runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Ja, målet er vel i og for sig meget let at definere.
Det er, at der kommer færre narkomaner ud af fængslerne, end der kommer ind i dem, altså at der er et antal af dem, der var narkomaner, da de kom ind i fængslet, som kommer ud som ikkenarkomaner, og at der ikke er nogen, der, mens de er i fængslet, bliver narkomaner.
Og der er jo i øjeblikket et stort antal, der faktisk kommer ind uden stort set nogen sinde at have prøvet narkotika og bliver narkomaner.
Så det er vel målet.
Så til fru Sandy Brinck, der siger, at det, den nuværende regering nævner, og noget af det, jeg nævnte, bare var det, der lå i skuffen hos hr. Frank Jensen.
Lad mig minde om, at vi havde en stor forespørgselsdebat efter den meget berømte tur op til Vridsløselille med den daværende justitsminister Bjørn Westh, og der var vi nogle, der foreslog en dagsorden, der blev stemt ned, med en række tiltag om netop indgreb mod narkoen i fængslerne.
Den gamle regering begyndte så efter 4-5 års betænkningstid at tage sig sammen og overveje det, men fik den gjort noget?
Den nye regering gør noget.
Det er forskellen.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Jeg var fuldstændig hundrede procent enig i den beskrivelse, hr. Helge Adam Møller gav af det problem, det er, at der er så meget narko i fængslerne.
Jeg er også enig med fru Sandy Brinck i, at der er blevet gjort meget.
Så mit spørgsmål til hr. Helge Adam Møller er stadig væk: Hvad er hr. Helge Adam Møllers succeskriterium? Hvad er det, vi skal måle på, om det har hjulpet?
Kan vi ikke få at vide, hvad det er for et mål, hr. Helge Adam Møller går efter?
Men der er ikke sket noget som helst.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Det er en lille bitte smule rystende at høre hr. Helge Adam Møller.
De initiativer, som hr. Helge Adam Møller lægger frem nu, er nøjagtig de initiativer, som vi sad om et fælles bord ovre i Justitsministeriet under den tidligere justitsminister, socialdemokraten hr. Frank Jensen, og fik forelagt.
Vi var alle sammen enige om, at det skulle der til.
Der er intet nyt.
Det skal der kun være ros for.
Og så siger hr. Helge Adam Møller, at der skal ske noget markant bedre.
Kunne vi ikke få det lidt mere konkret.
Jeg synes ikke, der var det store ambitionsniveau, når man tænker på, hvordan hr. Helge Adam Møller i øvrigt har stået og pustet sig op.
Så må man kunne komme med noget mere konkret end bare »gøre det bedre«.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Jeg vil love, at der sker markant mere, end der skete i den tidligere regerings tid.
Og det er jo ikke rigtigt, at den eneste metode til at afsløre narko er forskellige meget intime kropsvisiteringer.
Der findes også noget, der hedder narkohunde, som kan anvendes i langt større grad.
Der findes også nye elektroniske redskaber, som udvikles dag for dag, og som er blevet udviklet meget bare inden for de sidste 4 eller 5 år, som man anvender i visse andre lande, og som kan afsløre narko, ligesom man - typisk, når man går igennem en lufthavn - kan afsløre, om man har våben og sprængstoffer og andre ting på sig. Så mange af den slags ting kan selvfølgelig anvendes, og der kan være en politisk vilje til at forsøge.
Jeg er ikke så naiv at tro, at man kan gøre fængsler totalt narkofri, men man kan komme meget, meget længere, end vi er i øjeblikket, og det er da forudsætningen.
Når fru Line Barfod siger, at det er vigtigt, at der er noget arbejde og beskæftigelse for dem derinde, hvad enten det er i 3 måneder eller 12 år, så er jeg helt enig i det; det er De Konservative meget enige i. Formålet er jo dels at give en straf, men det er et lige så stort formål, at den dag, de kommer ud, er sandsynligheden for, at de begår ny kriminalitet, så lille som overhovedet mulig.
Men hvis man bliver mere og mere narkoman, mens man er inde i fængslet, så er det altså svært at passe et job, eller det er svært at tage en uddannelse, der kan sikre, at man kan overleve, når man kommer ud i samfundet.
Så derfor er narkoen efter min mening det største problem i de danske fængsler i relation til resocialisering, og derfor vil vi gøre mere ved den.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Også jeg spidsede ører, da jeg hørte hr. Helge Adam Møllers sidste udsagn om, at nu ville der ske noget helt fundamentalt anderledes i fængslerne, for nu ville der blive skredet hårdt ind over for narkotilstedeværelsen i fængslerne.
Og jeg kan i hvert fald huske fra mine mange år i Retsudvalget
, at det har været et stigende problem, og at det har været et kæmpe stort problem rent lovgivningsmæssigt, fordi vi ikke har anet, hvad vi skulle gøre ved det, bl.a. af den grund, at det kræver kropsvisitering dag og nat af samtlige personer, der kommer i fængslerne, både af personale og af besøgende osv.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Jeg synes stadig væk, at det er underligt at have en debat i blinde.
Jeg synes, det havde været rart, hvis vi havde haft høringssvarene, for så kunne det også være, at der var nogle af de ting, vi diskuterer her, som måske havde stået lidt klarere.
Det kunne jo være, at der måske er nogle bekymringer, der også ligger i de høringssvar, også set i forhold til de mennesker, der i dagligdagen færdes netop i de her institutioner.
Så kan jeg forstå, at hr. Helge Adam Møller åbenbart heller ikke hørte starten af mit indlæg, for der roste jeg faktisk, at justitsministeren følger op i forhold til narkobehandlingen i vores institutioner.
Jeg valgte at rose og sige, at det glæder mig.
Vi har været meget optaget af det, og vores tidligere justitsminister har været meget optaget af det.
Og jeg undlod faktisk dér at sige det, men så lad mig sige det nu, når hr. Helge Adam Møller åbenbart efterlyser det: Hvad er der egentlig af nyt i forhold til det udspil, der ligger her fra justitsministeren omkring narkobehandlingen, set i forhold til de forhandlinger, der var kort forinden valget?
Der er faktisk ikke meget nyt under solen.
Men det valgte jeg faktisk at lade være med at sige noget om, andet end at glæde mig over, at den nuværende justitsminister rent faktisk lægger op til at ville bruge det, som vi havde med i forhandlingerne umiddelbart før valget.
Men jeg vil glæde mig over, hvis det lykkes at løse det i de kommende år på baggrund af de initiativer.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg vil starte med at gøre opmærksom på, at i den seneste henvendelse til Retsudvalget fra Dansk Fængselsforbund var de også bekymrede over den del af den her samlede pakke, der handler om begrænsningen i udgang og prøveløsladelse.
Så det er ikke kun dem i Kriminalforsorgen centralt, men også Fængselsforbundet.
Så forstår jeg ikke helt den sidste del af hr. Helge
Adam Møllers svar.
Hvad i det her forslag vil gøre miljøet og arbejdsforholdene bedre i fængslerne, så man slipper for det problem med, at fangerne ikke er beskæftiget?
Hvad er det i det her forslag, der gør det?
For jeg er helt enig i, at der burde være noget beskæftigelse i fængslerne, enten at man kommer i noget uddannelse eller i noget arbejde i løbet af dagen, men hvad i det her forslag er det, der gør det, og hvor er de andre initiativer, der sikrer, at der er beskæftigelse i fængslerne?
Hvor er de initiativer, der sikrer, at der bliver bedre forhold i fængslerne?
Vi ville gerne indgå i en diskussion om nogle helt andre former for fængsler og om at rive de store institutioner ned, der er i dag, hvor der bliver negative subkulturer og andre ting, så vi kunne få nogle små fængsler i stedet, hvor man virkelig kunne gå ind i at resocialisere folk.
Tværtimod er vi meget bange for, at det her både fører til, at fængslerne bliver meget værre og får et meget hårdere arbejdsklima også i høj grad for de ansatte, og til, at der bliver mere kriminalitet.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Jeg er næsten stensikker på, at jeg om dem, der havde henvendt sig i efteråret om det med aktindsigt, sagde Dansk Fængselsforbund, og det er jo noget
andet end kriminalforsorgen.
Jeg ved godt, at de fleste af dem, der arbejder i kriminalforsorgen, kommer fra Dansk Fængselsforbund, men der er jo også andre.
Men det var altså Dansk Fængselsforbund, som gentagne gange har bedt om det.
Og det er jo rigtigt, som fru Lissa Mathiasen citerer, at der kom denne lille forbedring, men vi ved altså fra dem, der skal anvende den i det daglige, at de stadig væk ikke synes, at den er god nok.
Det hænger jo bl.a. sammen med, at det beror på en konkret afvejning, og en konkret afvejning kan altså afvejes til den ene eller til den anden side.
Derfor vil vi godt have det forslag, som er her, og som også var anbefalet af et flertal i Straffelovrådet, og som Dansk Fængselsforbund ønsker.
Dét vil virke.
Så spørger fru Lissa Mathiasen, hvordan der skal blive i vores fængsler?
Ja, jeg må da indrømme, at der bliver noget bedre, end der var under den gamle regering.
Jeg behøver vel ikke minde om dengang - jeg kan ikke huske, om fru Lissa Mathiasen var med, men jeg tror det - da vi med den daværende justitsminister Bjørn Westh i spidsen besøgte Vridsløselille Statsfængsel.
Midt om formiddagen nede i kælderen måtte justitsministeren, fængselsdirektøren, Bjørn Elmquist, jeg selv og andre skræve over de der to yngre mænd, der kl. 11.00 om formiddagen lå sanseløse på gulvet nede i arbejdssalen, ikke berusede, men påvirkede af narkotika.
Det løftede
fængselsinspektøren ikke så meget som et øjenbryn over og heller ikke justitsministeren, og det var sådan normal praksis.
For forudsætningen for, at man kan blive resocialiseret, er jo, at man ikke bliver narkoman, mens man er i fængsel, men vi må prøve på at gøre noget effektivt.
Og der må vi konstatere, at det havde den gamle regering meget, meget lidt vilje og evne til at gøre noget ved.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Det, der bringer mig herop, er hr. Helge Adam Møllers sidste meget voldsomme udtalelse, for én ting er, at vi er uenige om nogle ting - det er vi så tit - men jeg synes ikke, at hr. Helge Adam Møller skal tage Fængselsforbundet til indtægt for alle de ændringer, der står i det her forslag.
Der er altså også begrænsninger af muligheden for udgang, for muligheden for weekendophold og indsnævring af de personer, man besøger, og der har kriminalforsorgens folk udtrykkelig sagt: Fratag os ikke de muligheder, vi har for at holde en ordentlig disciplin i fængslerne.
Hvis vi får mindsket adgangen til frigang og til udgangstilladelse, så mister vi et meget, meget væsentligt våben i muligheden for at holde disciplin i fængslerne.
Noget af forslaget er det, det erkender jeg blankt, men ikke det her.
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Jeg tror, at hr. Helge Adam Møller har været beskæftiget med noget andet end at lytte efter, da jeg holdt min ordførertale, det er jo fair nok, eller også er det ud fra devisen: Man hører det, man gerne vil høre.
Det, jeg rent faktisk gav udtryk for, var en generel bekymring: Hvad bliver det for nogle fængsler, hvordan kommer det til at gå med miljøet i vores fængsler, hvis vi bare gør det her?
Det synes jeg er rimeligt at gøre sig nogle overvejelser over, inden man griber til de her ting.
Det var den ene vurdering, jeg lagde frem.
Det andet var, jeg så tillod mig at sige, at jeg ikke forstår, hvad det er, og jeg savner stadig væk begrundelsen, også fra hr. Helge Adam Møller, men jeg håber, at vi kan få det afdækket under udvalgsarbejdet.
For når vi tager § 24, stk. 3, står der faktisk i forhold til aktindsigt, at »begrundelsens indhold kan begrænses, i det omfang partens interesse i at kunne benytte kendskab til denne til varetagelse af sit tarv findes at burde vige for afgørende hensyn til den pågældende selv eller til andre private eller offentlige interesser«.
Så er det bare, at jeg stiller spørgsmålet: Hvad er det, der gør, at den ikke har kunnet bruges, for man har altså rent faktisk muligheden for at kunne lade være med at bruge aktindsigten.
Og det er dér, jeg synes, at det dog er rimeligt, at vi ved, hvad årsagen er til, at den ikke bliver brugt.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Hr. Helge Adam Møller sagde i sit indlæg, at jeg alene havde været bekymret for den del af forslaget, der handlede om aktindsigt, men jeg vil gerne sige, at min bekymring går på hele forslaget og på den samlede helhed, det indgår i fra regeringens side, som er en betydelig opstramning og skærpelse på det retspolitiske område.
Jeg anerkender fuldt ud, at vi politisk er uenige om det her område, men jeg mener, det er vigtigt, at vi tager diskussionen på reelt grundlag.
Og for mig er det altså nogle helt afgørende ændringer, der er i gang med at blive gennemført på det retspolitiske område i Danmark, og nogle ændringer, som jeg frygter vil få nogle store konsekvenser i forhold til fængslerne, hvor jeg er meget bange for, at det bliver et meget mere råt miljø, og at der bliver langt større problemer i fængslerne, end der er i dag, også fordi der bliver overbelægning osv.
Det er det, jeg er bekymret for.
Kan hr. Helge Adam Møller slet ikke forstå, at det er vigtigt at inddrage også den virkelighed og de konsekvenser, der bliver, i debatten om det her?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg vil gerne sige til hr. Per Dalgaard, at for mig er det at lave lovgivning noget meget alvorligt, noget, der har konsekvenser for nogle mennesker.
Derfor er det ikke nok
bare at vedtage nogle paragraffer og så håbe, at de virker på en bestemt måde, uden overhovedet i forvejen at have inddraget, hvad det er, problemet består i, hvad de mulige løsninger er, og hvad de mulige konsekvenser er af de forskellige løsningsforslag.
Det bliver man nødt til at tage med ind, hvis det skal være seriøst lovgivningsarbejde.
Den bekymring, jeg har, og som andre også har givet udtryk for, er, at de forslag, der ligger her, og de forslag, vi behandler i dag, vil føre til større problemer i fængslerne.
Derfor er det vigtigt at få afklaret, om det er tilfældet, og høre også dem ude fra fængslerne, hvad deres vurdering er.
For hvis man alene gennemfører forslag uden at have overvejet det, så bliver der et problem.
Kan hr. Per Dalgaard slet ikke se, at det er et alvorligt stykke arbejde, hvor man ikke bare kan stå og håbe på, at det har en bestemt effekt, men at man er nødt til først at overveje det, undersøge det.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Jeg kan bekræfte, at fru Lissa Mathiasen altid sætter sig meget godt ind i den lovgivning, hun er ordfører for her i Folketinget.
Jeg vil blot sige til hr. Per Dalgaard: Vi har altså i forvejen den paragraf i straffuldbyrdelsesloven, som kan indskrænke aktindsigten.
Kunne det tænkes, at hr. Per Dalgaard kunne overveje, at selv om man helt fjernede aktindsigten, ville der stadig væk være personer, som ikke turde vidne, simpelt hen fordi alle ville vide, hvem det var, der havde sladret.
Det her ville så i virkeligheden slet ikke hjælpe.
Ville hr. Per Dalgaard give det en overvejelse, om det også kunne risikere at blive resultatet?
Morten Bødskov (S), 2002-03-14:
Socialdemokratiet blev bedt om at komme med konkrete forslag, der kunne styrke det kriminalpræventive arbejde.
Og jeg vil meget gerne have et svar fra ministeren på, hvorfor ministeren mener, at de skal væk, og hvem ministeren mener skal erstatte deres arbejde.
Sandheden er jo, at ministeren vil se, når man begynder at dykke ned i beboerrådgivernes arbejde, at beboerrådgiverne i landets hårdest belastede områder er krumtappen i det lokale SSP-arbejde, i lokale beboerhuse, i områder, som tidligere har været enormt hårdt belastede, hvad angår kriminalitet og hærværk.
Der kan vises fremragende eksempler på kriminalitetsrater, der er dalet med 50, 70 og 80 pct. i de her beboerområder, og eksempler på vold og hærværk, der er dalet.
Hvorfor skal de væk?
To meget korte spørgsmål.
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Til fru Lissa Mathiasen: 1950'erne og en lang række af massevoldtægter!
Jeg må blankt tilstå, at det har jeg ikke hørt om.
Det er muligt, at der har fundet nogle sted, men en lang række af massevoldtægter i 1950'erne?
Det kunne jeg godt tænke mig at se dokumenteret.
Og derefter til fru Elisabeth Arnold: Det er korrekt, at den her sag med de her stilladsarbejdere har fundet sted, men det er heldigvis - som jeg er bekendt med det, der har stået i pressen igennem de sidste år - et enkelt tilfælde, hvor det er danskere, der har begået det.
Angående lægdommernes indflydelse på domsafsigelserne undrer det mig egentlig også somme tider, at de dømmer, som de gør, det må jeg tilstå, men om det skyldes - ja, jeg ved ikke, hvad man kan kalde det - en eller anden form for ydmyghed over for en dommerstand, der sidder over dem, at de ikke tør gå imod dem, det ved jeg ikke, det tør jeg ikke sige. Lægdommernes begrundelse for de lavere straffe kender jeg desværre ikke.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Justitsministeren henviser til, at ministeren også i lovforslagets bemærkninger har gjort opmærksom på, at Straffelovrådet sidder og arbejder med den større helhed, og det er korrekt.
Det får mig til at spørge om, hvornår ministeren regner med, at Straffelovrådets anbefalinger munder ud i lovgivning, og mere konkret spørge om, hvor længe vi skal leve med de ubalancer, som vi ikke kender antallet på.
Hvorfor har ministeren ikke selv opdaget det helt åbenbare, det, der springer i øjnene, nemlig at
seksuelt misbrug mod børn hidtil har fulgt straffebestemmelserne for voldtægt, og hvorfor er det ikke faldet ministeren ind, at der her kommer en helt uforklarlig forskel ind?
Ministeren siger, at det vil ministeren gerne drøfte, og så bliver jeg bare nødt til at spørge, om jeg må forstå det sådan, at regeringen ikke af sig selv kommer med et ændringsforslag, som retter op på den helt uforklarlige forskel.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Til hr. Jesper Langballes spørgsmål kunne jeg sige meget, men jeg vil nøjes med at sige: Jo, jeg er enig.
Til fru Line Barfod, der spørger, om det virkelig kan være rigtigt, at straffen skal være længere, hvis offeret er slemt tilredt: Det mener jeg helt bestemt, selvfølgelig.
Jo grovere volden er, jo længere straf.
Jamen se, én ting er undersøgelser, noget andet, der er interessant indimellem, er også at snakke med almindelige mennesker.
Jeg og Retsudvalget har et par gange været på Søbysøgaard.
Der sidder blandt andet unge kriminelle drenge på 16, 17, 18 år, som er sat ind 1, 1½ eller 2 år.
En af de ting, der er spændende, når man sidder og snakker med dem i deres lille celle, er, at de forklarer, at de er startet som 9- eller 10-årige, typisk med biltyverier - sagt til fru Margrete Auken - og så er de fortsat og fortsat og fortsat, og da de blev 15 år, fik de tre eller fire tiltalefrafald, og så klappede fælden, og nu sidder de derovre.
Men de siger næsten alle sammen: Bare der var nogen, der var skredet ind, første gang jeg stjal en bil, og ikke ved bil nummer 16, eller første gang jeg begik groft hærværk, og ikke tiende gang.
Så det er altså filosofien bag bl.a. konservativ retspolitik: Grib ind tidligere.
Stop det med skræddersyede sanktioner i stedet for at lade det udarte sig, for så svigter vi også de unge.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Det, der kalder mig herop, er diskussionen mellem hr. Helge Adam Møller og fru Line Barfod og de fortræffelige svar, som hr. Helge Adam Møller gav fru Line Barfod. Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Helge Adam Møller, om ikke hr. Helge Adam Møller drager den samme konklusion af den debat, som jeg gør, nemlig at venstrefløjens retorik, som traditionelt har været dette at tale i folkets navn, er en retorik, der i virkeligheden dækker over et ønske om et elitært samfund, hvor det er et elitært akademikerstyret samfund. Jeg hæftede mig ved, at fru Line Barfod sagde, at lovene ikke kun skal laves af jurister.
De skal laves af repræsentanter for befolkningen, og juristerne er kun underordnede redskaber.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Hvis jeg ikke husker helt galt, har antallet af voldtægtsofre i de sidste adskillige årtier været temmelig konstant.
Men det ville da være interessant, hvis man kunne konstatere, efter denne forhøjelse af straffen, at hr. Helge Adam Møller kunne få ret i, at der pludselig ville komme markant færre ofre. Det ville jo være interessant at se, men det kan vi jo så undersøge. Hvad biltyverier angår, vil jeg godt sige, at det jo er en profeti, som hr. Helge Adam Møller er hundrede procent sikker på vil gå i opfyldelse, for i forvejen er det jo sådan, at antallet af biltyverier styrtdykker, og i løbet af de næste 10 år vil samtlige biler i Danmark formentlig være forsynet med dippedutter og elektroniske spærrer, der gør, at man ikke kan komme videre, når man har stjålet en bil. Så til lykke med denne retspolitiske stramning, som vil medføre færre biltyverier, for det vil i hvert fald ske i løbet af en 5-års-periode.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Hr. Helge Adam Møller taler meget om hensynet til ofrene, og det er vi jo alle sammen enige i.
Vi kan så have forskellige måder at vurdere, hvad der er bedst i forhold til ofrene.
Jeg har ikke set en eneste undersøgelse, der viser, at man får færre gerningsmænd og færre ofre af at forhøje straffene.
Tværtimod plejer det at føre til, at folk bliver mere kriminelle og bliver fastholdt i deres kriminalitet.
Det, jeg oplever, når jeg har talt med ofre, er derimod, at de har behov for at komme videre i deres liv, at de har behov for at få noget hjælp til at få styr på deres liv og komme videre.
: Når hr. Helge Adam Møller siger, at vi skal tage hensyn til, hvor lang tid offeret er påvirket, når vi ser på, hvilken straf gerningsmanden skal have, betyder det så, at vi skal til at udmåle straffen for gerningsmanden i forhold til, hvor slemt tilredt offeret er blevet, altså at vi skal til at indføre »øje for øje og tand for tand«?
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Til Enhedslistens ordfører vil jeg bare sige, at jeg slet ikke snakkede om høringssvar, det nævnte jeg overhovedet ikke.
Jeg syntes bare, det var dejligt, at der var en lægmand, der optrådte som lægmand med nogle gode og velnuancerede synspunkter - synspunkter, som en meget, meget stor del af befolkningen har.
Det synes jeg er godt at have i en samling af mange andre folketingsmedlemmer, hvor der er nogle, der i kraft af enten deres uddannelse, eller fordi de har været her i mange år, også har en stor teknisk viden.
Samlet giver det jo den bedste afbalancering.
Derfor synes jeg, det var så pragtfuldt at høre hr. Per Dalgaard.
Det hjælper jo selvfølgelig også lidt, når man er enig i de synspunkter, der bliver fremført.
Så jeg vil altså ikke nedlægge Straffelovrådet eller andre ting, nej.
Men jeg vil godt have, at lovforslagene sendes ud til høring hver eneste gang, også hos hr. Per Dalgaard.
Det er jo derfor, vi sidder her. Vi skal alle 179 læse dem igennem, alle 179 tage stilling, alle 179 kan gå op og blande os i debatten, ikke bare ordførerne.
Så det er jo til høring hos hele Folketinget, og det er pragtfuldt.
Der er da en hel bunke tiltag dér, men der er da ingen grund til at skrive det samme to eller tre steder.
Så bliver jeg spurgt, om der bliver færre ofre.
Ja, det er jeg overbevist om.
Og bliver der færre gerningsmænd?
Ja, det er jeg overbevist om.
Hvis jeg bare tager de 30.000 biltyverier, så kan man kalde mig Mads, hvis ikke der er skåret, når vi mødes her om 3 år, 5.000, 10.000 eller 15.000 biltyverier af, for nu bliver det ikke attraktivt for den unge knægt på 16 år at stjæle en bil, for han ved, at hidtil har han skullet stjæle 10-15-20 biler, før der rigtig skete noget, nu ved han, at fælden klapper første gang, og så lader han være.
De fleste af dem er jo rimelig fornuftige.