Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-28:
Forslaget er en opfølgning på det beslutningsforslag, CD fremsatte på et tidligere tidspunkt, og det hænger også nøje sammen med studieturen til Frankrig, hvor vi var nede og se på, hvordan man har tilrettelagt den præhospitale fase.
Så vil jeg sige, at for ministerens vedkommende tror jeg, vi går fejl af hinanden i spørgsmålet om, hvordan man definerer den præhospitale fase, hvad det egentlig er, vi taler om.
Her tager jeg udgangspunkt i regeringens strategioplæg til sygehuspolitikken for år 2000-2002, som bl.a. omfatter en styrkelse af den præhospitale indsats.
Man definerer det sådan, at en præhospital indsats vedrører den samlede aktivitet, der foregår i fasen, fra en person bliver ramt af akut sygdom eller ulykke, til vedkommende modtages på sygehuset.
Så bredt er det egentlig, og derfor omfatter det jo det, der er spurgt om her.
Et af de bedste eksempler på, hvordan problemstillingen egentlig er, kom fru Anni Svanholt med, og det var om, hvem der skal betale.
Det skal politiet og den private aktør Falck, og det er en klar understregning af, hvilke problemer vi har herhjemme i den præhospitale fase, og at det er så ulykkeligt, som det kan blive.
I Norge har man også en privat aktør på området, som kan sammenlignes med Falck, men her har man i langt højere grad fået den pågældende ansvarliggjort, så der bliver en større sammenhæng, end vi har her.
Jeg synes stadig væk, det er utrolig usammenhængende her, og jeg synes, at patienterne lider under det i en sådan grad, at de ikke er sikret hverken erstatningsmæssigt eller klagemæssigt.
Det kan jeg dårligt forstå, og derfor er det væsentligt også at have alarmcentralerne med.
Jeg har også med undren set, at nu kan politiet i flere amter beslutte, om der overhovedet skal rekvireres ambulance.
Det forstår jeg slet ikke, for jeg har meget svært ved at forstå, hvor de har fået den indsigt fra, der gør, at de kan sige ja eller nej til at sende en ambulance.
Men for at gøre det helt forståeligt skal der betales dér, hvor der betales i dag.
Og med hensyn til, hvem der så skal betale for Falck, skal det afgøres i den aftale, det enkelte amt har med Falck.
Så længe man nu ønsker at have Falck på stedet, er man nødt til at udforme aftalen sådan, at den også kan omfatte en erstatningspligt for Falck, hvis Falck gør noget, der er forkert.
Man har brugt megen tid heroppefra på at snakke om responstider.
Det er sjovt, at vi bliver ved med at hænge fast i den debat, altså hvor lang tid det skal tage.
Nogle gange kører man forkert, er det blevet sagt, og så er der nogle, der dør, og det er godt nok også beklageligt, men det burde da helt klart også medføre erstatning, at en chauffør kører galt, ganske enkelt kører til et forkert sted.
Selvfølgelig skal man blive erstatningspligtig, når man laver sådan en fejl; det kan jeg ikke se at der kan være noget problem i.
Men spørgsmålet er, om man synes, der er brug for netop det.
Man synes jo nok fra ordførernes side, at der er brug for noget af det, men man synes, det er svært at definere, hvad præhospital indsats er, men det er rent faktisk blevet gjort i det udvalg, der har været nedsat.
Det står der jo meget klart, og det, vi ønsker, er bare, at fasen, inden man kommer på hospital til behandling, bliver omfattet af de samme garantier med hensyn til at kunne klage og med hensyn til at kunne få erstatning, som hospitalsbehandlingen er omfattet af i dag.
Nu bliver det jo sådan, at der indføres en bedre uddannelse af ambulanceførerne, og det hilser jeg da bestemt velkommen.
Vi får også udbygget lægeambulanceordningen, har jeg set, men der er stadig ikke nogen fornuftig, sammenhængende behandling.
Vi koncentrerer os stadig alt for meget om, hvor lang tid man er om at komme ud i stedet for at koncentrere os om, hvornår en behandling kan påbegyndes.
Det er jo det, der er så vigtigt: Hvornår kan behandlingen påbegyndes?
Det er ikke lige så vigtigt at hænge Falck op på responstiderne, som vi bruger utrolig megen tid på, som i stedet at snakke om, hvordan vi kan få en sammenhængende præhospital indsats.
Hvis man tager regeringens egen definition af, hvad den præhospitale fase er, er det klart, at så skal forsikring og klageadgang dække hele det område, så der bliver en retfærdighed i det.
Der har været utrolig mange kedelige eksempler på, hvad folk er gået hjem med, hvis de har klaget over de ting, de har været igennem, og jeg forudser da også, at der på et tidspunkt må komme en klage, fordi en politibetjent på en alarmcentral, hvor der ikke sidder noget sundhedspersonale, har afgjort, om ambulancen skal sendes eller ej.
Jeg kan slet ikke fatte, at det kan lade sig gøre,
og jeg ville da synes, det var en god idé, hvis folk fik lejlighed til at klage over den beslutning, politibetjenten træffer, hvis den er forkert.
Nu kan jeg høre, at Enhedslisten også har et forslag, som omfatter nogenlunde det samme som vores, og det er mit ønske, at vi kan samarbejde om det, for jeg ønsker hele behandlingsapparatet inden for sundhedsvæsenet dækket af mulighed for klage og mulighed for erstatning.
De aftaler, man indgår med private aktører eller entreprenører på området fra amternes side,
må selvfølgelig også kunne komme ind under det, og så må man jo så aftale med den private aktør, hvad det skal koste.
Men det skal i hvert fald ikke gå ud over patienten, og jeg synes heller ikke, man kan lade patienten i stikken ved at sige, at det er altså kun dem, der får den her ekstra uddannelse, altså lægeambulancerne eller det særligt uddannede personale, der kan drages til ansvar.
Jeg synes, det skal gælde hele vejen, lige fra det øjeblik man bliver ramt af sygdom eller kommer ud for en ulykke, og til man er inde på sygehuset.
Det er sådan set det, der er hensigten med forslaget, altså at få patienten godt dækket hele vejen igennem - lige fra det øjeblik ulykken sker, og til patienten forhåbentlig en dag bliver udskrevet fra hospitalet i rask tilstand.
Det er det, der er meningen
med forslaget, og jeg håber, vi kan få afklaret nogle af tingene i udvalget.
Det ser jeg frem til.