runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Det er jo klart, at når vi kigger på de projekter, der har været lavet derude, er der ofte indgået aftaler med LO eller en enkelt fagforening, SiD eller andre.
De er indgået under nogle bestemte forudsætninger, nemlig at man ikke fortrænger ordinær arbejdskraft.
Så der er en lang række postulater i det, som Enhedslisten kommer med.
Ja, man kan trække på skulderen af det.
I hvert fald er den linje, der er lagt, at der er behov for, at kontanthjælpsmodtagere, der eksempelvis ikke har hundrede procent erhvervsevne, får mulighed for at arbejde under rimelige vilkår - det kan være på en fabrik, hvor man gør et eller andet - for det er da tudetosset, at man sender dem ud at grave et hul den ene dag og dække det til den anden.
Det er den slags ting, vi har set tidligere.
Det skal være noget, der er perspektiv i.
Jeg tror da også, at Enhedslisten må indrømme, at det er bedre, at der er et opkvalificerende perspektiv i det, i stedet for at det bare er det andet, som der ikke er noget perspektiv i.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Lad mig starte med hr. Bjarne Laustsen.
Jeg kan da godt fortælle, hvorfor jeg bruger halvdelen af min ordførertale på det.
Det er, fordi jeg ved, at de ord ville være fuldstændig spildt på regeringen, fuldstændig.
Jeg havde en formodning om, at Socialdemokraterne ville tage arbejdstagernes standpunkt.
Det har man så ikke gjort, og det er måske det, der vækker min harme, og også det, der burde vække befolkningens harme.
Så vil jeg sige til det her om forsikring, at jeg synes, at vores forsikringssystem er ganske udmærket, og jeg synes, at vi til enhver tid skal forsvare det system, men jeg vil ikke være med til at ofre nogle af de fattigste familier i Danmark på den konto.
Så hvis hr. Bjarne Laustsen mener, at de kommer for tæt på at få det samme som dagpengemodtagerne, kunne det være, at hr. Bjarne Laustsen skulle tage initiativ til, at de dagpenge blev sat op - i stedet for at forringe vilkårene for dem, der i forvejen har for lidt.
Så simpelt er det.
Det er den logik, der er i det.
I Enhedslisten mener vi, at når man skal arbejde, når man lægger et stykke arbejde, skal man være dækket af en overenskomst, og man skal have den løn, der står i overenskomsten.
Med den type aktivering, det handler om her, kan man maks. komme op på at få 50 kr. i timen, og den timeløn tror jeg nok at det er temmelig mange år siden har stået i en dansk overenskomst.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-20:
Jeg har svært ved at finde nogen sammenhæng i Enhedslistens politik.
Her behandler vi nogle forslag, som reducerer en lang række støtteordninger til virksomhederne til nogle ganske få, og så brokker Enhedslisten sig over, at de her forslag anvender virksomhedspraktik og den slags.
Hvad er forskellen på de to former for aktivering?
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Jeg tror faktisk, det er til stor skade for de arbejdsløse, at man bruger udtryk som tvangsaktivering osv.
Vores dagpengesystem bygger på rettigheder og pligter, og hvis det ene tager overhånd, så duer systemet ikke.
Der skal være en balance, og det kan svinge lidt fra den ene side til den anden, men det er grundlæggende, at man ikke bare kan forsyne folk med rettigheder i det her system og ingen pligter.
Det er sådan set det, vi lever op til.
Så skal vi finde ud af, hvordan det kan gøres, og det er bedst, at det sker ved opkvalificering og uddannelse med henblik på at få et arbejde.
Så tror jeg også, vi må erkende, at der er en række job på arbejdsmarkedet i Danmark, hvor man simpelt hen ikke kan få placeret personer, der ikke har fuld erhvervsevne, undtagen når man har en eller anden form for tilskudsmodel.
Og lige så snart vi kigger på det med løntilskud, eller hvad det kan være, så er der en risiko for misbrug.
Det er vi meget opmærksomme på. Det har altid været der.
Omvendt kan vi jo ikke tvinge en lønmodtager ud til en arbejdsgiver, hvis ikke vedkommende bryder sig om at være der.
Altså tvang i den forbindelse synes vi er ringere end at give folk et tilbud og et løntilskud.
Line Barfod (EL), 2003-05-20:
Jeg kan godt forstå, hr. Bjarne Laustsen ikke kan lide ordet tvangsaktivering.
Det kan de, der bliver tvangsaktiveret, heller ikke.
Det smager meget af slavearbejde, som man har andre steder.
Men det er reelt det, der foregår, når man siger til folk, at hvis I ikke går ud og laver det her arbejde, som tidligere blev udført af andre til ordinær løn, jamen så tager vi jeres kontanthjælp; så har I ikke noget at leve af.
Hvis ikke det er tvang, så ved jeg ikke, hvad det er.
Men jeg forstår stadig ikke: Hvad er Socialdemokraternes problem ved i stedet at sikre, at folk får en ordentlig løn?
Der er jo projekter, der har rigtig gode resultater, hvor man giver folk en ordentlig løn, f.eks. Spydspidsen i København, hvor nogle af de unge, som ellers havde problemer, får et tilbud om at komme ind og få en ordentlig løn for at lave et ordentligt arbejde.
De kan se, at der er nogle, der sætter pris på det, de gør, at det har en betydning, om de er der eller ikke er der.
De bliver en del af et fællesskab.
Det er vel det, vi skal arbejde for, i stedet for at tvinge folk ud i projekter, hvor de eneste, der har glæde af det, er de virksomheder, der får det udført på langt ringere vilkår, end hvis de skulle give ordentlige løn- og arbejdsforhold.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Jeg vil gerne sige til fru Line Barfod, at jeg har svært ved at acceptere og anerkende ordet tvangsaktivering.
Hvis man gør det rigtigt, så tager man en samtale med den person, der nu af forskellige årsager ikke har noget arbejde, og så spørger man vedkommende selv om, hvad der kan forbedre jobmulighederne, og der er det jo interessant, om vedkommende har nogle ønsker til det.
Det kan være, at man har en forældet uddannelse eller slet ingen uddannelse har.
Så må vi sætte initiativer i gang med henblik på at hjælpe vedkommende tilbage.
Så ved jeg, at den logiske konsekvens af det er, at de ender på førtidspension og totalt marginaliserede.
Det er den ringeste løsning af alle de her ting.
Der er intet problem i at sætte folk til at komme i et arbejde eller i uddannelse, hvis det er perspektivrigt og der er indhold i det.
Det er det, vi må forlange, at alle folk, der kan her i Danmark, skal være med til at arbejde, ellers kan vi ikke have det system, som vi har.
Det er en grundforudsætning i vores samfund.
Line Barfod (EL), 2003-05-20:
Kan hr. Bjarne Laustsen bekræfte, at der på et tidspunkt kom
en rapport fra vismændene, der tydeligt viste, at man har færre chancer for at komme i ordinært arbejde, hvis man er aktiveret, end hvis man ikke er aktiveret, at det faktisk forringer folks chance for at komme i arbejde at blive sendt ud i de her tåbelige aktiveringsprojekter?
Så sagde hr. Bjarne Laustsen, at oven over alting er der rettigheder.
Det hjælper bare ikke, at man har nogle rettigheder hængende ovenover, når man ikke selv er omfattet af dem.
De, der har behov for rettigheder, er sådan set dem, der er nedenunder, det er dem, der bliver lukket ud af arbejdsmarkedet, og som kan se, hvordan de bliver udnyttet og ikke har en eneste rettighed.
Hvordan skal de klare sig for mindre beløb end alle andre i samfundet, uden at man har anvist nogle butikker, hvor de kan købe maden til den halve pris?
Det er dem, som ikke får en ordinær løn for at udføre nøjagtig det samme arbejde, som andre tidligere har udført til en ordinær løn, eller som de kan se andre udfører på virksomheder til en ordinær løn.
Jeg kan ikke helt se, hvor det er, de rettigheder kommer
de tvangsaktiverede til gode, må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Jeg går ud fra, at vi senere får mulighed for at høre Enhedslistens ordførertale, så vi kan få hoved og hale på, hvad det er for en politik, Enhedslisten står for.
Der er ingen grund til at skjule, at der er en række punkter, hvor vi er uenige.
Vi har valgt at lave en aftale
med regeringen for at sikre nogle rettigheder
; Enhedslisten har et andet udgangspunkt, men jeg kan godt garantere for, at oven over alting vil der være nogle rettigheder og pligter. Det er et spørgsmål om at finde den balance i tingene.
Til fru Line Barfod, der siger, at der har været bevidstløs aktivering: Der har været meget aktivering, der har ført frem til noget, og alle rapporter viser, at det hjælper at gøre en indsats for folk.
Det, der har været spørgsmålet, er at finde ud af at lave noget aktivering i indsatsen, og det er jo derfor, vi var skeptiske over for det krav om en 75 pct.s-aktivering, at det var for meget kvantitet frem for, at vi skulle satse på kvalitet.
Så vil jeg sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at vi har lavet en aftale, der bygger på nogle redskaber.
Vi havde et problem med den individuelle jobtræning, som jeg ikke tror Enhedslisten syntes var bedre end det, vi er kommet frem til her, det tror jeg bestemt ikke.
Der kan være et spørgsmål om, hvor lang tid man skal opholde sig i de forskellige ordninger, men lad os prøve at kigge på det.
Jeg synes, det er væsentligt, at vi noterer os, at her har vi altså en fælles sag.
Fagbevægelsen, alle de aktører, der er der, men også arbejdsgiverne har en forpligtelse til at sørge for at prøve at løfte den sociale opgave, der gør, at de folk, der har været lang tid væk fra arbejdsmarkedet, får muligheden for at komme tilbage igen.
Det foregår altså bedst ved, at man kommer i kontakt med en arbejdsgiver, der mangler arbejdskraft, og får aftalt, hvordan opkvalificering og uddannelse skal være med henblik på at få ordinært arbejde.
Det er altså den model, vi tror på, og indtil videre er det den, der holder stik.
Men det er jo klart, at den opgave er langt sværere, når der er nedgang i konjunkturerne og der er stigende arbejdsløshed.
Den del af det kan vi godt være enige om.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Jeg synes, det er interessant at høre, at hr. Bjarne Laustsen siger, at Socialdemokraterne ikke har noget problem, som det er nu.
Man ønsker godt nok, at der bliver strammet lidt op, men man synes i bund og grund, at kordinationsudvalgene kan have snor i, hvad der sker nu.
Det er jo ikke det signal, vi hører, det er jo ikke det signal, fagbevægelsen sender.
Fagbevægelsen sender lige præcis det signal, at hvis de ikke får at vide, hvad aftalernes indhold er, og hvis de ikke får at vide, hvilke virksomheder det er, det drejer sig om, kan koordinationsudvalgene ikke bruge de statistikker til andet end at arkivere dem lodret.
For de vil ikke ane, de vil ikke have skyggen af en chance for at vide, om der faktisk sker fortrængning af ordinære arbejdspladser, hvor en helt almindelig arbejdsplads går fra at have ordentlige løn- og arbejdsvilkår til at komme ind under aktiveringsvilkår.
Er det ikke rigtigt, at det præcis er de indvendinger, fagbevægelsen kommer med, og at det så måske er lidt komisk at høre Socialdemokraterne heroppefra sige, at det er der ikke noget problem med?
Bjarne Laustsen (S), 2003-05-20:
Hvis ikke fru Pernille Rosenkrantz Theill er klar over det, så vil jeg gerne oplyse, at Socialdemokratiet ikke er i regering mere, desværre.
Men det er dog en besynderlig taktik/teknik, hvad man nu kan kalde det, at bruge stort set halvdelen af sit ordførerindlæg på at angribe Socialdemokratiet.
Nogle af de redskaber, vi lavede sammen, som Enhedslisten også støttede Socialdemokratiet i, har den borgerlige regering fjernet.
Det hjælper jo lige lidt, at vi var faldet på halen og ikke havde været med til at sikre det niveau, vi nu har nået, og dagpengeperiode osv. osv., stort set alle a-kassereglerne.
Også det, at vi får flere ledige, og at de unge mellem 25 og 29 år ville komme ned på halve dagpenge, det har vi jo sikret ikke er sket. Derfor vil jeg godt sige, at jeg går ud fra, at også Enhedslisten fremover vil være med til at sørge for, at det kan svare sig både at være forsikret og organiseret i Danmark.
For hvis ikke det er tilfældet, så falder hele fundamentet væk for den danske aftalemodel, hvor vi har to parter, der indgår aftaler på arbejdsmarkedet.
Så er der kun én part tilbage, og det bliver ikke fagbevægelsen.
Rikke Hvilshøj (V), 2003-05-20:
Venstre støtter ikke, at vi nationaliserer dankortet, som i dag er et privat produkt.
Det er rigtigt, at vi har et meget smidigt dankortsystem, som bankerne har stillet til rådighed, og som i dag er gratis.
Jeg er bare bange for, at hvis vi som politikere fortsat krævede, at det var gratis, så havde vi simpelt hen ikke noget dankort, og det er den virkelighed, som vi må forholde os til.
Det er derfor, Venstre synes, at det her lovforslag er en god løsning: Alle parter har fordele af dankort, både forbruger- og detailleddet og bankerne.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Der blev ikke svaret på det ene spørgsmål om det her med transaktionsomkostningerne, men jeg skal så forsøge at svare selv.
Det er nemlig sådan, at det danske system er blevet rost internationalt for at være et af verdens mest smidige, fordi vi havde et gratis dankort.
Det går regeringen så lige ind og afskaffer, det vil vi ikke have længere, vi vil ikke have noget smidigt betalingssystem i Danmark.
Den kunne jo have valgt at lave en løsning, som faktisk var til gavn for forbrugerne, og den kunne have valgt at lave en løsning, som faktisk gjorde, at vi fortsat havde et smidigt betalingssystem i Danmark.
Det er nemlig sådan, at det står i grundloven, at det er kongen, der slår mønt.
Så er det også sådan, at nu er vi inde i et nyt årtusinde, hvor plastickortet har afløst mønten, men en af ideerne med, at kongen slår mønt, er jo, at transaktionsomkostningerne ikke er særlig store, nemlig 0 kr., når det er sådan, at det er staten, der står for at levere et gratis betalingsmiddel, altså kroner og øre, som vi kender det.
Jeg vil da gerne spørge regeringen: Hvorfor er det sådan, at regeringen ikke kan være så fremsynet, at den sagde, at sådan skal det også være, selv om det er plastickort, selvfølgelig skal det være gratis for folk at betale rundtomkring i forretningerne, også når vi er kommet ind i det nye årtusinde, hvor vi bruger dankort.
Hvorfor lader man ikke kongen slå dankort?
Det er såmænd derfor, det er mig komplet ubegribeligt, at man kan kalde det her en sejr for forbrugerne, men lad os nu lade det ligge.
Nu er jeg jo ikke ekspert i liberalistisk økonomisk tænkning, men jeg kan ikke lade være med alligevel at spørge, om det ikke er sådan, at jo større transaktionsomkostninger, der er, jo mindre er smidigheden i et betalingssystem.
Rikke Hvilshøj (V), 2003-05-20:
Det var præcis, hvad jeg sagde i min ordførertale.
Det er klart, at det her betyder, at dankortet i fremtiden ikke er gratis i detailleddet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-05-20:
Jeg vil blot have bekræftet, at vi går fra en tilstand, hvor dankortet er gratis, til at dankortet ikke længere er gratis.
Colette L. Brix (DF), 2003-05-20:
Dansk Folkeparti ønsker at bevare dankortet.
Jeg har som ordfører for Dansk Folkeparti herfra sagt, at vi i den tvist, der opstod om dankortet, måtte finde en mellemvej, vi måtte sætte os til forhandlingsbordet.
Vi var ikke helt enige med bankerne på den ene side, men på den anden side heller ikke helt uenige og blankt ville afvise gebyrer.
Sikkerheden omkring dankortet skal forbedres, og al udvikling peger i retning af, at et chipbaseret dankort er fremtiden for markedet.
Nu har vi med dette lovforslag endelig fundet den mellemvej, Dansk Folkeparti efterspurgte.
Det er lykkedes at få en løsning, hvor den lille butik ikke vil blive pålagt gebyrer for de første 5.000 transaktioner med et såkaldt chipbaseret dankort.
Det var lige præcis de små butikker, der kunne rammes hårdest af et gebyr, da de store aktører, f.eks. Dansk Supermarked og Coop Danmark, FDB, må forventes at kunne forhandle sig frem til et meget lavt, hvis ikke slet intet gebyr.
Det har erfaringerne fra udlandet i hvert fald vist.
At man samtidig friholder det klassiske magnetbaserede dankort for gebyrer, ligesom det er nu, er også helt rimeligt.
Beregninger har vist, at med et gebyr på 0,50 kr. pr. transaktion på et såkaldt chipbaseret dankort, vil den gennemsnitlige kortholder, forudsat butikkerne overvælter gebyret på kunderne, skulle af med ca. 73 kr. årlig.
Med dette lovforslag er dankortets fremtid sikret, og det er Dansk Folkeparti glad for, da der efter vores mening er tale om et af verdens allerbedste betalingsmidler, og derfor stemmer Dansk Folkeparti for lovforslaget.
Helge Sander (V), 2003-05-20:
I forlængelse af det svar, som jeg har givet på spørgsmål nr. 19, kan jeg blot tilføje, at vi i lovforslag nr. L 142 naturligvis opfatter det således, at alle forpligtelser og intentioner i ligestillingsloven skal opfyldes, ligesom de skal i alle andre love.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-05-20:
Når jeg tager ordet under andenbehandlingen, er det ikke for at sige, at der noget galt med lovforslaget, men for at understrege, at vi i udvalget har fået et svar fra ministeren, der gør det fuldstændig klart, at ligestillingslovens bestemmelser gælder på det her område.
Det vil sige, at det her klart viser, at det nye forskningsrådssystem, som vi snart vil vedtage ved en tredje behandling, har en forpligtelse til at arbejde efter ligestillingslovens bestemmelser, altså aktivt fremme ligestilling inden for deres område.
Jeg synes, det er væsentligt at fremhæve her, for det fremgår af lovforslaget, at når man sammensætter bestyrelserne, vil man respektere det, der står i ligestillingsloven.
Men det fremgår ikke direkte på samme måde, at resten af ligestillingsloven, nemlig den, der forpligter til, at man aktivt arbejder for ligestilling, også gælder.
Jeg vil være meget glad, hvis ministeren vil komme herop og bekræfte, at det er tilfældet.
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
Jamen hvis indenrigsministeren har mere at meddele, vil jeg gerne stille et spørgsmål, så indenrigsministeren kan få lov at tale helt ud.
Jeg forstår på indenrigsministeren, at man stadig væk er i det, som jeg må betegne som spørgefasen.
Selvfølgelig skal man have et veloplyst grundlag for de beslutninger, der skal træffes på et tidspunkt, men fra tidligere skriftlige besvarelser, som jeg har modtaget fra indenrigsministeren, har jeg forstået, at man faktisk i ganske lang tid - jeg har ikke svaret med her, men jeg mener i mere end 2 måneder har været inde i en dialog med spørgsmål og svar.
Derfor undrer jeg mig lidt over, at man fortsætter med spørgsmålene, i hvert fald når det hedder, at det er en lang række spørgsmål.
De kan selvfølgelig være affødt af den nye henvendelse, man har fået, men problemstillingen er vel meget klart den, at de forudsætninger og budgetter, der lå til grund for de dispensationer, som man bevilgede for et års tid siden, er skredet totalt, altså vel med noget, der ligger i størrelsesordenen op imod 3 skatteprocent.
Derfor synes jeg jo, at der er behov for en reaktion også fra indenrigsministeren, der ikke tager for lang tid.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-21:
Jeg deler fuldt ud spørgerens interesse i denne sag og også det synspunkt, at forholdene i Farum Kommune naturligvis med rette påkalder sig opmærksomhed ikke mindst i Farum Kommune, men også uden for Farum Kommune.
Jeg kan bekræfte, sådan som det jo også lå i begrundelsen for spørgsmålet, sådan som den blev afgivet her, at jeg har modtaget en henvendelse fra Farum Kommune, som er, kan man sige, slutproduktet af en kontakt, der har været
mellem mit embedsværk og Farum Kommune hen over foråret, i takt med at det har stået klart, at kommunen på flere punkter afviger fra den genopretningsplan, der blev etableret sidste år, og som jo er det vilkår, hvorpå Farum Kommune har fået dispensation fra kassekreditreglen.
Det betyder så også, sådan som vi også var inde på det i spørgetiden i sidste uge, at det er kommunens forpligtigelse at søge dispensation i forhold til afvigelser fra den oprindelige plan.
Det er en sådan ansøgning, der nu er indgået den 13. maj.
Denne ansøgning er for tiden til behandling i mit ministerium, og det, jeg kan sige for nærværende, er, at mit ministerium og jeg selv inden ugens udgang vil svare Farum Kommune, idet svaret vil gå ud på at bede kommunen om at tage stilling til en lang række spørgsmål.
Hvis jeg skal opsummere bare i overskriftsform, kan man sige, at der er to forhold, der gør, at genopretningsplanen ikke efterleves.
Det ene forhold er, at der er nogle forudsatte besparelser i den oprindelige genopretningsplan, som øjensynlig ikke er effektueret, og der er derudover en række nye omkostninger.
De videre skridt i denne sag må så afvente, at vi får de svar fra Farum Kommune.
Ole Stavad (S), 2003-05-21:
Vi havde jo for 1 uge siden en lille diskussion her i salen på et grundlag, hvor indenrigs- og sundhedsministeren lige havde fået en henvendelse, som jeg forstod det, fra Farum Kommune, der anmodede om en dispensation for yderligere lånoptagelse på 70 mio. kr. på grund af massive overskridelser af de budgetter, der var lagt ved de dispensationer, der var givet tidligere.
Indenrigsministeren havde meget forståeligt måske ikke haft mulighed for at sætte sig særlig meget ind i det.
Jeg synes, at det her er en sag, som har en sådan offentlig interesse i almindelighed og i sagens natur ikke mindst for dem, der bor i Farum, at det ville være nyttigt, hvis indenrigsministeren ville orientere os lidt om, hvor man befinder sig i sagen lige i øjeblikket.
»Hvad agter ministeren at foretage sig, for at Farum Kommunes helt ukontrollerede økonomi kommer tilbage på sporet og under kontrol?«