runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (S), 2000-10-11:
Spørgsmålet drejer sig om, i hvilket omfang det kan lade sig gøre at dømme mennesker til udsendelse, selv om de er asylansøgere eller de er udlændinge, der har en opholdstilladelse.
Der er det sådan, at såvel asylansøgere som udlændinge med opholdstilladelse i Danmark kan dømmes til udvisning.
Der er en lang række paragraffer i udlændingeloven, der angiver en sammenhæng mellem det, man bliver dømt for, og så muligheden for at blive udvist.
Det er sådan, at hvis man er asylansøger og har overtrådt loven og bliver dømt af en domstol til udvisning,
er det ikke det samme som, at man med det samme kan sendes ud af landet.
Det er sådan, at man ifølge de internationale konventioner under alle omstændigheder altid har ret til at få behandlet sin asylansøgning, og det er ikke noget, der er særligt for Danmark, det er noget, vi har tilfælles med de lande, vi i øvrigt sammenligner os med, der har underskrevet konventionerne.
Men når man så har fået behandlet sin asylansøgning, kan man enten få asyl, eller man kan få afslag på asyl, og man vil så blive udsendt af landet, og det kan jo indebære forskellige ting.
Man vil så ikke have mulighed for at få opholdstilladelse på et andet grundlag.
Man kan få indrejseforbud enten i en årrække eller mere permanent.
På samme måde, hvis man som udlænding, der har en opholdstilladelse, overtræder loven på en måde, så det giver anledning til, at man bliver dømt til udvisning, jamen så vil det, hvis man har flygtningestatus, blive undersøgt, om der fortsat er et grundlag for asyl, altså hvordan vilkårene er i det land, man kommer fra, for at se, om det er muligt også umiddelbart at effektuere udvisningsdommen til en udsendelsesdom.
Og i en række tilfælde vil der jo altså komme en afsoning imellem det, at man er dømt til udvisning, og så det, at man eventuelt sendes hjem.
Der er jo sådan et helt overordnet princip i de regler
her, der går ud på, at man kan udnytte de muligheder, der er, uden at man overtræder menneskerettighedskonventionen - det er jo det, der bl.a. har været til debat - men inden for de rammer er der altså en række paragraffer
Så der er altså mulighed for at blive dømt til udvisning såvel for asylansøgere som for udlændinge, der har en opholdstilladelse, også mennesker, der har en status som flygtning.
Peter Skaarup (DF), 2000-10-11:
Nu er spørgsmålet jo stillet i anledning af de demonstrationer, som vi tidligere har talt om her under spørgetiden.
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at man meget klart skal overveje, om deltagelse i sådanne voldelige begivenheder, overfald på andre mennesker med lemlæstelse til følge, skal medføre, at det får indvirkning på de muligheder, der er for at få asyl her i landet.
Vi mener faktisk, at det vil være rimeligt at overveje at sende nogle af de her mennesker tilbage, hvor de kom fra, på baggrund af de kriminelle handlinger, der er foretaget.
Jeg vil for det første godt spørge indenrigsministeren, om ministeren mener, at det vil være rimeligt med baggrund i de optøjer, der har været, at nogle af de personer burde sendes ud af landet, eller om det burde få indvirkning på mulighederne for at få asyl.
Og for det andet
: Er der nogle af de personer, der ser ud til at få en dom, hvor det rent faktisk får en indflydelse på mulighederne for at få asyl i forhold til udlændingeloven?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
Jo, men økonomiministeren er jo i en slags løbende dialog med finansmarkedet, og finansmarkedet har altså sendt aktiekurserne op.
Med andre ord, at for dansk erhvervsliv og økonomi er det ligegyldigt, om vi har kroner eller euro, præcis som de økonomiske vismænd har sagt det til os allerede i maj måned.
Det er andre forhold, der spiller ind, og havde aktiekurserne bare ligget uændrede, havde jeg altså også tilladt mig at stille dette meget seriøse og relevante spørgsmål: Hvorfor påvirkes aktiemarkedet ikke af et dansk nej, hvis regeringen virkelig har ret, og det er en meget alvorlig situation, dansk økonomi er havnet i?
Marianne Jelved (RV), 2000-10-11:
Jeg må meget, meget skarpt tage afstand fra hr. Frank
Dahlgaards ordvalg og insinuationer, når ordene »en manipuleret kronekurs« bliver brugt
Det var ordret citeret.
Jeg mener, det er yderst kritisabelt at mistænkeliggøre fastkurspolitikken og den indsats, der er gjort både fra regeringens og fra Nationalbankens side for at skabe stabilitet og holde stabilitet, også under folkeafstemningskampagnen, og det har intet på sig.
Så bliver der spurgt, om kronen ikke i dag er stærkest inden for de sidste 6 måneder.
Hvorfor i alverden beder hr. Frank Dahlgaard netop om 6 måneder, hvorfor ikke 7 måneder?
For så ville den ikke være stærkest.
Den er ikke helt så stærk, som den var i foråret, men det er jo på de yderste decimaler, og der er ingen som helst grund til at problematisere det.
Der er sket en ekstraordinær forhøjelse af udlånsrenten, diskontoen er i øvrigt også hævet med 1 pct. siden begyndelsen af juni, fordi vi jo også dér følger ECB's vejledende rente, hvis man må kalde den det i formidlingsøjemed.
Så der er jo ikke noget mærkeligt i det
Det, der er centralt, er, at Nationalbanken forsvarer kronen og skaber sikkerhed på markedet ved at sende et signal; det koster p.t. ½ pct. mere end nødvendigt.
Den kommer vi nok også af med på et tidspunkt, vil jeg skyde på, det er jeg helt tryg ved.
Men det er jo ikke rigtigt, at borgerne ikke mærker det, det afhænger fuldstændig af, hvad borgernes banker vælger at gøre ved deres udlånsrente, for udlånsrenten her er den, bankerne betaler for det, de henter fra Nationalbanken til likviditet.
Så til hr. Keld Albrechtsen: Jeg har ikke selv gjort brug af Arbejderbevægelsens Erhvervsråds materiale.
Det, regeringen har gjort, er jo åbenlyst lagt frem, og jeg vil bare tage ét tal, for nu fremstilles det, eller der forsøges skabt et billede, som om det er fuldstændig tåbeligt at tale om, at der f.eks. kunne have været nogen besparelse for erhvervslivet ved, at vi havde fået et ja.
Alene det, at erhvervslivet bruger 3,5 mia. kr. hvert år i vekselomkostninger, når det handler frem og tilbage med udlandet ville jo være en klar besparelse.
Det er jo et meget, meget bredt formuleret spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen kom med. Jeg tror, at svarene på de to næste spørgsmål fra hr. Frank Dahlgaard vil belyse det lidt mere nuanceret end lige spørgsmålet omkring aktiekurserne, så hvis jeg må henvise til dem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
Jeg kan ikke forstå, at ministeren bliver så vred over, at jeg antyder en manipuleret kronekurs i perioden frem til afstemningen.
Jeg tror da ikke, det er en tilfældighed, at kronekursen bevæger sig lige præcis hen mod centralkursen, som ville være den kurs, hvor kronen skulle låses fast, hvis det var blevet et ja den 28. september.
Det ville da enhver fornuftig nationalbankdirektør sørge for.
Nu gik det så anderledes, og jeg er glad for, at ministeren bekræfter, at vi har den stærkeste kronekurs over for euroen i de sidste 6 måneder.
Så vil jeg spørge til sidst om den rente - og rente og valuta har jo med hinanden at gøre - den langfristede, som har betydning for produktion og beskæftigelse, som i dag bare ligger 0,35 eller 0,37 pct. over den tyske eurorente.
Jamen hvis renten i tilfælde af et ja havde været ½ pct. højere i forhold til den tyske, så skulle den i tilfælde af et ja have ligget 0,15 pct. under den tyske.
Det er da ikke realistisk.
Altså en forudsætning om, at renten skulle være ½ pct. højere, hvis det var et ja, end hvis det var et nej, den holder ikke.
Selv vismændene har overdrevet forskellen mellem et ja og et nej.
Er det ikke korrekt?
»Hvordan vil ministeren forklare, at renten i Danmark er faldet - og rentespændet til Tyskland indsnævret - siden den 28. september 2000, hvor befolkningen sagde nej til euroen?«
Skriftlig begrundelse
steg kurserne på både realkreditobligationer og statsobligationer.
Derved faldt den rente, som har betydning
for byggeri, investeringer, produktion og beskæftigelse.
Denne langfristede rente faldt endog mere end i eurokernelandet Tyskland, således at rentespændet indsnævredes.
Ifølge samme artikel er den effektive rente på danske obligationer nu lavere end den tilsvarende rente i eurolande
som Belgien og Italien.
Regeringen har hele tiden hævdet, at et dansk nej til euroen ville resultere i en højere rente i et udvidet rentespænd - altså præcis det modsatte af, hvad der rent faktisk er sket.
Det er jo også et seriøst og relevant spørgsmål, som bygger på den kendsgerning, at efter det danske nej falder den danske obligationsrente, obligationskurserne stiger, renten i Danmark falder mere end i Tyskland, rentespændet, forskellen mellem den danske og tyske rente, indsnævres.
Regeringen har givet udtryk for det modsatte, at der ville ske den modsatte udvikling.
Det kræver da unægtelig en forklaring.
Marianne Jelved (RV), 2000-10-11:
Ja, jeg hørte jo også debatten før i forbindelse med spørgsmålet til statsministeren.
Jeg kunne have ønsket, at mit spørgsmål var kommet før.
Men til hr. Frank Dahlgaard: Hvis man skal se på, hvilke ændringer nejet i givet fald har haft, altså effekt på renteudviklingen, så kan man jo ikke tillade sig at se på renteudviklingen fra den 27. september og så til her den 10.-11. oktober. Så skal man jo se på spændets ændring fra før folkeafstemningen blev udskrevet, fra januar-februar måned i år.
Så bliver folkeafstemningen udskrevet i marts, og så ser vi nogle bevægelser op og ned, og sådan en kurve er jeg parat til at sende til hr. Frank Dahlgaard med øjeblikkeligt varsel, for den viser jo, hvad det er for nogle udsving, der sker, og jo tættere vi kommer på afstemningsdagen, jo større usikkerheder er der i markedet, i hvert fald er der større udsving på det tidspunkt, end der har været i månederne før.
Så hvis vi skal gå til sagens kerne, så kan jeg oplyse, at for de lange renter er rentespændet øget fra 0,3 til 0,4.
Det er størrelsesordenen.
Jeg tager ikke flere decimaler med.
0,3 pct. i januar/februar, 0,4 pct. nu.
Rentespændet var større op til afstemningsdagen, august/september, men med meget store udsving. Men hensyn til de korte renter, som jo også er interessante, er sagen, at rentespændet til euroområdet, til Tyskland, i januar/februar lå på omkring 0,25 pct. og i dag ligger på omkring 0,65 pct. Det er altså mere end en fordobling af rentespændet fra før, folkeafstemningen blev udskrevet, og til efter den er blevet afholdt.
Så der er sket ændringer.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
Nu er det så heldigt eller måske uheldigt, at jeg rent faktisk har den kurve, ministeren gerne vil sende til mig.
Det er den fra Nationalbanken, der kom i går, og den har jeg her.
Den viser udviklingen i det lange rentespænd, og det er jo det, det drejer sig om: de langfristede renter, dem, der har betydning for investering, byggeri og beskæftigelse.
Og det er rigtigt, at de lå nede på ca. 0,3 pct. i februar/marts måned, så steg de op til ½ pct. i maj/juni måned, og så faldt de igen af en eller anden grund
, mens meningsmålingerne sagde, det kan nok blive et nej - hvad de jo ikke gjorde i det tidlige forår - ja, rentespændet til Tyskland faldt, altså forskellen, og var indsnævret til under 0,5 pct. i ugen før afstemningen. I dag er det nede på 0,37 pct.
Det er en indsnævring, og jeg vil sige til økonomiministeren: Det er jo interessant, hvordan markedet reagerer lige præcis efter afstemningen om aftenen den 28. september, bang, hvad sker der så?
Så indsnævres rentespændet.
Den danske rente falder, og den falder mere end den tyske.
Det må være udtryk for nogle forventninger i markedet, for noget tillid til den danske økonomi.
En tillid, som er langt større, end regeringen åbenbart har til sin egen økonomi.
Er det ikke rigtigt?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-10-11:
Det, ministeren nu i virkeligheden forsøger at fortælle os, er - som jeg hører de tal, ministeren nævner, fra før folkeafstemningen blev udskrevet og så til nu - at årsagen til, at der er et højere rentespænd i dag, end der var før folkeafstemningen blev udskrevet, altså er, at regeringen traf den beslutning at udskrive den folkeafstemning.
Ellers ville der ikke have været den forskel i rentespændet.
Er det det, ministeren forsøger at fortælle os?
For så belyser det jo yderligere, hvor fejlagtig en beslutning
Jeg vil bare gerne høre, om det virkelig er sådan, at ministeren tror, at selve det forhold, at folkeafstemningen blev udskrevet, er det, der kan forklare forskellene i de tal.
Marianne Jelved (RV), 2000-10-11:
Det er til hr. Frank Dahlgaards spørgsmål.
Jeg synes, det ville være konstruktivt, hvis debatten også her om onsdagen kunne holde sig til det faktuelle.
De tal, jeg oplyser, og som hr. Frank Dahlgaard selv bekræfter, viser, at der i forhold til først på dette år og til nu er sket en stigning i rentespændet.
Det er uomtvisteligt korrekt.
Og hvis de danske renter er faldet mere end de tyske renter, kunne det jo være, fordi de tyske renter - jeg har ikke tallene med, jeg stiller ikke spørgsmål, jeg ræsonnerer åbent - ikke var steget så meget som de danske, hvor det lange rentespænd var meget volatilt i månederne op til folkeafstemningen.
Så det er ikke for at polemisere eller noget som helst, jeg prøver bare at afdække sagen.
Til hr. Peter Skaarup: Det er jo meget, meget nemt at gå tilbage til onsdagsspørgsmålene gennem foråret, hvor jeg har stået her på den samme plads og set på hr. Peter Skaarups plads og haft disput om de her spørgsmål.
Så det vil jeg gerne afvise at få lagt i munden.
Og jeg er ikke enig i vismændenes vurdering, det har vi også talt om før.
Til hr. Keld Albrechtsen: Næh, jeg siger ikke, at forskellen i rentespændet nødvendigvis er en følge af folkeafstemningen.
Jeg peger bare på, hvad der er af forandringer.
Når jeg får spørgsmål her i salen, så prøver jeg at sige: Jamen der er sket nogle ændringer.
meget håndfast om.
Men når jeg får spørgsmålet om ændringer fra dagen før den 28. september og til nu, så synes jeg, for at nuancere billedet, at det er reelt at svare på, hvad der er sket fra begyndelsen af året og til nu.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
Der er ikke noget i de oplysninger, jeg har, som skulle sige, at ministeren ikke har ret i sine tal.
Det har jeg også.
Og derfor er jeg glad for, at ministeren henviser til den kurvegraf, som vi begge to har, og som viser, at ministeren lige præcis ved at tage udgangspunkt i februar/marts måned tager den korte periode, hvor rentespændet har været nede i bund, dér, hvor rentespændet nu er på vej ned igen.
Går vi 1 år tilbage, så var rentespændet oppe over en halv procent, og det var det altså også i maj, juni og juli måned, og så er det faldet igen, og det er også faldet efter afstemningen.
Dette er en kendsgerning.
Må jeg spørge til sidst, om ministeren vil bekræfte, at den danske obligationsrente i dag er på niveau med eurorenten i eurolandet Belgien og i eurolandet Italien.
Vi er nede på eurorenteniveau i dag, sådan som Berlingske Tidende beskriver det den 6. oktober, er det ikke korrekt?
Peter Skaarup (DF), 2000-10-11:
Jeg vil godt spørge økonomiministeren - som vel også taler på regeringens vegne, i og med at statsministeren nu ikke længere er i spørgetiden - om ikke det er korrekt, at regeringen hele vejen, specielt de sidste dage op til den 28. september, sagde, at renten ville stige, at spekulationer mod kronen ville stige, at vi ville få store økonomiske problemer, ja, at vi ville miste en masse arbejdspladser i Danmark, hvis det blev et nej. Er det ikke korrekt?
Det vil jeg godt bede økonomiministeren svare på. I den forbindelse vil jeg også godt bede økonomiministeren svare på, om økonomiministeren set i bakspejlet nu mener, at vismændene havde ret, da de sagde, at et nej henholdsvis et ja ikke ville få de store økonomiske konsekvenser hverken i den ene eller den anden retning.
Jamen jeg kan bekræfte, at økonomiministeren har været i spørgetiden mange gange og har sagt mange ting.
Jeg har ikke adgang til lige nu her at kunne citere ministeren præcist, men ministeren har også deltaget i andre arrangementer end lige spørgetiden, og dér kan jeg i hvert fald tydeligt huske, at ministeren har givet indtryk af, at hvis det blev et nej, så ville der i løbet af den 29. september eller dagene efter blive et voldsomt pres på den danske krone.
Vi har diskuteret, hvor meget den ville blive, ja, nejsiden tror jeg endda, herunder mig selv, har været inde på, at det måske var rigtigt nok, at der ville ske en lille rentestigning lige til at starte med, og så ville det i øvrigt flade ud.
Nu har det så rent faktisk vist sig, at der ikke er sket
nogen rentestigning.
De sagde, at det ikke ville få de store økonomiske konsekvenser, hverken hvis det blev et ja eller det blev et nej, og derfor vil jeg til sidst spørge økonomiministeren: Vil økonomiministeren sige, at det, som vismændene sagde, var korrekt?
Marianne Jelved (RV), 2000-10-11:
Til hr. Frank Dahlgaard: Jeg kender ikke eurorenten i Belgien og Italien lige nu.
Men den er formentlig, som hr. Frank Dahlgaard siger, svarende til den danske.
Det kan jeg ikke afvise.
Så det viser jo, at der er en omkostning.
Til hr. Peter Skaarup: Jeg har udtalt - og det har andre regeringsmedlemmer også og mange andre uden for regeringen - at et nej kunne føre til et pres på kronen.
Jeg har stået her og sagt, at jeg ville forvente, at det var meget kortvarigt, og under alle omstændigheder ville vi håndtere det.
Nationalbanken håndterede det jo: foregreb situationen, hævede ekstraordinært renten, forklarede i en pressemeddelelse, at det var for at forebygge usikkerhed, og hævede renten med en halv procent fredag den 29. september kl. 9 om morgenen.
Regeringen har tilkendegivet meget klart, støttet af mange partier her i Folketinget, herunder Dansk Folkeparti, hvilket jeg gerne kvitterer for, at Folketinget, regeringen står vagt om fastkurspolitikken.
Og vi er om nødvendigt enige om at bruge alle de instrumenter, der er til rådighed: renten, brug af valutareserven for at støtte kronen og finanspolitiske stramninger, hvis og når det bliver nødvendigt.
Og det står fast.
Og den beregningsmodel, de har lavet, er på ½ pct.
De har altså vurderet og lavet en modelberegning på en forskel på ½ pct. - hvad ville det give?
Det er nøjagtig det samme, regeringen har gjort, når vi har vurderet konsekvenser af et ja og et nej. Vi har brugt den samme renteforskel.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
»Hvordan vil ministeren forklare, at kronekursen er styrket siden den 28. september 2000, hvor et klart flertal af den danske befolkning sagde nej til euroen?«
Skriftlig begrundelse
Regeringen har hele tiden hævdet, at et nej til euroen var en alvorlig situation for dansk økonomi og for den danske krone.
Imidlertid er kronekursen blevet mærkbart styrket, lige siden folket den 28. september 2000 sagde ja til at fastholde kronen - og nej til euroen.
Nationalbankens lille renteforhøjelse på ½ procent på helt kortfristede penge har selvsagt medvirket til at styrke kronen, men det er helt åbenlyst, at udlandets tillid til dansk økonomi og til den dansk krone er stor.
Nejet til euroen resulterede således ikke i nogen valutakrise omkring kronen, mens euroen fortsat har problemer med at holde sin kurs oppe.
Det hører næsten sammen med de to andre spørgsmål eller er i forlængelse af dem.
Efter afstemningen steg aktiekurserne, efter afstemningen steg obligationskurserne, renten faldt, og efter afstemningen blev den danske krone styrket.
Det synes jeg egentlig også kræver en forklaring, og det er vel ikke bare det, at Nationalbanken hævede sin rente med en lille halv procent.
Den danske kronekurs ligger i dag klart på den stærke side af centralkursen i forhold til euroen.
Vil ministeren ikke bekræfte det?
Marianne Jelved (RV), 2000-10-11:
Udviklingen på de finansielle markeder umiddelbart før og efter afstemningen, som vi nu har drøftet her under en række spørgsmål, skal jo selvfølgelig ses i lyset af, hvad resultatet af afstemningen blev, nemlig et nej.
Og det er jo også velkendt for alle folketingsmedlemmerne, også for de tilstedeværende her, at nejet var ventet af markedet.
Man inkorporerede en forventning om et nej.
Det, markederne jo reagerer på, er usikkerhed eller i særdeleshed uventede begivenheder, og derfor kan man sige, at der allerede var indoptaget en forventning.
Det, der er interessant omkring kronekursen, altså kronens kurs i forhold til eurokursen i forhold til centralkursen, er, at i månederne fra januar/februar, altså i dette år, og til afstemningen i september har der været temmelig store bevægelser omkring kronen, i hvert fald hvis man går ned i decimalerne, for ellers har kronen jo ligget meget, meget stabilt hele tiden, og det er jo også det, der er meningen.
Den har været både svækket og styrket omkring centralkursen.
Samlet set ligger kronen knap så styrket, som den gjorde for at halvt års tid siden eller i begyndelsen af året.
Men det, der er interessant i den sammenhæng, er hvorfor. Der vil jeg gerne minde om, at de ændringer, der er sket, og som Nationalbanken har foretaget, jo er, at udlånsrenten, som den hedder, er steget med 1½ pct. fra begyndelsen af juni måned i år og til nu.
Nationalbanken hævede udlånsrenten med 1½ pct. I samme periode har Den Europæiske Centralbank hævet den tilsvarende rente med 1 pct. Og det skal jo virke, at man hæver renten.
Det skal jo virke på kronens placering i forhold til sin centralkurs, og det er forklaringen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-11:
Det er også en meget god forklaring.
Men den stigning i den helt korte rente er jo heldigvis ikke noget, der rammer almindelige mennesker.
Der er ikke en kat ude på gaden her - hvis ellers det er noget, der interesserer ministeren - som har oplevet, at renten er steget, for det er sket i finansverdenen af hensyn til valutareserverne, og det er formentlig ved allerede at komme på plads. Den langfristede rente, den, der har betydning for beskæftigelse, produktion og investeringer, er faldet.
Det er obligationsrenten, det er markedsrenten, den er faldet, og den er også faldet mere end i Tyskland. Så vil jeg supplere og spørge ministeren om det her med kronekursen.
Og det er jo rigtigt - jeg sidder med den samme graf fra Nationalbanken, som jeg tror ministeren har - at kronekursen er blevet svækket fra en meget stærk position i løbet af året.
Det er formentlig styret.
Hvis man forlænger kronekursens svækkelse, så ville man nå frem til, at i slutningen af september vil kronekursen præcis være nået ned på centralkursen i forhold til euroen, og man satsede jo på et ja, og så kunne man låse kronekursen fast.
Så det har vist været en meget manipuleret og styret kronekurs.
Nu gik det så anderledes, og nu vil ministeren ikke medgive mig det.
Har vi med de seneste tal for kronekursen den stærkeste kronekurs i 6 måneder?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-10-11:
Jeg vil sige, når vi gennemgår hele forløbet her, at mens vismændene, som ministeren henviste til, lavede en modelberegning, som vismændene selv understregede var meget usikker, og som man absolut skulle være meget forsigtig med at lægge mere i end som sådan, så gjorde regeringen den fejl forud for den 28. september, at den fik nogle talberegninger fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, og dem fremstillede den som den endegyldige sandhed uden modifikationer og usikkerhed.
Det var vel deri, regeringens fejl bestod, for selvfølgelig kan man lave nogle talmodeller og så komme ud med nogle tal, men regeringen fremstillede det over for befolkningen, som om det var den endegyldige sandhed.
Vil ministeren ikke i dag erkende, at det var uforsigtigt af regeringen?
Dorte Bennedsen (S), 2000-10-12:
Allerede ved jeg tror anden- eller tredjebehandlingen af forårets lovforslag om indfødsret, var denne debat oppe.
Jeg vil godt med den kasket på, der hedder formand for Indfødsretsudvalget, sige her, at jeg i udvalget agter at tage denne diskussion op.
Der er den sag der, hvor en ikkekriminel bliver hængt ud som kriminel, men der er også det problem, at man ved ændringsforslag nemt kommer til at eksponere nogle folk på en uheldig manér.
Jeg håber meget, at både Det Konservative Folkeparti og Folketingets øvrige partier vil indgå i en konstruktiv debat om, hvorledes vi kan udforme vores betænkning, så vi ikke uforskyldt eller på anden vis hænger folk ud, men at vi får en anstændig måde at tackle disse ting på, så vi ikke generer og skader folk.