runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1998-10-20:
For hvis der er tale om, at man allerede vil strafforfølge kunden første gang, får vi det dilemma, at den 18-årige unge mand, der har et forhold til en person på 16 eller 17 år, hvilket jo ikke er unormalt i forhold til, hvornår man i dag almindeligvis har sin seksuelle debut, og der i den forbindelse indgår en eller anden form for modydelse - og det behøver ikke nødvendigvis at være penge, men kan være et par nye sko eller en middag, eller hvad ved jeg - er det jo ikke meningen at vi vil kriminalisere.
Men hvis det er en kvinde eller en mand, der har udviklet det dertil, at den pågældende lever helt eller delvis af sine seksuelle ydelser, så er det, kunden bliver kriminaliseret, for så må kunden også vide, at det ikke bare er, fordi den prostituerede ønsker en eller anden form for modydelse, men det er en levevej, vedkommende er på vej ud i eller har.
Og det er dér, der er tale om, at det er prostitution, af hensyn til beskyttelsen af unge mennesker under 18 år, som vi jo som samfund har en lang række forpligtelser til at beskytte, også ifølge FN's børnekonvention.
Hr. Peter Skaarup, som spørger, om regeringen er velvillig over for at støtte sociale initiativer over for de prostituerede, kan jeg kun besvare bekræftende: Det er vi, og det har vi været siden 1996.
Og det er først under den nuværende regering, der faktisk har været sat initiativer i gang af social karakter over for de prostituerede.
Så dér viser historien, at det er regeringen.
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige, at det er rigtigt, at at der har været en rapportering til os i forbindelse med den lovpakke, som blev behandlet i Riksdagen den 29. maj i år, og hvor der var en redegørelse for erfaringerne med den nykriminalisering af kønslig omgang med personer under 18 år, som fandt sted i Sverige for flere år siden, og hvor der var opregninger af de positive erfaringer med nykriminaliseringen, som klart viste, at det havde haft en præventiv virkning, at man havde kriminaliseret kundeforholdet til prostituerede under 18 år.
Men at gå videre derfra til at overføre de nye svenske bestemmelser, som ikke er trådt i kraft endnu - hvilket hr. Jann Sjursen også har påpeget - er regeringen ikke indstillet på.
Tom Behnke (FP), 1998-10-20:
Det er en utrolig vigtig del af forslaget, vi diskuterer i øjeblikket, og jeg er enig med justitsministeren i, at de prostituerede for så vidt er meget nemme at identificere, for man skal ikke have arbejdet i miljøet i ret mange timer, før man ved, hvem der er de prostituerede, og hvem der ikke er det; så det er ikke svært.
For meningen var jo, at der ikke skulle være nogen under 18 år, der var prostitueret, og at vi, hvis de er prostituerede, skulle tage fat i dem fra de sociale myndigheders side af og få dem ud af prostitutionsmiljøet ganske hurtigt.
Og derfor kan det godt være, at det er en lidt filosofisk diskussion
om, hvorvidt det overhovedet kan lade sig gøre. For mig at se er det vigtige i det den signalværdi, der ligger i, og at vi, i det omfang det kan lade sig gøre at bevise forholdet, kan straffe kunderne.
Og jeg tror, det ganske sjældent vil komme på tale, specielt hvis de øvrige myndigheder er klar til at løfte deres del af opgaven, nemlig at få de unge prostituerede ud af miljøet.
Line Barfod (EL), 1998-10-20:
Flere steder i lovforslaget, bl.a. i § 8, står der, at forskellige bestemmelser om registre føres for offentlige myndigheder i stedet for af offentlige myndigheder.
Så man kunne få den mistanke, at det er, fordi man har overvejelser om at udlicitere, og derfor vil jeg gerne høre, om Socialdemokratiet støtter en udlicitering af forskellige offentlige registre, f.eks. Kriminalregisteret.
Jan Petersen (S), 1998-10-20:
Jeg går ud fra, at jeg er et rimelig velinformeret medlem af den socialdemokratiske folketingsgruppe, og jeg har ikke hørt om nogen overvejelser i den retning, og jeg synes i øvrigt heller ikke, det er nogen særlig god idé.
Gitte Seeberg (KF), 1998-10-20:
Ligesom Venstres ordfører tror jeg også, at andre ordførere, mig selv inkluderet, ved denne genfremsættelse næppe føler, at nu er alt afklaret, og at vi skal slå til med det samme.
For selv om intentionerne i lovforslaget er gode nok, nemlig at samle de forskellige love under ét og samtidig implementere EF-direktivet, står vi over for meget, meget vanskeligt stof.
Man kunne godt ønske sig, at den enkelte borger med loven i hånden skulle kunne læse sig frem til, hvilke rettigheder og hvilke pligter vedkommende har, for i den IT-verden, vi lever i, bliver registrering mere og mere almindelig og omfattende og kommer til at berøre en større og større del af Danmarks befolkning.
Jeg tror ikke, det vil være muligt for borgerne og for de myndigheder, som skal arbejde med loven, at gennemskue den, i hvert fald sådan som forslaget foreligger i dag.
Og dér vil jeg også sige som fru Birthe Rønn Hornbech: Det er ikke nogen kritik af lovforslaget i den forstand, for jeg er godt klar over, at det er meget indviklet, og at det er EU-lovgivning. Og når selv vi ordførere synes, det er meget vanskeligt tilgængeligt, må også almindelige borgere have ganske vanskeligt ved at gennemskue deres rettigheder og pligter. Og jeg indrømmer da gerne, at jeg har været langt tid om at sætte mig ind i forslaget, men jeg synes, det er vigtigt, når vi taler om lovgivningsarbejde, at befolkningen fremover sikres mod det, som vi har set i det her lovforslag.
For det er en forudsætning for, at vi som politikere, der gerne skulle støtte de store forslag, som kører gennem Folketinget, også kan gøre det med argumentationen i orden.
Og der har jo netop været en konference om en højere kvalitet i lovgivningen, og der er ambitioner, og der er mål, og jeg håber selvfølgelig på, at vi i Retsudvalget ikke bliver præsenteret for lignende forslag.
Med hensyn til selve lovforslaget er jeg enig i det, som Venstres ordfører sagde: at der er bragt mange ting frem og er stillet mange spørgsmål og også er kommet mange svar, men at det stadig væk er sådan, at jeg ikke føler, at jeg har et endeligt overblik over lovforslaget.
Men jeg vil da sige, at vi undervejs har fået afmonteret nogle af de myter og andre ting, der har været skrevet om lovforslaget, men der bliver jo ved med at dukke nye ting op.
Men jeg vil give det løfte, at vi selvfølgelig vil gå meget positivt ind i udvalgsarbejdet, og at vi også vil gå
positivt ind i at få arbejdet i udvalget afsluttet inden for en rimelig tid, for det er vi jo som bekendt nødt til.
Tom Behnke (FP), 1998-10-20:
Nej, jeg er ikke enig i, at det er det største problem for de prostituerede.
Den erfaring, som jeg har gjort, er, at det største problem er, at man med lovgivningen går ind og siger, at de prostituerede er kriminelle.
Dermed føler de sig kriminelle, og dermed begynder de også at blive mere opgivende over for mange andre ting her i samfundet.
Jeg mener, vi skal fastholde bestemmelserne i politivedtægten om, at man ikke må være til væsentlig ulempe for forbipasserende og omkringboende, som det så flot hedder, for det nytter ikke noget, at vi siger, at man har personlig frihed til at være prostitueret, hvis det samtidig betyder, at man dermed må genere de mennesker, der bor i gaden, ved sin prostitution.
Det er jo personlig frihed under ansvar, og man må ikke være til væsentlig ulempe for andre, og det er de gadeprostituerede.
Vi ved jo, hvordan det er i de gader, hvor de gadeprostituerede opholder sig.
For det første er der rodeokørsel med biler, der kører igennem gaderne, og for det andet kan man som almindelig borger ikke gå på de gader uden at blive antastet.
Det er ikke hensigtsmæssigt, og derfor mener jeg, at politivedtægtens bestemmelse om, at man ikke må være til væsentlig ulempe for forbipasserende og omkringboende, skal fastholdes.
Det er jo ikke dem, der tjener
2.000 kr., 3.000 kr. eller 4.000 kr. eller mere i timen
De er jo helt nede på det lave niveau, hvor vi taler om misbrugsproblemerne, hvor vi taler om de mindreårige, og hvor vi taler om dem, som er allernederst på rangstigen inden for prostitutionsmiljøet.
I virkeligheden er det mange af dem, der er gadeprostituerede, som jeg mener vi skal hjælpe til at lade være med at være prostituerede, for jeg tror ikke, de er det helt frivilligt.
Anne Baastrup (SF), 1998-10-20:
Jeg vil godt spørge hr. Tom Behnke med den erfaring, han har fra Vesterbro,
om det største konkrete problem på Vesterbro ikke er anvendelsen af politivedtægtens forbud mod at opholde sig på gaden.
Det må være et af de problemer, som hr. Tom Behnke i sin tidligere praksis som politiassistent må være stødt ind i, og jeg vil godt høre, om hr. Tom Behnke i givet fald vil støtte, at vi forsøger at presse ministeren, så vi får en anden forvaltning af den bestemmelse.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-20:
Fru Else Marie Mortensen taler meget fint om, at de prostituerede skal have hjælp - det er vi enige i i Dansk Folkeparti - og jeg vil derfor godt spørge fru Else Marie Mortensen, hvordan det så kan være, at en af de foreninger, organisationer, der specielt hjælper narkoprostituerede rigtig godt, nemlig Reden, har så store problemer med at få deres organisation til at køre på grund af manglende økonomisk støtte fra det offentlige.
Det er sådan, at ved budgetforhandlingerne i Århus og i København stillede Dansk Folkeparti forslag om, at den organisation skulle have forøgede midler fra det offentlige, fra kommunerne, fra amterne, men det lykkedes ikke at få flertal for det; dog lykkedes det i Århus at få en lille bevilling igennem, men det var kun sådan med lodder og trisser.
Et af de partier, der var modstander af det, var altså Socialdemokratiet, og derfor undrer det mig, at fru Else Marie Mortensen så alvorstungt kan tale om de her problemer, når hendes parti reelt ikke støtter det, når det kommer til stykket.
Else Marie Mortensen (S), 1998-10-20:
Nu har jeg selv den ære at sidde i Redens bestyrelse, og derfor kan jeg også med ganske rolig samvittighed sige, at Socialdemokratiet - både den nuværende socialminister og tidligere socialdemokratiske medlemmer af Socialudvalget, tidligere socialministre, Socialdemokratiet i Københavns Kommune og mange andre steder - nok er dem, der mest aktivt har støttet Reden.
Reden er en dygtig, frivillig organisation, som jeg ikke kan udtrykke nok beundring og respekt for.
Dens dygtighed betyder imidlertid også, at den hele tiden knopskyder.
Den bruger mange kræfter på fundraising, og for den er det en helt naturlig del af dens dagligdag at skabe presseopmærksomhed om yderligere fundraising.
I den sammenhæng er der ikke nogen, tror jeg, der med alvor i stemmen kan komme og bebrejde Socialdemokratiet den støtte, der til enhver tid er blevet udmålt, og hvis hr. Peter Skaarup i øvrigt er i tvivl, skal jeg gerne holde et lille møde, ikke her i Folketingssalen, her synes jeg ikke, vi skal behandle budgetter omkring Reden, men jeg skal gerne vise hr. Peter Skaarup de tal, jeg har liggende på regnskabspapir i mit kontor her på Christiansborg.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-20:
Jamen jeg vil da meget gerne tage imod invitationen til at høre lidt mere om Reden.
Jeg synes, at jeg også ved lidt om det, men jeg vil meget gerne høre mere.
Jeg vil så bare konstatere, at det da er glædeligt, hvis Socialdemokratiet vil støtte Reden og har gjort det, men jeg kan også konstatere, at partiet rent faktisk har stemt imod forslag om at give penge til Reden, og i den forbindelse synes jeg jo nok, at det er lidt flot indirekte at beskylde Reden for via pressen sådan ligesom at skulle promovere nogle forskellige bevillinger igennem.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-20:
Jeg synes, det er lidt ynkeligt at høre hr. Peter Skaarup begynde at give EU skylden for, at der er forståelsesproblemer, og at vi ikke kan gennemføre tingene her i Folketinget.
Det fremgår tydeligt af bemærkningerne til lovforslaget, at direktivet, som ligger delvis til grund for det her lovforslag, blev vedtaget den 24. oktober 1995.
Det er da ikke, fordi EU har givet os specielt kort frist til at ordne de her ting.
Det er alene processen i Danmark, der har taget tre år.
Det er ikke, fordi EU har presset os til at gøre noget specielt hurtigt, så jeg synes ikke, den undskyldning klæder hr. Peter Skaarup.
Det er alene det danske politiske system, der har været sendrægtigt i den her sag.
Sonja Albrink (CD), 1998-10-20:
Lad mig indledningsvis slå fast, at lovforslaget her indeholder en nødvendig regelsanering.
Der er ingen grund til at opretholde bestemmelser i straffeloven, som ingen har i sinde at håndhæve.
Efter CD's opfattelse er det derfor helt på sin plads, at man som foreslået ophæver bestemmelsen om løsgængeri og ulovligt erhverv
Jeg har dog bemærket, at afkriminaliseringen af prostitution som erhverv ikke medfører, at prostitution hermed anses som et lovligt erhverv.
Prostitution er efter CD's opfattelse i lige så høj grad et socialt problem, som det er et politimæssigt og strafferetligt problem, selv om det formentlig ikke kan udelukkes, at nogle prostituerede, kvinder som mænd, måske trives med deres erhverv.
Det faktum, at prostitution ikke ved en afkriminalisering anses som et lovligt erhverv,
må medføre, at der fortsat og måske endda i højere grad end tidligere gøres en indsats for at få de prostituerede ud og over i et andet erhverv. I CD er vi meget tilfredse med, at bagmandsvirksomhed fortsat vil være strafbar, og vi forventer, at indsatsen mod denne bagmandsvirksomhed intensiveres. I lovforslaget indeholdes endvidere et andet element, nemlig kriminalisering af kunder til prostituerede under 18 år.
Ifølge de almindelige bemærkninger skal begrundelsen for dette forslag findes i indsatsen mod seksuelt misbrug af unge.
CD er enig i, at kriminalisering af kunder til de mindreårige kan have en præventiv virkning, men ser umiddelbart nogle bevismæssige problemer som følge af forslaget.
Det fremgår af lovforslaget, at straffebestemmelsen kun omfatter de kunder, der har samkvem med mindreårige, der helt eller delvis ernærer sig ved prostitution.
Modsætningsvis betyder det, at bestemmelsen ikke finder anvendelse, hvis den mindreårige kun i et enkeltstående tilfælde modtager betaling for ydelsen.
Efter CD's opfattelse betyder det, at politiet må skaffe sig oplysning om, hvilke mindreårige der helt eller delvis ernærer sig ved prostitution.
Hvorvidt en kunde i en given sag kan straffes efter bestemmelsen, vil, ud over at de almindelige betingelser skal være opfyldt, afgørende bero på, om man kan få fastlagt, at den mindreårige ernærer sig ved sit forehavende. Dette kræver en vidneforklaring fra den prostituerede
selv eller andre vidnefaste oplysninger
Den prostituerede har ingen interesse i at samarbejde, og kunderne i endnu mindre grad.
Umiddelbart virker det ikke, som om politi og anklagemyndighed får nogen nem opgave.
CD støtter som sagt kriminaliseringen af de mindreårige prostitueredes kunder, men mener, at kravet om hel eller delvis ernæring ved prostitution bør udelades.
Hvis man er parat til at betale for sex med en mindreårig, må man også være parat til at tage den konsekvens, det medfører.
Det er efter CD's opfattelse meget ulykkeligt, at mindreårige prostituerer sig.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-20:
Jeg må indrømme, at jeg efter at have lyttet til debatten har det lidt svært med alle de ordførere, som har fortalt, hvor forfærdelig prostitution er, hvor meget den skal bekæmpes, hvor bekymrende den er, hvordan den skal forebygges og mindskes, og hvor nedværdigende den er, når man tænker på, at der i årtier intet har været foretaget her fra Folketinget for at mindske prostitution eller for effektivt at forhindre den.
Jeg synes, det må være på tide at sige, at formålet med denne lov først og fremmest er at komme af med dobbeltmoralen ved at sige, at vi vil acceptere, at der findes folk, der ernærer sig på denne måde.
Det vil vi ikke kriminalisere, og vi vil heller ikke fordømme det.
Vi vil konstatere, at det er der, og så vil vi ikke retsforfølge de pågældende personer.
Det er ikke ulovligt.
Det er ikke det samme som at give det en blåstempling.
Det er jo et stempel, som vi giver dem, og ikke et, som de selv føler.
Jeg synes, det vigtigste er at sige her, at vi har en gammel, gammel bestemmelse, som gør det ulovligt at ernære sig ved prostitution.
Den er aldrig blevet håndhævet, i hvert fald ikke i historisk tid, og jeg synes, det er på tide, at vi gør op med den dobbeltmoral og siger, at vi afkriminaliserer den prostituerede.
Her må vi prøve at se på hensynet til de mindreårige og sige, at dem må vi så beskytte ved at gøre kunden kriminel.
Jeg medgiver de tidligere ordførere, som har sagt, at der er et utrolig svært håndhævelsesproblem på dette område, at det er rigtigt.
Jeg synes, vi skal diskutere i Retsudvalget, hvordan vi indkapsler de problemer, der måtte være.
Men for Det Radikale Venstre er formålet med dette lovforslag først og fremmest at komme dobbeltmoralen til livs, så vi i hvert fald kan se hinanden i øjnene og sige: Vi kriminaliserer ikke personer, hvor vi overhovedet ikke ville drømme om at skride ind over for den gerning, de har valgt, og som ifølge den hidtidige lovgivning har været ulovlig.
Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-20:
Jeg er såmænd blot blevet nysgerrig efter at vide, om Det Konservative Folkeparti kunne tænke sig at foreslå en ordning som den, man har indført i Sverige, hvor kunder til prostituerede under alle omstændigheder kriminaliseres.
Peter Skaarup (DF), 1998-10-20:
Jamen det er da fuldstændig rigtigt, at det er lang tid siden, at EF-direktivet fremkom, og at Europaudvalget tog stilling til det, men det er da også rigtigt, at fru Elisabeth Arnold er medlem af et af de regeringspartier, der har til opgave at sørge for, at eventuel EU-lovgivning bliver implementeret i Danmark.
For det er dér, problemet ligger.
Vi har den der tidsbarriere nu, fordi man altså først fik forslaget definitivt frem her i forsommeren.
Jeg siger tak for ministerens meget fyldige besvarelse, men jeg synes alligevel, der var et par ting, som ikke blev berørt, men som der så blev spurgt om af ordførerne.
En af tingene var, at Dansk Folkeparti spurgte, om man fra regeringens side så vil være velvilligt indstillet over for de sociale organisationer, f.eks. Reden, der gør et godt stykke arbejde, og som vel i virkeligheden kan afhjælpe mange af de her problemer, hvis de får de rette midler at arbejde med.
Og ministeren sagde, at man i Sverige har oplevet, at der faktisk ikke er nogen, der har overtrådt de her bestemmelser, idet det er sådan, at der ikke er nogen sager med personer, der har haft samkvem med prostituerede under 18 år.
Men realiteten er vel nok, at det store problem er, at det heller ikke i Sverige har været muligt at håndhæve bestemmelserne på det her område, og derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren: Hvordan vil instruktionen for politiet være med hensyn til håndhævelsen af det her? Hvordan skal de tackle problemet, når det kommer til deres kendskab, at der altså i flere tilfælde har været samkvem med en person under 18 år?
Jeg må så have lov at sige, at det trods alt ikke er det danske Folketing, der har taget initiativet til, at der kom et EF-direktiv i 1995, der indeholder en række bestemmelser, der bl.a. går tæt på, at der skal være mulighed for, at danskere opgiver deres politiske tilhørsforhold til myndighederne.
Det er trods alt EU, der har fået ideen.
Jeg erkender, at det er det danske Folketing eller specielt regeringen, som har været langsommelige med at få implementeret det, og det er måske med god grund.
Jeg opfatter det i virkeligheden sådan, at det er med en vis irritation, at regeringen hele tiden er nødt til at prøve at få det her forslag igennem, for der er jo blandt regeringspartierne - det har vi i hvert fald set i medierne - en vis skepsis bl.a. ved den del, der gælder den politiske overbevisning.
Derfor synes jeg, at det er EU, der kommer med forslaget, det er EU, der ønsker de her tiltag, og derfor har vi lov til at bebrejde EU den del af det.
Jeg vil så have lov til at bebrejde den danske regering, at man ikke er nået videre med det og har fremlagt de negative kendsgerninger, som vi jo må sige der er, over for Folketinget før.
Mogens Lykketoft (S), 1998-10-20:
Jeg takker for den tilslutning, der har været til forslaget, og vil selvfølgelig svare på de spørgsmål, der måtte komme i udvalget vedrørende organisationernes henvendelser.
Frode Sørensen (S), 1998-10-20:
De finansielle forretninger er jo under konstant forandring.
Vi lever i en tid, hvor det er let at låne 30.000 kr. i et stormagasin.
Man skal ikke nødvendigvis gå i hverken en bank eller en sparekasse, og så er det vel også en god idé at kigge på de eksisterende institutioner for at vurdere, om deres funktion og de opgaver, som de varetager, fortsat er tidssvarende.
Og det er vel det, finansministeren har gjort med dette lovforslag om at nedlægge Hypotekbankens bankdel, som ikke længere har den betydning, som den havde tidligere.
Vi kan konstatere, at finansieringen af de opgaver, som hidtil har været Hypotekbankens, nu klares på mange andre leder.
Kapitalmarkedet er blevet liberaliseret på en sådan måde, at den overflødiggør Hypotekbanken i dens nuværende form, og tillige kan vi konstatere, at i de senere år har behovet for at optage udlandslån ikke været nær så påkrævet som tidligere.
Derfor er vi i Socialdemokratiet enige i, at det ikke længere har noget formål at opretholde denne statsejede bank for at formidle kontakten mellem det danske og de udenlandske pengemarkeder.
For 7 år siden blev loven om Hypotekbanken ændret her i Folketinget, således at bankens overskud skulle komme statskassen til gode, og man kan vel egentlig sige, at her blev det første skridt hen imod en nedlæggelse taget.
Indtil da havde Folketinget gennem ændringer af loven hele tiden satset på at udvide rammerne for Hypotekbankens virke.
Nu går det den anden vej, men vi sikrer, at låneengagementerne afvikles stille og roligt.
Det er vigtigt, at de opgaver, som Hypotekbankens bankdel varetager, afvikles gradvis, og at bankdelen reelt bliver en afviklingskasse for de engagementer, der er indgået inden udgangen af dette år.
For det vil naturligvis være helt ufornuftigt, såfremt en øjeblikkelig ophævelse med overførsel af aktiver og passiver til statskassen af bankens långivere og andre aftalepartnere vil kunne betragtes som et debitorskifte og dermed indebære en risiko for, at engagementerne kunne kræves øjeblikkeligt indfriet.
Beregninger, som Finansministeriet har gjort, viser, at sådanne opsigelser fra kreditors side kunne medføre tab på mellem 400 mio. kr. og 500 mio. kr. for statskassen, og det vil jo ikke være voldsomt hensigtsmæssigt.
Fra 1. januar 1999 fortsætter banken altså som en afviklingskasse, der ikke kan påtage sig nye engagementer.
Det kan vel komme på tale at ophæve banken og overføre de resterende aktiver og passiver til statskassen, før alle lån er indfriet, eksempelvis når de er så få og så små, at udgifterne til at opretholde afviklingskassen er uforholdsmæssig store.
Som en konsekvens af bankdelens afvikling består resten af forslaget af mere specificerede bestemmelser om de nødvendige konsekvensændringer i den stribe lovområder, som berører Hypotekbankens virke, og for dem garanteres, at de eksisterende engagementer videreføres uændret.
Der er altså ikke nogen som helst utryghed eller usikkerhed ved de talrige områder, der i dag forudsætter Hypotekbankens eksistens.
I Socialdemokratiet kan vi altså tilslutte os ministerens forslag, og vi ser frem til en hurtig behandling
i Erhvervsudvalget.
Frank Aaen (EL), 1998-10-20:
Det er helt i orden med omsorg for, at afviklingen sker med fornuft, men har Socialdemokratiet overvejet, at det måske var en god idé at have en bankvirksomhed, som ikke var en del
af de internationale kapitalmarkeder, så vi havde et instrument, vi kunne sætte ind, specielt hvis den finansielle krise skulle vise sig at blive værre, end den er i øjeblikket?
Kunne det ikke være en idé?
Har man overhovedet diskuteret i Socialdemokratiet, om der var en idé i også fremover at kunne have sådan en mulighed for at låne penge ud, som ikke er afhængig af det internationale verdensmarked?