runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margot Torp (S), 2004-11-10:
Jeg vil gerne takke indenrigsministeren for, at løfterne stadig holdes, og jeg vil gerne takke for, at man sender et så klart signal til Ribe Amt om, at der skal fares med lempe nu.
Jeg tror, det er meget opmuntrende for personalet på Hviding Hospital, som indtil nu faktisk har ligget i toppen med de færreste tvangsforanstaltninger overhovedet, for de er meget, meget bekymrede for, hvilke tilbud de kan give de psykisk syge fremover.
Jeg håber også, det vil blive hørt i amtsrådet, så de ikke går planken ud i forhold til det, der ligger i papirerne.
Jeg håber, det bidrager til, at man også i Ribe Amt fastholder fagligheden i den diskussion, vi nu også skal have på landsplan om, hvordan sammenhængen mellem den måde, man organiserer psykiatrien på, og de kriminalitetsmønstre, der kan aflæses, er.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anita Knakkergaard (DF), 2004-11-10:
Så vidt jeg har forstået, har man 24 pladser i Ribe til tvangsanbragte, og der er en belægning på 60-70 pct. på hver afdeling, men nu nedlægger man halvdelen af pladserne, altså 12 pladser.
Jeg er også opmærksom på – og det synes jeg er godt – at Ribe Kommune ikke har haft skærmede afsnit, men begynder at bruge dem nu.
Jeg er også opmærksom på, at man bruger psykoseteam, og at man udvider skadestuen, samtidig med at der gøres noget via satspuljen til børneog ungdomspsykiatrien.
Det synes jeg er gode tiltag, men jeg synes også, det er en ret stor del af pladserne, man nedlægger.
Det afgørende er så, hvordan karakteren af det samlede psykiatriske tilbud i Ribe Amt er set i relation til det, der bliver spurgt til, nemlig kriminalitetsmønsteret.
Her er det, jeg må sige, at vi i dag ikke ved, om der er en fuldstændig snæver sammenhæng mellem antal sengepladser og kriminalitet, eller om der også kan være en sammenhæng mellem andre dele af de psykiatriske tilbud og kriminalitet.
Det er derfor, vi i fuldstændig enighed har valgt at søsætte projekter, der skal skabe den afklaring, for den har vi jo brug for.
Regeringen er selvfølgelig helt enig i, at vi skal bekæmpe kriminalitet, også den kriminalitet, der begås af psykisk syge.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-10:
Er det så rigtigt forstået, at de 90 mio. kr. vil blive taget fra DSB S-tog og HUR, der så vil få en tilsvarende nedgang i indtægterne?
Og kan ministeren, uanset hvad han måtte finde af løsninger på Ørestadsselskabets problemer, stadfæste den garanti, han gav den 10. marts, at metroens økonomiske problemer ikke skal gå ud over den øvrige kollektive trafik i hovedstadsområdet?
Margot Torp (S), 2004-11-10:
»Hvordan mener ministeren, at regeringens bestræbelser på at tage hånd om de svageste og nedbringe kriminaliteten i landet harmonerer med de aktuelle nedlæggelser af psykiatriske sengepladser på det lukkede afsnit R3 på psykiatrisk afdeling ved Ribe?
Både sagkundskaben og politiet har påvist, at kriminalitet begået af psykisk syge stiger, når der skæres ned på antallet af psykiatriske sengepladser.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Mit spørgsmål er foranlediget af en pressemeddelelse fra HK/Handel, som jeg kom under vejrs med her i oktober måned, hvoraf det fremgår, at man er i gang med at lave en bekendtgørelsesændring for unges arbejde.
Af den kommer det til at fremgå, at unge mennesker helt ned til 13 år kan ekspedere i kiosker og dermed sælge tobak og alkohol.
Dermed skal de sikre, at den lov, som vi netop har vedtaget på sundhedsministerens område, om, at unge mennesker skal legitimere, hvor gamle de er, fordi de ikke må købe tobak og alkohol, hvis de er under 16 år, overholdes.
Efter de nuværende regler må 13-årige gerne arbejde i kiosker, og de må også gerne ekspedere kunder.
Reglerne for unges arbejde udgør en udtømmende liste over, hvad unge, som er fyldt 13 år, må beskæftige sig med, og hvornår de må udføre arbejdet.
Ifølge den liste må unge arbejde i visse specialforretninger, såsom kiosker, bagerbutikker og grøntforretninger.
I den foreslåede ændring af bekendtgørelsen er der blot tale om redaktionelle ændringer, således at listen over, hvad unge må arbejde med, bliver nemmere at forstå.
Det vil komme til at fremgå af listen, at de unge må beskæftiges med lettere arbejde med modtagelse, sortering, optælling, prismærkning samt pakning af varer og emballage i butikker, supermarkeder og varehuse.
Derudover vil det komme til at fremgå, at den unge må beskæftiges med lettere ekspedition i mindre forretninger, såsom kiosker, bagerbutikker og grøntforretninger.
Det er rigtigt, at man kan komme ud for, at en ung på 13 år skal bede en 16-årig om at legitimere sig i forbindelse med køb af alkohol og tobak.
En sådan kontrol har imidlertid altid eksisteret, da den 13-årige førhen skulle kontrollere, om den unge var over 15 år ved køb af alkohol.
Det er jo netop rigtigt, som ministeren siger, at der står, at man må foretage lettere ekspedition i bl.a. kiosker.
Men vil det ikke være en præcisering i forhold til det, der står nu, hvor der bare står »arbejde«?
Jeg tror ikke, at der er nogen arbejdsgiver, der kunne forestille sig, at unge mennesker måtte ekspedere og stå ved kassen.
Er det ikke lidt ulogisk, at en 13-årig må sælge alkohol og tobak, men ikke må købe det?
Og er det ikke en præcisering, at man nu eksplicit siger, at de må stå der, hvilket der ikke gjorde før?
Men det, vi taler om her, er jo arbejdsmiljøet, og der præciserer vi, hvad lettere arbejde er.
Udgangspunktet for unge mellem 13 og 15 år, som stadig er omfattet af undervisningspligten, er, at det arbejde, de må påtage sig, ikke må indebære en fare for deres sikkerhed og sundhed.
For at understrege det hensyn så foreslår vi i ændringen af bekendtgørelsen, at arbejdet skal være af lettere karakter.
At en ekspedition skal være lettere betyder, at den unge ikke må beskæftiges med f.eks. håndtering af store mængder og tunge byrder.
Det er jo det arbejdsmiljøhensyn, som vi varetager i bekendtgørelsen.
Anita Knakkergaard (DF), 2004-11-10:
Jeg vil godt spørge ministeren igen.
I 1976 havde man ca. 11.000 sengepladser, og i dag har man omkring 3.000.
Der sker tiltag udeomkring i det danske samfund og udeomkring i de andre nordiske lande, fordi man ser, at folk bliver mere voldelige, og at en stor del af befolkningen derfor kan være bange for, at det er ren medicinering, der foregår.
Hvis folk ikke længere har lyst til at tage medicinen, ophører de jo med det, og det skaber altså et faremoment i det danske samfund.
Det er en meget vigtig debat, som trænger sig på, og det er også derfor, at vi til brug for den revurdering af psykiatriloven, som skal ske i næste samling, iværksætter nogle tiltag for at blive klogere på området.
Vi har bl.a. fremsat lovforslag, så vi, når psykisk syge begår alvorlig kriminalitet, kan rulle filmen baglæns for at se, hvad der er gået galt, netop fordi vi trænger til at blive klogere.
Der har jo været konsensus i samfundet om, at vi skulle væk fra lukkede psykiatriske miljøer til noget mere åbent og mere decentralt, og det er den strategi, vi har fulgt.
Det er sådan set også det, man gør i Ribe Amt ved at nedlægge sengepladser og i stedet opruste med psykoseteam, skadestuer m.v.
Så bør vi selvfølgelig stille os selv det spørgsmål – også selv om det er en udvikling, vi alle sammen står bag – om vi har drevet udviklingen for vidt.
Det er det, vi nu skal gøre os klogere på, sådan som jeg har været inde på, og dermed får vi et grundlag for at tage stilling til, om vi er kommet til at nedruste for meget på et område og er kommet til at opruste for meget på et andet område.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Så må man jo sådan set godt være alene kl. 17.30, og her kan der lige så vel være den risiko, som der kan være kl. 18.30, hvor der så skal være to.
Skal jeg forstå ministeren derhen, at man ikke har tænkt sig at ændre det bekendtgørelsesforslag, og at det vil blive sådan, at 13-15-årige kan stå i en kiosk?
Jeg synes også, at vi skal være lidt forsigtige med at være alt for nidkære med at forbyde 1315-årige at arbejde et par timer om dagen.
Derfor kan man jo godt problematisere det her område.
Spørgsmålet er, om de er udsat for en arbejdsmæssig risiko ved det her.
Det skønner jeg ikke at de er.
Er der så en større voldsrisiko?
Det tror jeg ikke, for de må ikke være alene i butikken efter kl. 18.00, og det er typisk der, at der måske kan være nogle problemer med unge, der er fulde og kommer ind.
Så jeg synes, at reglerne, som de er i dag, tilgodeser de hensyn, som vi ønsker at varetage.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Men så er det, at jeg mangler en præcisering af, hvad lettere arbejde er.
Det, at de unge må lange alkohol og tobak over disken og modtage penge og give penge tilbage, ville jeg måske ikke umiddelbart kalde et lettere arbejde – det er lettere i forhold til en tung byrde.
Derfor synes jeg, at man kommer i konflikt med en anden af paragrafferne, nemlig den om, at man ikke må beskæftiges med arbejde, der indebærer en særlig risiko for vold, når man står og passer kassen.
Kunne vi ikke risikere det, når en 13-årig står der med en 17-årig, som ikke vil dokumentere sin alder?
De må højst arbejde 2 timer på hverdage og ikke efter kl. 20. Herudover er der fastsat en bestemmelse om, at de unge ikke må være alene i kiosken efter kl. 18. Det er jo for at varetage, at deres arbejde er sikkerheds- og sundhedsmæssigt forsvarligt.
Jeg har jo spurgt Arbejdstilsynet, om de mener, at det, at man nu skal kontrollere, om de unge er fyldt 15 år, medfører en forøget voldsrisiko.
Her svarer de, at det selvfølgelig ikke kan afvises.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-10:
Jeg takker for besvarelsen.
Jeg er meget enig med ministeren i, at det her er et politisk spørgsmål.
Men selv om ministeren ikke har taget stilling endnu, kan han vel godt svare på det, jeg har spurgt om, nemlig: Hvis man fastsætter taksten til 8,16 kr. for metroselskabet, hvor meget vil det så koste DSB S-tog og bus?
Det er det, spørgsmålet går ud på.
Af flere medier har der været fremsat påstande om, at trafikministeren skulle overveje at afgøre den verserede strid om takster i HUR til metroens fordel, så metroens del af taksterne skulle hæves til 8,16 kr., og det er konsekvenserne af en sådan beslutning, jeg har bedt ministeren om at redegøre for i dag, selv om jeg ikke mistænker ministeren for at ville gøre det, for som ministeren sagde under vores forespørgselsdebat den 10. marts: »Der er ikke tale om, at pengene tages fra HUR eller DSB og føres over i Ørestadsselskabet eller omvendt.«
»Kan ministeren oplyse, hvor store omkostningerne bliver for den resterende del af den kollektive trafik i HUR, hvis ministeriet beslutter sig for at ændre metroens andel af taksterne til 8,16 kr. pr. passager, og hvordan det vil påvirke budgetterne for henholdsvis DSB S-tog og busdriften i HUR i 2005, og kan ministeren samtidig oplyse, hvor store omkostningerne bliver for DSB S-tog og busdriften, hvis en cityring besluttes med den samme prissætning for den nye metro?«
Flemming Hansen (KF), 2004-11-10:
Jeg takker hr. Martin Lidegaard for spørgsmålet, som refererer til den konkrete sag vedrørende metroens indplacering i indtægtsstigningen.
Sagen drejer sig kort fortalt om, hvorvidt metroen, når indtægterne skal fordeles, skal indgå i beregningerne som et selvstændigt trafiksystem eller som en bane.
Jeg vil gerne først kort opridse mit syn på problemstillingen: Som jeg oplyste i aktstykket fra august måned om Ørestadsselskabets låneramme, er det Trafikministeriets vurdering, at lovbestemmelserne om dette spørgsmål ikke er entydige, og at der ikke i lovgivningsprocessen er taget eksplicit stilling til spørgsmålet.
Da det ydermere er et spørgsmål af vidtrækkende økonomisk betydning for Ørestadsselskabet, har jeg lagt op til, at der skal findes en løsning på spørgsmålet i forbindelse med de kommende forhandlinger om en metrocityring og den fremtidige organisering af metro- og Ørestadsprojektet.
Bent Bøgsted (DF), 2004-11-10:
»Har ministeren kendskab til, om der er andre kommuner, hvor aktiveringsprojekter overtræder arbejdsmiljøloven?«
Skriftlig begrundelse
I sagen om aktiveringsprojektet i Sæby Kommune, hvor der foregår affaldssortering, har beskæftigelsesministeren udtalt, at projektet selvfølgelig skal leve op til arbejdsmiljøloven.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Det vil sige, at der er ingen, der ved, om de tiltag, som blev lavet der i februar, hvilket jo efterhånden er temmelig længe siden, har haft effekt, og der er ingen, der ved, om der stadig væk er problemer med deres arbejdsrytme på de certificerede virksomheder.
Er det sådan, jeg skal forstå ministeren?
Som fru Lene Garsdal ved, så bruger vi ret mange ressourcer på netop at kontrollere den slags arbejdspladser.
Lad os da bruge ressourcerne på alle de mange virksomheder, som ikke ofrer den sag stor opmærksomhed.
Bent Bøgsted (DF), 2004-11-10:
I Sæby Kommune har de et aktiveringsprojekt, der omfatter 50 ledige kontanthjælpsmodtagere og andre, der ikke har noget arbejde.
De er sendt ud i aktivering på en form for aktiveringsfabrik, vil jeg kalde det.
Det har vist sig, at de ikke overholder arbejdsmiljøloven.
Ministeren er bekendt med sagen, og jeg ved også, at Arbejdstilsynet har været inde i den og sagt, at de selvfølgelig skal leve op til lovens bestemmelser.
Men som det ser ud, virker det ikke, som om virksomheden er interesseret i at overholde de regler.
Jeg kan oplyse, at Arbejdstilsynet for nylig har aflagt tilsynsbesøg på projektet og afgivet påbud om udarbejdelse af en arbejdspladsvurdering.
Arbejdstilsynet skelner ikke i det daglige arbejde mellem aktiveringsprojekter og andre arbejdspladser.
Derfor har tilsynet ikke nogen selvstændig statistik over tilsynsbesøg og afgivne påbud og forbud vedrørende arbejdsmiljøproblemer ved kommunale aktiveringsprojekter.
Jeg har derfor ikke kendskab til, om der er problemer med overholdelsen af arbejdsmiljøloven på andre kommunale aktiveringsprojekter.
Det er i henhold til arbejdsmiljøloven kommunerne, der er arbejdsgivere for de aktiverede på disse projekter.
Det vil sige, at det er kommunerne, der har ansvaret for, at arbejdsmiljøloven bliver overholdt, og at arbejdsmiljøet på det enkelte aktiveringsprojekt er i orden.
Vi skelner ikke mellem forskellige typer af arbejde.
Beskyttelsesreglerne i loven gælder derfor, uanset om den ansatte er i et fast ansættelsesforhold eller arbejder på et aktiveringsprojekt.
Arbejdsmiljøet skal naturligvis være i orden i aktiveringsprojekterne, og jeg vil se på, hvordan det sikres bedst muligt.
Jeg kan så forstå på ministeren, at der vil være opmærksomhed omkring det her problem.
Spørgsmålet er så bare, om ministeren er klar til at se på projektet, for vi har også aftalt i arbejdsmiljøreformen, at kommuner, der har den slags projekter, lige så vel som alle andre virksomheder kan blive pålagt en rådgivning, indtil problemerne er løst og det fungerer, som det skal.
Vil ministeren sikre sig det?
At det altså ikke bare er Arbejdstilsynet, der siger til virksomheden: I skal overholde reglerne.
Virksomheden siger: Ja, ja.
Og så sker der ikke mere.
Aktiveringsprojekter er forskellige og tilhører forskellige brancher.
Aktiveringsprojekter vil derfor blive screenet, når den branche, de indgår i, står for tur.
Rent praktisk foregår det sådan, at virksomhedens eller institutionens branchetilhørsforhold vil være det afgørende for Arbejdstilsynets screeningsplan.
Virksomhedens branchekoder, og det er altså også aktiveringsprojektets branchekode, fremgår af Det Centrale Virksomhedsregister og afspejler den hovedaktivitet, som Arbejdstilsynet bruger i planlægningen af screeningssystemet.
I Arbejdstilsynets screeningsplan skelnes der altså ikke mellem virksomheder og institutioner med aktiveringsprojekter og virksomheder og institutioner uden aktiveringsprojekter.
Men de vil alle indgå i den screening, som er aftalt i arbejdsmiljøreformen.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
»Vil ministeren oplyse den senest mulige statistik over Arbejdstilsynets reaktioner over for virksomheder med arbejdsmiljøcertifikat og i forlængelse heraf fortælle, hvad han vil gøre for, at medarbejdere, jobansøgere, kunder og forbrugere i fremtiden kan være sikre på, at de certificerede virksomheder har et godt arbejdsmiljø og hører til i arbejdsmiljøets »superliga«?«
Villy Søvndal (SF), 2004-11-11:
Tak for svaret.
Det er jo et eksempel på, at korte bemærkninger kan anvendes til at fremme forståelsen, som man skriver.
Jeg forstår, at hr. Helge Adam Møller er tilhænger af, at krigens regler skal overholdes, og så er det vel heller ikke tilsvining at pege på, når det ikke sker, og det var det, der startede debatten på de korte bemærkninger.
Så tak for den indrømmelse.
Det er en præcis påpegning af, at det er et problem at samarbejde med et land, der konsekvent nægter at underskrive internationale konventioner under sit nuværende styre.
Jeg vil, tror jeg, sende en kopi til formanden for Forsvarsudvalget af den scene, hvor en helikopter beskyder mennesker, som er på flugt.
Det er ikke noget uheld.
Jeg skal sørge for, at han får den at se, og så kan vi diskutere det på lige fod.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-11:
Men han kunne da huske, at der var en tidligere landsformand fra Venstres Ungdom, der var ude at besøge nogle mujahediner.
Det vil jeg egentlig godt følge op på.
Det er rigtigt, at for mange år siden, dengang Afghanistan var hærget af Sovjetunionens kommunister, var der nogle, der forsøgte at hjælpe de mennesker fri af det åg, som kom derfra; en kamp, som hr. Villy Søvndal jo aldrig har været den store til at hjælpe til med.
Men det bliver ligesom sagt, som om det var de samme mennesker som det middelalderlige mørke styre, som Taleban stod for.
Når det nu er sådan, at man tager frem, hvem der støtter hvad, hvordan og hvorledes, så synes jeg til gengæld, at det er tankevækkende, at SF har tidligere medlemmer af Europa-Parlamentet, som støtter terrororganisationer, bl.a. her for ganske nylig med en check på 50.000 kr.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Jeg behøver ikke se udsendelsen, for hvis det er rigtigt, at det er sket, og at det ikke er en fejltagelse, så er der en krystalklar overtrædelse af reglerne, ligesom det er sket i alle lande, og ligesom der i dette øjeblik rundtomkring i Danmark er nogle, der overtræder dette lands love.
Det, det så gælder om, er at retsforfølge dem, der gør det, men derfor siger vi jo ikke, at fordi der er nogle danskere, der begår vold eller voldtægt, så er alle danskere voldtægtsmænd.
Det var faktisk det, der fremgik rimeligt klart af hr. Villy Søvndals allerførste indlæg, at sådan var amerikanerne, og sådan var det politiske system, og sådan var deres forsvar med 3 millioner mænd og kvinder.
De var stort set krigsforbrydere alle sammen.
Det er de ikke, vil jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-11:
Pointen i mit indlæg var, at jeg synes, Venstre skal tage en meget lang diskussion med sig selv, hvor man prøver at belyse de situationer i fortiden, hvor Venstre har støttet de mest underlige regimer.
Det var formentlig ikke, fordi man kunne lide dem.
Jeg tror ikke, at man kunne lide hverken Osama bin Laden eller Saddam Hussein, da man støttede dem.
Det tror jeg ikke, for sådan tror jeg ikke at Venstre er.
Jeg tror, man gjorde det i et forsøg på at lave nogle alliancer for at bekæmpe nogle andre, da man støttede Osama bin Laden fra Vestens side og med Venstres fulde billigelse.
Det var jo dengang, som hr. Ulrik Kragh rigtigt gør opmærksom på, at russerne var gået ind i Afghanistan.
Problemet er bare, at når man støtter den slags hyæner, så risikerer man at nære dem så kraftigt ved sit bryst, at de vokser sig så store, at man ikke kan styre dem.
På samme måde da Saddam Hussein op igennem 1980'erne var en helt nær ven og allieret af Vesten, da risikerede man også at fostre et monster, man ikke længere kunne styre.
Har Venstre ikke brug for en debat om det?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Tak for korte bemærkninger.
Jeg fik syv spørgsmål, det kan jeg ikke nå at svare på.
Man kan på en kort bemærkning nå to.
For det første: Jo, selvfølgelig skal man overholde krigens regler.
Det er helt fundamentalt for mig både som soldat og som folketingsmedlem, ligesom man skal overholde andre love og regler.
Det andet eksempel, som hr. Villy Søvndal nævnte mange gange, var et eller andet fra tv i går, som jeg ikke har set, med en helikopter, der angiveligt skulle have skudt ikke på nogle soldater, men på nogle flygtninge.
Det tager hr. Villy Søvndal udgangspunkt i og siger, at sådan må det være, at det var bevidst gjort osv.
Jeg er født under besættelsen, og jeg kan huske foråret 1945, hvor Frihedsrådet bad englænderne om at sende deres Moskitojagere over at bombe Gestapos hovedkvarter, Shellhuset, i midten af København, for at man kunne få ødelagt deres arkiver, så der ikke var flere modstandsfolk, der skulle henrettes.
Det gjorde englænderne, og de led store tab.
Et af deres fly styrtede ned i Den Franske Skole, og de næste par fly bombede så Den Franske Skole lige ved siden af Gestapos hovedkvarter, fordi de troede, det var målet.
183 små skolebørn brændte ihjel.
Jeg kunne også godt se billederne derfra og så sige, at englænderne er krigsforbrydere.
De gjorde det jo altså ikke med vilje.
De gjorde det tværtimod for at hjælpe nogen, og så skete der en fejl.
Det, hr. Villy Søvndal fremdrog, var ligesom, at fordi der eventuelt er sket en fejl eller noget, så er alle amerikanere sådan.
Det var det, jeg anholdt.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Det var jeg glad for.
Tak for det.
Men der var også et afsnit på en 20-25 sekunder, som var traditionelt hr. Villy Søvndal.
Det var en tilsvining af Amerika, amerikanske soldater og amerikanske politikere.
De blev alle sammen over en bank karakteriseret som krigsforbrydere.
Jeg tænkte, at det har jeg hørt mange gange fra hr. Villy Søvndal, så jeg kunne jo bare lade det glide ind af det ene øre og ud af det andet, men der sidder jo også 100.000 eller 200.000 mennesker og ser denne her debat
på tv.
Det ved vi jo.
Når man ikke går op og tager ordet, så plejer man at sige, at den, der tier, samtykker, og jeg samtykker bestemt ikke.
Det er jo rigtigt, at der selvfølgelig og desværre er sket fejl eller overgreb eller ulovligheder begået tidligere i historien eller i den helt nye historie af amerikanske soldater.
Det er der også gjort af danske soldater og soldater fra andre lande.
Men det er jo ikke hovedreglen, tværtimod.
Jeg kender masser af amerikanske soldater, masser af amerikanske officerer og masser af politikere, og langt de fleste er ligesom tilsvarende danske soldater, officerer og politikere ordentlige mennesker.
Derfor synes jeg, det er ubehageligt at høre, at man skærer en hel nation og mange millioner soldater over en bank.
Tænk, hvis jeg gjorde det samme med SF!
Jeg kan huske, at der for et par år siden var en, der blev dømt for alvorlig vold.
Det var medlemmer af SF.
Jeg kunne da ikke drømme om at sige, at sådan er alle SF'ere, fordi der er 3-4, der er sådan.
Sådan har vi det vel i alle partier.
Jeg vil godt sige tak til det store flertal af amerikanere, der yder en god indsats, dem, der frelste os under besættelsen, dem, der reddede Europa under den kolde krig.
Jeg er totalt uenig med hr. Villy Søvndal.