Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-05:
Forespørgsler om forholdene i Tjetjenien er desværre et tilbagevendende fænomen her i Folketinget, men det er bestemt ikke uden grund.
Menneskerettighedsorganisationer udsender år efter år rapporter, der beretter om systematiske overtrædelser af menneskerettighederne fra de russiske myndigheders side.
Der fortælles om udrensning og overfald på civile, tortur, voldtægt og lemlæstelse.
Jeg skal med det samme gøre det klart, at Socialdemokraterne ikke sætter spørgsmålstegn ved Ruslands ret til at bekæmpe terrorisme, hvor den end måtte findes, ligesom vi heller ikke anfægter Ruslands territoriale rettigheder. Det, vi i Socialdemokratiet ikke kan sidde overhørig, er den måde Rusland forsøger at holde orden i eget hus.
Den unødigt hårde magtanvendelse, vi ser fra Ruslands side, ligger langt ud over det acceptable.
Rusland må sikre, at de menneskerettigheder, som de i FN, i Europarådet, i OSCE har forpligtet sig til at overholde, ikke bliver trådt under fode i den tjetjenske konflikt. Vi har tidligere fået løfter fra den russiske regering
om undersøgelse af brud på menneskerettighederne og retsforfølgelse af de ansvarlige, men dette arbejde tegner ikke til at blive udført hverken grundigt eller hurtigt.
Det, man nu kunne frygte, er, at Rusland efter de tragiske eksempler på international terrorisme, vi har været vidner til den 11. september sidste år og siden den 11. september, vil bruge kampen mod international terrorisme som undskyldning for at slå endnu hårdere ned på tjetjenerne og modstanderne af de metoder, Rusland benytter i Tjetjenien. Det kan derfor heller ikke accepteres, at Rusland forsøger at lægge pres på andre regeringer for at hindre, at tjetjenerne benytter sig af den ytringsfrihed, de er sikret i de pågældende lande, men som de ikke har i deres eget hjemland.
Det så vi flere eksempler på i forbindelse med den tjetjenske verdenskongres i København.
Vi husker vel også alle sammen, hvordan Rusland forsøgte at presse Danmark til at aflyse kongressen under trusler om at afbryde det diplomatiske samarbejde.
Håndteringen af sagen og anholdelsen af Sakajev må dog siges at have været uheldig.
Det danske politi skal ikke umiddelbart fare til anholdelse af en fremmed statsborger, blot fordi en fremmed regering kræver, at de skal gøre det.
Desuden har behandlingstiden efter vores overbevisning været alt for lang, og kritikken af sagen er blevet kørt bag lukkede døre, mens Ruslands argumentation frit har kunnet fremføres i medierne. Det danske samfund skylder Sakajev en undskyldning for håndteringen af sagen.
Men vi vil godt sige, at den formulering, der er i den her vedtagelse, er den, som er den rimelige at anvende i den givne situation. Jeg vil godt sige, at manden deltager i en lovlig konference.
En natlig anholdelse uden tolk, der kunne fortælle Sakajev, hvad der skete, kan næppe kaldes en
mønsteranholdelse
Der har som bekendt været problemer med Sakajevs tolk.
Der har været problemer med tolkningen.
Det er et faktum, at Sakajev ikke offentligt kunne udtale sig om de anklager, der var rejst mod ham.
Den danske håndtering af sagen har da også vakt forundring i udlandet.
Der er vel grund til at spørge Venstres folk i salen, om ikke det gør indtryk, og på
ministeren også, at eksempelvis tidligere udenrigsminister og stabschef Alexander Haig i USA sætter spørgsmålstegn ved, om Danmark havde den rigtige mand anholdt på det tidspunkt, han blev anholdt
Ansvaret for den tvivlsomme håndtering ligger helt klart hos justitsministeren, og justitsministeren kunne godt have grebet ind over for håndteringen af sagen.
Socialdemokraterne havde meget gerne set, at regeringen gennem det danske EU-formandskab havde lagt mere pres på Rusland for at løse konflikten.
Der taler vi altså ikke om en militær løsning, men en konflikt uden overtrædelse af menneskerettighederne.
for, at det er gennem de internationale organisationer, at vi bør lægge pres på Rusland for at få stoppet krigen.
Det er også mit indtryk, at ministeren tidligere ønskede, at sagen skulle rejses politisk ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og jeg vil godt spørge ministeren, om han stadig væk er af den overbevisning, efter at han er blevet udenrigsminister og ikke længere sidder i opposition.
Man kan vel sige, at det at flytte topmødet mellem Rusland og EU fra København til Bruxelles på grund af verdenskongressens placering vel ikke ligefrem kan siges at være at lægge diplomatisk pres på Rusland.
Derfor må Danmark fremover arbejde for, at der findes en fredelig politisk løsning på konflikten i Tjetjenien gennem de internationale organer, som vi deltager i: EU, OSCE, Europarådet og FN.
Der kan vi være med til at presse Rusland til at sikre, at der ikke sker overgreb mod det tjetjenske folk.
Udenrigsministeren har som tidligere nævnt ønsket, at Danmark skulle indtage en væsentlig mere aktiv rolle i denne her sammenhæng.
Det glæder vi os til at se mere til.