runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Til hr. Jens Hald Madsen: Vi tog konsekvent og bestandig afstand f.eks. fra de modbydelige sovjetiske SS 20-missiler.
Det kan hr. Jens Hald Madsen gå tilbage i annalerne og forsikre sig om.
Men vi tog også afstand fra USA's opstilling af 572 lige så modbydelige Pershing II-missiler i Tyskland.
Og det var altså ikke hundredetusindvis af mennesker, der demonstrerede, fordi de var infiltreret fra Moskva.
Var det flertal her i Folketinget, som vedtog de sikkerhedspolitiske dagsordener imod disse atomvåben, bestående af Socialdemokratiet, De Radikale, SF og VS, infiltreret fra Moskva?
Jeg tror, hr. Jens Hald Madsen selv kan høre, hvilket vitterligt vås han har begivet sig ud i.
Vi protesterede og demonstrerede imod atomkraftværkerne
i Østtyskland
f.eks. Min gode kollega hr. Søren Kolstrup blev arresteret af det østtyske sikkerhedspoliti, da han i Rostock demonstrerede imod de elendige sikkerhedsforhold ved deres elendige atomkraftværker. Hvor var hr. Jens Hald Madsen henne dengang?
Er hr. Jens Hald Madsen blevet arresteret af de østtyske sikkerhedsmyndigheder, fordi han deltog i demonstrationer og er blevet udvist af DDR?
Det tror jeg ikke.
Hr. Jens Hald Madsen lå hjemme på divanen og spekulerede på den kolde krigs retorik.
Jens Hald Madsen (V), 2001-04-18:
Først til SF: Jo, det er jeg sådan set ikke uenig i.
Der er ingen af de ting, der retfærdiggør hinanden.
Det vil jeg også sige til hr. Frank Aaen.
Jeg er helt enig.
Der er foretaget nogle frygtelige fejltagelser.
Det er jeg enig i.
Men det, vi taler om her, er jo at få en historisk beskrivelse af nogle organisationer, nogle personer, som i den grad arbejdede for fjenden.
Det er det, der er vigtigt for mig at fremhæve.
Når hr. Frank Aaen nu har kæmpet så bravt mod, at ingen - hverken Sovjetunionen eller USA - skulle have atomvåben,
Frank Aaen (EL), 2001-04-18:
Vi gik aldeles ikke ind for kun at fjerne atomvåben på den ene side.
Jeg har været politisk aktiv i årevis for kravet om at forbyde alle atomvåben på hele jorden.
Jeg har samlet utrolig mange underskrifter ind på kravet om at forbyde, stoppe alle atomvåbenprøvesprængninger.
Det var højrefløjen i Danmark, der var imod.
Så får vi den indrømmelse, det må vi jo sige det var,
fra hr. Jens Hald Madsen: Der var fejl på begge sider.
Ja, det gælder Sovjet, det er klart nok.
Jeg var glad for Sovjet, da de støttede kravet om at forbyde alle verdens atomvåben - modsat USA.
Men hvis jeg var hr. Jens Hald Madsen, ville jeg nok sige: Hov, var det nu klogt at holde Pol Pot ved magten, så lang tid som de gjorde?
Hov, var det nu klogt at gå imod forbudet mod atomvåben?
Jeg synes, at lidt flere nuancer i debatten også ville klæde Venstre.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-18:
Hr. Jens Hald Madsen laver den samme rodede fremstilling af tingene som hr. Frank Dahlgaard.
Grunden til, at jeg er nødt til denne belæring, er, at det kan være, at hr. Jens Hald Madsen har fået en dårlig undervisning i gymnasiet, og det har jeg klart fået indtryk af.
For det første: Er det ikke sådan, at hvis der er en person, der har begået noget ulovligt og noget kriminelt, skal vedkommende straffes?
Hvis det er en person, der er ansat i statens tjeneste, er der nogle særlige regler, der gælder i forhold til tjenestemandsforsømmelse.
Er det personer, som politisk har begået noget, og som har et politisk ansvar - det kan være en minister - kan man forfølge vedkommende.
Det er lidt mange år tilbage, hvis der er nogen, der har gjort noget.
Så må vi diskutere, om vi gjorde det fornuftigt, eller om vi ikke gjorde det fornuftigt.
Men er det ikke helt forskelligt, om der er tale om mennesker, der har gjort noget ulovligt, eller nogen, som man kan sige - hr. Jens Hald Madsen vil jo sige det - har dummet sig?
Jeg synes, der var mange mennesker, der dummede sig dengang, og det kan være nogen til den ene eller anden side, men det er da en helt anden diskussion, om det er den type eller den anden type, der er tale om.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Jeg må desværre spørge hr. Jens Hald Madsen, hvordan han har det, når den ene fra den yderste venstrefløj efter den anden kommer herop og skal vaske deres hænder og fortælle, hvordan de kæmpede for fred og frihed.
Og hvordan har hr. Jens Hald Madsen det, når hr. Frank Aaen står heroppe som en af disse filialbestyrere for Sovjetdiktaturet, som i et temmeligt stort omfang, tror jeg nok, var købt og betalt af dem derovre - fjenden?
Det får vi forhåbentlig belyst.
Hvordan har hr. Jens Hald Madsen det egentlig med det?
Blot et enkelt spørgsmål, lidt drillende, men alvorligt nok ment: Da Muren faldt og det modbydelige Jerntæppe forsvandt i 1989, hvem var da justitsminister i Danmark?
Var det ikke en konservativ justitsminister? Og da Sovjetunionen, dette hæslige styre, brød sammen i 1991, var det ikke stadig væk en konservativ justitsminister?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Nu ved jeg ikke, om hr. Søren Søndergaard hørte mit indlæg, men hvis han gjorde, så tror jeg, at det ville stå lysende klart også for hr. Søren Søndergaard, at sandheden skulle komme frem, dels i form af de to initiativer, der er sat i søen, dels i form af en langt større åbenhed om de forskellige sager, der verserer. Jeg har appelleret til, og det har vi også gjort i skriftlige spørgsmål til regeringen, at der er langt større åbenhed fra dansk side om, hvordan danske statsborgere agerede i koldkrigstiden.
Det er rigtigt, at der er arkiver østpå, der er åbnet.
Forskere kan nu få adgang til dem og dermed begynde at fortælle en mere klar historie om, hvad der rent faktisk er foregået, men vi savner en større åbenhed også fra danske myndigheders side.
Den efterlyser vi.
Så er vi blevet mødt med, at der er sager, man har under efterforskning osv., men så siger vi: Jamen så må der være
nogle andre sager, hvor man kan spille med mere åbne kort.
Det kan være enten der, hvor man har afsluttet efterforskningen, der, hvor man vælger ikke at rejse tiltale, eller der, hvor forældelsesfristen er indtruffet, og man ikke er villig til, inden den udløber, at bede om at få den forlænget.
Alt skal jo ses i det lys, at vi i højere grad skal vide præcist, hvad der er sket.
Dermed har jeg jo heller ikke foregøglet, at jeg kender sandheden, som hr. Søndergaard lige pludselig påstår at jeg skulle have givet udtryk for.
Men det er tværtimod det stik modsatte.
Så bare hr. Søren Søndergaard ville gøre sig den ulejlighed at høre mit ordførerindlæg, inden han kommenterede det.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Man skal stå tidligt op her i Folketinget for at kunne hamle op med hr. Per Stig Møllers veltalenhed og hans historiske kundskaber.
Men jeg synes, der var et par bekvemme undladelsessynder i hans i øvrigt fremragende tale.
Og når han fremhæver de såkaldte radikale helte i 1980'erne, synes jeg nok lige, det skal erindres, at Det Radikale Venstre sammen med kommunisterne var det eneste parti, der stemte imod Danmarks deltagelse i NATO i 1949 her i Folketinget.
Det Radikale Venstre har stadig væk og havde dengang i meget høj grad et islæt af pacifister, som oprigtigt mente, at oprustning var til stor skade, og at dette oprustningskapløb var dybt ødelæggende for verden.
I den tid jeg kan huske - for nu er vi i gang med bekendelseslitteraturen - var der altså op igennem 1970'erne og 1980'erne opbygget et atomarsenal i verden, som kunne udrydde verdens befolkning 33 gange.
Det var en af grundene til, at Det Radikale Venstre ønskede nedrustningsprocessen begyndt og derfor arbejdede kraftigt på det op igennem historisk tid, og vi er utrolig glade for, at det er lykkedes.
Det synes jeg også skulle med.
Søren Søndergaard (EL), 2001-04-18:
Hr. Thulesen Dahl nævnte udtrykkeligt sager, der var kommet frem, som eksempler på en bestemt tendens, som havde været, og som et udtryk for den sandhed, som hr. Thulesen Dahl mente skulle komme frem.
Men hvis vi er enige om, at den afventer, så er det fint nok.
Men hvis vi ønsker åbenheden, ønsker vi så ikke åbenheden hele vejen rundt?
Jeg synes, det er strålende, at vi har fået den historiske mulighed for at få adgang til Stasiarkiverne, men hvorfor ikke bede om også at få adgang til arkiver i den vestlige verden og kræve åbenhed dér, f.eks. om danske partiers samarbejde med og afhængighed af USA, inklusive med hensyn til penge, eller om danske partiers mødeaktiviteter med forskellige diktatorer på Taiwan?
Jeg er sikker på, at hr. Thulesen Dahl kender til møderne.
Hvorfor kan vi ikke få alle de ting frem, så vi virkelig kan tage en diskussion om det hele?
Hvorfor er det kun lige, fordi den der stat, DDR, brød sammen, at vi skal koncentrere os om det arkiv, der ligger dér?
Hvorfor skal vi ikke koncentrere os om at få alt samarbejdet med diktatorer frem?
Det er vores opfattelse.
Det synes vi skal frem.
Hr. Kristian Thulesen Dahl brugte ordet sandheden, men jeg vil godt spørge: Kender man sandheden?
Såfremt Dansk Folkeparti kender sandheden om venstrefløjens samarbejde med staterne i Østeuropa, kunne vi så ikke få løftet lidt af sløret for den?
Eller tror man bare, at man kender en sandhed?
Så synes jeg, det lød godt, når Dansk Folkepartis repræsentant understregede vigtigheden af, at frihed altid gik frem for fred.
Det synes jeg er en god ting.
Men hvordan forklarer Dansk Folkeparti så, at medlemmer af partiet gentagne gange i tidligere perioder som repræsentanter for tidligere partier er taget til Taiwan og under diktaturet på Taiwan har deltaget i møder med alle mulige diktatorer fra forskellige lande under den overskrift, at kommunismen skulle bekæmpes?
Det var vel ikke at prioritere friheden.
Det var vel at prioritere kampen mod kommunismen højere end friheden.
Bare man var imod kommunisterne, så gjorde det ikke noget, at man var diktator.
Aage Frandsen (SF), 2001-04-18:
Jeg er meget optaget af, hvad der er lovgivningsmagtens opgave, hvad der er den udøvende magts opgave, og
Det der med at vi i Folketinget skal diskutere begivenheder, der ligger ganske mange år tilbage, ved jeg ikke helt, hvad formålet er med.
Andre har en interesse i at forherlige sig selv.
Så vil jeg sige til hr. Jens Hald Madsen: Jeg har ikke mulighed for at tjekke de to.
Jeg tror, at hr. Jens Hald Madsen sagde en oplagt ukorrekthed.
Jeg er helt overbevist om, at det er en oplagt ukorrekthed, og at den er gengivet i en eller anden bog, bliver sandheden ikke bedre af.
Jeg har det sådan, at jeg foretrækker de historiske kilder.
Jeg er selv uddannet inden for faget, og jeg mener, at man skal respektere et fags væsentlige ting i stedet for det, som hr. Jens Hald Madsen kommer med dér. Og så vil jeg lige sige til hr. Frank Dahlgaard: Jeg har en enorm tro på, at forskellige forskere vil gå ned og finde de huller, der ikke er afdækket.
Sandheden kommer ikke frem alene ved DUPI-rapporten eller alene ved PET-kommissionen.
Sandheden kommer ved, at vi får undersøgt det hele, for der er mange sandheder.
Det, der kommer frem, er et helt kalejdoskop, og derfor er jeg helt sikker på, at der er andre historieforskere, der synes, at mange af de her ting er interessante.
Så bare fordi den ene kommission siger, at sådan er det, behøver det ikke være hele sandheden, for historien er simpelt hen noget, man forsker i hele tiden.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-18:
Hr. Aage Frandsen synes ikke, at der er så meget at komme efter, for nu er der nedsat disse kommissioner, og så må vi vente på dem, og sandhederne skal nok komme frem.
Jeg håber også, det er rigtigt, men når jeg ser på kommissorierne, føler jeg ligesom, at der er et hul, som gør, at der måske ikke, hvis ikke vi havde haft den her debat, blev set så meget på fredsbevægelsernes rolle i Danmark, på fodnotepolitikken, som Danmark førte i 1980'erne.
Hr. Aage Frandsen kan jo selv læse kommissorierne for kommissionen og for DUPI.
Derfor er det da vigtigt for mig, at det omfangsrige historiske materiale og de redegørelser, der kommer, fokuserer på nogle af de her ting, for en redegørelse kan jo skrives på mange områder.
Man kan lægge vægten forskellige steder.
Men det er utrolig vigtigt for mig, at man får lagt en betydelig del af vægten på fredsbevægelserne, på fodnotepolitikken og på DKP's rolle under den kolde krig.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Jeg lagde mærke til, at hr. Per Stig Møller var inde på, at det nok skyldtes underlæggelse under Sovjetunionen, at man havde sagt nej tak til amerikanske atomvåben her i Danmark i fredstid.
Mener hr. Per Stig Møller, at det var en forkert beslutning?
Det var noget, som blev støttet af konservative ministre som Schlüter
f.eks. Mener hr. Per Stig Møller, at det var en forkert beslutning, at man sagde nej tak til at få amerikanske atombevæbnede baser med amerikanske marinesoldater her i Danmark?
Jeg kan ikke forestille mig det, men det kunne godt tolkes sådan ud fra hr. Per Stig Møllers tale.
Hvis det er tilfældet, at han nu mener det, må man jo sige, at så er hr. Per Stig Møller i gang med at opskrue den kolde krig til niveauer, som den end ikke nåede op på, da den fandt sted.
Per Stig Møller (KF), 2001-04-18:
Jeg synes, det var en meget fornuftig betragtning, fru Arnold havde om NATO, og det var da godt, vi så fik NATO, selv om Det Radikale Venstre i sin tid stemte imod.
Og det er rigtigt, som hr. Per Kaalund siger, at det var under Hans Hedtoft, Socialdemokratiets statsminister, at Danmark kom med i NATO. Jeg understregede jo også i min tale, at Socialdemokratiet har en glorværdig periode under den kolde krig, hvor man har fremtrædende politikere som H.C. Hansen, Jens Otto Krag og Per Hækkerup, der ikke lader sig kyse af Sovjetunionen, men står fast og tager kampen mod kommunismen og indflydelsesagenterne i arbejderbevægelsen.
Men faldet sker jo, og der er jeg skuffet over, at hr. Per Kaalund siger, at han står ved 1980'erne.
Det ville jeg ikke have sagt, hvis jeg var hr. Per Kaalund, for i 1980'erne er det altså, man skrider fra den flotte linje, Socialdemokratiet havde lagt, og man var så imod fællesskabet i NATO.
Her i 1990'erne var det jo let nok.
Nu går man kraftigt ind for det igen, og der er man tilbage på den loyale kurs, som vi førte i 1980'erne, men som Socialdemokratiet prøvede
at underminere i 1980'erne
Jamen tænk dog, hvis man havde fulgt Socialdemokratiets politik i 1980'erne, så havde Sovjetunionen jo fået det, som Sovjetunionen ville.
Så er der sammenligningen med 1930'erne.
Jamen dem kan vi godt sammenligne med.
Det gør jeg også selv til sidst.
Men så skal der jo sammenlignes med: Hvad var politikken i 1930'erne?
Der var den socialdemokratiske politik tilpasning til Tyskland, hvor den konservative politik var forsvar mod Tyskland.
Det var jo det store spørgsmål, der er relevant i forhold til det her.
Der var forvirrede hoveder; der var uniformer i Socialdemokratiet, der var uniformer i Det Konservative Folkeparti.
Det var der på begge sider, og det var forkert, og der kom uniformsforbud.
Men det væsentlige i forbindelse med vores debat er, at på det tidspunkt giver man efter over for Tyskland, så den 9. april er en konsekvens af eftergivenhedspolitikken
, fordi man havde gjort sig forsvarsløs.
Man forbyder skuespil af Soya på Det Kongelige Teater under en socialdemokratisk justitsminister.
Man forbyder et skuespil af Kaj Munk under en socialdemokratisk justitsminister for ikke at genere Tyskland.
Man forbyder opførelse af Bertolt Brechts teaterstykke i Danmark under en socialdemokratisk justitsminister for ikke at genere Tyskland.
Så der er en del, jeg ikke ville være stolt af i 1930'erne, hvis jeg var socialdemokrat.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-18:
Min beskrivelse af Det Radikale Venstres holdning til NATO i 1949 var ikke et forsøg på at rose mig selv, for jeg var jo kun et lille barn dengang, men hr. Frank Dahlgaards farfar var jo en ivrig fortaler for, at Danmark ikke skulle være medlem af NATO og stemte imod med piber og trommer her i Folketinget, så det er jo bare et historisk rids, som fortæller, hvordan tingene kan ændre sig i løbet af tiden. Så vil jeg blot sige, at jeg synes, at NATO's nye rolle
er utrolig interessant, for NATO er en af de organisationer, som hurtigst har forstået de nye muligheder i verden efter Murens fald, og det synes jeg NATO som organisation skal have
megen ros for
Det er en af grundene til, at Det Radikale Venstre synes, at der er meget spændende, som foregår i NATO i disse år, også ting, vi meget gerne vil være med til.
Per Kaalund (S), 2001-04-18:
Jeg kan da være enig med hr. Per Stig Møller i, at Sovjet meget påvirkede forholdene i Danmark og de politiske forhold i Danmark.
Det var der også andre, der gjorde.
Vi er en lille nation, der selvfølgelig vil blive påvirket af store naboer, og det har vel været vores historiske situation gennem flere århundreder.
Vi har haft hele Rusland, senere Sovjetunionen.
Vi har haft England osv.
Vi har hele tiden ligget i en meget udsat position.
Jeg synes, inden man begynder at tale om helte og antihelte osv., at vi skal huske på, at det var under en socialdemokratisk regering i 1949, at Danmark kom ind i NATO, og at vi vel at mærke i hele den efterfølgende periode, uanset at vi også på de indre linjer har haft nogle politiske problemer med det, har fastholdt vores NATO-medlemskab og sikret den stabilitet, der har ligget i det.
Vil man endelig dyrke historiske perioder, kan man jo også godt gå endnu længere tilbage, f.eks. til 1930'erne og spørge: Hvem var helte dengang?
Var det konservative helte, der gik rundt i gaderne i 1930'erne i forhold til det danske demokrati osv.?
Og hvad ville der være sket, hvis det var konservativ politik, der var gået igennem på det tidspunkt?
Vi kan som socialdemokrater godt stå ved den politik, vi har ført på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område også i 1980'erne.
Per Stig Møller (KF), 2001-04-18:
, og tak for de venlige ord: Nu var jeg så venlig ikke at tage alle De Radikales synder, jeg koncentrerede mig om Socialdemokraternes.
Når jeg siger de uheldige radikale helte, tænker jeg først og fremmest på kontakten i 1980'erne med Østtyskland, som er beskrevet i et par bøger, som er kommet de senere år.
Og jeg synes ikke, De Radikale skal være stolte af, man stemte imod NATO.
Man skal også huske på med hensyn til den kampagne imod atomvåben på den vestlige side, at når man sagde, man var imod atomvåben på begge sider - det tilbød Sovjetunionen jo også et par gange at gøre noget ved i Østersøområdet - skyldtes det jo præcis, at man i Sovjetunionen havde en meget stor overvægt i almindelige styrker, så derfor ville det være en kæmpegevinst for Sovjetunionen, hvis man fik fjernet
atomvåbnene og atomvåbenparaplyen fra Vesteuropa.
Så var vi jo blevet løbet over ende, så det var jo et meget smart trick at sige: Se nu at komme af med jeres atomvåben.
Og kampen imod de vestlige atomvåben, som fru Elisabeth Arnold nu roser sig af,
var altså en del af den uheldige helte-optræden, for den havde fremmet Sovjetunionens muligheder for at foretage invasion i Vesteuropa.
Jo, det var de konventionelle styrker, russerne satsede på.
Det var jo præcis den lynhurtige strategi, det var deres strategi med at komme hurtigt ind og lave en fait accompli-situation, og det var det, atomvåbnene holdt dem tilbage fra.
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg laver ikke noget opgør med Det Konservative Folkepartis politik i 1950'erne og 1960'erne, og må jeg minde om, at da man siger nej til udstationering af amerikanske tropper og siger nej til atomvåben på dansk grund, har det ikke noget med Poul Schlüter at gøre.
Han var ikke medlem af Folketinget dengang.
Vi skal faktisk længere tilbage.
Det er klart, at det er noget, der sker i bred forståelse i dansk politik.
Hr. Keld Albrechtsens parti var ikke født dengang.
Det var under det sovjetiske pres, der fandt sted, og det kan hr. Keld Albrechtsen læse en del om i »Bjørnen og Haren» af Bent Jensen.
I den bog med den dokumentation er der ikke tvivl om, at den sovjetiske meningspåvirkning - det er det, jeg taler om her - er stærk og får til følge, at man ikke tør tage de beslutninger, som man i de øvrige NATO-lande tager.
Så det står jeg ved.
Og hvem der var justitsminister i 1989, ved hr. Frank Dahlgaard jo udmærket.
Jens Hald Madsen (V), 2001-04-18:
Nu var det, som om SF's ordfører begyndte at sige noget om en flok amatørhistorikere, der kom og talte om noget, som ikke har noget at gøre med den her forespørgsel.
Så vidt jeg ved,
er det altså F 47, som handler om danskeres samarbejde med myndigheder i Sovjetunionen og de østeuropæiske diktaturer under den kolde krig.
Det er ikke et spørgsmål om strafansvar og alt muligt andet pladder.
Det er faktisk ret relevant at diskutere historien.
Historien er selvfølgelig ikke ensidig.
Sådanne ting er interessante.
Det er derfor, vi har den her debat.
Det er ikke et spørgsmål om strafansvar.
Per Kaalund (S), 2001-04-18:
Nu har fru Elisabeth Arnold jo forklaret, hvordan indstillingen er fremkommet, nemlig fra universiteterne, og det vil sige, at de har haft rigeligt med indflydelse på, hvem der skulle sidde der.
Men må jeg ikke stille hr. Frank Dahlgaard et andet spørgsmål, nemlig omkring kollaboratører, som skal stilles til ansvar.
Og for ikke at blive beskyldt for at være venstreorienteret, har jeg taget en fremmedordbog fra den kolde krigs periode udgivet af Berlingske Forlag, som næppe er venstreorienteret.
Der står om kollaboratører, at det er personer, der samarbejder med en besættelsesmagt.
Og jeg vil gerne spørge hr. Frank Dahlgaard, hvad det er for besættelsesmagter, der i den kolde krigs periode har været i Danmark og dermed har skabt basis for, at der kunne være kollaboratører til stede.
Til hr. Jens Hald Madsen: Meget vil vi have siddende på os, men betegnelsen naive socialdemokrater i relation til den kolde krig og uddelingen af ordener til rumænske diktatorer og andre køber vi ikke.
Var der nogen, der i koldkrigsperioden fra forening til forening, fra hus til hus, fra lejerforeninger og faglige organisationer, arbejdspladser osv. bekæmpede yderligtgående tendenser, hvad enten det var yderligtgående fra højre eller yderligtgående fra venstre, så var det socialdemokrater.
Frank Jensen (S), 2001-04-18:
Der er jo ingen grund til at ulejlige hverken hr. Albrechtsen eller udenrigsministeren eller mig selv med skriftlige spørgsmål, for der er jo givet svar.
De oplysninger, som hr. Albrechtsen mener er skelsættende, og som er viderebragt af dagbladet Ekstra Bladet i både ledere og artikler inde i bladet, er ikke nye for Udenrigsministeriet i forbindelse med den sikkerhedsvurdering, der har fundet sted.
Dermed er svaret også givet.
De spørgsmål af teknisk karakter med hensyn til, at disse krypteringsmaskiner skulle kunne overføre nøgler fra de krypteringsalgoritmer, der ligger i software, er indgået i sikkerhedsvurderingen.
Udenrigsministeriet har svaret, jeg har svaret allerede i første omgang, det svar har hr. Albrechtsen fået, og derfor er der ingen grund til, at hr. Albrechtsen ulejliger sig med at stille spørgsmålet skriftligt.
Det kan jeg selvfølgelig ikke forhindre hr. Albrechtsen i, men svaret er givet på forhånd.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Kaalund (S), 2001-04-18:
Jeg synes blot, at jeg vil henlede hr. Kristian Thulesen Dahls opmærksomhed på de bilag, der er til den DUPI-undersøgelse, der er iværksat.
Heraf fremgår det meget tydeligt, hvilke bilag, akter osv. der vil være adgang til i arkiver osv., og på hvilke betingelser, herunder selvfølgelig også de nødvendige tavshedsbestemmelser, der må være i visse af sagerne.
Jeg synes, at det, som det foreligger her, er udtryk for en ganske stor åbenhed og ganske stor adgang til mange ting, hvor nogle af dem jo selvfølgelig stærkt kan nærme sig mere sensible områder.
Til sidst vil jeg lige gøre hr. Kristian Thulesen Dahl opmærksom på, at indlægget her i dag fra hr. Thulesen Dahls side blev indledt med: Mange fornægter sandheden.
Det må jo være ensbetydende med, at hr. Thulesen Dahl kender sandheden.