runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 1998-04-03:
Det overordnede formål med dette lovforslag er, at børn i henhold til folkeskoleloven sikres undervisning, og at den undervisning skal leve op til kravene i Undervisningsministeriets lovgivning.
Der er i dette lovforslag tale om, at børn, der er anbragt uden for hjemmet på en fri grundskole med kostafdeling eller på en efterskole, får et ophold, hvor der leves op til kravene også på det sociale lovgivningsområde.
Dette lovforslag inddrager den undervisning, der gives i en amtskommunal døgninstitution under reglerne for specialundervisning, som vi ser det i folkeskoleloven.
Det er så de samme muligheder, der nu kan indføres for opholdssteder og dagbehandlingshjem, og det synes vi i Dansk Folkeparti er udmærket. Der er et par negative ting, som vi godt lige vil påpege.
Vi efterlyser blandt andet, hvorledes finansieringen skal ske, og om det er amterne eller kommunerne, der skal betale, og hvordan de administrative byrder skal bæres.
En af de ting, som vi også skal påpege her, ligesom SF lige har gjort, er høringssvarene.
Et høringssvar, som jeg lige vil fremhæve her, er fra Skole og Samfund, som blandt andet ønsker mulighed for at oprette en forældresammenslutning på et behandlingshjem i lighed med, hvad vi har i folkeskolerne, nemlig skolebestyrelserne, hvor disse forældre kan tage problemer op, som tit kan være meget tyngende for den enkelte familie.
Vi er udmærket klar over, at det kan være en sammenslutning, der ikke har stor kompetence, men vi synes, det er en ret god idé at lave et sådant forum. Efter Dansk Folkepartis mening er plusset ved lovforslaget selvfølgelig, at der lægges op til et forbedret samarbejde mellem social- og undervisningssektorerne, som kommer vores særligt udsatte børn og unge til gavn.
Derfor går vi ind i udvalgsarbejdet og håber, man vil se positivt på de forslag, der er indkommet gennem høringen, og der er vel også mulighed for, at vi her kan gå ind og se på, om der skal ske nogle ændringer i lovforslaget netop ud fra de høringssvar, der er givet.
Susanne Clemensen (CD), 1998-04-03:
Det drejer sig med lovforslaget her om at sikre undervisningen af nogle børn med særdeles store vanskeligheder bedst muligt.
For dem kan det eneste realistiske være, at de i en kortere eller længere tid visiteres til en specialundervisning, der finder sted på deres anbringelsessted som en integreret del af det samlede tilbud. Der skal så at sige være styr på, hvad man gør med disse børn, og det er selvfølgelig uacceptabelt, hvis børn i den undervisningspligtige alder kan opgives ved at blive udskrevet af folkeskolen uden at være henvist til anden undervisning.
Det problem synes jeg, at lovforslaget tager hånd om på en fornuftig og forsvarlig måde.
Stederne skal være godkendt til at give den form for specialundervisning, og der skal føres tilsyn af skolemyndigheden.
Det er vigtigt, at de forhold er i orden, og det skal der være sikkerhed for.
Forslaget giver mulighed for at fravige uddannelseskravet til personalet efter folkeskoleloven, men forudsætningen er stadig, at de personer, der påtager sig arbejdet med disse børn, har den fornødne faglige og pædagogiske indsigt, som der står i bemærkningerne.
Netop i de tilfælde, hvor det kan være et væsentligt mål blot at gøre et barn modtagelig for undervisning, kan man være nødt til at vurdere nogle menneskelige kvalifikationer højere end et eksamensbevis. Jeg har endvidere ligesom SF og Dansk Folkeparti bemærket, at der i høringssvarene rejses en række spørgsmål, bl.a. spørgsmålet om, hvem der skal føre tilsyn, og det vil CD også gerne se på under udvalgsarbejdet.
CD kan tilslutte sig forslaget, og vi ser positivt på det kommende udvalgsarbejde.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-03:
Børn, der anbringes uden for hjemmet, har vanskelige forhold, og derfor er det vigtigt, at samfundet tager hånd om, at det sted, hvor de anbringes, ikke blot sørger for dem på det sociale og det velfærdsmæssige område - det vil sige, at børnene har det godt, har et trygt miljø at leve i, får mad og tøj og alle de banale ting - men også for, at børnene lærer det, de skal, sådan at de ikke kommer bagud i forhold til det, de ville have lært i den almindelige folkeskole.
Lovforslaget her giver forslag til, hvordan den undervisningsmæssige del af tilsynet skal finde sted, og vi mener, det er et fornuftigt forslag til at løse et problem, som har været uløst alt for længe.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-03:
Enhedslisten støtter lovforslaget.
Det er vigtigt, at der findes en vifte af tilbud til børn, der af den ene eller den anden grund ikke kan bo hjemme og følge undervisningen på den lokale folkeskole eller friskole.
Det er afgørende, at vi sikrer denne gruppe af børn den bedst mulige undervisning, og derfor ser jeg også frem til udvalgsbehandlingen.
Jeg har et spørgsmål til ministeren, som kan besvares i dag,
Man kan læse i en artikel i Information fra den 10. marts 1998, at der er en gruppe børn på opholdssteder, der kan komme i klemme, når de skal til folkeskolens afgangsprøver.
Det vil sige, at de altså har fulgt undervisningen på opholdsstedet, men skal gå til eksamen som privatister på en folkeskole.
Det virker ikke rimeligt, at børn, der har problemer nok at slås med i modsætning til andre børn, skal til eksamen i fremmede omgivelser og hos fremmede lærere.
Herudover kan jeg fuldt ud tilslutte mig de spørgsmål, som ordføreren fra SF, fru Baastrup, var inde på, nemlig
spørgsmålet om ansvarsfordeling og spørgsmålet om, hvad det overhovedet er for en type af opholdssteder og skoler, som disse børn skal være på.
Som sagt tilslutter vi os forslaget og håber, at vi kan nå frem til en afklaring på de områder, jeg har omtalt.
Tom Behnke (FP), 1998-04-03:
Der er mange forslag her i Folketinget, som er teknisk meget vanskeligt tilgængelige.
Dette lovforslag er jo i virkeligheden ganske enkelt og nemt at gå til, men ministeren har over 11 sider forsøgt at bruge nogle formuleringer, så det næsten er umuligt at finde ud af, hvad det er, forslaget går ud på.
Men efter at have læst forslaget et par gange med disse meget snørklede og snirklede vendinger, som man bruger fra ministeriets side, er jeg nået frem til, at det her må handle om tvangsanbragte børn, der er så umulige, at de ikke kan være i folkeskolen, og om, at vi sikrer, at de trods det alligevel får en undervisning efter lovgivningen.
Det kan vi selvfølgelig ikke have noget imod.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-03:
Kristeligt Folkeparti ser det som noget positivt, at der tages initiativ til en lovgivningsmæssig afklaring af regelgrundlaget for undervisningspligtens opfyldelse på sociale døgninstitutioner, opholdssteder og skole- og behandlingstilbud.
Vi har dog en del forbehold og betænkeligheder
vedrørende dette lovforslag, bl.a. er det afgørende for os at sikre, at forældres ret til oprettelse eller anmeldelse af friskoler ikke berøres eller påvirkes af de foreslåede ændringer. Kristeligt Folkepartis stillingtagen til dette lovforslag vil være helt afhængig af diverse svar på spørgsmål og oplysninger, der fremkommer under udvalgsarbejdet.
Margrethe Vestager (RV), 1998-04-03:
Først tak for den positive modtagelse, som forslaget har fået fra alle partier.
Det tilskriver jeg den meget alvorlige baggrund, det faktisk bliver stillet på, nemlig at det handler om børn med meget svære problemer, som naturligvis skal sikres de bedst mulige undervisningsmæssige forhold.
Jeg synes, vi må se på ansvarsfordelingen mellem kommunerne under udvalgsarbejdet.
Det er klart, at det er kompliceret stof, og de mange høringssvar viser jo også, at det er noget, som kan diskuteres.
I forhold til spørgsmålet om at aflægge prøver har vi fundet det rigtigst at gøre det sådan, at der ikke er en automatisk prøveadgang, fordi det er nødvendigt at sikre, at de så at sige gængse, almindelige krav til prøveafholdelse kan opfyldes.
Men det vil altså være muligt at afholde folkeskolens afgangsprøver på stedet, hvis det kan ske under betryggende forhold.
Det her er jo et forslag, der er møntet på de børn, som især anbringes på opholdssteder og andre steder, og hvor vi finder det væsentligt, at undervisningspligten opfyldes til gavn for dem og deres voksenliv.
Tusind tak for støtten.
Peder Sass (S), 1998-04-03:
Dette lovforslag må ses i sammenhæng med lovforslag nr. L 14, som vi lige har behandlet.
I et velorganiseret samfund som vores, hvor uddannelse har en meget høj prioritering, har vi et ansvar for, at børn i den undervisningspligtige alder modtager en undervisning, der lever op til lovens krav og intentioner.
Især af hensyn til børn, som er anbragt uden for hjemmet, er det vigtigt, at der føres et grundigt tilsyn for at sikre, at eleverne får en undervisning, der kan stå mål med de krav, der er opstillet for folkeskolen.
Vi er således enige i, at skulle der opstå situationer, hvor der kan rejses tvivl om den tilsynsførendes virke,
så skal der af hensyn til eleven være en klar kommunal kontrol med, at undervisningspligten opfyldes.
Dette udelukker dog ikke, at dele af undervisningen kan foregå på et andet sprog.
De øvrige ændringer, bl.a. om tilskudsberegningerne, kan vi støtte, idet det umiddelbart ikke ses af bemærkningerne, at de vil medføre økonomiske konsekvenser.
Vi kan på dette grundlag anbefale lovforslaget.
Erik Larsen (V), 1998-04-03:
Da Venstres ordfører, fru Else Winther Andersen, ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre Venstres synspunkter.
Dette lovforslag har jo sammenhæng med socialministerens lovforslag om kompetence til at godkende plejefamilier og opholdssteder, ligesom det også har relation til det lovforslag, som vi lige har behandlet.
Venstre er godt tilfreds med, at det nu tydeligt fremgår, at undervisningen i en fri grundskole foregår på dansk.
Vedrørende undervisning til børn, der er anbragt uden for hjemmet, er det vigtigt, at vi får sikret, at de får en undervisning, der lever op til de krav, der stilles i folkeskolen i dag, selvfølgelig under hensyn til de indlærings- og adfærdsvanskeligheder, som disse børn kan have.
Det er vigtigt, at undervisningen er tilrettelagt således, at børnene bliver rustet til at leve med deres mulige personlighedsmæssige mangler.
Under udvalgsarbejdet ønsker Venstre afdækket, hvad der menes med, at undervisningen skal stå mål med, hvad der sædvanligvis kræves i folkeskolen.
Her tænkes der både på døgnanbragte børn og på unge på efterskoler for sent udviklede.
Tilsynet kan Venstre tilslutte sig, selv om der også her er nogle områder, som vi ønsker at få uddybet, men det kan vi arbejde med i udvalget.
Det bliver der jo rig lejlighed til.
Med dette lovforslag bliver der rettet op på åbenlyse mangler, og det gør, at Venstre ser positivt på forslaget og går til udvalgsarbejdet med det formål at kunne stemme for lovforslaget.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-04-03:
Mit partis ordfører, hr. Brian Mikkelsen, er her ikke, og jeg kan gøre det kort: Det Konservative Folkeparti tilslutter sig de betragtninger, der har været fremført
både af den Socialdemokratiet ordfører og af Venstres ordfører, og dermed er også vi positive over for forslaget. Med dette forslag bliver der også skabt mulighed for tilsyn med f.eks. de Tvindskoler eller tidligere Tvindefterskoler, som ikke længere modtager tilskud fra det offentlige, men hvor man altså nu alligevel kan føre et tilsyn fra det offentlige, sådan at der er hånd i hanke med, at der foregår en undervisning, som er forsvarlig.
Det synes vi er positivt.
Anne Baastrup (SF), 1998-04-03:
Det er en tiltrængt opstramning af lov om frie grundskoler, som her finder sted, og SF kan derfor støtte lovforslaget.
Min ordførertale bliver således kortere end teksten på lovforslaget.
Susanne Clemensen (CD), 1998-04-03:
Jeg kan også sige, at i CD har vi som udgangspunkt ikke problemer med dette lovforslag, for det er jo, som det er blevet sagt, igen Tvind, der har givet anledning til en række ændringer og præciseringer, som vi mener er nødvendige og fornuftige.
Det er godt, at der på den måde bliver større sikkerhed
Præciseringen af, at dansk er undervisningssprog i en fri grundskole bortset fra de tyske mindretalsskoler og i særlige tilfælde, mener vi også er helt naturligt.
En skole, som træder i stedet for den danske folkeskole, bør som hovedregel også undervise på dansk.
Lovforslagets ændringer på højskoleområdet har CD heller ikke nogen særlige kommentarer til, og medmindre der viser sig problemer, som kræver tilretning under udvalgsbehandlingen, kan jeg give CD's tilslutning til lovforslaget.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-03:
Lovforslag nr. L 7 er en klar opstramning af gældende kontrol- og straffebestemmelser.
Forslaget indeholder derudover hjemmel til, at en gruppe af overtrædelsessager kan afgøres ved administrative bødeforlæg, og man kan administrativt konfiskere ting fra erhvervsdrivende. Jeg håber, at alle de ærede medlemmer har lagt mærke til det: at man nu administrativt skal have de muligheder.
Det kan man ikke i et retssamfund.
Det kan Fremskridtspartiet selvfølgelig ikke gå med til. Danmark skal som sædvanlig være hurtigst med at overføre beslutninger fra EU-regi til dansk lovgivning.
Det er man jo måske også nødt til, når vi er medlem af EU.
Men ikke alene det - så strammer man den yderligere, som man gør i det her tilfælde. Fremskridtspartiet kan ikke være med til yderligere kontrol- eller straffeforanstaltninger over for fiskeriet, og i øvrigt kan vi heller ikke være med til det, hvis det drejer sig om det øvrige erhvervsliv.
Det kan man lige så godt regne med.
Fremskridtspartiet ser med skepsis på lovforslaget, og som det foreligger nu, vil vi stemme imod. Hvad angår lovforslag nr. L 8 om saltvandsfiskeri, er der også her tale om en klar opstramning og omregistrering af personer og selskaber med ret til at drive selvstændigt erhvervsmæssigt fiskeri.
Forslaget indebærer endvidere, at der skal være krav om registrering af alle personer, der fremover vil opnå ret til at drive sådanne virksomheder.
Hvad er det for noget?
Det er muligt, at man er vant til sådan noget herinde, det ved jeg ikke, nu er jeg ny i Tinget, men tænk, at fordi man påtager sig det ansvar at drive en selvstændig virksomhed, i dette tilfælde fiskeri, skal man registreres og kontrolleres.
Jeg mener heller ikke, at det hører hjemme i et retssamfund.
På det foreliggende grundlag og på grundlag af det, jeg har studeret indtil nu, kan Fremskridtspartiet ikke stemme for forslagene; men nu må vi se.
Peder Sass (S), 1998-04-03:
Det er min erfaring, at der i landets kommuner igennem de seneste år er etableret et omfattende netværk af engagerede sagsbehandlere, hvis mål er at sikre, at børn og unge kan blive i deres hjemlige miljø, også selv om der er forskelligartede problemer i hjemmet i forhold til skolen eller andre offentlige myndigheder.
Men det er ikke alt, der er lykkedes, og dette lovforslag, nr. L 14, skal ses i sammenhæng med og som en forlængelse af lovforslag nr. L 4, forslag til lov om om ændring af lov om social service og lov om social bistand, fremsat af socialministeren.
De børn, som er anbragt uden for hjemmet, bør om muligt forsøges anbragt i en normal folkeskole, men hvis dette ikke er hensigtsmæssigt, kan en specialklasse eller en specialskole være en mulighed.
Og endelig kan man i samarbejde med PPR, Pædagogisk-Psykologisk Rådgivning, tilrettelægge undervisningen i dagbehandlingstilbudet eller på anbringelsesstedet.
Det er ikke nogen let opgave både at skulle gennemføre en undervisning og samtidig skabe trygge rammer for børnene og de unge og så hele tiden at have for øje at arbejde for en udvikling af deres personlighed.
Det handler om at give børnene og de unge respekt og forståelse for det sociale samspil med andre jævnaldrende og med voksne, for denne forståelse er en forudsætning for, at børnene og de unge kan indgå i sociale sammenhænge og begå sig i de mere traditionelle undervisningsforløb og senere hen i deres voksentilværelse.
Forslaget åbner op for, at også andre end uddannede lærere og pædagoger kan varetage dele af specialundervisningen.
Det forudsættes dog, at medarbejderne er i besiddelse af den fornødne faglige og pædagogiske indsigt, og et hovedkrav også til denne medarbejdergruppe er først og fremmest evnen til indlevelse, entusiasme og vilje til at søge barnets problemer løst.
Endelig skal det ikke glemmes, at det overordnede mål er at sikre, at de børn og unge i den undervisningspligtige alder, som er anbragt uden for hjemmet, får en undervisning, der lever op til kravene i lovgivningen om undervisningspligtens opfyldelse.
De øvrige formuleringer i lovforslaget, om overenskomster og tilrettelæggelsesformer m.v., anser vi for at være af mere teknisk og faglig karakter, og dem er vi også positive over for.
Vi anbefaler forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 1998-04-03:
Jeg vil sige til hr. Ole M. Nielsen, at det er rigtigt, at jeg nævnte kapaciteten, men jeg nævnte det i forbindelse med fiskeriressourcerne, for jeg mener, at de to ting hænger meget nøje sammen.
Når man vil have det registreret, er det netop for at finde ud af: Hvad er ressourcerne, og hvad er kapaciteten?
Så jeg håber, vi er enige om, at det sådan set er det overordnede mål at få de to ting til at gå op i en højere enhed.
Så sagde hr. Ole M. Nielsen også noget om det med straffebestemmelserne.
Men de straffebestemmelser, der her lægges op til, er jo, at man ved mindre forseelser netop er i stand til at håndtere det administrativt, at man ikke behøver at køre det ind over alle de juridiske institutioner, og på den måde skulle man så kunne få skabt en lidt større klarhed.
Det håber jeg også er i overensstemmelse med hr. Ole M.
Nielsens tankegang på det område
Så endelig omkring omsætningsforbudet
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Ja, det er i hvert fald meget tydeligt, at Enhedslisten fuldstændig har misforstået, hvad det drejer sig om, når vi taler om kontrol af fødevarer.
Problemet i eksemplerne fra København er jo, at man har offentliggjort navnet på restauranter, som har bragt tingene i orden.
Det, som Det Konservative Folkeparti siger, er, at de virksomheder, der ikke har styr på tingene, og som ikke retter sig efter et påbud, vil vi gerne komme efter, men det er da totalt vildledning - det er også til hr. Jørn Jespersen - og ikke information til forbrugerne at hænge virksomheder ud, som har styr på tingene.
Det er totalt vildledende.
Til hr. Erling Christensen vil jeg om miljøkontrollen sige, at det eneste, jeg påpeger, er, at jeg synes, det er forkert, når vi ved behandlingen af fødevareloven ved, at miljøkontrollen er en af de ting, der er udestående, så bare skyder det til hjørnespark og siger, at det vil vi slet ikke se på.
Jeg synes, det er i orden, at det ligger i et udvalgsarbejde, men jeg synes, at vi skal sende et signal om, at det her er noget, som vi har tænkt over under udvalgsbehandlingen, så det ikke bare svæver frit i luften.
Så til hr. Jørn Jespersen, som nu forsøger at fortolke det både den ene og den anden vej.
Min pointe er, at der ikke er fælles regler på området.
Min pointe er også, at det ansvar ikke kun ligger et sted. Det er ikke kun en persons skyld eller et sted, som man kan klandre for, at reglerne ikke er blevet varetaget på en ensartet måde.
Det mener jeg vi skal stramme op på, uanset om det skyldes, at reglerne er for uklare på statsligt niveau, eller om det skyldes, at man i kommunalt regi ikke har sørget for at få fælles fodslag.
Det kunne de jo også selv sørge for.
Det kan ikke være rigtigt, at Folketinget altid skal blande sig. Og dér kunne KL og andre jo også godt allerede sidste sommer have forsøgt at gøre noget mere for at skabe en større forståelse mellem de enkelte levnedsmiddelkontrolenheder. Jeg er fortaler for, at vi får fælles regler, og jeg vil her garantere, at hvis Det Konservative Folkeparti skal medvirke aktivt til, at den her lov bliver ført igennem, så skal der være en styrkelse og ikke en svækkelse af kontrollen. Den garanti kan jeg roligt give.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-03:
Jeg vil såmænd ikke blande mig i det lokale slagsmål, men med hensyn til en kontrols effektivitet sige, at det jo ikke er et udtryk for kontrollens effektivitet, at den har afsløret nogle restauranter i København.
Det kunne jo sagtens være et udtryk for kontrollens effektivitet, at der aldrig blev afsløret nogen, for kontrollen skulle nemlig helst være præventiv.
Restauranterne skulle vide, at den var der hele tiden, så de ikke turde gå på akkord, for så mistede de simpelt hen deres brød.
Så har vi en effektiv kontrol.
Jørn Jespersen (SF), 1998-04-03:
Det er klart, at det er en målsætning, at der ikke er noget at afsløre.
Her må man så konstatere, at de metoder, man har brugt hidtil, altså ikke har løst problemerne.
Nu prøver man så med offentliggørelse, og jeg tror, at det er det mest præventive, vi overhovedet kan få, sådan at det fører til, at der på et tidspunkt forhåbentlig kan offentliggøres en liste med alle de restauranter, der har forholdene i orden.
Jeg vil gerne vende tilbage til fru Lene Espersen, for jeg synes ikke, at der er logik i argumentationen.
Fru Lene Espersen siger nu, at det, der er det store, afgørende, grundlæggende problem, er, at der mangler fælles regler.
Så siger jeg: Det er der jo ikke noget til hinder for at man kunne lave i det nuværende system med en kommunal eller amtskommunal kontrol.
Det kan man da bare lave.
Hvorfor skulle der komme fælles regler, ved at man statsliggør kontrollen?
Så kunne jeg også godt tænke mig, at fru Lene Espersen forholdt sig til sit eget eksempel om fiskeriet.
Er det ikke rigtigt, at der er en statslig kontrol i dag med uensartede afgørelser?
Hvordan kan det så være, at statsliggørelsen i sig selv skulle føre til ensartede afgørelser?
Lene Espersen (KF), 1998-04-03:
Sagen er jo den, at én ting er at forsøge at lave fælles regler, men hvis man ikke sørger for, at de bliver praktiseret ensartet, er det, vi får problemerne, og dér synes jeg, at der har været rigtig store problemer inden for den kommunale sektor.
Hvis vi så ser på fiskerisektoren, må vi også sige, at hvis man laver alt for løse bestemmelser, så bliver de altså varetaget meget, meget, meget forskelligt.
Derfor vil jeg igen pointere, at jeg mener, der er fuldstændig logik i det.
Det, det drejer sig om, er at have ensartede regler og et enstrenget system, så man er sikker på, at uanset hvor man befinder sig i landet, så får man den samme behandling.
Der er altså behov for nogle præciseringer.
Det afgørende er så ikke, om man gør det det ene eller det andet sted.
Det afgørende er, at man i praksis, når man udmønter det, gør det på ensartet vis.
Og derfor tror jeg, at den nye fødevarelov som udgangspunkt har fat det rigtige sted.
Og det er det, den nye fødevarelov gør.