runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Jeg må altså sige, at det er meget lidt, vi kan få ud af statsministeren.
Og så siger statsministeren, at vi skal diskutere holdninger, og hvordan vi vil løse problemerne.
Men lige præcis det netop at diskutere, hvilken befolkningssammensætning vi skal have, er da et udtryk for at diskutere holdninger.
Jeg forsøger at spørge statsministeren: Hvordan skal den danske befolkningssammensætning være? Skal den være fuldstændig tilfældig, alt efter hvem der ønsker at søge til Danmark, eller skal vi have en styring af tingene?
Statsministeren er åbenbart ikke talsmand for, at vi skal have nogen styring af tingene.
Er statsministeren så også tilhænger af, at indvandrerstoppet ikke bare reelt, som det jo er sket, men også formelt ophæves?
Det må vel være konsekvensen af det, statsministeren siger, altså at man ikke vil forholde sig til, hvor mange der skal kunne komme udefra ind i det danske samfund. Statsministeren må altså på et eller andet tidspunkt erkende, at hvis man skal integrere de fremmede, der allerede er i det danske samfund, er der grænser for, hvor mange nye fremmede der hvert år kan komme ind i det danske samfund. Hvis statsministeren ikke kan forholde sig til det, forholder statsministeren sig ikke til de problemer, den danske befolkning står med.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-01-19:
Som sagt: Jeg synes, vi skal samle de politiske kræfter om at løse de reelle problemer, og det er altså bl.a., at vi må sætte ind over for de børn, der ikke kan tale bare nogenlunde dansk, når de starter i 1. klasse i vore skoler.
Det kræver en ekstra indsats.
Jeg synes også, vi skal samle kræfterne om at få mange flere mennesker i arbejde.
Jeg ved, der er masser af gode eksempler, og må jeg nævne, at f.eks. mange af vore slagterivirksomheder i dag har vist, hvordan man bærer sig ad, når man skal integrere indvandrer- eller flygtningegrupper, som gør en fremragende arbejdsindsats.
Det er den holdning, jeg frygtelig gerne vil se sprede sig, så vi ikke har de arbejdsløshedskvarterer, men får mennesker i arbejde.
Det tredje, jeg vil sige, er, at det handler jo netop om at styre tingene på en god og menneskelig måde.
Det handler ikke om at skabe frygt, det handler om at fjerne grundlaget
for frygten i de arbejderkvarterer, som jeg synes skal have den opmærksomhed, arbejderkvartererne i f.eks. København eller andre store byer har krav på.
Hr. Søren Søndergaard brugte udtrykket klynk.
Det skal jeg såmænd ikke gå så meget ind i, men der er én ting, der undrer mig, og som er jeg enig i.
Jeg kan ikke forstå, at man nu nægter, at man har det standpunkt, at hvis et barnebarn i en familie har begået et par kriminelle handlinger, skal ikke alene barnebarnet smides ud af landet, men så skal også barnebarnets søstre og brødre og forældre smides ud af landet.
Det har man dog sagt, og det er det, jeg har taget afstand fra.
Hvis man vil sige noget andet nu, må man selvfølgelig sige det, men man kan jo ikke løbe fra, at det er en del af partiets politik - sådan har jeg i hvert fald opfattet det - og det er det, vi tager afstand fra.
Vi vil løse problemerne.
Vi vil fjerne grundlaget for, at frygten og angsten stiger, og det gør vi ved at løse problemerne i boligkvartererne og i folkeskolen, så der til eleverne i en bestemt skole ikke kun er et tilbud om en asfalteret skolegård med et nedslidt basketballstativ, men aktivitet, sprogundervisning og samvær.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Jeg hørte statsministeren sige på et møde på Roskilde
Højskole her forleden
, at statsministeren både var statsminister i Danmark og i udlandet.
Jeg ved ikke, i hvilket udland statsministeren eventuelt er statsminister, men uanset om det virkelig er tilfældet, eller om det er fordi han opholder sig meget i udlandet, er det, han siger nu, i hvert fald udtryk for, at han ikke tager rundt blandt befolkningen og ser, hvad der egentlig rører sig.
Den frygt, som statsministeren påstår, Dansk Folkeparti skaber, er jo netop ikke en frygt, Dansk Folkeparti skaber, men en frygt, der er til stede i den danske befolkning, og som vi forsøger at gøre os til talsmænd for.
Det gør vi, fordi vi mener, det er vigtigt at bringe folks mening herind og få diskuteret tingene, så vi netop kan forholde os til, hvordan vi kan løse tingene.
Det er nemlig løsninger, der er det interessante.
En af løsningerne må da være, at hvis man ikke kan nå at integrere de fremmede, der kommer ind i landet, begrænser man tilstrømningen af fremmede, så man kan nå at integrere dem, der er kommet, så både de og vi andre har ordentlige forhold.
Men så længe statsministeren ikke vil forholde sig til den kendsgerning, at vi bliver nødt til at diskutere, hvor mange fremmede der kan komme ind i det danske samfund hvert år,
er det statsministeren, der ikke forholder sig til løsninger, og ikke Dansk Folkeparti.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-19:
Jeg synes, det er dybt beklageligt, at der er folketingsmedlemmer, som helt bevidst forsøger på at vildlede Folketinget og offentligheden med oplysninger om, hvad deres partis leder har sagt, sådan som vi nu oplever det med hr. Thulesen Dahl.
Det er ikke noget godt debatniveau at få ind i Folketinget.
Men jeg vil godt spørge statsministeren: Hvis nu hr. Thulesen Dahls synspunkter og hans partis synspunkter vandt almindelig tilslutning, ville det så ikke være sådan, at vi faktisk ville komme i den situation, at Danmark internationalt set ville ende i skammekrogen?
Vi er jo allerede et land, der sammenlignet med mange andre europæiske lande faktisk ikke modtager ret mange mennesker fra udlandet.
af de helt elendige
Det håber jeg i hvert fald ikke statsministeren vil gå med til.
Henrik Svane (RV), 2000-01-19:
Kan statsministeren erindre blot ét enkelt forslag fra Dansk Folkeparti, der søger at gøre noget ved en for stor koncentration af indvandrere og flygtninge i visse boligkvarterer i større byer?
Ét forslag til, hvordan vi sikrer, at børn i førskolealderen lettere og bedre og hurtigere lærer dansk?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-01-19:
Hvis eurolandene fører en uansvarlig økonomisk politik og vi i Danmark fører en ansvarlig økonomisk politik, så er det da ikke noget, statsministeren allerede nu ved ikke kan ske.
Hvordan kan statsministeren stå her i spørgetiden og sige, at sådan er det, at renten i Danmark altid vil ligge over?
Hvorfor skulle den det, hvis vi fører en ansvarlig økonomisk politik?
Derefter må jeg så sige til statsministeren: Det er rigtigt, at der vil blive truffet en lang række beslutninger blandt eurozonelandene, som selvfølgelig vil påvirke Danmark.
Men hvis vi er uigenkaldeligt med i euroen og har kvittet kronen, kan statsministeren så ikke også bekræfte, at så vil de beslutninger, som bliver truffet blandt eurolandene, men som i dag ikke behøver at påvirke os, som vi står udenfor og selv kan vælge om vi vil have eller ikke have, være en forpligtende kendsgerning for os?
Dér vil vi ikke kunne vælge, dem vil vi bare skulle tage, og der er en risiko for, at det bliver den laveste fællesnævner blandt eurozonelandene, og det er til ugunst for de svageste i Danmark.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Jeg prøver på en anden måde, for der er jo altså gået lidt selvsving i ministerens besvarelse.
Jeg synes, det er nogle flotte talepapirer, det er slet ikke det.
Men hvis ministeren nu prøver at se på det her som politisk repræsentant for en regering, der har en holdning, en politisk holdning forhåbentlig, mener ministeren så, at det er hensigtsmæssigt, at afgørelsen om, hvorvidt en person, som alle vel kan blive enige om har tusindvis af menneskers liv på samvittigheden, skal udleveres, retsforfølges eller slippe fri, bliver afgjort af en hemmelig lægerapport, og at man beder folk om at kommentere den hemmelige lægerapport, men man viser dem ikke den hemmelige lægerapport?
Som politisk person, hvad synes ministeren om den praksis?
Synes ministeren, at det er en hensigtsmæssig praksis?
Og ministeren behøver ikke at gentage, at det er op til engelsk lovgivning og national lovgivning i England osv.
Det har jeg hørt, det har jeg forstået.
Jeg mener ikke, vi skal erklære krig mod England, men hvad er ministerens holdning?
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Jeg tror, vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at det er rigtigst, at vi holder os til fakta i sagen.
Fakta er, at Augusto Pinochet indvilgede i at lade sig undersøge helbredsmæssigt af uafhængige britiske læger.
Den helbredsmæssige rapport, der kom ud af det, blev udleveret til den britiske indenrigsminister og til den britiske anklagemyndighed.
Og den britiske indenrigsminister og den britiske anklagemyndighed har jeg fuld tillid til er i stand til at kunne læse den indstilling, der kommer fra de uafhængige britiske læger om, hvorvidt Augusto Pinochet kunne gennemføre en retssag ved udlevering til f.eks. Spanien.
Og her har den britiske indenrigsminister og den britiske anklagemyndighed vurderet på baggrund af de uafhængige lægers indstilling, at det kunne han ikke, og at man ikke, efter det vi har fået oplyst, kunne forvente nogen forbedring af Augusto Pinochets helbredsmæssige tilstand.
Her er vi altså nødt til at basere os på, at den britiske indenrigsminister og den britiske anklagemyndighed er i stand til at kunne læse uafhængige lægers indstilling.
Så kan man godt have nogle synspunkter om, at vi alle sammen skal have adgang til at sidde og læse om en konkret persons helbredsmæssige tilstand.
Jeg tror, at når vi nu om lidt kommer til en sag her i salen om personoplysninger, om følsomme oplysninger, da er vi bedst tjent med, at der er en vis beskyttelse af stærkt personfølsomme oplysninger, og det er ikke noget, der skal optrykkes i landets aviser.
Her er vi nødt til at stole på, at i et retssamfund som bl.a. det danske og det britiske er anklagemyndighed og judicielle myndigheder i stand til at kunne træffe afgørelser, også på et ordentligt grundlag.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Det er jo helt tydeligt for alle, der følger med i det her, at ministeren har en elendig sag.
Det er jo helt klart.
Og derfor begynder han jo nu at snakke om, at vi skulle have foreslået, at den helbredsundersøgelse skulle optrykkes i landets aviser, og at hvem som helst skulle have adgang til den.
Nej, det er ikke det, vi har opfordret ministeren til at henvende sig til de engelske myndigheder om.
Det, vi har opfordret ministeren til at henvende sig til de engelske
myndigheder om,
er, at der skulle ske en domstolsprøvelse, og, som vi skriver i spørgsmålet, eventuelt bag lukkede døre.
Jeg ved ikke, om danske retter og danske dommere vil finde sig i at blive kaldt »hvem som helst« af justitsministeren.
Det vil jeg overlade til dem selv.
Men jeg vil bare sige, at vores forslag ikke er, at hvem som helst kan se den lægeerklæring, og derfor er der også en præcis sammenhæng mellem det, vi siger i denne her sag, og så det, vi siger under et senere lovforslag.
Men stadig væk står tilbage: Hvad er baggrunden for, at man ikke opfordrer til at prøve det ved en domstol, når der nu fra en række af de organisationer, som man selv har bedt om at komme med en udtalelse, er rejst tvivl lige præcis om, hvorvidt det var en uafhængig lægeundersøgelse.
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Og hr. Søren Søndergaard siger, at jeg har en dårlig sag; jeg har bestemt ikke nogen dårlig sag.
Danmark har gjort alt, hvad vi kunne, inden for de lovgivningsmæssige rammer vi har, den implementering, den overtagelse af torturkonventionen, som det danske Folketing har gjort for år tilbage.
Sådan er det, hverken mere eller mindre.
Så kan man lægge nok så mange voldsomme udtryk ind i sine spørgsmål til mig her i salen.
Hvad der er op og ned på den sag
er, at min britiske kollega er nødt til også at henholde sig til britisk lovgivning.
Og der er altså foretaget en uvildig lægeundersøgelse, og så kan man altid, som Enhedslistens repræsentant her, sige: Jamen er de nu uvildige, kan man nu stole på det, og hvorfor skal vi ikke have en domstol til at tage stilling til det?
Her har vi altså en folkevalgt repræsentant fra den engelske regering, der har fået en indstilling fra nogle uafhængige læger og af anklagemyndigheden i England til at tage stilling til, om man på grundlag af den helbredsmæssige undersøgelse kan gennemføre en straffesag mod Augusto Pinochet.
Så har jeg fuld tillid til, at et land og også et samarbejdsland som UK træffer de afgørelser ud fra det saglige grundlag, der ligger i den indstilling, der er givet til den britiske anklagemyndighed og den britiske minister.
Nu kender vi ikke resultatet, for som sagt har den britiske minister Jack Straw også givet mulighed for, at en række menneskerettighedsorganisationer fra de begærende lande har mulighed for at komme med indvendinger mod en forventet afgørelse om, at der ikke sker udlevering til Spanien eller de andre begærende lande.
Hvis det betyder, at der ikke sker udlevering til de begærende lande og Augusto Pinochet vender tilbage til Chile, kender vi heller ikke nu svaret på, hvorvidt der så dér vil ske en strafforfølgning af Augusto Pinochet for de konkrete sager og undersøgelser, der verserer i Chile mod den tidligere diktator i Chile.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, at det ikke specielt er Enhedslisten, som har rejst tvivl om den undersøgelse.
På hvilket grundlag skulle vi dog gøre det?
Det har vi da ikke noget grundlag for.
Jeg citerede bare lige præcis dem, som er blevet anmodet om at vurdere den undersøgelse, og som har rejst tvivl om den.
F.eks. Amnesty International, som har kaldt undersøgelsen mistænkelig, har givet en række grunde til, at de anser den for at være mistænkelig, og som siger i en udtalelse fra i går, at de sætter spørgsmålstegn ved hele processen.
Det er ikke et spørgsmål om Enhedslisten.
Og det er derfor, jeg synes, det er underligt, når der nu kommer denne her tvivl, at den danske regering så ikke går ind og siger til den engelske regering: Vi synes, I lige skal tage det her op en ekstra gang og være opmærksom på det.
For der er jo mange, der kan have interesser i, at vidner ikke kommer i vidneskranken.
Der er lige én, der blevet myrdet i Beograd.
Det kan man spekulere meget over.
Det kunne jo være, fordi nogen ikke ønskede, at han skulle i vidneskranken.
Og der kunne også være nogle, der ligesom ikke var interesserede i, at Pinochet kom i vidneskranken. Det er bare derfor, vi har opfordret den danske regering til at gøre noget.
Jeg beklager, at man ikke har gjort det, men det var altså vores opfordring.
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Det er jeg sikker på, og jeg takker selvfølgelig for tilliden til, at hr. Søren Søndergaard mener, at en henvendelse fra min side vil gøre, at de vil gøre sig ekstra store anstrengelser med at gennemlæse Amnesty Internationals og andre menneskerettighedsorganisationers og eventuelt også enkelte begærende landes indsigelser; det ville de gøre uanset min henvendelse.
Jeg har tænkt mig at tage den afgørelse, som så blev truffet, til efterretning, og så vil vi tage op til overvejelse, hvad vi i givet fald kan gøre for at bringe den sag, vi har i Danmark, videre, for at sikre, at den kan indgå, hvis, såfremt, ifald der bliver rejst en egentlig straffesag mod Augusto Pinochet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
»Vil den danske regering bede den britiske regering om at få udleveret rapporten over helbredsundersøgelsen af eksdiktator Pinochet i betragtning af, at en dansk statsborger har en retslig interesse i rapporten?«
Så er vi fremme ved det sidste problem, nemlig:
Hvad kan der så ske nu?
Pinochet har i hvert fald annonceret, hvad han vil lave, når han kommer hjem til Chile.
Ministeren sagde, at der ikke var klarhed over, hvad der ville ske, når han kom til Chile, og det er rigtigt, men han har annonceret, hvad han vil.
Nu får vi se, men så bliver det interessant, hvad vi vil gøre fra Danmarks side.
Det er vores holdning, at hvis manden er dybt senil og affældig og ude af stand til noget som helst, så er der da ikke nogen grund til at forsøge at fortsætte retssagen.
Men en af måderne, vi kan få det vurderet på, er jo lige præcis ved at bede om at få den helbredsundersøgelse udleveret, ikke til offentliggørelse i Politiken, men til den danske regering, så den danske regering kan vurdere den og tage stilling til, hvordan man går videre.
Derfor er spørgsmålet: Vil den danske regering bede om at få den helbredsundersøgelse udleveret?
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Som jeg omtalte i min besvarelse af spørgsmål S 1078
har Augusto Pinochet ifølge i de oplysninger, Justitsministeriet har modtaget, indvilget i at gennemgå en lægeundersøgelse udført af uafhængige britiske læger.
Pinochet har samtidig fået de samme rettigheder som andre patienter i England.
Det indebærer efter det oplyste bl.a., at helbredsoplysninger er fortrolige.
Jeg finder på den
baggrund, under hensyn til at Danmark ikke er part i udleveringssagen,
ikke grundlag for at anmode de britiske myndigheder om udlevering af rapporten.
Søren Søndergaard (EL), 2000-01-19:
Nej, men vi er enige om, at der er statsborgere i Danmark, der har retslig interesse i sagen, som har været udsat for tortur i Chile i forbindelse med det kup, som Pinochet gennemførte i september 1973, og som kostede tusindvis af mennesker livet.
Det er jo sådan set vigtigt, hvis man fra den danske regerings side ønsker at forfølge disses retslige interesse, at man også har et solidt grundlag at gøre det på.
Og hvis det er sådan, at manden rent faktisk også efter en dansk regerings vurdering ikke bør retsforfølges, fordi han er for syg til det, så er der jo ikke nogen grund til at fortsætte anstrengelserne.
Hvis man ikke vil kræve den rapport udleveret, betyder det så, at man vil fortsætte anstrengelserne for at få Pinochet stillet for retten på den ene eller på den anden måde på vegne af de danske statsborgere, som har været udsat for tortur og undertrykkelse fra den pågældende ældre herres side?
Hvis ministeren tillader det, vil jeg godt gå en lille smule tilbage, for jeg sad og undrede mig over en ting, jeg hørte.
Sagde ministeren virkelig, at den britiske anklagemyndighed havde fået udleveret lægerapporten? Sagde ministeren det?
Frank Jensen (S), 2000-01-19:
Som jeg nævnte i min besvarelse af spørgsmål nr. S 1078, træffes afgørelsen om udlevering af Augusto Pinochet af de britiske myndigheder og efter de regler og den procedure, der gælder i Storbritannien.
Spørgsmål i tilknytning til udleveringssagen, herunder prøvelse af lægeundersøgelsen, er et anliggende mellem England og de lande, der har begæret Pinochet udleveret.
Da Danmark ikke er blandt de lande, der har begæret Pinochet udleveret, netop på baggrund af at vi ikke har strafferetlig kompetence i sagen, finder jeg ikke grundlag for at opfordre den britiske regering til at lade helbredsundersøgelsen prøve for en domstol.
Ja, jeg sagde, at hr. Augusto Pinochet har indvilget i, at rapporten om lægeundersøgelsen var overdraget til den britiske indenrigsminister og til den britiske anklagemyndighed.
Det kan jeg bekræfte.
Jeg skal beklage, hvis fakta har gjort hr. Søren Søndergaard en lille smule rundtosset.
Det var ikke min hensigt at gøre hr. Søren Søndergaard rundtosset, sådan at hr. Søren Søndergaard nu har svært ved at få afsluttet det her spørgsmål.
Jeg kan blot henvise til, at jeg selvfølgelig altid er villig til at give hr. Søren Søndergaard faktuelle oplysninger, både her i salen og da også gerne - så hr. Søndergaard måske kunne undgå at stille spørgsmål her i salen - besvare dem skriftligt.
Hr. Søren Søndergaard kan få dem på papir.
Sådan har jeg gjort det hidtil, og det vil jeg selvfølgelig fortsætte med at gøre over for hr. Søren Søndergaard og andre medlemmer.
til hr. Søren Søndergaard, som beklager de sidste træk, der er sket i denne sag: Det tror jeg ikke hr. Søren Søndergaard vil beklage, hvis han tænker sig grundigt om.
Vi er nødt til at acceptere, at det er national lovgivning, der afgør konkrete afgørelser i landene.
Sådan bør det være, sådan ønsker jeg det.
Jeg tror også, hr. Søren Søndergaard ønsker det, når han tænker sig godt og grundigt om.
i Pinochetsagen.
Vi har fra regeringens side udtrykt os meget klart offentligt om de spørgsmål.
Vi har i konkret handling via Rigsadvokaten inddraget de konkrete anmeldere og deres advokat i Danmark.
Det er kendt.
Det er kendt i den danske offentlighed, det er kendt i den internationale offentlighed, det er kendt af de spanske myndigheder.
Jeg synes også, hr. Søren Søndergaard skal glæde sig over også den seneste udvikling, med mindre vi ser på selve resultatet.
Der er jeg enig med hr. Søren Søndergaard - jeg beklager også, hvis det her ikke fører til, at der kommer en egentlig straffeprocessuel afgørelse.
Men så må man acceptere, at det er en lægefaglig vurdering, der har ligget til grund for den endelige afgørelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-19:
Fru Lone Møller nævnte i sit indlæg flere gange spørgsmålet om at sætte massivt ind, men der var ikke rigtig bare den mindste antydning af, på hvilken måde man kunne gøre det, hverken organisatorisk eller økonomisk.
Lone Møller (S), 2000-01-19:
Fru Yvonne Herløv Andersen ved vel udmærket godt, at det er meget svært i et 10 minutters indlæg også at komme med en redegørelse om, hvordan man skal opbygge det organisatorisk.
Jeg kunne godt gå ind på de enkelte områder, men det, der er vigtigt for mig, er, at det bliver i samarbejde med lokalsamfundet, at det bliver i samarbejde med arbejdspladserne og selvfølgelig også med interesseorganisationerne inden for de berørte områder, så man får opstillet en plan om, hvordan vi kommer i gang, hvordan vi får evalueret det, hvordan vi får nogle målbare eksempler, og der er jo allerede mange initiativer i gang på de enkelte områder.
Økonomisk ligger der jo puljer.
Der er afsat 20 mio. kr. på finansloven til at udbygge forebyggelsesprogrammet
, og der er ingen tvivl om, at vi, der arbejder med det, formentlig da godt her kan blive enige om, at vi gerne så mange flere penge til området.
Sådan er det ikke her og nu, og derfor mener jeg, det er vigtigt at komme i gang med de midler og redskaber, vi har, og som også i stor udstrækning er beskrevet i programmet.
Karen J. Klint (S), 2000-01-19:
Det lyder jo dejligt, når hr. Preben Rudiengaard taler om, at borgerne selv skal bestemme, eleverne selv skal bestemme, og at vi skal passe på, hvor moraliserende vi er med hensyn til kost og motion og sådan noget.
Bagefter siger hr. Rudiengaard så også, at vi skal sætte specifikt ind netop mod nogle af de sygdomme, som er et resultat af forkert kost og forkerte motionsvaner.
Når vi nu skal bestemme så meget selv, hvem skal så bære konsekvenserne af det valg?
Hvor meget skal vi selv bære, også i afledte medicinudgifter?
Eller skal det offentlige alene være fejebakke for vores egne private valg?
Anni Svanholt (SF), 2000-01-19:
Jeg lyttede intenst til hr. Rudiengaards indlæg, hvor der jo var kritik mod regeringens folkesundhedsprogram, og det kan der selvfølgelig være gode grunde til.
Men det var meget svært at høre, at der sådan var noget, der virkelig rykkede og flyttede.
Det var mest sådan noget med frit valg på alle hylder, og vi skal bestemme det hele, og hvor er så holdningerne til folkesundheden?
Altså Venstre har åbenbart ikke nogen sådan overordnede holdninger til det her.
Og der var da slet ikke nogle bud på, hvordan man kunne få en sammenhængende strategi og nogle virkemidler, så det her kan blive opprioriteret.