Johs. Poulsen (RV), 2006-04-05:
Tak for det.
Hvis formanden nu stiller det op som målsætning, ved jeg ikke, om jeg kan leve op til det.
Men under alle omstændigheder er det sådan, at vi i hvert fald i den radikale gruppe har det lidt sådan, at når man fra regeringens side lægger op til, at man nu vil ensrette og standardisere kommunernes måde at løse bestemte opgaver på, så spænder vi normalt hanen på vores imaginære revolver og tænker, at det her nok er endnu et udslag af, at der skal være centralstyring.
Når vi alligevel, efter at have sat os grundigt ind i det her forslag, er relativt positive over for at diskutere det her forslag med det indhold, der ligger her, selv om man jo hele tiden skal være skeptisk over for det afsæt, så hænger det naturligvis sammen med det, som flere ordførere også har været inde på med lidt forskellig vægtning og lidt forskelligt ordvalg, nemlig at man ikke skal have beskæftiget sig frygtelig længe med det her område, altså miljøarbejdet i primærkommunerne, før man godt ved, at der er meget stor forskel på kvaliteten af det arbejde, som udføres de forskellige steder.
Kigger man bagud gennem en årrække, er det givet sådan, at der vil kunne findes eksempler på, at kvaliteten bestemt ikke har været tilfredsstillende i det arbejde, som har skullet udføres.
Det giver jo også afsæt for, at det er relevant at diskutere, om man så kan lave nogle redskaber, så man i højere grad vil være i stand til at lave et stykke arbejde af høj kvalitet.
Og når afsættet så samtidig er, at vi er i en situation, hvor man fra den 1. januar 2007 får en langt større opgaveportefølje og dermed også får en langt større opgavebyrde på sine skuldre i kommunerne, så er der måske endnu mere grund til at sikre sig, at man i hvert fald har redskaberne til at sikre kvalitet i sit arbejde.
Der lagde jeg jo mærke til, hvad den konservative ordfører sagde, nemlig at der nu er skabt 98 nye, store, robuste kommuner, og når man så iagttager, at det jo altså ikke er tilfældet, så er der så meget desto mere grund til på trods af den principielle skepsis at vurdere, om det ikke er klogt at indføre redskaber af den her karakter.
For der er jo ikke skabt 98 nye, store, robuste kommuner.
Der er skabt en lang række nye, store, robuste kommuner, som helt sikkert vil kunne løse den her opgave, også uden at man vedtog den her lovgivning.
Men der er fortsat en række små kommuner, som jo ikke er forandret en tøddel i størrelsen, og som fortsat skal stå med myndighedsansvaret på det her område.
De mest eklatante, man kan nævne, er jo Læsø, Samsø, Morsø og andre, hvor der jo ikke er forandret noget som helst i geografien eller størrelsen, men hvor man bare har fået en betydelig større opgaveportefølje og nu skal til at løse den med det afsæt, at det måske i virkeligheden – uden at det præcis er de tre nævnte, jeg tænker på – har været sådan, at man hidtil ikke har været i stand til det.
Det synes vi er tilfredsstillende.
Vi synes også, det er godt, at man har opgivet en recertificering hvert tredje år og i stedet lavet det om til hvert fjerde år, hvilket svarer til den normale kommunale kadence.
Tilbage står der sådan set kun et par enkelte ting, som vi synes man skal have kigget nærmere på.
Det ene er, hvorfor man ikke skulle lade Miljøministeriets centre omfatte af lovgivningen.
Og hvorfor ikke lade regionerne være omfattet?
Jeg ved godt, at det ikke er meget, de får på miljøområdet, men der er dog noget.
Hvorfor ikke også lade dem være omfattet af de her kvalitetskrav, når vi nu er i gang?
Det andet er så det, som hr. Torben Hansen har været inde på flere gange, nemlig spørgsmålet om planlovens indplacering i de her kvalitetsstyringsinstrumenter.
Der er vi af den opfattelse, at vi bør bruge udvalgsarbejdet til at få belyst, om det ikke kunne være hensigtsmæssigt, at hele eller dele af planlovens område, de dele, der direkte relaterer til miljødelen, måske også var omfattet af de her redskaber og dermed af den her lovgivning.
Det ser vi frem til at vi kan få drøftet i udvalget efterfølgende, og vi tror, der kan være gevinster i det.
Men vi har altså på trods af den principielle skepsis ladet os overvinde og synes, at det her alt andet lige ser ud til at kunne blive et redskab, der kan bruges positivt fremover.