runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2002-04-11:
Kort efter at regeringen besluttede, at forsøget med IPIP - Idrætspolitisk Idéprogram - ikke skulle fortsætte efter forsøgsperiodens udløb ved udgangen af 2002, tilkendegav regeringen klart, at evalueringen af programmet ville blive gennemført som oprindelig forudsat og planlagt, og at resultatet af evalueringen ville indgå i fastlæggelsen af regeringens fremtidige idrætspolitik.
Netop på området idrætspolitik har vi et væld af initiativer, som vi glæder os til at tage en debat om i Folketingssalen på et senere tidspunkt.
På tipsaktstykket for 2002-2003 er der bevilget 5 mio. kr., således at programmet i alt er blevet tilført 60 mio. kr. i forsøgsperioden, som det også i sin tid blev forudsat, og jeg forstår derfor ikke formålet med det fremsatte beslutningsforslag.
Jeg er sikker på, at dele af de indhøstede erfaringer bringer positiv ny viden, som regeringen kan bygge videre på med nye idrætspolitiske initiativer, og dem kommer vi med mange af, kan jeg godt love.
Men regeringen vil ikke være bundet til på forhånd at gøre forsøgsordningen permanent i en form, der er identisk med Idrætspolitisk Idéprogram, og derfor anbefaler regeringen, at beslutningsforslaget forkastes.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-11:
Forbrugerombudsmanden er jo ikke medlem af Fondsrådet, men vil i henhold til lovforslaget få mulighed for at deltage, når bestemte sager skal drøftes, altså når man skal udtale sig om disse retningslinjer.
Derfor ligger det, synes jeg, i
sagens natur, at der er visse dagsordenspunkter, der betyder, at Forbrugerombudsmanden kan deltage
Så ville det være lidt usædvanligt, hvis Forbrugerombudsmanden, som ikke er medlem af Fondsrådet, derudover kan begære bestemte sager på Fondsrådets dagsorden.
Jeg ser ikke nogen logik i det.
Så medmindre hr. Frode Sørensen har gode argumenter, som jeg ikke har tænkt over, så synes jeg, det er helt i sin orden og logisk, at Forbrugerombudsmanden, som ikke er medlem af Fondsrådet, heller ikke kan forlange at få sager på Fondsrådets dagsorden.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Bare et ganske kort spørgsmål til hr. Lars Barfoed.
Mener hr. Lars Barfoed, det er rimeligt, at Forbrugerombudsmanden, som deltager i møderne i Fondsrådet, ikke får særlige muligheder for at få optaget punkter på dagsordenen?
Og hvis hr. Lars Barfoed mener, det er rimeligt, at han ikke får disse muligheder, kan hr. Lars Barfoed måske med sin baggrund give en begrundelse for, hvorfor den rimelighed er der?
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Først til hr. Lars Barfoed: Helt klart, det har større retskraft, ved at der nu er forpligtende regler, hvor det tidligere var sådan, at Forbrugerombudsmanden skulle forhandle frivillige aftaler, og så skulle han anlægge en sag, hvis de ikke blev overholdt.
Helt klart, ingen som helst tvivl om den side af sagen.
Når jeg har udtrykt en vis frygt for, at man kunne kontrollere sig selv, skyldes det sådan set sammensætningen af Fondsrådet og Det Finansielle Virksomhedsråd, hvor bankernes repræsentanter sammen med erhvervsrepræsentanterne udgør et flertal.
Til fru Rikke Hvilshøj: Jo, jeg har set, at ministeren også får at vide, hvis der er mindretalsindstillinger, men jeg håber også, at fru Rikke Hvilshøj har set, at Forbrugerombudsmandens måde at agere på, komme med dagsordensforslag i de to råd, som han har adgang til, altså også er begrænset.
Så det går måske lidt i den modsatte retning.
Til fru Colette Brix kan vi sige: Jamen vrøvl i 7 år - det virker næsten sådan helt ægteskabeligt med en 7-års-krise, og jeg er ganske, ganske enig i, at den slags kriser normalt går to veje.
Jeg vil da sige det på den måde, at det, jeg har bedt ministeren om, var at kommentere Forbrugerombudsmandens udsagn i Jyllands-Posten om, at han nu havde forsøgt i 7 år.
Jeg har ikke dermed sagt, at der kun er én skyldig i den sag; jeg er nok meget enig i, at det går
Med hensyn til, om man, hvis man ønsker skilsmisse eller andre ting, skal tage sin hat og gå, vil jeg overlade det til andre at vurdere.
Colette L. Brix (DF), 2002-04-11:
Jeg synes, jeg hørte hr. Frode Sørensen sige, at der har været lidt vrøvl dér i 7 år.
7 år er mange, mange år med vrøvl, især på sådan et område som det finansielle marked.
Det går ikke kun én vej, når der er vrøvl, det går som regel
to veje.
Og med det sidste udspil, der har været fra Forbrugerombudsmanden, synes jeg ærlig talt, at det var meget bedre, at Forbrugerombudsmanden gjorde, ligesom så mange andre gør i erhvervslivet, tog sin hat og gik, fandt et nyt job.
Rikke Hvilshøj (V), 2002-04-11:
Jeg lyttede også til hr. Frode Sørensen og hans bekymringer i forhold til varetagelse af forbrugernes interesser i det her og risikoen for, at det er den finansielle sektor, der stadig har flertallet.
Derfor vil jeg gerne - ved at stille hr. Frode Sørensen et spørgsmål herom - sikre mig, at han har bemærket, at hvis der er uenighed i indstillingerne, er der mulighed for, at de uenigheder bliver gjort til kende i den skrivelse, der bliver sendt til ministeren, således at ministeren er bekendt med alle synspunkter. Og i det tilfælde
mener jeg faktisk i sidste ende, at det vil styrke forbrugernes interessevaretagelse i de her sager.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-11:
Jeg lyttede opmærksomt til hr. Frode Sørensens indlæg, som jeg i lange stræk var meget enig i.
Jeg vil bare godt spørge: Hvad er det præcis, hr. Frode Sørensen mener med, at bankerne i højere grad nu skulle kunne være i stand til at kontrollere sig selv?
Er hr. Frode Sørensen ikke enig med mig i, at den form for retningslinjer, der lægges op til her, i virkeligheden har en langt stærkere retskraft end den form for retningslinjer, som Forbrugerombudsmanden hidtil har haft mulighed for at fastlægge, i og med at det så er under tilsyn af Finanstilsynet, og at man i sidste ende kan påtvinge bankerne, at de skal følge retningslinjerne, sådan at man, set i forhold til de retningslinjer, Forbrugerombudsmanden hidtil har udstedt, er i den situation, at det faktisk ville være bankerne, der skulle anlægge sag for at få omstødt nogle retningslinjer, hvor det hidtil har været sådan, at Forbrugerombudsmanden måtte anlægge en sag, hvis hans retningslinjer skulle følges?
Rikke Hvilshøj (V), 2002-04-11:
Da Venstres ordfører på dette lovforslag ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Et af de væsentligste elementer i dette lovforslag er de foreslåede ændringer af reglerne om god skik, hvad angår værdipapirhandel.
Den eksisterende kompetencekonflikt og den dermed forbundne risiko for udstedelse af forskellige og indbyrdes stridende regler inden for den finansielle sektor skaber usikkerhed for forbrugerne og for virksomhederne.
Det har været en realitet i det seneste år, hvor der er udstedt regler for værdipapirer, der på visse områder er indbyrdes modstridende.
Det er derfor meget positivt, at der med dette lovforslag samt det efterfølgende lovforslag nr. L 173 tages initiativ til at præcisere kompetenceforholdet vedrørende udstedelse af regler om god skik.
Hensynet til forbrugerbeskyttelse nødvendiggør, at der bliver etableret en klar retstilstand og entydige regler på området, og det samme gør sig gældende, hvis vi skal opretholde et velfungerende finansielt marked.
Betydningen af velfungerende finansielle virksomheder rækker længere end blot til virksomhederne selv, idet en effektiv kapitalallokering er afgørende for hele samfundets udviklingsmuligheder.
Venstre er af den opfattelse, at der med lovforslaget samt med L 173 etableres en god og fremtidssikret kompetenceafklaring, hvor der er lagt stor vægt på forbrugerbeskyttelse.
Det er med dette lovforslag økonomi- og erhvervsministeren, der efter grundig høring af de relevante parter, heriblandt Forbrugerombudsmanden, fastsætter regler om god skik.
Denne model har fået bred opbakning fra Forbrugerrådet og den finansielle sektor, og det mener Venstre er et godt grundlag for en ny og klar kompetencefordeling.
Et andet væsentligt element i lovforslaget er forslaget om indførelse af et insiderregister samt forslaget om at udvide forbuddet mod insiderhandel til også at omfatte handel med investeringsbeviser i unoterede selskaber, således at alle investeringsbeviser bliver omfattet.
Gennem de senere år har vi set en positiv udvikling, hvor borgerne i stigende omfang investerer i aktier og investeringsbeviser primært i relation til pensionsopsparing, og det er en udvikling, som vi i Venstre gerne vil understøtte og fremme.
Også i det lys indgår forbrugerbeskyttelse med høj prioritet, hvor forbrugerne skal have et værn mod kursmanipulation og insiderhandel.
Oplysning om insideres handel med og beholdninger af egne aktier er en kursrelevant information, der fremmer markedsgennemskueligheden.
Vi kan derfor også støtte ministerens forslag på dette område, hvor den administrative byrde for virksomhederne må vurderes at være acceptabel i karakter og tidsforbrug.
Med disse bemærkninger kan Venstre anbefale lovforslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-11:
Først vil jeg sige tak for den positive modtagelse, forslaget
har fået.
Jeg kan sige, at vi da er meget indstillet på at tale med Folketingets partier om denne her sag.
Der er generelt fra ordførerne rejst nogle tilkendegivelser om bødestørrelser.
Jeg vil gerne sige det helt klart, at det ikke skal kunne betale sig at lave ulovligheder omkring konkurrencebegrænsninger m.v.
Det er årsagen til, at vi nu skærper bødekravet.
Det skal ikke kunne betale sig.
Sådan må det være.
Der har også været sat spørgsmålstegn ved, hvorfor regeringen ikke har fængselsstraf med inde i det.
Det blev jo netop berørt her af Venstres ordfører, at i de store sager, hvor tærskelværdien afgør, at sagen behandles i EU, er der altså ingen fængselsstraf.
Vi kan komme i det dilemma, at de mindre sager her i Danmark kunne give fængselsstraf, mens man så i de store sager, hvor man ikke går efter det samme, må undlade at give fængselsstraf.
Jeg ser frem til en positiv behandling af forslaget, og vi vil gøre vores til, at vi samler et så bredt flertal som overhovedet muligt bag ved loven.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-11:
Fru Rikke Hvilshøjs spørgsmål kan jeg ikke svare på.
Jeg vil gerne have, at vi prøver at få det oplyst under udvalgsbehandlingen, for det er selvfølgelig et misforhold.
Men jeg er ikke inde i juraen imellem Danmark og EU på det område dér.
Men selvfølgelig er det da ikke rimeligt, at de små i Danmark skal i fængsel og de store nøjes med bøder i EU.
Men princippet for mig er jo det, at virksomheder kan man ikke sætte i fængsel. Selskaber kan ikke sættes i fængsel, dem kan man kun give bøder.
Men der er jo nogle mennesker, der har et personligt ansvar for at have lavet de aftaler her, og dem mener jeg man skal kunne retsforfølge på det område, ligesom man kan for anden økonomisk kriminalitet.
Det er min indstilling til tingene, og jeg vil gerne have det opklaret, så vi kan få et svar på det. Til hr. Frode Sørensen: Jo, men jeg tror bare ikke på, at hver familie vil få 15.000 kr. mere til forbrug.
Det er det samme som at indføre noget, som skulle virke, men som man altså ikke regner med virker; man regner faktisk med, at det ikke virker.
Sådan kan man altså ikke trække
ét element ud her.
Det, jeg siger, er, at det holder gang i samfundsøkonomien, så man kan ikke regne det så forenklet ud, som Konkurrencestyrelsen gør det.
Så regner man ud lige nøjagtig, hvad barselorloven koster, hvor meget arbejdskraft den trækker ud, og så betyder det så og så meget for bruttonationalproduktet.
Man modregner ikke alle de indtægter og alle de fordele, det giver på kort og på længere sigt.
Jeg tror, det er den samme model, der ligger til grund for Konkurrencestyrelsens beregning, det føler jeg mig helt overbevist om at det er.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Ole M. Nielsen, er jo i langt de fleste tilfælde en fornuftig mand.
Det synes jeg egentlig også han er på det her område.
Lige med hensyn til debatten omkring 30 pct. og 15.000 kr. vil jeg bare klargøre, at det er tal, som Konkurrencestyrelsen har offentliggjort.
Og jeg er godt klar over, at pengene ikke bliver væk, men jeg tror kun, det er få familier, der egentlig synes, at det var fint at betale 15.000 kr. mere for varerne for på den måde at skabe beskæftigelse.
Det tror jeg nok er problematisk.
Og jeg går ud fra, at hr. Ole M. Nielsen er enig i, at det bør ikke ske.
Rikke Hvilshøj (V), 2002-04-11:
Nu er der flere, der har rejst spørgsmålet om fængselsstraffe i kartelsager, og nu bliver mit spørgsmål så rettet til hr. Ole M. Nielsen.
Sagen er jo den, at de helt store kartelsager ender som EU-sager og bliver behandlet i EU, og der kan man ikke blive idømt fængselsstraf.
Det er et af argumenterne blandt flere, som Venstre har, for ikke at indføre fængselsstraffe herhjemme, for det ville betyde, at i de mindre sager ville man kunne risikere fængselsstraf, mens de store ville gå fri for fængselsstraf.
Det synes vi ikke at der er nogen logik i, og jeg kunne godt tænke mig at høre, hvordan hr. Ole M. Nielsen ville forholde sig til den situation, at de små får fængselsstraf, mens de store ville »slippe« med bøde.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-04-11:
Dette lovforslag indeholder en række forskellige elementer, hvor nogle er fornuftige, men helt utilstrækkelige, og andre skadelige eller i hvert fald inderlig overflødige.
Konkurrencerådets forbedrede mulighed for at udtale sig om offentlige konkurrencebetingelser er et eksempel på det sidste.
Forslaget er endnu et eksempel på, at når det drejer sig om at skabe gode betingelser for yderligere udlicitering og privatisering, hvor private virksomheder kan komme til at tjene flere penge, så sætter regeringen gerne mere gang i den bureaukratiske mølle og centraliserer beslutningsprocessen. Sandheden er selvfølgelig, at der kan være gode grunde til, at en bedømmelse af en konkurrencebegrænsnings nødvendighed kan falde forskelligt ud fra kommune til kommune, og at det derfor er overflødigt bureaukrati at gennemføre denne her centralisering.
Det får kun mening, hvis regeringen har tænkt sig at bruge den her manøvre til at lægge yderligere pres på kommunerne for at få dem til at udlicitere flere områder, end de allerede har gjort i dag.
Og den slags medvirker vi i Enhedslisten ikke til.
Ellers indeholder forslaget primært bagatelagtige forbedringer, men de er fuldstændig utilstrækkelige.
Enhedslisten stemte også i maj år 2000 mod de ændringer i konkurrenceloven, som dengang blev vedtaget.
Vi mener stadig, at der er et akut behov for at stramme fusionsreglerne både ved at sænke omsætningsgrænsen til f.eks. 500 mio. kr., indføre en markedsandelsgrænse og gøre det muligt at inddrage andre elementer end konkurrencehensyn.
Det kunne f.eks. være hensyn, som stoppede fusioner, der ødelægger udviklingen på landet, som vi har set det med opkøbene af de små mejerier og slagterier; det kunne være hensyn til beskæftigelse, til forskning eller til udvikling.
Men det var der ikke nogen tilslutning til i maj år
Den daværende SR-regering valgte dengang at indgå
et forlig med de borgerlige partier, og resultaterne er også blevet derefter.
Enhedslisten er positiv over for den del af forslaget, der handler om at hæve bødesatserne, og mener, at det kunne være rimeligt i lighed med Forbrugerrådets høringssvar at gennemføre en yderligere forhøjelse. Vi er også lidt overraskede over, at lov og orden-partierne ikke i forhold til disse ofte meget omfattende økonomiske forbrydelser ikke overvejer at indføre fængselsstraf.
Sandsynligheden for, at fængselsstraf virker forebyggende, er formodentlig langt større over for forbrydere af denne her kaliber end over for så mange andre typer af forbrydere.
De øvrige elementer i forslaget er Enhedslisten positiv over for, så vi vil overveje at stille nogle ændringsforslag, som gør, at vi kan ende med at stemme for forslaget.
Colette L. Brix (DF), 2002-04-11:
Jeg forstår godt hr. Frode Sørensens spørgsmål.
Ordføreren i dag i Dansk Folkeparti på det her område hedder Colette Brix, og jeg kan svare for, hvad Colette Brix mener.
Der står ikke noget om frihedsberøvelse i det her forslag, så det vil jeg ikke komme nærmere ind på.
Lad os først se, hvordan de bøder, der er nævnt, og forsøget på at komme op på europæiske bøder, virker.
Det er jo sådan inde i Folketinget, at hvis der er noget, der ikke virker, så plejer vi jo da at finde ud af at lave det om.
Så lad os nu lige starte et sted.
Det her er ikke så ringe endda.
Frode Sørensen (S), 2002-04-11:
Jamen jeg er fuldt ud klar over, at Forbrugerombudsmanden ikke er medlem af Fondsrådet.
Men mit spørgsmål gik altså i retning af: Hvorfor nægte at optage en sag på Fondsrådets dagsorden?
For det er selvfølgelig en sag, der ligger inden for Fondsrådets arbejds- og opgaveområde; det er jo ikke noget, der ligger uden for.
Jeg har lidt svært ved at se, hvad Fondsrådet skulle have ud af at nægte, at den blev optaget.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-11:
Man skal jo også huske på, at nu får forbrugerrepræsentanter plads i Fondsrådet, og de har selvfølgelig også mulighed for som medlemmer af Fondsrådet at bede om at få sager på dagsordenen.
Så de vil selvfølgelig da lytte til Forbrugerombudsmanden, går jeg ud fra.
Og finder de Forbrugerombudsmandens forslag rimelige, vil de jo qua medlemskabet i Fondsrådet kunne forlange de pågældende sager på dagsordenen.
Men jeg synes ikke, det er logisk, at man kan forlange at få en sag på dagsordenen i et råd, som man ikke selv er medlem af.
Forbrugerombudsmandens rolle i forhold til Fondsrådet er at medvirke i de specifikke sager, som er nævnt i lovforslaget, hvor han skal være med til at udtale sig.
Derfor synes jeg faktisk, at tingene hænger meget godt sammen, som de er, og jeg tror, det kommer til at fungere rimeligt.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Traditionen tro er der vel anledning til at indlede en ordførertale med at kritisere, at materialerne kommer meget sent over.
Men mit gode hjerte løb af med mig, så jeg nøjedes med at kritisere det og så alligevel gennemføre førstebehandlingen, for ellers ender det med, at formanden siger, vi bare kan forlænge mødeperioden.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at jeg enig i, at det har været problematisk, at der har været to myndigheder med overlappende kompetencer.
Det problem er jo helt åbenlyst. Til gengæld er det et problem, synes jeg, at regeringen har valgt den forkerte løsning ved at svække Forbrugerombudsmandens status og styrke Fondsrådet, for de erfaringer, som vi på baggrund af de debatter, vi har haft her om den finansielle sektor gennem de senere år, på baggrund af de sager, der har været i offentligheden, er, at vi må sige, at den finansielle sektor jo ikke er kendt for at være den mest forbrugervenlige - altså hvad angår åbenhed. Derfor er der altså behov for, at nogle udefra er med til at sikre, at der bliver lavet nogle ordentlige god skik-regler.
Og dermed mener jeg, at Forbrugerombudsmanden skulle have spillet en lang stærkere rolle.
Omvendt vil jeg også gerne medgive efter det, jeg har nået at læse af høringssvarene og notatet og dermed set de ændringer, der er sket, at ministeriet har lyttet konstruktivt til en del af høringssvarene.
Der skal selvfølgelig også kvitteres for, at lovforslaget har undergået en forbedring i forhold til udgangspunktet.
Derfor vil vi med den kritiske indgangsvinkel, vi har til, at Forbrugerombudsmandens rolle bliver svækket, alligevel gå konstruktivt, men kritisk ind i udvalgsarbejdet for at sikre, at vi får en bedre forbrugerbeskyttelse, for det helt afgørende er, at der alt anden lige er et ulige forhold mellem den finansielle sektor og forbrugeren, og der mener vi, det er meget vigtigt, at forbrugerbeskyttelsen kommer i højsædet.
Om de andre dele af lovforslaget, som jo primært går på insiderregisteret, har vi ikke nogle umiddelbare indvendinger; det ser meget fornuftigt ud.
Men som sagt vil vi under udvalgsarbejdet gå meget kritisk igennem de dele, der har med forbrugerbeskyttelsen og Forbrugerombudsmandens status at gøre, for at se, om vi undervejs kan sikre, at vi får rettet op på de svagheder, vi mener der ligger i forslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-11:
Det var kun Enhedslisten, der ikke kunne støtte forslaget; det må vi så leve med i regeringen.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-11:
Også Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig den proces, vi er i gang med med hensyn til at få samlet lovgivningen for den finansielle sektor.
Det kunne jo have noget at gøre med, at vi får høringssvarene for sent fremsendt.
Jeg vil da gerne sige, at det jo ikke er noget, der er opstået under den nuværende regering; det fandt - i sandhedens interesse - også sted under den tidligere regering.
Vi mener, det er en række fornuftige tiltag, der er heri.
Der er lige en enkelt ting, nemlig det her med skibskreditobligationerne, der nu skal have første prioritet, og det skulle så give billigere finansiering til skibene.
Det er da muligt, men jeg har nu lært, at der er ingen, der kan få noget, uden at nogle andre skal afgive noget.
Det kan jo være, at den efterfølgende finansiering bliver dyrere.
Jeg er ikke klar over, hvordan den efterfølgende finansiering er; det er bare sådan en enkelt kommentar.
Vi kan tilslutte os lovforslaget her.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-04-11:
Økonomi- og erhvervsministeren proklamerede, da ministeren tiltrådte som minister, at ministeren ville være erhvervslivets minister, og det har ministeren så efter bedste evne forsøgt at leve op til.
I forbindelse med finansloven skete der omfattende nedskæringer i Forbrugerrådets bevilling, og det er nu fulgt op med fyringer i Forbrugerstyrelsen.
Hårdest går det ud over den del af Forbrugerstyrelsen, som varetager Forbrugerklagenævnet og Forbrugerombudsmanden.
Her skæres ned fra 30 til 17 fuldtidsstillinger i år.
Ministeren har ikke lyst til at diskutere de manglende ressourcer, fremgår det af Jyllands-Posten fra i går, men jeg kan heroppefra love, at det bliver ministeren ikke fri for.
Det lovforslag, som vi behandler her i dag, er bestemt mindre slemt end det forslag, ministeren oprindelig havde sendt til høring, hvor forbrugerne stort set blev overladt til den finansielle sektors forgodtbefindende. Alligevel ville vi føle os betydelig mere trygge ved, at kompetencen til at fastsætte regler om god skik for den finansielle sektor blev lagt entydigt hos Forbrugerombudsmanden.
Bekymringen for konsekvenserne af ministerens forslag bliver ikke mindre, når vi ser den åbenlyse tilfredshed, som Finansrådet og Forsikring & Pension giver udtryk for ved udsigten til at slippe af med Forbrugerombudsmanden på deres områder.
De seneste år har bragt en række sager frem, hvor det har været nødvendigt for Forbrugerombudsmanden at lave indberetninger, føre retssager m.v. mod den finansielle sektor.
Desværre har den finansielle sektors manglende lyst til at se behovet for forbedringer og tilsvarende manglende samarbejdsvilje vist, at markedsføringslovens nuværende sanktionsmuligheder simpelt hen ikke slår til.
Det skal ses i sammenhæng med, at mange finansielle ydelser er nødvendige ydelser, som man ikke bare kan fravælge, både når det drejer sig om bank, forsikring og realkredit.
Også i behandlingen af klagesager sker der forringelser
for forbrugerne gennem vedtagelsen af det her lovforslag.
Her har Forbrugerombudsmanden behandlet en række klager, og så vidt jeg kan se, forsvinder den mulighed nu.
Heller ikke alle dele af erhvervslivet er lige så glade for den her ændring som storkapitalen repræsenteret ved Finansrådet.
Håndværksrådet har f.eks. meget klart gjort rede for sin bekymring i forbindelse med det her lovforslag.
Desværre tyder meget på, at når ministeren skal vælge mellem at varetage de små og mellemstore virksomheders interesser og så bankkapitalens, foretrækker han desværre det sidste.
Der er altså behov for en egentlig reform, som for alvor kan sikre forbrugernes interesser.
Derfor er det da også helt uacceptabelt, at den her ændring gennemføres, uden at der har været sikret rimelig høringsfrist for organisationerne. Enhedslisten medvirker meget gerne i et grundigt udvalgsarbejde, hvis det kan føre til en reel forbedring for forbrugerne, men i forhold til forslaget, som det ligger nu, er vi negative.