Høgni Hoydal (T), 2006-10-24:
Jeg vil også give ministeren den anerkendelse at sige, at det er en grundig og klar redegørelse, som ministeren og hendes embedsfolk har formuleret, og den indeholder i visse dele også gode visioner for det nordiske samarbejde.
Lad mig også huske at takke Nordisk Råds præsident, hr. Ole Stavad, og den danske delegation for den støtte, der har været til den færøske ansøgning om selvstændigt medlemskab.
Det er altså vokset ud af kulturelle og menneskelige værdier, og derefter har man bygget en økonomisk, en politisk og en juridisk overbygning oven på det folkelige.
Det står jo i grel modsætning til f.eks. EU, som startede med en økonomisk overbygning, siden en juridisk og en politisk overbygning.
Først senere prøver man så at garnere det med et folkeligt element, et demokratisk element og nogle kulturelle symboler.
Det er jo rigtigt, at det nordiske samarbejde er unikt og er bygget på folkenes ligestilling og på folkenes samarbejde, og jeg synes jo, vi skal tage det på disse ord, der altid udtales i skåltaler.
Det er just derfor, at Færøerne gentagne gange har søgt om at blive fuldt ligestillet medlem af Nordisk Råd, af Nordisk Ministerråd og af alle nordiske overenskomster, fordi det færøske folk er et af de nordiske folk, en af de nordiske nationer.
Vi mener, at en fuld ligestilling af det færøske folk – og af det grønlandske og ålandske, hvis de ønsker det – vil gøre Norden større, vil gøre Norden stærkere, og vil give flere ansvarlige aktører i det nordiske samarbejde.
Som fru Line Barfod nævnte, kan de nordiske lande virkelig udgøre en foregangsregion i verden, hvis man vedtager at ændre Helsingforstraktaten, så disse folk, der endnu ikke har etableret sig som en stat, også kan deltage på fuldt ligestillede vilkår i det nordiske samarbejde.
Færøerne ligger jo midt i Norden, præcis midt i Norden geografisk.
Hvis man sætter en passer ned på Færøerne og tegner en ring, så får man hele Norden med det enorme område, der strækker sig helt fra Qaanaaq eller Thule, til Finland og til den sydlige del af Danmark.
Der blev lavet en undersøgelse for nylig om, at de færøske unge er dem, der bedst kan forstå de andre nordiske sprog.
Og vi har jo også i vores kulturpolitik satset bevidst på, at man får et dagligdags kendskab til de nordiske sprog, godt nok bortset fra grønlandsk og finsk, som vi ikke mestrer, men de andre kan vi klare os så rimeligt på.
Grunden til, at vi ønsker færøsk medlemskab, er ikke, at vi synes, at Færøerne skal modtage noget, eller at Færøerne er noget specielt.
Det er, fordi vi mener, at et selvstændigt færøsk medlemskab af Nordisk Råd også vil være med til at styrke de fællesnordiske satsninger.
Som også fru Line Barfod nævnte, styrker vi Vestnorden, hvis Grønland og Færøerne bliver selvstændige aktører.
Dermed får vi sat fokus på nogle ting, der ikke er specifikt vestnordiske, men som de vestnordiske lande kan give som input til det nordiske samarbejde.
Jeg kan bare nævne miljøet, havmiljøet, klimaændringerne, bæredygtigheden, sproget, kulturen og velfærdsløsningerne, som måske er alternative i forhold til de skandinaviske landes osv.
Det vil sige, at disse nye aktører kan give noget til det nordiske fællesskab og ikke bare skal være nye aktører, som modtager noget fra de andre nordiske lande.
Jeg mener jo af et ærligt hjerte, at det nordiske samarbejde trænger til en saltvandsindsprøjtning.
Den kan komme mange steder fra, men den kan bestemt også komme fra de vestnordiske lande og det vestnordiske område.
Derfor er jeg glad for, at Vestnorden og det vestnordiske samarbejde bliver fremhævet både i ministerens redegørelse og, som vi har hørt det i dag, af Nordisk Råds præsident.
For nordisk samarbejde byggende på sit folkelige grundlag er vel set i globalt perspektiv blevet en slags familiesammenkomst.
Det er her, vi hygger os, det er her, vi har et menneskeligt sammenhold og gode kontakter, mens vi så overlader den hårde politik, hard core politics, til EU og andre internationale fora, og så sidder vi tilbage i det nordiske med de mere bløde værdier.
Det er fint nok, men problemet er jo, at familiesammenkomster også kan blive temmelig konfliktsky, og at vi derfor aldrig får de helt store politiske debatter, men mest debatterer det, vi er fuldstændig enige om, og som vi nemt kan formulere os ud af.
Jeg mener, at det nordiske samarbejde både på ministersiden og på parlamentarikersiden også bør tage nogle af de hårde politikområder op og styrke den side af det nordiske samarbejde.
Jeg tror, at det er ved at tage disse emner op både på ministersiden og på parlamentarikersiden, at vi kan styrke det nordiske samarbejde, så det ikke bare bliver familiesammenkomsten, hvor vi ikke tør tage de hårde problemer op.
Der er flere, der har nævnt, at grunden til, at det har kørt så hårdt på med den her færøske ansøgning om fuldt medlemskab, er, at det er af fællesnordisk interesse.
Vi har set, at der længe har været en tendens til splittelse mellem Østnorden og Vestnorden, og denne splittelse omfatter i dag både de lande, som er inden for EU, og dem, der er udenfor.
Derfor er de initiativer, der er taget sporadisk, vigtige for at samle Norden igen.
Men jeg tror, som fru Line Barfod også sagde, at den bedste måde at styrke Vestnorden og det vestnordiske samarbejde med resten af Norden på altså er at få flere selvstændige aktører i den vestnordiske del af Norden.
Det vil styrke balancen.
Lad mig til slut understrege igen, at jeg er glad for den støtte, som den danske delegation, præsidenten og regeringen i visse perioder har givet den færøske ansøgning.
Jeg er lidt ked af den her tilbagespoling, der nu er kommet, og som betyder, at man parkerer spørgsmålet i juridiske genvordigheder, for jeg troede, vi alle sammen var enige om, at den ekspertudredning, der kom om den færøske ansøgning og muligheden for at gennemføre den, rimelig klart konkluderede, at det selvfølgelig er et politisk spørgsmål, om de i dag fem selvstændige nordiske lande, der har underskrevet Helsingforsaftalen, vil ændre den sådan, at også de aktører, der endnu ikke har etableret sig som selvstændige stater, kan blive ligeværdige medlemmer.
Det er altså et rent politisk spørgsmål, og jeg har meget svært ved at se, hvordan den danske grundlov kan udgøre et problem i den sammenhæng.
Det er ikke for at være fræk, men jeg har prøvet at spørge: Hvor i den danske grundlov står det, at Færøerne ikke kan være medlem af Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, hvis de fem lande er enige om det?
Det står jo ingen steder.
Til slut vil jeg bare ønske os alle sammen en god session.
Jeg er glad for, at vi også får debatteret spørgsmålet om Vestnorden og den færøske ansøgning på sessionen, og jeg håber, vi kan holde det på et principielt plan, altså at det her ikke er et ønske om, at Færøerne skal have en særstilling eller skal opfattes som noget unikt i det nordiske samarbejde, men at det simpelt hen er et spørgsmål om at styrke den nordiske dimension og at lade Norden blive en foregangsregion, også når det gælder folkeretlig anerkendelse og ligestilling, som jo var det nordiske samarbejdes udspring fra begyndelsen af.