runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Der er tre faktorer, som spiller en rolle, når man skal vurdere, hvordan økonomien vil gå frem mod næste år.
For det første er det en almindelig forventning, at der kommer en vis opgang i den økonomiske aktivitet i udlandet.
Det er den første faktor.
Den anden faktor er, at renten som bekendt er faldet meget kraftigt, den er historisk lav i øjeblikket.
Der går altid lidt tid, fra et rentefald indtræffer, til det slår igennem i den økonomiske aktivitet.
Derfor er forventningen, at rentefaldet vil begynde at give sig udslag i øgede investeringer og dermed øget økonomisk aktivitet hen over efteråret og ind i næste år.
Det er den anden faktor.
Den tredje faktor er, at bl.a. den skattelettelse, som regeringen har besluttet at iværksætte med start fra den 1. januar 2004, bidrager til øget økonomisk aktivitet i 2004.
De tre faktorer er årsagen til, at der forventes mere aktivitet og større beskæftigelse i 2004 end i 2003.
Regeringen offentliggjorde som bekendt i går den såkaldte Økonomisk Redegørelse, som giver en ny vurdering af udviklingen i dansk økonomi i år og til næste år.
Formålet med en sådan konjunkturvurdering er at give det bedste bud på udviklingen.
Det er selvfølgelig et skøn, der altid vil være forbundet med en vis usikkerhed, men på nuværende tidspunkt venter regeringen, at den økonomiske aktivitet og beskæftigelsen vil stige til næste år.
Der ventes en stigning i væksten fra 1,6 pct. i år til 2,4 pct. næste år, og regeringen venter, at vendingen sker i løbet af efteråret 2003.
Det er selvfølgelig i vidt omfang også baseret på, hvordan man forventer, at udviklingen vil være i udlandet.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Vi har nu oplevet, at regeringens ministre, og jeg tror også, det gælder statsministeren selv, har rejst rundt i landet og også beredvilligt har stillet sig til rådighed her i Folketinget i forhold til oppositionen, når vi har spurgt: Hvad er egentlig årsagen til den stigende ledighed?
Så er vi alle sammen blevet beroliget, for det var jo bare et spørgsmål om, at krudtrøgen lige skulle lægge sig, så
ville der komme gang i hjulene igen i dansk industri og på de danske arbejdspladser.
Hvis det er tilfældet, at krudtrøgen har lagt sig nu, venter vi spændt på resultatet, men det er selvfølgelig også interessant at høre, om statsministeren kan føje nye dimensioner til den argumentation om, at det er krigen i Irak, der har betydet stor og stigende ledighed på 25.000 personer.
»Hvornår mener statsministeren, at krudtrøgen efter Irakkrigen har lagt sig så meget, at beskæftigelsen vil begynde at stige igen?«
Skriftlig begrundelse På tidligere spørgsmål om den stigende ledighed har regeringen gentagne gange henvist til usikkerheden i forbindelse med Irakkrigen, se blandt andet statsministerens svar på spørgsmål nr. S 2886.
Det var faktisk også en tanke, der strejfede mig for 14 dage siden, og derfor stillede jeg beskæftigelsesministeren det spørgsmål her, men det kom jeg ikke så meget videre med.
De nyeste tal, vi havde på dette tidspunkt, og det gik udelukkende på fleksjobbene, viste, at hver femte af dem, der bliver visiteret til et fleksjob ude i kommunerne, rent faktisk bare bliver parkeret på ledighedsydelse, og det eneste, man i virkeligheden har opnået, er, at man flytter dem fra sygedagpenge eller kontanthjælp over på ledighedsydelse.
Det var derfor, jeg stillede spørgsmålet: Har man så ikke bare opnået det, at man har flyttet dem fra én type overførselsindkomst til en anden?
De er jo ikke kommet ud og har fået et arbejde, for arbejdet er der rent faktisk ikke.
Tilbuddet er der ikke til dem; de vil gerne, men jobbet findes ikke.
Så sagde beskæftigelsesministeren ved den lejlighed, at det var et unuanceret billede, jeg havde af det, og at der faktisk var gode eksempler på det.
Gad vide, om statsministeren kunne finde ét sted, for vi har faktisk haft mange deputationer, også fra kommunerne, der siger, at i den situation, vi har i dag, med det arbejdsmarked, vi har, er det ret svært at finde de fleksjob ude i kommunerne. Hermed sluttede spørgsmålet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Der er jo mange vinkler på det her.
Jeg deltager gerne i en debat om alt muligt, det er alt sammen meget spændende, men hvis man skal meget ned i detaljer om fleksordninger og skånejob og førtidspensionsreformens virkninger osv., tror jeg, det trods alt nok ville være en fordel at spørge direkte hos de ministre, der sidder med ansvaret for det, og det vil jo så her først og fremmest sige beskæftigelsesministeren og/eller socialministeren.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Det er selvfølgelig uheldigt, hvis statsministeren ikke lige er gearet til at tage snakken om det rummelige arbejdsmarked, for »Flere i arbejde« handler om de folk, der abonnerer - vil abonnere, kan abonnere - på et 37-timers fuldtidsjob, men de mennesker, jeg taler om her, er dem, der er lidt længere væk fra arbejdsmarkedet, dem, som ikke har 100 pct.s erhvervsevne.
Det er det, en lang række virksomheder har gjort
noget kontant for, og nogle virksomheder har endda en personalepolitik, hvor man siger, at man gerne vil have 3 pct. af sine medarbejdere på særlige vilkår; det kunne så være skånejob, fleksjob, det kunne være indvandrere, flygtninge osv. Derfor er det jo ret interessant, om f.eks. staten - hvilket statsministeren kan være med til at bestemme noget om - vil gå i front med at sørge for, at der også er et antal af dem her, der matcher det, som man er i stand til ude i nogle private virksomheder.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jeg tror, at hr. Bjarne Laustsen har fuldstændig ret i, at når der er en tendens til en stigning i den generelle ledighed, så oplever vi i øget omfang de der problemer med at få indpasset de svagere grupper på arbejdsmarkedet.
Det tror jeg hr. Bjarne Laustsen har fuldstændig ret i.
Men jeg mener nu ikke, at hr. Bjarne Laustsen fuldstændig kan afvise reformen »Flere i arbejde« som et af midlerne til at løse et af disse problemer, for formålet med virksomhedspraktik er træning af faglige, sproglige eller sociale kompetencer, og målgruppen er netop de personer, som ud over ledighed har problemer af social, psykisk eller fysisk karakter.
Det kan f.eks. være sygdom, misbrug, psykiske lidelser og begrænsninger i arbejdsevnen, sociale problemer osv.
Det gælder også kontanthjælpsmodtagere, som egentlig er parate til arbejdsmarkedet, men som savner erhvervserfaring.
Jeg er altså enig med hr. Bjarne Laustsen i, at problemkredsen er bredere, men reformen »Flere i arbejde« synes jeg er et meget vigtigt redskab også i denne her forbindelse.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg tror simpelt hen, at der er sket det, at statsministeren totalt har misforstået spørgsmålet, for det, der ligger i »Flere i arbejde« handler primært om de organiserede ledige og de ledige, der er i kontanthjælpssystemet, og som ikke har andre »problemer« end ledighed.
Men derudover har vi jo mange, der ikke har 100 pct.s erhvervsevne, og lige nøjagtig, når vi taler om det rummelige arbejdsmarked, så handler det om at få de folk hjulpet tilbage til arbejdsmarkedet i den udstrækning, det nu kan lade sig gøre.
Og der har vi bl.a. været enige om fleksjobordningen. Kommunerne visiterer efter de nye erhvervsevnekriterier, der ligger til grund for førtidspensionsreformen, og siger, at nu er man parat til at få et fleksjob, men det viser sig så i virkeligheden, at fleksjobbene rent faktisk ikke er til stede.
Jeg har tidligere sagt, at jeg tror, det kan skyldes, at der er en generel ledighed, og hvis en virksomhed er i gang med at afskedige ordinært personale, så kan de måske have svært ved også at kapere spørgsmålet om, hvordan de så får folk ind på særlige vilkår.
Når man ikke kan skaffe arbejde til de raske ledige, så bliver det endnu sværere at klare den opgave for dem, der er lidt svagere.
Det er derfor, jeg gerne vil have regeringen til at sætte fokus på det, da vi formodentlig er enige om, at det er vigtigt, at også de her mennesker får et tilbud og får et indhold i deres dagligdag 5, 10, 15 timer, eller hvad de nu måtte kunne klare.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Regeringen er meget optaget af, at der er plads til alle på arbejdsmarkedet.
En række af initiativerne i reformen »Flere i arbejde«
vil understøtte denne indsats for at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt.
Det gælder bl.a., at der indføres et såkaldt individuelt kontaktforløb for både ledige i arbejdsløshedsforsikringssystemet og i det kommunale system.
Med flere i arbejde indføres en forenklet vifte af redskaber, som er fælles for kommunerne og arbejdsformidlingen, og redskaberne er vejledning og opkvalificering, virksomhedspraktik og løntilskud.
Det tror jeg at hr. Bjarne Laustsen alt sammen er meget velbekendt med, for hr. Bjarne Laustsen har jo selv været med til at forhandle den reform, som vi betragter som et væsentligt redskab til at skabe et mere rummeligt arbejdsmarked.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg ved ikke, om man kan bruge statsministerens forventninger til noget som helst i den forbindelse.
Jeg tror også, statsministeren er bekendt med den alenlange liste af virksomheder, der har meldt, at man skal afskedige, og det er ikke bare 10 stykker eller 20, det er hundredvis, tusindvis af medarbejdere, som er blevet varslet om det her inden for de sidste måneder.
Derudover har vi jo som sagt en meget stor ledighed i forvejen.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvad det er, statsministeren har sin optimisme i, for alle de, der melder ind ude fra regionerne, de, der sidder med fingeren på pulsen, siger noget andet.
Hvad er det, statsministeren har sin optimisme i?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Nej, på det punkt må jeg skuffe hr. Jens Peter Vernersen og sige, at jeg ikke et øjeblik er i tvivl om, at borgerlig-liberal politik er det, der skal til for at skaffe virksomhederne en god konkurrenceevne.
I den tid, hr. Jens Peter Vernersens parti sad i regering, blev skatter og afgifter og omkostninger forhøjet
så meget, at det svarede til, at man i gennemsnit satte skatter og afgifter op én gang om måneden.
Det er jo det, der er med til virkelig at lægge en byrde på borgerne og på erhvervslivet, gøre det mindre attraktivt at yde en indsats, være med til at underminere konkurrenceevnen.
Nu er der så i øjeblikket en sløjere international konjunktur, og der er det så en stor fordel at have en regering, der i det mindste sørger for at holde danske virksomheders omkostninger nede ved et skattestop og ved i det hele taget at sørge for at føre en god konkurenceevnepolitik, som gør, at danske virksomheder kan klare sig, selv om der er afmattede konjunkturer i udlandet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
»Hvilket niveau forventer regeringen for ledigheden i 2004?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Som det desværre ofte er tilfældet, ser hr. Villy Søvndal spøgelser, oven i købet ved højlys dag.
Det er sådan, at i forbindelse med offentliggørelsen i efteråret 2001 af USA's fremtidige atompolitik erklærede Bushadministrationen klart, at USA har til hensigt at opretholde det frivillige moratorium for atomprøvesprængninger, som har været i kraft siden 1992.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-28:
»Vil ministeren redegøre for, hvorfor Finansministeriets topfolk på et møde for et par uger siden besluttede at nedjustere embedsmændenes første skøn for blandt andet lønudviklingen og ledigheden?«
Der henvises til artikel i Berlingske Tidende den 22. maj 2003: »Statens overskud styrtdykker«.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Jeg skal heller ikke forlænge debatten yderligere, men bare sige tak for svaret og tak for tilsagnet om, at ministeren vil se på det efter min mening gode tilbud, der er kommet fra pensionskassernes investeringsselskab.
selv om en Venstreborgmester har været ustyrlig i Farum, er det lidt urimeligt, hvis samtlige Danmarks kommuner og amter skalle straffes, fordi man mistænker dem for at gøre det samme.
Det er jo et grundlæggende retspolitisk princip, at man straffer dem, der har begået forbrydelsen, og at man ikke laver præventive foranstaltninger mod samtlige kommuner. Jeg tager ministerens tilsagn om, at han vil kigge på spørgsmålet og også på de spærringer, der findes, til mig.
Det var også hensigten med spørgsmålet, så tak for svaret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-05-28:
Jeg kan ikke sige andet, end at vi analyserer området.
Det ligger regeringen meget på sinde, at vi får skaffet boliger til de handicappede, og jeg har klart tilkendegivet her i dag, at jeg er villig til at se på den model, der er beskrevet i Berlingske Tidende.
Det er, hvad jeg kan sige i dag.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Ja, det er da fint, og jeg skal også bestræbe mig på, at vi ikke taler os væk fra hinanden.
Men jeg tror også, ministeren vil medgive, at noget af det handler om mursten.
Nogle af de mennesker, der har et handicap, skal i dag tilbringe langt mere af livet i deres bolig, end vi andre gør, og de skal tilbringe det i en lejlighed på mindre end 10 m2.
Det problem kan vel kun løses med byggeri og mursten, så en stor del af problemet er simpelt hen utidssvarende boliger, og det kan løses ved at bygge boliger.
Jeg vil godt høre, om ministeren ikke også er enig i det. Så vil jeg spørge, om ministeren vil genoverveje det, som er blokaden i denne sag.
Efter Farumproblemerne har man jo strammet op og indført så stramme regler, at amter og kommuner skal deponere, hvis de lader pensionskasser opføre boligbyggeri, og det er jo det, der er hæmskoen.
Er ministeren villig til at se på problemet, så en Venstremands hærgen i Farum ikke kommer til at gå ud over samtlige landets kommuner og ikke kommer til at ødelægge gode ideer?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-05-28:
Som hr. Villy Søvndal jo ved, ligger der et ansvar ude i kommunerne og i amterne, og hr. Villy Søvndal ved også godt, at jeg har skrevet til samtlige kommuner vedrørende boliger til yngre fysisk handicappede.
Når der er tale om yngre fysisk handicappede, har vi nu gennemført regler, som giver mulighed for at kunne bygge uden at skulle betale det, man skulle tidligere.
Alt i alt er der lavet mange regler, og i forbindelse med en dialog med flere organisationer på handicapområdet har jeg faktisk fået den tilbagemelding, at det jo ikke kun er et spørgsmål om mursten.
Det er også et spørgsmål om, at der er nogle kommuner, der holder sig tilbage på plejeområdet.
Der er et styringsinstrument for kommuneøkonomien.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om statens økonomi, der er nogle regler om deponering, men jeg har tilkendegivet, at vi vil godt være med til at se på spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Tak for svaret, som jeg synes åbnede nogle muligheder, selv om ministeren ikke var særlig klar.
Man har ikke taget det med i overvejelserne endnu, men umiddelbart må det jo være som at få en appelsin i turbanen, når man som minister har de meget lange ventelister for handicappede mennesker, der bor på en uværdig måde, og der kommer nogle, som oven i købet har mange penge i baglommen, og siger: Vi vil meget gerne gøre det her, og vi har oven i købet erfaring med det, for vi har gjort det før.
I den artikel, som økonomi- og erhvervsministeren henviste til, redegjorde de for, at de har bygget tidligere.
Man kunne oven i købet få løst et tredje problem.
Som bekendt er arbejdsløsheden jo meget høj inden for byggefagene og er steget voldsomt under den nuværende regering, og derfor forstår jeg ikke helt, at ministeren ikke siger begejstret og helt uden forbehold: Hvor er det dejligt, at nogle udviser et privat initiativ i en periode, hvor vi er trængt, og tilbyder at stille penge til rådighed til dette formål.
Jeg tror også, ministeren erkender behovet, sådan hørte jeg svaret.
Pengene er der, viljen er der, og behovet er der til overflod.
Hvorfor så ikke et begejstret ja, hr. minister?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-05-28:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at som det også er hr. Villy Søvndal bekendt, ligger det regeringen meget på sinde at få opført flere boliger til de handicappede. Derfor har regeringen allerede nedsat den kommunale grundkapital til opførelsen af almene handicapboliger fra 14 pct. til 7 pct.
Derfor har regeringen med boligaftalen fra sidste år, som SF desværre valgte at stå uden for, sørget for, at Landsbyggefonden kan yde målrettet støtte til handicappede inden for en beløbsramme på 300 mio. kr., og derfor har regeringen forhøjet statstilskuddet til etablering af nye boliger til yngre fysisk handicappede i 2003 og 2004.
Jeg vil også sige, at inden sommerferien vil regeringen fremlægge en handlingsplan for handicappedes botilbud.
I den konkrete sag, som hr. Villy Søvndal nævner, henvises der formentlig til artiklen »Lov hindrer handicappede« i Berlingske Tidende den 22. maj.
Modellen indebærer ifølge artiklen, at en pensionskasse finansierer og opfører boliger til handicappede, som derefter lejes, leases, ud til amter og/eller kommuner, der efterfølgende stiller boligerne til rådighed for personer med handicap.
Pensionskassen vil ifølge artiklen gerne investere mindst 100 mio. kr. årligt i nye boliger for handicappede.
Ifølge artiklen indebærer modellen imidlertid også, at amter og kommuner skal deponere et beløb, som svarer til byggeriets anskaffelsessum.
Det skyldes hensynet til styringen af de offentlige anlægsudgifter, og jeg kan derfor ikke sige ja tak til Pensionsselskabernes Projektselskabs tilbud.
Men jeg vil gerne tilkendegive over for hr. Villy Søvndal, at i forbindelse med overvejelser om finansieringsmodeller for handicapboliger vil vi se nærmere på sagen i regeringen.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-28:
Nu skal vi diskutere handicappede.
Jeg er sikker på, at økonomi- og erhvervsministeren er bekendt med, at der mangler ganske mange boliger til handicappede.
Der er nogle, der bor hjemme, der er nogle, der er skrevet på venteliste til et sted at bo, der bor op mod 1.000 i et lille bitte lokale på under 10 m2, og der er knap 3.000, der kun har mellem 10 m2 og 20 m2.
Ifølge de tal, jeg har, er der mellem 8.000 og 15.000 handicappede, der bor klart utidssvarende, og det tror jeg også økonomi- og erhvervsministeren synes er klart utilfredsstillende.
Nu kommer der så et tilbud fra en gruppe pensionsselskaber, der meget gerne vil bygge boliger til de handicappede, og så er det bare, jeg spørger: Er det ikke en lykke, at der pludselig er nogle, der melder sig på banen?
Og har regeringen ikke lyst til at sige ja tak til tilbuddet?
»Vil regeringen sige ja tak til Pensionsselskabernes Projektselskabs tilbud om at anvende en del af deres formue til at opføre boliger til de mange handicappede, der i dag bor under helt utidssvarende forhold?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Men det er meget spændende med denne debat.
Lad os dog konkludere i fællesskab, at vi må have en fælles interesse i, at vi får ledigheden bragt så langt ned som muligt, og at vi får skabt så mange ekstra arbejdspladser som overhovedet muligt, navnlig i den private sektor.
Det er det, der driver regeringen.
Der vil altid komme udsving fra det ene år til det andet som følge af skiftende internationale konjunkturer, og i den situation siger regeringen så, at det er sund fornuft, at man i et vist omfang rykker det bygge- og anlægsarbejde, som det var planlagt at udføre næste år, frem til 2003, hvor der er lidt mere kapacitet.
Jeg synes egentlig også, Socialdemokratiet skulle bakke det positivt op i stedet for hele tiden at så tvivl om regeringens motiver.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil tillade mig at konkludere, at statsministeren havde uorden i sin annaler med hensyn til, hvordan Venstre stemte til reformerne i 1994 og 1996, og tage det, at der ikke blev svaret på det, som udtryk for, at man ikke helt havde styr på det.
Med hensyn til spørgsmålet omkring de unge - statsministeren har tidligere været galt i byen, når han har omtalt det her - vil jeg sige, at det udelukkende var en indsats, der var rettet mod de unge, der ikke havde en kompetencegivende uddannelse, og derfor er det meget få hundrede, der i det hele taget blev omfattet af det.
Det, der lykkedes i den periode, var at give dem et arbejde og en uddannelse, og det er jo målet med det hele.
Det må statsministeren da kunne bekræfte.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-05-28:
Jamen jeg tillod mig bare at udtrykke en glæde over, at selv om den daværende socialdemokratiske regering og den daværende opposition selvfølgelig var uenige i en række arbejdsmarkedsspørgsmål, var vi alligevel på meget væsentlige punkter enige om væsentlige reformer af arbejdsmarkedet i 1990'erne.
Det er jo helt rørende i dag at høre hr. Jens Peter Vernersen så kraftigt slå til lyd for, at det var virkelig ægte socialdemokratisk tankegods at sænke dagpengeniveauet for unge, hvilket jo var en del af 1990'ernes reformer.
At den afkortning af dagpengeperioden, der skete i 1990'erne, var sådan rigtig ægte, gedigent socialdemokratisk tankegods,
står nu i Folketingets protokoller.
Det tror jeg vil være værdifuldt for eftertiden.
Til hr. Bjarne Laustsen, som siger, at Socialdemokratiet gennemførte en kickstart af økonomien i 1993: Ja, det er der jo gode økonomer der har analyseret på og påvist, at den ingen positiv virkning havde.
Det, vi ved, er, at Socialdemokratiet i 1998 gennemførte en pinsepakke for at lægge en dæmper på økonomien, og det var oven i købet i en situation, hvor ledigheden var højere, end ledigheden er i øjeblikket.
Nu forstår jeg, at Socialdemokraterne næsten synes, at den nuværende regering gør for lidt for at stimulere økonomien.
Man taler næsten om en ny kickstart af økonomien.
Men ledigheden er 20.000 lavere nu, end da Socialdemokratiet væltede en pinsepakke med nye skatter og afgifter ud over befolkningen.
Det synes jeg er tankevækkende.
Det er sådan set også mit svar til en række af de ting, som hr. Nicolai Wammen har været inde på.
Det er først og fremmest de praktiske muligheder for at fremrykke investeringer, der afgør omfanget
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-28:
Jeg vil godt i den anledning spørge, hvordan statsministerens parti stemte ved den første arbejdsmarkedsreform i 1993 med virkning fra den 1. januar 1994 og igen i 1996.
Hvordan man stemte ved den sidste reform
i 1998 ved vi, for der var Venstre og De Konservative med, efter at man lavede en trepartsaftale. Men jeg vil gerne høre, hvordan man stemte ved de to foregående, for så får man også svaret på, om statsministeren pynter sig med lånte fjer.
Der var situation jo en helt anden, fordi den socialdemokratiske regering lavede en kickstart af økonomien og skabte opdrift i samfundet.
Jeg tror ikke, statsministeren kan komme med ret meget dokumentation på, at ved at ændre på rådigshedregler eller noget i dagpengesystemet eller ved at lave sanktioner kommer der en eneste mere i arbejde af den grund.
Venstre havde til gengæld en politik, der handlede om, at man ville regionalisere arbejdsmarkedspolitikken og tage alle pengene og dele ud til de enkelte regioner.
egentlig blevet af det?
Jeg kan godt forstå, at de er skuffede derude, arbejdsmarkedets parter, for Venstre var helt klar i mælet om, at pengene skulle deles ud til hver enkelt region.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-05-28:
Af statsministerens svar fremgår det, at statsministeren nu næsten vil tage æren for disse arbejdsmarkedsreformer, der kom til veje under den socialdemokratisk ledede regering.
Nu må jeg skuffe statsministeren.
Statsministeren deltog jo hverken i udformningen af oplæggene til disse reformer eller i forhandlingerne.
Jeg var faktisk med fra starten som nyvalgt folketingsmedlem, og jeg må sige, at disse oplæg, som ændrede betydeligt på arbejdsmarkedet, og som var helt væsentlige, nemlig ved at flere skulle i uddannelse for på den måde at sikre, at folk også kunne klare sig på arbejdsmarkedet, var socialdemokratisk gods, ét hundrede procent.
Det var netop det, som man afviste, da hr. Knud Erik Kirkegaard var minister, og man havde den meget kendte Kirkegaard-aktivering, hvor folk bare blev sendt ud og sendt ud og sendt ud.
Det var netop med udgangspunkt i socialdemokratisk tankegods, at det lykkedes i arbejdsmarkedspolitikken.
Det var ikke noget, Venstre ydede væsentlige bidrag til, skulle jeg hilse og sige.