde, de laver.
Det er mildest talt
ikke nogen særlig logisk måde at lave det på.
Hvis ikke, som flere ordførere har været inde på – det erkender regeringens ordførere jo også helt åbent, og det synes jeg er befriende at de gør – det var, fordi man med vold og magt skulle nedlægge amterne, så ville man selvfølgelig lægge det der, hvor det er mest naturligt, og hvor det hænger sammen, og hvor vandløbene ligger, nemlig i regionerne.
Derfor kan man selvfølgelig spørge sig selv, hvor vigtigt det er at få nedlagt de her amter – det synes jeg måske at man skulle overveje fra regeringens side – og hvor vigtigt det er, at det kommer til at ligge i kommunerne.
Når vi nu oven i købet får større regioner, der altså, om jeg så må sige, i endnu højere grad kan varetage en sammenhængende indsats over for vandløbene, vil vi i hvert fald gerne slå et slag for at udnytte det.
Vi er jo, i modsætning til, hvad man næsten skulle tro efter at have lyttet til debatten, næsten alle sammen enige om, at det er fornuftigt at få større kommuner og få større regioner.
Det, der skiller partierne i dag, er jo, hvordan arbejdsopgaverne så skal fordeles, og ikke, at det kan være fornuftigt at få stærkere regioner og stærkere kommuner.
En anden del af forslaget handler om klapningen, og der er blevet ironiseret lidt over, at det drejer sig om få arbejdspladser og ikke er noget, der rigtig fylder noget.
Men som hr. Torben Hansen er inde på, er det altså noget, der fylder noget i ton i hvert fald.
Der er i øvrigt en meget forskellig vurdering af, hvor meget klapningen betyder, og vi ved faktisk alt for lidt om det.
Jeg synes, der er en sjov lille krølle på det med klapningen, og det er derfor, jeg har bidt mig lidt fast i den.
Netop fordi det er sådan et lille område, er det jo morsomt, at ud over at alle havnekommunerne nu skal opbygge særskilt kompetence på dette område for at kunne lave klapning, skal ministeren oven i købet ind og holde øje med hver eneste kommune.
Nu håber jeg, at ministeren kan høre lidt efter, for ministeren skal altså ind på dette klapningsområde, som er ganske lille, og holde øje med hver eneste havnekommune i landet – det er mange, det er næsten 80 pct., så vidt jeg husker, af de 99 kommuner – og gå ind og vurdere hver enkelt kommune.
Derfor håber jeg, at ministeren kan løfte sløret for, hvor mange kommuner hun regner med at skulle ind og lave statslig kontrol af på det her ganske lille område.
Det er lidt komisk, for at sige det rent ud, at man med vold og magt skal have de stakkels havnekommuner til selv at forvalte det her, synes vi.
De to andre ting, som er en del af lovforslaget her, hvor man samler nogle ting, er så kompetence til at meddele tilladelse til udgrøftning og dræning og bemyndigelse til at meddele tilladelse til ferieboligudlejning osv.
Det er nu områder, som vi ikke har så pokkers stærke følelser for som de andre.
Det har heller ikke den store økonomiske betydning.
Men igen fristes jeg til at sige: Hvorfor er det, at hver eneste kommune i det her land skal til at uddanne medarbejdere og dobbeltkompetencer på de her områder, når man sådan set har det liggende ganske glimrende nu?
Så vidt vi kan se, lægges der op til en masse dobbeltadministration og ulogisk varetagelse af både vandløb og klapning osv.
Det, der har størst betydning for os, hvis vi skal vælge at ændre noget, er vandløbene.
Og så er jeg altså bare nysgerrig, mest for kuriositetens skyld: Hvor mange kommuner regner ministeren med hun skal ind og undersøge klapningstilladelser for ...