runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-10-26:
Jeg tror, vi er nået dertil, hvor vi siger, at vi kan blive ved med at fylde penge ned i det store hul, og at det er en opgave, vi aldrig bliver færdige med, medmindre vi begynder at tage fat på den forebyggende side.
Jeg tror også, at vi alle sammen er utålmodige efter at komme i gang.
Jeg vil koncentrere mig om det beslutningsforslag, der ligger her.
Forslaget her rammer lige ned i en af de væsentlige sundhedspolitiske udfordringer i dag, nemlig de store folkesygdomme.
Forslagets tilgang til de udvalgte områder ser rigtig ud.
Det er gennem langsigtede strategier og den systematisk oplysende og forebyggende indsats, at vi på lang sigt kan give befolkningen i Danmark et bedre og længere liv, og det er jo det, vi gerne vil.
Sådan et forslag, hvor man tænker langsigtet, satser på bestemte områder, inddrager patientforeningerne, udnytter kommunikationsteknologien og tænker indsatsen ind i alle leder af sundhedssystemet.
Det er jo mønsteret på, hvordan fremtidens sundhedspolitik kan føres.
I Det Radikale Venstre ser vi dette forslag som et tegn
på, at den borgerlige opposition oprigtigt ønsker et medansvar for landets sundhedspolitik, også forebyggelsesdelen.
Der er mange gode takter i forslaget, der ligger i forlængelse af regeringens folkesundhedsprogram, jf. ministerens redegørelse - som særligt satsningsområde.
Men det egner sig efter Det Radikale Venstres opfattelse mere til at blive taget med som et særligt satsningsområde i de årlige forhandlinger med amterne, og i så fald skal der penge med som smøringsmiddel. Derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget, som det ligger her, hvor det handler om at fremsætte et lovforslag.
Initiativet bør i givet fald sættes ind i en større sammenhæng.
Tom Behnke (FRI), 2000-10-26:
Som det fremgår af beslutningsforslaget, er Frihed 2000 medforslagsstillere af forslaget her.
Forslaget her er jo ikke et forslag, der skal træde i stedet for regeringens handlingsplan.
Jeg synes næsten, at man har kunnet høre på regeringens ordfører og på ministeren, at det er, som om man er lidt fornærmede, at man er lidt bange for, at det her skal træde i stedet for regeringens handlingsplan.
Det er der jo slet ikke tale om.
Det, der er tale om med beslutningsforslaget her, som vi jo altså er ordførere fra fem partier, der har sat os sammen om at få konkretiseret, er netop, at det skal være et supplement til regeringens handlingsplan, som vi så i øvrigt stort set er enige i.
Det er et supplement til den, og det er en konkretisering af regeringens handlingsplan.
Og det er nødvendigt. Det var også det, vi diskuterede, da vi diskuterede regeringens handlingsplan: at den for så vidt overordnet set var ganske udmærket, men den manglede ligesom noget mere bid. Der skulle noget mere, om jeg så må sige, kød på bordet.
Der skal nogle konkrete ting til, for at vi kan komme videre.
De øvrige medforslagsstillere, som jo altså tæller både Venstre og De Konservative, Dansk Folkeparti og Kristeligt Folkeparti, har jo på ganske glimrende vis redegjort for, hvad forslaget går ud på, og argumenteret for forslaget, og hvorfor det er nødvendigt at få det vedtaget.
Og her sidst på dagen skal jeg ikke trætte Tinget med at stå og gentage alt, hvad mine medforslagsstillere har sagt, men blot sige, at vi i Frihed 2000 naturligvis er for det her beslutningsforslag.
Og så lige en appel til sidst: Man skal ikke glemme at lade folk leve, mens de gør det.
Sandy Brinck (S), 2000-10-26:
Nu ved jeg ikke, hvem det er, der har misforstået noget.
Og apropos misforståelser: Jeg kan forstå på forslagsstillerne, at man mener, der skal være et generelt tilskud til sådan noget som bisfosfornater frem for den individuelle vurdering, der foregår i dag.
Det synes jeg er en voldsom misforståelse af vores rolle som folketingsmedlemmer.
Mener man virkelig sådan generelt, at vi her i Folketingssalen skal tage stilling til, hvad det er for en slags medicin, der skal have tilskud?
Jeg er ikke i tvivl: Fra socialdemokratisk side mener vi faktisk, at sådan en faglig vurdering skal ligge blandt eksperter, sådan som den gør i dag i Medicintilskudsnævnet.
Og så vil jeg afslutningsvis i denne omgang sige: Jeg må tage det som udtryk for, at Venstre arbejder aktivt i finanslovforhandlingerne for at få sat flere penge af til forebyggelse.
Det glæder mig at høre.
Frank Aaen (EL), 2000-10-26:
Jeg kender udmærket Venstres finanslovforslag, men det kan man jo ikke bruge i forhold til det her forslag.
Kristeligt Folkeparti er da ikke med til at tage pengene fra de allerfattigste i verden.
Heldigvis er der anstændige borgerlige partier i Danmark, som prioriterer dem i verden, der har det allerværst.
Så hvor skal pengene komme fra?
De kommer jo ikke derfra.
Vil man være med til at forbyde noget af det?
Vil man være med til at sørge for, at der bliver ordentlige arbejdsvilkår for rengøringsassistenter og buschauffører?
Vil man være med til at sørge for, at der bliver bedre pladsforhold i daginstitutionerne?
Det er jo det, der er brug for.
Det her er jo lapperier i forhold til dér, hvor sygdommene skabes.
Preben Rudiengaard (V), 2000-10-26:
Til fru Sandy Brinck, som siger, vi er så langt nede i detaljen, at vi begynder at sidde og snakke om, hvad Medicintilskudsnævnet skal give, vil jeg bare sige, at hvis fru Sandy Brinck husker tilbage, så var det i den tidligere sundhedsministers tid, at tilskuddet, som blev ændret til generelt klausuleret tilskud på midler til at nedsætte kolesterolet i blodet, blev ophævet.
Det var jo efter aftale
med ministeren.
Og vi lægger selvfølgelig op til, at ministeren kan arbejde videre med det, så vi også får de samme ordninger.
Det er jo fuldstændig vanvittigt, at for en person, der skal have disse ting, skal vi lave en ansøgning, som går til Lægemiddelstyrelsen, hvor man sidder og stempler på det der, og jeg har næsten aldrig oplevet, at der er nogen, der ikke får stemplet, men vi laver et ekstra bureaukratisk system.
De lever op til det.
Jeg har fuld tiltro til, at de praktiserende læger også er i stand til at administrere det.
Det er den tanke, vi har med, at de kan, uden at man skal ind og søge tilskud til alverdens ting.
Vi må have tillid til, at vores dygtige medarbejdere i sundhedsvæsenet kan klare det her.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige at med hensyn til Kristeligt Folkeparti og finansiering, så er de medforslagsstillere, og det må Kristeligt Folkeparti fortælle hr. Frank Aaen.
Jeg kan bare sige, at Venstre har afsat de fornødne midler.
Vi vil også gerne fra Venstres side være med til - det vil jeg gerne sige - at kemikalier, som er totalt skadende og alt muligt og evalueret som totalt skadeligt, selvfølgelig skal fjernes.
Vi er jo ikke anarkister på det her område.
Så jeg vil da sige, at det er da en vigtig ting, at vi får gjort det. Til gengæld må jeg sige, at med hensyn til de andre forhold omkring tilrettelæggelse af arbejdsmiljø osv. dér er det arbejdsmarkedets parter osv., og derfor er det ikke noget, Venstre agter at lovgive om.
Det er ikke noget af det, der tilfalder mig at kommentere i dag, dertil har vi andre mennesker i dette samfund, nemlig arbejdsmarkedets parter og bl.a. kommunerne i forbindelse med deres planlægning på børneområdet, der også skal varetages osv.
Vi skal ikke lovgive helt ud i detaljen.
Sandy Brinck (S), 2000-10-26:
Jamen jeg er dybt imponeret.
Nu er jeg selvfølgelig heller ikke læge, men det imponerer mig voldsomt, at forslagsstillerne kan være så sikre på et enkelt præparats virkning, når man i faglige kredse er i tvivl.
Men jeg kan ikke dy mig, for når forslagsstillerne
skriver, at det bør afdækkes, om sund livsstil og forebyggelse er tilstrækkeligt indarbejdet i folkeskolen og i ungdomsuddannelserne, tror jeg faktisk, at vi alle sammen kender svaret, når vi ser alle de livsrelaterede sygdomme, folk kæmper med i dag.
Svaret er nej.
Der bliver ikke gjort nok, og derfor behandlede Tinget jo tidligere i dag et forslag om forbud mod røg for børn og unge, og det var Venstre imod.
Hvordan hænger det sammen?
Og undskyld mig, men er det ikke en lillebitte smule løst, bredt og luftigt blot at ønske en afdækning af noget, vi alle sammen kan se med det blotte øje?
Jeg synes ikke, kritikken af regeringens folkesundhedsprogram er korrekt.
Jeg mener, det er Venstre og forslagsstillerne i øvrigt, der formulerer sig løst og bredt.
Frank Aaen (EL), 2000-10-26:
Det er velkendt, at partiet Venstre gør alt, hvad det kan for at gennemtvinge mere og mere udlicitering, og det er velkendt, at lige præcis udliciteringer har været med til at skabe nedslidning og alle mulige andre former for skader for sundheden.
Og så står man ynkeligt heroppe og siger, at det er arbejdsmarkedets parters skyld.
Altså helt ærligt: Hvis partier har en klar linje om at ville fremme mere og mere udlicitering, må de da stå ved den, inklusive konsekvenserne af at føre den politik, og ikke bare sige, at det er i øvrigt arbejdsmarkedets parter, der har skylden for, at det går, som det går.
Så til det med de farlige stoffer: Jeg vil bare gøre opmærksom på, at når vi har behandlet den slags forslag her i Folketinget, har man gang på gang henholdt sig til EU eller har afstået fra at gribe ind.
Heller ikke her er det handling, der præger Venstre, når vi f.eks. fra Enhedslistens side har fremsat beslutningsforslag om straks at udfase i tusindvis af kemikalieprodukter.
Preben Rudiengaard (V), 2000-10-26:
Jeg skal ikke forlænge debatten, for så vil jeg næsten komme til det, der hedder gentagelsens time.
Men til fru Sandy Brinck må jeg sige, at hun lytter med det øre, som hun nu ønsker at lytte med.
Jeg går ind for, og det gør Venstres gruppe også, at der skal være primær forebyggelse, også i uddannelsen, folk skal have tingene at vide, og der skal være god oplysning, osv. Jeg har i øvrigt rost regeringens folkesundhedsprogram, men jeg synes bare ikke, det er koncist nok.
Det er det, jeg siger, og det, vi går efter.
Til det med røgen må jeg helt klart sige, at på dette sene tidspunkt agter jeg ikke at gentage det, jeg allerede har sagt.
Det må da være sivet ind, hvad vores holdning er på dette område.
Så til hr. Frank Aaen: Det er jo også en gammel traver, der kommer ind med, om jeg kan huske, hvad vi har sagt tidligere, osv.
Jamen jeg ved da godt, at der er nogle i kommunerne, der ønsker udlicitering.
Jeg er selv kommunalbestyrelsesmedlem og viceborgmester i en kommune, og jeg går da også ind for udlicitering.
Og ligefrem at koalisere sammenhængen mellem nedslidt arbejdsmiljø og udlicitering er altså en udokumenteret og uvidenskabelig påstand, må jeg sige.
Jeg ved godt, at hvis man udliciterer uden at have tænkt sig om, kan det godt ske.
Men vi kan også se udliciteringer, hvor folk blomstrer op, og det er derfor, jeg mener, at påstanden er videnskabeligt udokumenteret, hvis man koaliserer på denne måde.
Men den debat synes jeg vi kan tage op på et senere tidspunkt, den har vi nemlig haft mange gange før.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-10-26:
Jeg vil gerne kvittere for den meget positive modtagelse, der har været blandt partierne til det her forslag, og jeg tager også de meget positive bemærkninger som et udtryk for, at det er muligt at få en relativt hurtig færdiggørelse i udvalget, og jeg skal selvfølgelig nok gøre mit til at svare på de spørgsmål, der bliver stillet, så hurtigt som muligt, sådan at de forskellige forhold kan blive klaret og vi kan få lovforslaget vedtaget her i Folketinget. Jeg vil gerne sige, at jeg mener, at det her er en lille milepæl i forhold til forbedringen af kvaliteten og effektiviteten i vores sundhedsvæsen, og det er vigtigt, at vi også fra regeringens og Folketingets side er villige til at levere vores del til det, der nu skal ske.
Men vi ved jo godt, at på baggrund af det her forslag er det en række mennesker ude i vores sundhedsvæsen, som skal i gang med opgaven og løfte det kvalitative indhold i speciallægernes videreuddannelse.
Der er et godt fundament, som også fru Anne-Marie Meldgaard nævnte, i Speciallægekommissionens betænkning, og det er vigtigt, at der nu arbejdes ud fra de intentioner, der ligger i kommissionens betænkning.
Der har været rejst et par spørgsmål omkring specialestrukturen, og om vi med lovforslaget én gang for alle har lagt os fast på en bestemt specialestruktur, og til det spørgsmål vil jeg gerne svare: Nej, jeg mener egentlig ikke, at det er opgaven lovgivningsmæssigt at lægge specialestrukturen til rette én gang for alle.
Det er også derfor, at det er lagt ind som en meget væsentlig del af det nationale råds opgave netop at rådgive om specialestrukturen i fremtiden, sådan at vi sikrer, at den hele tiden afspejler det behov og de muligheder, der er for at levere bedst mulig behandling til de mennesker, der har brug for det.
Det er så også en bemærkning til det med grenspeciale i allergi, som det er anbefalet fra Speciallægekommissionens side at man ændrer til et fagområde.
Her er der jo selvfølgelig nogle modstridende interesser.
Vi kan sige, vi har vel i det her land 400.000, der er allergikere, og de kan jo ikke alle sammen komme til nogle få specialister.
Det har de heller ikke brug for.
Og så er der de specielle, som skal tilgodeses af det tværgående samarbejde, som allergibehandlingen i dag er lagt til rette efter.
Men som sagt, vi vedtager ikke med lovforslaget her en konkret specialestruktur.
Det vil være det nye nationale råd, som kan tage stilling, og som skal rådgive Sundhedsstyrelsen om de konkrete forhold på det her område.
Den sidste bemærkning, jeg skal gøre, er i forhold til den bemærkning, som kom fra hr. Frank Aaen om at få sat industrien lidt til side i forhold til uddannelsen af lægerne og især efteruddannelsen af lægerne.
Jeg ser faktisk også den nye organisering af speciallægeuddannelserne med det nye råd, hvor rådet også får til opgave at rådgive omkring efteruddannelse, som et yderligere fundament til, at vi også på efteruddannelsessiden i virkeligheden kan få det mere velorganiseret og struktureret i en eller anden fremtid, som forhåbentlig ikke er alt for fjern.
Så jeg vil gerne kvittere for den positive modtagelse.
Sandy Brinck (S), 2000-10-26:
Det er lidt i forlængelse af hr. Holger Graversen.
Hr. Tom Behnke har jo ret i, at rygning er en privat sag, helt privat.
Skal man lære at ryge som barn, så må det ske privat.
Og hr. Tom Behnke har da også ret i, at røg bør være frivilligt.
Men hvordan vil hr. Tom Behnke så sikre, at børn får det frie valg og ikke udsættes for passiv røg enten fra andre elever eller fra voksne i børneinstitutioner og skoler?
Tom Behnke (FRI), 2000-10-26:
Nej, jeg tror nok, at jeg prøvede at gøre det så klart og tydeligt som overhovedet muligt.
Til fru Bruun-Vierø: Det her er ikke et spørgsmål om at fralægge sig et ansvar overhovedet, tværtimod.
Jeg understregede flere gange, at vores udgangspunkt er den personlige frihed.
Det er ikke at fralægge sig et ansvar.
Jeg sagde klart og tydeligt: Vi er helt enige i sigtet med lovforslaget.
Børn og unge skal ikke udsættes for røg.
Børn og unge skal ikke have rollemodeller, der står og ryger, så de lærer at ryge.
Det er da ikke at fralægge sig et ansvar.
Næh, det at fralægge sig et ansvar er, at man laver en lov, hvor man siger: Det er forbudt.
Børn og unge må ikke ryge i skolerne.
Der ikke forbundet nogen sanktioner med det i øvrigt, men det er forbudt.
Og så tror man, at den hellige grav er velforvaret.
Det er den jo ikke, for det er da ikke det, der forhindrer noget som helst.
Det andet, som er ret væsentligt, er med hensyn til fru Sandy Brinck, der spørger om, hvordan man så skal undgå den her passive røg fra andre elever eller fra lærerne.
Det var det, jeg understregede, at allerede med den eksisterende lovgivning er det sådan, at rygere og ikkerygere skal være adskilt. Hvis rygere ønsker at ryge på pladser, hvor der er flere til stede, så skal det være i særskilte lokaler, således at ikkerygerne ikke bliver generet af det.
Det er jo den lov, man har, og det er den lov, som er blevet gennemført på en lang, lang række institutioner, i hvert fald i alle de institutioner, hvor jeg kommer.
Det andet, der kan undre mig, er i forhold til hr. Holger Graversen, som er så bekymret for børns velfærd -
i øvrigt en bekymring, jeg deler.
Hvorfor er det ikke omfattet?
Hvis det er sådan, at man ønsker at få sine små børn passet, så kan man være tvunget til at sætte dem i dagpleje.
Nej, det var det, man skulle gøre, man skulle tage fat i de voksne rygere, som er op og ned af børn og unge, og så gøre noget ved det problem.
Men forbud hjælper ikke.
Holger Graversen (S), 2000-10-26:
Jeg havde såmænd ikke haft noget imod, om man tog den private dagpleje med.
Nu er det jo sådan, at det er henstillet til kommunerne, at de sikrer sig, at man ikke ryger i dagplejehjemmene.
Det er stadig væk sådan, at der ikke er så mange vuggestuer og børnehaver at vælge imellem for forældre, men der er flere dagplejehjem at vælge imellem, og hvis nogle forældre ikke ønsker deres barn passet i et dagplejehjem, hvor man ryger, så kan de også blive fri for det, og så kan de finde et andet hjem.
Tom Behnke (FRI), 2000-10-26:
Jeg ved ikke, hvad det er for kommuner, hr. Holger Graversen kommer i, hvor der er så mange dagplejemødre, at man bare frit kan vælge imellem dem.
Det er ikke de kommuner, jeg bevæger mig i, men sådan er der jo så meget.
Men jeg synes egentlig, det er interessant, for hvor er det, vi er på vej hen med det her forslag?
Allerede i sin ordførertale var hr. Holger Graversen inde på, at i Socialdemokratiet var man ikke helt enig i alle dele af forslaget.
Det kunne godt være, der skulle ordnes lidt ved det her.
Det kunne godt være, der skulle justeres lidt.
Hr. Holger Graversen begyndte allerede at slække på sine principper i forhold til, om det nu også skulle være hele skolens område, eller om det kun skulle være indendørs.
Hr. Holger Graversen begyndte at slække på sine principper om, hvorvidt det kun skulle være den ene eller anden type, der skulle have lov til at komme i rygerummene.
Nu er hr. Holger Graversen altså inde på, at det godt kunne være, at man skulle tage det område, som ministeren har undtaget, med ind alligevel.
Og så kom det interessante: Hr. Holger Graversen sagde lige præcis om de private dagplejere, at det er lagt ud til kommunerne.
Hvorfor så ikke lade det være gældende for hele området?
Det, vi opponerer imod i forslaget her, er den form for forbud, man laver her over for børn og unge.
Det er ikke vejen frem.
Man skal gøre det på en anden måde, og dér er vi i øvrigt enige i den politik, som der hidtil har været ført fra regeringens side.
Frank Aaen (EL), 2000-10-26:
Det skal bare være helt kort: Jeg ser gerne alle de eksempler, der måtte være på, at det virker, det er jeg med på.
Men jeg vil bare med det samme henvise til Bispebjerg Hospital som et eksempel, man kan lære af.
Jeg vil sige, at der er meget stor forskel på, hvordan et instrument virker i forhold til voksne mennesker, og så det, vi taler om her, nemlig unge.
Så jeg tror ikke, at man kan bruge det til ret meget, men jeg kigger gerne på, hvad der måtte komme.
Så vil jeg bare sige - og jeg tror også, at ministeren er helt enig - at jeg synes, det er vigtigt, i hvert fald hvis det her skulle blive vedtaget, så at være meget bevidst om, at opfølgning på den her lov altså ikke er håndhævelse.
Det har der været fokus på i debatten.
Jeg synes, det er helt forfejlet.
Altså opfølgning, det er alle de andre instrumenter, som vi er enige om.
Sandy Brinck (S), 2000-10-26:
At patienter skal være sikret en faglig og kompetent behandling hos tandlæger, kan ingen være uenig i.
Spørgsmålet i debatten i dag er, hvordan vi gør det bedst.
Jeg vil godt fra start af understrege, at fra socialdemokratisk side er der ikke nogen tvivl om, at ansvaret for sikkerheden i behandlingen er myndighedernes.
Det er ikke den enkelte patients ansvar at sikre sig, at den pågældende tandlæge lever op til de faglige krav.
Det er og bliver myndighedernes ansvar gennem et autorisationssystem, klage- og tilsynssystemer.
Derfor glædede det os også, at vi med den nye centralstyrelseslov, som trådte i kraft den 1. juli i år, faktisk giver nogle flere handlemuligheder for at gribe ind over for faglig kritisabel behandling og også for at gribe ind tidligere.
Den større fleksibilitet i handlemuligheder, hvor man også ved mindre forseelser kan lave påbud og følge op uden at skulle vente, til omfanget og graden af fejl og sjusk kan begrunde en fratagelse af autorisationen, venter vi os meget af.
At myndighederne har ansvaret betyder ikke, at der ikke skal være åbenhed omkring myndighedernes kontrol og de afgørelser, der træffes.
Det ønsker vi fra socialdemokratisk side.
Samme holdning er med i den før omtalte ændring af centralstyrelsesloven, som altså også indebærer offentliggørelse af de afgørelser, myndighederne træffer.
Dette, samt de mange initiativer, som ministeren just har nævnt.
Vi vil derfor nøje følge implementeringen af den nye centralstyrelseslov og dermed også behovet for en eventuel opfølgning.
På den baggrund skal vi afvise det fremsatte beslutningsforslag.
Preben Rudiengaard (V), 2000-10-26:
Af dette beslutningsforslag fremgår det, at patienter skal sikres en ret til at få oplyst, om den tandlæge, de benytter eller ønsker at benytte, har tabt klagesager, og såfremt pågældende har dette, hvor mange sager, samt at patienten så også skal have mulighed for at få aktindsigt i disse sager - ganske vist i anonymiseret udgave.
Imidlertid finder jeg, at ikke alene antallet af tabte klagesager og aktindsigt i disse er mål for en kvalitet hos en tandlæge.
Der er mange andre kvalitetsparametre til at måle den faglige kvalitet på, og her vil jeg pege på, at vi i de kommende år vil komme til at se flere og flere kriterier for kvalitet, som bliver publiceret både hos læger og hos tandlæger.
Sundhedsstyrelsen er jo også pligtig til at følge tandlægernes udøvelse af deres gerning
, og Sundhedsstyrelsen skal også gribe ind, såfremt kvaliteten og funktionen i en tandlæges arbejde er kritisabel.
Jeg kan ikke være med til, at vi skal udstille tandlæger for åben skærm på baggrund af en eller flere klagesager.
Samtidig finder jeg, at det er det samme som at sætte pågældende i en offentlig gabestok, og her kan den enkeltes retssikkerhed på et meget spinkelt grundlag blive kompromitteret.
Jeg finder ligeledes, at få klagesager kan være et alt for spinkelt grundlag at vurdere en overordnet kvalitet på.
Venstre holder ikke hånden over tandlæger, som ikke udøver en tilfredsstillende kvalitet i arbejdet, og jeg ser også gerne, at der luges ud blandt brodne kar i branchen.
Det er der mulighed for i dag via det offentlige tilsyn, som sker både objektivt og neutralt, og kvaliteten vil blive styrket i de kommende år for at opnå en vedvarende tilladelse til at udøve gerningen som bl.a. tandlæge.
Venstre ser gerne, at vi styrker kvaliteten, men metoden med offentlig udhængning på et usikkert grundlag kan vi ikke medvirke til.
På den baggrund kan vi ikke stemme for dette beslutningsforslag, men vi vil gerne medvirke til at sikre, at der kommer andre metoder til, således at patienterne kan få en information om kvaliteten i de ydelser, de får, eller som de påtænker at få.
Tom Behnke (FRI), 2000-10-26:
Jeg synes, det er synd, for nu havde jeg ellers lige læst forslaget og syntes, at det egentlig var et relativt godt forslag.
Jeg vil ikke lægge mig fast på, om vi stemmer for forslaget ved andenbehandlingen, men jeg synes i hvert fald, at der er nogle tanker i det, som det er væsentligt at tage med.
Men så bliver jeg lidt skuffet, når ordføreren for forslagsstillerne siger: Det skal ikke være nogen gabestok, det er kun ved gentagne grove tilfælde.
Så opnår vi jo ikke noget med dette forslag.
Hvis der er tale om gentagne grove tilfælde
, skal autorisationen inddrages, som reglerne er i dag, og hvis ikke den bliver det, er det myndighederne, der har problemet.
Så har ministeren et problem, og så må vi jo sætte ministeren på plads og drage ministeren til ansvar for, at den lovgivning, der er, bliver overholdt.
Så hvis beslutningsforslaget udelukkende skal have den konsekvens, at man offentliggør de klagesager, der er så mange og så grove og så gentagne, at vedkommende har mistet sin autorisation, er vedkommende ikke længere tandlæge.
Så har forslaget ikke nogen mening, og det synes jeg er synd.