runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 1998-06-04:
Vores ordfører i disse to sager, hr. Brian Mikkelsen, er optaget andetsteds i huset, og jeg skal læse hans ordførertale op:
Miljødelen af regeringens pinsepakke er meget omfattende, og skatteskruen strammes væsentligt også på dette område.
Regeringen angiver som påskud for indgrebet, at verdensmarkedsprisen på råolie er faldet markant de seneste år, og at det har medført en større miljøbelastning i kraft af de lavere energipriser.
Endemålet, nemlig en sænkning af CO2-udslippet, bliver dermed bragt i fare, og regeringen er af den overbevisning, at det må medføre en afgiftsforhøjelse.
Det er, som om vi har hørt det 50 gange før.
Regeringen siger, det er et påskud, og det er heller ikke mere.
For regeringen handler det slet ikke om miljø, men kun om at flå så mange danskere som muligt.
Miljøet er blot det indpakningspapir, som regeringens pinsepakke bliver svøbt i, og man kan da i hvert fald sige, at hvis verdensmarkedsprisen igen skulle stige og der så skulle være indhold i det, regeringen siger, skulle afgifterne sænkes, men det er jeg mere end ét hundrede procent sikker på ikke vil ske.
Efter min opfattelse vil forslagene ramme visse brancher meget hårdt og desværre også med de konsekvenser, at regeringen vil vende den anden kind til, når arbejdspladser må lukke og i stedet flytter til udlandet, hvor forholdene for det private erhvervsliv som oftest er mere tålelige end i Danmark.
Det samme er kravet om en forhøjelse af de afgiftsmæssige indregninger af avancen på nye biler.
I forslagene skønnes det, at en gennemsnitsbil til 200.000 kr. vil stige 5.000-6.000 kr., en prisstigning på 3 pct.
Man må nok sige, at det er en utrolig ensidig lyst til at ramme en bestemt branche.
Det er fantastisk, at man hele tiden vil jagte denne branche, at man tror, man får flere penge i kassen, og det gør man ikke, for der er ingen tvivl om, at bilsalget vil falde.
I øvrigt er bilsalget faldet
ganske voldsomt i de seneste år, og alligevel vil man forsøge at ramme denne branche.
Den del af forslagene afviser vi kategorisk.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-04:
Helt overordnet er det rigtigt at flytte skat på arbejde til skat på forbrug.
Derfor er vi tilhængere af det synspunkt, der ligger bag forslaget: at man sænker skatten på arbejde, men dér skal vi så drøfte nærmere, hvordan man gør det mest hensigtsmæssigt.
Men regeringen sænker bundskatten og sænker noget af mellemskatten ved at løfte bundgrænsen for, hvornår man begynder at opkræve mellemskat.
Dette må naturligvis finansieres, og i det, vi behandler nu, har vi en af de store finansieringskilder til at kunne sætte skatten på arbejde ned, og det er vi enige i; det støtter vi.
Det er jo ikke sådan, at fordi man skal have
en højere afgift for at kunne finansiere en nedsættelse af skatten på arbejde, skal man ikke også tænke miljørigtigt, og dér synes jeg ikke regeringen har været særlig kreativ.
Når man nu af de årsager, jeg har nævnt, skal have flere penge ind på benzinafgiften, hvorfor har man så ikke tænkt lidt mere på, at der altså er nogle biler, der faktisk er meget benzinøkonomiske, og andre, som bruger vældig meget benzin?
Er det, fordi man ikke har tænkt på det?
Her kunne jeg have lyst
til at høre skatteministerens miljøbetragtninger over den måde, man har forhøjet benzinafgiften på.
Ellers må jeg sige, at det er den del af pakken, som vi er mest positive over for.
Der kan være nogle detaljer, vi må se på, men ellers er der tilslutning fra vores side.
Men samtidig må jeg sige, at det jo indgår i en samlet pakke, og så vil jeg da benytte lejligheden til at understrege, at det, at vi er positive over for et delelement, jo ikke betyder, at jeg hermed lægger op til, at regeringen vil kunne krydse sig igennem Folketinget med skiftende flertal.
Sådan må min velvilje ikke fortolkes.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-04:
De to forslag, L 106 og L 107, indgår som naturlige komponenter i pakken og har et grønt tilsnit, som vi selvfølgelig sætter pris på i Det Radikale Venstre, hvor vi gerne ser, at der kommer mere beskatning på ressourcer frem for på arbejdsindkomst.
Så vores udgangspunkt er selvfølgelig, at vi er positive over for begge lovforslag.
L 106 om afskaffelse af den særlig lange kredittid for bilforhandlere kan vi bakke op, i og med at kreditafregningsreglerne dermed bringes på linje med afregningsreglerne for andre afgifter.
Og det er også værd at bemærke, at bilerne er faldet i pris gennem de sidste 5 år, hvorfor forslaget selvfølgelig vil medføre en forøgelse af bilpriserne og dermed lægge en dæmper på forbruget, men det er jo altså også en af de erklærede hensigter med hele manøvren. Hvad angår L 107 om de grønne afgifter, er vi selvfølgelig også positive, i det omfang skatten på ressourcer kan afløse skatten på indkomster, og det er også en af hensigterne her, jævnfør vores tidligere debat om lavere skatter i bunden af indkomstskalaen.
Dertil kommer, at højere benzinpriser jo gerne skulle have nogle gode afledte effekter og ud over provenuet selvfølgelig også gøre den kollektive transport mere attraktiv.
Og så skal vi selvfølgelig i et eller andet omfang tage hensyn til de fordelingsmæssige virkninger og grænsehandelen og erhvervenes konkurrenceevne, men her er det vigtigt at huske på, at oliepriserne er faldende i øjeblikket, og at afgifterne derfor med fordel kan sættes op, og at huske på, at benzinen i dag ikke er meget dyrere, end den var for 15 år siden.
Og med denne afgiftsforøgelse modvirker vi på den led den udhuling, der har været af afgiftssatserne som følge af prisstigningerne på det sidste.
Det Radikale Venstre er positivt indstillet.
Aase D. Madsen (DF), 1998-06-04:
I forbindelse med det lovforslag om tilskud til anlægsudgifter til kraftvarme til mindre og mellemstore erhvervsvirksomheder, som vi havde i går, har jeg prøvet at få fat i tallene, men jeg har ikke kunnet få nogen tal.
Men jeg vil da gerne have, at skatteministeren, eventuelt heroppefra, bekræfter mit tal: at det er omkring 1 mia. kr. i restprovenu, der ligger tilbage i statskassen.
Ole Stavad (S), 1998-06-04:
Jeg kan ikke bekræfte fru Aase Madsens tal på 1 mia. kr., for jeg har ikke tallet på mig.
Det er ikke først og fremmest i Skatteministeriet, vi står for den del.
Men jeg vil anbefale, at man stiller spørgsmålet under udvalgsarbejdet, og så vil vi selvfølgelig sørge for, at alle relevante oplysninger kommer frem, så at også den del, som jo ikke specielt er til behandling her, kan oplyses fuldt ud under udvalgsarbejdet.
Det giver sig selv.
Til hr. Flemming Kofod-Svendsen om reklameafgiften
: Jeg tror, der igennem en længere årrække har været et flertal for en reklameskat her i Folketinget, og jeg tror også, der var det, sidst hr. Flemming Kofod-Svendsen var her i Folketinget.
Men det, der har forhindret os i at bruge flertallet, er, at vi ikke har fundet en model, som det samme flertal har ment var forsvarlig at bruge som grundlag for at opkræve reklameskatten.
Men jeg forstod på nogle af vore drøftelser i går, at der er nogle, der har tænkt videre og har tænkt i nye modeller osv., og kommer der sådan nogle på bordet undervejs, så kigger vi selvfølgelig på dem.
Aase D. Madsen (DF), 1998-06-04:
Nu sagde skatteministeren, at spørgsmålet om restprovenuet i statskassen ikke var særlig relevant.
Men jeg vil da sige, at det er uhyre relevant, for der står jo her i lovforslaget, at energiafgifterne skal betales tilbage til erhvervslivet krone for krone, og derfor er det da relevant at spørge, om det også er sket i de andre lovforslag, f.eks. i 1995-lovforslaget, at der virkelig er blevet betalt tilbage krone til krone.
I øvrigt har jeg set, at der har været et udvalgsspørgsmål til Auken om det, og at han ikke vil svare førend til efteråret.
Men så kan vi måske håbe på, at det bliver gyldne tider til efteråret, hvor der ligger 1 mia. kr., der skal tilbagebetales til erhvervslivet.
Ole Stavad (S), 1998-06-04:
Jeg er fuldstændig overbevist om, at når fru Aase Madsen får læst referatet, vil hun finde, at jeg ikke har brugt den formulering, at spørgsmålet ikke var relevant.
Jeg har ikke brugt ordet relevant; det er jeg fuldstændig overbevist om.
Jeg ville ikke mistænke fru Aase Madsen for at stille et spørgsmål, der ikke var relevant.
Jeg sagde, at det ikke var specielt til behandling, men det gør jo ikke, da det også indgår som en bemærkning i det her lovforslag, at det ikke er relevant.
Jeg siger bare, at jeg ikke har tallet på mig, men vi vil meget gerne se på sagen under udvalgsbehandlingen.
Jørn Pedersen (S), 1998-06-04:
Forslaget her, der går ud på ad to omgange at hæve pensionstillægget med 360 kr. årligt til gifte og reelt samboende, skal ses som et led i den samlede pakke, som vi har haft under behandling i dag og er en kompensation til de pensionister, som i forhold til enlige pensionister ikke får det samme ud af det.
Derfor er det en meget god idé, at man giver dem den kompensation på de 2 x 360 kr., og fra Socialdemokratiets side vil vi gerne anbefale forslaget og tilsige det en hurtig gang igennem Folketinget.
Else Winther Andersen (V), 1998-06-04:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg læse hans tale op: Efter Venstres opfattelse er det selvfølgelig rigtigt at kompensere pensionister for en del af de ekstra omkostninger, som regeringen med dens skatteforslag og grønne afgifter vil påføre landets pensionister, men efter Venstres opfattelse burde forhøjelsen ske ved at hæve grundbeløbet, så alle pensionister fik en kompensation.
Vi finder i øvrigt, at stigningen i de grønne afgifter rammer enlige pensionister forholdsvis hårdest, men dem ønsker regeringen med forslaget ikke at give nogen form for kompensation, hvilket vi finder besynderligt.
Da lovforslaget skal ses i sammenhæng med de øvrige forslag fra regeringen, der er behandlet i dag, har vi fra Venstres side ønsket at tilkendegive nogle principielle synspunkter, men vi vil i øvrigt afvente den samlede behandling af forslagene.
Flemming Hansen (KF), 1998-06-04:
Jeg er enig med Venstres ordfører.
Det er jo en del af en helhed.
Man kan ikke sådan isoleret pille det her ud.
Men hvis vi går med i den samlede pakke, hvad jeg som sagt stærkt betvivler, så kan vi støtte det i hvert fald.
Christian H. Hansen (DF), 1998-06-04:
Det er jo rart at prøve at komme først på for en gangs skyld.
Forslaget betyder, at 263.400 folkepensionister og 77.600 førtidspensionister får forhøjet pensionstillægget fra den 1. januar 1999.
Det er vi i Dansk Folkeparti godt tilfreds med.
Forhøjelsen kommer til at gælde for gifte og samlevende pensionister, som efter Dansk Folkepartis opfattelse er dårligere stillet i dag end reelt enlige pensionister, så Dansk Folkeparti vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet om lovforslag nr. L 109.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-04:
Nu håber jeg heller ikke, at jeg overfortolker ministeren, men sådan som jeg hørte ministeren, forstod jeg jo, at han nu går ind for, at vi får en reklameafgift, og hvis den konklusion kan drages, synes jeg, det er godt.
Så kan man jo altid drøfte, hvordan man gør det bedst, men hvis man forestillede sig, at vi skulle indføre en skat på arbejde, kunne man jo også drøfte, om man skulle gøre det sådan eller man skulle gøre det sådan.
Men hvis vi som et led i pinsepakken, hvor vi netop, fordi vi vil have skatten på arbejde ned, må skaffe nogle finansieringskilder, så kunne få en reklameafgift som en af finansieringsdelene, synes jeg, der er sket en forbedring med pinsepakken.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-06-04:
Forslaget indgår i pakken, og da Det Radikale Venstre er positive over for pakken, er vi selvfølgelig også positive over for det her lovforslag.
Jette Gottlieb (EL), 1998-06-09:
Det er klart, at forslaget i sin ordlyd er passé eller uaktuelt, men sagen er jo langtfra uaktuel.
Sagen er nemlig, at Folketingets Præsidium hindrede en samtidig behandling af det her forslag og regeringens indgrebsforslag, selv om dette forslag var fremsat fire mikrosekunder efter, at regeringens lovforslag var fremsat.
Og det bringer os altså på kollisionskurs, for det er i strid med grundlovens principper
om magtdeling, at regeringen kan lægge pres på Præsidiet på den måde og dermed undgå, at det modforslag, som kan fremsættes i Folketinget, kommer til behandling. Enhedslisten har fra Folketingets administration fået oplyst, at beslutningsforslag nr. B 46 desværre ikke kunne komme på dagsordenen til første behandling.
Regeringen sagde nej, og Præsidiet kunne ikke foretage sig yderligere.
Jamen det er jo ganske forfærdeligt, hvis regeringen på den måde kan lægge pres på Præsidiet, sådan at man ikke kan få en demokratisk behandling af de forslag, der bliver fremsat i Folketingssalen. Derfor er det principielle spørgsmål: Hvorfor kunne dette forslag ikke behandles samtidig med indgrebsforslaget i øvrigt?
Jens Vibjerg (V), 1998-06-09:
Venstre finder også, at tidspunktet for forslagets behandling her er malplaceret, og kan derfor ikke støtte forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-06-09:
Jeg kan også på Det Konservative Folkepartis vegne klingende klart og uden vaklen afvise forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 1998-06-09:
Forslaget, som Folketinget drøfter i dag, er en udløber af et indgreb, som vi lavede fra Folketingets side for en måned siden.
Hvorfor greb regeringen ind?
Det gjorde den, fordi parterne på arbejdsmarkedet ikke kunne blive enige.
Dermed stoppede konflikten på arbejdsmarkedet.
Loven er vedtaget.
Derfor er det her beslutningsforslag ikke aktuelt, og derfor afviser Det Radikale Venstre forslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-06-09:
Vi er for så vidt enige med Enhedslisten i, at vi trænger til at få drøftet hele den model, der bruges på det danske arbejdsmarked, og at arbejdsmarkedets parter selv skal finde ud af at løse deres problemer.
Vi synes bare ikke, det er tiden at drøfte det nu og på grundlag af det her beslutningsforslag, som fremkom i den situation, som vi var i for en måned siden, men vi vil meget gerne være med til at drøfte principperne en anden gang.
Jette Gottlieb (EL), 1998-06-09:
Nu kommer det jo ikke specielt bag på os, at dette blev en meget kortvarig behandling.
Det vil jeg imidlertid gøre.
Enhedslisten fremsatte som sagt det her beslutningsforslag fire mikrosekunder efter regeringens indgrebsforslag, nr. L 86, i den verserende storkonflikt
, og vi opfordrede Folketinget til i det mindste at respektere de strejkendes ret til at tage stilling til de overenskomster, de løn- og arbejdsforhold, som de skal arbejde under de næste to år.
Det kunne man gøre ved, at loven kunne gøres til udgangspunkt for videre forhandling med henblik på at nå et resultat, som kunne sættes til urafstemning.
I stedet valgte Folketinget den løsning at tilsidesætte demokratiet og påtvinge det danske arbejdsmarked nogle forhold, som det ikke har været med til at beslutte, en løsning, som i sit lovsjuskeri giver bunker af faglige voldgifter, utilfredshed, konflikter og åbenlyse urimeligheder: eneforsørgere med småbørn, der aldrig får glæde af familieferiedagene, fordi de er ansat i brancher som f.eks. hotel og restauration, hvor man ofte er ansat på løse vilkår; bygningsarbejdere, der aldrig får glæde af feriefridagene, fordi man her bliver antaget til at udføre et bestemt byggeri og sjældent hos samme mester i mere end ni måneder.
Det samme gælder for de mange, som arbejder i den grafiske branche og andre industrier, hvor ansættelse er sæsonbestemt.
Vi har fået en usolidarisk ferieordning og et indviklet bureaukrati til gengæld for en beskåret pension.
Regeringen har foræret en besparelse på sygeskat til alle arbejdsgivere, uanset om de bidrager til forliget eller ej.
Lige netop sygeskatten kunne have været et udspil, som LO og DA kunne have brugt selv til at få forhandlingerne på gled igen - alt i alt et indgreb og en lovgivning, der er tydeligt præget af at være udarbejdet af politikere fra Overdanmark med funktionærverdenen som eneste erfaringsgrundlag og uden særlig meget viden om, hvor skoen trykker.
Regeringen har med sin papirtynde henvisning til nullermænd i krogene og en sygelig kyllingeproduktion spillet hasard med den danske model: de frie forhandlinger og strejkeretten og mulighed for, at de enkelte brancher og faggrupper kan øve indflydelse på deres egne løn- og arbejdsforhold, alt det, som den danske arbejderbevægelse og det danske velfærdssamfund bygger på.
Det er klart, at vores forslag i dag er uaktuelt i sin ordlyd, men det principielle i forslaget er ikke uaktuelt: det principielle i at gribe ind, det principielle i at fratage arbejdsmarkedets parter deres mulighed for selv at forholde sig til deres overenskomstforhold.
Sagen er heller ikke uaktuel i det spørgsmål, der drejer sig om, hvordan Folketinget behandler forslag, der fremsættes.
I vores øjne er det et meget stort demokratisk problem, hvis regeringen er i stand til at lægge et pres på Præsidiet, der gør, at man ikke er i stand til at behandle et modforslag til et forslag, der hastes igennem med alle hånde dispensationer.
Jeg håber ikke, at en tilsvarende situation vil opstå igen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-06-09:
Jeg skal afsløre over for salen, at den socialdemokratiske folketingsgruppe deler den beklagelse, som arbejdsministeren gav udtryk for, over at parterne ikke selv var i stand til at løse den konflikt, som vi har diskuteret så meget i den her Folketingssal på det sidste, og jeg skal begrænse mig til at sige, at med de formuleringer, der ligger i beslutningsforslaget, er det vel sådan, at man på nuværende tidspunkt må konstatere, at forslaget er passé, hvis man kan udtrykke sig sådan.
Mogens Andreasen (DF), 1998-06-09:
Dansk Folkeparti gav ved behandlingen den 7. maj af lovforslag nr. L 86 vedrørende indgreb i overenskomsterne på arbejdsmarkedet udtryk for vor principielle holdning til arbejdsmarkedets overenskomstforhandlinger.
Denne sag er nu afsluttet, men vi mener fortsat, at arbejdsmarkedets parter selv skal løse problemerne. Men når det er sagt, vil jeg gerne sige, at der måske skal ske en ændring i forhandlingsproceduren.
Det ser ud, som om strukturen i fagforbundene og Dansk Arbejdsgiverforening skal ændres.
Tiden er løbet fra organisationernes opfattelse
af, hvordan det samfundsmæssigt skal hænge sammen.
Vi mener, at det første skridt til ændringer må være at indføre forbud mod eksklusivaftalerne og så tage fat på, at fremtidige overenskomster skal aftales i de enkelte virksomheder uden direktiver og indgreb fra Folketing og regering.
Ove Hygum (S), 1998-06-09:
Dette beslutningsforslag er fremsat den 6. maj 1998 i forbindelse med behandlingen af lovforslag nr. L 86.
Forslagsstillerne lægger op til, at regeringen skal oversende den del af loven, der handler om fornyelsen, til arbejdsmarkedets parter som en mæglingsskitse, der kan forhandles om.
Regeringen kan ikke være uenig med Enhedslisten i, at konflikten burde være løst af arbejdsmarkedets parter selv, men måtte med beklagelse konstatere, at parterne ikke kunne finde en løsning.
Regeringen har det overordnede ansvar for samfundet, og da konflikten havde løbet i små 2 uger, så den ingen anden udvej end at slutte konflikten.
Det forhold har vi allerede haft en længere debat om her i Tinget under behandlingen af L 86. Det er regeringens opfattelse, at beslutningsforslaget ikke længere er aktuelt efter vedtagelsen af loven om fornyelse af visse kollektive overenskomster m.v., der trådte i kraft den 8. maj 1998, og jeg skal derfor meddele, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1998-06-09:
Dansk Folkeparti vil her ved andenbehandlingen redegøre for vores holdning til L 18.
For meget bureaukrati, store tilskud og ingen klare retningslinjer
giver som facit et klart nej fra Dansk Folkeparti, og ændringsforslagene får også et nej med på vejen.
Tom Behnke (FP), 1998-06-09:
at støtte lovforslaget.
Vi har også i sinde at stemme for alle de stillede ændringsforslag, og netop på den baggrund kunne jeg godt tænke mig, om ministeren kunne redegøre for, hvad det er, der gør, at regeringen ikke er i stand til at støtte ændringsforslag nr. 1.
Ændringsforslag nr. 1 er jo et ganske godt forslag.
Det er stillet af Enhedslisten, det er støttet af både SF og Dansk Folkeparti og hermed også Fremskridtspartiet
De skal
altså ikke ind på en kommunal skole og sidde blandt hundredvis af fremmede elever, som de aldrig har set før, men kan få lov til at tage eksamen i vante omgivelser.
Det burde være en selvfølge, at netop denne kategori af børn og unge, som jo i forvejen har det ganske svært, kunne få lov til at tage en eksamen under betryggende forhold og dermed få lov til at vise de kundskaber, de i virkeligheden har.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministerens kommentar til ændringsforslag nr. 1, inden vi går til afstemning.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-09:
Jeg vil godt i denne forbindelse bede ministeren bekræfte, at en af årsagerne til, at vi går i gang med at lave en egentlig forskningsmæssig evaluering af hele området, netop er, at der er megen usikkerhed. Sådan som jeg forstår svaret, er der også rent faktisk lagt op til, at eksamenerne af hensyn til børnene godt kan lægges på skolen, så det forhold, at ændringsforslaget bliver forkastet, betyder ikke i sig selv noget i forbindelse med hensynet til børnene.
Men opstår der problemer, vil vi få dem fanget i forbindelse med forskningsundersøgelsen.
Margrethe Vestager (RV), 1998-06-09:
Det er sådan, at vi har aftalt, at der i forbindelse med lovens implementering og iværksættelse skal igangsættes et forskningsprojekt, som i første omgang interviewer de forskellige parter, følger brugen af loven og dens administration og selvfølgelig primært følger effekten over for de børn, det handler om, så vi i løbet af en 2-årig periode får grundlag for at vurdere, om denne lovgivning, som jo er ny, har den virkning og når de mål, som jeg tror, vi alle sammen håber.
Tom Behnke (FP), 1998-06-09:
Fremskridtspartiet kan støtte lovforlaget, og vi kan også i Fremskridtspartiet støtte alle de stillede ændringsforslag. Det fremgår af betænkningen, at ændringsforslag nr. 1 er stillet af Kristeligt Folkeparti, og det ser ikke ud til - ikke ud fra betænkningen i hvert fald - at der er yderligere opbakning bag ændringsforslaget.
Men jeg skal her tilkendegive, at vi i Fremskridtspartiet støtter Kristeligt Folkepartis syn på sagen.
Vi er ganske enige.
Ændringsforslag nr. 1 drejer sig i al sin enkelthed om spørgsmålet om, hvorvidt der skal føres et almindeligt tilsyn med friskolerne, eller om man skal nøjes med at føre et særligt tilsyn i de særlige tilfælde, hvor der er behov for det, og når særlige grunde taler for det.
Det er vores klare opfattelse i Fremskridtspartiet, at netop når der er tale om friskoler, er det jo i langt højere grad, end når der er tale om de kommunale skoler, op til forældre, elever og lærere selv at holde øje med tingene og selv vurdere kvaliteten.
Kun i ganske særlige tilfælde bør det være sådan, at kommunalbestyrelsen er nødt til at føre tilsyn med skolen. Derfor støtter vi ændringsforslaget.
Vi har undret os over, at der ikke er andre partier i Uddannelsesudvalget, som har støttet ændringsforslaget, for i virkeligheden er det jo et ganske glimrende forslag, som jeg kun kan anbefale.
Margrethe Vestager (RV), 1998-06-09:
Jeg har afgivet skriftligt svar på det spørgsmål, som netop blev stillet, og jeg håber, det også har været fyldestgørende.
Lovforslagets formål er ikke at oprette flere eksamenssteder, men derimod at give kommuner og amtskommuner hjemmel til i særlige tilfælde og under særlige betingelser at lade en elev, som bor på et opholdssted, modtage sin undervisning dér.
Jeg synes, det er vigtigt, at kundeinstitutioner, som er godkendt som skoler, og hvis hovedformål det er at være skoler og dermed tilbyde undervisning over et længerevarende forløb, som udgangspunkt skal have mulighed for at afholde folkeskolens afsluttende prøver, så regeringens holdning har altså noget at gøre med hele lovforslagets sigte og den måde, tingene er sat sammen på.