runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2004-03-25:
Som sagt kan det blive en vidtløftig debat, men egentlig synes jeg også, den er spændende.
Alle disse debatter, hvor vi fra vores side, som det hedder, udtaler de fastlagte partiholdninger, er der jo ikke spor spændende ved, men der er faktisk noget sjovt ved, at den enkelte virkelig taler ud fra det, den pågældende selv mener.
Jeg vil ikke forlænge debatten med fru Sandy Brinck, men blot sige, at begrebet forældrebestyrelse jo forudsætter, at barnet hører hjemme i en institution.
Så siger man: Jamen forældrene får lov til at være medbestemmende, for de er jo med i en forældrebestyrelse.
Men jeg siger omvendt: Børnene hører hjemme i deres familie, og jeg ville foretrække, at det var forældrene, der tog vare på børnene i familiens skød i stedet for at sidde i forældrebestyrelser.
Der er en grundlæggende modsætning mellem barnet forstået som et offentligt anliggende, hvor man skal bekæmpe negativ social arv, og det, som jeg taler for, nemlig at børnene er forældrenes ansvar, og at samfundet ikke skal forsøge at umyndiggøre forældrene.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Det kunne jo gå hen og blive en meget, meget bred diskussion
om børneliv og om lige muligheder her i livet
, men det skal jeg undlade og vende tilbage til lovforslag, vi behandler.
Jeg skal bede hr. Krarup bekræfte, at forældrebestyrelserne er inddraget i de pædagogiske læreplaner, og at vi dermed netop har fundet nøjagtig den balance, som vi i hvert fald synes der skal være.
Forældrebestyrelserne er med, og det vil jeg godt bede hr. Krarup bekræfte.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-25:
Tak til ministeren for bekræftelsen.
På den måde er det jo en historisk dag, da det vel er første gang, at regeringen indrømmer, at den har skåret.
Ellers har man forsøgt med lange udenomstaler.
Men må jeg ikke godt sige, at når børnene bliver beskåret på den måde, at normeringerne bliver sænket, så har det ikke noget at gøre med færre børn. Så er det et dårligere tilbud, der i ringere omfang er i stand til at bekæmpe den negative sociale arv, fordi der er færre voksne til stede, og derfor duer den lange omskrivning fra socialministeren ikke.
Men tak for erkendelsen af, at der bliver skåret.
Jeg vil så også godt bede ministeren bekræfte, at uanset hvad hr. Søren Krarup måtte komme med af henvendelser til ministeren, efter at vi har vedtaget loven, så får det ingen indflydelse, heller ikke hvad angår bekendtgørelsen.
Ellers får vi jo betænkeligheder ved på noget tidspunkt at indgå aftale med ministeren, hvis et enkelt folketingsmedlem efterfølgende kan ændre på lovteksten.
Derfor vil jeg godt have en krystalklar udmelding fra socialministeren om, at når Folketinget vedtager love, så påtager folketingsmedlemmerne sig et ansvar ved at stemme.
Og stemmer de for noget, de selv synes er ubehageligt, så er det deres personlige samvittighedskonflikt.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Nu er det jo ikke WTO, vi drøfter her, men rent faktisk CAP-reformen eller EU's landbrugsreform.
Det, jeg sådan set ville have hr. Keld Albrechtsen til at indrømme, men det er sikkert helt umuligt, var, at vi i Europa har haft en meget lang proces i forbindelse med EU's landbrugsreform, den har været i gang i 2½ år, og den er blevet meget mere vidtrækkende end det, man lægger op til i WTO, den er meget mere vidtrækkende end det, mange af Folketingets partier har lagt op til, men så finder man lige en artikel 69, som ingen sådan set vil bruge, men den hæfter man sig ved i Danmark.
Er det ikke bare for at være imod, fordi der er flere partier, der har sat sig selv uden for indflydelse på et kritisk, uheldigt tidspunkt?
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at vi er mange, der godt kunne have ønsket os, at man var kommet længere end den nuværende CAP-reform.
Det er også derfor, den meget positive ordlyd i regeringspartiernes og Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse godt kan undre lidt, for så stor tilfredshed er der måske heller ikke grund til.
Det er et skridt i den rigtige retning, men jeg kan høre på ministeren, at vi er enige om, at det kun er et skridt.
Mit spørgsmål til ministeren er sådan set også det, jeg stillede fra talerstolen, nemlig om ministeren helt har opgivet brugen af artikel 69.
Om ministeren har smækket låget på kisten i og besluttet sig for, at det bliver for svær en kamp at kæmpe dernede, det er for ufleksibelt, så der skal ikke sættes så meget som en krone af den nye støtte af til de her formål.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-03-25:
Nu er sagen jo den, og det er jeg sikker på, at ordføreren også har en erindring om, at turen til Bruxelles ligger umiddelbart efter europaudvalgsmøderne, og jeg har haft lejlighed til efterfølgende at diskutere indholdet i det kompromis, vi fik forhandlet på plads i Bruxelles omkring CAP-reformen med det parti, som også var parat til at give mig et forhandlingsmandat i Europaudvalget.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Jeg kan helt bekræfte, at der var den diskussion i Europaudvalget.
Det, der undrede os her, var, at hr. Christian H. Hansen bare sagde, at Dansk Folkeparti altid gerne ville give ministeren et mandat.
Jeg fik ikke noget svar på det spørgsmål, jeg stillede,
om den lille seddel, som hr. Christian H. Hansen mente, det var nødvendigt at give ministeren med i lommen for at forhandle, hvilket jeg finder er en meget besynderlig procedure, hvis og såfremt det var tilfældet.
Derfor spurgte jeg ministeren, om ministeren fik en lille seddel, og hvis ministeren fik det, hvad der stod på den seddel?
Mariann Fischer Boel (V), 2004-03-25:
Hvis det skulle være fremgået af min fremtoning, at jeg ikke skulle synes, det var rart at diskutere, så må det bero på en misforståelse.
Jeg synes da, det har været udmærket, at vi har haft lejlighed til at diskutere CAP-reform, og jeg har kun beklaget, at det er blevet procedure i stedet for substans.
Det var jo det, jeg fornemmede, at de partier, der ikke ville give mandatet i Europaudvalget, havde et behov for at få diskuteret substans, nemlig hvad CAP-reformen indeholder, hvad den betyder, og hvilke andre muligheder vi så kunne have haft.
Det synes jeg kunne have været interessant.
Nu er det jo sådan, at jeg ikke har oplevet, at jeg har fået et blankt mandat i Europaudvalget.
Jeg må indrømme, at jeg somme tider synes, at de mandater, jeg får, er relativt begrænsende for mine muligheder for at agere efterfølgende.
Det var jo heller ikke tilfældet, vil jeg sige til fru Ritt
Bjerregaard, at jeg fik et blankt mandat i Europaudvalget.
Jeg er sikker på, at også Socialdemokratiets ordfører vil have en erindring om, hvad vi diskuterede. Bl.a. var der jo en diskussion om betalingsrettighedernes tilhørsforhold, og det var måske der, vandene skiltes.
Sådan husker jeg diskussionen.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-03-25:
Der er selvfølgelig ikke noget at sige til, at ministeren ikke synes, det er rart at diskutere procedurer, når denne sag har været kørt så totalt lukket, som den har, og ministeren overhovedet ikke på noget tidspunkt har lagt op til en åben debat. Det, jeg godt vil spørge om, har forbindelse med en meget interessant bemærkning fra hr. Christian H. Hansen.
Det drejer sig om mandatafgivningen i Europaudvalget, hvor hr. Keld Albrechtsen undrede sig over, at hr. Christian H. Hansen havde givet ministeren et blankt mandat til at forhandle.
Hr. Christian H. Hansen sagde: Jamen man kan jo heller ikke vide, om Dansk Folkeparti har givet ministeren en lille seddel med i lommen til forhandlingen.
Det ville jo være en meget speciel procedure over for Europaudvalget, og derfor vil jeg godt høre lidt om den lille seddel.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-25:
Hvis hr. Thor Gunnar Kofoed gør sig den ulejlighed at læse det forslag til vedtagelse, som partierne bag forespørgslen har fremsat, står der faktisk i den sidste linje, at der skal ydes en tillægsbetaling til landmændene i de berørte sektorer.
For os er det et spørgsmål om, at omfordelingen målrettes de steder, hvor de 10 pct. kan gøre gavn for miljøet, for naturen og i særdeleshed for landbruget.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Jamen det er jo sådan, at hvis man tager 750 mio. kr. fra landbruget, kan vi vel ikke komme væk fra, at man tager pengene fra landmanden og tager 10 pct. af støttemidlerne.
De 10 pct. svarer sådan set til det, landmanden tidligere har levet af, det, han har købt mad eller tøj til børnene for, og det er de penge, hr. Mogens Nørgård Pedersen nu vil bruge til investeringer af politisk bestemt karakter.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-25:
Nej, det er jeg ikke enig med hr. Thor Gunnar Kofoed i, og det var netop det, jeg understregede i mit svar til hr. Jens Kirk, at det ikke er et spørgsmål om at tage fra nogle og give til andre.
Det er et spørgsmål om at tage nogle af de støttemidler, som er beregnet til landbruget, og give tilbage til landbruget, blot på en anden måde, end det vil ske, hvis det er sådan, at vi binder den op på jorden.
Mariann Fischer Boel (V), 2004-03-25:
Hr. Martin Lidegaard og jeg er jo ikke uenige om, at den reform af den europæiske landbrugspolitik blev det, vi så kunne blive enige om i EU, vel vidende at der er meget, meget store forskelle på ønsker om liberalisering i ministerkredsen.
Derfor var det et kompromis, hvor vi gerne ville være gået længere.
Men jeg synes da også, vi kan glæde os over, at vi i Danmark har valgt en afkobling på stort set det maksimale af, hvad vi kunne komme frem til, dog med et hensyn til mulighederne for at få afgræsset på kvægsiden.
Der skal man lægge sig definitivt fast på ud i al fremtid inden for en snæver, enkelt sektor, hvad det er, man vil gå efter, og der er så ikke, hvad skal jeg sige, fleksibilitetsmuligheder.
Vi er fortsat i diskussion med Kommissionen om elementer
, og derfor kan jeg ikke på nuværende tidspunkt stå og sige, at jeg hverken vil eller ikke vil.
Vi har stadig væk udestående spørgsmål med Kommissionen.
Men jeg vil godt understrege, at det ser meget, meget besværligt ud.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Sidste år tjente dansk landbrug 750 mio. kr.
Det er meget lidt, når man tænker på, hvor stort et erhverv det er; det er faktisk ingenting, det er meget få penge, og det er de penge, de danske landmænd lever af.
Nu vil hr. Mogens Nørgård Pedersen tage 750 mio. kr. ud af dansk landbrug og sige, at de skal bruges til natur osv.
750 minus 750, er hr. Mogens Nørgård Pedersen og jeg ikke enig om, at det giver 0? Hvad skal den danske landmand hjemme i hr. Mogens Nørgård Pedersens vælgerområde leve af, når man tager den lille fortjeneste, landmanden har, væk fra landmanden?
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Det lyder næsten, som om de 750 mio. kr., vi snakker om, er nogle helt nye penge, og hvis vi tog dem væk fra landbruget, så gjorde det ingen skade som sådan.
Det vil jeg gerne spørge hr. Mogens
Nørgård Pedersen om.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-25:
Ja, indimellem kan det gå sådan ved de her forespørgselsdebatter, som jeg i øvrigt mener er interessante nok, at man må sige, at så kan der vist ikke koges mere suppe på den høne.
Alligevel synes jeg, at det er utrolig vigtigt, at vi fortsat holder fokus på det, som er temaet for forespørgslen i dag, og som vi jo selv har været med til at rejse, nemlig landbrugsstøtten og landbrugsstøtteordningerne.
Det er klart, at det også er på den måde, vi skal se denne her forespørgselsdebat, nemlig som forlængelse af den debat, der var i november 2002.
Som sagt er det vigtigt, at vi fortsat har fokus på området også af hensyn til ulandene og den udvikling, der i øvrigt sker i verden omkring os, for det er jo sådan, at støtten er med til at styre.
Uanset hvordan støtten gives, er den på en eller anden måde med til at styre. Derfor vil jeg også gerne tilkendegive, at nu når vi har den her såkaldte hybridmodel, som vi skal agere under i Danmark, jamen så støtter vi Kristendemokrater naturligvis den, fordi vi mener, at det er vigtigt, at støtten bliver lagt fra produktion og over på antal hektar eller areal.
Men det bortforklarer jo ikke, at det også er vigtigt, at der er andre styringsmodeller eller styringsparametre.
Vi er nemlig lidt bange for, at det bliver sådan, at det bare er enten-eller, så vil det også få slagside på den måde, som man giver støtte på.
Vi er af den holdning, at støtten skal afvikles, og der kan man så diskutere, over hvor lang tid det skal være, og dermed også hvor hurtigt det skal gå.
Indtil videre går det jo ikke voldsomt hurtigt, og det er også derfor, at vi naturligvis støtter det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere på, fordi vi siger, at det kunne være en fordel, hvis vi brugte nogle af de midler til noget målrettet og til gode initiativer, som jo ikke kommer landbruget til skade, men nærmest kommer landbruget til gode, nemlig ved at forbedre kvalitet og markedsføring af landbrugsprodukter.
Det er derfor, vi ser mulighederne i at bruge artikel 69.
At den så ikke er god nok eller burde afskaffes, eller hvad nu man kan finde på at sige - den debat kunne vi godt gå ind i, og den forhandling går vi også gerne ind i - men når vi har en ordning, som er mulig at bruge, så synes vi også, at vi skal gøre brug af den.
Derudover skal vi arbejde på at forbedre artikel 69, sådan at den måske også rundtomkring i Europa kunne føre til større anvendelse.
Det modsatte er jo, at så kunne den lige så godt afskaffes, hvad vi umiddelbart ikke kan gå ind for.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Nu forstår jeg ikke, hvad der ligger i, at jeg skulle være imod.
Jeg har faktisk sagt, at jeg var tilhænger af, jeg var for, at vi skal bruge artikel 69, fordi den nu engang er der.
Ja, jeg er imod regeringens forslag til vedtagelse, men det er, fordi jeg er for, at vi bruger artikel 69 fornuftigt og de penge, der ligger deri, når de nu engang er blevet afsat. Jeg har ikke haft noget at gøre med, at de penge er blevet afsat, men nu er de engang blevet afsat, og hvis ikke vi bruger dem, går de bare tilbage i EU's kasse, og det er da meningsløst, når vi nu kan bruge dem.
Vi står jo ved et vandmiljøplanprojekt, som vi skal have i gang af hensyn til at skabe balance i Danmarks natur, og her ligger nogle penge, som vi under alle omstændigheder er tvunget til at bruge.
Ja, vi kan også føre dem over i en eller anden anden meningsløs støtteordning, som hr. Kirk og hr. Kofoed har opfundet, som de vist kalder landdistriktsstøtte, og bruge dem på anden vis, som ikke har den gavnlige virkning på miljøet.
Det synes jeg ikke er fornuftigt.
Jeg ville da hellere bruge dem fornuftigt til vandmiljø og ordentlige ting i stedet for at smide pengene ud ad vinduet, når vi nu alligevel bliver tvunget til at bruge pengene.
Jeg bliver nødt til at sige, at der er en historisk erindringsforskydning i det, hr. Kofoed oplyser.
Det var faktisk sådan, at hovedretningslinjerne i midtvejsreformen blev tilrettelagt før verdenshandelstopmødet i Cancún i september.
Og alle, der havde forstand på de sager på det tidspunkt, var godt klar over, at det, man havde aftalt, ikke var tilstrækkeligt til at kunne løfte forhandlingerne i gang i Cancún.
Derfor gik det desværre også helt forudsigeligt, som det måtte gå, når man ikke havde noget med fra EU's side at tilbyde ulandene.
Sådan var forløbet desværre, og det var netop, fordi det mandat, som blev givet til Europa-Kommissionen under forhandlingerne i Cancún, var baseret på de hovedretningslinjer, der var aftalt i midtvejsreformen.
Sådan er det triste billede, det kan ministeren jo uddybe, men sådan var altså forløbet.
Det håber jeg så man kan få lavet om, men forudsætningen for, at man kan få lavet det om, er, at man ikke bare bevidstløst fortsætter med de samme kolossale støttebeløb, som der nu er lagt op til.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-03-25:
Det er mest et forståelsesspørgsmål.
Måske er hr. Keld Albrechtsen og undertegnede enige i, at CAP-reformen eller midtvejsevalueringen blev fremsat i sommeren 2002, det er altså en proces, der har været i gang i flere år efterhånden, længe før WTO-forhandlingerne startede, reformen er mere vidtgående end det, der lægges op til i WTO. Hvad er det så for en kritik, hr. Keld Albrechtsen lægger op til med, at vi er bagstræberiske osv.?
Rent faktisk går det forslag, der er, længere end det, der blev lagt op til, at man skulle i WTO.
Hvorfor vil hr. Keld Albrechtsen så ikke være med?
Kun fordi der er en artikel 69, sådan en lille protektionistisk artikel 69, som hr. Keld Albrechtsen sådan kæmper imod.
Er det ikke bare, fordi hr. Keld Albrechtsen har fundet noget, han kan være imod?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Jeg tror, at ministeren i den situation var kommet på en vanskelig opgave.
Men når man står over for et vanskeligt problem, så får man et vanskeligt mandat, og så kræver det en ekstra indsats, og det er jeg ikke i tvivl om at ministeren naturligvis loyalt ville have forsøgt på, for vi kunne have gjort det bedre.
Vi kunne have stillet nogle krav.
Om vi så kunne være kommet igennem med dem, er jo så det næste.
Jeg ville ikke engang på forhånd have krævet en garanti for, at ministeren kunne komme hjem og sige, at det lykkedes.
Men jeg ville unægtelig have krævet, at ministeren gjorde forsøget.
Hvis ministeren så efterfølgende kunne dokumentere, at ingen andre lande ville lytte til det, javel, så var det jo det. Men vi er da nødt til at være enige om, at for at opnå resultater må man gå ud og kæmpe for dem.
Og hvis ministeren nu - det kan hr. Jens Kirk jo også tage stilling til - vil gå ned og kæmpe for artikel 69 og får ændret den fortolkning, den dystre fortolkning, ministeren har fremlagt her i dag, så vil jeg da gerne helt og holdent stå bag det.
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Hvis nu ministeren var gået ind på det, som hr. Keld Albrechtsen stiller op som en betingelse for at kunne give et mandat, havde ministeren så overhovedet haft manøvrerum nede i EU, når der skulle forhandles?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Jeg forstår det slet ikke.
Nu har hr. Jens Kirk jo ofte deltaget i Europaudvalgets møder.
Det ved jeg ved selvsyn.
Ja selv udvidelsen af EU har jeg givet mandat til; jeg har givet mandat til optagelsen af Tyrkiet i EU.
Det ved jeg ikke om hr. Jens Kirk også gør.
Så det kan vi godt tage en lang diskussion om.
Men det er jo så en forudsætning, at ministeren overhovedet havde orket at deltage i en drøftelse med samtlige partier om det, ministeren havde nogle separate forhandlinger med Dansk Folkeparti om.
Hvorfor skulle jeg så have sagt nej til et mandat?
nogle måske sige efterhånden, men o.k.
Jens Kirk (V), 2004-03-25:
Der har han altid sagt ja.
Men hvis nu vi forestiller os, at artikel 69 havde været inde i den landbrugsreform her, mandatafgivning og det hele, havde hr. Keld Albrechtsen så sagt ja til, at ministeren skulle være rejst ned og forhandlet dette?
Ja eller nej.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2004-03-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at det ikke er nye penge, hvilket da også er blevet bekræftet op til flere gange under debatten.
Det er heller ikke min opfattelse, at de 750 mio. kr. skal tages væk fra landbruget, for der er jo masser af muligheder for at føre dem målrettet tilbage til nogle ting, som kunne blive valgt, som er til gavn for landbruget.
Så det er jo ikke sådan, at jeg siger, at nu har vi så 750 mio. kr.
til natur.
For mig der hænger det også sammen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Det er desværre ikke korrekt.
Situationen var den, at for at forhandlingerne kunne komme ud af stedet, skulle EU komme med et nyt udspil.
Det var det, der var forudsætningen for at få det i gang.
Det ville EU ikke.
Men EU ville ikke.
EU kom ikke med et nyt udspil, der kunne sætte bevægelse i tingene, og ulandene var altså ikke imponeret af, at man roterede den samme støtte rundt i forskellige bokse.
Man ville se et egentligt aftrapningsudspil fra EU og fra USA, og det fik man ikke.
Derfor kom der ingen forhandlinger, og derfor måtte den mexicanske regering sende os hjem uden resultat af den konference, og det var alene EU's og USA's skyld.
Sådan er de nøgne kendsgerninger, og det tror jeg heller ikke hr. Henrik Vestergaard, som jo netop var dybt inde i sagerne, kan bestride.
Martin Lidegaard (RV), 2004-03-25:
Tak for det svar.
Det var jo til at forstå.
Måske en lille kommentar kunne være, at det er definitivt den 1. august, for man fraskriver sig også definitivt sin mulighed for i al fremtid at benytte den her ordning.
Det synes jeg også hører med i den vurdering, man skal lave.
Men hvis vi er enige om, at det var et skridt i den rigtige retning, men at vi ønsker meget mere, så ville jeg gerne spørge ministeren, hvorfor det forslag til vedtagelse, der ligger her, så slet ikke nævner ønsket om at komme videre med en yderligere reduktion af afkobling af støtten.
Der ligger jo slet ikke i det forslag til vedtagelse, der ligger her fra regeringspartierne og Dansk Folkeparti, nogen som helst indikation af, at man i og for sig har tænkt sig at gøre mere.
Man er tilfreds og tilfreds og tilfreds.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-25:
Tak for svarene fra ministeren.
Jeg har forstået det sådan, at ministeren foreslår, at vi venter med diskussion om vandmiljøplanen, til vi mødes i morgen kl. 9.30.
Det er så også fair nok.
Jeg ser meget frem til det møde, det bliver et meget spændende møde.
Så vil jeg godt lige vende lidt tilbage til hr. Christian H. Hansens seddel, for jeg synes ligesom fru Ritt Bjerregaard, at det trænger til at blive belyst, hvad der stod på den seddel.
Det er jo ikke den sædvanlige fremgangsmåde i Europaudvalget, at mandater aftales ved hjælp af små sedler hen over bordet, så jeg håber, at ministeren vil løfte sløret for, hvad det var, der foregik.
Sandy Brinck (S), 2004-03-25:
Jeg skal indrømme, at jeg har meget svært ved at forstå, at det her skulle indskrænke nogens muligheder for at have forskellige pædagogiske tilgangsvinkler.
Jeg tror, det er værd, at vi lige nævner de temaer, som loven rent faktisk går ud på: Det er sprog, det er sociale kompetencer, det er personlige kompetencer, det er natur og udtryksformer, det er krop og bevægelse.
Det synes jeg er nogle meget rummelige begreber, som jeg som sagt har svært ved at se at man pædagogisk ikke skulle kunne udfylde også med den pædagogiske indfaldsvinkel, man måtte have på en særlig institution.
Det, vi blot synes er fordelen ved at få disse pædagogiske læreplaner, er, at vi nu er sikre på, at man kommer hele vejen rundt om barnets kompetencer.
Og sådan som jeg kender Enhedslisten og fru Line Barfod, er jeg ret sikker på, at vi kan være enige om, at det er vigtigt, at der ikke alene skal være fokus på sproglig udvikling, tal og bogstaver, men at der faktisk er nogle andre ting, som er mindst lige så vigtige, og det, vi sikrer med lovforslaget her, er, at de også indgår. Men hvordan man gør det, hvilken pædagogisk tilgangsvinkel man har til det, er stadig frit.