Jette Gottlieb (EL), 2001-10-23:
Der er tidspunkter, hvor det nordiske samarbejde kører i den vante gænge, og hvor der ikke sådan sker noget særligt.
I sådan nogle situationer er der ikke rigtig nogen, der lægger mærke til, at det overhovedet eksisterer.
Generelt ved almindelige mennesker ikke, at det er noget, der foregår, eller rettere sagt ville de først opdage det, hvis de foranstaltninger, der var sat i værk, pludselig forsvandt.
Det gælder jo f.eks. ikke mindst på arbejdsmarkedsområdet og på uddannelsesområdet.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt at forsætte i de spor, der er lagt, der sikrer en større enhed inden for de nordiske lande.
Arbejdet skal videreføres, og man skal sikre, at vi får fjernet de resterende hindringer på det område.
Her taler jeg om det, som man kunne kalde sådan almindelig drift, altså arbejde, der ifølge sagens natur bare skal fortsættes og foregå.
Noget helt andet er det i de perioder, hvor det nordiske arbejde faktisk tager nogle skridt fremad.
Jeg er af den opfattelse, at vi i den her periode står over for en situation, hvor det nordiske samarbejde kommer til at tage nogle skridt fremad.
Jeg tror, det er det, vi er i gang med, og derfor vil jeg også tillade mig at være en lille smule mere fremadrettet end bagudrettet i den her diskussion.
Der er især to ting, som jeg vil lægge særlig vægt på.
Den ene er den strukturændring, der nu bliver sat i værk.
Jeg er overbevist om, at de strukturforslag, der nu ligger, vil blive vedtaget, og det er jo ikke, fordi strukturændringer i sig selv byder på noget indholdsmæssigt, men det at stille forslag om de strukturændringer bygger rent faktisk på noget indhold, som det er vigtigt at arbejde med. Det er resultatet af nye vinde, at man nu iværksætter en anden udvalgsstruktur.
Vi har i min fløj af arbejdet
altid grinet ad, at man forestillede sig, at man kunne dele det nordiske arbejde op i, at man havde et nordisk område, hvor man havde kultur og den slags, så havde man et nærområdeudvalg, der skulle løse miljøproblemer, og så havde man et Europaområde, som i øvrigt kun handlede om EU, men som var det sted, hvor man havde økonomiske ting.
Vi har syntes, det var en tåbelig struktur.
Vi stemte imod den, da den blev indført, og derfor kan vi da også kun glæde os over, at det, som vi, dengang den blev indført, foreslog, så er det, vi er nået frem til nu, nemlig at man skal lave et udvalgsarbejde, der er emnebestemt, og som kan relatere sig både til de ministerområder, der er, og til de udvalg, der er i de nationale parlamenter.
Det synes vi er en vigtig ting, for vi tror, at det gør mulighederne for at arbejde med det nordiske langt mere relateret til det, der foregår i de enkelte nationale parlamenter.
Det er entydigt godt, vil jeg sige.
I den forbindelse vil jeg så nævne, at nogle af de ting, der faktisk i den forløbne periode har udviklet sig kraftigst, nok har været Nordisk Råds samarbejdsrelationer til nærområderne.
Der har været en tendens til, at man særligt betonede samarbejdet med det baltiske, der har været lidt mere fodslæben i forhold til det arktiske samarbejde, men det er kommet med, og der er den risiko med den strukturændring, at de nye relationer kan risikere at blive tyndet ud.
Derfor vil jeg godt lægge vægt på, at når man nu laver den ændrede struktur, så er det altså ikke noget med at komme tilbage til en udvalgsstruktur, vi har set før.
Det er noget med at arbejde fremad mod noget helt nyt, og hvori man indtænker de nærområdesamarbejder, som vi har etableret, og som har vist sig at have nogle positive effekter.
Det betyder nu, at samtlige udvalg faktisk skal arbejde med nærområderelationer, og det tror jeg kan blive en god og vigtig ting.
Den anden ting, jeg vil nævne, er spørgsmålet om nogle forslag, der handler om civil krisehåndtering.
Når jeg specielt trækker dem frem, er det, fordi det er begyndelsen
til, at Nordisk Råd indtager nye arbejdsområder
Det er sådan, at der har være berøringsangst i Nordisk Råd over for at beskæftige sig med udenrigspolitiske ting, sikkerhedspolitiske ting, og det har været en ganske lang proces at prøve at neddæmpe den berøringsangst, og det har været en ganske lang proces, der har betydet, at man nu overhovedet kan diskutere den slags ting i Nordisk Råd.
Så vidt jeg kan se, er den proces kronet med held.
Det er blevet muligt at diskutere de ting, og jeg tror endda, vi kommer i den situation, at der faktisk for sessionen vil blive fremlagt nogle forslag, der vil blive vedtaget, og som handler om, at de nordiske samfund, det Nordiske Råd, vil få en meget aktiv placering i det, som nu har fået kodeordet »civil kriseorientering«.
Når det er så vigtigt, er det fordi de nordiske lande
rent faktisk på verdensplan har en unik placering.
Der er i verdenssamfundet en respekt for de nordiske landes ærlige vilje til at være med til at løse problemer, og det synes jeg man skal forsøge at udbygge og gøre noget ved.
Derfor er der nogle konkrete forslag til, hvordan de nordiske lande kan blive udfarende, ikke bare i spørgsmålet om at løse kriser, men også med hensyn til at forebygge, at kriser opstår.
Jeg ser hen til, at der kan komme noget meget aktivt og udfarende og også en helt ny dimension i det nordiske samarbejde ud af det.
Til sidst vil jeg lige sige lidt om budgettet.
Det er meget kort, men jeg vil sige, at jeg kan tilslutte mig den socialdemokratiske ordførers kommentarer om, at hvis man skal sikre, at Nordisk Råds parlamentariske niveau har mulighed for at deltage aktivt i prioriteringen af Nordisk Råds arbejde, gør man det bl.a. konkret via budgetdiskussionerne. Men det forudsætter, at der i Ministerrådet er respekt for Nordisk Råds arbejde på det område, og det forudsætter rigtig god tid at behandle sagen i, for ellers har man ikke mulighed for i Nordisk Råds institutioner at få diskuteret tingene ordentligt igennem.
Derfor er det klart, at forudsætningen for en ordentlig budgetdiskussion ligger i, at vi får budgettet til rådighed og til diskussion så tidligt som muligt og senest på det tidspunkt, hvor vi har bedst tid,
nemlig ved sommermøderne.
Jeg ser hen til, at vi får en god session, for jeg synes, der er mange gode tegn på, at der bliver et aktivt spring fremad, og det tror jeg Nordisk Råd vil have vældig godt af.