Aase D. Madsen (DF), 1999-10-12:
Kulturministerens redegørelse om børn og kultur er defineret i de fem hovedpunkter i kulturprogrammet, som hedder: »Alle børns kulturelle muligheder skal styrkes, alle børn skal have lettere adgang til kulturarven, alle børn skal have flere voksenkontakter, alle børn skal høres, alle børn skal beskyttes«.
Det er overskrifter, som vist alle her i Folketinget kan være mere eller mindre enige i, men når man går dybere ned i substansen, er der efter Dansk Folkepartis mening mange ting, som vi kunne ønske os at få en nærmere forklaring på. For det første havde Dansk Folkeparti forventet, at der var lagt stor vægt på, at det var netop den danske kulturarv, der skulle indgå som en uhyre vigtig brik i det brogede puslespil af forskellige tiltag, som ministerens redegørelse indeholder, ikke mindst set på baggrund af, at ministeren selv har udtalt, at danskerne mangler selvforståelse.
Hvis ministeren har ret i det, så mener Dansk Folkeparti, at ministeren burde have lagt meget, meget stor vægt på at indarbejde de specifikt danske kulturtiltag i redegørelsen.
Således finder Dansk Folkeparti det helt naturligt og nødvendigt, at der indgår en målsætning om at styrke sproget dansk og dansk historieundervisning i skolerne i redegørelsen, men det er måske dybest set det, der ligger i ministerens bemærkninger på side 6, hvor det hedder: »Det
vigtigste værn mod rodløshed er det fælles sprog, de fælles værdier og dermed vore fælles referencer.«
Hvis det er tilfældet, er Dansk Folkeparti helt enigt med ministeren på dette område.
Med hensyn til de bebudede ændringer i folkebiblioteksloven, ser Dansk Folkeparti positivt på, at bibliotekerne styrker læsningen af børnebøger, men når bibliotekerne nu skal omdannes til en slags multimediehuse med adgang til hjemlån af bl.a. filmmateriale og nye digitale elektroniske multimedier, musik-cd'er, cd-rom'er, må Dansk Folkeparti sige nej til dette fremtidige elektroniske slaraffenland. Set på baggrund af, at kommunerne i forvejen kæmper med at få budgetterne til at hænge sammen, mon så ikke de ældre ude i kommunerne har mere brug for en ordentlig pleje, end at statslige og kommunale skatteydermidler går til at fodre børnene med digitale herligheder, som forældrene dybest set selv må sørge for?
Man kan håbe på, at kommunerne foretager en mere fornuftig prioritering af opgaverne, end der er lagt op til i forbindelse med ministerens aftale med Kommunernes Landsforening på dette område.
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig, at ministeren oplyste om, hvor store statslige midler der bl.a. skal indgå i det nye Kulturråd for Børn, og hvor store midler der skal til for i det hele taget at realisere de skitserede planer, der ligger i redegørelsen.
Det fremgår jo af redegørelsen, at børn skal beskyttes mod tv-stationernes forråelse og skræmmende billedudtryk, men hvordan skal det realiseres?
Det burde måske være en enkel sag med hensyn til de to public service-stationer, hvis der er flertal her i Folketinget og mod og mandshjerte til at sætte tommelskruerne på DR 1 og DR 2 og TV2 med hensyn til at kræve kvalitetskravet overholdt til punkt og prikke.
Men så kender vi jo også hylet fra kanalernes side om programcensur.
Bortset fra det tror Dansk Folkeparti, at tanken om at stoppe reklamer rettet direkte mod børn, skjulte reklamer osv., ikke kan gennemføres, uden at det går stærkt ud over TV 2's i forvejen synkende økonomiske skude.
Det giver en konkurrencemæssig begmand, da tilsvarende påbud naturligvis ikke kan gøres gældende for de kommercielle tv-stationers vedkommende.
Men jeg ser, at de økonomiske konsekvenser af forbudet vil indgå i de kommende forhandlinger om medieforliget, og det betyder nok kun én ting, nemlig licensforhøjelser.
Jeg vil til slut henvise til, at Dansk Folkeparti har bebudet en bred kulturpolitisk forespørgselsdebat her i Folketinget, hvor mange andre områder såsom undervisning, sprog, etik og andre kulturpolitiske spørgsmål tages op.
Heri vil naturligvis også børnekulturen indgå som et vigtigt element, således at det bliver helt klart belyst, om det er den almindelige dansker, der mangler selvforståelse, eller om det er et specifikt problem for kultureliten her i Danmark.