Lene Garsdal (SF), 2003-04-08:
Da hr. Ole Sohn ikke kan være til stede, vil jeg på SF's vegne fremføre følgende: SF støtter grundlæggende ønsket om at forbedre kvaliteten af tidsbegrænsede ansættelser, og vi støtter ligeledes, at det sker ud fra et ligestillingsprincip.
Derfor er vi grundlæggende positivt indstillede over for den aftale, som den europæiske fagbevægelse har indgået med arbejdsgiverne på dette punkt.
Vi er ligeledes tilhængere af at følge den danske aftalemodel, så langt det er muligt, når EF-direktiver skal implementeres, og derfor er vi glade for, at lovforslaget giver forrang til aftaleimplementering.
Det er efterhånden en kendt sag, at den danske aftalemodel bliver berørt af EF-direktiver som dette, men når det skal være, så svarer modellen i dette forslag grundlæggende til den model, SF tidligere har været med til at foreslå. Dog ser vi nogle problemer i det foreliggende forslag. Bl.a. tillader forslaget, at ansættelsesmyndigheden kan henvise til andre overenskomster i virksomheden end den overenskomst, som gælder for den pågældende.
Det indebærer, at en arbejdsgiver, der har flere forskellige faggrupper ansat, f.eks. SiD'ere, HK'ere og AC'ere, kan undlade at indgå aftale med en eller to af faggrupperne.
Arbejdsgiveren kan så med loven i hånden selv vælge: Vil han følge lovens regler, vil han give sine AC'ere de samme vilkår som HK'ere, eller er det måske allerbedst at give AC'erne SiD'ernes aftale?
På den måde kan en arbejdsgiver shoppe rundt og henvise til den aftale eller overenskomst, som den pågældende arbejdsgiver finder bedst set ud fra hans synspunkt.
Arbejdsgiveren kan altså afvise en faggruppe og deres tillidsrepræsentant og fagforening og selv shoppe rundt i billige aftaler, som helt andre parter har indgået.
Dermed får arbejdsgiveren i princippet frit valg til at konkurrere på dårlige aftaler.
Samtidig giver det medarbejderen og dennes tillidsrepræsentant meget ringe muligheder for at forfølge arbejdsgivernes eventuelle brud på aftalen, og ingen aftale er jo som bekendt bedre end den praktiske overholdelse.
Hertil kommer en række punkter, hvor de eksisterende formuleringer i lovforslaget kan lægge op til nytolkninger af funktionærlovens bestemmelser.
Det bør i udvalgsarbejdet sikres, at det præciseres, at det ikke er tilstræbt, således som også en række fagforbund og FTF har gjort opmærksom på.
Kan vi få en løsning på disse problemer, så er SF positive. Så er der lovforslag nr. L 203, som SF også grundlæggende er positive over for.
Men forslaget bærer præg
Tværtimod er sporten: færrest mulige danske ændringer.
Denne sport er lidt underlig, når vi, herunder også SF, lægger så stor vægt på, at EU vedtager minimumsdirektiver, som vi selv kan gøre bedre.
Det er vel, fordi vi selv selvstændigt skal tage stilling.
I dette tilfælde skal vi tage stilling til, hvordan vi vil udmønte ligestillingsprincippet for henholdsvis fastansatte funktionærer og midlertidigt ansatte, hvis de afskediges inden for den første måneds ansættelse.
Her mener ministeren åbenbart, at ligestilling er, at den midlertidigt ansatte kan fyres som daglejer med en dags varsel, mens den fastansatte funktionær følger funktionærlovens regler om afskedigelse i prøvetiden. På dette punkt støtter SF ligestilling og ikke den foreslåede forskelsbehandling.
SF er grundlæggende i tvivl om, hvorvidt L 203 reelt implementerer direktivet fuldt ud og godt nok.
Selv om ministeriets jurister skulle overbevise os om det under udvalgsbehandlingen, ville vi alligevel ønske en reel ligestilling og gå videre end ministeren.