Villy Søvndal (SF), 1999-04-22:
Jeg tror, jeg vil starte diskussionen om Enhedslistens forslag med at vurdere, hvad problemerne er i det nuværende system, for jeg tror, at enigheden er langt, langt større, end debatten nogle gange antyder.
For det første er det fuldstændig umuligt at skelne mellem, om et menneske har 49 pct. eller 51 pct. resterhvervsevne.
Det er der ingen her på Jorden der kan, og det er en af de største diskussioner i socialpolitikken.
Ikke desto mindre er den hårfine afgørelse helt afgørende for, hvor man ender, hvilket ydelsesniveau man ender på.
Så det er det første sted, hvor det nuværende system indeholder problemer.
Det tror jeg alle er enige om.
Jeg tror, alle er enige om, at den fine vurdering ikke giver mening i virkelighedens verden.
Det andet punkt, hvor jeg tror der er enighed, er, at de nuværende ydelser, specielt de lave ydelser, er det urimeligt at fastholde mennesker på i et helt livsforløb, og det er vel grunden til alle tilkendegiver om, at der skal foretages en oprydning i de mange ydelser.
Også det er vi meget enige i i SF.
Det tredje er - og jeg tror, socialministeren nævnte det - at det nuværende system er fantastisk uigennemskueligt.
Så hvis man på et tilfældigt vælgermøde bliver bedt om at gøre rede for sammensætningen af de forskellige pensionsydelser i førtidspensionen, er det en absolut fordel at have et skriftligt materiale i nærheden, for det er ganske indviklet, og det betyder, at vi har et stykke lovgivning, som det også af den grund er svært at forstå.
Det fjerde punkt, som jeg også tror der er enighed om, er, at sagsbehandlingen omkring førtidspension er så langvarig, at det i sig selv er med til at give mennesker problemer, ud over at de står med et helbredsproblem.
Derfor har vi også brug for at få et system, hvor der falder hurtige afgørelser, og det vil en forenkling i sagens natur medvirke selvstændigt til.
Endelig kan man vel sige, at nedtrapningen i forhold til ægtefælles eventuelle indkomst er utrolig brutal i det nuværende system.
Mennesker, der har bygget et liv op på to indkomster, vil, hvis den ene f.eks. bliver udsat for en arbejdsulykke og ender på en førtidspension, opleve, at den ydelse, de får, er meget, meget lav, og at den bliver nedgradueret voldsomt i forhold til ægtefællens indkomst. Derfor tror jeg, der er meget stor enighed med hensyn til problemkomplekset, kan man sige, og derfor synes jeg også, at Enhedslistens forslag for så vidt er udmærket.
Men jeg er enig med dem, der har sagt, at det ikke indeholder en fuldkommen liste - det er jo klart, det tror jeg også hr. Frank Aaen selv nævnte - men det er fint nok at få problemerne rejst.
Vi er enige i den første pind i Enhedslistens forslag, som går på et funktionsevnekriterium som erstatning for det nuværende resterhvervsevnekriterium, for selv om man kan sige, at det er spil om ord, signalerer det dog det holdningsmæssige, at i stedet for at være optaget af, hvad mennesker ikke kan, er man med det mere dynamiske begreb, der hedder et funktionsevnekriterium, optaget af, hvad mennesker mennesker kan.
Og vi er enige i det retssikkerhedsmæssige, der ligger i pind tre: at lægekonsulenternes rolle skal stå tydeligt, og det vil sige, at der skal være skriftlighed og offentlighed omkring de afgørelser, de træffer.
Specielt hvis de imødegår en anden indstilling, er det vigtigt, at der ligger en egentlig skriftlig argumentation, så man får mulighed for at vurdere, hvorfor der er en anden holdning i lægekonsulentinstitutionen.
Endelig er vi for det fjerde enige i, at man skal sikre et rimeligt forsørgelsesgrundlag.
Jeg vil så bare knytte en enkelt bemærkning til den diskussion, der hedder: Hvor indviklet er det her, og er det noget, som nødvendigvis må tage meget lang tid?
Jeg er ikke sikker på, at det er indvikletheden, der er hovedproblemet, men jeg er meget spændt på at høre den radikale ordførers ordførerindlæg, for jeg tror, det er andre problemer, vi står med.
Når jeg tænker på, at den samme regering på indviklede områder har lavet vidtgående ændringer - må jeg bare nævne efterlønnen og sænkningen af folkepensionsalderen fra 67 år til 65 år som eksempler - så er jeg enig i, at det taler for, at man ikke gør det her over en nat.
Det er jeg enig i, og det tror jeg også regeringspartierne til fulde vil tilslutte sig.
Der skal længere tid til.
Men imellem at gøre det over en nat og det, at det skal tage år, er der jo immervæk
mange dage
Så jeg synes, det afgørende er, at vi sidder med nogle sonderinger med den hensigt at lave lovgivning, og det vil jeg for så vidt godt bede ministeren om at signalere, også fordi det dér studiekredsbegreb kan give indtryk af, at socialministeren som studiekredsleder sætter kryds ved, hvem der møder frem til de lærde foredrag.
Det er ikke det, vi sidder med.
Og jeg synes også, det er afgørende at få det signal fra ministeren, når ministeren får lejlighed til at svare, at når tingene er afklaret, skal der lovgives, og at det ikke er hensigten med det her, at det skal være en syltekrukke.