runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Jeg lyttede nøje til den konservative ordførers indlæg; også de svar, der er kommet siden.
Jeg mangler stadig at få noget at vide om, hvad det helt konkret er man vil, og hvor man vil acceptere, at der bliver skåret ned.
Især mangler jeg også nu i hr. Lars Barfoeds svar at få at vide: Hvad mener De Konservative, man skal gøre ved den absurde situation, at flere og flere mennesker bliver arbejdsløse, samtidig med at flere og flere offentligt ansatte bliver nedslidte af at skulle løbe alt for hurtigt, så de ender på førtidspension og dermed er med til at øge væksten i det offentlige i form af syge mennesker i stedet for glade mennesker?
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Jeg vil spørge hr. Lars Barfoed, om ikke hr. Lars Barfoed er bekymret for fremtiden som Konservativ på den måde, at både når man lytter til debatten her i dag, og specielt også når man læser finansministerens blå papir, så synes jeg, det er ret tydeligt, at det er den konservative socialminister, der kommer til at tage hovedskraldet ved de kommuneforhandlinger, der forestår.
Jeg er med på, at det er svært at diskutere en rapport, man ikke har læst, men det er skræmmende ting, der ligger i den rapport, vil jeg så fortælle den konservative ordfører.
er også socialministerens område, og så er den rettet mod de allermest udsatte børn.
Der står nemlig på side 10, at regeringen er parat til at understøtte processen med at spare penge ved at tilvejebringe nye styringsmuligheder.
Hvad er det, der tales om her?
Jeg frygter nemlig alvorligt, at den konservative socialminister bliver den mest klemte person efter de her kommuneforhandlinger.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-23:
Jeg kan godt forstå, at fru Line Barfod bekymrer sig om ledighedsudviklingen, og den synes jeg det er rimeligt at diskutere.
Det har bare ikke helt så meget med kommuneforhandlingerne at gøre.
Vi kan godt tage en arbejdsmarkedspolitisk drøftelse af ledighedsudviklingen og en drøftelse af den generelle økonomiske politik, men jeg synes bare ikke, det har så meget med sagen at gøre nu.
Men jeg kan da sige til fru Line Barfod, at vismændene i deres rapport, som blev offentliggjort i går, jo heldigvis vurderer vel på linje med, hvad der er regeringspartiernes vurdering
, at ledighedsudviklingen vil toppe i løbet af dette år og vende, så vi forhåbentlig får en stigende beskæftigelse hen mod slutningen af indeværende år og begyndelsen af næste år.
Det er da i hvert fald positivt, og der bidrager skattelettelserne, som vi gennemfører, til at øge privatforbruget og dermed øge stimuleringen af beskæftigelsen.
Og så er jeg da fuldstændig enig med fru Barfod i, at vi skal have glade offentligt ansatte, og at vi skal føre en positiv personalepolitik i den offentlige sektor både i kommuner, amter og stat, men det er jo nogle almindeligheder, som vi alle sammen er enige om.
Jens Rohde (V), 2003-05-23:
Jeg kunne bare godt have ønsket mig, at sangen, hvis der er blevet sunget, måske havde været »I kan ikke slå os ihjel«, for så havde der i det mindste været et eller andet positivt og livsbekræftende budskab, men det har der tilsyneladende ikke været.
Men lad nu det ligge.
Jeg fik jo ikke rigtig svar på mit spørgsmål
, om fru Line Barfod ikke vil erkende, at der er ansat 8.000-10.000 flere mennesker i den offentlige sektor, vel at mærke ude i amter og kommuner.
Vil fru Line Barfod dog ikke bare erkende det?
Det er jo mennesker, der er blevet ansat.
Det er ikke bare et tal.
Det er jo realiteter.
Kan vi ikke bare få en bekræftelse fra fru Line Barfod på, at det faktisk er, hvad der egentlig er sket?
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Hvis den konservative ordfører ikke kender til sammenhængen mellem den stigende arbejdsløshed og den kommunale økonomi, skulle den konservative ordfører måske kigge lidt nærmere på det.
Når der er flere, der kommer på kontanthjælp, har det betydning for den kommunale økonomi.
Når der er flere, der bliver slidt ned i det offentlige, fordi de er for få til at udføre arbejdet, har det betydning for den offentlige økonomi, fordi de så skal have sygedagpenge og førtidspension.
Derudover har det også betydning den anden vej.
For hvis man nu i stedet valgte at ansætte nogle flere i den offentlige sektor til at tage sig af børnene, de syge, de ældre og de handicappede, så kunne nogle folk komme i arbejde i stedet for at være arbejdsløse, og så kunne der være nogle til at løse de velfærdsopgaver, der er behov for. Så påstår hr. Lars Barfoed, at skattelettelserne skulle øge beskæftigelsen.
Jeg har altså svært ved at se, at det, at de rigeste får penge til at tage på udlandsrejser og købe flere biler fra udlandet, skulle øge beskæftigelsen i Danmark.
De 125 kr. om måneden, som almindelige mennesker får, kommer der altså ikke meget mere beskæftigelse ud af.
De går til at betale de stigende priser på busser og tog, til at betale de stigende priser på daginstitutioner osv.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-23:
Jeg vil bare sige til fru Line Barfod, at de konjunkturmæssige udsving og de konjunkturmæssigt afhængige udgifter bliver kompenseret i forhold til kommunerne.
Så er jeg da i øvrigt enig i, at ledighedsudviklingen da selvfølgelig spiller en rolle overalt i vores samfund.
Selvfølgelig gør den det.
Jeg synes bare ikke, at tiden er inde til en større arbejdsmarkedspolitisk diskussion her.
Det forudsætter så til gengæld, at der er nogle job at få, og det er jo problemet lige i øjeblikket.
Vi skal stimulere væksten for at få gang i beskæftigelsen, hvis ledighedsudviklingen fortsætter negativt gennem lang tid.
Men heldigvis tyder alt jo på, at ledighedsudviklingen topper i slutningen af indeværende år, så vi igen kan se en stigende beskæftigelse.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Det her er jo en meget principiel debat, og det er i virkeligheden en af de afgørende ting, der skiller højre og venstre side i Folketinget, og derfor synes jeg bare, der er grund til at fremhæve, at der jo er nogle af os, der har det syn på beskæftigelse, at der i øjeblikket er plads til også at ansætte i det offentlige.
Alternativet i øjeblikket er jo ikke, at folk bliver ansat i det private, men at de går ud til arbejdsløshed.
Det er derfor, arbejdsløshedskurven stiger.
Da er det da meget lettere med de samme mål at nå og sikre, at nogle kan tage sig af de gamle, og nogle kan tage sig af de udsatte børn.
Det giver en omgående og direkte beskæftigelsesvirkning i modsætning til skattelettelser for velhavende, der giver en beskæftigelsesvirkning, som er tvivlsom, og som er langt mindre end i den offentlige sektor.
Men mit spørgsmål til hr. Lars Barfoed er også: Er De Konservative ikke for bange for Venstre?
Og er hr. Barfoed for bange for finansministeren, når han slet ikke tør byde ind på de afgørende sociale temaer her, umiddelbart før der skal laves en aftale? Jeg synes i virkeligheden, socialministeren kommer til at blive ladt meget alene tilbage på banen uden hjælp.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-23:
Til hr. Villy Søvndal vil jeg sige, at vi jo altså ikke kan løse ledighedsproblemerne i dette samfund ved at lade den offentlige sektor vokse uhæmmet.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at alene fra sidste kvartal sidste år til første kvartal i år er den offentlige beskæftigelse vokset med 10.000 personer.
Så det er jo ikke sådan, at der er en negativ beskæftigelsesudvikling i den offentlige sektor, tværtimod.
Men det, det gælder om for at få vores økonomi til at hænge sammen, er jo at øge væksten i det private erhvervsliv, så flere kan få et job i de private virksomheder og bidrage til den indtjening, som den offentlige sektor i sidste ende lever af.
Men helt overordnet set
har vi jo det problem, at der er et pres på vores velfærdssamfunds udgifter, og det er et stigende pres, og det pres vil fortsætte de næste 35 år på grund af forskydningerne i demografien.
Derved får vi råd til at løse det udgiftspres, der i stigende grad vil være i forhold til den offentlige sektor.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-23:
Nu hørte vi tidligere i debatten fru Line Barfod tale
om, at de vækstrammer, der var lagt op til her, var udtryk for, at regeringen ønskede at indføre en minimalstat.
Et land med verdens største offentlige sektor øger den offentlige sektor
yderligere, men i Enhedslistens optik er det et udtryk for, at vi vil indføre en minimalstat. Omvendt må jeg altså sige, at jeg ofte har det indtryk, at Enhedslisten ønsker at indføre en maksimalstat.
Jeg har tit tænkt på at spørge, og det vil jeg så gøre nu: Er der for Enhedslisten nogen grænser for den offentlige sektors vækst? Er der en eller anden grænse, som Enhedslisten ville fastlægge for den offentlige sektors vækst?
Og hvor stor kan den offentlige sektor blive efter Enhedslistens opfattelse?
Det ville jeg egentlig gerne vide.
Jens Rohde (V), 2003-05-23:
Jeg kan egentlig godt lide mennesker, der er konsekvente, og jeg må indrømme, at fru Line Barfod nok er et af de mest konsekvente mennesker, jeg nogen sinde er stødt ind i.
Jeg har aldrig hørt nogen, der er så konsekvent negativ.
Jeg tror aldrig, jeg har hørt fru Line Barfod komme med en eneste positiv replik heroppefra.
Der er de her teorier om, at man kan præge sine børn meget kraftigt ved at synge for dem, allerede mens de ligger i maven.
Hvis der er blevet sunget for fru Line Barfod, mens hun lå i maven, så må det være den sang, der hedder »Vi voksne kan også være bange og synge lange, lange bange sange«.
For det er i den grad det, der præger fru Line Barfod.
Og det er jo fantastisk, at man kan være så konsekvent hver gang, man står heroppe.
Men det, jeg vil spørge om, er: Når fru Line Barfod taler om alle de her massive nedskæringer, og at man må løbe hurtigere og hurtigere i den offentlige sektor, og at man derfor må tidligere på førtidspension osv. - alle de her forfærdelige billeder, som fru Line Barfod maler op - vil hun dog så ikke erkende det faktum, at der er ansat 8.000-10.000 flere i den offentlige sektor, ude i amter og kommuner vel at mærke?
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Først til hr. Lars Barfoed
: Når man ser det, der sker på sundhedsområdet, hvor der er fuld fart på privatiseringen og udsalget og på nedslidningen af det offentlige sundhedsvæsen - det er rigtigt, at der bliver givet mere til operationer, men på alle de øvrige dele af sundhedsvæsenet bliver der skåret ned - så kommer folk, der har penge, først.
Man kan på eksemplet New Zealand se, hvor galt det går, når man lukker
op for privatisering og udlicitering; hvor hurtigt det går med at nedbryde et velfærdssamfund og få en minimalstat i stedet.
Så spurgte hr. Lars Barfoed også, om der er en grænse
for vækst.
Et eller andet sted er der måske en grænse for, hvor mange køleskabe og den slags man kan have, men jeg kan ikke se, der er nogen grænse for at sikre, at børn, unge, ældre og handicappede kan få det bedre og bedre.
Det er det, vi er interesseret i, nemlig at mennesker får det bedre, og for os er det ikke specielt interessant, om folk er offentligt ansat eller ansat i selvejende institutioner eller andet.
Faktisk er det jo paradoksalt, at vi i disse måneder i Socialudvalget her i Folketinget oplever, at selvejende daginstitutioner og selvejende opholdssteder osv. kommer i deputation den ene gang efter den anden for at fortælle, hvordan de bliver lukket på grund af regeringens stramme økonomiske rammer.
Men det, der er interessant for os, er som sagt, om mennesker får det godt, og så længe der er så store værdier, som fællesskabet ikke får del i, som de multinationale selskaber kan bruge, som det passer dem i andre lande, så synes vi faktisk, at der er plads til en vækst, og så mener vi, det er helt urimeligt at ville skære. Så til hr. Jens Rohde: Jeg tror, der har været mange debatter i Folketinget, hr. Jens Rohde ikke har deltaget i, hvor jeg har været meget glad for de ting, vi har fået gennemført, og også for de forslag, vi har fået vedtaget.
Forleden fik vi f.eks. opnået flertal for den lille forbedring, men trods alt væsentlige forbedring for en række patienter, at sklerosepatienter nu får lov til at tage noget medicin, som kan hjælpe dem.
Jeg har været med i mange debatter her, hvor jeg har været glad for den debat, der har været, fordi der er mange, der vil en anden udvikling end regeringen.
Men det er rigtigt, at jeg bliver meget negativ, når jeg diskuterer det, som regeringen er i gang med, fordi jeg ser, hvordan det går ud over mennesker, og at der er mennesker, der kommer i klemme, fordi den vil skære så hårdt.
Lars Barfoed (KF), 2003-05-23:
Jeg siger tak for svaret fra fru Line Barfod.
Det er jo nyttigt at vide og kende det udgangspunkt.
Så vil jeg bare spørge: Er fru Line Barfod ikke enig med mig i, at der ikke er nogen offentlig sektor, hvis ikke det var, fordi der blev skabt nogle værdier i de private virksomheder, hvor vi så kunne opkræve nogle skatter enten direkte eller via de lønninger, de udbetaler til deres medarbejdere, eller det forbrug, det afleder, og det kan vi bruge i den offentlige sektor?
Så et eller andet sted skal der jo være plads til de private virksomheder, som jeg forstår fru Line Barfod ikke er særlig glad for, slet ikke de private sygehuse.
Mit andet spørgsmål lyder: Er fru Line Barfod ikke enig i, at private sygehuse netop skaber plads til, at man kan blive behandlet på de offentlige sygehuse, altså jo flere, der bliver behandlet på de private, desto mere plads er der på de offentlige sygehuse?
Ikke mindst fordi vi jo har indført en garanti, således at man, hvis man skal vente mere end 2 måneder på at blive behandlet, så i stedet kan blive behandlet på et privat eller udenlandsk sygehus.
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Nu kan vi jo bruge lang tid på at diskutere livssyn og sange
Jeg synes, at »I kan ikke slå os ihjel« er en meget smuk sang.
Den blev skrevet, længe efter jeg blev født, så det var andre sange, der blev sunget, dengang jeg blev født.
Men jeg synes, jeg har lært mange gode, meget positive sange.
En af de smukkeste er den sang, der handler om, at folket skal bestemme, i stedet for at det er supermagterne, der får lov til at bestemme, og i stedet for at de multinationale skal bestemme.
Det er nogle af de sange, jeg holder meget af og gerne synger.
Jeg synes, det er vigtigt at se på, hvem det er, der bliver ansat og på hvilke områder.
Der har været mange tal fremme om ansættelser i den offentlige sektor.
Det, der er det afgørende,
er, om der er flere til at tage sig af de nødvendige velfærdsopgaver, og at folk oplever, om der bliver en dårligere velfærd eller en bedre velfærd.
Uanset hvor meget man forsøger at gøre tal op, og uanset om man sammenligner med det ene eller det andet kvartal - afhængigt af hvad der passer bedst ind i det, man står og taler om - så er virkeligheden, at der bliver skåret ned både over for børnene og de ældre og de syge. Så til hr. Lars Barfoed: For mig er det afgørende, hvad det er for opgaver, der bliver løst.
I mange sammenhænge er det ikke så afgørende, om det er private eller offentlige eller selvejende institutioner.
Jeg tror også, at det på mange områder har haft betydning, at der har været private virksomheder, der har udviklet nogle ting.
Men lige præcis når vi snakker sygehuse, så fører det altså til, at der bliver brugt flere penge og ikke færre, og det fører til, at der bliver dårligere forhold for patienterne, og ikke at der bliver bedre forhold.
Det er både det, vi kan se på den korte tid, det har været i Danmark, og det, vi kan se i USA og mange andre steder.
De private er interesseret i at tjene penge, og det fører til, at der bliver lavet mange flere behandlinger og undersøgelser, end man ellers ville have gennemført.
Det betyder samtidig, at det offentlige så har færre penge til at tage sig af dem, der ikke kan betale selv, og de får derfor en ringere behandling.
Det er den udvikling, vi ikke ønsker.
Marianne Jelved (RV), 2003-05-23:
Hr. Barfoed svarer to ting på ét spørgsmål.
Jeg spørger: Hvordan er de 5 mia. kr. i 2004 finansieret?
Så siger hr. Barfoed: Det er inde i budgettet, underforstået - må man tro - finansieret.
Så siger hr. Barfoed også: I øvrigt siger vismændene, at den skattelettelse vil virke som en stimulans
og afbøde ledigheden. Kunne vi ikke bare få svar på én eneste ting: Hvordan er skattelettelserne, de ca. 10 mia. kr. deromkring, finansieret?
Hvad har Det Konservative Folkeparti sagt ja eller nej til?
Nicolai Wammen (S), 2003-05-23:
Hr. Kristian Thulesen Dahl gør meget ud af at forklare Dansk Folkepartis holdning til sygehuslukninger, og at man skal skelne mellem to slags lukninger: de sygehuslukninger, der skyldes strukturomlægninger, og de, der skyldes, at man er blevet så presset på økonomien ude i amterne, at man er nødt til at nedlægge afdelinger, fyre sygeplejersker og sænke servicen over for patienterne, selv om det ikke er fornuftigt.
Det er jo lige præcis det, der er hele problemet.
De meget stramme amts- og kommuneaftaler, skattestoppet og den seneste skatteaftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti har sat amterne i en situation, hvor man i amt efter amt på tværs af partifarver melder ud, at nu kan økonomien ikke hænge sammen længere, så nu fyrer man sygeplejersker og lukker sygehuse.
Det er et direkte resultat af hr. Kristian Thulesen Dahls politik, og så nytter det ikke noget, at man fremsætter alle mulige fine forslag om, at der ikke må lukkes noget, når man samtidig fjerner de penge, som ville sikre, at de kunne eksistere videre.
Ole Stavad (S), 2003-05-23:
Jeg vil ikke kritisere hr. Lars Barfoed for, at han ikke vil kommentere en rapport, han ikke kender, andet end at den kort har været omtalt i pressen, men det er jo hr. Lars Barfoeds partifælle, socialministeren, der skal offentliggøre den og tre andre rapporter, hvis konklusioner ud fra de oplysninger, vi på forskellig vis har fået, fortæller, at man ikke vil kunne leve op til den vækstramme, som regeringen altså har pålagt eller har dikteret før forhandlingerne med kommunerne, uden at man skal ind og ændre på eksisterende lovgivning.
Jeg vil bare i al stilfærdighed spørge hr. Lars Barfoed, om han vil gøre sin indflydelse gældende som finanspolitisk ordfører over for socialministeren og sige, at det ikke er acceptabelt, at der ligger den slags rapporter, som ud fra de oplysninger, jeg har, er færdige, uden at de også bliver præsenteret for Folketinget og offentligheden midt i en meget, meget vigtig periode, hvor man skal aftale den fremtidige kommunale/amtskommunale økonomi, som det her handler om.
Line Barfod (EL), 2003-05-23:
Hr. Kristian Thulesen Dahl taler udenom.
Der kommer ikke nogen eksempler på, hvad det er, Dansk Folkeparti vil nedprioritere, hvor det er, der skal skæres ned for at tingene kan hænge sammen med de stramme økonomiske rammer, som Dansk Folkeparti og regeringen pålægger kommuner og amter og lægger op til at gøre igen i år.
Så forsøger hr. Kristian Thulesen Dahl igen at skabe en myte om, at de offentligt ansatte er ineffektive, og at de ikke gør tingene godt nok.
Det var det samme med et af de store resultater, den tidligere borgerlige regering opnåede, men hvor det, der har vist sig, jo er det stik modsatte.
Når private firmaer er gået ind for at overtage offentlige opgaver, har de måttet trække sig ud igen, for de kunne simpelt hen ikke gøre det lige så godt, som de offentligt ansatte kunne.
De løber så stærkt, de overhovedet kan, og de bliver utrolig nedslidte.
I en tid med stigende arbejdsløshed burde vi altså ansætte nogle flere til at tage sig af de arbejdsopgaver, der skal løses både med børn, syge og ældre, i stedet for at lade dem, der er, løbe så hurtigt, at de må på førtidspension, så den offentlige vækst kommer til at bestå af syge mennesker i stedet for af glade mennesker.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-23:
Fordi man nu ved, at regeringen og Dansk Folkeparti vil gå skridtet endnu videre og lade spændetrøjen blive endnu strammere, så prøver man at få økonomien til at hænge sammen ude lokalt, og det går ud over servicen.
Det betyder, at man fyrer sygeplejersker, det betyder, at afdelinger ikke kan fungere, som de burde.
Det er konsekvensen af Dansk Folkepartis indsats efter valget.
Og det burde man erkende.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-23:
Jeg synes altid, at man skal kvittere for en politikers evne til at snakke på en måde, hvor man snakker udenom det, man egentlig bliver spurgt om, og derfor prøver jeg så lige igen.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Vil Dansk Folkeparti stemme imod en kommunalaftale, hvis den indeholder, at der åbnes op for brugerbetaling på handicapområdet i større grad end i dag, hvis den indeholder, at man vil lave stigende overvågning af handicappede, og hvis den indeholder, at man vil flytte handicappede tilbage til centralinstitutioner?
Eller vil de her tre ting være afgørende for, at Dansk Folkeparti i påkommende fald ikke vil stemme for en kommunalaftale? Det synes jeg er meget let at svare på, så det tror jeg hr. Kristian Thulesen Dahl kan nå at svare på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-23:
Først til fru Line Barfod, som nu forsøger at give det billede, at jeg ikke har givet eksempler på, hvor man kunne prøve at prioritere i den offentlige sektor.
Altså det gjorde jeg faktisk, jeg brugte, jeg tror halvandet minut i min ordførertale på 5 minutter til alene at forholde mig til det punkt.
Altså hvis fru Line Barfod taler her i Folketingssalen og regner med, at der er nogen, der sidder og ser dk4 derhjemme og lytter, og som ikke kan huske 5-10 minutter tilbage, så tror jeg, fru Line Barfod tager fejl i forhold til de mennesker.
Det kan de sagtens huske.
Jeg nævnte et meget mindre område, men dog principielt rigtigt, synes jeg, at nævne, nemlig vurderingsområdet, hvor der er kommuner, som efter at de ikke får bloktilskud til denne opgave alligevel fortsat har folk ansat, fordi de ikke har taget konsekvensen af det, fordi de ikke har givet det opsigelsesvarsel, der skulle til.
Jeg nævnte miljøområdet, hvor vi ikke som politikere har taget konsekvensen.
Vi mener i Dansk Folkeparti, at vi har en offentlig sektor, der er udstyret med utrolig mange meget, meget effektive mennesker, der målrettet gør en kæmpeindsats hver eneste evige dag, og det skal de have stor tak for.
Men det kan jo ikke nytte noget, at vi som politikere ikke tager vores ansvar på os, og vores ansvar er til stadighed at sikre, at de 700 mia. kr., vi forvalter, som er tvunget ud af borgernes lommer, forvaltes bedst muligt.
Og der vil vi altså ikke bare sætte os ned og læne os tilbage og sige, at vi aldrig kan gøre tingene bedre; selvfølgelig kan vi da det. Der er blevet 8.000 flere i den offentlige sektor, og det tager man som udtryk for, at der er blevet skåret ned, og der er blevet ringere forhold; det hænger ganske enkelt ikke
sammen.
Hr. Nicolai Wammen er inde på sygehusområdet.
Altså ud over, at der er tilført flere milliarder kroner i ekstrabeløb til sygehusene med vores støtte og ikke med hr. Nicolai Wammens aktive støtte, har vi også fremsat et beslutningsforslag, som, hvis Socialdemokratiet ville stemme for det sammen med andre, så vi kunne få et flertal, ville gøre, at vi kunne få sat en bremse i lukningerne.
Jeg ved, der har været forhandlinger om det beslutningsforslag, også om vi kunne strikke det sammen, så vi kunne finde fælles fodslag også med SF og Socialdemokratiet, så der kunne blive flertal for det, men jeg har ikke fået den opfattelse fra min ordfører, der har forhandlet det, at Socialdemokratiet har været til at hugge eller stikke i i forhold til at gennemføre det beslutningsforslag.
Så til hr. Villy Søvndal
: Jamen vores råd til regeringen vil bestemt være, at man ikke forringer forholdene for de handicappede, hvis aftalen den 25. juni skal have vores støtte i Finansudvalget.
Og jeg er ret overbevist om, at regeringen lytter meget til de signaler, der bliver afsendt her i dag.
Hele ideen i at have en debat på nuværende tidspunkt her i Folketinget, inden forhandlingerne går ind i den afsluttende fase, er jo, at regeringen tager bestik af det, der siges her fra talerstolen, så det også kan genses i den endelige aftale, der bliver fremlagt for Folketinget senere.