Lissa Mathiasen (S), 2000-10-12:
Lovforslagene, vi her har til forhandling, er jo en ren genfremsættelse fra sidste folketingssamling.
Vi havde simpelt hen behov for tid, og det havde vi, fordi det er nogle meget fundamentale problemer, vi beskæftiger os med, når vi taler om splittede parforhold og ikke mindst de problemer, som det giver for de berørte børn.
Vi har bl.a. i Retsudvalget undervejs her i sommer været en tur i Norge for også at se lidt på den måde, de løser deres problemer på. Det kan godt en gang imellem føles, som om det her er noget, der har en meget stor volumen.
Det er det ikke.
Det er faktisk under 5 pct. af de sager, vi ser, som rent faktisk bliver til større problemer.
Men der er ingen tvivl: For de berørte og ikke mindst for børnene er det store problemer, vi her taler om.
Jeg synes, det er væsentligt, vi klart får tilkendegivet, at vi ikke gennem lovgivning er i stand til at gøre alle folk lykkelige.
Hvis det var så enkelt, så havde vi nok for længst gjort det.
Hvad kan vi så?
Vi kan forsøge gennem lovgivningen at sikre, at børnene i den sammenhæng her uanset situationen bedst muligt sikres.
Vi kan også forsøge at sikre, at vi bedst muligt tager højde for at følge med, så lovgivningen afspejler de forandringer, der er i samfundet.
Alt kan gå i stykker, alt kan forsvinde, men netop forældre/børn-forholdet er der, og det er der altid. Forpligtelsen er der altid, selv om man til tider kan undre sig over, at folk kan tage så let på det ansvar, som de gør.
Der er en række gode principper i de lovforslag, som vi her har til behandling.
Vi er enige i det grundlæggende princip om, at gifte og ugifte forældre skal ligestilles ved fastslåelse af faderskab, at ethvert barn hermed så vidt muligt både skal have en far og en mor, og at behandlingen af faderskabssager skal være smidig og borgervenlig.
Vi er i dag i en situation, hvor ca. halvdelen af alle børn fødes i papirløse samlivsforhold.
Derfor er det oplagt at skabe denne her ligestilling mellem gifte og ugifte forældre.
Dermed får vi altså også afskaffet et noget forældet udtryk om ægte børn og uægte børn, men bedst af alt gives muligheden for, at parterne på en ukompliceret måde kan få registreret faderskabet i forbindelse med fødslen, altså får fælles forældremyndighed og derved en fælleserklæring om, at de sammen er parate til at varetage omsorgen og ansvaret for barnet.
Det er et meget menneskeligt og forståeligt ønske, som her bliver hjulpet bedre på vej med den foreslåede skærpede pligt for moderen til at oplyse, hvem der er eller eventuelt kan være barnets far. Vi er enige i, at sanktionerne ikke skal skærpes, men er også enige i, at rådgivning og vejledning, motivation til frivilligt at give de her oplysninger er godt at få skærpet. Et barn må have mulighed for at kende sine rødder. Så lægges der også op til, at en mand skal have mulighed for at få prøvet, om han er far til barnet.
Det skridt er vi også meget enige i i Socialdemokratiet.
Her er det netop barnets tarv, der igen bliver tilgodeset.
Barnet får mulighed for at have sin biologiske far som en del af sit liv.
Det var ét af de punkter, som vi hørte en del om i
De har faktisk gennem en årrække haft en meget god erfaring med at have taget det her skridt.
Det var godt at høre.
Tilsvarende er det også et godt bud på at tilgodese barnets tarv, når der lægges op til, at der ikke skal tages stilling til forældremyndigheden, når et parforhold ophører.
Netop i en situation, hvor følelserne typisk er i oprør, kan det være afgørende ikke samtidig at skulle tackle det spørgsmål.
Det løser selvfølgelig ikke alle problemer, men det giver nogle muligheder for bedre at kunne få talt sammen om alt det praktiske omkring barnets hverdag.
Også her syntes jeg, det var spændende, det, vi hørte i Norge, hvor de har en meget højere grad af mægling, og det er noget af det, som jeg i hvert fald tror at vi også i Retsudvalget kommer til at kigge på.
Vi vil gerne fra Socialdemokratiets side kigge på, hvordan vi kan udbygge den mulighed, så barnets hverdag i højere grad kommer til at få
en bedre helhed i de her situationer.
Barnets rettigheder er vigtigere end forældrenes. Holdningen må være, at voksne mennesker må have pligt til at være så voksne, at de står ved det ansvar, de er gået ind til ved at blive forælder sammen med et andet menneske.
Der kunne siges meget om det her, og derfor er vores håb og mit håb, at vi i Retsudvalget vil bruge den kommende tid til meget grundigt at få drøftet de enkelte aspekter, drøftet de muligheder, der er for i højere grad bedre at kunne tilgodese de behov, som børnene har i en meget trist situation, og så de samtidig alligevel kan få et godt liv.
Derfor lægger vi op til under det kommende udvalgsarbejde at gå ind i en meget seriøs snak om de her problemer, og det udgangspunkt, der ligger i justitsministerens to lovforslag, vil vi selvfølgelig tage, men vi vil samtidig prøve at se, om vi kan finde nogle muligheder for som sagt i endnu højere grad at tilgodese børnene.