runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-17:
Jeg vil da i den forbindelse gerne spørge, hvor meget der skal bygges i Hjørring, og hvor meget der skal bygges for, for at man i løbet af den årrække skal kunne samle alle de folk her.
Det er et godt stykke byggearbejde, og medarbejderne får nye lokaler, lidt nyere end dem, de i forvejen i dag sidder i.
Derfor vil jeg godt spørge, hvad tidshorisonten er.
Så vil jeg godt spørge til det hensigtsmæssige i, at man har sådan en kæmpestor bygning som den i Frederikshavn, hvor man lader medarbejderne sive lige så stille.
Hvad skal der ske med bygningen over de 4 år?
Jeg synes, det ville være interessant at få at vide, om der er nogle objektive kriterier for anvendelsen af offentlige bygninger?
Man har vel ikke et stort lejemål, en bygning, som jeg mener staten selv ejer, til bare at stå halvtom eller helt tom.
Man sørger for at bruge de kvadratmeter, der er.
Kristian Jensen (V), 2004-11-17:
Først og fremmest vil jeg gerne slå fast, at vi har søgt at lave en fordeling af de 30 skattecentre ud fra en samlet vurdering af alle fem kriterier.
Det vil sige, at man ikke bare kan tage et kriterium op og sige, at tidligere amtshovedstæder skal tilgodeses, for så burde vi have lagt centrene i de amtshovedstæder, der bliver nedlagt som amtshovedstæder.
Man kan ikke bare tage et kriterium op og sige, at vi kun skal understøtte en effektiv og rationel skatteforvaltning.
Vi er nødt til at kigge på alle fem i en afvejning.
Det har vi valgt at gøre.
Det har betydet, at vi nogle steder genbruger de bygninger, der måtte være.
Andre steder er der nogle bygninger, der rådes over i dag, som man flytter fra for at tilgodese andre af de fem kriterier, der er.
I de tilfælde hvor man fraflytter nogle bygninger, har vi givet hinanden håndslag på – det synes jeg personligt også er meget, meget vigtigt – at det sker i respekt for de aftaler, der måtte være om de bygninger, der er til stede.
Derfor har vi sagt, at det her ikke sker overnight, det her sker ikke i løbet at et enkelt år.
Det sker i løbet af 2-4 år.
Men primært sker det med respekt for, hvad det er for bygninger, og hvad man har en aftaleindgåelse om.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-17:
Jeg ved ikke, hvem der fører krig her.
Og det har betydning for det her område.
Derfor vil jeg godt spørge skatteministeren, om han kender andre steder i landet, hvor man bare lige sådan kan flytte 160-170 medarbejdere, uden at der er nogen, der stiller spørgsmål ved det og spørger: Hvorfor det?
Nu har vi en stor bygning, og der er masser af muligheder.
Samtidig siger man i det forlig, at der skal tages hensyn til eksisterende bygninger.
Al ære og respekt, men der er da nogle, der spørger: Hvorfor bruge penge på at bygge noget nyt, når man har bygningsmateriale og kontorer osv.?
Kristian Jensen (V), 2004-11-17:
Nu startede hr. Bjarne Laustsen med at sige, at det her ikke skulle opfattes som en krig mellem Frederikshavn og Hjørring.
Nu tenderer det alligevel lidt til at blive en krig mellem Frederikshavn og Hjørring i de spørgsmål, der kommer.
Men jeg vil godt benytte lejligheden til at forklare, hvorledes vi har udvalgt placeringen af de 30 skattecentre.
For det første skal placeringen understøtte en rationel og effektiv skatteforvaltning.
For det andet skal der i videst muligt omfang ske genbrug af de eksisterende strukturer; det er store byer, kommunale ligningscentre, samarbejde i toldog skatteregioner.
For det tredje skal tidligere amtshovedstæder tilgodeses.
For det fjerde skal der sikres en fortsat regional balance.
Og for det femte vil vi sikre, at skatteankenævnssekretariater og skattecentre ikke ligger i samme by.
Af retssikkerhedsmæssige grunde er det en fordel af have dem spredt, så der ikke fra borgerens side er mistanke om, at den samme medarbejder kan behandle både sagen og derefter klagen.
Ud fra de fem grunde, hvor man ikke bare kan tage én frem og sige, at den har overvægt frem for de andre, har vi foretaget en samlet afvejning af, hvilke byer vi så skulle placere vores centre i.
Det har vi afstemt med de øvrige placeringer af statslige arbejdspladser, der sker i forbindelse med kommunalreformen.
Derfor er vi kommet frem til lige præcis de 30 lokaliteter, som vi har lagt os fast på.
Det ville også være mærkeligt, hvis ikke jeg mente det.
Det, der er vigtigt for mig, er, at vi er sikret et Danmark i balance, og at vi er sikret et Danmark, hvor vi har en regional spredning af vores skattecentre, samtidig med at vi har taget højde for de andre kriterier blandt de fem kriterier, jeg lige har nævnt.
Bjarne Laustsen (S), 2004-11-17:
Vi har noteret os, at regeringen og Dansk Folkeparti har lavet en aftale om at strø 30 skattecentre rundtomkring i landet, og i mit område, i Nordjylland, har man så truffet nogle valg på det punkt.
Derfor vil jeg gerne på baggrund af det seneste spørgsmåls besvarelse spørge: Når nu man har bygninger og et fremtrædende forligsparti siger, at eksisterende bygninger skal bruges, hvad er så årsagen til, at man vælger at flytte ud af nogle bygninger, hvor man stort set kunne have hele den nye told- og skatteregion, frem for at flytte ud af nogle bygninger, som man måske ikke har taget beslutning om hvad skal bruges til endnu, og så få bygget noget nyt i Hjørring?
Hvad er begrundelsen for det?
Hvor er respekten henne i forhold til medarbejdere og til de lokaliteter, som skatteministeren tidligere sagde der var lagt vægt på?
»Hvad er de saglige og faglige begrundelser for at samle Told og Skat i Hjørring, når man har en næsten ny funktionsdygtig bygning i Frederikshavn?«
Kristian Jensen (V), 2004-11-17:
Vi har drøftet, hvorledes overgangen fra det nuværende system til det kommende system skal være, og vi lægger alle i forligskredsen afgørende vægt på, at det sker i respekt for de bygninger og de aftaler, der er indgået i øjeblikket.
Derfor siger vi, at vi tror på, at der vil være en overgangsordning på 2-4 år, indtil det er endeligt på plads, men vi har også sagt ganske tydeligt, at det arbejde, der skal ske, skal ske i respekt for de lokaler, der er, og de aftaler, der er indgået.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ulla Tørnæs (V), 2004-11-17:
Problemet med de manglende virksomhedsuddannelsespladser for laborantstuderende har været kendt gennem et stykke tid og har derfor allerede affødt en lang række forskellige initiativer fra Undervisningsministeriets side.
Indledningsvis skal det anføres, at det statistiske materiale fra en større undersøgelse viser, at ledighedsprocenten blandt færdiguddannede laboranter på landsplan er omkring 6,5.
HK/Laborantforeningen har desuden oplyst, at medlemmerne står over for et generationsskifte, hvilket gør, at jeg ikke umiddelbart finder anledning til at dimensionere uddannelsen.
Senest to gange i september har mine embedsmænd holdt møde med lederne af de ni skoler, der udbyder laborantuddannelsen.
På første møde fik skolelederne i opdrag at tage personlig kontakt til ti relevante virksomheder i lokalområdet med henblik på at tilvejebringe de manglende virksomhedsuddannelsespladser.
De personlige møder har haft en positiv effekt.
Den seneste opgørelse fra skolerne, som er fra den 1. november 2004, viser, at der nu mangler 61 praktikpladser mod 103 i august 2004.
På foranledning af mine embedsmænd har Dansk Industri den 19. oktober 2004 skrevet ud til 110 relevante medlemsvirksomheder og bedt dem om at afhjælpe det akutte problem ved at stille yderligere virksomhedsuddannelsespladser til rådighed.
Tilsvarende har Dansk Laborant-Forening under HK bedt deres tillidsrepræsentanter om at medvirke til at finde ledige pladser.
Jeg her herudover med virkning fra 2005 besluttet at øge incitamentet til at skaffe praktikpladser ved at forhøje færdiggørelsestaxameteret fra 8.400 kr. til 25.000 kr.
Forhøjelsen finansieres ved at nedsætte undervisningstaxameteret fra 74.600 kr. til 66.700 kr.
På trods af disse mangeartede initiativer mener jeg dog ikke, at disse på lang sigt er tilstrækkelige.
Det er nødvendigt at overveje, hvorvidt laborantuddannelsen, som den ser ud i dag særligt sammenhængende til virksomhedsuddannelsen, er hensigtsmæssig.
Derfor har jeg bedt henholdsvis skolelederne samt det rådgivende § 7-udvalg for laborantuddannelsen om at skitsere forskellige nye modeller til en laborantuddannelse.
Fristen for § 7-udvalgets arbejde er den 1. februar 2005.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-11-17:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at unge under uddannelse til laborant ikke strander i uddannelsessystemet som følge af manglende praktikpladser?
Hermed stoppes uddannelsesforløbet, og vi får en gruppe unge, der aldrig bliver færdiguddannede.
Pernille Blach Hansen (S), 2004-11-17:
Det er et politisk ansvar, hvad der er foregået af ulækre ting og sager i Miljøministeriet i denne her sag.
Derfor vil jeg gerne bede ministeren om at forklare, om hr. Torben Hansen eller undertegnede på noget som helst tidspunkt i dag har nævnt noget om nogen embedsmænd.
Det har vi ikke.
Men vi oplever, at den tidligere minister forsøger at skubbe aben over på embedsmændene, fordi han synes, det er ubehageligt, at den ellers sidder hos ham selv.
Jeg synes egentlig, det er under lavmålet at begynde at beskylde os for på nogen måde at miskreditere embedsmændene.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Så let kan hr. Torben Hansen nu ikke komme ud af det, for sidste halvdel er rigtig nok, men det er jo også rigtigt, at man siger, at problemet har været mangel på gennemskuelighed, åbenhed og ligebehandling, og for så vidt angår de anklager, adresserer Rigsrevisionen det jo til Miljøministeriet.
Det er jo lidt overflødigt at sige det – og det er igen dér, drilleriet kommer ind – for det ved jeg jo godt at hr. Torben Hansen udmærket godt ved.
Torben Hansen (S), 2004-11-17:
Så føler jeg mig kaldet til at citere fra Rigsrevisionens beretning.
Jeg vil gerne citere, hvad der står i Rigsrevisionens beretning side 7: »Ministeren og miljøordførerne fra regeringspartierne og forligspartierne blev på den baggrund enige om, at Miljøministeriet, endnu inden den egentlige fordeling af puljen fandt sted, skulle kontakte ordførerne for at blive orienteret om deres særlige prioriteringer.
« Jeg kan kun læse det sådan, og heldigvis for det, at denne her idé med sukkerskålen altså ikke er en, der er født på embedsmandsplan – og det synes jeg vi alle sammen herinde skal være meget glade for – men er en, der er født blandt miljøministeren og forligspartiernes ordførere.
Sådan kan man kun læse Rigsrevisionens beretning.
Derfor håber jeg meget, at der ikke kommer til at stå det billede tilbage, som miljøministeren åbenbart forsøger at sætte nu, at vi er ude efter embedsmændene – tværtimod.
De, der har lavet sukkerskålen, er ministeren og forligspartiernes ordførere.
Det står klart og tydeligt i Rigsrevisionens beretning.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Det sidste tror jeg faktisk var klogt af hr. Torben Hansen, for hvis Socialdemokratiet vil gøre sig håb om nogen sinde igen sådan eventuelt at indtage ministerposter og sådan noget, så er det nu nok meget klogt ikke sådan i al almindelighed at lægge hele systemet for had og mistænkeliggøre samtlige embedsmænd i ministerierne.
Torben Hansen (S), 2004-11-17:
Det stod i hvert fald heller ikke den tidligere miljøminister helt klart, hvordan det pågåede kunne lade sig gøre.
Han sagde bl.a. den 8. oktober 2003 her i Folketingssalen: »Der er ikke fugls føde på den her sag«.
Det korte af det lange er, at vi har kunnet se, at det har pågået, i denne her rigsrevisionsberetning.
Så alt andet lige må vi jo konkludere, at selv om det kan være, at fantasien ikke rækker til, at der er en sukkerskål på de her områder – den rakte heller ikke til, at der var en sukkerskål på det her område, men det var der åbenbart – så kan man i hvert fald sige, at alle muligheder jo stadig væk lades åbne.
Men jeg tager selvfølgelig miljøministerens udtalelse som udtryk for, at denne her fælles sukkerskål, der var sidste år, var en engangsforeteelse, som ikke vil komme igen.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Bortset fra det så kan det være svært at se det der malende billede med sukkerskålen kombineret med en pesticidhandlingsplan.
Det står mig ikke helt klart, hvordan det skulle kunne lade sig gøre, men jeg kan altså også berolige hr. Torben Hansen med, at det ikke er tilfældet.
Torben Hansen (S), 2004-11-17:
Det svar rejser helt naturligt det næste spørgsmål: Det er så, hvad ministeren siger, men er det kutyme ved de øvrige forlig, som regeringen med miljøministeren i spidsen har indgået med de samme partier eksempelvis omkring vandmiljøplan, pesticidplan, skovlov og naturbeskyttelseslov, at man har sådan en eller anden sukkerskål, som man hver især, forligspartierne, de politisk gode venner i kammerateriets tjeneste, alle sammen kan stikke hånden i, så valgkredsene bliver glade?
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Her må jeg glæde hr. Torben Hansen med et meget kort svar: Nej, det er det ikke udtryk for.
Torben Hansen (S), 2004-11-17:
I efteråret 2003 fremlagde regeringen sit program »Noget for noget«.
Det skal jeg undlade at starte med at citere fra, i hvert fald her og nu,
men det danner i hvert fald baggrund for spørgsmålet her, som i al sin simpelhed lyder: Er det udtryk for regeringens »noget for noget«, at den tidligere miljøminister og miljøordførerne fra regeringspartierne og forligspartierne aftalte, at inden fordelingen af velfærdspuljen til almindelige borgere og foreninger fandt sted, skulle ordførernes valgkredse have positiv særbehandling via midler og særlig hjælp til ansøgninger?
»Er det udtryk for regeringens »noget for noget«, at den tidligere miljøminister og miljøordførerne fra regeringspartierne og forligspartierne aftalte, at inden fordelingen af velfærdspuljen til almindelige borgere og foreninger fandt sted, skulle ordførernes valgkredse have positiv særbehandling via midler og særlig hjælp til ansøgninger?«
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Ja, men drilleriet kommer jo ind med det, hr. Torben Hansen vil have mig til at sige.
Hvad kan jeg sige andet, end at for så vidt angår de ting, som Rigsrevisionen påpeger er problematiske, sker de ikke længere?
Jeg vil simpelt hen gerne være imødekommende og tilfredsstille hr. Torben Hansen og sørge for, at han ikke bliver skuffet.
Men det er fuldstændig umuligt, for det er jo tydeligt, at fuldstændig ligegyldigt hvad man siger til hr. Torben Hansen, vil hr. Torben Hansen professionelt fastholde at være skuffet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Torben Hansen (S), 2004-11-17:
Tak, fordi jeg alligevel fik ordet, hr. formand.
Det er jeg glad for.
Til sidst står der også, at de grundlæggende principper om åbenhed, gennemsigtighed og ligebehandling er blevet overtrådt.
Derfor synes jeg, det er skuffende, at miljøministeren står her i Folketingssalen og siger, at spørgsmålet er udtryk for drilleri.
Der er rent faktisk en beretning fra Rigsrevisionen, som giver mulighed for at få sagerne tilbage i Folketingssalen her i Folketingets spørgetid, men det bliver pakket ind som drilleri, selv om der rent faktisk er rejst nogle meget alvorlige kritikpunkter af administrationen og den politiske ledelse i Miljøministeriet.
Ja, men det er til dette spørgsmål.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Jeg kan stadig kun gentage, at ligegyldigt hvor mange tilskud og ligegyldigt hvor mange puljeordninger vi taler om, er det selvfølgelig for mig at se et fuldstændig ufravigeligt princip, at der skal være gennemsigtighed, gennemskuelighed, åbenhed og ligebehandling i forvaltningen, og jeg kan ikke sige ret meget andet til hr. Jens Peter Vernersen.
Det er det, jeg som ansvarlig miljøminister efter bedste evne forsøger at administrere efter, og jeg ved også, at ganske mange ude i det ganske system helt ned til det sidste led i den grad forsøger at rette sig efter det.
Rigsrevisionen er kommet med nogle bemærkninger, som man selvfølgelig skal tage ad notam og tage alvorligt.
Jeg ved ikke rigtig, hvad hr. Jens Peter Vernersen vil forlange mere end det, jeg har sagt her.
Det er det fremadrettede, og så må hr. Jens Peter Vernersen sådan set dyrke alt det bagudrettede og den tidligere minister alt det, han vil.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-11-17:
Jamen det er jo ikke et spørgsmål om at mistænkeliggøre.
Det er sådan set en alvorlig sag, når en minister favoriserer på denne måde.
Miljøministeren sagde jo selv for et øjeblik siden, at der skal tages et ligebehandlingshensyn i den slags sager, og det er jo lige præcis det, der ikke er sket.
Man har favoriseret vennerne inden for den klub, der hedder Venstre og De Konservative.
Det er jo det, der er sket, og det må da i hvert fald give ordentlige mennesker en dårlig smag i munden.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Jeg mener, der er den vigtige lære at drage af denne sag, at der skal orienteres bredt om, hvor der er nogle tilskudsordninger, og at der skal være ligebehandling af alle, der søger.
Det er også baggrunden for, at i den pressemeddelelse, jeg sendte ud den 9. november, da vi kendte Rigsrevisionens rapport, stod der som det allerførste, at der selvfølgelig ikke skal herske tvivl om, at Miljøministeriet vil følge Rigsrevisionens anbefalinger.
Det vil i øvrigt også komme til at fremgå klart af det svar, jeg skal give statsrevisorerne.
Hvad der i øvrigt måtte have været af tankegang og motiver, som hr. Jens Peter Vernersen forsøger at mistænkeliggøre, kan jeg selvfølgelig ikke ret godt mene noget om.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-11-17:
Det spørgsmål, som jeg synes måske er det allervigtigste, selv om der bliver stillet mange vigtige spørgsmål, er, om miljøministeren kan sige noget om, hvad det er for en tankegang, der ligger bag en administration som den, vi har været udsat for i Miljøministeriet.
Det er jo en tankegang, der i hvert fald overhovedet ikke matcher det, som bør foregå i vores land, hvor vi jo er kendt for, at vi hverken har korruption eller noget som helst.
Jeg synes egentlig, at det måske er det allermest næsten tragiske i denne sag, at det kan forekomme, at man har en sådan tankegang, at den slags kan ske.
Hvad mener miljøministeren om det?
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Jeg må sige, at jeg er fuld af beundring for hr. Keld Albrechtsens utrættelige spørgeteknik, og jeg kan bare glæde mig over, at jeg heldigvis ikke har pligt til at oplyse hr. Keld Albrechtsen om alt, hvad der måtte bekymre eller ikke bekymre mig.
Men igen er vi altså lidt på kant med Folketingets forretningsorden.
Hvis hr. Keld Albrechtsen har spørgsmål til ministre inden for andre ressorter, skal de rettes enten til dem selv eller til statsministeren.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-17:
Ja, o.k., men så vil jeg stille den nye miljøminister et andet spørgsmål.
Den nye miljøminister har jo af indlysende årsager ikke været involveret i de vennetjenester, der foregik under hendes forgænger, det er klart nok.
Men kan det ikke bekymre den nuværende miljøminister, at aldrig så såre er hun kommet ind i regeringen, fortsætter det med kirkeministeren og socialministeren?
Som nyindtrådt minister har den nuværende miljøminister jo mulighed at kunne se det hele lidt på afstand, og inden hun endnu er blevet fedtet for meget ind kredsen, har hun altså forudsætninger for at kunne se problemet.
Det kunne måske være nyttigt og måske ligefrem sundt for regeringen, hvis den nuværende miljøminister gav et klart signal om, at det må altså holde op, for det har jo meget svært ved at holde op.
Det må vi desværre konstatere.
Nu er det jo lidt beklageligt, at Folketingets forretningsorden forhindrer den tidligere miljøminister i at komme til stede og over for Folketinget og befolkningen undskylde det skete, men det kunne den nuværende miljøminister jo gøre på hans vegne.
Jeg vil godt spørge den nuværende miljøminister, om den elementære årsag til, at hun er miljøminister, i virkeligheden ikke er denne sag.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Ja, men det er jo præcis på de punkter, der ikke skal være tvivl om, at sådan skal der forvaltes, og det mener jeg også står fuldstændig krystalklart.
Det mener jeg så i øvrigt også det gjorde, da chefen for Skov- og Naturstyrelsen den 3. oktober sidste år udsendte en pressemeddelelse, hvor han netop beklagede, at der havde været grund til, at man havde opfattet det på den måde.
Der havde været en del presseskriverier om sagerne, og folk havde fået forståelsen af, at der var nogle ting, der var foregået på en anden måde, end de rent faktisk var foregået.
Det beklagede han dengang.
Rigsrevisionen slog fast, at der var nogle problemer med ligebehandlingsprincippet.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-11-17:
Det er sådan, at mange har kvalificeret sig.
De har først fået studentereksamen, og så er de endelig kommet ind på laborantskolen.
De 1½ år har de virkelig gjort noget ud af det faglige og er så færdige med den del og skal nu ud i den praktiske del.
Når så de skal have det år i praktik, er det ikke til at få nogen som helst praktikplads.
Der er mange laborantelever i København, som har kontaktet mig.
Jeg tror, det er ca. 60-70, der ikke har en sådan praktikplads, og hvor meget er det egentlig på landsplan?
Jeg synes, det er ganske forfærdeligt, at vi står med unge eller i hvert fald med studerende, som kan se sig om efter en helt, helt anden uddannelse, for uden praktikken har de ikke nogen uddannelse.
Jacob Buksti (S), 2004-11-17:
Jamen så bliver jeg nødt til at citere en gang til fra Rigsrevisionens beretning, fordi Rigsrevisionen siger også: »Rigsrevisionen undersøgelse har vist, at Miljøministeriet ikke sikrede, at der blev orienteret bredt om muligheden for at opnå tilskud fra Velfærdspuljen«.
Og videre: »Det er Rigsrevisionens samlede vurdering, at uanset at Miljøministeriet korrekt valgte at anvende en driftsbevilling for Velfærdspuljen og overholdt bevillingsreglerne, sikrede ministeriet ikke, at de grundlæggende principper om åbenhed, gennemsigtighed og ligebehandling blev fulgt.
Der blev således ikke orienteret bredt om eksterne ansøgeres muligheder for at opnå tilskud fra puljen.
« Ministeren må altså forholde sig til det hele og ikke kun til det halve.
Jeg er selvfølgelig helt tryg ved, at ministeren nu kan sige, at sådan foregår det ikke længere.
Det eneste, vi kan konstatere med rapporten i hånden, er, at sådan er det foregået, og med statsministerens ord er det et politisk ansvar, at det er sket.
Connie Hedegaard (KF), 2004-11-17:
Der skal ikke være tvivl om, at der skal gælde et ligebehandlingsprincip.
Uanset om det er ordførere eller borgere, eller hvad det nu er, der søger, skal der gælde et ligebehandlingsprincip.
Det er nu engang god forvaltningsskik, og det er det, Rigsrevisionen selvfølgelig slår fast.
Det er også sådan, der nu administreres i Miljøministeriet, og sådan skal det være.
Men når det så er sagt, skal man altså også huske, at Rigsrevisionen konstaterer, at den rette bevillingstype er valgt.
Rigsrevisionen konstaterer, at bevillingsreglerne er overholdt, og Rigsrevisionen konstaterer, at de godkendte projekter falder inden for kriterierne for tildeling af tilskud, så man må lige få proportioner i kritikken.
Rigsrevisionen siger faktisk, at på nogle ret centrale områder er bevillingsreglerne fulgt.
Fru Pernille Blach Hansen bruger sådan store og markante ord, men det ændrer altså ikke ved, at hvis man skal tage alvorligt, hvad Rigsrevisionen siger, så siger de noget af det, fru Pernille Blach Hansen siger, og så siger de noget i forhold til den administration, der er foregået, at der skulle man have mere åbenhed, mere gennemskuelighed og mere ligebehandling.
Når fru Pernille Blach Hansens socialdemokratiske kollega antyder, at hver gang der bliver lavet et forlig, så sidder de såmænd nok og har sådan en lille sukkerskål, så er det jo også en anklage mod Miljøministeriet som sådan og mod systemet som sådan, og det er jo helt uberettiget, og jeg er helt overbevist om, at det ved fru Pernille Blach Hansen også.
Fru Pernille Blach Hansen har jo også tidligere i sin egenskab af miljøordfører deltaget i ganske mange forhandlinger i Miljøministeriet og ved jo derigennem, hvordan tingene foregår.