Frank Jensen (S), 2003-06-03:
Man kunne i hvert fald lægge til grund for statsministerens tale, at statsministeren er ikke jæger og heller ikke har taget jagttegn.
Statsministeren sagde helt opløftet i beskrivelsen af oppositionen, at oppositionen havde skudt med spredehagl.
Jeg kan gøre statsministeren opmærksom på, at der faktisk er bytter, der bedst nedlægges med spredehagl, og jeg tror faktisk, at når vi taler om statsministeren og hans regering, er det en af de skabninger, der skal nedlægges med spredehagl, fordi statsministeren på en og samme tid kan mene forskellige ting.
Hvis man skal ramme statsministeren, bliver man altså nødt til at bruge spredehagl.
Statsministeren kan på en og samme tid sige, at der er fuld finansiering af skattelettelser på 25 mia. kr., samtidig med at der er plads til at udvide det offentlige forbrug.
Det hænger ganske enkelt ikke sammen, må jg sige til statsministeren, og derfor bliver vi i oppositionen ved med at prøve, om vi kan få statsministeren derhen, hvor vi kan få en ærlig dialog med statsministeren om, hvad der faktisk sker i vort land.
Den beskrivelse af Danmark, som vi hørte statsministeren give i både sin redegørelse og her i replikken, er jo fundamentalt anderledes end den virkelighed, almindelige mennesker oplever i deres dagligdag. De bor i kommuner, der spinker og sparer og har gjort det siden indgåelsen af kommunalaftalen for indeværende år.
De vender hver eneste 25-øre, og som vi har været inde på i løbet af debatten i dag, rammer det mange steder mange af de svagest stillede.
Inden for amtskommunernes område rammer det hele psykiatriområdet og den udvidede specialundervisning.
På grund af den måde, forretningsordenen er indrettet på, er det ikke lykkedes os at komme i dialog med statsministeren, men det er lykkedes oppositionen, som på lange stræk er enig om ganske meget, at beskrive virkeligheden for almindelige mennesker, som lever uden for huset her, og også anvise de steder, hvor vi mener, der er brug for forandringer.
Det drejer sig om bekæmpelse af arbejdsløsheden, og det drejer sig om at sikre, at pengene ikke fosser ud af en økonomi, som var bundsolid, da statsministeren overtog den i november 2001.
til, da 2010-planen blev lavet, og med 54 mia. kr. i forhold til regeringens sidste økonomiske redegørelse.
Intet af det har statsministeren reflekteret over, men alle ved jo godt, at der er en sammenhæng mellem det, der sker, når man udskyder indfrielsen af sin gæld.
Når det gælder frit valg, var statsministeren inde på, at jeg nærmest skulle have givet udtryk for, at frit valg var noget, man skulle bekæmpe - nej, bestemt ikke.
Jeg sagde, at regeringens løsningsmodel er et skrivebordsarbejde, og det er jo ikke noget, som kun jeg har sagt.
Vi har gode citater fra KL's formand, Ejgil W. Rasmussen, der på KL's delegeretmøde trak det samme frem.
Kommunerne er blevet pålagt en fritvalgsmodel på ældrepleje- og hjemmehjælpsområdet, men det er fuldstændig trekantet at administrere for kommunerne, og den har kun ført til en fordyrelse af servicen for kommunerne og ikke til en forbedring af kvaliteten for den enkelte ældre.
Det er blot blevet et ideologisk projekt for regeringen og ikke noget, der har ført til ophør af stopurstyranniet, som statsministeren sagde i valgkampen.
Når det drejer sig om salg af almennyttige boliger, har statsministeren heller ikke overhovedet reflekteret over indholdet i det vedtagelsesforslag, vi har fremsat.
Jeg synes, det er ærgerligt, for vi bør have den debat.
Der er masser af mennesker, der vil blive utrygge, fordi det nu i dag er blevet cementeret, at der er en mulighed for, at regeringen fortsat kan sejle videre med sit projekt om at sælge ud af de almennyttige boliger, for det vil jo kun have som resultat, at det bliver sværere og sværere for ganske almindelige ældre og unge mennesker og børnefamilier at få adgang til en ordentlig bolig.
Regeringens egen rapport beskriver eksemplet fra Østerbro, hvor en lejlighed på 95 m2, som i dag har en husleje på 2.700 kr. om måneden, vil komme til at koste over 10.000 kr. om måneden efter salg.
Det er der ganske mange mennesker i dette land som ikke kan betale, og derfor vil det betyde, at der er nogle, der får sværere ved at få adgang til den eksisterende boligmasse, end de har i dag.
Enhver ved, at antallet af almennyttige boliger overhovedet ikke afhænger af, om regeringen høster de mange penge ned i den offentlige kasse.
Det afhænger af kommunernes vilje til også i de kommende år at bygge almennyttige boliger, og vi opfordrer regeringen til, at den frem for at bruge mere tid på det ideologiske projekt om at få solgt de bedst beliggende almennyttige boliger bruger mere tid på at få en aftale med Kommunernes Landsforening om at bygge flere boliger til almindelige børnefamilier, unge og ældre, så de kan få en ordentlig bolig.
Det er ikke så mange måneder siden, at statsministeren i et stort interview i Weekendavisen opfordrede til, at vi skulle have en værdidebat, men jeg synes, statsministerens replik viser, at i virkelighedens verden ønsker statsministeren det ikke.
I dag har der været flere forsøg, bl.a. fra hr. Holger K. Nielsens side, på at få en værdidebat om, hvad det er for noget, vi vil have.
Vil vi have flere biler?
Vil vi have mere elektronik på vore børns værelser?
Vil vi have flere materielle ting?
Eller vil vi have det, som i virkelighedens verden efterspørges af de fleste danskere?
De fleste danskere vil have en større kvalitet i de fælles goder, vi har: vore skoler, vore børns daginstitutioner, vores ældreforsorg, osv. osv.
Det er i virkeligheden det, mange mennesker efterspørger, men som de ikke har adgang til at kunne købe på markedet i dag.
Vi tror simpelt hen ikke, at det marked, regeringen så småt forsøger at skabe, kan skabes på almindelige privatøkonomiske vilkår.
Det er i bund og grund den debat, som er en værdidebat, og som statsministeren glider af på.
Jeg synes, det er ærgerligt, for jeg synes, hr. Holger K. Nielsen holdt et virkelig spændende indlæg, og jeg tror, at mange familier kunne reflektere deres egne synspunkter i det, hr. Holger K. Nielsen var inde på i sin tale her i dag.
Så må jeg sige, at jeg synes, statsministeren bliver med
at fastholde gamle myter, som ikke har hold i realiteterne, set i lyset af udviklingen op gennem 1990'erne
Da firkløverregeringen kom til i 1993, var den offentlige forbrugsandel af bruttonationalproduktet på 26,8 pct., på intet tidspunkt i den følgende, sammenhængende 9-års-periode oversteg det offentlige forbrug den andel af bruttonationalproduktet, og da VK tog over i 2001, var det nede på 25 pct.
Når man ser på skattetrykket, var det 48,8 pct. i 1993, men 47,8 pct. i 2001.
Myterne, ammestuehistorierne, der bliver holdt i live ude på VU-kurserne og i KU, om, at de socialdemokratisk ledede regeringer øgede det offentlige forbrug og øgede skatterne, har ingen hold i virkeligheden.
Jeg synes, statsministeren var meget præcis i sit svar til hr. Mogens Lykketoft, og vi vil gerne kvittere for det meget klare tilsagn, statsministeren kom med som svar på hr. Mogens Lykketofts spørgsmål om efterlønnen.
Det er jo et meget vigtigt og centralt spørgsmål, for der er mange mennesker uden for dette hus, som i de seneste måneder har hamstret efterlønsgarantibeviser, fordi de har været nervøse over den debat, som mange unge Venstreløver har startet i de seneste uger.
Vi tager statsministerens meget, meget klare melding som udtryk for, at hvis Venstre skulle komme til den konklusion, at der er brug for at ændre efterlønnen efter næste valg, vil statsministeren redegøre for det inden udskrivelsen af valget.
Det er vi glade for, for det giver sikkerhed for, at ændringen ikke kommer, om man så må sige, som en tyv om natten.
Der er mange ting i forslaget, vi kan være enige i.
Mange af tingene har vi selv fremsat forslag om, da vi var i regering, og der er ting, vi har stemt for, også efter at vi er gået i opposition.
Det drejer sig om en konsekvent indsats mod vold
og voldtægt, og det var i øvrigt forslag, der var forberedt og lå klar til regeringen, da den overtog ansvaret efter os.
Jeg vil sige, at vi kan ikke stemme for vedtagelsen.
Der er helt klart elementer i den, som vi under ingen omstændigheder vil stemme for, ikke mindst at børn og unge under 15 år skal have løst deres kriminalitetsproblemer med retspolitiske redskaber.
Der har været stor enighed i Danmark
gennem mange, mange år om, at det var socialpolitiske og forebyggende foranstaltninger, der skulle til, og derfor kan vi ikke støtte forslaget til vedtagelse.