runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-22:
Nej, der forstod hr. Frode Sørensen mig ikke helt rigtigt, for jeg mener udmærket godt, at man i en kommune kan have lokale hastighedsbegrænsninger, selv om man ikke har en trafiksikkerhedshandlingsplan, hvad jeg kraftigt opfordrer til at man får, for hvis man laver den på frivilligt grundlag, lægger man flere kræfter og mere energi og interesse i at overholde den.
Men selv i nogle af de 63 kommuner, der ikke har det, kan man udmærket godt have lokale hastighedsbegrænsninger både omkring institutioner og i villakvarterer og andre steder.
Det er der faktisk en del af de kommuner der har.
Så de to ting hænger ikke sammen.
Jeg er lidt bange for det, hvis man bare siger til nogle kommuner, også selv om de ikke har hjertet med, at det skal I lave, for så kan de sætte en ingeniør til det eller for den sags skyld mig, hvis jeg blev ansat i kommunen.
Jeg kan godt lave sådan en plan på 2 dage, og så er den lavet, og derefter bliver den lagt ned i skuffen.
Jeg vil hellere have, at byrådet og borgmesteren på baggrund af gode erfaringer fra det amt, de er en del af, eller nabokommunen, siger: Sådan en ting må vi også have, for det er godt for os og vores borgere.
Så altså mere gulerod, mindre pisk.
Det er min pointe.
Vi er uenige, men o.k., sådan er det.
Frode Sørensen (S), 2004-04-22:
, men det kan vi selvfølgelig vende tilbage til. Men det, som hr. Helge Adam Møller siger om skiltning ved institutioner, synes jeg er meget interessant.
For det er selvfølgelig rigtigt, at der er forskel på, om en institution ligger ude i et mindre område, eller den ligger på Vesterbro, eller den ligger på Dybbøl Banke.
Ingen som helst tvivl om den side af sagen.
Men forstår jeg hr. Helge Adam Møller rigtigt, når ordføreren siger: Det er faktisk nødvendigt at pålægge de kommuner, som ikke har trafiksikkerhedsplaner, at de skal have det.
For det er jo på den måde, man egentlig finder ud af, hvor det eventuelt ikke er nødvendigt at have disse restriktioner.
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-22:
Nej, det vil jeg ikke være med til, selv om vi skrev 40 km her eller zoner, for det, der for mig er det afgørende, er, at der jo kan være kolossal forskel på, hvordan forholdene er ved en daginstitution i Sønderborg og en daginstitution i Næstved eller en, der ligger inde på Nørrebrogade.
Der er trafikken, der er gadens bredde, der er, hvor langt daginstitutionen ligger væk, der er, om der er cykelsti, om der er fortov osv. osv.
Derfor synes jeg, det er rimeligt, at de politikere, der bor der og har ansvaret for den befolkning, den lokale politimester, den lokale ingeniør ved teknisk forvaltning, som kender det, er dem, der er med til at afgøre det og træffe bestemmelsen i Sønderborg og i København og i Næstved, og ikke hr. Frode Sørensen eller hr. Helge Adam Møller.
Vi kan da aldrig have den ekspertise, så hvorfor trække et eller andet firkantet ned?
Så kunne der også være de steder, hvor det var rimeligt med 20 km/t.
De vil sige, at nu har Folketinget sagt, at det skal være 30 km/t., og så bliver det det, selv om vi synes, at det var meget mere hensigtsmæssigt med 20 km/t.
Derfor synes jeg, det er for firkantet, og det er ikke hensigtsmæssigt.
Frode Sørensen (S), 2004-04-22:
Lige en tak på tidligere socialdemokratiske trafikministres vegne for den ros.
Den tror jeg de vil være meget glade for at høre.
Hr. Helge Adam Møller sagde noget om, at nogle af de kommuner, der ikke har trafiksikkerhedsplaner, nok vil være de mindre kommuner.
Det tror jeg faktisk er meget, meget rigtigt.
Men jeg vil da gøre hr. Helge Adam Møller opmærksom på, at omkring færdselssikkerheden viser det sig altså, at der er flere dræbte og tilskadekomne i de tyndt befolkede områder end i de tæt befolkede områder.
Det synes jeg lige vi skal være en lille smule opmærksomme på.
Så vil jeg også gerne lige vide, om jeg hørte rigtigt.
For hr. Karsten Nonbo ville ikke være med.
Han syntes, at det med de 30 km var lidt for systematisk.
Så fortalte jeg om eksemplet i Sønderborg.
Jeg må så sige, at på grund af at jeg jo er i Folketinget, har jeg ikke ret meget med det at gøre dernede udover, at jeg bor i området, og jeg skal selvfølgelig så køre efter de regler.
For mig kunne det også have været 30 km.
Vil det sige, at hr. Helge Adam Møller også vil være positiv over for, at vi ændrer forslaget til, at vi f.eks. så på sådan nogle zoner i stedet for på den måde, som det var?
Det synes jeg ville være fint og udmærket at få uddybet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-22:
Nu var hr. Per Dalgaard jo ude med riven over for venstrefløjen i sit ordførerindlæg, da han sagde, at det åbenbart er staten, der skal bestemme.
Hr. Per Dalgaard mener, at folk selv ved, hvad der er bedst for dem, så jeg vil gerne spørge hr. Per Dalgaard
: Hvis det nu er sådan, at folk selv ved, hvad der er bedst for dem, hvorfor skal staten så forhindre dem i at adoptere, hvis de mener, det er det bedste for dem?
Jeg kan jo godt sige lidt om, hvorfor vi på venstrefløjen mener, at der skal være nogle regler.
Vi mener sådan set, det er fint, at staten sikrer barnets tarv, for her mener vi, at staten har en meget væsentlig rolle at spille, men vi mener sådan set ikke, at staten skal spille en væsentlig rolle med at skabe ulighed for loven.
Vi mener sådan set, at folk selv skal vurdere tingene, men at der skal være nogle regler, som sikrer barnets tarv, og de regler mener vi at alle skal have mulighed for at blive bedømt efter.
Jeg synes sådan set, det er hr. Per Dalgaard, der vil lave en masse regler i denne sammenhæng.
Vi siger: Fjern de regler, der sorterer nogle fra, og lad os få ét sæt, som alle bliver bedømt efter, i stedet for at man bliver bedømt af en række særlove alt efter sin seksualitet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Som hr. Karsten Nonbo uden tvivl er opmærksom på, så har vi været meget kritiske over for den tidligere regering på trafikområdet. Den tidligere regering havde det - måske i endnu højere grad end den nuværende - med at plastre landet til med motorveje, så der var rigeligt med uenighed med den tidligere regering på trafikområdet. Men det er dog et faktum, at den tidligere regering havde afsat flere midler til og gjorde en større indsats for at fremme trafiksikkerheden, f.eks. større puljer osv.
Det er en kendsgerning, og det gav selvfølgelig også resultater ude i virkeligheden, som så vi kan aflæse af tallene. Men jeg kan godt forsikre hr. Karsten Nonbo, at Enhedslisten er kritisk over for enhver siddende regering på trafikområdet.
Det vil vi også være over for en kommende socialdemokratisk-radikal regering, for vi har endnu ikke fået tilsagn fra Socialdemokratiet og De Radikale om, at de vil ophøre med denne motorvejspolitik.
Men det arbejder vi på, og det håber vi da også at vi kan opnå.
Så vil det jo blive formidabelt godt, det hele.
Lene Espersen (KF), 2004-04-22:
Jeg må sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at jeg tror stadig væk, at vi har en lidt forskellig opfattelse af, hvad det egentlig er, der er det centrale i den her debat.
Jeg synes, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil lidt for hurtigt og flot går hen over spørgsmålet om, hvad der er barnets tarv. Vi må vel være enige om, at der er rigeligt med personer, som ønsker at adoptere børn.
Det er jo ikke, fordi der er mangel på adoptivforældre, at vi behandler det her spørgsmål i dag.
Derfor kan man spørge: Hvad er det for barnets tarv, fru Pernille Rosenkrantz-Theil her forsøger at forsvare?
Jeg betragter nærmere det her som et spørgsmål om at sikre en fuldstændig anerkendelse af homoseksuelle pars ret til f.eks. at adoptere udenlandske børn, og det er altså et spørgsmål om ligestilling og rettigheder og ikke et spørgsmål
om barnets tarv.
Det er muligt, at vi blot taler forbi hinanden i Folketingssalen i dag.
Jeg må blot fastholde, hvad der for regeringen har været de grundlæggende argumenter for at afvise beslutningsforslagene her i dag.
Men det er naturligvis klart, at vi da gerne under udvalgsbehandlingen medvirker til at besvare de spørgsmål, der måtte være, også med hensyn til undersøgelser af disse spørgsmål.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-22:
Kan man ikke betegne Enhedslistens trafikpolitik som en romantisk trafikpolitik fra en svunden tid?
Forholder det sig sådan, at Enhedslisten ligefrem vil presse en eventuel - forhåbentlig kommer den ikke - anden regering til ligefrem at nedlægge motorvejene og igen indføre små almindelige landsdelsveje med den øgede risiko for frontalsammenstød, det giver?
Lene Espersen (KF), 2004-04-22:
Jeg vil først sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at det er muligt, fru Pernille Rosenkrantz-Theil synes, at det er en morsom debat.
Det, jeg tror er forskellen på fru Pernille Rosenkrantz-Theils og min holdning til det her spørgsmål, er, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil først og fremmest er opfyldt af ønsket om, at adoptivforældres behov for at få et barn skal opfyldes, uanset hvilken type forhold de lever i.
Det er ikke det, der er min indfaldsvinkel.
Det er muligt, at det er, fordi vi har en forskellig holdning til det.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger så flot: Så må vi bekæmpe de fordomme, men her er der jo tale om børn, der så skal betale prisen for fru Pernille Rosenkrantz-Theils kamp, og den pris synes jeg er for høj for den gruppe, vi her taler om.
Så må jeg sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at spørgsmål om store undersøgelser, som også indgår i andre ministres områder, må fru Pernille Rosenkrantz-Theil stille under udvalgsbehandlingen.
Så må regeringen jo samlet se på, hvad der argumentationsmæssigt kan bære at lave undersøgelser.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-04-22:
Jeg ved godt, at man skal lade være med at more sig, når det er så alvorlige sager som det at kunne adoptere og børns tarv, vi taler om.
Jeg kan alligevel ikke lade være med at more mig lidt over logikken i argumentationen, for den lyder
jo sådan her: Fordi vores børn kunne finde på at mobbe jeres børn, fordi vi har fordomme, så må I ikke få børn
Det synes lidt at være logikken bag justitsministerens argumentation, og det taler måske for, at vi skulle gribe fat i nogle af de fordomme, og at vi skulle gribe fat i vores egne børn i stedet for at forhindre andre i at få børn, fordi vores egne børn ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt.
Så vil jeg gerne bakke fru Lissa Mathiasens argumentation op.
Altså det eneste sted, der har været en undersøgelse, er jo i Sverige, og måske var det på tide, vi fik lavet en undersøgelse her.
Der er jo masser af homoseksuelle, som har børn, og som lever med børn til hverdag.
Ville ministeren være indstillet på at gennemføre en undersøgelse som den, vi har set i Sverige, sådan at de danske forhold og eventuelle fordomme også kunne tages med i betragtning?
Lene Espersen (KF), 2004-04-22:
Nu er der jo mange erfaringer med den lovgivning, man har i Sverige.
Her tænker jeg også på den holdning, som forskellige donorlande kan have til den her problemstilling.
Men jeg vil da gerne sige til fru Lissa Mathiasen, at min indfaldsvinkel til den her meget, meget alvorlige problemstilling først og fremmest bygger på det kendskab, man har til det danske samfund, og den holdning, man har til, hvordan lovgivningen skal være her i landet, og den skal ikke alene bygge på undersøgelser, som er gennemført. Jeg mener, og det gentager jeg gerne en tredje gang, at der fortsat er fordomme i det danske samfund, og jeg tror, at det kan skade barnet i dets fortsatte opvækst, at det skal kæmpe mod de fordomme, samtidig med at det måske kæmper med at have levet det meste af sine første leveår på et børnehjem under måske knap så gode vilkår, og hvad der ellers kan være af identitetsproblemer med at komme fra et fremmed land, måske have en anderledes baggrund og skulle integrere sig i det danske samfund.
Det er de samlede hensyn, som jeg her opstiller, der gør, at jeg ikke mener, man oven i det også som barn skal forsvare sig imod og kæmpe imod de fordomme, der måtte være på det her område.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-22:
Tak for svaret, men jeg synes egentlig ikke, jeg fik noget svar, for det her har vi hørt ministeren sige før.
Men jeg tror, vi er enige om, at udgangspunktet er, at egnethedsvurderingen bliver der ikke rørt ved, den er ens, uanset om man er ægtepar, enlig eller et registreret par.
Det, jeg spurgte om, var, hvad man overhovedet bygger de her vurderinger på.
Sådan som jeg hører det, siger ministeren, at man ikke tror, det vil være godt for børnene.
Så henviser jeg til, at det eneste sted, man har lavet en undersøgelse, er i Sverige, og der har man sagt, at det ikke kan påvises, at det her kommer til at få en negativ virkning, tværtimod har man set nogle meget velfungerende resultater.
Så er det, jeg spørger, hvad det så er, ministeren bygger det her på.
Det kan i hvert fald ikke være viden, for den findes ikke andre steder.
Hvad er det andet?
Er det sådan et eller andet greb i luften, hvor man siger, at man tror nok?
Jeg vil egentlig godt have ministeren til at give et svar på, om det kun er sådan en vi har en fornemmelse af.
Ministeren negligerer totalt de svenske undersøgelser med det svar her.
Er det korrekt forstået?
Lene Espersen (KF), 2004-04-22:
Jamen det vil jeg gerne gentage for fru Lissa Mathiasen.
Som jeg allerede har sagt i min første tale til de her
to beslutningsforslag, er der jo ingen tvivl om, at der er mange homoseksuelle par, som er gode forældre, kærlige forældre for deres børn, men vi står i en situation, hvor særlig udenlandske adoptivbørn har en meget svær start på livet, og derfor er det regeringens opfattelse, at de har et særligt behov for en tryg opvækst.
Jeg er ikke i tvivl om, at mange homoseksuelle par også i mange tilfælde vil kunne give dem en god opvækst. Men vi kan ikke komme uden om, at disse børn vil kunne opleve det som en meget stor belastning ud over de problemer, de allerede har med sig i bagagen, hvis de vokser op i et homoseksuelt parforhold og skal imødegå de fordomme, som der desværre fortsat er i vores samfund.
Det var, hvad jeg sagde i min første tale, og det gentager jeg gerne for fru Lissa Mathiasen, fordi jeg da bestemt erkender, at der er mange forskellige synspunkter på den her sag.
I den her sag vælger regeringen altså at sige, at hensynet til de børn, der i forvejen har det svært, vejer meget tungt, og det gør altså ud fra en samlet betragtning, at regeringen ikke finder, at beslutningsforslaget er den rigtige vej frem.
Lissa Mathiasen (S), 2004-04-22:
Jeg mærkede mig, at ministeren i forbindelse med spørgsmålet om fremmedadoption, dvs. adoption typisk af et udenlandsk barn, brugte vendingen »konsekvenserne for disse børn«.
Jeg vil da godt bede om ministerens begrundelse for den vending og en uddybning af, hvad det er for konsekvenser, og hvad ministeren bygger det på.
Mig bekendt er der kun en eneste gang lavet en undersøgelse, og det er den svenske, som lå forud for deres vedtagelse af nøjagtig samme type lovgivning.
Der var en meget klar hilsen, som byggede på, at dette her ikke ville være til skade for barnet, tværtimod.
Hvad bygger ministeren sine overvejelser på?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Jo, men jeg lagde også mærke til, at sidste gang der var et forslag om at bygge et stykke motorvej ved Silkeborg, det var vist ikke justitsministerens, det var trafikministerens, var der en bemærkning, der næsten kunne tolkes sådan, at det var et selvstændigt argument for at bygge den vej, at vildtet så fik det bedre.
Det er et særegent synspunkt, som trafikministeren og hr. Dalgaard har.
Vi er altså ikke helt overbevist om i Enhedslisten, at vi får bedre natur ved at asfaltere landet.
Vi tror faktisk, at det ville give et bedre dyreliv, hvis de strækninger blev lagt ud som natur.
Så vi vil i hvert fald ikke anbefale, at man bygger veje af hensyn til naturen.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-22:
Det glæder mig meget.
For nu lige at gribe fat i en anden sag, nemlig motorvejene omkring Silkeborg og hen over Gudenåen, forholder det sig så ikke sådan ifølge de erfaringer, man har ude fra Europa, hvor man rent faktisk har ført motorveje hen over åstrækninger eller dalstrækninger, at dyrene bliver forstyrret, mens man bygger og måske to dage derefter, og så tilpasser de sig, og at faunaen rent faktisk udvikler sig meget bedre, end den egentlig hidtil havde gjort?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-04-22:
Det er et interessant spørgsmål, det der med at begynde at brække motorvejene op.
Til det vil jeg sige, at det er vi nu ikke nået til endnu. Men problemet er, at der ligger aftalt en række nye og helt overflødige motorvejsstrækninger, og jeg ved, at Socialdemokratiet har haft overvejelser om f.eks. at føre en motorvej hen over Gudenåen.
Det vil vi meget stærkt arbejde for ikke sker, og det håber jeg også at vi kan overtale Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre til, hvis de efter et valg får regeringsmagten, hvad meget tyder på, sådan at vi kan forhindre et sådant motorvejsbyggeri hen over Gudenåen.
Hvis det er sådan, at en kommende regering også bliver afhængig af Enhedslisten med hensyn til finansieringen af statens udgifter og finansloven, så vil vi kunne få indflydelse på den slags ting, og så er det jo ikke sikkert, at pengene rækker til sådan en motorvej hen over Gudenåen.
Det var bare det.
Nu tog jeg et eksempel.
Men ligefrem at brække de eksisterende motorveje op ligger nok et stykke længere ude i tiden.
Det kan jeg i hvert fald ikke love på nuværende tidspunkt.
Det er det, som vi jo heldigvis alle sammen er enige om, og som jeg heller ikke hører at hverken hr. Karsten Nonbo eller justitsministeren eller nogen som helst anden er uenig i. Der, hvor problemet er, og hvor jeg også er enig med Socialdemokratiet, er, at der er behov for at komme videre end det vågeblus, som den nuværende regeringen har sat indsatsen ned på - det var det, jeg forsøgte at udtrykke - netop således, at vi også i årene fremover kan fastholde et fald i kurven, og det vil kræve den slags initiativer, der også foreslås i de to beslutningsforslag; det er der ingen tvivl om.
Per Dalgaard (DF), 2004-04-22:
Der skal selvfølgelig være et sæt regler, som alle skal rette sig efter, det er helt klart.
Men de specielle regler, som vedrører dette område, er blevet til, fordi det, havde jeg nær sagt, måske er blevet moderne at leve alternativt og leve specielt.
Det medfører en række problemer, og det er selvfølgelig ærgerligt.
Hvis problemerne bliver for store og for uhensigtsmæssige, skal de selvfølgelig løses, og det skal vi være med til.
Men at man tager fat på alle specialiteterne og kører dem igennem lovmaskineriet for at løse nogle problemer, som opstår i ganske få tilfælde, er vi ikke tilhængere af.
Vi er ikke tilhængere af, at man laver love for at løse et problem, som i virkeligheden er minimalt.
Et barn har ret til en far og en mor, kan man selvfølgelig godt sige, men et barn har altid en far og en mor, for ellers var barnet der jo ikke, så man kan sige, at denne ret er opstået helt af sig selv.
Jeg kan slet ikke se, hvad fru Lissa Mathiasen egentlig mener i forbindelse med det spørgsmål.
Anne Baastrup (SF), 2004-04-22:
Vi har diskuteret det her forslag adskillige gange op gennem 1990'erne, og vi havde jo en ordning i satspuljeforligskredsen, der gik på, at den her type af parrådgivning, og det var så konkret ægteskabs- og skilsmisserådgivning, skulle have støtte, og vi fik også i en periode overført midler på finansloven.
Det, der så efterfølgende er sket, er, at ægteskabs- og skilsmisserådgivningen er forsvundet, men de erfaringer, man havde derfra, var i hvert fald efter de erfaringer, vi fik i satspuljeforligskredsen, gode.
Det, vi også ved, er, at Mødrehjælpen rundtomkring har etableret den samme type af parrådgivning.
Og der er det jo meget interessant med diskussionen om, hvad der er til barnets bedste, for jeg er faktisk ikke ret meget i tvivl om, at det er til barnets bedste, at forældrene forsøgsvis bliver sammen, alternativt får en bedre skilsmisse.
Derfor oplever vi i SF, at de erfaringer, man har haft gennem tiden, når det drejer sig om parrådgivning, har været gode, at mange par fortæller, at de i virkeligheden pludselig oplevede, hvad det vil sige at tale sammen i stedet for at tale sig fra hinanden, og at børnene på den måde havde stor fordel af det.
Så jeg vil ikke gå i dybden med en større argumentation
for, at SF støtter det her forslag
, idet bemærkningerne jo er relativt udførlige, og idet vi systematisk gennem tiden har støttet den her type forslag.
Og jeg skulle hilse fra Enhedslistens ordfører og sige, at Enhedslisten også støtter.
Helge Adam Møller (KF), 2004-04-22:
Nu ved jeg ikke umiddelbart, hvad det er for al mulig rådgivning, vi tropper op med bagefter, men jeg nævnte jo altså lige al den offentlige rådgivning, der var etableret i øjeblikket: ægteskabslovens § 43, lov om social service § 3, private rådgivningsklinikker, så der er jo mulighed for en bunke rådgivning i øjeblikket.
Jann Sjursen (KD), 2004-04-22:
Jeg er på mange måder enig i det, som hr. Helge Adam Møller siger om det personlige ansvar, og at man bestemt ikke i den her sammenhæng skal glemme, hvad familie, venner, sågar præster kan bidrage med.
Der er i øvrigt nogle partier, der har mere erfaring med præster end andre, men lad det nu være.
Mit spørgsmål til hr. Helge Adam Møller er: Hvis vi skal forfølge den tankegang, at det personlige ansvar må gøres gældende i den her sammenhæng for, hvordan man vil leve sit liv, hvorfor skal det så ikke gøres gældende, når nu f.eks. skilsmissen er sket?
Når skilsmissen er sket, så tropper vi op med alskens rådgivning og det ene og det andet, og jeg skal komme efter dig, som nogle ville sige.
Hvorfor er det så ikke også et personligt ansvar?
Ikke at jeg mener, det skal være det, men hvorfor er det så ikke det?
Per Dalgaard (DF), 2004-04-22:
Jo, men netop når der nu findes de muligheder i dag, kan jeg heller ikke se, hvorfor det er nødvendigt at lave lovgivning.
Vi er ikke tilhængere af, at man bare skal producere love, fordi det kunne være rart at have en lov at holde sig til, hvis man i øvrigt selv ude i samfundet, menneskene, folket, kan klare problemerne uden at behøve at støtte sig til en lovgivning.
Så jeg kan egentlig ikke helt se, at der skulle være et behov for det, når det alligevel finder sted i dag.
Jeg mener også, at man sagtens kan bruge de kilder, der findes i dag.
Det kunne man måske plædere lidt mere for og sige: Brug da din sognepræst, han ved jo meget om sjælens pleje, han må da kunne rådgive og forklare nogle ting over for et skrantende ægteskab.
Det synes jeg ville være en fin ting.
Jann Sjursen (KD), 2004-04-22:
Det tror jeg faktisk at folk gerne vil betale noget for.
Forslaget baserer sig jo rent faktisk også på, at der skal være mulighed for at kunne opkræve en vis egenbetaling, som så er indkomstafhængig.
Så hvad det angår, så er det jo ikke bare, hvis man skal se på hr. Per Dalgaards perspektiv, sådan et tagselvbord, vi dækker op til.
I øvrigt vil jeg sige, at hvis man skulle se på det rent økonomisk, så mener jeg sådan set, at der kunne være mange fordele ved forslaget, men det synes jeg så i øvrigt heller ikke at man kan.
Er der trods alt ikke nogle menneskelige omkostninger forbundet med det, at man ikke får løst nogle af de kriser, der kan være i parforholdet, skilsmisse eller ej?
Per Dalgaard (DF), 2004-04-22:
Med hensyn til økonomien så ville jeg da ikke have noget imod, at amterne påtog sig den opgave, hvis de samtidig nedlagde nogle af de funktioner, som jeg omtalte som selvpåtagne, som ingen har bedt dem om at gøre.
Der er en masse opgaver, som amterne i dag har, der af en eller anden årsag lige så stille er kommet ind i deres regi.
Men de tilbud, der så findes i det offentlige regi for nuværende, finder vi ganske udmærkede og fyldestgørende.
Hvis der er kø, jamen så må der jo være basis for, at flere kan åbne rådgivningsklinikker.
Jeg ved godt, at det så kommer til at koste penge.
Med hensyn til efterspørgslen kunne der måske også være basis for at åbne private rådgivningsklinikker, de findes sikkert allerede.
Men det koster selvfølgelig penge, det ved
jeg godt.
Men igen er man vel ude i en situation, hvor man godt vil betale lidt for at få et forhold til at køre fortsat.