runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2000-05-22:
Først til fru Vibeke Peschardt: Vi støtter ikke forslaget til vedtagelse.
Jeg kan godt se, at det umiddelbart ser ukontroversielt ud, men jeg synes, det er lidt af en uskik, at vi bruger de her forespørgselsdebatter til at konfirmere regeringens politik.
Altså regeringen fører sin politik og har ansvaret for den, og det synes jeg er fint og godt.
Det, jeg så kan være nervøs for, er, at vi siger ja til noget, hvor vi ikke er helt visse på, hvordan udmøntningen vil finde sted.
Vi kan jo så blive bundet op på at have sagt ja til noget, og når udmøntningen så skal ske, er vi faktisk ikke er enige.
Det kan være en reduktion af CO2, hvor vi kan være helt uenige om, hvordan og hvorledes det skal udmøntes på trafikområdet.
Jeg synes, det er fint, at der er det forslag til vedtagelse, og de, der ønsker at stemme for det, kan stemme for, men jeg vil ikke bindes op på noget, og det vil Det Konservative Folkeparti heller ikke.
Så spørger Enhedslisten: Hvad er regulært?
Jamen det er der heldigvis meget der er.
Men jeg synes virkelig, det var usagligt med pvc-afgiften.
Det var en rød skat og ikke en grøn afgift, og det er i den afdeling, hvor vi bare siger, at vi står af.
Men der er mange andre ting, der er gode og rigtige, som der er gode argumenter for, og hvor vi må følge med, også når det koster penge for industrien eller erhvervslivet i øvrigt.
Vi har da også debatter med dem, hvor vi slet ikke altid er enige.
Ja, det var vist svar på det hele.
Niels Bloch Jespersen (S), 2000-05-22:
Jeg vil gerne takke fru Henriette Kjær for det perspektivrige indlæg herfra, som jeg synes virkelig holder fast i kernen i dansk miljøpolitik, for så vidt angår vore problemer med pvc, hvor vi jo desværre er meget bagud med genbrug og indsamling.
Dér har vi så nogle problemer, som jeg kan forstå at vi også skal diskutere videre i næste samling.
Med henblik på CO2 og klimakonventionen kan jeg ikke se, hvad der skulle skille os i det forslag til vedtagelse, der er fremsat, idet der jo netop i den internationale klimakonvention indgår en handel med kvoter.
Selvfølgelig skal det enkelte land være førende og klare de fleste problemer derhjemme, men hvis det er sådan, at vi kan løse problemerne i f.eks. de gamle østbloklande, så skal vi jo have tilskrevet den løsning.
Selv om jeg er ny i Folketinget, mener jeg rent faktisk, at det er sådan i dag.
Vibeke Peschardt (RV), 2000-05-22:
Jeg har virkelig med spænding siddet og hørt fru Henriette Kjærs aldeles udmærkede tale
, men jeg mangler jo en virkelig væsentlig ting her.
Så jeg vil gerne spørge fru Henriette Kjær, om Det Konservative Folkeparti stemmer for det forslag til vedtagelse, som SF har fremsat sammen med os andre.
Henriette Kjær (KF), 2000-05-22:
Det er da rigtigt, at miljøministeren er meget aktiv i den internationale miljødebat, og jeg synes, miljøministeren gør det særdeles godt, som jeg også sagde i min tale.
Det er også rigtigt, at miljøministeren er meget demokratisk og inden de store møder hører Miljø- og Planlægningsudvalget om, hvad det mener, men i realiteten er det jo ikke sådan, at han skal have et mandat med.
Regeringen fører selvfølgelig selvstændigt sin politik, og vi kan jo så godt sidde og sige noget i Miljø- og Planlægningsudvalget, men ministeren har altså ikke pligt til at følge det.
Det, jeg siger, er, at jeg ikke vil bindes op på noget.
Mestendels viser det sig jo også, når vi stemmer, at vi er meget enige i miljøpolitikken.
Så er der nogle knaster, hvor vi ikke er enige, og der er nogle sager, hvor vi kender hinandens holdninger.
Sådan er det.
Jeg synes altså ikke, der er nogen grund til den store debat om den foreslåede vedtagelse.
Jeg synes, det er fint og godt og rigtigt, at regeringen fører den politik, den vil føre, og nu får den så tilslutning af nogle partier, som gerne vil bindes op på regeringens politik, men jeg vil gerne have lov til at stå selvstændigt i den her sag, også selv om vi støtter forslaget til vedtagelse et langt stykke hen ad vejen.
Det er altså netop de spørgsmål om udmøntningen, som jeg ikke vil bindes op på.
: Nu nævner hr. Søren Kolstrup så netop ftalaterne, hvor der også inden for det, synes jeg, f.eks. manglede noget dokumentation, og hvor nogle af de svar, vi fik over fra Miljøministeriet, var meget gamle videnskabelige rapporter, hvor man netop ikke havde lavet ny forskning.
Dér er det sådan set, at jeg gerne vil have at vi går forrest og siger i de internationale fora, vi er med i: Vi mangler simpelt hen viden, vi bliver nødt til at forske mere i det her, og det er en god idé, at vi gør det sammen, for det er dyrt, hvis et land skal forske alene og hele tiden være foregangsmand dér.
Det er smartere, at man går sammen i f.eks. EU, og det var i øvrigt også derfor, jeg nævnte nitratdirektivet, for jeg synes, det er så ærgerligt, at Enhedslisten er imod EU, når det tilfører så meget godt.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-05-22:
Nu er det, ligesom miljøministeren synes, at vi alle sammen skulle være enige i en sådan sag som denne her, men når man arbejder meget ude i fædrelandet og snakker meget med landbrug, erhverv og andre mennesker, så kommer man nok her i Folketinget med den holdning, som jeg tror de fleste har i dag, nemlig at vi er gået for langt, at der er for meget miljøhysteri i øjeblikket, at vi har førertrøjen.
I det hele taget: Lad os prøve at afdæmpe det lidt.
Men det er da klart, at internationalt skal vi da gerne samarbejde.
Niels Bloch Jespersen (S), 2000-05-22:
Jeg har lidt svært ved at følge hr. Søren Kolstrups analyser for så vidt angår Danmarks internationale samarbejde, hvor jeg i forlængelse af fru Henriette Kjærs indlæg godt vil spørge, om ikke hr. Søren Kolstrup er enig i, at når man i EU finder fodslag, så er man med til at påvirke verdens dagsorden.
Som eksempel i forhold til WTO kunne man jo nævne hormonbøfproblemet og genteknologi i fødevarer og vel også en række andre ting, hvor netop det, at EU står sammen, er en styrkelse i forhold til dem, som jeg nævnte i min egen ordførertale, nemlig de minimalistiske stater, f.eks. USA, Canada, Australien, New Zealand, osv., som sætter
den frie handel over alt
Hvis vi kommer alene fra Danmark, selv om vi finder nogle tredjeverdenslande, så får vi ikke ændret på den dagsorden.
Vedrørende forsigtighedsprincippet kan jeg ikke se, hvordan hr. Søren Kolstrups fortolkning af forsigtighedsprincippet afviger fra det forsigtighedsprincip, der gælder i EU.
Svend Auken (S), 2000-05-22:
Jeg indrømmer blankt, at jeg mener, at Danmark skal være et forsøgsmarked.
Vi skal ikke være det eneste land, som tør gå foran, men vi skal på nogle områder vise nogle nye løsninger og nogle nye veje.
Et af de mest grundliggende principper i spørgsmålet om bæredygtighed er begrebet afkobling: at afkoble væksten i økonomien fra væksten i forurening, væksten i affald, væksten i vejtrafik, væksten i kemikalietryk osv.
Det er utrolig svært at afkoble de ting, men det kan godt efter min mening og regeringens opfattelse lade sig gøre, og det er en opgave for Danmark at vise, at det i Danmark er muligt at have økonomisk udvikling uden vækst i forurening og de andre ting: affald osv. Hvis vi kan vise, at det er muligt at gøre det i Danmark, så vil det have en afsmittende virkning og en betydning langt ud over landets grænser. Tilsvarende tror jeg, at man tænker i andre progressive lande, og derfor er det vigtigt, at der er nogle lande med særlige forudsætninger, der klarer det her.
Vi kan jo ikke forvente, at det er Kina eller andre store og små udviklingslande, som skal klare det her.
Det må være mindre, homogene, rige lande, som går forrest.
Det synes jeg er en forpligtelse for os, hvis vi i øvrigt har den holdning til det.
Så jeg kalder det ikke at være prøveklud; jeg taler om, at vi er et forsøgsmarked, og den, der kommer først på toget, er altså den, der får den bedste plads i toget, hvorimod de, der kommer meget sent, også er meget sent ude i så henseende.
Fru Vibeke Peschardt nævnte jo med rette dette, at vi satsede på vedvarende energi i tide.
Det betyder nu, at vi har en eksport alene af vindkraft på tocifrede milliardbeløb om året og vi har tusindvis af arbejdspladser og eksportmuligheder osv. - noget, vi i fællesskab skal glæde os over og være stolte af, men hvis ikke vi havde gjort det, så var det nok ikke sket, og derfor må man hele tiden spørge sig selv: Hvis ikke os, hvem da?
Og hvis ikke lande i vores situation, hvem ellers?
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2000-05-22:
Jamen det er da rigtigt.
Tonen er da blevet lidt bedre herinde, end den var for en time siden, og det klæder os jo nok også bedst, at vi virkelig siger, hvad vi mener, og at vi har en vis respekt for hinanden, men når det kom frem i min ordførertale, at Danmark har været prøveklud, så er det jo rigtigt.
Der er jo utrolig mange, der stiller spørgsmålet: Skal vi fortsat være prøveklud for det globale miljø?
Det var de ting, som vi også godt ville diskutere i dag.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-05-22:
Nu synes jeg jo, at var det startet sådan, så var vi måske kommet til at snakke sammen om det.
Og jeg hørte da også, at ministeren ikke tog udgangspunkt i én eneste af de ting, jeg nævnte i min tale, så jeg tror, at jeg har nerver til at læse den igennem igen.
Jeg ved ikke, hvor dybt et indtryk den kunne have gjort på miljøministeren, men i hvert fald vil jeg blot sige, at jeg talte om bæredygtighedsvurderingen af nogle af de projekter, vi gennemfører, og tro mig, jeg er sikker på, at om 2 år vil regeringen foreslå nøjagtig det samme: en bæredygtighedsvurdering, ikke kun i det her, men i flere andre forslag.
Jeg talte om og roste EU for, at EU i 1994-1998 har gennemført 189 retsakter.
Ud af dem var 139 neutrale, 40 medførte forbedringer af danske regler, og kun to var negative.
Hvordan man kan få det gjort negativt, skal man øve sig på.
Så talte jeg noget om regelforenkling, det medgiver jeg, og det er jo ikke ministerens yndlingsemne, men det er nu trods alt stadig væk det, som betyder meget for os.
Vi synes også, at hvis vi implementerer VVM-direktivet, så burde vi gøre det på en mere enkel måde, sådan at vi i hvert fald ikke besværliggør det over for den danske befolkning i forhold til de andre lande.
Svend Auken (S), 2000-05-22:
Det er jo ikke den tilfældige, havde jeg nær sagt, miljøministers fortjeneste, at Danmark har en så høj profil internationalt.
Og det er den linje, som forslaget til vedtagelse her i dag lægger op til at vi skal fortsætte.
Hr. Fauerholdt har det privilegium frem for os andre, at han ved, hvordan folk tænker.
Det er i hvert fald en god ting i politik: at vide lige nøjagtig, hvordan vælgerne tænker.
Jeg har en anden opfattelse.
Jeg tror, at det store flertal i befolkningen er stolte af Danmark, er stolte af, at vi gør en indsats, og ærgrer sig over, at vi ikke er nået længere, fordi de udmærket kan se, at et lille land ikke kan klare problemerne alene, vi er nødt til at være sammen med andre.
Vi er nødt til det.
Og et lille land, som er rigt, og som er med alle de steder, hvor det foregår, skal selvfølgelig ikke være bange for at have sin egen mening og sige sine ting ligeud, så de ikke er til at tage fejl af, heller ikke selv om nogle store lande bliver vrede, heller ikke selv om det giver anledning til kritik og til, at ambassadører møder op med et globalt spanskrør over for statsministeren osv. Vi skal da være parate til at sige, hvad vi mener.
Det er i hvert fald min bestemte opfattelse, at fordi et land er lille, så skal det ikke være afskåret fra at have en mening i internationalt arbejde.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-05-22:
Ja, det er jo en ærlig sag
, hvis en minister ikke kan vænne sig til lidt kritik, og man må jo sige, at miljøministeren ikke udsætter sig for megen kritik i Folketingssalen.
Der er jo en pleasen næsten hele vejen rundt, men så må miljøministeren jo kunne leve med, at en enkelt eller måske to har et enkelt kritisk punkt eller to mod miljøministeren.
Det er jo ikke hans stærkeste side at vænne sig til kritik, men sådan må det nu engang være.
Jeg synes blot, at ministeren skulle komme op på talerstolen og prøve at redegøre for, hvor jeg i min tale nævnte alle de forhold, som fik miljøministeren til at tale noget om en plovfure eller sådan noget, som jeg skulle være nede i.
Det må altså være et sortsyn på miljøområdet.
Kan ministeren ikke komme op på talerstolen og prøve at dokumentere det i stedet for at lade det blive ved snakken?
For jeg kan forsikre miljøministeren om, at sådan som jeg opfatter det, så sidder jeg nærmest i et kirsebærtræ og har et godt overblik.
Og miljøministeren er velkommen herop.
Det giver virkelig et godt udsyn, og det var måske det, miljøministeren skulle have.
Og hvis ikke miljøministeren gør det, så går jeg ud fra, at det er, fordi han ikke kan det, og det synes jeg jo er i orden.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-05-22:
Hvad kan ministeren oplyse om regeringens planer og initiativer for at sikre, at Danmark i stigende omfang udøver globalt lederskab på miljøområdet - sådan lyder forespørgslen.
Sådan lyder den ikke.
Men i Frihed 2000 er vi overbevist om, at dansk enegang på miljøområdet er til mere skade end gavn.
Danmark samarbejder med EU, vi samarbejder med mange, men i den faktiske lovgivning har Danmark jo de skrappeste miljøregler, der findes.
Det kan man være for eller imod
, men vi er af den overbevisning, at vi skal have den samme miljølovgivning som andre steder i verden, og i internationale fora, hvor der tales miljø, er vi også overbeviste om at hvis det er en overdreven miljøpolitik, vi præsenterer, så vil vi ikke blive taget så alvorligt, som hvis vi også lytter til de andre. Igennem de sidste 8-10 år har miljødebatten i Danmark jo været en debat, der har været med til at skræmme befolkningen med påstande om, at hvis det ene ikke er farligt, så er det andet.
Men i Frihed 2000 er vi overbeviste om, som man også har fundet ud af andre steder i verden, at der skal være sammenhæng i det.
Der er mange eksempler på, at den miljøpolitik, vi fører, er et dobbeltspil.
Vi kan f.eks. tage, hvor meget en landmand må gøde.
I Danmark må en landmand gøde med 160-180 kg N pr. hektar.
Det gælder, når man avler brødhvede.
Nu kan vi ikke selv avle brødhvede nok, det bliver importeret fra Tyskland, hvor man må gøde med 250 kg N, men mig bekendt spiser befolkningen det brød med glæde.
En anden ting er hele diskussionen om plantebeskyttelsesmidler.
Det ender jo med, at vi også skal til at importere alt, hvad der hedder maltbyg, og jeg er sikker på, at befolkningen vil drikke det danske øl med glæde alligevel.
Det er nogle eksempler på det dobbeltspil.
Med hensyn til, hvad vi skal gøre internationalt, så skal regeringen absolut ikke gå foran med den miljølovgivning, vi har her i landet, og lægge det åg på andre befolkninger, som vi har pålagt den danske befolkning.
Nej, regeringen skal lytte til andre.
Her tænker jeg ikke bare på EU.
Det er kun en lille del af verden.
Lyt til USA, lyt til Sydamerika, lyt til Japan og Fjernøsten, den store del af verden, hvor udviklingen sker.
Det er ikke os, der er centrum af verden.
Det skal vi ikke tro.
Så derfor i ethvert forum: Lyt til de mennesker. Jeg vil ikke sige, at de har ret, men hvis vi stiller os op og tror, at vi er de eneste, der ved noget om miljø, så kommer vi ingen vegne.
Derfor vil vi i Frihed 2000 den ene gang efter den anden i debatten, som jeg også før har påpeget, sige: Lad os da lade være med at tro, at vi er centrum her i verden.
Lad os også lytte til andre.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-22:
Vi har i hvert fald vundet én ting ved den her debat, nemlig at vi så i det mindste ved, hvor vi præcis står henne, og hvor det er, at vandene deler sig.
Jeg skal bare lige supplere og sige, at Enhedslistens synspunkt jo ikke er lukket af i en nationalisme, tværtimod.
Vi ønsker jo, at det her bliver bredt så meget som muligt ud gennem internationale aftaler, multilaterale aftaler - ikke bilaterale, ikke regionale, men multilaterale aftaler - som vi kender dem, Basel, Montreal, osv., og at vi får flere og flere af dem.
I dét internationale samarbejde, der bygger på miljøets præmisser, har vi en tiltro til, at derudaf springer der også en bæredygtig produktionspolitik, men det er et kapitel for sig.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-22:
Ja, gid det var så enkelt.
Men det er det jo desværre bare ikke, for historien viser, at hvis man giver denne åbning, som er så stor som en ladeport, for at de enkelte lande med henvisning til miljø, sundhed, forbrugerhensyn osv. på egen hånd kan fastsætte alle mulige regler i strid med, hvad de i øvrigt har aftalt med andre lande, så bliver det ikke miljøet, der vinder.
Så bliver det protektionisme, for så vil det brede sig, og så vil det ene land tage aktion mod det andet for at hævne sig over det første protektionistiske tiltag.
Og så forsvinder alle veldokumenterede hensyn til miljøet i landenes kamp mod hinanden, hvor det bliver industriinteresser og erhvervsinteresser, der vinder på et usagligt grundlag.
Derfor er tanken om, at man bare skal lade landene selv dokumentere det, helt håbløs også ud fra
miljøets synspunkt.
Men nu har vi i hvert fald fået et klart svar.
Det er det enkelte land, der ifølge Enhedslistens opfattelse skal kunne afgøre, om man har en velbegrundet baggrund for at lave diverse regler med henvisning til miljø og sundhed.
Man fremmer altså protektionismen efter min bedste vurdering, selv om man vil noget andet - det erkender jeg - men det bliver protektionismen, der vinder.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-22:
Til fru Henriette Kjær vil jeg sige: For det første har fru Henriette Kjær ret i, at hvis man vil fastlåse sig i en sammenligning mellem bilaterale aftaler og EU - hvis man ville lade sig nøje med en sådan sammenligning, så var man i øvrigt et nøjsomt menneske - så kunne man nøjes med den smule åbenhed, der er i EU. Man kunne også vælge at sige, at man vil slås for maksimal åbenhed og maksimalt demokrati og gå ind for dét, der er de fornemste multilaterale aftaler, nemlig dem med høj grad af debat og åbenhed.
Enhedslisten foretrækker det sidste.
Til den socialdemokratiske ordfører vil jeg sige, at jeg tror, at jeg er enig med ham i forsigtighedsprincippet, men dér, hvor jeg tror at kæden hopper af, er, at den socialdemokratiske ordfører selv er enig med EU i forsigtighedsprincippet.
Jeg tror, det er dér, der ligger en modsætning: ikke mellem den socialdemokratiske ordfører og mig, men mellem den socialdemokratiske ordfører og EU om genteknologien, og om, hvorvidt EU kan bruges til noget dér.
Ja, intet tyder på det for øjeblikket.
Men igen, hvis nogle europæiske lande skulle kunne lave et progressivt samarbejde derom, jamen så ville det jo være fint.
Men vi har en anden vurdering af f.eks. det direktiv, der ligger for øjeblikket.
Det sidste er til hr. Jørn Jespersen, og der tror jeg, at vi er ved sagens kerne.
Enhedslisten kunne aldrig drømme om, at internationale institutioner ligesom skulle være med til at bestemme farten i miljøkampen, hvilket ville være konsekvensen af hr. Jørn Jespersens holdning.
Men så er hr. Jørn Jespersens gode spørgsmål: Jamen hvad så med det enkelte land, skulle det så kunne gøre hvad som helst?
Og der sagde jeg, at vores pointe er, at en begrundet mistanke - selvfølgelig ikke en, der er frit svævende i luften, men en, der er forankret i sundhedspolitik, miljøpolitik - vil vi absolut altid lade få fortrin, hvis der er en risiko for, det går ud over mennesker, over natur, f.eks. det danske forbud mod asbest.
Vi synes, at det er utrolig vigtigt, at et land har mulighed for det. Så kommer det næste gode spørgsmål: Jamen løber vi så ikke en risiko for protektionisme.
Jamen det er da klart, at der er en flydende grænse.
Men for os er kampen for miljø så vigtig, at selv om vi er inde i en gråzone dér, så vil vi altid, altid foretrække miljøkampens fortrin.
Så enkelt er det.
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-22:
Jeg synes, det er et sympatisk forslag til vedtagelse, som Enhedslisten har fremsat.
Det er jo også langt hen ad vejen identisk med det, som bl.a. SF er medforslagsstiller til.
Der er nogle enkelte forskelle.
Det ene er, at man eksplicit siger, at internationale miljøaftaler skal have forrang frem for WTO.
Det er jeg helt enig i, jævnfør også diskussionen med ministeren tidligere.
Det er sådan set med i vores forslag til vedtagelse, idet der er en henvisning til vedtagelse nr. V 81 fra sidste år, hvor det tydeligt står, at sådan er det.
Så der er vi i overensstemmelse med hinanden.
Dér, hvor der kunne være en uenighed, er netop om forsigtighedsprincippet, som hr. Søren Kolstrup også selv har spurgt meget til i dag.
Derfor tror jeg, det kunne være klargørende for debatten, hvis hr. Søren Kolstrup kan fortælle, om det efter Enhedslistens opfattelse er sådan, at det skal være en eller anden form for international institution, der på basis af internationalt aftalte regler afgør, om et land med rette kan bruge forsigtighedsprincippet, eller om det skal være det enkelte land selv, der beslutter det.
Sådan har jeg nærmest forstået hr. Søren Kolstrup indtil nu.
Men det betyder jo i praksis, at f.eks. Frankrig, som har stolte protektionistiske traditioner, ville kunne indføre allehånde regler og bare begrunde det med hensyn til miljø uden overhovedet at få nogen efterprøvelse nogen steder.
Er dét virkelig Enhedslistens internationale perspektiv?
Henriette Kjær (KF), 2000-05-22:
Netop det, at vi har EU som institution, betyder, at der er nogle spilleregler, og det betyder, at der er en åbenhed i beslutningsprocessen.
Nogle ønsker mere åbenhed, nuvel, men der er en udstrakt åbenhed.
Ved bilaterale aftaler er total lukkethed.
Det er regering til regering, der forhandler.
De behøver ikke mandat.
Der er ikke aktindsigt.
Der er ikke noget som helst.
Er det virkelig det, Enhedslisten ønsker?
Jørn Jespersen (SF), 2000-05-22:
Venstres ordfører stillede en række spørgsmål til det forslag til vedtagelse, jeg har fremlagt, og dem skal jeg vende tilbage til i min svartale.
Men jeg må her på nuværende tidspunkt bare konstatere, at det var dog den mest sure brokketale, jeg nogen sinde har hørt på miljøområdet.
Den var værre end det, Venstre plejer at stå for, den var sort i sort hele vejen igennem.
Ikke andet end sure bemærkninger, ikke så meget som ét enkelt konstruktivt forslag på nogen punkter.
Det siger desværre en hel masse
om, hvad man kan forvente på miljøområdet, hvis der - jeg havde nær sagt: Gud forbyde det - skulle komme en borgerlig regering.
Bare et par konkrete spørgsmål, først om grønne afgifter: Det plejer Venstre at være imod i Danmark med henvisning til, at det skal vedtages på EU-plan, men nu får vi at vide, at det skal vi ikke arbejde for i EU-sammenhæng.
Er der sket en ændring af Venstres politik på det punkt?
Står Venstre ikke længere bag synspunktet om, at vi skal have flertalsafgørelser om grønne afgifter i EU?
Det synes jeg vi trænger til at få afklaret.
Så er der diskussionen om kvælstof: Er Venstre og hr. Hans Christian Schmidt klar over, at når vi ser på kvælstofoverskuddet på markniveau i de forskellige EU-lande, ligger Danmark på en lidet flatterende andenplads? Synes Venstre ikke, at vi skal have gjort noget ved det?