Aage Frandsen (SF), 1999-04-22:
Med det, den socialdemokratiske ordfører, hr. Bjarne Laustsen, sagde,
er jeg lidt i tvivl om, om det overhovedet er den samme lov, jeg tror vi skal behandle, som den hr. Bjarne Laustsen tror vi behandler.
Hvis man skal fortælle noget om, hvordan man laver ordentlig lovgivning, så kan man jo f.eks. også fortælle om, hvordan man laver elendig lovgivning, elendig forberedelse af en lovgivning.
Og der er det her lovforslag, som nu et flertal i løbet af kort tid vil vedtage, et eksempel på en elendig forberedelse, en elendig beslutningsproces, indholdet
er elendigt, og man ved i en række tilfælde ikke, hvad det, man vedtager, rent faktisk betyder.
Det er et eksempel på, at man træffer nogle beslutninger uden at vide, hvad konsekvenserne dybest set er.
Vi taler så meget i Folketinget om, at vi skal lovgive på en sådan måde, at der er ordentlig kvalitet i den, men ordentlig kvalitet forudsætter ordentlig forberedelse.
Hvis man vil have disse ændringer eller nogle tilsvarende lavet, så skulle man selvfølgelig have nedsat en kommission, et udvalg, der havde forberedt det et års tid i forvejen, så skulle man have sagt til befolkningen, at man kunne forestille sig de og de ændringer, og så kunne befolkningen have diskuteret det.
Det her er en beslutning, der blev truffet midt om natten, og en række af de mennesker, der stemmer for det i dag, anede slet ikke, at den beslutning var truffet.
De blev nødt til at tage det til efterretning efterfølgende.
Og så viser det sig også, at der var en masse ting, som man slet ikke havde taget højde for, og det har man så rettet efterfølgende.
Det betyder jo så alligevel, at til trods for alt det her, er der en masse ting i det her, der er meget, meget urimelige.
Jeg vil foreslå, at folketingsmedlemmerne læser betænkningen, og at de læser bilagene, der er optrykt i betænkningen.
Deraf vil jo fremgå, at det skønmaleri, som den socialdemokratiske ordfører kom med, gælder for nogle enkelte mennesker, som man godt kan finde.
Men det, der er tilfældet her, er, at man klart forringer vilkårene for mennesker, der er lavtlønnede og ønsker at arbejde lidt ved siden af.
De, der førhen benyttede sig af 200-timers-reglen og har en lav timelønindkomst, sætter penge til ved den her ordning.
De sætter klart penge til ved den her ordning.
Det fremgår helt tydeligt af de beregninger, som også Arbejdsministeriet har lavet. For det andet viser det sig, at de mennesker, som har en stor timeløn ved siden af og gerne vil arbejde meget ved siden af deres efterløn, kan hæve 52.000 kr. ved siden af, selv om de slet ikke har brug for det.
De sætter penge til ved det.
Det gør de under forudsætning af, at de arbejder, indtil de er 60 år og så derefter vælger at gå på efterløn.
Og det vil sige, at det er de mennesker, som efterlønsordningen først og fremmest var tænkt til - nemlig folk, som er fysisk arbejdende, nedslidte, men efterhånden er der også andre, fordi man gør op, at nedslid er andet end fysisk arbejde - som ikke kan vælge, fordi de er nedslidte, og det er de mennesker, der er tvunget til at gå på efterløn som 60-årige, som sætter penge til ved det. Så ved jeg godt, at socialdemokraterne altid kommer med eksemplet på de mennesker, som har været langtidsledige, inden de gik på efterløn.
Og det er rigtigt; her kan man finde eksempler på, at de tjener på det, men den store gruppe sætter penge til, og det er det, der vil ligge i disse ting, og det ligger der stadig væk, selv om der er tale om, at man kommer med ændringsforslag.
Det ligger der stadig væk.
Vi havde et klart ønske om, at man skulle have mere fleksibilitet.
Der er kommet lidt mere fleksibilitet, ikke mindst for de velstillede, men disse meget bureaukratiske regler, som stadig væk gælder for mennesker, som vil arbejde lidt ved siden af, er der.
Det løfte, som nogle partier har givet om, at nu skulle det være sådan, at hvis folk gerne ville skrive en bog i deres fritid, mens de var efterlønnere, skulle de have mulighed for det, er jo ikke indfriet.
Der er jo stadig væk en masse bureaukratiske regler omkring de her ting.
Hvis man har nogle bistader og gerne vil sælge lidt honning ved siden af, så risikerer man, også selv om man har nogle få bistader, at det bliver modregnet.
Der er en række ting i det her, hvor man må sige, at det da ikke kan have været meningen med det.
Vi havde sagt to ting, som vi gerne ville.
Den ene var, at der skulle være større fleksibilitet. Den andet var, at man var nødt til at sørge for, at modregning af kapitalpension blev ligestillet med andre, og vi har sagt, der skulle være et bundfradrag.
Det kom så også i anden omgang.
Ellers mener vi, at de solidariske principper, som har ligget i efterlønsordningen, selvfølgelig skulle bevares, og det er det, der er svigtet her.
Der er tale om, at man individualiserer efterlønsordningen, og at man bevæger sig væk fra det, som man kan sige var de grundlæggende principper i den.
Det, at man nu også er endt med at sige, at nu skal folk have en privat konto, hvor de kan trække pengene ud, viser, hvor langt man er kommet ud: For at redde situationen er man nødt til at acceptere det individualistiske.
Jeg forstår godt, at Venstres ordfører, da man fik det gennemført, sagde, at det er ren venstrepolitik, for det er jo blevet til det her med, at en solidarisk ordning i langt højere grad bliver til en individualistisk ordning. Der er nogle af de stillede ændringsforslag, som vi sådan set godt kunne acceptere.
Der er andre ændringsforslag, som vi klart er imod, men da vi ikke vil have fingre i den her lovgivning overhovedet, fordi den i bund og grund er noget miskmask og den er usolidarisk, så undlader vi at stemme til samtlige ændringsforslag.