Svend Auken (S), 2003-05-22:
Jeg skal starte med at sige tak til ministeren for både besvarelsen her i dag og den redegørelse, vi fik kort før debatten.
Som hr. Kim Andersen sagde i sin motivering, plejer vi jo at have en energipolitisk diskussion i forlængelse af redegørelsen.
Der nævnes mange ting og problemstillinger i den, og jeg vil komme ind på dem i mit indlæg her i dag.
Men der er én ting, som altid er fraværende i økonomi- og erhvervsministerens redegørelser, og det er den omstændighed, at vi har et omfattende aftalesystem på energiområdet, den såkaldte energireform.
Ministeren minder mig om en gift mand, der tager ringen af, når han skal i byen.
Det er jo såre menneskeligt, men det, der selvfølgelig er afgørende, er, om han også opfører sig som en gift mand, eller han ikke gør det. Som en helhedsvurdering vil jeg gerne sige, at vi er nogenlunde tilfredse med ministeren.
Der findes en aftale, vi har forskellige udgangspunkter og forskellige vurderinger, men det er bedst for Danmark, hvis der er bred enighed om energipolitikken, og at vi overholder de aftaler, der indgås.
Dansk energipolitik er suverænt en af de største succeshistorier efter Anden Verdenskrig.
I en situation, hvor vi rent energimæssigt for 90-95 pct.s vedkommende var afhængige af importeret olie, blev vi ramt hårdere end noget andet land af de to oliekriser, men i stedet for at gå i panik gennemførte regeringen Anker Jørgensen i et bredt politisk samarbejde en fuldstændig omlægning af vores hidtidige energipolitik.
Den politik blev videreført under Schlüterregeringen, den blev videreført i 1990'erne, og helt frem til den nuværende regering har denne politik stået sin prøve. Den har givet fantastiske resultater.
Vore energipriser har været absolut konkurrencedygtige, og beskæftigelsesmæssigt er der opnået kæmpestore resultater. Danmmarks tredjestørste industri er produktionen af vedvarende energi, først og fremmest vind, med 20.000 beskæftigede og en omsætning, der i år vil komme op omkring 25 mia. kr. Alt dette var ikke sket uden en aktiv dansk energipolitik.
Økonomisk har det været en kæmpe succes, og også forsyningsmæssigt har det været en stor succes.
I dag er Danmark mere end selvforsynende med energi, vi har en energisektor af et meget højt niveau, og endelig er der for det tredje også opnået gode resultater på miljøsiden. På minussiden trækker det naturligvis fra, at vi har været så store forbrugere af kulkraft.
Men der er jo gennemført et kulstop, og der står ikke noget i regeringens redegørelse om, at den vil ophæve kulstoppet.
Med kul, men også på andre områder, har vi opnået en fantastisk effektivitet i produktionen af eksempelvis strøm, ligesom vi har gennemført meget omfattende besparelser, og det har givet det resultat, at Danmarks bruttoenergiforbrug faktisk ikke er steget siden oliekrisen i sin tid.
Det er et enestående resultat og et bevis på, at et land godt kan tage eksempelvis en forsynings- og miljømæssig udfordring alvorligt med gode økonomiske resultater. Man kunne håbe, at vi kunne gøre noget tilsvarende nu i anledning af den klimaudfordring, som vi står over for, men det er nok her, jeg mener, at regeringens redegørelse svigter mest.
Vi har opnået flotte resultater, 25-27 pct. af vores strøm vil komme fra vedvarende energi ved udgangen af i år, og mere end 50 pct. af vores energi kommer fra samproduktion af varme og el.
Markedet har spillet en rolle, og mange aktører har ære af det her, men det er sket på grund af, at der var en politisk vilje.
Kunne vi dog bare bruge klimaet på samme måde, som vi brugte oliekriserne i sin tid!
Så til de enkelte betragtninger i redegørelsen.
Vi er enige i alt det, ministeren siger om kriseberedskab, det er helt selvfølgeligt. Vi er enige i, at der ligger store perspektiver i at få opbygget et eller måske to nationale systemansvarsselskaber.
Det har jeg rost før, og det er noget af det bedste i den aftale, vi indgik den 9. maj.
Jeg tror, det er et glimrende instrument i energipolitikken, men det må være et middel, et instrument, et værktøj og ikke et mål i sig selv.
Læser man ministerens redegørelse igennem, er det, som om markedet er hans herre, i stedet for at ministeren skulle underlægge sig markedet.
Jeg tror, det var Financial Times, som engang skrev i en leder: Markedet er en vidunderlig tjener, men en rædselsfuld herre.
Økonomi- og erhvervsministeren giver sig frivilligt ind under denne rædselsfulde herres åg, og det er forkert.
Det kan godt være, vi skal bruge mere marked, også når det drejer sig om varmeproduktionen, men jeg er meget, meget skeptisk, både med hensyn til såkaldt konkurrence på varmemarkedet og når det drejer sig om det, der hedder markedsorientering af decentral kraft-varme.
Vi er selvfølgelig parat til at tage en diskussion om det, for det er helt oplagt forligsstof, som vi har en forpligtelse til at tale med hinanden om.
Vi skal bruge markedet som en tjener, ikke som en herre.
Hvad angår vedvarende energi, glæder vi os over aftalen
om biogas
Det er vel ikke mindst fru Anne Grete Holmsgaards fortjenesten, fordi hun i vore drøftelser - også til stor irritation for mænd, der var optaget af de overordnede strukturproblemer - hele tiden blev ved, når vi andre havde talt os varme og færdige, og sagde: Vi skal også huske biogassen.
Jeg synes, det er flot, at hun har fået dette resultat igennem.
Vi indgik i sin tid en aftale om, at når perioden med den meget høje subsidiering af vindkraft udløb, skulle subsidieringen erstattes af et markedskonformt instrument, nemlig såkaldte VE-beviser, der skulle svinge mellem 10 øre og 27 øre uden loft.
Det forhandlede vi så med regeringen om, og vi endte med, at det skulle være 10 øre plus miljøbonus inden for et loft på 38,3 øre, der skulle være gældende.
Men aldrig så snart havde vi vedtaget denne lov, før regeringen løb fra aftalen om miljøbonus, og det er det, jeg mener med sidespring, hr. minister.
Her var det ikke bare ringen, der var væk, her var det også moralen, der var væk, og derfor står vi nu i den situation, at det grundlag, vi udbyder havvindemølleparker på, er et meget tvivlsomt grundlag, og at vi sender et meget negativt signal om vindkraft til resten af verden.
Og glem ikke, at det er tusindvis af arbejdspladser, det drejer sig om.
har nu varslet afskedigelse af 1.200-1.400 medarbejdere, og jeg tror, at en af grundene er, at man føler sig forladt af den danske regering.
Tænk, hvis fødevareministeren rejste verden rundt og sendte det signal, at mennesker, der ville deres eget helbred det godt, ikke skulle spise dansk svinekød.
Ikke desto mindre er det jo det signal, der er blevet sendt, efter at regeringen som noget af det allerførste droppede havvindmølleparkerne og efterfølgende løb fra miljøbonusaftalen.
Det er vigtigt, at der ikke bare går partipolitik og drilleri og påstande om aftalebrud i sagerne, og derfor er vi gået med til, at der bliver sagt ja til et udbud af en havvindmøllepark.
Jeg vil foreslå ministeren, at vi måske skulle overveje at sige, at man godt kan gå op over de 150 megawatt, for det kan jo være, at nogle vil gå med på nogle af de meget skrabede betingelser, vi nu udbyder på, hvis de får lov til at byde inden for hele rammen på de 450 megawatt, men det må vi snakke videre om.
Man kan også forestille sig en anden mulighed, nemlig at vi ved tildelingen af de kommende kvoter også giver producenter af forureningsfri strøm, altså vedvarende energi, CO2-kvoter.
Det er jo også en måde at hjælpe dem på.
Hvad angår energibesparelserne, er der nogle få gode forslag, men hele ambitionsniveauet er blevet sænket ned til gulvtæppehøjde, og det er endda ikke et gulvtæppe med høj luv.
Man har virkelig sænket ambitionsniveauet på området.
Den, der kan spare på energien, bliver også rig.
Det viser al erfaring.
Hvad angår det internationale, er vi enige med ministeren et meget langt stykke ad vejen.
Men man sender alligevel nogle forkerte internationale signaler, når man kun taler om markedet og kun taler om at ville købe varm luft, som vi andre kalder det, altså CO2-kvoter, som er tilgængelige i Rusland som følge af afindustrialiseringen i landet siden 1990.
Det var da meget stærkere, hvis man i stedet for det, vi oplever i dag, sagde: Ligesom vi viste ved oliekrisen, vil vi her i Danmark gå foran og vise, at vi kan gennemføre omstillingen, udvikle den nødvendige teknologi, skaffe danske arbejdspladser og skaffe muligheder for Danmark.
Ministeren omtaler Nordsøen i sin redegørelse, og på baggrund af den forespørgsel, vi havde i sin tid, vil jeg gerne gentage over for ministeren, at vi er med på en dialog, men at min holdning fortsat er, at medejerskab er langt den bedste model, vi kan anvende.
Ministeren siger, at dialogen skal være om forlængelse efter 2012, men jeg er nødt til at sige, at vi er også nødt til at diskutere værdierne indtil 2012.
Ingen regering, intet Folketing kan lade et trecifret milliardbeløb ligge.
Det må være et tema for diskussionen, men jeg vil gerne gentage over for ministeren, at det er et løfte fra vores side, at vi gerne vil være med i billedet. Jeg vil gerne slutte med at sige, at jeg tror, det er fantastisk vigtigt, når vi diskuterer energipolitik, at vi prøver at tænke langsigtet.
I den ånd vil vi meget gerne fortsætte samarbejdet med regeringen. Jeg tror, ministeren kan tage som udgangspunkt, at vi har en holdning, som er meget kritisk over for enkeltdele, som jeg også har været inde på i mit indlæg her i dag, men at vi samtidig er indstillet på at nå resultater i et samarbejde.
Derfor fremsætter partierne i opposition ikke forslag til vedtagelse her i dag, men lægger vægt på, at vi får diskussionen i forlængelse af ministerens redegørelse på en saglig og ordentlig måde.
Der er store forskelle, men jeg havde nær sagt, at vi er dømt til at samarbejde, når det drejer sig om dansk energipolitik.