Morten Østergaard (RV), 2005-03-04:
Den radikale ordfører i denne sag, fru Elsebeth Gerner Nielsen, er forhindret, og jeg skal derfor på hendes vegne fremføre følgende: Allerede i folketingssamlingen 2001-02 fremsatte Det Radikale Venstre forslag om, at det skal være obligatorisk for alle indvandrere, som ønsker at blive i Danmark, at gå til dansk.
Forslaget byggede på en erkendelse af, at det er nødvendigt at stille krav til alle indvandrere, også selv om de er selvforsørgende.
Kendsgerningen er nemlig, at ca. 15. pct. af de familiesammenførte ægtefæller ikke går til dansk.
Regeringen afviste forslaget.
Det var ikke nødvendigt at gøre noget, sagde man.
Det glæder Det Radikale Venstre, at man nu er kommet på bedre tanker, og regeringen skal roses for at have modet til at skifte standpunkt.
Vi er dog skuffede over, at regeringen ikke går mere konsekvent til værks.
Med regeringens forslag vil det stadig ikke være et krav, at man skal gå til dansk for at bo i Danmark.
Ganske vist er der en økonomisk gulerod, og det synes vi da for så vidt er en meget positiv nyskabelse i den nuværende integrationspolitik.
Den økonomiske gulerod består i en nedskrivning af bankgarantien, når danskkursus er bestået, og det kan jo være fornuftigt nok.
Men man kan sagtens forestille sig, at der er familier, for hvem det ikke betyder noget, og derfor vil vi opfordre regeringen til endnu en gang at se på Det Radikale Venstres forslag, nemlig at forlængelse af den midlertidige opholdstilladelse gøres afhængig af, at den udenlandske ægtefælle har udvist vilje til at gå til dansk.
Det vil betyde, at man kan miste sin midlertidige opholdstilladelse, hvis man ikke går til dansk.
Det er vidtgående, men det er nødvendigt.
Forudsætningen for, at børn kan få et godt skoleforløb i Danmark, er, at deres forældre kender det danske samfund og behersker et nogenlunde dansk.
Det sikrer regeringens forslag desværre ikke.
Det Radikale Venstre kan selvfølgelig støtte, at flygtninges muligheder for at lære dansk forbedres og intensiveres.
Vi kan til gengæld ikke støtte forslaget om, at ægtefæller, som søger om ægtefællesammenføring, skal underskrive en erklæring om, at de ikke vil slå deres børn, og at de vil respektere, at både piger og drenge skal have udfoldelsesmuligheder.
Der er tale om ren symbolpolitik, en tom gestus, som ikke vil fremme integrationen.
Tværtimod.
Gad vide, hvad moderne, demokratisk tænkende mennesker vil tænke, når de skal underskrive en sådan erklæring f.eks. for at få deres amerikanske ægtefælle til Danmark, og gad vide, hvad ægtefællen vil føle med en sådan velkomst.
Tænker regeringen aldrig på Danmarks omdømme?
Hvis erklæringen så i det mindste nyttede over for de borgere, der vitterlig slår deres børn og undertrykker pigerne, men det vil den jo ikke.
Der er ingen sanktionsmuligheder.
Skulle vi til at sende et ligestillingspoliti ud at tjekke, om familierne nu lever op til erklæringen, eller hvad har regeringen tænkt sig?
Efter vores opfattelse krænker forslaget borgernes værdighed, og det er desuden grundlæggende uliberalt og et udtryk for manglende tillid til borgerne.
Det Radikale Venstre kan heller ikke støtte forslaget om, at det inden for den nuværende ramme for kvoteflygtninge, der er på ca. 500 om året, skal være muligt at foretage en sortering, således at flygtninge, der kan bidrage til det danske samfund, har nemmest ved at komme hertil.
Vi vil gerne diskutere forslaget med regeringen, f.eks. med det udgangspunkt, at vi vil udvide det antal kvoteflygtninge, der kommer til Danmark, og at vi i den forbindelse lægger vægt på både beskyttelsesbehov og kvalifikationer.
Det Radikale Venstre skal endnu en gang beklage, at regeringen vælger at lave et lovforslag, som indebærer ændringer inden for vidt forskellige dele af udlændingelovgivningen.
Det forringer lovbehandlingen, og det tvinger os til at stemme imod det samlede forslag, selv om der er elementer, vi finder positive.