Margrete Auken (SF), 2002-01-10:
Jeg tror allerførst, jeg vil sige til de medlemmer, der er nye på de her områder, at Folketinget aldrig nogen sinde har vedtaget, at der skulle bygges metro på denne måde, aldrig.
Det er blevet lavet i Ørestadsselskabet, og det er lavet, helt uden at det er kommet frem, hvordan det skulle foregå i øvrigt.
Det flip, vi har fået med teknikken - og det er ikke et spørgsmål om, at det er førerløst, for det er alle moderne tog - skyldes, at det er ubemandet.
De sagde dengang, at de skulle lave hyldevarer, og nu står de altså med et projekt, som ikke kan komme til at hænge sammen.
Man skal være dygtig for at kunne læse det, men det kan man godt.
Nu går der yderligere 2 måneder.
Det vil sige, at Jernbanetilsynet skal satse på, at alt går godt på én gang, og det gør det selvfølgelig ikke.
Det kan godt være, at det lykkes Henning Christophersen at tromle igennem, det har jeg jo set før, at det skal blive godkendt alligevel, men det er altså ikke særlig forsvarligt, at det foregår på den måde.
Man kan også sige, at det er så én ting.
Det er selve systemet, som set i lyset af system metro er meget dårligt tænkt.
Det ligner ikke metroer andre steder i verden.
Der er ingen steder, man laver små bitte tog på 39 meter til det her.
Der er ingen steder, hvor man laver stationerne, så de ikke kan udvides i givet fald.
De fleste andre steder i verden er der også en overordnet trafikplanlægning, hvor man kobler det med den øvrige kollektive trafik.
Det her er helt løsrevet fra den øvrige kollektive trafik.
Det har intet med det at gøre.
Det er rigtigt, at basisnettet er trukket ind for at supplere metroen, men det bliver så på betingelser, hvor man ikke har tænkt i København, man har slet ikke tænkt i Storkøbenhavn, man har slet ikke tænkt i pendlertrafik, man har kun tænkt i Københavns Kommune - det er altså meget kommuneegoistisk - og også i Frederiksberg Kommune selvfølgelig, og man har slet ikke taget resten med ind.
Så har man en meget, meget stor investering.
For de penge kunne man f.eks. have lagt en ekstra S-togs-linje langs med det, så vi virkelig var begyndt at tilgodese det storkøbenhavnske problem.
Det kunne da være noget af det, der havde været gavnligt, om man havde fået det ind ved en planlægning af metroen, og det var noget, vi håbede på, da man sad med basisnettet.
Pludselig dukker denne metroring op.
Så bliver det en aftale med kommunen.
Men dengang regnede vi stadig væk med, at der ville blive mulighed for at lave alternative undersøgelser.
Når det bliver Ørestadsselskabet, ved vi, hvordan det kommer til at foregå, og så bliver det COWI, der kommer til at lave det hele.
De er selvfølgelig mest optaget af at få en metro, der ser sådan ud, for det er det, der er rigtig mange penge i for dem.
Det er altså en ret dyr affære, vil jeg sige.
Der ruller rigtig mange milliarder pr. spørgsmål, havde jeg nær sagt.
Så de dér 5 mio. kr. pr. plastiksæde kan vi jo så fortsætte med at have fornøjelsen af.
Jeg ved godt, at nogle af vores københavnere synes, det her er dejligt, men jeg synes, det er meget egoistisk tænkt, selv om jeg selv bor i byen.
Det er meget egoistisk tænkt, at man siger skidt med, hvordan det ser ud i Københavns Amt, skidt med, hvordan der ser ud i de andre omliggende amter, skidt med, hvordan vi får deres trafiksystemer til at fungere, for nu brænder vi alle pengene af på en metro, der er fuldstændig løsrevet fra det øvrige transportsystem.
Det er den elendighed, som der burde have været rettet op på, og jeg kan forstå, at når det skal hastes igennem, er det, fordi det ikke skal blive opdaget, hvor elendigt det er, for nu nærmer datoen sig jo for, hvor det bliver.
Jeg ved godt, at både ministeren og dronningen, og hvad ved jeg, er inviteret til den åbning.
Den bliver ikke!
Den bliver ikke til den 1. oktober, medmindre man laver noget, der er fuldstændig vildt uforsvarligt i forhold til sikkerheden på den der metro.
Det er også lige sådan, når vi ser på pengene i det.
Jeg nævnte lige før i en kort bemærkning
Kalvebod Brygge.
Jeg ved ikke, hvor mange der er klar over, at den der kandidat nr. 1, 2, 3, 4 og 5 til dynamitfonden, der ligger derude på Kalvebod Brygge, er direkte tilskud til Ørestadsselskabet.
Det blev foræret til Ørestadsselskabet, som så solgte det til Skanska, som derefter mente, at man nu omsider skulle få hævn over, hvad der måtte være af problemer
mellem Skåne og Københavnsegnen.
Så nu skulle det blive rigtig rædselsfuldt på Kalvebod Brygge, og det blev det.
Men pengene går til Ørestadsselskabet.
Hvad der er lavet af byggeri derude, er næsten alt sammen offentligt byggeri, for det jo er en meget effektiv ledelse, der er i det dér Ørestadsselskab, og de har jo krammet på finansministre, og hvad ved jeg.
Det er så den grimmeste af de historier, vi står med.
Men stort set alt det byggeri, der er lavet derude, er offentligt, stort set alt sammen. Det eneste, der er bygget privat derude, inden man man fik buldret Field's igennem, var Telia.
Det er de eneste, der er kommet til den fastsatte pris.
Så kom Ferring til en fjerdedel af prisen - til en fjerdedel af prisen.
Det er bare sådan lige for at fortælle, hvad det er, vi har med at gøre her. Jeg er da glad for, at der i hvert fald er et par stykker endnu, der kan den her historie, for det, der vil ske os, hvis ikke der bliver lavet tilstrækkelig meget vrøvl, er, at vi så senere hen får at vide, at den kollektive trafik har fået alle de her penge, og så er der ingen grund til, at den får mere.
Milliarderne er rullet til metroen, og københavnerne er åbenbart ligeglade.
Men jeg synes ikke, at hverken Københavns Amt eller for den sags skyld Folketinget skulle tage så let på den samlede sammenhængende transportpolitik i det her land, som de gør.
Man har fundet sig i, at alle ens værste forudsigelser
er blevet opfyldt, alle sammen.
Alle sammen!
»Hvad sagde jeg«, kan der komme til at stå på min gravsten, som jeg sagde før.
Sådan bliver det stort set i det her foretagende.
Mine forudsigelser er blevet indfriet, men f.eks. løfter om, at der skulle være åbenhed om det her, er jo ikke blevet indfriet.
Der er ikke tale om, at der er åbenhed i det her foretagende, så man kan følge med i, hvad der foregår.
Men det er rigtigt, at et stort flertal i Folketinget med Socialdemokratiet og Venstre i spidsen har buldret det her igennem.
Man har altså accepteret det her enormt dyre tog.
Man har lavet en trappe inde på Nørreport, hvor man jo har fået den ultimative regnvejrsløsning.
Der lander man oppe på en helle, når man kommer nede fra metroen, og der er altså blevet lavet en trappe, som koster ret mange penge, jeg tror, det er op mod en halv milliard kroner. Dengang lykkedes det jo også at bilde Venstre og De Konservative - jeg siger ikke Socialdemokratiet, de var banket fuldstændig flade - og hr. Svend Heiselberg det ind.
Men det var rigtigt, at hr. Svend Heiselberg hoppede på den dér med, at man ville lave en rulletrappe og den ville koste 125 mio. kr.
Det er selvfølgelig noget vrøvl.
En rulletrappe har aldrig kostet 125 mio. kr. - og slet ikke den, der skulle laves dér.
Det lykkedes så også Henning Christophersen at køre rundt med tropperne dér, så Venstre var på plads.
Så fik man det altså sådan, at vi nu får metrostationen op på en lille helle, og sammenhængen med den øvrige trafik er ikke lavet, for de tænker ikke i sammenhæng i det dér Ørestadsselskab.
Da man diskuterede den store parkering på Kongens Nytorv, var der en planlægger, som ikke havde siddet og arbejdet med det før, som siger til mig: Hvorfor laver man dog ikke en forbindelse med en lille tunnel fra Israels Plads, hvor der er masser af plads, og over til metroen på Nørreport til at køre ind til Kongens Nytorv?
Hvis folk overhovedet kunne lidt planlægning - for den er jo indlysende, når man hører den - havde man sagt: Ja, selvfølgelig skal man lave sådan noget.
Men sådan tænkes der ikke i Ørestadsselskabet.
Der tænkes ikke i sammenhænge.
Der tænkes i flothed.
Stort.
Og overskridelserne er også meget store.
Jeg tror også, det kommer til at køre på et eller andet tidspunkt.
Men det, jeg er bange for, er, at når nu vi sætter det her i værk, så hænger man på den, og det tromler af sted, og de sidder så henne i Ørestadsselskabet, og COWI er jo også glade, og millarderne ruller, og regeringen er ligeglad, og man kan jo også skære ned på både ulandsbistand og råd og nævn, og hvad ved jeg, så kan vi få råd til det her.
Men jeg er ikke sikker på, at det var sådan, der var tænkt i foretagendet.
Jeg håber, at vi kan følge op på det radikale forslag om, at man dog får det minimum af sammenhængende planlægning ind i det.
Nu er HUR jo ikke rigtig egnet, fordi de ikke rigtig har midler, og det vil sige, at de kan blive kørt rundt med.
Det er jo først den dag, hvor HUR får finansiering, at vi får dem som den effektive trafikplanlægger, de burde være.
Det er jo det, vi får at vide over alt i verden, også på den rejse, hvor hr. Poul Andersen, og jeg tror også, hr. Heiselberg var med, da vi var i Wien, hvor det blev slået fuldstændig fast, at det er den sammenhængende planlægning, der skal laves.
I Wien gør man det f.eks. sådan, at en perron er sådan noget, man går hen over, når man skal skifte.
Det er meget svært at få folk til at skifte tog.
Bare det, at de skal hen over perronen er såmænd slemt nok, men det har man dog gjort i Wien.
Men i metroen skal man op og hen, og så skal man hen til et eller andet stoppested, der ligger langt væk, fordi man ikke ser på, hvordan den øvrige trafik er.
Men der sidder nogle dér, der kender de rigtige.
Det er det mest mafiøse projekt, vi overhovedet har set nogen sinde.
Da man endelig tvang det dér storcenter igennem, var det ved at blive rigtig, rigtig sjovt i det her foretagende.
Men jeg forstår, at den tidligere kommissær kan sit job.
Han har fod på tropperne.
Han får milliarderne ud af både Venstre og De Konservative.
Han sørger for opbakning fra Socialdemokratiet.
Han har Kristeligt Folkeparti - til min store overraskelse i øvrigt - med sig.
Det plejer ikke at være Kristeligt Folkepartis linje, men jeg kan forstå, at de også er blevet fromme over for, at hvis noget er rigtig dyrt, er det skingrende ligegyldigt, om det er brugbart.
Så tager man det.
Lad os nu få stillet nogle spørgsmål til det og så se.
For selv de svar, hvor man bare kunne have kørt kontorstolen tilbage og fundet dem i en brevordner, som det ville have set ud i enhver anden institution, har man ikke i Ørestadsselskabet.
Men vi er jo alligevel nødt til at stille spørgsmålene i det her foretagende.