Ebbe Kalnæs (CD), 2001-02-22:
Jeg skal ligesom de foregående med det samme sige, at et stop for udvidelse og nyetableringer af svinefarme i Danmark som en generel beslutning kan heller ikke vi støtte.
Det kan vi ikke deltage i.
Det, man måske kunne studse over, var, at 8-10 dage, før den skulle offentliggøres - den havde været ude i høring - startede den helt store kampagne fra Dansk Naturfredningsforening, TV-Avisen og forskellige andre med et rapt koordineret indlæg i denne debat.
Der blev lavet så meget støj, at man rent faktisk næsten ikke kunne høre evalueringen af vandmiljøplanerne i det spil.
Vi må sige, at det ikke er gået så dårligt endda, når vi evaluerer.
Jeg vil også gerne sige tak til ministeren for indlægget i starten af denne forhandling her, som jo næsten havde karakter af en redegørelse, som jeg synes var god og grundig, og som netop understregede, hvad det er, vi har lavet gennem årene, og at det faktisk ikke er så ringe.
Hvis vi skal sammenligne os med nogle af dem, vi ofte sammenligner os med, nemlig Holland, hvor man har en tæthed af dyreenheder, som måske er fire gange så høj som i Danmark, og et nedfald af ammoniak og alt det andet, som også er et stort problem, er det ikke, fordi vi skal stræbe efter Holland, men vi må dog holde det, når vi har det med at sammenligne, sådan en lille smule op imod hinanden og sige: Hvor er vi henne lige nu?
Snakken om en kæmpeudvidelse af svineproduktionen generelt eller dyreproduktionen i det hele taget er nok også indimellem lidt overdreven.
Der ændres noget hele tiden.
Der er en strukturudvikling.
Jeg tror i øvrigt, den er rigtig.
Verden har jo ikke overskud af næringsstoffer, men vi har problemer med at styre næringsstofferne og næringsstoffernes koncentration.
Så det, der vel mere end noget andet ligger for, er, at vi på den tekniske side, inden for de tekniske løsninger, som jeg har sagt det mange gange, må gøre det lidt bedre. Der har været en tendens til sådan lidt trækken i den ene og den anden ende, og nogle troede, og andre gjorde ikke. Men inden for en lang række andre områder på miljøsiden, vores møller og alt det andet ikke at forglemme, har vi faktisk været ret gode til det. Jeg tror faktisk, det er muligt både med hensyn til ammoniakfordampning i staldanlæg og andet at samle det op.
Jeg tror faktisk, det er muligt at behandle de her ting på en sådan måde, at de næringsstoffer, der er tale om, kan blive inddæmmet og brugt fornuftigt.
I hvert fald er det den eneste sikre vej til for alvor at løse det her problem, samtidig med, som hr. Hans Christian Schmidt var inde på, at også de overordnede rammer for det her selvfølgelig holdes.
Der er bestemte områder, hvor man ikke kan tåle en yderligere udbygning, fordi man af naturmæssige årsager vil give det en alt for høj belastning.
Vi må erkende, at dér, hvor der falder meget tæt regn og falder meget med ned, kan det bære mindre osv.
Vi må ind selektivt og kigge på det her.
Det næste forslag, der er på dagsordenen, og som jeg også lægger op til, er, at gyllebeholderne kan komme ud i det åbne land, ikke med en generel tendens til at lave et eller andet liberalistisk klondike, men nogle dispensationsmuligheder, der gør, at vi kan lave alternative forslag, når det generer mennesker, f.eks. rørlægge gyllen, pumpe den ud, sørge for at behandle tingene på en sådan måde, at det ikke bliver til gene for de beboelsesområder og de landsbyer, der er tale om.
Men som sagt vil jeg sige tak til ministeren, fordi jeg opfattede det næsten som en både lang og fornuftig redegørelse.
Vi er ikke med på at lave et stop, men vi er selvfølgelig med på, at vi får fulgt tingene op. Jeg vil gerne understrege over for ministeren, at jeg er meget glad, hvis ministeren sætter virkeligt tryk på, når det gælder om at få holdt de regler, der allerede på nuværende tidspunkt er, og få dækket de gyllebeholdere.