Kim Behnke (FP), 1997-11-06:
Det er jo noget af en smørrebrødsseddel, Enhedslisten har fremlagt; lad os tage den fra en ende af.
Selve overskriften om udvikling af demokratiet i kommuner og amter: Der skal ikke herske nogen tvivl om, at det er Fremskridtspartiets opfattelse, at jo større indsigt borgerne har i, hvad der foregår i deres egen kommunalbestyrelse eller det amt, de bor, jo bedre er det for det samlede demokrati.
Men jeg er også nødt til at lave en lille parentes.
Det hænder også ofte, at vi folketingsmedlemmer får henvendelser fra folk, som er utilfredse med ting, der foregår i deres egen kommunalbestyrelse.
Og det hænder faktisk, at ganske mange af de mennesker slet ikke har overblik over, hvordan systemet virker i dag, og de muligheder, folk har i dag.
Der er en generel kritik af, at de ikke kan følge med i, hvad der foregår.
Og simple oplysninger, som at folk kan gå på det lokale bibliotek og læse byrådets dagsordener, referater og andre oplysninger om, hvad der foregår på rådhuset, er noget, som kommer som en overraskelse for mange mennesker.
At de ligefrem kan henvende sig på rådhuset og få indsigt i, hvad der foregår, ja, det er der også mange der slet ikke er klar over.
Derfor kunne man måske forestille sig, at man i forbindelse med det arbejde, som indenrigsministeren fortalte om, nemlig om muligheder for klageadgang osv., lavede en lille nem pamflet, en lille brochure, en folder, som blev husstandsomdelt. Man har gjort det, ved jeg, i Århus Amtskommune, hvor man har givet folk råd og vejledning om, hvordan de kan diagnosticere sygdomme hos sig selv og hos deres børn, inden de henvender sig til sundhedsvæsenet.
Det viste sig vist at være en vældig succes.
På samme måde kunne man altså godt lade husstandsomdele sådan en lille pamflet, folk kunne have, som f.eks. giver dem oplysninger om, at det er på biblioteket, eller at det er på rådhuset, de skal henvende sig, hvis de ønsker oplysninger.
For der er mange mennesker, der ikke ligger inde med den paratviden, som vi andre har brugt adskillige år på at få.
Så er der selve loven om offentlighed i forvaltningen omkring de forskellige selskaber, og der deler vi Enhedslistens ønske om, at der, specielt hvad angår de fælleskommunale selskaber, er større opmærksomhed omkring den måde, de forvaltes på, og den måde, tingene bliver til på.
Det synes vi til gengæld ikke er nogen særlig god idé.
Enhedslisten kunne lige så godt anføre, at det skulle stå i alle de love, vi vedtager.
Altså, det står i grundloven, og for mig er det, at det står i grundloven, en garanti for, at det samlede danske samfund fungerer på demokratiets vilkår.
Så er der spørgsmålet om nyvalg i valgperioder, og da Fremskridtspartiet ikke kunne støtte en 50 pct.s regel fra SF, kan vi af indlysende grunde heller ikke støtte en 10 pct.s regel fra Enhedslisten.
Så er der det med de uafhængige tilsynsråd, og det er jo et problem, som vi også af og til støder på i Fremskridtspartiet, at de afgørelser, der bliver truffet i tilsynsrådene, ikke virker som uafhængige afgørelser.
Derfor glæder vi os til at se resultatet af det arbejde, som indenrigsministeren annoncerede.
Så er der ytringsfriheden for de
offentligt ansatte
Jeg er ked af, at vi skal til at lave nogle særlige love, blot fordi man har et enkelt eksempel fra Farum.
Jeg synes, der skal et større grundlag til, før man skal til at lave reglerne om det.
Jeg synes faktisk nogle gange, når medarbejdere - det er så ikke nødvendigvis i kommunalt regi, men fra staten - rask væk deltager i Radioavisen og fortæller vidt og bredt om, hvad der sker inden for miljøtilsyn og alt muligt andet, at embedsmændene politiserer lidt rigeligt.
Men jeg betragter det som acceptabelt inden for ytringsfrihedens grænser. Så er der det med bedre arbejdsbetingelser for kommunalbestyrelsesmedlemmer.
Vi tror ikke på, at det, at man begynder at ansætte en masse sekretærer, får nogen som helst anden betydning, end at der sker det samme som i Folketinget: at det er embedsmænd, der snakker med embedsmænd.
Der bliver ikke mere politik ud af det, måske nærmere en fremmedgørelse i forhold til politikerne.
Men der er ét punkt dér, og det er retten til at få besvaret spørgsmål inden for en bestemt tidsfrist.
Og selv om indenrigsministeren sikkert ikke har haft problemer med det i sit tidligere hverv, er der altså mange steder, hvor det er borgmesteren eller amtsborgmesteren, der afgør, hvornår, hvordan og hvorledes sager skal til behandling, og hvornår sager skal gå til besvarelse.
Så dér synes jeg godt man kunne have en regel i styrelsesloven.
Så er der det med åbenheden.
Jeg har lyttet til nogle af de radioudsendelser, som indenrigsministeren omtalte, fra byrådsforhandlinger i Århus og har glædet mig over dem.
Jeg tror ikke, at hverken radio eller tv er vejen frem på det område.
Dér tror jeg det vigtigste redskab, vi har foran os i de kommende år, er IT-udviklingen, at man har muligheden over Internet og på den måde kan sidde stille og roligt og se på tingene fremfor at skulle lytte til en radioudsendelse på en lokalradio eller på lokal-tv.
Endelig det sidste og ottende punkt: Bedre forhold for lokallisterne.
Det støtter vi til gengæld fuldt ud.