Henriette Kjær (KF), 2001-10-11:
Med de lange ventelister, vi har i dag, hvor omkring 65.000 mennesker venter over tre måneder på at blive behandlet, er der desværre behov for, at man løsner op for de stive regler, der er på området vedrørende sygdomsbehandling.
Der er behov for, at vi giver kommunerne lov til at yde økonomisk støtte til sygdomsbehandling til de borgere i kommunen, hvor man vurderer, at det er nødvendigt, for at de kan opretholde et godt liv og en ordentlig tilværelse.
Vi ved alle, at mennesker kan komme ud på en social deroute, hvis de må skippe deres ellers gode job og leve livet på sygedagpenge.
I disse tilfælde synes vi kun, det er rimeligt, at kommunen går ind og sikrer borgeren privat behandling.
De enkelte kommuner bruger hvert år enorme summer på at udbetale sygedagpenge til folk, der ville være fuldt arbejdsdygtige, hvis de bare kunne blive behandlet for deres sygdom.
Og hvis en kommune ud af sagsbehandlingen kan se, at en borger nemt ville kunne blive opereret og komme tilbage til sit job, så kan man jo både spare den syge for mange menneskelige og økonomiske omkostninger samt det offentlige sygehusvæsen og den kommunale kasse for mange penge.
Den udgift, der vil være forbundet med en behandling, er ofte langt mindre end det, kommunen skal udbetale i sygedagpenge, og så burde alle jo være glade.
Patienten bliver rask, kommunen sparer penge, og det private behandlingssted får øget aktivitet, og presset på de offentlige sygehuse lettes.
Men nu er loven altså indrettet på en sådan måde, at det ikke kan lade sig gøre for kommunerne at sende deres borgere til privat behandling.
Det vil vi gerne lave om på.
Vi mener, at kommunerne bør have det redskab at kunne sende medarbejdere og medborgere til privat behandling for dermed at få dem i aktivitet igen hurtigst muligt. Når vi har diskuteret det her beslutningsforslag, har Socialdemokratiet og venstrefløjen ofte fremført, at det vil ramme skævt - det har vi også lige hørt fra fru Anne-Marie Meldgaard - ment på den måde, at det her forslag vil favorisere dem, der er på arbejdsmarkedet, fordi kommunen ikke tjener noget ved at sende gamle fru Olsen på privathospital, for hun skal jo alligevel ikke have sygedagpenge. Men jeg er overbevist om, at der findes en del tilfælde, hvor det vil være en vældig god idé at sende en ældre medborger af sted til privat behandling.
I de tilfælde, hvor et ældre menneske vil kunne bibeholde sin førlighed og dermed opretholde sin livskvalitet, vil det da være helt oplagt, at en kommune gik ind og finansierede en behandling.
I Det Konservative Folkeparti så vi dog allerallerhelst, at det her forslag var overflødigt.
Vi ønsker et stærkt, offentligt sygehusvæsen, hvor borgerne kan komme til inden for en overskuelig tid.
Vi ønsker behandlingsgaranti for ikke bare kræftsygdomme og andre livstruende sygdomme, vi ønsker behandlingsgaranti for alle typer sygdomme
, så vi som borgere er sikrede behandling inden for en lægefaglig fastsat tidsgrænse.
Desværre er der behov for atypiske løsninger i en tid, hvor det offentlige sygehusvæsen ikke altid kan følge med, og vi vil derfor gerne lovliggøre det, der allerede finder sted i dag, nemlig at forskellige kommuner med forskellig politisk observans sender nogle borgere af sted til privat behandling for at sikre dem en tålelig tilværelse.
Det bør være lovligt.
Jeg mener, at vi i Folketinget skal give kommunerne mulighed for at benytte sig af det, så må man i hver enkelt kommune gøre op med sig selv, om det er noget, man vil praktisere eller ej.
Vi på Christiansborg skal ikke være dem, der sætter os imod, hvis en kommune i øvrigt finder det fornuftigt.
Det Konservative Folkeparti kan selvfølgelig støtte dette forslag.