Søren Søndergaard (EL), 2002-03-21:
Baggrunden for det her lovforslag er efter vores opfattelse
Hovedsigtet er, som det hedder i bemærkningerne,
at neutralisere virkningerne af den seneste statsborgerskabslov i Sverige for svenskere, der ønsker at blive statsborgere i Danmark, og det sker så ud fra regeringens ønske om at bekæmpe dobbelt statsborgerskab. Som man kan læse i de notater og bilag, der er blevet fremlagt til lovforslaget, er baggrunden for den svenske ændring en større betænkning.
I den påpeges det, at verden, siden den svenske statsborgerskabslov blev vedtaget i 1951, har ændret sig, og at dobbelt statsborgerskab i højere grad end dengang er og kan være en fordel frem for en ulempe for befolkningen.
Det ønsker den regering, vi har, ikke.
Men det forekommer unægtelig noget bagvendt, at mens man således i Sverige har taget konsekvensen af den moderne samfundsudvikling, og mens man, som det er blevet sagt, også overvejer det i Norge og Finland, så vil regeringen slå prop i flasken her i landet.
Nu er det ikke sådan, at jeg mener, at det er fuldstændig uproblematisk at lave dobbelt statsborgerskab.
Der er faktisk forskellige fordele, og der er forskellige ulemper, men samlet set er det vores opfattelse, at svenskerne har fat i noget fremtidsrettet, når de som begrundelse for en lempelse af deres lovgivning på det område skriver: »Det moderne samfund har i vid udstrækning givet plads for internationale kontakter, hvilket blandt andet har medført, at det er blevet mere og mere almindeligt, at svenske statsborgere arbejder og bor i udlandet.
Ligeledes forekommer internationale udvekslinger af studerende i et helt andet omfang end tidligere. Familiære bånd mellem svenske og udenlandske statsborgere er en anden naturlig følge af internationaliseringen.
« Vi mener, at lovgivningen skal afspejle befolkningens behov og interesser, og efter vores opfattelse er det moderne samfund bedst tjent med at gøre det så bekvemt, så nyttigt og så brugbart for folk at bevæge sig friere og mere ubesværet rundt.
Det er selvfølgelig også det, der er baggrunden for, at vi er uenige i de synspunkter, som er blevet fremlagt af hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe.
Det skyldes formentlig dels en praktisk vurdering, dels selvfølgelig også en mere fundamental uenighed.
Vi har ikke den opfattelse, at landets børn skal nyde landets frugt.
Vi har den opfattelse, fordi vi arbejder for et verdensstatsborgerskab, at rettigheder skal følger pligter, og det vil sige, at hvis man yder til det samfund, hvor man bor, hvis man betaler skat, bidrager til tingene, så skal man også have mulighed for at have indflydelse i det land.
Jeg synes, at der i den fremlæggelse, som kommer fra hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe, eksisterer en misforståelse, som måske opstår, fordi man tager et meget snævert nationalt dansk udgangspunkt, nemlig at der i lande kun er én nationalitet.
Men virkeligheden er jo, at i de fleste lande i verden, hvor man har et statsborgerskab knyttet til landet, er der flere nationaliteter inden for det pågældende land, og den udvikling er såmænd også på vej i Danmark. Hr. Langballes sammenligning med en boligforening synes jeg egentlig er en ganske god sammenligning, og når man snakker om en boligforening, er det ikke Enhedslistens opfattelse, at alle, der bor uden for boligforeningen, skal have indflydelse på boligforeningens forhold.
Til gengæld, må jeg sige til hr. Langballe, er det Enhedslistens opfattelse, at alle, der bor i en ejendom i boligforeningen, skal have indflydelse i boligforeningen og det ganske uanset, om de har boet der et halvt år, 1 år eller 5 år.