Holger Graversen (S), 2001-05-04:
Jeg synes, at det både er utåleligt og utroligt, at Dansk Folkeparti kan få indvandrer- og flygtningespørgsmål ind i alle debatter.
Man gider næsten ikke at svare på det
efterhånden.
De 16 pct., undersøgelsen viser, er danske byboere.
Om der imellem dem er enkelte indvandrere, der har været her i mange år, tør jeg ikke sige, og det er også lige meget.
Men ved siden af det har ministeren og andre gjort opmærksom på, at der også er nogle muligheder for netop ude i de mindre samfund måske at integrere indvandrere noget bedre end i de større byer.
Til hr. Søren Kolstrup: Med hensyn til positiv særbehandling af postvæsenet kan jeg sige, at vi ikke har drøftet en privatisering i vores parti.
Det er det eneste jeg kan sige.
Personlig er jeg meget, meget skeptisk over for det.
Til hr. Jens Kirk: Jeg synes selv, at bestræbelserne på baggrund af den jysk-fynske erhvervsredegørelse er fine.
Jeg kan ikke se andet, end at det også vil komme landområderne til gode.
Men det vil naturligvis smitte af.
Også selv om det ikke absolut giver nogen virksomheder i de enkelte små landsbyer, så ved vi jo godt, at de bosætningsmæssigt alligevel har gavn af det, også hvis der kommer nye arbejdspladser i de lidt større byer, der ligger nær på.
Jeg vil godt starte med at sige tak til indenrigsministeren for den udmærkede årlige, skriftlige redegørelse om landdistriktsproblemerne, men også for den omfattende og grundige mundtlige redegørelse her i dag.
Det er rart og positivt, at vore store landområder har fået så stor opmærksomhed både fra regeringens side, Folketingets side og også fra alle politiske partiers side.
Og det er både rart og glædeligt, at vi herfra i et godt samspil med kommunerne og lokalbefolkningen selv har fået stoppet affolkningen af landområder langt de fleste steder.
Der er desværre fortsat et problem med at skabe levedygtigt grundlag og dermed undgå affolkning af nogle af vore småøer, i småbyer og landsbyer i visse yderområder.
Derfor må vi ikke hvile på laurbærrene, og derfor er det godt her i Tinget at gøre status den ene gang om året på baggrund af indenrigsministerens redegørelse og så følge op på igangsatte initiativer og eventuelt sætte os nye mål på området.
Regeringen har en flot målsætning om, som det står i redegørelsen, at der i landdistrikterne skabes en bæredygtig udvikling.
Vi ved alle, hvad det betyder, nemlig at der findes gode beskæftigelses-, bosætnings-, transport-, handels- og fritidsmuligheder, ikke mindst for børnefamilier.
Hvis disse muligheder er der, ja, så ved vi bl.a. fra den Vilstrup-undersøgelse, som ministeren nævnte, fra sidste år, at mange flere, ja, op til de her 300.000-400.000 byboere også gerne vil og endda har planer, nogle af dem, om at flytte på landet. Vi kender nok også alle de begrundelser, der gives herfor: at komme i roligere og tryggere omgivelser, at komme tættere på naturen og også for mange at få en billigere bolig.
Vores bestræbelse for at sikre en bæredygtig bosætning i småbyer og landsbyer eller øer er tosidig, hvilket jeg desværre tror mange glemmer i omtalen af landområdernes problemer.
Mange går måske ud fra, at det er en slags nødforanstaltninger, vi laver, for at holde liv i landområdet.
Det er en meget mangelfuld betragtning.
Det vigtigste er faktisk for mig at se at støtte landområdet for at afhjælpe problemerne ved en fortsat bosætningskoncentration i storbyerne, altså den såkaldte urbanisering.
Set i det perspektiv bliver det pludselig en anden indgangsvinkel til spørgsmålet.
Så er det et spørgsmål om at forebygge storbyproblemer som social armod, ensomhed, utryghed, trafik og andre miljøproblemer.
Derfor gør det jo heller ikke noget at give en vis positiv særbehandling til landområdet.
Det gør vi så bl.a. gennem ø-støttelov, færgelov, landdistriktpulje og m.m., som ministeren allerede har redegjort for.
Sidst har vi også fået et nyt center for forskning og udvikling i landdistrikterne ved Syddansk Universitet i Esbjerg.
Tillykke med det.
Vi håber på et godt og positivt arbejde her med gode ideer og forslag til den videre indsats.
Fra regeringens og Folketingets side kan vi netop støtte en god udvikling gennem overordnede rammer, men som det også står i redegørelsens indledning, er der tale om et fælles ansvar mellem os, amter og kommuner samt lokalsamfundene selv.
Det er alle vigtige aktører i bestræbelserne for at styrke de små lokalområder.
Vigtigste aktør er absolut lokalbefolkningen selv, og vi har da også masser af eksempler på, at der, hvor disse går foran, tager initiativerne, der lykkes det normalt, og der går det bedst. Men næstvigtigste aktør er efter vores mening den enkelte kommune og kommunalbestyrelserne.
Selv om jeg også hylder det kommunale nærdemokrati, endda meget højt, vil jeg alligevel her udtrykke min store skuffelse over, at kun 43 kommuner af de 275, indtil nu har udarbejdet en politik med planer for de enkelte landsbyer eller øer.
Allerede i 1998 blev alle kommuner opfordret hertil af daværende minister, Thorkild Simonsen, og af formændene for amter og kommuner.
Alene udarbejdelsen af sådanne lokalplaner, landsbyplaner eller øplaner, hvad man nu vil kalde dem, sætter en god arbejdsproces i gang mellem kommunen og landsby- eller øboerne, og det kan give de bedste muligheder for målsætningen for det enkelte lokalområde, for udbygning af service, boliger, herunder ældreboliger, bevarelse af skoler og nærbutik og sikre god ældreomsorg og børnepasning, kultur- og fritidstilbud.
Jeg er glad for, at ministeren er opmærksom på dette manglende engagement eller denne manglende forståelse hos mange kommuner, og ministeren har i hvert fald min velsignelse til yderligere at presse kommunerne til at sætte dette vigtige arbejde i gang.
Det er muligt, men jeg vil altså også gerne bede ministeren om at presse mere på over for de kommuner, der endnu mangler, og det er mange.
Jeg skal ikke gentage de mange konkrete initiativer, ministeren allerede har omtalt, men give ministeren tilsagn om Socialdemokratiets støtte til det fortsatte arbejde for landområdet.