Kirsten Jacobsen (FP), 1998-06-02:
Jeg har aldrig været i tvivl om, at Socialdemokratiet har den opfattelse, at man skal passe på ældre mennesker.
Det, jeg sagde, og det, jeg er ked af - og det kan man læse i Folketingstidende side 2243, og det var faktisk fru Grete Schødts selv, der sagde det under førstebehandlingen sidste gang, den 12. december -
er, at Fremskridtspartiets beslutningsforslag om elektronisk overvågning af senildemente, der bor på plejehjem, er man imod.
Og i hvert fald for mig og Fremskridtspartiet er det utroligt kedeligt, at personalet skal tvinges til at bryde loven, fordi vi ikke kan se at få den moderniseret.
Jeg er glad for, at for hver gang Fremskridtspartiet fremsætter det her forslag, bliver opbakningen tydeligere og tydeligere.
Og nu er vi i hvert fald fri for at høre på direkte afvisninger fra Socialdemokratiet og fra socialministeren af elektronisk overvågning og alle de skrækkeligheder, det kan medføre.
Dette forslag har jo aldrig været tænkt som det eneste, man skulle gøre.
Jeg synes, det har været et problem at høre ledere sige, at de altså sætter hensynet til de ældres sikkerhed foran hensynet til, om der er en eller anden lov, som Folketinget ikke kan modernisere.
med at komme med forslaget.
Vi ser frem til, at vi kan få debatten, og at vi kan få nogle ændringer i oktober.
Vi synes bare, det er kedeligt, at der er gået så lang tid, hvor Folketinget har haft viden om nødvendigheden af at gøre noget.
Vi har oven i købet herinde været i en situation, hvor vi har vidst, at problemet blev yderligere forværret, for da man havde de gammeldags plejehjem, da havde man, hvis man kan sige det sådan lidt firkantet, mere styr på tingene.
Men efter at man har ombygget dem til Socialdemokratiets moderne plejehjem, som jo bare er lejeboliger, ja, så er de juridiske forhold og de juridiske rammer blevet helt, helt anderledes.
Jeg tror, at alle både her i Folketinget og uden for har haft det utrolig svært, når man i dagspressen har skullet læse, at nu er der igen forsvundet et ældre menneske, og at vedkommende desværre er fundet død enten af kulde eller af andet. Jeg tror også, at det med at få stillet diagnoser er vigtigt.
Men jeg tror, man skal passe på med at sige, at det her kun er noget, man gør for senildemente, som er diagnosticerede efter alle kunstens regler som senildemente.
Demens betyder jo bare alderdomssvækkelse; det kan man være i højere eller mindre grad, og jeg tror, at der er brug for, hvad skal man sige, øget sikkerhed selv for nogle, som måske ikke i ordets lægelige forstand på alle punkter opfylder reglerne om at være senildemente.
Jeg har i hvert fald personligt set ulykker af en sådan art, at man faktisk som pårørende kunne sige til sig selv, at det måske havde været bedre, at det var endnu værre.
Og det gør jo, at man siger, at vi herinde altså har en forpligtelse for at sikre nogle rammer for de mennesker, der ikke er i stand til at tage vare på sig selv - og det hvad enten det gælder vuggestuebørn eller børnehavebørn eller ældre mennesker, som er syge eller svage eller senildemente eller psykisk syge; det er vores ansvar.
Og jeg er glad for, at vi forhåbentlig ikke skal vente længere end til efteråret for at have en løsning på problemet, og at vi, når vi skriver 1999, også har andre regler.
Så har den indsats, vi i Fremskridtspartiet har gjort ved at være vedholdende - måske irriterende - ved at genfremsætte forslag af den her art og stille spørgsmål til ministeren, i hvert fald ikke været forgæves.