runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Pedersen (S), 1999-02-11:
Nu fik vi at vide for kort tid siden her fra Folketingets talerstol, at Venstres principprogram går ud på, at alle skal have, og ingen skal betale.
Det er da i hvert fald noget, man kan forholde sig til, og det er jo også smukt, vil jeg tro. Men alligevel synes jeg, vi står tilbage og kan konstatere, at alt det gode, man vil, koster ingenting, og det er jo ret interessant.
Men hvad er det for lettelser, man påtænker
Det blev sagt, at virksomhederne skal lettes for, og så kom punkterne ét efter ét efter ét.
Hvor mange penge påtænker man at dele ud ad den vej?
Og er man enig i det i de partier, der står bag vedtagelsen?
Det er jo ret afgørende for, hvordan fremtidens økonomi skal se ud og for den økonomiske ansvarlighed.
Jeg vil tro, der er nogle partier, der vil have meget svært ved at stemme for det forslag til vedtagelse
, fordi det er meget usikkert, hvad det i grunden indeholder rent økonomisk, og så kan det vel ikke være ansvarligt, når vi ikke ved det.
Ulla Tørnæs (V), 1999-02-11:
Dertil skal jeg bare sige til hr. Poul Erik Dyrlund, at vi har det særdeles godt med vore vælgere - måske i modsætning til visse andre partier.
Til hr. Frank Aaen vil jeg sige, at nu kunne det her jo godt udvikle sig til en lang, principiel debat om udlicitering.
Jeg vil bare påpege, at alle eksempler, hvor der er gennemført udlicitering, viser, at der kan spares ressourcer, og vores pointe er, at man gennem udlicitering og øget valgfrihed kan opprioritere den service, som borgerne har krav på at få, altså at man får en bedre ressourceudnyttelse.
Dermed er der ikke behov for hr. Frank Aaens evindelige svar, når der tales om forbedringer af den offentlige sektor: flere kroner og øre.
Nej, det er et spørgsmål om at anvende de ressourcer, som vi allerede har i dag, på en mere hensigtsmæssig måde.
Jeg nævnte tidligere i en af mine besvarelsesrunder Kommunernes Landsforenings opgørelse over anvendelsen af ressourcerne inden for hjemmehjælpsområdet, hvor Kommunernes Landsforening er nået frem til, at man anvender 56 øre til egentlig hjemmehjælp for hver eneste krone, kommunen bruger på hele hjemmehjælpsområdet.
Så må jeg nok sige, at med hensyn til hr. Frank Aaens fortolkning af, hvem der er regeringens parlamentariske grundlag, vil jeg såmænd henholde mig til, hvem det var, der i sin tid pegede på statsministeren, da der skulle dannes regering kort tid efter folketingsvalget.
Her pegede hr. Frank Aaen jo på den nuværende statsminister, og det får mig altså til at konkludere, at Enhedslisten nødvendigvis må være regeringens parlamentariske grundlag.
Så spørger hr. Jørn Pedersen, hvad det er for lettelser, vi nu igen skal til at give virksomhederne.
Jeg nævnte først og fremmest et par hensigtserklæringer, som er indeholdt i finanslovaftalen, fordi jeg mener, det haster med at få lige præcis disse lettelser gennemført.
Det handler om elliberalisering, som gerne skulle medføre lavere elpriser til gavn for forbrugerne og dermed også for virksomhederne; det handler om målsætningen om, at virksomhedsbeskatningen skal sænkes fra 32 til 30 pct. - det kunne man også gennemføre - og endelig nævnte jeg den ene milliard af de grønne afgifter, som endnu ikke er tilbageført til erhvervslivet.
Det var da en idé at få tilbageført lige præcis den milliard, som står og venter på at komme tilbage til virksomhederne.
Hvorfor gør man ikke det?
Det er da ganske enkle og konkrete punkter, som man straks kunne tage fat på for at gavne konkurrenceevnen og dermed beskæftigelsen.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-11:
Som det ofte sker, når man stiller et meget konkret, men også forpligtende spørgsmål, fik jeg ikke noget svar på, om Venstre her om få timer agter at give deres tilslutning til CD's og/eller SF's forslag til sikring af hjemmehjælp i overensstemmelse med loven, sådan som det er udtrykt i forslagene.
Det er vigtigt at vide, for det er jo dét, der er afgørende for, om de ting, der står i forslaget til vedtagelse, rent faktisk skal tages for pålydende, eller om det bare er snak.
Jacob Buksti (S), 1999-02-11:
Det drejer sig stadig om forståelsen af Venstre, De Konservative, CD og Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse, altså hvordan det skal forstås.
Nu kunne jeg forstå på fru Ulla Tørnæs' svar til fru Pernille Blach Hansen, at fru Pernille Blach Hansens udlægning nærmest var et godt referat af Venstres principprogram.
Jeg kan altså ikke få tingene til at hænge
sammen, for på den ene side så skal vi have
bedre konkurrenceevne, et solidt overskud på betalingsbalancen og fremgang i beskæftigelsen, og på den anden side skal vi dele ud til alle: børnefamilierne, de ældre og de svage
, og vi skal afkorte ventelisterne - ikke sandt?
Men det svarer jo fuldstændig til det, det plejer at være: ingen må blive ramt af Venstres politik, hverken boligejerne, bilejerne, pensionsopsparerne, den lille mand, den store mand, de tyndt befolkede områder, erhvervslivet, børnefamilierne, de syge, de gamle eller de unge, og der skal være skattelettelser til alle.
Det er med andre ord juleaften hele året rundt, men det minder mig altså mest af alt om monologen til bilfolket, hvor det bliver sagt: Vi må give den gas og stå urokkeligt fast!
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-11:
Jeg siger tak for svaret fra fru Ulla Tørnæs om, at Venstre ikke vil være med til - i hvert fald ikke i denne valgperiode
- at forringe efterlønsordningen
Det vil nok heller ikke være muligt, for det vil der trods alt nok ikke være flertal for i Folketinget.
Jeg siger også tak for tilsagnet om, at man heller ikke umiddelbart efter næste valg vil lave en forringelse; men jeg kunne godt tænke mig at spørge, hvad det mere præcist betyder.
Betyder det, fru Ulla Tørnæs her siger, at fru Ulla Tørnæs lover på Venstres vegne, at man ikke forringer efterlønsordningen yderligere, før man har været ude i en valgkamp, hvor man har fremlagt det for vælgerne, så vælgerne kan tage stilling til det?
Det er jo i virkeligheden den mere principielle diskussion, vi bl.a. ønsker at få frem.
Når man har forskellige programmer og synspunkter, som man går til valg på, skal man selvfølgelig ikke bindes af dem i al evighed; men det må være rimeligt, at hvis man laver store ændringer i det, man står for, gør man det først, efter at vælgerne har haft mulighed for at tage stilling til dem.
Så derfor et helt konkret spørgsmål: Siger fru Ulla Tørnæs, at man ikke vil lave en forringelse eller en grundlæggende ændring af efterlønnen, før man har været ude og spørge vælgerne om det?
Ulla Tørnæs (V), 1999-02-11:
Efter denne debat skal der være første behandling af to beslutningsforslag fra CD og SF, og vi mener ikke nødvendigvis, at det, som CD og SF lægger op til, er den rigtige måde - jeg kan høre, der grines, men jeg har jo gang på gang forsøgt at forklare, hvad det netop er, Venstre ønsker, når vi ønsker en forbedret hjemmehjælp.
Det handler om, at de ældre skal have øget valgfrihed, og det handler om at udnytte de ressourcer, som vi bruger i dag - også på hjemmehjælpsområdet - bedre.
Det mener vi ikke nødvendigvis vil ske med de to beslutningsforslag, som skal til behandling efter denne forespørgsel. Så siger hr. Buksti, at med Venstres politik er det juleaften hver dag.
Jamen jeg tror da, det bl.a. er derfor, Venstre har så stor en tilslutning i vælgerkorpset, for vælgerne er tilsyneladende helt enige med hr. Buksti i, at det er juleaften hver dag.
Til hr. Søren Søndergaard: Jeg mener sådan set, at jeg allerede har svaret på hr. Søren Søndergaards spørgsmål.
Vi har lavet en aftale om nogle nye efterlønsregler, og den aftale står vi ved.
Vi har på intet tidspunkt rokket eller sat spørgsmålstegn ved indholdet af den aftale, vi har indgået med regeringen, og vi har også strakt os så langt som til at sige, at en kommende borgerlig-liberal regering ikke vil ændre de regler, vi nu får lavet om efterlønnen.
Jeg kan se, at hr. Søren Søndergaard ikke er tilfreds med mit svar, men hvorvidt det er noget, der vil indgå i en valgkamp eller ej, er det jo fuldstændig umuligt for mig at sige på nuværende tidspunkt.
Det er ikke nemt at spå om, hvad kommende valgkamptemaer vil være, men jeg vil da finde det særdeles relevant, at hvis der skulle ændres i de regler - men det er ikke noget, vi lægger op til - skulle der være en debat forud for det.
Anderledes kan det jo ikke være.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-02-11:
I sit sidste indlæg har fru Ulla Tørnæs demonstreret med al ønskelig tydelighed, at Venstre nu i dag her fra talerstolen tilkendegiver, at de er mere uansvarlige end det, vi så fra venstrefløjen i de perioder, hvor den var allermest uansvarlig.
Juleaften hele året rundt - hvordan kan man dog komme i tanker om at udtale sig på den måde her fra talerstolen?
Må jeg også sige en gang mere om pensionsopsparerne, at på dette område udtaler fru Ulla Tørnæs sig præcis som før, vi fik realrenteafgiften.
Før Venstre kom i regering i 1982, kunne der under ingen omstændigheder være tale om at indføre realrenteafgift, og nu er det præcis på samme måde: Venstre og fru Ulla Tørnæs vil ikke tage ansvar over for pensionsopsparerne og sikre, at deres pensioner også har den værdi, de nu engang bør have, når de kommer til udbetaling.
Der er intet nyt under solen fra tiden før 1982 og til det, vi hører her fra talerstolen i dag, og det synes jeg godt jeg vil tilkendegive.
Så vil jeg sige, at jeg har med fornøjelse og skræk gang på gang læst Venstres forslag til finanslov, hvor de har sparet erhvervslivet for omkring 5 mia. kr. og har taget 5 mia. kr. fra lønmodtagerne.
Det har man set gang på gang.
Jan Petersen (S), 1999-02-11:
Det, fru Ulla Tørnæs siger om forslaget til vedtagelse, er mystisk, når man sammenholder det med den orførertale, fru Ulla Tørnæs holdt, for hørte jeg ret, mente fru Ulla Tørnæs, at man ikke kunne deltage i det cirkus, som Enhedslisten har stillet op, fordi det ikke indeholdt en klar mulighed for at vælte regeringen.
Men så brugte fru Ulla Tørnæs sin tid på at kritisere regeringen og endte med ikke at stille et forslag til vedtagelse om mistillid, som man kunne have fået Enhedslisten til at stemme for.
Ikke engang at kritisere regeringen kunne man mande sig op til.
Altså, man siger ét og gør noget andet.
Eller er det, fordi man ikke kunne få fire partier til at foreslå en vedtagelse om noget andet?
Så gør fru Ulla Tørnæs også klart opmærksom på heroppefra, at her er man ikke nødvendigvis enig med CD, som er medforslagsstiller til vedtagelsen.
Jeg må indrømme, at jeg er forvirret, og jeg tror faktisk, der er ganske mange, der er i tvivl om, hvad Venstre overhovedet vil.
Ulla Tørnæs (V), 1999-02-11:
Jeg må jo konstatere, at hr. Jens Peter Vernersen er udtryk
Jeg refererede blot hr. Jens Peter Vernersens egen ordfører, nemlig hr. Bukstis, bemærkninger om, at Venstres politik medførte juleaften hele året rundt.
Det var bestemt ikke en udtalelse, der fra første færd kom fra min side, men blot en tilkendegivelse af, at hr. Buksti åbenbart er enig med en stor del af den danske vælgerskare, nemlig at man er meget godt tilfreds med den politik, som Venstre lægger for dagen.
Men det er med beklagelse, jeg må konstatere, at humor og ironi tilsyneladende ikke kan trænge igennem den socialdemokratiske beton.
Så spørger hr. Jan Petersen: Hvorfor nævner Venstre ikke ordet mistillid i sit forslag til vedtagelse, for det ville man jo sagtens kunne få Enhedslisten til at stemme for?
Jamen pointen er jo lige præcis, at Enhedslisten ikke vil være med til at vælte regeringen.
Enhedslisten har fra første færd sagt, at man udelukkende ønsker en debat om regeringens brudte valgløfter, men at man ikke ønsker at tage konsekvensen af den debat og være med til at vælte regeringen.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det naturligvis er Venstres fornemste opgave til enhver tid at stille regeringen til regnskab for regeringens gerninger, og skulle det medføre, at vi kunne samle et flertal for et mistillidsvotum til regeringen, er det naturligvis Venstres fornemste opgave, og det vil vi til enhver tid gøre.
Vi vil ikke forpasse én eneste chance - det kan hr. Jan Petersen være evigt forvisset om - men den chance er ikke til stede i dag, og derfor ser vores forslag til vedtagelse ud, som det gør.
Frank Aaen (EL), 1999-02-11:
Jeg vil bare lige gøre opmærksom på, at det er en meget særegen form for konservativ logik, vi hørte lige før: Enhedslisten har ansvaret for alt det snyd og bedrag, regeringen står bag.
Alt det, vi har diskuteret i dag, er jo alt sammen noget, Venstre og De Konservative har stemt for, det synes jeg altså ikke, man skal glemme.
Jeg synes, det er lige hårdt nok at give os ansvaret for alt det, man selv har gået og lavet.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-02-11:
Ja, sådan kan virkeligheden være barsk at se i øjnene,
vil jeg sige til hr. Frank Aaen, men sandheden er jo, at vi ikke havde Socialdemokratiet på de ledende regeringsposter, hvis ikke det var, fordi præcis Enhedslisten havde peget på en socialdemokratisk statsminister.
Vi andre har ikke peget på hverken hr. Poul Nyrup Rasmussen eller andre socialdemokrater.
Vi ville faktisk gerne have haft regeringsmagten selv, og da Enhedslisten jo selv siger, at Socialdemokratiet og De Radikale i vid udstrækning har imødekommet KV's politiske ønsker, så var det måske bedre at få Det Konservative Folkeparti og Venstre til at føre borgerlig politik.
Vi er alligevel lidt mere suveræne i den boldgade.
Jacob Buksti (S), 1999-02-11:
Jeg lagde mærke til, at hr. Holger K. Nielsen som SF's formand i forbindelse med SF's 40-års-jubilæum indbød til regeringsforhandlinger.
Han var så frimodig, at han indbød både Socialdemokratiet og centrumpartierne.
Eller er det sådan, at det skal indgå i SF's medlemsdebat, at når det er sådan, at man går i en regering, så kan man ikke opfylde sine valgløfter?
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-11:
Jeg synes, det er helt fair, at SF også vil have deres egen vedtagelse i denne her debat, for det er jo også en måde at markere sig på.
Og når vi fra Enhedslistens side konstaterer, at man markerer sig ved at skrive nøjagtig det samme, som vi har skrevet, bare med lidt andre ord, så kan vi jo kun støtte SF's vedtagelse også.
Og da jeg forstod, at SF også støtter vores vedtagelse, er det jo, som det skal være.
Der er en enkelt ting, som hr. Holger K. Nielsen sagde, som jeg godt vil kommentere, og det var den ting, der bestod i, at hr. Holger K. Nielsen sagde, at vi ikke bare skulle kigge bagud, men vi skulle også kigge fremad.
Og derfor vil jeg godt ligesom understrege for Holger K. Nielsen de linjer i vores vedtagelse, som lyder: Regeringen opfordres til at fremlægge konkrete forslag, der kan forbedre forholdene for børnefamilierne, sikre bedre hjemmehjælp og anden omsorg for de ældre og medføre en højere kvalitet i sundhedssektoren.
Vi synes, at det er meget fremadrettet, og det forstår vi også at SF synes, og derfor kan vi uden tvivl fortsat samarbejde om det.
Holger K. Nielsen (SF), 1999-02-11:
Jo, helt afgjort, vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard.
Så til hr. Jacob Buksti
: Nej, selvfølgelig forestiller SF sig ikke, at vi skal have hele vores politik gennemført.
Hvem siger da det?
Det er da sådan, at når man indgår et samarbejde, så må man da tage og give.
Men det, vi foreslår omkring et regeringsamarbejde, er på et helt andet plan.
Det kunne jo godt være, at den socialdemokratiske ordfører måske skulle komme lidt ud af den sådan lidt isolerede måde at tænke på, man ofte får, når man sidder i det her hus, hvor man tænker sådan: Du må lege med ham.
Han må lege med dig.
Hvem leger med hvem?
Alt det dér Christiansborgske parlamentariske spil, som måske ikke er så interessant, især ikke for Socialdemokratiet i øjeblikket.
Problemet for Socialdemokratiet er jo den vælgermæssige mistillid. Hvordan kommer man ud af det?
Det er ikke bare et problem for Socialdemokratiet som parti, det er et problem for alle, der ikke ønsker en Anders Fogh Rasmussen som statsminister.
Det er et fælles projekt, vil jeg sige til hr. Jacob Buksti.
Vi har givet nogle bud på, hvordan man kan komme ud af det dødvande, vi er i i øjeblikket.
Vi tager den opgave dybt alvorligt, hvordan vi kan fortsætte en politisk udvikling, der prioriterer solidaritet og økologisk ansvarlighed højt.
Derfor er vi meget optaget af at undgå, at de borgerlige får magten efter næste valg.
Vi har givet nogle ideer til det.
Vi har fremsat et forslag til vedtagelse i dag om det som et konkret eksempel på, hvordan man kan komme videre.
Lad os dog lade være med at låse os fast i: Det går ikke.
Det er dumt.
Lad os i stedet for have en åben diskussion om det.
Det er det, vi lægger op til.
Og det synes jeg også at Socialdemokratiet skulle gøre.
Jacob Buksti (S), 1999-02-11:
Jamen det er slet ikke det, der er min pointe.
Vi er meget, meget åbne over for debatter, også om regeringssamarbejde, og for den sags skyld også med SF, og vi er også imponeret over, at hr. Holger K. Nielsen inviterer til det på trods af, at han aldrig har prøvet det.
Men det anerkender vi.
Nej, det var slet ikke det, der var min pointe.
Min pointe var, at hr. Holger K. Nielsen står heroppe og ligesom moraliserer lidt over, hvordan Socialdemokratiet har problemer.
Og at det kan være, vi har brudt nogle løfter hist og nogle løfter pist.
Og det eneste, jeg bare sagde til hr. Holger K. Nielsen, var: Hvis hr. Holger K. Nielsen nu fik held med sit forehavende og fik lavet det dér projekt, kunne hr. Holger K. Nielsen så ikke forestille sig, at hr. Holger K. Nielsen og SF fik problemer?
Og det kunne jeg forstå at hr. Holger K. Nielsen også mente.
Og derfor kan jeg ikke forstå, at hr. Holger K. Nielsen er så hellig.
Det er det politiske livs vilkår.
Peter Duetoft (CD), 1999-02-11:
Hr. Holger Nielsen forsøger at fremstille tingene, som om det er et spørgsmål om, hvem der kan lide hvem.
Jeg holder meget af SF.
Jeg har mange gode diskussioner med SF.
Der er områder, SF og CD er enige om; jeg kan nævne de sindslidendes forhold, som vi to partier jo har stået sammen om i mange år.
Men det er vel også en kendsgerning, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at man en gang imellem må erkende, at der er for langt til et etableret samarbejde.
Og jeg vil bare markere, at det ikke er fordi, vi ikke kan lide SF, men vi er altså uenige med SF på miljøpolitikken, på erhvervspolitikken, på retspolitikken, på udenrigspolitikken, på en lang række andre politikområder, der gør, at det vil være urealistisk at være i et regeringssamarbejde.
Men jeg synes, det er lidt forkert at fremstille det, som om det betyder, at man så ikke kan lide SF.
Det er ikke, fordi nogen ikke kan lide nogen.
Det er, fordi der vel også må være en eller anden sammenhæng imellem det, man mener, og så det samarbejde, man går ind i.
Men det ændrer ikke noget ved, at når SF er enig med CD, så stemmer vi meget gerne sammen.
Erik Larsen (V), 1999-02-11:
Hele problematikken omkring nedsættelse af folkepension og førtidspensionisternes vilkår i den forbindelse skal vi jo behandle ved et lovforslag i morgen her i Tinget.
Men når Fremskridtspartiet her rejser spørgsmålet om invaliditetsbeløbet i et isoleret forslag, må jeg sige, at vi fra Venstres side ikke kan støtte forslaget. Vi mener, at forslaget ligesom mange andre delområder i førtidspensionisternes indtægtsforhold skal drøftes i forbindelse med en kommende førtidspensionsreform.
Fra Venstres side vil vi gerne igen slå fast, at vi finder, der er behov for, at vi får en førtidspensionsreform, at vi virkelig her i Folketinget får taget hul på den store opgave, det vil være.
I den forbindelse vil vi også være villige til at se på nogle af de ting, der ligger i forslaget her, i en helhedsvurdering af et kommende reformforslag. Men vi mener altså ikke, at tiden er inde til at pille enkelte elementer ud af den samlede indkomstsituation for førtidspensionisterne.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-02-11:
Ja, som forslagsstiller må jeg sige, at det jo er i nøden, man skal kende sine venner.
Og hjælpen kommer i det her tilfælde fra uventet hold, og det vil jeg da sige en varm tak for.
Tak til de partier, som har støttet.
Men det, jeg synes man skal undre sig over, er, hvordan vi kunne komme herhen, hvor vi var nødt til at trække det ned i salen.
Det mener jeg ikke.
Det havde vi så ikke følt os nødsaget til.
Ved forespørgslen i eftermiddags, forespørgsel nr. F 24, var der jo en varm debat om regeringens løfter, og blandt andet fra Venstres side, som jo også var medforslagsstiller til en af vedtagelserne...
det hedder ikke dagsordener mere, tror jeg, men jeg vil kalde det for en dagsorden, for det ved jeg, hvad er...
Villy Søvndal (SF), 1999-02-11:
Man bliver ofte spurgt, når man er til møder rundt om i landet, om folk forventer, at helbredstilstanden forbedres dramatisk, når man fylder 67 år.
Det er der vel ingen af os der har en forestilling om.
Og det betyder, at mennesker, der har levet på en førtidspension, oplever det indtægtstab, det betyder, at man mister invaliditetsydelsen.
Det udgør under alle omstændigheder et reelt problem.
Der er så forskellige måder at løse det på.
Vi rejste en forespørgsel for omkring 3 måneder siden, der hed »Taberne i fremtidens førtidspensionssystem«.
Sagen er, at de her mennesker typisk har levet et liv på førtidspension og derfor ikke har haft den mulighed, som andre har haft, til at spare op.
De har ikke været på arbejdsmarkedet.
De er derfor ikke omfattet af de almindelige arbejdsmarkedspensionsordninger, og de har ikke haft en indkomst, der muliggjorde privat, skattefinansieret opsparing.
Det kan løses på to måder.
Det kan f.eks. løses, som Fremskridtspartiet her foreslår, nemlig ved at man lader invaliditetsbeløbet fortsætte også efter det fyldte 67. år.
Det løser nogle problemer, men det skaber også nye.
Hvad med dem, som bliver invalideret, om man så må sige, af alderen selv, og som ikke nødvendigvis har en pensionsopsparing?
De bliver så ikke ligestillet med dem, der kommer fra en førtidspensionssituation.
Det er ikke nødvendigvis udtryk for meget høj retfærdighed at lave den forskelsbehandling mellem to grupper, og det betyder, at vi fra SF's side er meget tilhængere af at gå ind og kigge på det her.
Vi har tidligere rejst det.
Vi har også rejst det i form at nogle skriftlige spørgsmål til socialministeren, så vi er enige i, at der er et hængeparti.
Jeg vil selv foretrække, at vi løser det i en sammenhæng, hvor vi ikke kommer til at etablere nye uligheder, nemlig uligheder mellem dem, der kommer fra en førtidspensionsstatus, og ulighed i forhold til dem, der bliver invalideret af alderen selv.
Men hvis jeg skal konkludere, så er vi meget positive over for hovedlinjen i det her, nemlig at vi skylder nogen noget, og vi vil meget gerne deltage også i forhandlinger om, hvordan vi løser det problem.
Karen Jespersen (V), 1999-02-11:
Jamen det er dér, jeg i første omgang har sagt, at vi skal afvente afgørelserne på de klager, der ligger ude omkring i de sociale nævn.
Jeg vil ikke stå her og foregøgle, at jeg tror, vi f. eks. vil se et ganske andet billede, fordi så har jeg allerede bevæget mig ud i på forhånd at komme med en slags afgørelse på nævnets vegne.
Men jeg mener, at vi skal tage en drøftelse, når vi ser, både hvad Indenrigsministeriet og, jeg tror det er Ringkøbing Amt, svarer tilsynsrådet.
Altså, der ligger nogle afgørelser og venter på at blive truffet, og jeg regner med, at de bliver truffet meget hurtigt, og så vil vi have muligheden for at svare mere præcist på det, fru Jette Gottlieb spørger om.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-11:
Jeg vil gerne spørge fru Else Winther Andersen, hvad det så er for nogle konkrete tiltag her og nu, som Venstre gerne vil iværksætte for at sikre en bedre hjemmehjælp og en bedre anden omsorg for de ældre, sådan som man foreslog og stemte for her for 2 timer siden.
Grunden til, at jeg spørger, er selvfølgelig, at nu har vi her en lejlighed til at komme med nogle præciseringer.
Det kan godt være, at de forslag, der foreligger, ikke sådan lige ord til andet er det, som Venstre kunne ønske sig, men så kan man jo stille ændringsforslag til det, hvis det var sådan.
Men hvad er det for nogle konkrete forslag, konkrete tiltag, som Venstre vil sætte i værk her og nu for at følge op på den vedtagelse, som de foreslog og stemte for her for et par timer siden?