Svend Auken (S), 1999-04-07:
Jeg skal først sige tak til dem, der har taget initiativet til denne forespørgselsdebat i dag.
Vi præsenterede vores strategi i midten af januar.
Det er ikke ensbetydende med, at regeringen har den opfattelse, at tingene ikke kan gøres bedre.
Emnet for regeringens kemikaliestrategi er primært de mange tusinde kemikalier, som anvendes industrielt.
Derimod er der kun lidt omtale i strategien af de problemer, der er knyttet til pesticiderne.
Efter at det såkaldte Bichel-udvalg er blevet færdig og har afgivet sin rapport, regner jeg naturligvis med, at vi får lejlighed til senere i år her i Folketinget at drøfte den fremtidige indsats over for pesticiderne.
Baggrunden for denne opdeling mellem på den ene side pesticiderne og på den anden side industrikemikalierne er, at pesticiderne, som har begrænsede anvendelsesområder, og som findes i et overskueligt antal, er reguleret gennem en godkendelsesordning - i øvrigt en godkendelsesordning, som jeg tror alle, der har behandlet den, har udtalt sig meget anerkendende om - mens industrikemikalier, som findes i et uoverskueligt antal og med mange forskelligartede anvendelsesområder, i almindelighed kun er reguleret gennem reglerne om fareklassificering og mærkning, reglerne om anvendelse af nye stoffer og risikovurdering af eksisterende stoffer, samt for udvalgte stoffers vedkommende regler om anvendelsesbegrænsning.
Herudover findes der i andre ministeriers lovgivning regler om anvendelse af kemiske stoffer i fødevarer og i lægemidler til mennesker og dyr.
Disse er heller ikke berørt i strategien, da der er tale om en meget nøje regulering i anden lovgivning, og de adskiller sig også fra industrikemikalierne ved, at det er meget veldefinerede anvendelsesområder, det drejer sig om.
Nogle af kritikerne af regeringens kemikaliestrategi har advaret imod, hvad de læser i strategien som en »kemiforskrækkelse«, og understreger, at det moderne samfund, den moderne civilisation, jeg havde nær sagt den moderne industri og komfort, simpelt hen ikke var mulig uden anvendelse af kemiske stoffer. Jeg er naturligvis fuldstændig enig i, at vi ikke skal lade os forskrække og havne i den grøft, der betyder, at man siger nej til anvendelse af den moderne kemis produkter. Vi ved også, at opdelingen mellem naturligt forekommende stoffer og syntetiske stoffer som udtryk for, hvad der er rent og trygt, og hvad der ikke er rent og trygt, ofte kan være vildledende. Bly, eksempelvis, er et i naturen forekommende stof, som er stærkt giftigt og svært nedbrydeligt.
Det er vi naturligvis nødt til at regulere, selv om det er et naturligt forekommende stof.
Mange syntetiske stoffer derimod er helt uskadelige og kræver ingen regulering fra vores side. Når jeg alligevel mener, at vi har grund til bekymring, skyldes det, at produktionen og forbruget af kemiske stoffer i løbet af de sidste 50 år er steget helt eksplosivt. Jeg er opmærksom på, at denne udvikling har haft mange gode effekter i form af bedre og billigere produkter, lettere arbejdsprocesser osv.
I de seneste år, for ikke at sige i de seneste årtier, har vi imidlertid måttet erkende, at nogle af de stoffer, som vi bruger i endda meget store mængder, har skadelige effekter for enten mennesker, natur eller miljø.
Hertil kommer, at størstedelen af de mange stoffer, vi anvender, slet ikke er undersøgt til bunds.
Denne situation stiller os naturligvis i et dilemma, det, man kunne kalde civilisationens dilemma.
Vi skal finde ud af, hvordan vi kan undgå de skadelige effekter uden at opgive det moderne velfærdssamfund, det moderne industrisamfund, vi lever i, og som vi - trods alle problemer - også værdsætter.
Desværre er de lette løsninger svære at få øje på.
Det skyldes bl.a., at antallet af stoffer, som anvendes, er så umådelig stort, og at vi ikke ved nok om stoffernes effekter til at kunne afgøre, hvilke stoffer der kan være skadelige, i hvilke anvendelser og i hvilke koncentrationer de kan være skadelige, og hvilke der er harmløse. I de senere år er der gjort en indsats, men jeg er nødt til at sige, at problemerne langtfra er løst.
I et forsøg på at beskrive veje til at løse problemerne har regeringen offentliggjort sin strategi for en styrket indsats på kemikalieområdet.
Strategien beskriver, hvad vi har gjort i de senere år, hvor problemerne er, og hvilke initiativer vi kan tage i de kommende år.
Den er opdelt i, hvad vi selv kan gøre her i Danmark, hvad vi skal arbejde for i EU, og hvad vi skal arbejde for på verdensplan, altså på et globalt plan.
Denne opdeling skyldes, at det varierer fra stof til stof, bl.a. afhængig af anvendelsesmåden, og hvordan det spredes, om vi kan løse problemerne selv, eller om vi er nødt til at søge fælles løsninger med andre lande. På det hjemlige plan, altså på det nationale niveau,
til problemerne, der er forbundet med kemiske stoffer.
Vi arbejder for det første for, at problemerne angribes bredt gennem en produktorienteret miljøindsats, hvor man sætter fokus på produktionens samlede miljøbelastning set i et livscyklusperspektiv, altså produkterne fra vugge til grav, herunder også deres indhold af kemiske stoffer. Desuden er Miljøstyrelsens liste over uønskede stoffer blevet udsendt.
I forlængelse af listen er der en række initiativer på vej, der skal begrænse brugen af konkrete stoffer.
Jeg kan som et eksempel nævne nye regler om bly samt om bundmalinger og indendørsmalinger med indhold af opløsningsmidler.
Andre initiativer venter på, at vi får mere viden om stofferne.
I den forbindelse er det naturligvis vigtigt at støtte et udviklingsarbejde, der kan give os denne viden.
Kemikalieinspektionen er styrket, og borgere og virksomheder har fået mulighed for at ringe til Kemitelefonen, hvor de kan få oplysninger om reguleringen af kemiske stoffer.
Jeg har tidligere sagt, at kemikaliestrategien er en kritik af de manglende resultater af risikovurderingsarbejdet
Det går alt for langsomt i EU.
Det er slet ikke tilfredsstillende, at man endnu ikke har offentliggjort en eneste risikovurdering og dermed ikke er helt færdig med at behandle et eneste stof. Vi må tage i betragtning, at målet i første omgang er at risikovurdere 2.700 stoffer, der produceres i størst mængde, det vil sige i mængder, der overstiger 1.000 ton om året.
Sammen med en række af de øvrige miljøprogressive lande i EU har Danmark siden sidste forår arbejdet målrettet på at få gang i diskussionen om, hvordan den nuværende indsats i EU-regi kan gøres mere effektiv, og jeg synes godt, man kan sige, at vi allerede har opnået nogle resultater.
Så måske er der grund til en vis behersket optimisme her. Kommissionen, altså EU-Kommissionen, udsendte i november en større rapport, hvor man evaluerede de centrale EU-regler
på kemikalieområdet og foreslår ændringer, der ligger helt på linje med det, som vi også arbejder for
Bl.a. er Kommissionen inde i overvejelser om at forenkle risikovurderingsarbejdet, at benytte gruppevurdering af stoffer samt at benytte hurtigere procedurer til at vurdere stoffer, som vides at have farlige effekter.
På rådsmødet før jul holdt vi i Ministerrådet Kommissionen fast på at fortsætte dette arbejde.
Desuden har Kommissionen i februar i år afholdt en workshop for myndigheder, industri og grønne organisationer, hvor man drøftede, hvordan man kunne komme videre med problemernes løsning.
Også på det regionale og globale område er der sket fremskridt, bl.a. takket være en indsats, vi også har udfoldet fra dansk side.
I Kyoto-protokollen fra december 1997 indgår der ud over CO2-reduktion f.eks. også, at bestemte stoffer med kraftig drivhuseffekt skal reduceres.
I efteråret var jeg sammen med en række af mine kolleger, og jeg underskrev i Rotterdam en bindende konvention om information i forbindelse med handel med farlige kemikalier.
Den skal nu ratificeres, og der skal gennemføres en global vurdering af behovet for regulering af de såkaldte POP-kemikalier, dvs. persistente eller rettere svært nedbrydelige organiske forureningsstoffer.
Efterhånden er også generationsmålet indarbejdet i alle de forskellige havkonventioner.
Generationsmålet er som bekendt målsætningen, som vi oprindelig fastslog i Esbjerg, jeg tror, det var i 1995, om, at udledning og tab af farlige stoffer til miljøet skal være bragt til ophør i år 2020. Samtidig arbejdes der nu videre på at gøre dette mål operativt og definere, hvilke stoffer der skal reguleres, og netop i de seneste måneder har Danmark kunnet medvirke til afgørende fremskridt i dette arbejde. Må jeg også nævne den danske miljøbistand, der giver et vigtigt bidrag til at sikre, at der også gøres noget ved problemerne i Central- og Østeuropa og i den tredje verden.
Vi må jo huske, at på kemikalieområdet er vi oppe imod meget stærke kræfter.
Den kemiske industri har meget stærke økonomiske interesser knyttet til denne sag, og den er fantastisk aktiv på det internationale plan.
Og ikke altid for det gode.
Desuden har industrien hidtil haft gode muligheder for at gøre sin indflydelse gældende, fordi der ikke har været nogen modindflydelse, f.eks. fra miljøorganisationernes side.
På et tidspunkt foreslog jeg for at provokere, at den kemiske industri skulle være medlem af EU, så den sad med ved bordet med et medlemslands forpligtelser og rettigheder, så alt foregik i fuld offentlighed og for at frisætte nationale regeringer til at forfølge deres egen politik i stedet for bare at varetage den kemiske industris snævre interesser.
I regeringens strategi har vi prøvet at lave en prioritering.
Vi har prøvet at nævne de punkter, man først og fremmest skal sætte ind over for.
Vi ved, at vi ikke har ubegrænsede ressourcer.
Vi ved, at vi er nødt til at vælge nogle områder ud, hvor vi skal gøre en særlig indsats.
Jeg vil ikke gennemgå alle de konkrete initiativer.
Jeg går ud fra, at Folketinget selvfølgelig har studeret strategien.
Jeg kan kun sige, at jeg glæder mig til at høre reaktionerne fra partierne, især når det drejer sig om de kommende initiativer med nye lister over uønskede stoffer, øget anvendelsesbegrænsning, mere direkte brug af forsigtighedsprincippet, større ansvar for producenterne osv. Jeg tror, at alle disse initiativer er med til, at vi får mere hold på de kemiske stoffer, som vi anvender i vores hverdag.
når det drejer sig om kemikaliekontrollen i Danmark.
Som sagt er regeringen optaget af at høre de politiske partiers reaktioner og kommentarer og bidrag til, hvilke indsatsområder der skal prioriteres i forhold til andre indsatsområder.
Forhandling