runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ritt Bjerregaard (S), 2003-11-19:
Ud over at jeg også er interesseret i de spørgsmål, hr. Jørn Jespersen stillede, vil jeg sige, at jeg egentlig altid har opfattet statsministeren som en, der tilstræbte nogle politiske resultater.
Det synes jeg er meget reelt i politik.
Men hvordan i alverden kan statsministeren så mene, at det er ligegyldigt, om et forslag, som statsministeren siger regeringen har den samme holdning til, behandles i Miljøministerrådet eller Erhvervsministerrådet?
Og statsministerens gode ønsker for Danmark vil have meget, meget vanskeligere ved at slå igennem i Rådet for erhvervsministre.
Hvordan i alverden kan statsministeren uden videre acceptere en sådan flytning?
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
Hvis det er formålet, så forekommer det da fuldstændig ulogisk at acceptere, at det bliver flyttet til Rådet af erhvervsministre, så burde det da være en kombination af forbrugerministre, miljøministre og sundhedsministre, der håndterede det.
Men det er det ikke.
Nu er det lige pludselig flyttet over i Rådet af erhvervsministre efter en massiv lobbyindsats fra kemivirksomhedernes side.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge igen: Er det virkelig rigtigt, hvad statsministeren siger her, at det eneste, han har foretaget sig, er at sidde fuldstændig mundlam og tage det til efterretning? Der har været store diskussioner i alle medlemslandene i september og oktober måned om det.
Er det ikke gået op for den danske regering?
Hvorfor har miljøministeren og erhvervsministeren ikke været med i diskussionen i Danmark om, hvorvidt det her var en god idé?
Har det været holdt hemmeligt i Statsministeriet, eller opdagede statsministeren det først på selve topmødet?
Sagde statsministeren noget, eller sad han bare fuldstændig musestille og tog det til efterretning? Jeg synes, det er i fælles interesse i hvert fald at få sagsforløbet oplyst.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Og den holdning er fuldstændig upåvirket af, hvilket ministerråd sagen tilfældigvis placeres i. Det italienske formandskab har valgt at placere kemikalieforslaget i Konkurrenceevnerådet under inddragelse af andre råd, og det har regeringen, ligesom de øvrige medlemslande, taget til efterretning, og det er fuldstændig i overensstemmelse med sædvanlig procedure.
Sådan har det altid været.
Man lader formandskabet tilrettelægge, hvordan forslagene skal behandles.
Og vores holdning vil være fuldstændig upåvirket af, hvor og hvordan sagen bliver behandlet.
Hr. Jørn Jespersen spurgte, hvordan jeg har behandlet det her.
Jamen det har jeg behandlet på den måde, jeg har sagt her.
Vi har ligesom andre lande taget til efterretning, at det italienske formandskab har valgt at tilrettelægge sagen sådan.
Til fru Ritt Bjerregaard kan jeg sige, at regeringens holdning vil være fuldstændig den samme, uanset hvilket råd der behandler denne her sag.
Så vores holdning er altså ikke ændret af, at det er nu er Konkurrenceevnerådet, der behandler sagen.
Og vi mener fremdeles, at formålet er at beskytte miljø-, sundheds- og forbrugerinteresser.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Ud over de spørgsmål, der er stillet, synes jeg også, der er et spørgsmål, som jeg godt vil bede statsministeren redegøre for, nemlig hvad man så fra den danske regerings side vil gøre for at rette op på den fejl, der er sket.
Nu har det italienske formandskab altså tænkt sig at få det flyttet over til erhvervsministrene, men det kan jo godt laves om.
Vil den danske regering f.eks. lade den danske miljøminister varetage den her sag, også på ministerrådsmøderne, for at markere over for de andre lande, at vi først og fremmest betragter det som et miljøspørgsmål?
Der er altså sket en fejl.
Det vil jeg gerne give udtryk
Men den fejl kan der jo godt gøres et forsøg på at råde bod på.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-11-19:
I fortsættelse af statsministerens svar vil jeg gerne vide, om statsministeren er opmærksom på, at der er meget forskellige holdninger i Rådet for miljøministre og i Rådet for erhvervsministre, og derfor er det ikke nok, at Danmark vil indtage den samme holdning i forhold til kemikalielovgivningen.
Det er helt klart, at Danmark vil få meget, meget vanskeligere ved at komme igennem med sine synspunkter med den flytning, der er sket, og dermed har statsministeren ved at acceptere flytningen bidraget til en langt svagere løsning på kemikalieområdet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
Det kommer da til at påvirke resultatet ganske voldsomt, og jeg synes ærlig talt, at det er et skuffende svar.
Jeg havde regnet med, at statsministeren havde et lidt mere begavet svar på spørgsmålet.
Sagen er jo den, at der er foregået en massiv lobbyindsats forud for beslutningen fra Italiens, Frankrigs, Tysklands og Englands side med henblik på at skubbe balancen over i retning af mere hensyntagen til kortsigtede omkostninger i virksomhederne og til gengæld mindre vægt på miljø- og sundhedshensyn.
Derfor spørger jeg: Hvad har Danmark foretaget sig i den sammenhæng?
Hvornår vidste den danske regering, at der var det her forslag og planer om at flytte det?
Hvad har Danmark sagt?
Hvad gjorde statsministeren på topmødet: Støttede han forslaget, modsatte han sig forslaget, eller sagde han ingenting?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg må meget klart afvise hr. Jørn Jespersens påstand om, at der i dette her skulle ligge, at vi ville slække vores holdninger til kemikalielovgivnignen.
Jeg vil gerne slå fast, at det er regeringens faste politik, at vi skal have skærpede regler vedrørende kemikalier.
Men det her drejer sig om noget andet.
Det drejer sig om, at det altså er EU-formandskabets opgave at tilrettelægge Rådets arbejde.
Og det er derfor op til formandskabet, hvordan man ønsker at behandle forslag fra Kommissionen i Rådet, altså hvordan de skal behandles i Rådet.
Det var også regeringens holdning tidligere, herunder under det danske formandskab, og jeg kan oplyse hr. Jørn Jespersen om, at det vil også være regeringens holdning
fremover.
Det er formandskabets opgave at tilrettelægge, hvordan man ønsker forslagene behandlet i Rådet, men hvor man behandler dem, påvirker naturligvis ikke regeringens holdning til kemikalielovgivningen.
Den holdning er uændret.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-11-19:
Jeg forstår, at argumentet er, at det italienske formandskab kan bestemme, hvor en sag skal være.
Men jeg må spørge statsministeren om to ting.
For det første: Har jeg ret i, at sagen ikke er af ny dato, men har været behandlet igennem, jeg tror faktisk år, og at det er foregået i miljøministerregi?
Det er altså en aktiv handling, der som sådan er foretaget, og hvad er så argumentet for det? For det andet: Er statsministeren ikke enig i, at når man vælger at sende det til et råd, hvor det ikke naturligt hører hjemme, sender man i realiteten også et signal til Europas befolkning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
For det første går jeg ud fra som en selvfølge, at Miljøministerrådet stadig væk behandler denne sag.
Der står jo udtrykkeligt i topmødeerklæringen, at Konkurrenceevnerådet netop skal behandle sagen i samarbejde med andre rådsformationer.
Og det er netop, fordi der jo selvfølgelig - det er der jo i al lovgivning i EU - er to sider, hvorimellem man skal finde den rigtige balance. Det gælder naturligvis også kemikalielovgivning.
Det er da ikke sådan, at man kan se væk fra, at der også skal tages hensyn til, som der står i øvrigt i et stort afsnit om industripolitik, at Kommissionen skal tage hensyn til de konsekvenser, som foreslået EU-lovgivning har for virksomhederne. Jamen det er jo nøjagtig samme krav, vi stiller til dansk lovgivning.
Når der bliver fremlagt et lovforslag her i Folketingssalen, så skal det oplyses i bemærkningerne, hvilke administrative konsekvenser lovforslaget har.
Det vil sige, hvilken betydning det har for virksomhederne.
Det er da ikke urimeligt at kræve, at al EU-lovgivning skal have samme oplysning, skal have samme behandling, at man skal tage det samme hensyn som i dansk lovgivning.
Det synes da meget rimeligt.
Og det er det, der står her.
Lad mig derfor gentage, at jeg ser det som den der balance, hvor udgangspunktet selvfølgelig er, at regulering af kemikalier skal beskytte miljø, sundheds- og forbrugerinteresser, men at det selvfølgelig skal ske på en sådan måde, at vi også, samtidig med vi fremmer miljøhensyn og fremmer sundhedshensyn, fremmer forbrugerhensyn, og at vi fastholder og allerbedst - hvis vi kan - forbedrer industriens konkurrenceevne.
Det er den balance, man skal finde.
Og det synes jeg er udtrykt udmærket i topmødeerklæringen, som jeg derfor ingen indvendinger har haft imod.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
Jeg er helt enig i, at der skal være en balance.
Selvfølgelig skal der det.
Der skal være en balance mellem de miljømæssige forbedringer, de sundhedsmæssige forbedringer, industriens konkurrenceevne, de økonomiske konsekvenser.
Det er jeg helt enig i.
Det bør der være i EU.
Det bør der være i Danmark.
Problemet er bare, at den balance meget ser ud til at være blevet forrykket ganske voldsomt af de beslutninger, som statsministeren har medvirket i, fordi man laver en topmødeerklæring, hvor man udelukkende taler om økonomiske omkostninger.
Ordene miljø, sundhed og forbrugere er ikke nævnt.
Derfor er det også en forkert fremstilling, når statsministeren nu siger, at man med det udgangspunkt, man hele tiden har haft, nemlig at vi skal forbedre miljøet, sundheden osv., også skal kigge på konkurrenceevnen.
Nej, man laver en erklæring, der ensidigt fokuserer på virksomhedernes økonomiske omkostninger.
Det er det, vi gerne vil have et svar på.
Og vi vil også gerne have at vide, hvordan statsministeren tænker på konkurrenceevnen, når han er med til at have det inde i betragtningerne.
Er det en konkurrenceevne, der går på virksomhedernes kortsigtede omkostninger - det er et gammeldags synspunkt
efter min mening -
eller tænker man i markedsføring af grønne produkter og erobringer af nye markeder for de grønne produkter?
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-11-19:
Jeg er lidt i tvivl om, hvad det sidste svar, statsministeren gav her, betyder.
Betyder det, at statsministeren vil være med til at drage omsorg for, at hvis miljøkommissær og forbrugerkommissær og respektive råd ikke reelt bliver inddraget i processen omkring kemikaliedirektivet - ikke kun en høring, men reelt bliver inddraget - så vil statsministeren om fornødent tage det op på et kommende topmøde og præcisere, at sådan synes statsministeren det bør være?
Margrete Auken (SF), 2003-11-19:
»Vil ministeren forklare baggrunden for regeringens holdningsskifte i forhold til det arbejde, Fagbevægelsens Ulandssekretariat udfører, og som har ført til beslutningen om at spare Ulandssekretariatets bevilling væk, herunder om ministeren er enig i udenrigsministerens udtalelse om, at en nedskæring af Ulandssekretariatet er diskrimination og derfor ikke tilladt?«
Skriftlig begrundelse
I Jyllands-Posten den 27. maj 2003
Det er et fornuftigt arbejde.
De kæmper for menneskerettigheder i den tredje verden.
Det er et lødigt arbejde«.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg tror, jeg som afslutning og afrunding af dette spørgsmål kan sige, at jeg er umådelig taknemlig over i dag at have hørt det udtrykt af hr. Keld Albrechtsen, at han er glad for at se, at jeg er hjemme igen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg skal blot bedyre over for statsministeren, hvad jeg nu også vil sige for tredje gang: Jeg er meget glad for, at den her sag blev løst på en tilfredsstillende måde.
Men jeg må jo sige til statsministeren, at jeg jo alligevel er bekymret for den negativitet over for et ønske fra et stort mindretal i Folketinget om at få en så beskeden ting som en høring om et væsentligt emne, og kan vi nu være sikre på, at regeringen har ændret sin linje i spørgsmålet om høringer? Vi har jo også haft mange problemer med hele diskussionen om en høring om Irak, hvor statsministeren ikke selv ønskede at bidrage med konkrete oplysninger osv.
Derfor må statsministeren altså have mig undskyldt, for ganske vist er jeg jublende lykkelig over, at statsministeren har grebet ind og sat økonomi- og erhvervsministeren på plads i den her sag, men jeg er også optaget af, at der ikke skal ske fejltagelser i fremtiden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Prøv engang at tænke på, hvor meget lysere og lettere hr. Keld Albrechtsens liv ville være, hvis han nu kunne glæde sig uforbeholdent i stedet for hele tiden at iblande sit eget glædens bæger disse dråber af malurt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jamen det gør jeg jo også.
Det indledte jeg også med at sige.
Men det var jo en betydelig fejl, økonomi- og erhvervsministeren begik under debatten i sidste uge, og det er sikkert under indflydelse af, at statsministeren efterfølgende er kommet hjem og har læst det spørgsmål, jeg stillede ham og sendte over i fredags, at regeringen så har ændret opfattelse.
Men jeg synes alligevel, det er foruroligende, at en minister i en folketingsdebat kan gå ind og støtte ordførere
Jeg håber i hvert fald - det skal jeg så gøre til et positivt spørgsmål - at det er udtryk for, at vi ikke fremover vil møde den linje, som vi mødte fra økonomi- og erhvervsministeren i sidste uge.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Jeg tror faktisk ikke, at jeg er i stand til at besvare hr. Keld Albrechtsens spørgsmål.
Det må hr. Keld Albrechtsen jo stille til økonomi- og erhvervsministeren.
Jeg synes, hr. Keld Albrechtsen skulle glæde sig over, at nu kommer der altså en høring, som hr. Keld Albrechtsen har ønsket.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg kan jo ikke takke statsministeren for svaret på det foregående spørgsmål.
Men jeg vil gerne sige tak til statsministeren, fordi regeringen har indstillet sig på at støtte, sådan har jeg forstået det i dagspressen, at der afholdes en høring om spørgsmålet om olieaftalen med A.P. Møller, herunder navnlig kompensationsbestemmelsen.
Derfor skal jeg gøre det her kort.
Men jeg vil dog gerne bede statsministeren redegøre for, hvordan det kan være, at økonomi- og erhvervsministeren under Folketingets debat i sidste uge indtog det synspunkt, at selv om et stort mindretal i Folketinget ønskede en høring, var det ikke nødvendigt efter ministerens opfattelse, at man havde en sådan høring.
»Vil statsministeren tilkendegive over for økonomi- og erhvervsministeren, at ministeren bør støtte og ikke modarbejde et forslag fra et stort mindretal i Folketinget og i Folketingets Energiudvalg om afholdelse af en høring om væsentlige sider af regeringens aftale med A.P. Møller om Nordsøolien, herunder navnlig den såkaldte kompensationsbestemmelse?«
Skriftlig begrundelse
Det er spørgsmål, som efter mange partiers opfattelse er velegnede til en høring, fordi det giver mulighed for, at Folketinget og offentligheden kan høre ekspertbedømmelser, inden der træffes endelig afgørelse.
Endvidere bør statsministeren i sin egenskab af formand for partiet Venstre tilkendegive som grundlæggende princip, at det største regeringsparti som udgangspunkt har den opfattelse, at et mindretals ønsker om at få væsentlige spørgsmål belyst ved høringer bør imødekommes, og da navnlig når der er tale om et stort mindretal.
Det er jo netop ideen med det parlamentariske demokrati, at et mindretal kan kræve øget indsigt og oplysning om et forslag, som flertallet ønsker at gennemføre.
Økonomi- og erhvervsministeren sagde under folketingsdebatten, at det selvfølgelig er Folketinget, der har beslutningen, men at han kun kunne bakke op bag ved de ordførere, der havde tilkendegivet, at de ikke så noget grundlag for, at der skulle iværksættes en høring.
Jeg er helt med på, hvis statsministeren ikke er så meget inde i de tekniske detaljer her, men jeg går ud fra, at statsministeren er klar over, at der fra Kommissionens side oprindelig lå et ønske om at få vurderet alle de giftige stoffer.
Det har man nu opgivet.
Statsministeren kan vel så ikke konkludere, at så må de giftige stoffer, som man ikke vil tage sig af i EU, bare flyde videre rundt i miljøet og komme i dyr og mennesker og natur.
Det kan da ikke være meningen.
Så må der da være en anden mulighed for at gøre noget ved de giftige stoffer.
Hvilken anden mulighed er der?
Den er, at nationalstaterne så i det mindste selv må have lov til at forbyde giftige stoffer, når EU ikke vil vurdere dem.
Jeg forstår slet ikke, at statsministeren ikke kan besvare det spørgsmål umiddelbart bekræftende.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
Jeg anerkender fuldstændig, at statsministeren ikke er ekspert på det her område, og det er også derfor, jeg er lidt ked af, at statsministeren deltager i beslutninger på topmøder, som har stor betydning for regulering af det her område, uden tilsyneladende overhovedet at have drøftet med Miljøministeriet, om det nu er fornuftige beslutninger, man træffer.
Jeg er derudover ked af, at man sætter en anden minister, som mildest talt heller ikke er ekspert på området, til at forhandle spørgsmålet.
Jeg synes i det hele taget, at sagen er meget lidt klædelig for regeringen, fordi man har truffet en række beslutninger, som man ikke har anet og overskuet rækkevidden af, og man vil efterfølgende ikke stå til ansvar for dem og sige: Det gjorde vi med åbne øjne af den og den grund.
Eller sige: Det var vi ikke opmærksomme på, vi har lavet en fejl.
Betyder det svar, som jeg lige har fået, at statsministeren giver tilsagn om, at Danmark vil arbejde for, at også forbrugerprodukter vil blive omfattet af kemikaliereguleringen, sådan at forbrugerprodukter, hvori der er skadelige kemikalier, også vil blive reguleret/forbudt?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg vil godt spørge statsministeren: Når det nu er sådan, at man i realiteten har opgivet at miljøbedømme i titusindvis af giftige stoffer - det var meningen, man skulle vurdere 30.000, men nu ser det ud til, at man kun når op på 10.000, og det vil sige, at der fortsat kommer til at flyde tusinder og atter tusinder af giftige stoffer rundt i miljøet og i produkterne - vil det da være statsministerens holdning, at nationalstaterne, når EU har givet op over for de giftige stoffer, igen får mulighed for at forbyde de stoffer, som vi finder er sundhedsskadelige og giftige for miljøet?
Det er vel statsministerens holdning?
For efter min mening er det det eneste logiske svar.
Det forventer og håber jeg vil være regeringens
synspunkt.
Det er i hvert fald det eneste acceptable synspunkt i en situation, hvor EU helt åbenlyst ikke magter sin opgave.
Jørn Jespersen (SF), 2003-11-19:
Det er jo svært at holde entusiasmen oppe i forhold til at stille spørgsmål til statsministeren, når han systematisk vælger at undlade at besvare dem og bliver siddende i ringhjørnet efter tredje runde.
Men vi prøver alligevel en enkelt gang: Hvad er det for en kemikaliepolitik, som den danske regering vil forfølge? Jeg accepterer ikke et svar, der hedder, at det må miljøministeren redegøre for.
»Hvad er regeringens kemikaliepolitik?«
Jeg forstår godt, at statsministeren prøver at få det bedste ud af situationen og opfatter det her som en støtte til miljøministeren.
Jeg skal bare sige, at man jo kan lære at blive nøjsom hen ad vejen, og det, der er vores helt store bekymring, er, at embedsmændene nu først skal forklare miljøministeren, hvad det går ud på, og så skal miljøministeren forklare erhvervsministeren, hvad det går ud på, og så skal han deltage i forhandlingerne.
Jeg tror efterhånden, at Danmark har svækket sin indflydelse ganske voldsomt på den her måde, samtidig med at man har sendt et klart signal om, at nu er det hensynet til virksomhedernes omkostninger, der skal lægges vægt på, og ikke hensynet til miljø og sundhed eller den rette balance mellem dem, som det hidtil har været.
På den baggrund synes jeg bare, det er skuffende, at statsministeren overhovedet ikke er i stand til at redegøre for, hvordan han ser konkurrenceevnen sammenholdt med miljøpolitikken og reguleringen af kemikalier.
Nu har jeg spurgt tre gange uden at få noget som helst svar.
Der er en tekst her, og jeg tror heller ikke, at statsministeren har overset noget, for han har formentlig folk med, der kan hjælpe ham, men hvorfor har man accepteret den tekst, hvor der ensidigt lægges vægt på konkurrenceevne, og hvad er den politiske betydning af det?
Er det det gammeldags syn om, at det er omkostninger og omkostninger på kort sigt, eller er det det mere moderne med, at det drejer sig om at kunne sælge grønne produkter på et kommende marked?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-19:
Nu er det flere gange i dag, at jeg har været næsten rørt til tårer over hr. Keld Albrechtsens omsorg for mig og mit arbejde, men jeg er bare nødt til at skuffe hr. Keld Albrechtsen og sige, at der aldeles ikke er noget, jeg har overset.
Jeg har taget til efterretning, at det italienske formandskab har ønsket at behandle sagen i Konkurrenceevnerådet, men der står jo tydeligt i topmødeerklæringen, at det skal ske i samordning med andre rådssammensætninger.
Der vil jeg gerne sige til hr. Henrik Dam Kristensen, at det mener jeg helt alvorligt, og det vil formandskabet selvfølgelig også blive holdt fast på.
Det er også derfor, jeg tillader mig at gå ud fra som en selvfølge, at miljøministrene stadig væk behandler denne sag. Jeg vil understrege, at det vil vi selvfølgelig påse sker.
Derfor vil jeg sige til fru Ritt Bjerregaard, at jeg jo er i den heldige situation, at jeg har meget stor tillid til både miljøministeren og erhvervsministeren, så uanset hvilken af de to ministre, der måtte sidde med sagen, vil de varetage regeringens interesser på bedste vis, og jeg er i hvert fald glad for, at oppositionens støtte til miljøministeren i dag er blevet udtrykt så kraftigt.
Det har jeg noteret mig, det
er jeg meget glad for, og jeg har samme tillid til miljøministeren, men det har jeg faktisk også til erhvervsministeren.
Så uanset hvilken af de to, der varetager sagen, vil Danmarks interesser være varetaget på bedste vis.
Men jeg tror i praksis, at det bliver sådan, at begge vil være optaget af sagen, og så har vi jo den rigtige balance.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-19:
Jeg forstår på statsministerens svar, at han ikke havde indvendinger imod den tekst, som blev vedtaget, hvor det er konkurrenceevnen, der bliver taget hensyn til, altså hvor det er industriens interesser, der bliver fremhævet.
Det har statsministeren ingen indvendinger imod.
Jeg vil godt spørge: Hvorfor havde statsministeren ikke det?
Var det, fordi statsministeren syntes, at det var en klog og afbalanceret tekst, der virkelig tog hensyn til miljø og sundhed?
Var det dét, statsministeren mente, eller var der tale om, at statsministeren sov i timen?
Nu er det en lang tekst, og vi kan alle sammen i et sådant bjerg af dokumenter komme til at overse noget.
Hvis det var tilfældet, ville jeg foreslå, at statsministeren siger det, som det er, og så slår vi en streg over det, og så prøver vi at få rettet op på det.
Jeg skal ikke sige mere, hvis statsministeren siger: Jamen jeg overså det.
Det er fair nok, det kan ske, og det er jo bjerge af papir.
Ritt Bjerregaard (S), 2003-11-19:
Jeg vil godt fortsætte diskussionen, for statsministeren fik ikke tid til at svare på den her betragtning om, at regeringen er en helhed.
Der ville jeg godt spørge statsministeren, om han mener, det er sådan, at regeringens interesser omkring miljø og forbrugere og sundhed, hvad angår kemikalielovgivningen, varetages lige så godt af erhvervsministeren, som aldrig nogen sinde har arbejdet med det her område før, som ikke kender det, som af miljøministeren, som i adskillige rådsmøder sammen med sine kolleger har arbejdet med dette område.
Hvis ikke statsministeren mener det, er det jo klart en svækkelse af Danmarks position i det resultat, der kan komme ud af det.