runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Marie Meldgaard (S), 2001-10-11:
Da Socialdemokratiets ordfører ikke kan være til stede i salen for øjeblikket, skal jeg på fru Sandy Brincks vegne fremføre følgende: For Socialdemokratiet er det vigtigt, at kvaliteten på de danske sygehuse er i top.
Behandlingskvalitet handler om patientsikkerhed, faglighed, ernæringsrigtig kost, hygiejne, omsorg og det, at man ved fejl har en let og fair adgang til et klagesystem.
Sundhedspolitik drejer sig om andet og mere end kvantitet, her tænker jeg på ventetider og antallet af operationer.
Det handler i høj grad også om kvalitet, og her er patientens sikkerhed central.
Regeringens lovforslag handler om at give bioanalytikere en autorisation.
Autorisationsordninger er skabt for at øge patientsikkerheden ved på flere punkter at have anderledes hånd i hanke med fagligheden for den enkelte faggruppe.
For det første opstiller en autorisation nogle klare uddannelsesmæssige krav.
Autorisationsordninger laves typisk over for faggrupper, hvis virke indebærer en vis fare for patienterne, herunder at faggruppen har selvstændig patientkontakt, som har afgørende betydning for behandling af patienten, i det her tilfælde for bioanalytikere, der i diagnosticeringsfasen spiller en afgørende rolle for patientens videre behandling.
Så Socialdemokratiet kan på den baggrund støtte forslaget, som sundhedsministeren her har fremlagt, idet vi anser det for en uproblematisk foranstaltning, som kun kan have positiv virkning for patienterne.
Jeg skal også på vegne af CD meddele, at de støtter forslaget ligesom Socialdemokratiet.
Frode Sørensen (S), 2001-10-11:
Nu skal man jo sørge for, at ansvaret er det sted, hvor ansvaret skal være, nemlig hos ledelserne af pensionskasserne, og jeg går ud fra, at det er ledelserne af pensionskasserne, der gør sig disse overvejelser.
Mariann Fischer Boel (V), 2001-10-11:
Ministeren siger, at det ikke gør forslaget mindre interessant.
Nej, det må man vel konkludere med den besvarelse, vi har fået fra ministeren.
Frode Sørensen (S), 2001-10-11:
Det pågældende spørgsmål har vi udarbejdet i samarbejde med økonomiministeren, hvor vi er i en situation, hvor en nedsættelse af opgørelsesrenten vil stille større krav til de hensættelser, der skal være.
Men jeg føler ikke på nogen som helst måde, at det gør det forslag, vi behandler for øjeblikket, mindre interessant og mindre vigtigt, at vi går ind og ser på livsforsikringsselskabernes muligheder for at medregne den skatteværdi, som disse kurstab har medført.
Det er selvfølgelig altid svært at spå om fremtiden i forbindelse med det her, og vi har jo ikke nogen præcise opgørelser over, hvordan de livsforsikringsselskaber, der har haft en rød lampe, egentlig ser ud for øjeblikket.
Men vi har en tiltro til, at det forslag, som vi forhåbentlig nu vedtager med et stort flertal, vil være med til at sikre, at vi har fået afbødet de storme, som de har været udsat for.
Mariann Fischer Boel (V), 2001-10-11:
Vi har her til morgen fået et svar på et spørgsmål, der er stillet mellem anden- og tredjebehandlingen af forslaget.
Ministeren konkluderer, at en nedsættelse af opgørelsesrenten betyder en forøgelse af hensættelserne, hvilket igen betyder en forøgelse af det solvenskrav, der stilles til selskaberne, og dermed en yderligere risiko for, at de ikke kan opfylde forpligtelserne over for pensionsopsparerne og derfor skal tages under administration.
Jeg vil godt høre, hvilke overvejelser man i ministeriet
har gjort sig i forbindelse med den her besvarelse, om det betyder, at aktualiteten af L 6 er blevet større, eller om man har vurderet den eventuelle likviditetsbelastning for ministeriet i forbindelse med eventuelle udbetalinger af den udskudte skat, som man ifølge det her forslag har til gode.
René Skau Björnsson (S), 2001-10-11:
Det her noget teknisk prægede forslag indebærer en række tilpasninger af pensionsbeskatningsloven, som har til formål at øge mobiliteten for pensionsopsparere.
Tilpasningerne imødekommer ønsker fra branchen, som har oplevet visse problemer med de nuværende regler.
Det vil komme pensionskassemedlemmerne til gode.
Skal jeg nævne nogle af ændringerne i forhold til den gældende ordning, så kunne det være, at det bærende element er koordineringen mellem skatteloven og forsikringsloven, som hidtil har manglet.
Det bliver med forslaget muligt at overføre en pensionsordning fra en pensionskasse til et forsikringsselskab, uden at der pålægges overførslen en afgift, og derudover følger visse privilegier med, hvis man overflytter en ordning. Der er mange flere detaljer i forslaget, som jeg ikke skal underholde mere med.
De fremgår af bemærkningerne til forslaget.
Jeg skal bare bekræfte, at Socialdemokratiet naturligvis kan bakke op om forslaget, der gavner pensionskassemedlemmerne og sikrer en bedre service og fleksibilitet.
Justeringerne er berettigede og lukker nogle huller i den nuværende lovgivning.
Derfor støtter vi forslaget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2001-10-11:
Da Socialdemokratiets ordfører heller ikke kan være til stede ved behandlingen af det her lovforslag, skal jeg fremføre følgende: Lovforslaget her er jo i realiteten identisk med det lovforslag, vi netop har behandlet, dog med den forskel, at det drejer sig om autorisation som radiograf, som i tillæg hertil også forestår administrationen af stråledosis ved behandling.
Også her skal jeg på vegne af CD meddele, at de også kan støtte forslaget.
John Vinther (KF), 2001-10-11:
Først til hr. Lars Kramer Mikkelsen
: Set i lyset af, at vi lige i fællesskab har forladt et åbent samråd - det må jeg i virkeligheden godt referere fra, når det nu engang var åbent - så er det jo i virkeligheden en underlig argumentation.
For nu har vi igennem de sidste 14 dages tid fået afdækket, at vi her i landet har modtaget folk, der har begået krigsforbrydelser, har begået folkedrab eller i hvert fald er under mistanke for det.
Pågældende, bevares, har ikke fået asyl, men er her jo så på det, der nu i folkemunde hedder et tålt ophold.
Jeg synes, at den fase, vi har været igennem med mediernes beskrivelse, jo meget godt illustrerer, at regeringspartierne, hvis man overhovedet har vidst det, i hvert fald ikke har meddelt det videre til Folketinget.
Så jeg synes, det er en lidt underlig argumentation.
Til hr. Knud Erik Hansen: Ja, hvis der ikke er en smertegrænse, hvorfor er det så således, at der allerede i dag er kommuner, der friholdes, når der skal fordeles flygtninge?
Det er naturligvis, fordi de pågældende kommuner har nået smertegrænsen.
Tove Fergo (V), 2001-10-11:
Der er efter Venstres opfattelse givet nogle vældig gode begrundelser for, at radiografer skal autoriseres.
Kortere indlæggelsesforløb og ambulante behandlinger påvirker tilrettelæggelsen af arbejdet på de billeddiagnostiske afdelinger, og det stiller store krav til radiografers selvstændighed og til deres omstillingsevne.
Så kræver indførelse af ny teknologi og et stigende antal af billeddiagnostiske undersøgelser og behandlinger bredere kvalifikationer og igen omstillingsevne hos radiografer.
De skal ofte arbejde selvstændigt og træffe beslutninger, der har væsentlig betydning for diagnosticeringen og behandlingen af patienterne, bl.a. det, som fru Anne-Marie Meldgaard jo nævnte, administrationen af stråledoser og også af optagelsesteknik.
Den teknologiske udvikling betyder, at radiografens arbejde stadig bliver mere kompliceret. F.eks. betyder en stadig mere udbredt benyttelse og udvikling inden for telemedicinen større selvstændighed for radiograferne.
Og da det er vigtigt for Venstre, som vi også sagde før, at sikre patienterne en så god og kvalificeret behandling som muligt, vil Venstre meget gerne støtte dette forslag.
Vi har dog lige et par enkelte spørgsmål.
Det er sådan i øjeblikket, at sygeplejersker har mulighed for at foretage røntgenfotografering.
Det kan jo være nyttigt at smidiggøre arbejdet, og da vi bestemt ikke ønsker at få flere barrierer inden for vores sundhedsvæsen, vil jeg godt spørge, om de bemærkninger i høringssvarene om retten til at udøve virksomhed som radiograf netop er for at sikre, at sådan nogle som sygeplejersker fortsat vil kunne foretage røntgenfotografering på afdelingerne.
Men vi kan som sagt støtte forslaget, og det gør vi meget gerne.
Lene Garsdal (SF), 2001-10-11:
Jeg vil også her henvise til de generelle bemærkninger, som SF havde til det forrige forslag.
Den rivende udvikling, som jeg nævnede, gælder jo i høj grad også området med billeddiagnostik, hvor radiograferne i praksis træffer en række selvstændige beslutninger, som har stor betydning for patienterne.
Det gælder f.eks. ved valg af optageteknik, ved administration af stråledosis, ved det udvalg af billeder til beskrivelse, som de fremsender, og også ved de strålehygiejniske foranstaltninger, som de er ansvarlige for.
Så også her finder vi det vigtigt, at Sundhedsstyrelsen har mulighed for at inddrage autorisationen, hvis hvervet - meget sjældent formentligt - ikke udføres samvittighedsfuldt f.eks. ved misbrug, sygdom eller grov forsømmelighed.
Vi finder, at lovforslaget giver patienterne en høj grad af sikkerhed for at få en professionel behandling, som de kan være trygge ved, og derfor vil vi også støtte dette forslag og ligesom sidst meddele fra Enhedslisten, at de også støtter forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2001-10-11:
Lovforslaget er en genfremsættelse fra tidligere, men det behøver det jo ikke at blive ringere af.
Via dette forslag ønsker man at udvikle nye veje til at forbedre kvaliteten og effektiviteten af serviceydelser i kommunerne.
Man ønsker tilladelse til at udnytte de muligheder, der ligger i samspillet mellem den private og den offentlige sektor.
Lovforslaget vil kunne medføre større indflydelse for ældre medborgere og selvbestemmelse på den pleje, som de er blevet visiteret til.
Der er stor tilfredshed med hjemmeplejen langt de fleste steder rundtomkring i landet.
Men når de ældre får større valgfrihed vedrørende hjælpen, kan det være med til at mindske den følelse af klientgørelse og afmagt, som mange føler i dag, og de vil i mindre grad føle sig som brikker, der skal passes ind i budgetrammer eller arbejdsskemaer, og som social- og sundhedsmyndigheder kan flytte rundt på efter forgodtbefindende. I Kristeligt Folkeparti er vi enige i, at frit valg ikke er noget mantra, der løser alle problemer; naturligvis er det ikke det.
Men via forslaget her giver vi blot kommunerne lov til at indgå aftaler med privatansatte hjemmesygeplejersker ved siden af de kommunalt ansatte sygeplejersker, og det kan jo i hvert fald ikke på nogen måde gøre det ringere for de ældre.
De ældre er mennesker, der fortjener en langt mere respektfuld behandling end den, vi p.t. tilbyder dem mange steder.
Det er mennesker, der skal tages alvorligt, og hvis følelser, meninger og værdier skal tages seriøst.
De skal selv tages med på råd, og de skal også selv kunne vælge.
Kommunen skal naturligvis indgå aftalen, og kommunen har ansvaret.
Og kommunen skal føre tilsyn med, at borgerne får den service, de har krav på i den forbindelse.
Så det er klart, at gennemførelsen af det her forslag må forudsætte et serviceniveau, der er mindst det samme som i en kommunal hjemmesygeplejerskeordning. Dette indebærer bl.a., at de kommunale hjælpemidler skal stå til disposition for de patienter, de privatansatte hjemmesygeplejersker behandler, på samme måde som hvis sygeplejerskerne havde været kommunalt ansat på den måde, de er i dag.
Den foreslåede ordning vil yderligere medføre en adskillelse mellem den, der udfører jobbet, og den, der er kontrolinstans, og det er vi absolut positive over for.
Som forslaget ligger her, kan Kristeligt Folkeparti altså gå ind for det.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-10-11:
Eftersom dette forslag er en uændret genfremsættelse af et forslag, som Det Radikale Venstre tidligere har stemt imod, vil vi selvfølgelig også stemme imod denne gang.
Som sagt: Det Radikale Venstre stemmer imod.
Birthe Skaarup (DF), 2001-10-11:
Jeg skal fra Dansk Folkepartis side udtrykke en positiv holdning over for det foreliggende forslag.
Vi har ikke noget imod i vores parti, at man skaber mulighed for at benytte privatansatte sygeplejersker, at man prøver nogle nye tiltag og afprøver, om privatansatte kan løfte opgaverne i forbindelse med de behov for serviceydelser, som kommunerne står for at skulle løse.
Men én ting kræver vi, og det er, at kvaliteten og effektiviteten skal være det samme.
Vi vil under ingen omstændigheder være med til at svække den eksisterende hjemmesygeplejerskeordning over for borgerne; men vi tror dog, at personalet i private ordninger er ansvarlige mennesker, der kan løse omsorgs- og plejeopgaver på et kvalificeret niveau.
Altså: Der skal udstikkes nogle klare retningslinjer for, hvorledes opgaverne skal løses på et højt kvalificeret niveau.
Vi har jo allerede private vikarbureauer for sygeplejersker, så en lignende ordning, hvor en kommunalbestyrelse kan inddrage privatansatte hjemmesygeplejersker, er for os at se uproblematisk, blot man - som jeg tidligere har pointeret - forholder sig til kvaliteten og forholder sig til plejen, og økonomien svarer til, hvad kommunalbestyrelsen anser for det nødvendige, for at opgaven kan løses forsvarligt.
Jeg vil også godt sige, at selv om der er nogle, der siger, at borgerne ikke kræver det: Jamen hvem har spurgt borgerne?
Anni Svanholt (SF), 2001-10-11:
Vi afviser forslaget.
I SF mener vi grundlæggende, at forebyggelse, behandling og pleje er en offentlig opgave, og hvis det offentlige ikke er gode nok til det, må de blive det.
Vi skal selvfølgelig have en ordentlig kvalitet i hjemmeplejen, men den basale omsorg for borgere skal sikres og skal ikke styres og udføres af private firmaer, hvis hovedformål er at tjene penge.
Hvis private firmaer skal kunne tjene penge på f.eks. hjemmesygepleje, er det enten, fordi servicen bliver ringere, eller fordi personalet bliver presset voldsomt med risiko for nedslidning og sygdom.
Rent praktisk vil forslaget have mange dårlige konsekvenser.
Det vil betyde, at kommunerne vil få endnu sværere ved at rekruttere de sygeplejersker, som allerede i dag er en mangelvare.
De personer, der er ansvarlige for behandling og pleje, skal være direkte forpligtet over for kommunen.
Det giver borgerne den største retssikkerhed.
Det giver endvidere de største muligheder for tværfagligt samarbejde og koordination i forbindelse med sygehusophold.
Den udvikling, dette forslag lægger op til, tager vi i SF afstand fra.
Hvis kommunerne bliver tømt for fagligt personale, bliver det private selskaber, der i fremtiden sætter dagsordenen og prisen, og hvis hovedparten af de kommunale opgaver udliciteres, udhules og afvikles det kommunale selvstyre.
fra Venstres side, fordi man vil privatisere for enhver pris, så vi afviser det.
Henriette Kjær (KF), 2001-10-11:
Kommunerne gør en stor indsats i disse år for at finde de bedste løsninger til deres borgere.
Der er heldigvis blevet sat fokus på kvaliteten af de ydelser, det offentlige tilbyder skatteyderne, og mange kommuner tager debatten som en udfordring og forsøger at gå nye veje.
Vi ved alle, at der langt ind i Socialdemokratiet er et ønske om at give kommunerne et frit valg til at kunne finde den løsning, de selv finder rigtigst.
Vi ved, at den socialdemokratiske borgmester Anker Boye har kritiseret regeringen for at gøre livet unødvendig besværligt for kommunerne, når det gælder udlicitering af hjemmesygeplejen.
Det siger noget om, at de mennesker, der sidder med de praktiske opgaver, ikke har den berøringsangst over for private løsninger, som regeringen er ramt af herinde.
I Det Konservative Folkeparti vil vi gerne give kommunerne mulighed for at gøre det godt for de grupper, de skal servicere.
Vi vil i hvert fald ikke blokere for en mere smidig og tidssvarende lovgivning, og derfor fremsætter vi nu igen dette lovforslag sammen med Venstre.
Vi har også før fremsat beslutningsforslag, der gik i samme retning, og argumentet er stadig det samme: Vi gør det, fordi vi mener, at hvis man tillader en udlicitering af hjemmesygeplejerskeordningen, viser erfaringerne fra andre lande, at politikerne faktisk får meget bedre føling med, hvilke behov de ældre har.
Når en kommune beslutter sig for at udlicitere et område, gennemgår man jo netop hele området for at se, om man selv udfører opgaven bedst muligt.
Noget af det helt afgørende for de grupper, der har behov for hjemmesygepleje, er, at der ikke hele tiden kommer en ny person og ser til dem.
Det skaber tryghed, at det i videst muligt omfang er den samme person, der kommer i ens hjem, og erfaringerne fra andre lande viser, at der er mindre gennemtræk af personale i den private del af hjemmesygeplejen
end i den offentlige
Det er derfor sørgeligt, at regeringen lukker øjnene for denne mulighed for at gøre det bedre for borgerne.
Det vigtigste for os er, at borgerne, i dette tilfælde de ældre og handicappede, får et godt og sammenhængende tilbud.
Kommunerne må så selv finde ud af, hvordan de vil løse den opgave, men det kræver også, at de har nogle ordentlige redskaber til rådighed, og det vil de få med denne lovændring.
I Det Konservative Folkeparti tror vi fuldt ud på, at kommunerne er i stand til at varetage opgaven og selv finde ud af, om det er en privat eller offentlig ordning, der sikrer borgerne den bedste pleje.
Der er faktisk ikke nogen gode og håndfaste argumenter, så man må bare sige, at det er sørgeligt, vi ikke kan komme igennem med denne lille, fornuftige ændring.
Ester Larsen (V), 2001-10-11:
Når fru Meldgaard understreger, at flere kommuner overtræder lovgivningen, kunne det så ikke give Socialdemokratiet anledning til at filosofere over, hvorfor der er et behov for at overtræde lovgivningen?
Det kunne jo være, at der var nogle kommuner, som havde behov for at skabe en sammenhæng i deres ydelser, for det er jo i de situationer, hvor man har udliciteret hjemmeplejen, man har det meget store behov for, at hjemmesygeplejerskerne er organiseret i den samme organisation.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2001-10-11:
Dette forslag er det første i rækken af bevidstløse genfremsættelser af VK-forslag på sundhedsområdet, som vi endnu en gang skal bruge tid på her i Folketinget.
Det er fjerde gang, vi behandler forslaget om at privatisere hjemmesygeplejen, og i Socialdemokratiet har vi svært ved at se, at der er kommet noget nyt frem i sagen, der gør, at der er behov for en lovændring.
Det eneste nye er vel, at det er blevet synliggjort, at flere og flere kommuner overtræder den nuværende lovgivning.
Om det er af økonomiske eller politiske årsager, skal jeg lade være usagt.
For Socialdemokratiet har det været vigtigt at konstatere, at det ikke er et ønske fra borgerne om og interesse for at privatisere hjemmesygeplejersken, der er drivkraften her.
De er meget tilfredse, og der er ikke synlige tegn på, at der har været klager på området med hensyn til ansættelse af hjemmesygeplejersker i det kommunale regi.
I øvrigt vil jeg kun tilslutte mig sundhedsministerens tale og sige, at for Socialdemokratiet er det her et kerneområde i sundhedssystemet, og at det er vigtigt for os, at der bliver skabt tryghed hos patienterne.
Det mener vi ikke vil ske ved udlicitering af hjemmesygeplejeordningen, så Socialdemokratiet kan ikke støtte forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2001-10-11:
Jeg kan ligesom i forbindelse med det tidligere forslag sige, at samfundet i dag jo stiller store krav til det professionelle sundhedspersonale, og de kortere indlæggelsesforløb og ambulante behandlinger påvirker naturligvis også i høj grad arbejdet på de billeddiagnostiske afdelinger.
Ny teknologi og et stigende antal nye undersøgelses- og behandlingsmuligheder stiller stigende krav til radiografernes kvalifikationer og omstillingsevne, og idet radiograferne både skal diagnosticere, de skal beherske optagelsesteknik, og de skal foretage administration af stråledosis m.v.,
så er radiografuddannelsen i forbindelse med reformen af sundhedsuddannelserne generelt blevet
forbedret og varer nu 3½ år imod tidligere 3 år.
Og man vil kunne få meddelt autorisation som radiograf, hvis man har taget denne uddannelse eller man har en ældre uddannelse på området.
Det skulle være en tryghedsskabende faktor for patienterne, idet kun den, der har autorisation som radiograf, må betegne sig som sådan.
Det er ikke hensigten med forslaget også at beskytte virksomhedsområdet, idet det ikke er fundet nødvendigt af hensyn til patientsikkerheden, og også ved dette forslag er der flere af de høringsberettigede, der har svaret, at de ønsker, at der i loven bør skrives ind, at radiografer skal have eneret til dette virksomhedsområde.
Så vi er enige i den formulering, der er i lovforslaget på det her punkt.
Yderligere er der i forslaget bestemmelser om tilsyn, journalskrivning, afgivelse af oplysninger, osv.
Jeg kan sige, at Kristeligt Folkeparti er positiv over for forslaget og ser frem til et godt og positivt arbejde omkring forslaget i udvalget.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-10-11:
Ligesom det foregående forslag er dette lovforslag et bidrag til at præcisere og kvalificere en stillingsbetegnelse inden for sundhedspersonalet gennem en autorisationsordning.
Gennem autorisationsordningerne får de forskellige grupper af sundhedspersonale den anerkendelse af deres faglighed, som de fortjener.
Til gengæld skal fagligheden også være til stede, og det garanterer autorisationsordningen.
Vi er desuden meget glade for det kvalitetsmæssige løft, uddannelserne får ved samme lejlighed, for et veluddannet og motiveret personale er en forudsætning for et velfungerende sundhedsvæsen.
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2001-10-11:
Igen et forslag om autorisation og denne gang af radiografer.
Ligesom det foregående forslag er der tale om patientsikkerheden, således at befolkningen kan skelne mellem personer, der har gennemgået en uddannelse og kan fremlægge bevis herfor, og dem, som blot benytter titlen.
Også dette forslag handler om, at personalet skal følge med i omstillingen af den sundhedsfaglige udvikling i samfundet, hvor kortere indlæggelsesforløb mere og mere påvirker radiografernes beherskelse af faglig indsigt, hvor digital billeddiagnostik, som er indført i sygehusvæsenet, sammen med interventionsradiologi på flere områder nu har afløst kirurgiske indgreb.
Men også, hvor radiografer står over for at skulle beregne stråledosis og vælge det præcise billedmateriale, som skal indgå som en del af en sygehusbehandling, er det nødvendigt, at vi får netop en stor faglig kompetence, som bliver bekræftet med en autorisation.
Telemedicin, som er fremtiden, som man nogle steder er begyndt på her i landet, gør også, at radiograferne ret selvstændigt kan gå ind og arbejde på det område.
Det er udmærket, som der står i § 4, stk. 2, at såfremt en radiografuddannelse, som er erhvervet i udlandet, ikke er på linje med den danske, kan Sundhedsstyrelsen fastsætte begrænsninger i autorisationen, både tid og sted, hvor erhvervsevnen efterfølgende bliver afprøvet.
Det er ligesom i det foregående forslag muligt at fratage autorisation, såfremt der er helbredsmæssige problemer.
Vi er positive over for forslaget.
Vi har her til morgen fået høringssvarene, og der er et enkelt, som jeg godt vil have lidt udredning af.
Det er fra Nævnet for Etnisk Ligestilling, der under § 6, der handler om fratagelse af autorisation, stiller et spørgsmål, fordi de mener, at bestemmelsen er formuleret således, at Sundhedsstyrelsen har relativt vid adgang til at fratage denne autorisation, og lovforarbejderne beskriver ikke nærmere de tilfælde, hvor fratagelsen kan komme på tale.
Yderligere skriver de, at man eksempelvis kan forestille sig, at en fratagelse i eget land er begrundet i politisk chikane.
Jeg vil godt have, såfremt sundhedsministeren kan begrunde denne ængstelse i Nævnet for Etnisk Ligestilling, at vi hører denne begrundelse i dag, eller også kan det måske komme frem under det videre udvalgsarbejde.