Ole Stavad (S), 2002-05-27:
Efter Socialdemokratiets opfattelse er regionalpolitik noget, der omfatter hele landet.
Derfor mener jeg sådan set ikke, at den oplevelse, man ofte har, når man taler om regionalpolitik, nemlig at den kun omfatter de svagere dele af landet eller de områder, som har de ringeste vækstvilkår, er rigtig, men det er klart, at der er områder, hvor der er behov for en langt stærkere indsats end i andre områder.
Det forsøgte vi også i den periode, hvor vi havde et særligt ansvar som regering at leve op til.
Hvis vi prøver at se tilbage på 1990'erne og begyndelsen af det her århundrede, så startede det med en konkret regionalpolitisk udformning sammen med og i et tæt samspil med Bornholm.
Vi må erkende, at på daværende tidspunkt var vores hovedstad jo også et område, som havde svære vækstvilkår, og derfor blev det næste, at man for hele det, vi kalder HUR-området, altså hovedstadsområdet, satte et regionalpolitisk arbejde i gang. Næste led var i et samarbejde med en masse mennesker i det jysk-fynske område at få formuleret en regionalpolitik, noget, der havde sit ejerskab, sit afsæt i det jysk-fynske område, og som dækker hele dette område.
Det seneste, der er kommet til, var det samarbejde, vi startede mellem gode kræfter i Storstrøms og Vestsjællands Amter.
Dermed har vi så hele landkortet dækket af regionalpolitisk samarbejde, og derfor er det lidt ærgerligt, at vi oplever, at den nuværende regering med Venstre og De Konservative ikke rigtig er indstillet på at følge de initiativer op.
Jeg har stor forståelse for, at man selvfølgelig vil formulere sine egne ting og supplere med sine egne ting, gå ind kritisk og vurdere, hvad der er godt, og hvad der er mindre godt i det, den tidligere regering har foretaget sig.
Men jeg forstår knap nok konklusionerne, som jeg læser mig til i den regionalpolitiske redegørelse og de andre skrifter, vi har fået fra regeringen, fordi det regionalpolitiske samarbejde er jo hidtil foregået meget bredt her i Folketinget. Jeg kan sige, at når jeg har siddet til møde med den regionalpolitiske styregruppe, hvad enten det har været om det jysk-fynske samarbejde, eller det har været andre dele af landet, Bornholm, Storstrøm, Vestsjælland, så har det jo været tværpolitisk.
Så har det været med folk i alle politiske afskygninger, om jeg så må sige, hvor vi har arbejdet sammen.
Når vi ser på de debatter, vi har haft her i Folketinget gennem de senere år, jamen så har der selvfølgelig været forskellige indgange til det regionalpolitiske, men som jeg husker det, har vi stort set hver gang nået en fælles konklusion om, at vi vil trække i den samme retning, for jeg kender faktisk ingen folketingsmedlemmer her i salen, som ikke i forhold til det regionalpolitiske synes, at de gerne vil være med til at sikre, at det her land stadig væk hænger sammen.
Derfor har det for mig været forbavsende, at eksempelvis økonomi- og erhvervsministeren under den store konference, der var i Aalborg den 13. maj 2002, meddelte, at man ikke ønskede at fortsætte linjen fra den tidligere regering
, og stadig væk respekterer jeg, at en ny regering også kan have egne initiativer, som den prioriterer på en lidt anden måde end den tidligere regering.
Hvis jeg må citere fra NORDJYSKE Stiftstidende den 14. maj 2002, hvor der står, at økonomi- og erhvervsministeren på mødet i Aalborg den 13. maj 2002 har sagt: »Jeg kan ikke love jer alle de penge, som den tidligere regering gjorde.
Den nuværende regering vil ikke bare arve de ordninger og initiativer, som den gamle regering havde på hylderne.«
Så ved jeg godt, der er nogle, der under debatten indtil nu har sat spørgsmålstegn ved, om det var fugle på taget, om pengene rent faktisk også var der.
Hvis det er sådan, kan man tage det finanslovforslag, som den tidligere regering fremsatte i august 2001, så vil man kunne se, at i hele den omdisponering, der skulle ske af milliarden, er det konkret nævnt, og at de 500 mio. kr. til 1 mia. kr., som var lovet til de konkrete godkendte projekter i det jysk-fynske samarbejde, agtede regeringen at vedstå.
Hvis vi ser de beløb, som vi var i gang med at forhandle, bl.a. omkring UMTS, spillede de regionale vækstmiljøer en central rolle, fordi vi kunne konstatere, at der var en stærk virksomhedsinteresse og en stærk lokal interesse for at skabe grobund omkring vores erhvervsakademier, som blomstrede op, og at der var et meget stærkt behov for at sikre, at når vi også kom uden for vores centerbyer med universiteterne, så kunne man få ny viden, gode uddannelser og et samspil med virksomhederne, der sikrer, at man kunne levere både højt kvalificerede uddannelseskræfter, der svarede til de kompetencer, de specielt havde brug for i det pågældende lokale regionalområde, men også, at man kunne hente ny viden.
Det er noget af det, man har skippet, det er noget af det, man direkte har droslet ned i den finanslov, som er vedtaget for 2002 - ikke på det alt for beskedne beløb, der var fastsat på for 2002, for det var dér, hvor vi sad og forhandlede om en forhøjelse, men i de år, der ligger forude, BO-årene, som vi kalder det herinde, er der lagt op til, at der bliver gennemført en reduktion.
Det er lige nøjagtig her, vi har de helt afgørende muligheder.
Forudsætningen for, at vi statsligt går ind og medvirker med én eneste krone, er, at virksomhederne i området, at man regionalt, lokalt, politisk prioriterer det, at uddannelsesinstitutioner er parat til at prioritere det, altså at man skal bruge af sine egne penge som en afgørende forudsætning for, at man overhovedet får adgang til også at få en vis statslig medfinansiering.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at regeringen har droslet ned på den måde, som man har gjort det i forhold til samarbejdet i det jysk-fynske.
Godt nok er Vestsjællands og Storstrøms Amter nævnt i den regionalpolitiske redegørelse, men der er ikke givet noget som helst tilsagn om, at man også vil være parat til at gå med i en medfinansiering. Også det særlige indsatsområde er der behov for at følge op på, som vi har set det i forhold til Bornholm, Lolland, Sydfyn/Langeland, Frederikshavn, Samsø for at nævne nogle eksempler, at tage de erfaringer fra det, der er godt, og det, der måske kunne gøres bedre, og prøve at bruge det rundtomkring.
Men et af de initiativer, den nye regering har taget, er, at man har fjernet hele den pulje, der skulle være med til at understøtte, når det er sådan, at et område løber ind i særlige problemer på grund af virksomhedslukninger eller tilsvarende.
Set fra den socialdemokratiske udsigtspost vil jeg godt sige: Det at være med til at føre en aktiv regionalpolitik er hos os ikke udtryk for, at vi skal ud at hjælpe nogle områder.
Jeg mener faktisk, at det er fuldstændig afgørende, hvis vi vil lykkes, sådan som vi har ambitioner om for vores land som helhed, at vi kan sikre en stærk regionalpolitisk udvikling.
Det, vi kommer til at mangle som det vigtigste i de kommende år, er en velkvalificeret arbejdskraft, og der er en af problemstillingerne, at man skal sikre, at der er en sammenhæng mellem de kvalifikationer, arbejdskraften har, og de job, der efterspørges.
Men den anden del er jo også, at vi ikke har råd til, at regionale områder sygner hen, at vi i længere perioder har store områder med en høj arbejdsløshed i dele af landet, samtidig med at andre dele af landet står og mangler arbejdskraft.
Det er et ressourcespild, og derfor er investeringer i regionalpolitik også investeringer i et land, der hænger sammen, og det er en investering i en samlet vækststrategi for hele landet, som skal lykkes, hvis vi skal lykkes for landet som helhed.
Derfor er det noget af det, vi lægger afgørende vægt på.
Jeg synes ikke, at vi her under den første debat med Venstres ordfører har fået noget som helst præcist svar på, hvad det egentlig er, man vil med det regionalpolitiske.
Derfor vil jeg godt appellere til, at regeringen sammen med øvrige partier i Folketinget vender tilbage til den linje, vi har fulgt igennem så mange år, nemlig at regionalpolitik ikke er noget, der splitter denne her sal ned
midt igennem, men at regionalpolitik er noget, hvor vi har en stærk fælles interesse i at finde et fodslag, så det her land kan udvikles og hænge sammen.
Det er også afgørende for, at vi lykkes med de hovedmålsætninger, vi har, der ligger ud over de, om jeg så må sige, mere snævre regionalpolitiske målsætninger, vi har.
Socialdemokratiet vil gerne give et tilsagn om at bidrage, at arbejde aktivt sammen med øvrige partier, også regeringen, hvis ikke man har bundet sig for stærkt til Dansk Folkeparti, og medvirke til, at vi når resultater på det regionalpolitiske område, som det her land har brug for, og som mange regioner og lokalområder har stærkt brug for.