runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2003-12-19:
Først vil jeg godt sige, at mig bekendt har det ikke i det år - mere end et år, det er ca. halvandet år - der er gået, hvor der har været en begrænsning, en regel, der har været gældende for alle, været problemer i forhold til adoptionsforeningerne.
Der, hvor vandene skilles mellem fru Gerner Nielsen og mig, er, at Socialdemokratiet sådan set altid har forsøgt at være et praktisk parti.
Hvis vi kan løse et problem 95 pct., så synes vi, at vi når et stort skridt.
Det, jeg ikke kan få ind i mit hoved - det kan være min skyld - er, at Det Radikale Venstre siger: Hvis vi ikke kan løse det hundrede procent, vil vi hellere, at vi ingenting gør.
Det er ikke den måde, vi plejer at arbejde på.
Det er heller ikke den måde, vi plejer at arbejde sammen med Det Radikale Venstre på.
Tværtimod har vi altid glædet os over, at vi har fundet hinanden i mange kompromiser, også hvor vi kan sige, at ingen af partierne har fået hundrede procent.
Det har ikke afholdt os fra både at kunne regere sammen og finde gode løsninger for det danske samfund sammen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-19:
Den her lovgivning bringer os ikke i retning af noget, Det Radikale Venstre gerne vil.
Det vil jeg gerne understrege.
Det er fuldstændig rigtigt, at når man kommer hertil som lille, som 6-årig, så mærker man ikke sådan umiddelbart noget til det. Hr. Ole Stavad har fuldstændig ret i, at det er først, når man er fyldt 28 år, at man kan gå hen og få et problem. Men det kan jo være, at der er nogle, der begynder at spekulere over det.
Der kan være nogle forældre, der begynder at spekulere over, hvad er det, jeg nu skal gøre for at sikre mig, at mit barn har mulighed for at få familiesammenføring i Danmark?
Det andet er, at det har en generel betydning for adoptionssituationen i Danmark, nemlig at det kan blive vanskeligt at overbevise donorlandene om, at de skal afgive børn til Danmark, fordi vi forskelsbehandler.
Det er jo så ikke mig, der har fundet på det, men alle adoptionsforeningerne på området, der har gjort udvalgets medlemmer opmærksom på det, herunder også ministeren.
Ole Stavad (S), 2003-12-19:
Jeg vil godt starte med af hensyn til dem, der måtte følge med i den her debat uden for huset, at sige, at der er ingen børn, der bliver stillet anderledes - ingen.
Den her problemstilling kan tidligst opstå, efter at man er fyldt 28 år.
Det synes jeg for det første er vigtigt at man ved i forhold til diskussionen her.
Men de 95 pct., der måtte være i den situation, som jo ikke er særlig sædvanlig, vil overhovedet ikke blive mødt af nogen begrænsning.
Det er det, der er sikret med de lempelser, der er aftalt imellem integrationsministeren og Socialdemokratiet.
Det kan jeg ikke forstå at fru Elsebeth Gerner Nielsen og Det Radikale Venstre kan fremstille som noget, der ikke er et meget stort skridt den vej, som De Radikale gerne vil.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Jeg kan forstå, at fru Inge-Lene Ebdrup ikke er nået langt i sin læsning af, hvad der skete i midthalvfemserne, for så ville hun også være klar over, at man samtidig netop lavede den der nedrunding til hele tusind.
Det er jo det, der er vores pointe her, nemlig at spørge: Hvorfor siger man så ikke noget for noget, for teknikken kan begge dele?
Og regeringen har jo netop sørget for, at man har mulighed for ikke at skulle ud og have fat i hver enkelt, men direkte kan overføre pengene.
Regeringen har faktisk leveret varen til, at man kan gøre det her let og ikke særlig administrativt besværligt.
Så meget mere hamrende ærgerligt er det, at man fra regeringens side fokuserer så meget på at lade skattehuller ligge og flyde, og at man synes, det er væsentligt at bevare et skattestop for nogle få velbjærgede, men til gengæld gør en nidkær indsats over for den gruppe af mennesker, der har de færreste penge, penge, som skulle sikre dem en god, sund bolig.
Det er det, vi synes er så urimeligt.
Det kan da ikke være meningen, at det er de mennesker, der skal være de første til at betale.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-19:
Nu synes jeg simpelt hen, at julegavehumøret bliver for højt hos Socialdemokratiet.
Det er udmærket, det her med at ville give og vise, at denne her regering bare er sådan en nedskæringsregering, men sandheden er jo, at den bagatelgrænse blev hævet under den tidligere regering.
Derfor må vi spørge: Er det her et tilsagn om, at Socialdemokratiet så vil til at finde ekstra midler til helt at fjerne den bagatelgrænse, som man selv var arkitekten bag at hæve, for at få flere til at skulle undvære mere i boligstøtte?
Er det bare sådan tomme løfter her op til jul om, at Socialdemokratiet fuldstændig uden finansiering godt kunne tænke sig at lyde, som om at de gerne vil smide nogle penge i det her?
Eller er der noget reelt bag det?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-12-19:
Hvordan kan det være, at 5 pct. ikke er et problem for Socialdemokratiet?
Hvordan kan det være, at det ikke er et problem, at der faktisk er nogle børn, der bliver stillet på en anden måde, end de tidligere har været stillet?
Hr. Ole Stavad kan måske også forklare mig: Hvad er det for et problem, man løser ved at lade være med at tage de sidste 5 pct. med?
Hvad er det for et hul, man lukker?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-12-19:
Jeg synes, vi kommer lidt højt op i dag, selv om vi er meget tæt på jul.
Jeg vil gerne bede fru Lissa Mathiasen om at bekræfte over for mig, at det, vi taler om her, vil betyde, at konsekvensen for en ikkepensionist vil være, at nogle vil vinde 108 kr., i gennemsnit 99 kr., og at taberne vil tabe - for dem, hvor det går allerværst - 636 kr., men i gennemsnit 246 kr. Det, vi gør nu, hvor vi bruger den nyeste teknologi for at udregne boligstøtten på baggrund af folks reelle indkomst, lyder jo, som om det er den store ruin for lejerne, men vi skal også lige huske på, at den her boligstøtte jo bliver udregnet på baggrund af den faktiske indkomst.
Så det vil sige, at ændrer indkomsten sig i op- eller nedadgående retning, jamen så ændrer boligstøtten sig også.
Og jeg synes da, at det er meget naturligt, at vi bruger den nyeste teknologi.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Til fru Charlotte Dyremose: Vi havde sådan set slet ikke tænkt os at røre ved det her, hvis ikke det var, fordi regeringen rent faktisk kommer med et forslag, hvor man tager penge.
Man kommer med et forslag, hvor man siger: Nu tager vi med det her ene forslag over 30 mio. kr. fra lejerne.
Det er en ren besparelse lagt ned over lejerne. Det er det, vi reagerer på.
Det er det, vi synes er urimeligt, det er det, vi synes er meget forkert.
Vi synes, det i rigtig, rigtig høj grad har social slagside, og det er det, vi ikke forstår.
Og hvis det var, fordi man ikke mente det som et besparelsesforslag, men kun ville bruge teknikken, jamen så er det, vi siger: Så lad os gøre det, for så ville det være naturligt.
Hvis bagatelgrænsen blev fjernet, samtidig med at man lavede det her, så kunne det gå op i en højere enhed. Men nu vælger man kun at lave besparelsen, og det er den, vi er dybt, dybt uenige i og derfor også vil stemme imod.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Jeg skal gøre det kort, men jeg vil alligevel ikke undlade at sige: Her har vi så, som jeg nævnte før, det tredje forslag, der om et øjeblik bliver stemt igennem.
Alle tre forslag er direkte beskæringer af lejernes rettigheder.
Her er det et spørgsmål om betalingen for adgang til elektroniske kommunikationstjenester, som tidligere har været boligstøtteberettigede; det siger man nu at de ikke skal være.
Hvad er det, man gør her?
det dog lige skulle nævnes.
Det er en hård dag for vores lejere, men jeg håber også, at lejerne er klar over, hvad det er, der foregår herinde for øjeblikket.
Line Barfod (EL), 2003-12-19:
Jeg vil også gerne takke ministeren for at sige tingene krystalklart, så ingen kan være i tvivl om, hvad det er, regeringspartierne og Dansk Folkeparti er i gang med i denne tid.
Det blev sagt meget klart og åbent: Vi skærer ned på lejernes boligstøtte for at kunne skaffe penge til skattelettelser til boligejerne.
Mere tydeligt kan det sådan set ikke siges, og så kan man jo selv vælge, hvad det er for en politik, man ønsker at støtte.
Mener man, at der også skal være gode forhold for lejerne, og at man også skal hjælpe alle de mange mennesker, der ikke har råd til at købe hus, og som bor til leje, eller ønsker man at lave en omfordeling fra lejerne til boligejerne?
Så er det sagt så klart, som det overhovedet kan siges, og det må hver især jo så tage stilling til.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Blot for, at der ikke på nogen måde skal eksistere nogen form
for misforståelse: Det, vi hele vejen igennem har efterlyst, er netop paralleliteten i de her to forslag, og derfor kan ministeren ikke slutte, som ministeren gjorde, at jeg skulle have sagt, at vi fra Socialdemokraternes side ikke ønskede at fjerne bagatelgrænsen.
Vi har jo tværtimod sagt, at når man laver denne besparelse, bør bagatelgrænsen samtidig fjernes, for så er det noget for noget, og så hænger det sammen.
Må jeg så godt slutte af med at takke ministeren.
I modsætning til selve lovforslaget, hvor der står, at det er, fordi det nu teknisk er muligt, har vi nu fået ministeren til åbent og ærligt her at sige: Det er et besparelsesforslag. Godt, det var ærligt.
Det er den hilsen, som jeg også synes
lejerne skal have.
Vi er uenige, men det var hæderligt, at ministeren trods alt indrømmede, at det var en besparelse.
Henriette Kjær (KF), 2003-12-19:
Nu er vi jo ved at nå til enden af den her diskussion.
Jeg vil da godt sige til fru Lissa Mathiasen, at det her er et besparelsesforslag, og det synes jeg nu også er fremkommet
ganske tydeligt flere gange i debatten.
Det er en del af finansloven, og sådan er det, når man vil prioritere.
Det har jeg ikke nogen problemer med, for jeg synes, vi har brugt pengene godt på andre konti.
Men som det også er blevet sagt af ordførerne fra Det Konservative Folkeparti og fra Venstre, er det meget små ændringer, og de allersvageste kommer kun til at mærke det her ganske let.
Derfor er jeg også glad for, at fru Lissa Mathiasen i sit indlæg svarede negativt på, at man ikke vil ind og lave den her overbudspolitik, at man ikke vil gå ind og foreslå, at man fjerner bagatelgrænsen. Jeg synes, at det sådan set er meget interessant, at man pludselig drager det ind i debatten og højt og flot heroppe fra talerstolen står og siger, at det vil man så foreslå, for nu er der nogen, der skal kompenseres i forhold til det her.
Der svarede fru Lissa Mathiasen så, at det kun var noget, hun sagde, fordi hun mente, at nu, man havde skåret generelt, skulle man altså fjerne bagatelgrænsen.
Det måtte gå lige op, selv om jeg overhovedet ikke kan se logikken i det.
Til fru Line Barfod, der også har været oppe at holde et ordførerindlæg, må vi jo så sige igen: Vi er ikke enige, vi synes, der er behov for nogle skattelettelser og et skattestop, fordi vi tror, det giver mere dynamik i samfundet, og vi vil også godt have, at folk skal kunne eje deres egen bolig uden at blive plukket, at man skal kunne få et hus, hvor børnene kan få frisk luft.
Line Barfod (EL), 2003-12-19:
Når vi nu har den her vidunderlige teknik, hvor vi kan beregne så nøjagtigt, hvorfor skal boligejerne så ikke betale?
Hvorfor har man så lagt et loft ind og sagt, at her gælder skattestoppet?
Hvorfor gælder skattestoppet kun den ene vej?
Hvorfor gælder det ikke også for lejerne?
Hvorfor skal de pludselig miste penge?
Regeringen går jo ind hver gang og definerer sit skattestop, som det passer den, og her gælder det altså, at i forhold til lejerne er der ikke noget skattestop, her kan man godt gå ind og tage penge fra dem.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor man gang på gang skal ramme dem, der har mindst, og frede dem, der har mest.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-19:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Der må jeg indrømme, at det er min klare overbevisning, at det er ganske rimeligt, at man får nøjagtig den boligstøtte, man er berettiget til.
Det, der så bare kan undre mig, er: Hvad er forklaringen på, at Socialdemokratiet hævede bagatelgrænsen i 1995?
Hvis man er så meget imod, at nogle mennesker får en lille smule mindre - uagtet at man her får en lille smule mindre, fordi man før i tiden har fået mere, end man egentlig var berettiget til - hvordan kunne Socialdemokratiet så forsvare at hæve bagatelgrænsen i 1995?
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Jeg vil godt gentage det.
Det, der skete, var på den ene side, at bagatelgrænsen blev sat.
Det er fuldstændig rigtigt, hvad fru Charlotte Dyremose siger.
Men den anden del af det glemmer man hele tiden.
Der foretog man faktisk samtidig den der nedrunding til hele tusinde.
Det, der lige nøjagtig er det interessante her, er, at regeringen vælger at gå ind og sige: Nu fjerner vi den nedrunding; her ligger over 30 mio. kr., haps, dem sparer vi.
Men den glemmer at modregne, at man samtidig dengang sagde, at der så var en bagatelgrænse for boligstøtten.
Det er den, der mangler, og det er den, vi har efterlyst hele vejen igennem.
Det er derfor, vi siger, at det ikke er fair.
Det er ikke fair at tage godt 30 mio. kr. fra lejerne.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-19:
Hvis tiden nu havde tilladt det, kunne vi jo læse det hele op, som blev lavet i 1995.
Men det, der rent faktisk skete dengang, når vi taler om det her område inden for boligstøtten, var, at man lavede to modsatrettede indgreb. Det var lige nøjagtig det, der også var hensigten dengang.
Men man foretager ikke den anden regulering, og det er det, vi har efterlyst hele vejen igennem.
Så havde der været logik i det.
Så er det, at vi bare lige så stille siger, at når det ikke er meningen fra regeringens side, at der skal være logik i det; når Venstre og de øvrige partier, der står bag det her, ikke ønsker, at der skal være logik i det, så lad være med at sige, at det bare er en teknisk forandring.
Så sig det, som det er, at her har man fra regeringens side valgt at tage over 30 mio. kr. fra lejerne, i form af at man skærer i boligstøtten.
Sig det, så lejerne fatter, hvad det er for nogle blufnumre, der bliver lavet fra den borgerlige regerings side.
Kald det ved dets rette navn.
Line Barfod (EL), 2003-12-19:
Fru Inge-Lene Ebdrup gjorde jo meget rigtigt opmærksom på, at det er ved at være jul, og i denne tid kan vi så i aviserne læse om, at de organisationer, der uddeler julehjælp, oplever en stærk stigning i antallet af ansøgninger, og at de, der søger om julehjælp, har det værre end tidligere år; ligesom vi har set en række rapporter her i efteråret, der peger på, at fattigdommen stiger i Danmark.
i den her situation?
Det er bl.a., at man går ind og skærer i støtten til lejerne, som altså er den gruppe, der ofte har det meget svært økonomisk.
Der vælger man altså at gå ind og skære.
Det kan godt være, at fru Inge-Lene Ebdrup og fru Charlotte Dyremose og andre i regeringspartierne og hos Dansk Folkeparti ikke synes, at det er så meget at skære 600 kr. Men for disse mennesker, der næsten ikke har nogen penge, er 600 kr. altså meget, ligesom det ville betyde meget, hvis man ophævede bagatelgrænsen, så disse mennesker kunne få en boligstøtte op til 2.000 kr.
Det ville være mange penge for nogle af disse lejere.
Men det vælger man ikke at gøre, man skærer bare.
Jeg synes, man burde overveje i hvert fald at indrømme åbent og ærligt, at man endnu en gang skærer i ydelserne til nogle af dem, der har mindst her i samfundet, samtidig med at man forgylder boligejerne og giver skattelettelser til de rigeste og gennem de store skattehuller bare fortsætter med at lade pengene fosse ud af statskassen.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-12-19:
Jeg står her med bemærkningerne til lovforslaget fra dengang i 1995.
Kan fru Lissa Mathiasen ikke bekræfte, at der i bemærkningerne står, at ændringerne sker med henblik på at dæmpe væksten i de offentlige udgifter til individuel boligstøtte?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-12-19:
Jeg vil gerne bede fru Line Barfod om at bekræfte, at det, vi taler om her, er, at man i gennemsnit som ikkepensionist taber i størrelsesordenen 20-21 kr. om måneden ved den her tekniske ændring.
Så jeg synes, vi skal prøve at holde bevægelsen i sindene dér, hvor den hører hjemme.
Det her er en ændring, hvor vi går ind og skaber den allerstørste fairness, der findes, nemlig at man beregner en offentlig ydelse på baggrund af den reelle indkomst.
Det betyder, at nogle desværre mister lidt, men også, at der er en del, der får lidt.
Men det er da i bund og grund den største fairness, at man beregner ud fra det, folk reelt tjener, og ikke ud fra et eller andet afrundet tal, når vi nu har teknikken til det andet.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-01-13:
Som sagt mener jeg, at det er derfor, vi er en part af det her arbejde.
Danmark er et af de centrale medlemmer i Europarådet, og derfor er det vigtigt at sige, at vi også må tage imod den kritik, der kan komme.
Må jeg ikke lige sige til det, jeg ikke fik svaret på før om formuleringen »den fornødne finansielle dækning«, at jeg tror, jeg citerer korrekt.
Jeg kan ikke huske, om det er på den sidste side i redegørelsen, der står »herunder at især beskyttelsen af menneskerettigheder får den fornødne finansiering.«
Jeg mener rent faktisk, det er et korrekt citat fra formuleringen i redegørelsen, men jeg kan ikke huske, hvad side det er på, for jeg har glemt at få den med herop; det er jo problemet med den nye spørgemåde her.
Men jeg kan finde den til fru Margrete Auken bagefter. Jeg synes, det står meget klart, at regeringen sender nye signaler på banen i den sammenhæng, om man så må sige, og det er jeg glad for.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-13:
Når vi nu taler så meget om denne her omtalte rapport fra 2001, så ved jeg godt, man ikke har alle data præsent, og at det ikke er sikkert, at hr. Lars Kramer Mikkelsen har det.
Men jeg vil alligevel spørge, om han kan huske, hvor mange mennesker der egentlig gennemførte den undersøgelse i Danmark, som denne rapport er baseret på, og hvor mange forskellige steder de besøgte, og hvilke steder det var.
For så vidt jeg husker, var det et fåtal af mennesker, der kom herop, og de besøgte tre forskellige steder, som var udvalgt af nogle af godhedsindustriens koryfæer.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-01-13:
Jeg må tilstå, at jeg ikke kan huske detaljerne i, hvordan det grundlæggende arbejde for rapporten i sin tid blev lavet, men jeg kan jo ikke sige andet, end at når Danmark er med til at sende observatører ud til andre lande, så foregår det jo, går jeg ud fra, på relativt samme facon.
Det er jo ikke særlig mange mennesker.
Det er dyrt at sende folk rundt og lave de rapporter, men ikke desto mindre foregår det jo med en professionel indsats af mennesker, som er vant til at lave de her rapporter og har rejst rundt i masser af europæiske lande og foretaget den her overvågning.
Så jeg tror på, at da man i sin tid lavede den rapport i Danmark, var det på et veldokumenteret grundlag, at man nåede frem til det resultat, som altså var den kritik, der ikke var særlig rar at modtage og bestemt ikke var særlig rar at modtage for den daværende regering, men som vi jo efter min bedste overbevisning var nødsaget til at modtage og inddrage i vores politiske arbejde i landet.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-13:
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at man forsøger at gøre sit bedste, men når de mennesker, der laver sådan en undersøgelse, kun besøger steder, hvor man i forvejen ved, hvilke svar man får, så synes jeg simpelt hen ikke, at sådan en rapport er noget, der er værd at snakke om. Fremmedhad og intolerance i vores land, o.k., det findes måske nogle få steder, men alligevel.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-01-13:
Jeg ved ikke, hvad jeg skal svare på det spørgsmål.
Det var jo blot en politisk konstatering, at man mente, at man kendte svaret på forhånd.
Jeg fastholder bare, at det arbejde, der foregår i ECRI, har vi dyb respekt for i Socialdemokratiet.
Og vi mener, at når vi er parate til at sætte andre lande under observation, så skal vi selvfølgelig også modtage den kritik, vi får, når vi selv bliver sat under observation.
Sådan er det.
Hanne Severinsen (V), 2004-01-13:
Er hr. Lars Kramer Mikkelsen ikke enig med mig i, at når man modtager kritik, så skal man selvfølgelig efterleve de ting, der bliver påpeget, men hvis der faktisk er ting, der ikke er i overensstemmelse med vores demokratiopfattelse, som f.eks. når man anbefaler, at man skal have noget statslig presse, som skal sørge for at korrigere anden presse osv., så er det legitimt, at vi diskuterer, om det råd er det bedste?
Lige så vel som hvis jeg kommer med nogle råd i Ukraine, så bliver de selvfølgelig også udsat for stor diskussion, og så er det jo i sidste ende - og det er jo det gode ved den parlamentariske forsamlings måde at arbejde på - at vi så stemmer om det efter stor diskussion, så alle synspunkter kommer frem.
Men det er selvfølgelig klart, at man må diskutere nogle af konklusionerne.
De er jo ikke kommet fra himlen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-01-13:
For det første er det jo altså noget ugudeligt vrøvl at begynde at snakke om socialisterne, når kendsgerningen er, at de borgerlige har et kæmpeflertal i Europarådet.
Fej for egen dør!
Hr. Dalgaard kan beskæftige sig med sin egen gruppe i stedet for at stå på Folketingets talerstol og give et forkert indtryk.
Hverken socialisterne eller venstrefløjen kan vedtage så meget som en eneste linje i Europarådet.
Det er kendsgerningen, at det kan kun de borgerlige, herunder den fløj, som hr. Dalgaard selv er en del af.
For det andet: Hr. Dalgaard glemte jøderne!
Jamen det er da mageløst.
Vi står her og snakker om Europarådet, som blev opbygget på ruinerne af et Europa, hvor 6 millioner jøder var blevet myrdet, og hr. Dalgaard glemte jøderne - gud fader bevar mig vel.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-13:
Kære hr. Søren Søndergaard
: Tag det roligt.
Jeg forsøger overhovedet ikke at skelne mellem nogen eller glemme nogen, hverken bevidst eller ubevidst.
Det skal hr. Søndergaard tage ganske roligt.
Med hensyn til hvem der har flertal i Europarådet: Det er de fremtrædende holdninger, jeg taler om.
Det er de fremtrædende holdninger til, at man ikke skal bekymre sig om de europæiske landes kulturelle ændringer i disse år.
Det argumenterer jeg for at man skal, og det undrer mig, at det overhovedet ikke er nævnt i udenrigsministerens redegørelse.
Margrete Auken (SF), 2004-01-13:
Det vil jeg så bare godt for det første sige tak for og sige, at jeg tror, vi får hårdt brug for at stå sammen om det, også for at fastholde, at vi, selv om vi indimellem synes, at det kunne de da godt have været lidt mere nænsomme med, og vi er jo så flinke osv., så lytter, for vi taber jo troværdighed hos de andre lande, hvis vi bliver så smaskfornærmede, som vi faktisk blev sidste gang.
Jeg kan huske, at jeg sad i en af komiteerne - jeg skal ikke sige, hvem den anden, som kritiserede voldsomt, var - og når jeg protesterede, blev der sagt fra medlemmet af Legal Affaires Committee: Det er klart, hun er jo også i mindretal, så hende behøver man jo ikke at regne med.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-01-13:
Ja, hvis ikke man må tilkalde de højere magter, så må man nøjes med at sige tak for kaffe eller noget i den stil, for det er sådan, jeg oplever det, når jeg hører hr. Per Dalgaards indlæg.
Hr. Per Dalgaard mener, at Europarådet har bevæget sig væk fra det, der var kernen i, tanken bag Europarådets arbejde.
Jeg har jo været nødsaget til at læse mig til en masse ting, for jeg har ikke siddet i Europarådet i særlig lang tid, men jeg må tilstå, at jeg tror ikke, hr. Per Dalgaard har sat sig så grundigt ind i tingene, som han burde gøre, hvis han mener, at vi har bevæget os væk fra kernen i Europarådets arbejde.
Jeg må spørge hr. Per Dalgaard: Hvad opfatter hr. Per Dalgaard er kernen i Europarådets arbejde, hvis ikke det netop er menneskerettigheder og ikke det her med de korrekte holdninger, velmenenhed, og hvad ved jeg?
Jeg må sige, jeg synes, det er en pinlig optræden, Dansk Folkeparti yder i denne her sammenhæng omkring Europarådets
arbejde
Det må jeg sige.
Selvfølgelig er ECRI ikke både en undersøgende, udøvende og dømmende magt, var jeg lige ved at sige, hvis det begreb findes - de to sidste gør i hvert fald.
Det er klart, at man må inddrage i den politiske debat, hvordan den kritik er kommet til veje, men jeg fastholder altså, at jeg synes, deres arbejde er vigtigt, og at vi har dyb respekt for det i Socialdemokratiet.