runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-11-13:
Jeg forstod på hr. Morten Helveg Petersen, at der var meget stor uenighed mellem Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti.
Det synes jeg lyder lidt betryggende.
Men det rejser vel så to spørgsmål.
Det ene er: Er hr. Søren Krarup blevet snydt i udarbejdelsen af forslaget til vedtagelse, sådan at der ligger nogle ting, han ikke har gennemskuet i det, nogle ting, som gør, at hr. Morten Helveg Petersen alligevel synes, det er et godt forslag, der nu om lidt skal vedtages, eller er det, man har valgt at vedtage, en meningsløs vedtagelse, som stort set ingenting siger om, hvad man vil, og er det særlig klogt i forhold til Folketingets arbejdsmåde?
Det andet, der undrer mig, er: Hvilken interesse har Det Radikale Venstre med hele Det Radikale Venstres tradition i at lægge sig fast på en vedtagelse, der antyder, at der er et åndeligt fællesskab i forsvarsspørgsmål mellem Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Tværtimod mener jeg, at Det Radikale Venstre må have al mulig grund til at lægge distance til alt det, Dansk Folkeparti og hr. Søren Krarup står for i de her sager.
Derfor er spørgsmålet: Er hr. Søren Krarup blevet snydt ved det forslag til vedtagelse, der nu foreligger, eller har man valgt en minimal løsning, der består af at sige nogle selvfølgeligheder, der ingen konsekvens har, og hvorfor gør man så det?
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-13:
Jeg håber ikke, det er noget, jeg har sagt, der har fået ministeren til at udvandre i protest fra salen her.
Jeg kom fra et bredt sikkerhedsbegreb, som vi fortsat arbejder med og tager meget alvorligt.
Jeg kan henvise hr. Keld Albrechtsen til et oplæg, vi nylig har begået, om FN, FN's rolle og i det hele taget vores udenrigs- og sikkerhedspolitiske grundlag.
Endelig til hr. Ulrik Kragh om trussel mod Danmark: Ja, det er noget, vi selvfølgelig skal tage meget alvorligt, og jeg synes, at tankerne og de foreløbige ideer til koncepter for totalforsvar er meget interessante, vel vidende at det er utrolig kompliceret i forhold til struktur og administration.
Hvilken type beredskabsindsats skal der være, og hvordan skal det koordineres?
Hvordan skal samspillet være mellem forsvar og Forsvarsministeriet, -kommandoen, hjemmeværn for så vidt også, Indenrigsministeriet, politi, efterretningstjenester osv., osv., osv.?
Så lad mig nøjes med at sige, at det her med totalforsvar er noget, vi finder er en helt oplagt opgave at skulle vurdere i forhold til de kommende forhandlinger.
Lad mig allerførst kvittere for hr. Villy Søvndals bekymring.
Jeg tager det som udtryk for oprigtig ment omsorg på den led
at advare imod det såkaldt dårlige selskab.
Lad mig sige mere seriøst, at jeg også mener, at diskussionen i dag hidtil har vist med al ønskelig tydelighed, hvor stor forskel der er på standpunkter fra Det Radikale Venstre og på Dansk Folkepartis linje, hvad angår det internationale engagement; det er ikke nogen hemmelighed, og det skal man absolut ikke forsøge at forklejne.
Derfor bliver det da også, tror jeg, svære forhandlinger, hvis de ender skal mødes.
Med vores tiltro til, at FN er den naturlige ramme for indsatser og interventioner, herunder også i lande, der måtte ligge meget langt væk fra Danmark,
så er det klinkende klart, at der er vi mildest talt rygende uenige i det, hr. Søren Krarup gav udtryk for her fra Folketingets talerstol.
Så når hr. Villy Søvndal spørger, om det er muligt at forene, ja, så kan jeg jo ikke svare på det i dag, i og med at der er mange uafklarede spørgsmål, og det er vel sådan set det, forhandlingerne skal gå ud på.
Hr. Keld Albrechtsen er forbløffet over den nye radikale forsvarspolitik.
Det må jo sådan set stå for hr. Keld Albrechtsens egen regning.
Som hr. Keld Albrechtsen udmærket ved, lægger vi afgørende vægt på ulandsbistand, vi lægger afgørende vægt på handel, vi lægger afgørende vægt på, at sikkerhedspolitik er andet og meget mere end krudt og kugler.
Det, vi diskuterer i dag, er forholdet til næste forsvarsforlig ...
Ulrik Kragh (V), 2003-11-13:
Nu risikerer jeg, at jeg bliver beskyldt for at være i dårligt selskab blandt spørgerne.
Alligevel vover jeg mig op efter de to foregående.
Jeg hørte en god og udmærket tale vedrørende den internationale del, som jeg føler mig ret overbevist om at Det Radikale Venstre og Venstre ville kunne nå til enighed om.
Det, jeg ikke hørte så meget til, var den trussel, der er mod Danmark, og de svar, der skal være herpå.
Hvad har Det Radikale Venstre af forventninger til det danske forsvar i forhold til at skulle imødegå eventuelle terrortrusler?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-13:
Man bliver jo helt forbløffet, når man følger udviklingen i Det Radikale Venstres militærpolitiske holdninger.
Jeg kan huske, da jeg i sin tid i 1980'erne havde den ære at repræsentere partiet VS, at vi ofte havde et godt samarbejde med Det Radikale Venstre i kampen mod oprustningen.
De mest effektive våbensystemer, tiltro til, at effektive våben og solide kampenheder ved fronten kan løse vores problemer, er nu blevet radikal politik.
Man bliver helt forpustet af at høre
: Kan det ikke bekymre ham med sådanne udstationerede professionelle styrker, som år ud og år ind er stationeret uden for landets grænser sammen med andre professionelle styrker?
Hvor forsvinder demokratiet hen, når man kobler værnepligten af?
Er der ikke en bekymring i Det Radikale Venstre for, at vi skaber en stat i staten?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-13:
Jeg var under en af de tidligere korte bemærkninger - jeg tror, det var til hr. Per Kaalund - inde på, at jeg er født i Vestjylland, og at min mor advarede mig mod dårligt selskab.
Hvis nu man læser listen af navne, der anbefaler den vedtagelse, der ligger, spænder de fra hr. Søren Krarup fra Dansk Folkeparti, som vi just hørte som ordfører, helt over
til hr. Morten Helveg Petersen.
Politik er jo under forandring, men jeg vil alligevel spørge: Kommer det ikke en smule overraskende for hr. Morten Helveg Petersen, at det er muligt at forene hr. Søren Krarups meget nationale »for Danmarks skyld«, meget fjendske over for alle, der har en anden kulturel baggrund osv., med en hr. Morten Helveg Petersen, som er optaget af internationale forhold, som er optaget af en åben kultur?
Skal man ikke passe på, at man ikke skræver længere, end bukserne holder, og er det i virkeligheden ikke det, hr. Morten Helveg Petersen er i færd med?
Søren Krarup (DF), 2003-11-13:
Grundtvig sagde som bekendt: Grundloven for tilværelsen, for menneskelivet, er den bestandige bevægelse.
Det er da klart, at man aldrig kan skære tiden over, om man så må sige, og sige, at nu kommer der ikke mere.
Vi har ikke tidligere været tilhængere af internationale operationer, fordi vi netop siger: Det er Danmarks eksistens, der er dansk forsvars opgave.
Men vi har heller ikke kunnet forudse den terrorisme, der nu breder sig, og som også er en trussel imod Danmark, og derfor gælder det selvfølgelig, at alle ting står til debat.
Vi er tilhængere af hjemmeværnet i en skikkelse, der absolut minder om den nuværende, det skal jeg ikke nægte.
Og vi er tilhængere af en værnepligt, der fastholder forsvaret som et folkeligt værn, hvor der er en levende forbindelse mellem folket og forsvaret.
Men hvordan?
Det gælder stadig væk, at det er noget, man må finde ud af.
Nu spørger hr. Helveg Petersen om det internationale.
Jeg har lige sagt, at i den situation, der opstod efter den 11. september, er internationale operationer kommet i en anden klasse for os, end de var før.
Det betyder ikke, at en hvilken som helst international operation er fortræffelig. Sådan noget som Sudan vil jeg betragte med skepsis.
Det bliver sagt, at hvis man ikke stabiliserer styret, kan det danne grobund for al mulig terrorisme, men det gælder jo faktisk et hvilket som helst ustabilt land.
Hvis man tænker på den måde, er der jo i og for sig ingen grænse for, hvor man skal engagere sig. Men alt kan naturligvis diskuteres, der er intet, der i forvejen i denne tilværelse, hvor tingene ændrer sig, er udelukket fra debat.
Så lige endnu en gang til hr. Kaalund: Jeg beklager; jeg påskønner den energi, hvormed hr. Kaalund forsøger at røgte sit hverv at mistænkeliggøre Dansk Folkeparti, men jeg ønsker faktisk ikke at hjælpe ham med det.
Derfor er der ting, jeg vil lade stå og så svare på dem i de forhandlinger, der bliver tale om.
Per Kaalund (S), 2003-11-13:
Jeg er ked af, at jeg må gentage mit spørgsmål, men jeg fik jo ikke noget svar.
Når man drøfter et forsvarsforlig, som skal række f.eks. 5 år frem i tiden fra år 2005 til år 2009-10, så kan der ske ganske mange ting, og så må man prøve at forudse: Hvad kan der ske, hvilke forhold kan der være?
Senest har vi set, at SF har ændret opfattelse omkring forsvarsforbeholdet og kan medvirke på en række områder.
Derfor er spørgsmålet meget klart og entydigt, og vi, der skal deltage i forhandligerne, bør da vide, hvad Dansk Folkepartis holdning er. Ifald forsvarsforbeholdet i relation til EU bortfalder, er Dansk Folkeparti så indstillet på at kunne medvirke i opgaver ledet af EU?
Ellers vil jeg tillade mig at slutte, at Dansk Folkeparti under ingen omstændigheder vil medvirke i noget, når det har noget med EU at gøre.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-13:
Blot for god ordens skyld, så det også fremgår af referatet
af forhandlingerne: I de debatter, jeg har haft med repræsentanter for Dansk Folkeparti tidligere, har man fra Dansk Folkepartis side understreget, at man ikke ville pille hverken ved hjemmeværn eller ved værnepligt.
Det, hr. Søren Krarup siger fra Folketingets talerstol i dag, er, at man ikke har lagt sig fast på noget.
Så det er da mildest talt en form for bevægelse, som Dansk Folkeparti er inde i.
Og det antager jeg så vil være udtryk for Dansk Folkepartis holdning
her i dag, medmindre hr. Søren Krarup bestrider det her fra talerstolen.
Det får mig over til et andet spørgsmål.
Hr. Søren Krarup må vel regne med, lige så vel som os andre, at dansk forsvar skal have et meget stort og kraftigt internationalt engagement, også i årene, der kommer.
En aktion som den, Berlingske Tidende kunne omtale forleden dag på forsiden omkring et eventuelt bidrag til en FN-aktion, FN-mission, i Sudan, kunne være et eksempel på en typisk opgave i den kommende periode.
Er det noget, som Dansk Folkeparti vil kunne tilslutte sig?
Søren Krarup (DF), 2003-11-13:
Jeg vil sige til hr. Morten Helveg Petersen, at det ligger i sagens natur, at når det hele drejer sig om overvejelser, kan svarene kun blive generelle.
Vi er tilhængere af, at hjemmeværnet i videst muligt omfang eksisterer, som det består - eller består, som det eksisterer, for nu at sige det helt præcist.
Med hensyn til værnepligten mener vi, at 3 måneder er for lidt. Hvor meget det skal være, kan man så diskutere, og det er noget vi må drøfte.
Men det er stadig væk alt sammen på overvejelsens stadium, og der er intet, vi nægter at drøfte.
Jeg bliver så rørt, når hr. Kaalund går herop, for han går sandelig kun herop for at opklare præmisserne.
Jeg synes, det er rørende, at hr. Kaalund virkelig tager sig den tid og gør sig det arbejde at få opklaret det hele.
Jeg kan jo så svare, at situationen overhovedet ikke er aktuel, for Danmark stemmer nej til EU, stemmer nej til forfatningen.
Der bliver ikke tale om den ophævelse af forsvarsforbeholdet, som hr. Kaalund tror.
Det er klart, at jeg da ikke vil begynde at foruddiskontere fremtiden og sige, hvad vi vil om 10 år, om 15 år, om 20 år.
Spørgsmålet har kun én interesse: den sædvanlige mistænkeliggørelse.
Betina Hoffmann (KD), 2003-11-13:
Man kan sagtens diskutere den trussel, der er mod Danmark, og behovet for et territorialt forsvar, og det er vi da også villige til.
Vi kan konstatere, at Danmark er trygt som aldrig før, men samtidig må vi også konstatere, at det generelle trusselsbillede i verden har ændret sig de seneste år.
Dette trusselsbillede kan opfattes forskelligt.
Det trusselsbillede, vi ser, skaber øgede krav til det danske forsvar og dets opgaver.
Det er for os en selvfølgelighed, at Danmark skal medvirke til at skabe fred og bekæmpe eventuelle, men trods alt reelle trusler.
Den fredsbevarende opgave er en af de vigtigste opgaver, det danske forsvar har.
De internationale aftaler, der ligger på området, skal vi selvfølgelig overholde og leve op til.
Ligeledes skal vores forsvar trænes til at leve op til de udfordringer, det møder, i denne så vigtige opgave.
De fredsskabende opgaver ser vi som et nødvendigt onde.
Det er dog for os vigtigt, at disse opgaver ikke er noget, vi kaster os hovedløst ud i, men at vi er loyale over for de internationale forpligtelser, vi har, men vi må ikke lukke øjnene for, at det er en opgave, vores forsvar skal være rustet til.
Generelt prioriterer vi de internationale militære opgaver højt og ser gerne, at vi kan medvirke i disse opgaver i EU-regi og dermed, at forsvarsforbeholdet bliver ophævet.
Vi ser gerne, at vores forsvar er udrustet på den bedst mulige måde til at varetage disse opgaver.
Skal der ændringer til, for at vi kan klare disse opgaver bedst muligt, er vi villige til at se på det.
Når det gælder den fremtidige struktur af forsvaret, er vi åbne over for de forbedringer, der kan være nødvendige, for at vores forsvar passer til det trusselsbillede, der nu engang er, og de opgaver, der skal udføres. Vi synes dog, det er vigtigt, at der er en værnepligt.
Det kan dog med fordel ses i forhold til et totalforsvar.
Vi vil gerne, at der arbejdes på at forbedre værnepligten og skabe mere oplysning om den, så der skabes grobund for, at et større antal frivillige kommer ind.
Vi vil ligeledes forsøge at tage regionalpolitiske hensyn i planlægningen af det fremtidige forsvar - ikke, at dette skal være en principiel indgang, men vi føler os forpligtede til at afhjælpe randområdernes situation med hensyn til erhverv ved ikke unødvendigt at fjerne statslige arbejdspladser.
Men det er som sagt ikke noget, vi er rigide omkring.
Generelt vil vi arbejde for, at vores forsvar står bedst muligt rustet til de opgaver, der vil komme i fremtiden, uden at jeg skal begynde at spå om, præcis hvad de går ud på.
Med det udgangspunkt er vi villige til at indgå i fremtidige strukturer for forsvaret.
Til sidst vil jeg sige, at vi støtter forslaget fremsat tidligere af hr. Ulrik Kragh og de intentioner, der ligger deri.
Svend Aage Jensby (V), 2003-11-13:
Jeg vil blot kort takke for debatten.
Dansk forsvar står over for den største omvæltning, forsvaret har foretaget i hele dets historie.
Jeg har i min indledende tale redegjort for begrundelserne for behovet for den omvæltning.
Det kræver tilpasning hos forsvarets ansatte, og når man ser på de meldinger, der er kommet fra de forskellige politiske partier, navnlig dem, der står bag vedtagelsen, så må vi erkende, at der er en enorm spændvidde mellem synspunkterne, men når jeg forlader Folketinget i dag, føler jeg mig overbevist om, at det er muligt at bygge bro på det her vigtige område, både når vi ser på det mere humanitære islæt af forsvaret, totalforsvaret og forsvarets mere hårde opgaver til egentlige kampopgaver.
Det bliver en stor øvelse for de politiske partier at nå
til bred enighed, nøjagtig som det er for forsvarets ansatte.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-13:
Efter min opfattelse er der meget stor forskel mellem de to forslag til associeringsaftaler, vi behandler her i dag.
Jeg mener, at man i hver enkelt sag må stille sig selv det spørgsmål: Vil indgåelse af en sådan associeringsaftale være et redskab til at forbedre menneskerettighedssituationen?
Det tror jeg der kan være meget der taler for i spørgsmålet om Libanon, men jeg tror, man skal være mere optimistisk, end der er noget reelt grundlag for, hvis man tror, at indgåelse af en sådan aftale vil styrke menneskerettighederne i Algeriet.
Hvad vil konsekvensen være?
Konsekvensen vil jo være, at militærstyret i Algeriet vil anse denne indgåelse af en aftale som en blåstempling af tilstandene i landet og dermed nærmest som et argument for, at man roligt kan gøre det hele endnu værre, for det får jo ingen konsekvenser.
Militærstyret vil jo kunne henvise til, at der er en associeringsaftale mellem EU og Israel, som ikke bliver håndhævet.
Jeg anerkender, at der også fra dansk side gøres et vist forsøg på at iværksætte de klausuler, der er i aftalen, og som endog giver mulighed for at suspendere den.
Men mig bekendt er der ikke kommet noget ud af de bestræbelser, og det vil sige, at associeringsaftalen mellem Israel og EU i dag virker mod sin hensigt.
Den kan jo benyttes af Israel som basis for at hævde, at man er med i det gode selskab, om jeg så må sige, og derfor tror jeg faktisk, at i dag gør associeringsaftalen mellem EU og Israel mere skade end gavn, medmindre den da bliver suspenderet, så man bruger den aktivt.
Men jeg har ikke hørt noget om, at der skulle være mulighed for det.
Derfor mener jeg, at de partier, der vil støtte aftalen med Algeriet, og selvfølgelig også ministeren skylder at dokumentere, at aftalen ikke vil gøre situationen værre og tjene som en blåstempling af regeringsapparatet, når situationen ikke er acceptabel, som også fru Anne Grete Holmsgaard var inde på.
Vi kan jo også her bede ministeren om at komme med en redegørelse, men jeg tror bare, det vil være betydelig vanskeligere for ministeren at sandsynliggøre, at aftalen vil være forsvarlig, end det ville være i spørgsmålet om aftalen med Libanon.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-11-13:
Også Det Radikale Venstre kan tilslutte sig ratifikationen af denne aftale, og vi er, som SF udtrykte det, også varme tilhængere af, at der indgås den slags aftaler mellem EU og dets nabolande.
Men da forslaget her er det sidste i den lille række af aftaleforslag, vi behandler i dag, vil jeg dog ikke undlade lige at sige til regeringen, at jeg synes, vi ofte har været ude for, at nogle af de lande, vi har associeringsaftaler med, overtræder fundamentale menneskerettigheder og har det meget svært med demokratiet.
Jeg har endnu ikke overværet, at vi har opsagt eller strammet reglerne i de associeringsaftaler, vi har med de pågældende lande, så jeg synes også, vi skal tænke os om og bruge de aftaler som de instrumenter, de også er beregnet til: at fremme demokrati og respekt for menneskerettighederne i de pågældende lande.
Det er blot en opfordring til, at man kigger lidt mere på, hvad man rent faktisk kan bruge de aftaler til, også i det politiske spektrum.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-11-13:
SF kan støtte, at associeringsaftalen med Algeriet tiltrædes.
Det er helt klart, at det er af stor betydning for at få udviklet handelen, at man har den slags aftaler, og efter vores mening er det meget vigtigt, at det bliver en ægte frihandelsaftale med vore meget nære naboer i Middelhavsområdet, ikke mindst på landbrugsvareområdet.
Der er jo desværre mange eksempler på, at de nordafrikanske lande mister deres indkomstmuligheder, fordi de ikke kan komme ind på det europæiske marked på frie og lige vilkår.
Ud over det vil jeg godt knytte et par bemærkninger til menneskerettighedssituationen i Algeriet.
Jeg er faktisk ikke klar over, på hvilken måde man vil følge op med en dialog om menneskerettighederne, specielt i forbindelse med at associeringsaftalen træder i kraft, så det vil jeg egentlig gerne have oplyst.
Det er ikke sådan, at det var fuldstændig irrelevant i forbindelse med forslaget om aftalen med Libanon, vi talte om før, men der er vel ingen tvivl om, at menneskerettighedssituationen er værre i Algeriet end i Libanon, hvor et af de store problemer - om end ikke det eneste - er Syriens dominans.
Der er jo også en række andre problemer med grupper, der opererer i det sydlige Libanon, og i det hele taget med magtdelingen, som er meget speciel i Libanon.
Man har jo en magtdeling, der slet ikke svarer til befolkningens sammensætning.
Men jeg tør nok alligevel sige, at set ud fra et rent menneskerettighedssynspunkt er det værre i Algeriet.
Men vi kan som sagt støtte denne aftale og er i det hele taget varme tilhængere af, at man har den type aftaler.
Karina Sørensen (DF), 2003-11-13:
Jeg skal blot på Dansk Folkepartis vegne meddele, at vi kan støtte denne associeringsaftale med Algeriet.
Niels Sindal (S), 2003-11-13:
Socialdemokratiet kan selvsagt også støtte denne associeringsaftale.
Det er værd at mærke sig de mangeårige relationer mellem Algeriet og Frankrig.
Jeg tror, man netop derfor også vil kunne håndtere den meget store flygtningestrøm fra Nordafrika til det sydlige Europa gennem denne associeringsaftale.
Jeg skal ikke tilføje mere end det, hr. Thor Gunnar Kofoed har sagt, blot igen understrege, at Middelhavsaftalerne og det europæiske samarbejde er utrolig vigtige, og opfordre regeringen til at holde fast i den linje.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-11-13:
Dette er også et forslag om dansk tiltrædelse af en associeringsaftale, denne gang mellem EU og Algeriet, og også denne aftale sikrer fælles politiske og samarbejdsmæssige initiativer med udgangspunkt i menneskerettigheder og demokratiske principper.
Dette stadfæstes i aftalen.
Der er mange ligheder mellem denne aftale og den aftale med Libanon, som vi behandlede tidligere, men der er også nogle forskelle.
En af forskellene er, at toldsatserne på EU's landbrugseksportprodukter til Algeriet sænkes hurtigere, end de gør i den libanesiske aftale, og det er absolut en fordel for begge parter, at man hurtigst muligt får afviklet de vigtigste toldsatser, nemlig dem på fødevareområdet.
Der er også en anden ting, som jeg synes er værd at bemærke.
Algeriet ligger i et stort ørkenområde, og det er med i samarbejdsaftalen, at den viden og teknologi, der er til rådighed i EU, skal bruges til at hjælpe Algeriet med at forhindre, at ørkenområderne udvider sig.
Det er absolut en god ting, og i øvrigt er alle de miljømæssigt gode ting, som er med i aftalen med Libanon, også bygget ind i denne associeringsaftale. Samlet set er det også her en god aftale, udenrigsministeren har fået på plads, og Venstre og De Konservative kan absolut bakke den op.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-13:
Jeg vil gerne takke Folketinget for den brede tilslutning, der har været til at tiltræde associeringsaftalen mellem EU og Den Libanesiske Republik.
Det er vores forventning, at associeringsaftalen kommer til at spille en meget væsentlig rolle i udviklingen af forholdet mellem EU og Libanon, hvor vi jo prøver - det er både EU's og Danmarks udenrigspolitik - at få skabt et bedre forhold på tværs af Middelhavet og sikre den økonomiske vækst på den sydlige side af Middelhavet.
Det er derfor også et positivt signal, vi her sender om, at vi tager engagementet med Libanon, Mellemøsten og Nordafrika seriøst.
Jeg synes også, det er vigtigt at understrege, at ud over at fremme det økonomiske og det handelsemæssige samarbejde er det også vigtigt, at disse aftaler styrker den politiske dialog og dermed giver os en basis for at kunne kræve politisk indsigt.
Jeg synes, det var meget relevante spørgsmål, der kom om Syrien.
Jeg mener, det vil være bedst, at der bliver givet en redegørelse om EU's forhold til Syrien og om forholdet mellem Syrien og Libanon til udvalget, og jeg skal nok sørge for, at den kommer derover.
Det er også vigtigt, som hr. Keld Albrechtsen var inde på, at vi styrker samarbejdet om sikkerhedsspørgsmål, menneskerettigheder og migration.
Det får vi basis for med associeringsaftalen, og vi understreger også, at det er vigtigt, at vore samarbejdspartnere efterlever menneskerettighederne.
Alle bestemmelserne i aftalen bygger på respekten for menneskerettighederne og de demokratiske principper, og de bliver en løftestang for at kunne tage dialogen og giver ret til at tale om tingene i forbindelse med krænkelser, som måtte ske i associeringslandene.
Det er derfor regeringens vurdering, at denne aftale vil få stor betydning for Danmarks og EU's forhold til Libanon og dermed også betydning for den økonomiske og politiske udvikling i landet.