Bodil Kornbek (KD), 2004-11-19:
Det frie skolevalg er jo en interessant størrelse i Danmark.
Det frie danske grundskolesystem har eksisteret i mere end 150 år.
Det udspringer af, at vi jo siden 1849 har haft undervisningspligt, men ikke skolepligt.
Men udgangspunktet for frit valg i Danmark har været, at forskellige skolesyn, religion eller pædagogiske tilgange, der ikke kunne rummes i folkeskolen, skulle have mulighed for at etablere sig i private skoler med tilskud fra staten.
Men det, vi oplever i dag, er en helt anden tilgang, hvor frit skolevalg direkte sættes i forbindelse med markedsstyring, og hvor forældrene er blevet brugere frem for borgere med de forpligtelser, der ligger i at være aktiv deltager.
Er det så et problem?
Når det prioriteres frem for alle andre hensyn, ja, så kan det i hvert fald gå hen og blive et problem.
Alle erfaringer med mere frit skolevalg i udlandet siger, at bieffekterne ved frit valg undergraver fordelene.
Lad mig nævne tre helt centrale konsekvenser, som jeg mener, vi bør have med i overvejelserne.
Den sociale sammenhængskraft i lokalsamfundet risikerer at blive svækket, hvis distrikterne, der definerer den lokale skoles elever, udvandes.
En uundgåelig udvikling mod større sociale forskelle mellem skolerne vil øge den sociale polarisering.
Endelig risikerer vi, at det frie valg forstærker den ulighed, som mange tosprogede allerede bliver mødt med i skolen på grund af sproglige og kulturelle barrierer, socialøkonomiske afsavn og stigmatiserende fordomme.
En svensk skoleundersøgelse fra 2003 understregede, at de andre elever i klassen er en af de vigtigste faktorer for undervisningens kvalitet.
Elever fra mere stabile, økonomisk privilegerede sociale miljøer er generelt mere modtagelige for undervisning, præsterer et bedre resultat og har med deres tilstedeværelse en positiv indflydelse på studiemiljøet og de andres resultater.
Og det indebærer, at jo større polarisering, vi får mellem skolerne med hensyn til elevsammensætningen, jo større forskel kommer der i de pædagogiske resultater og i undervisningsmiljøet.
Resultatet kan blive, at de skoler, som har størst behov for at højne deres kvalitet for at klare sig i konkurrencen, tilsyneladende taber flest ressourcer, når frit valg gøres obligatorisk for kommunerne, og retten til frit skolevalg udvides til at omfatte skolerne i en anden kommune end bopælskommunen.
Der eksisterer allerede i dag inden for folkeskolens rammer fri mulighed for forældrene til at vælge en anden skole end distriktsskolen i kommunen og i særlige tilfælde uden for kommunen.
Men ifølge bemærkningerne til lovforslaget skal mere frit skolevalg være med til at lette børnefamiliernes hverdag og give forældrene bedre mulighed for at påvirke og øve indflydelse på folkeskolen.
Lad mig starte med det første udsagn.
Det er jo ikke børnefamilierne, vi taler om her, men det er måske forældrene, og der en betydelig forskel på det.
Vi mener bestemt ikke, at børnene umiddelbart opnår nogle fordele ved den nye ordning; den handler om forældrenes behov og måske egentlig også om, at arbejdsmarkedet kræver større mobilitet, større effektivitet fra forældrenes side end tidligere.
Hvis vi skal følge argumentationen i lovforslaget, så skal lille Katrine i det ekstreme tilfælde jo skifte skole, hvis nu far eller mor får nyt arbejde i en anden kommune; det vil jo lette familiens hverdag.
Såfremt forældrene vælger en skole i en anden kommune end bopælskommunen, medfører det, at barnet ikke oplever sin skole som en del af lokalsamfundet, det vil sige, at man måske ikke lige møder læreren nede i Føtex, men det vigtigste af alt er, at man heller ikke i samme grad kan følges med de børn, man nu har gået i børnehave med, over i den lokale skole, at man måske ikke lige følges med kammeraterne hjem eller går i den lokale fodboldklub.
Disse aspekter mener jeg er vigtige at få med, når vi ser på skolens overordnede betydning for barnets opvækst og socialisering.
Pendlerbørn i folkeskolen er kun med til at reducere vores fælles skoles betydning og undergrave nærmiljøets vækst og udvikling, og det beklager vi.
For det andet, hvad er det så for en indflydelse, regeringen her taler om?
Det er den, hvor forældrene bruger fødderne og smækker med døren frem for at indgå i et konstruktivt samarbejde med den lokale skole.
Men der er jo flere spørgsmål, der kunne blive rejst her.
Hvem er det, der vil benytte det frie skolevalg, hvem er det til gavn for?
Er det hensigtsmæssigt at fratage skolelederen at kunne vurdere en elevs optag pædagogisk i en bestemt klasse?
Hvad betyder forslaget for tosprogede elever?
Hvilken betydning har det for lokalsamfundet og det engagement, som borgerne lægger der?