runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sandy Brinck (S), 2003-11-26:
Jeg vil bare følge op, for det er jo ikke alene humanitære organisationer og de rapporter, som min kollega, hr. Villy Søvndal, helt rigtigt har fremhævet, men vi havde jo også i torsdags i Information en forside, hvor der stod: »Uligheden er vokset under Fogh«.
Der er det en tidligere vismand og professor i økonomi ved Handelshøjskolen, nemlig Søren Bo Nielsen, som understreger, at der altså er blevet en øget økonomisk ulighed under denne her regering.
Derfor vil jeg godt spørge, om statsministeren også benægter udtalelserne fra denne tidligere vismand og altså professor i økonomi fra en handelshøjskole, som vel næppe kan betegnes som et socialdemokratisk arnested, og om den viden altså også er fuldstændig uden hold i virkeligheden for statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-26:
Kendsgerningerne er, at der under denne regering er afsat ganske betydelige ekstra midler til de socialt udsatte i vores samfund, akkurat som vi sagde før valget at vi ville. I foråret 2002 blev der afsat 670 mio. kr. for perioden 2002-2005 til særligt udsatte grupper.
I efteråret 2002 blev der afsat yderligere 1,8 mia. kr. for perioden 2003-2006 til de socialt udsatte grupper.
Og her i oktober i år, altså for ganske nylig, er der aftalt yderligere ekstrabeløb på 1,3 mia. kr. for perioden 2004-2007 til de udsatte grupper.
Så det er altså ganske betydelige million-, for ikke at tale om milliardbeløb, der er afsat ekstra til de socialt udsatte grupper.
Det er kendsgerningerne.
Må jeg så sige til hr. Villy Søvndal, at når jeg ikke
anerkender hr. Villy Søvndals brug af tallene, er det ganske enkelt, fordi der er fejl i hr. Villy Søvndals grundlag for det spørgsmål, der er stillet her i dag.
Rådet for Socialt Udsatte skriver ikke nogetsteds, at 30.000 danskere lever under EU's fattigdomsgrænse.
Det er noget, som hr. Villy Søvndal fuldstændig har fået galt i halsen.
Rådets skøn på 30.000 vedrører det antal socialt udsatte, der lever under det såkaldte discountbudget, som i undersøgelsen udgør 6.150 kr. om måneden for en enlig, når boligudgiften er betalt.
Man har altså 6.150 kr. tilbage om måneden, når boligudgiften er betalt.
Det overlader jeg så til hr. Villy Søvndal at afgøre om han synes er under en fattigdomsgrænse.
Men det er ikke EU's fattigdomsgrænse, og hr. Villy Søvndal har fuldstændig misforstået rapporten på dette punkt.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-26:
Det er et bemærkelsesværdigt forsøg på at manipulere, statsministeren betjener sig af, men o.k., lad det så ligge. Jeg synes, det må være en underlig ensom post at stå over for en hel omverden, der kan se, at fattigdommen vokser dramatisk.
Alle de, der arbejder i virkelighedens verden helt ude der, hvor folk skal have hjælp til jul,
kan se det.
Alle de, der skriver rapporter, kan se det.
Statsministeren er fuldstændig blind på det her punkt, fordi han ikke vil se det. Så svarer statsministeren: Jamen der er givet ekstra penge til projekter.
Javel, det er satsprojekterne, statsministeren læste op.
Satsmidlerne bruges jo ikke til at hjælpe den enkeltes økonomi.
Det ved statsministeren formentlig godt, så det var endnu et forsøg på at krybe udenom.
Pengene fra satsmidlerne bruges til projekter, hvor vi hjælper folk, der har problemer med misbrug, med sindslidelse, med hjemløshed osv.
Det er alt sammen fint nok, men det har bare intet at gøre med den her diskussion, hr. statsminister, så derfor: Lad være med at snakke udenom.
Rapporterne taler deres tydelige sprog.
Statsministeren er i færd med i strid modsætning til løfterne ved valget at gøre meget store grupper, som i forvejen var meget udsatte, meget fattige i det danske samfund.
Sandy Brinck (S), 2003-11-26:
Jeg synes jo, det er flot, at en statsminister kan stå og sige »kendsgerningen er..,« når alt det, der ligger, og som er fakta for alle andre end statsministeren, siger det modsatte.
Det gør jo, at den kamp, vi har herinde, bliver en kamp om virkeligheden.
Og når statsministeren tillader sig at sige, at min kollega manipulerer, så synes jeg jo sådan set, at vi kunne vende det om. Virkeligheden er i den grad blevet relativ under den her regering.
Hvis man skulle tage statsministeren på ordet både før valget og i sin besvarelse her senest, så burde den keren sig om de her menneskers liv jo gøre, at statsministeren som minimum gav udtryk for, at disse rapporter gjorde indtryk og gav anledning til overvejelse.
Men vi fik svaret til allersidst i statsministerens besvarelse, nemlig at statsministeren synes, at 6.150 kr. er flotte penge at have.
Tillykke med det.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-26:
Hr. Villy Søvndal har i modsætning til statsministeren ingen lyst til at løbe fra kendsgerningerne.
Sagen er, at der afsættes færre midler til de her formål, end der gjorde under de tidligere regeringer, som jeg i øvrigt ikke vil forsvare, men lad det nu ligge.
Vil statsministeren anerkende, at man har taget 720 mio. kr. fra de dårligst stillede på overførselsindkomsterne, som det fremgår af rapporten her?
Vil statsministeren anerkende, at der er forsvundet 720 mio. kr. i husholdningskasserne hos de dårligst stillede?
Vil statsministeren anerkende det som et rigtigt tal?
Så var min pointe i øvrigt ikke at diskutere tal, men diskutere virkeligheden, hvorefter statsministeren skiftede over til tal, fordi det er en ubekvem diskussion for statsministeren at have rådets ord for, at der mangler tilstrækkelige økonomiske midler til at sikre nødvendig beklædning, fodtøj og ordentlig nærende sund mad og lignende, som er nødvendigt for at kunne opretholde helbredet.
Jeg kan godt forstå, det er ubehageligt for en statsminister, der gik ud med et løfte om at give bedre forhold for de dårligt stillede, men det afværges jo ikke ved et angreb på min person.
Vi har efterhånden stribe på stribe af uafhængige, der viser det her billede, men jeg forstår, at statsministeren nu vil have statsadministrationen til at lave deres eget billede.
Det er vist en meget trængt statsminister, der er nødt til at reagere sådan.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-26:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at det, at jeg er uenig med hr. Villy Søvndal, er aldeles ikke noget personligt angreb på hr. Villy Søvndal.
Nu skal hr. Villy Søvndal jo ikke tage det personligt, at vi er uenige.
Det andet, jeg vil sige,
er, at jeg er utrolig glad for, at Rådet for Socialt Udsatte hele tiden henleder vores opmærksomhed på situationen for de socialt udsatte.
Det var jo derfor, regeringen nedsatte Rådet for Socialt Udsatte, i øvrigt under kraftig modstand fra bl.a. hr. Villy Søvndal.
Det er jo, fordi vi ønsker, der skal være et talerør
for de socialt udsatte, så jeg er glad for, at de rejser debatten
Men det er da ikke det samme, som at jeg er enig i alle de tal, der kommer på bordet.
Og jeg er bestemt uenig i den måde, som tallene her bliver brugt på.
Lad mig bare slå fast igen: Der er under denne regering netto afsat flere midler til de socialt udsatte, end der blev under den tidligere regering.
har nemlig været en kanonsucces, fordi de unge kom i job.
Det er da socialpolitisk bedre, at unge mennesker kommer i arbejde og de får en uddannelse, frem for at de lever et langt liv på dagpenge eller på bistandshjælp, eller hvad det kan være.
Det går jeg da ud fra at hr. Villy Søvndal må give mig ret i.
Det er da aktiv social politik at få folk i job, i stedet for at de er fastholdt på passiv overførsel.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-26:
»Hvilke konsekvenser mener statsministeren, at 30.000 fattige danskere under EU's fattigdomsgrænse, heriblandt mange børn, har for den negative sociale arv?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-26:
Jeg anerkender ikke på nogen måde hr. Villy Søvndals misbrug af tallene, sådan som vi også var inde på under det forrige punkt.
Hvad er kendsgerningerne, når det gælder bekæmpelse af negativ social arv?
De er, at denne regering har gjort en stærkere indsats end nogen tidligere regering for at bekæmpe negativ social arv.
I efteråret 2002 blev der afsat 260 mio. kr. over 4 år
til bl.a. styrket sundhedspleje, lektiehjælp til udsatte børn og til børnehuse, hvor børn kan opholde sig i en kort periode, mens deres forældre er indlagt eller i fængsel, eller hvad det nu kan være for særlige problemer. I år blev der så yderligere afsat ca. 240 mio. kr. over de næste 4 år til indsatser mod negativ social arv, bl.a. til en styrket indsats mod misbrug af unge under 18 år og til en tværfaglig indsats over for børn af misbrugere og sindslidende.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-26:
Hvis det ikke var så tragisk, måtte man næsten blive lidt munter ved statsministerens fuldstændige skævvridning af virkeligheden, at statsministeren er fuldstændig galt afmarcheret i forhold til virkeligheden.
Jeg spurgte statsministeren, og jeg vil godt gentage det: Mener statsministeren, det er et problem, at så mange børns levevilkår bliver forringet så dramatisk, som de gør under denne her regering?
Ja eller nej.
Har det en sammenhæng med den sociale arv, at statsministeren aktivt via sine beslutninger placerer ganske mange mennesker på et ekstremt lavt forsørgelsesgrundlag i forhold til det resterende samfund?
Det må være nemt at svare på.
Så til alle de andre småting.
Al tilgængelig viden siger, at den måde, vi bedst bekæmper den sociale arv på, er ved at sikre nogle ordentlige rummelige daginstitutioner med voksne.
Hvad betyder det?
Det betyder, at der er færre voksne om de børn, der har brug for voksne rundtomkring sig.
Så bortset fra de småting, som statsministeren forsøger at købe aflad for, er det generelle billede, at når vi taler om de helt grundlæggende ting i børns opvækst, om der er råd i familien, er statsministeren dramatisk med til at forværre situationen for de dårligst stillede børn.
Kigger vi så på dem, der tager sig af børnene uden for familien, først og fremmest daginstitutionerne, så er statsministeren med den politik, han fører over for kommunerne, aktivt med til, at der skæres ned på antallet af ansvarlige voksne om børnene.
Så bortset fra at statsministeren kunne mange ord, så er virkelighedens billede, at statsministeren hver dag aktivt bidrager til ikke at bekæmpe, men forstærke den negative sociale arv.
Og når vi er dybt optaget af det i SF, er det, fordi vi ved, at når denne her regerings periode er slut, og andre skal tage over, skal vi til at betale prisen og rette op på alt det, som statsministeren har været med til at ødelægge i løbet af relativt kort tid.
Sandy Brinck (S), 2003-11-26:
Jeg har hæftet mig ved, at statsministeren i sin første besvarelse sagde, at han var glad for, at Rådet for Socialt Udsatte satte fokus på dette og rejste debatten.
Det hjælper bare ikke særlig meget, når den debat bliver fejet af med, at man ikke tror på tallene, og når statsminsisteren så i øvrigt bliver ved med at sige, at kendsgerningerne er sådan og så leverer noget, der er fuldstændig modsatrettet.
Det tror jeg ikke er en god måde at debattere på.
Poul Hansen fra Fuglebjerg giver jo et virkelighedsbillede, når han fortæller om en enlig mor, som af bedste evne og alle kræfter forsøger at få en dagligdag til at hænge sammen med tre forskellige vikarjob i daginstitutioner.
Når hendes økonomi er regnet sammen, har hun 1.000 kr. tilbage til sig selv og sine to børn.
Her er det, at Poul Hansen skriver: Vi andre med mursten, fast arbejde, god pension, en husstandsindkomst på omkring 500.000 kr. har vores på det tørre og råd til et stort forbrug.
Hvorfor skal vi yderligere forgyldes af denne regering?
Jeg forstår godt spørgsmålet, og dette var fra virkeligheden og ikke fra talmagien.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-26:
Igen må jeg sige til hr. Villy Søvndal, at udgangspunktet for spørgsmålet er helt forkert, og det er derfor, jeg er nødt til at svare, som jeg gør.
Hr. Villy Søvndal starter med at spørge, om jeg synes, det er acceptabelt, at børnenes vilkår bliver forringet.
Regeringen har ikke foretaget sig noget, der forringer vilkårene for børn af forældre på overførselsindkomst.
Så hr. Villy Søvndals udgangspunkt er simpelt hen helt forkert. Hr. Villy Søvndal siger så yderligere, at regeringen skærer drastisk ned på børnepasningen i kommunerne.
Det er jo forkert.
Der er afsat ekstra penge til kommunerne i den kommuneaftale, der gælder for 2004.
Der er ikke tale om nedskæringer.
Der er tale om vækst.
Så er det selvfølgelig de enkelte kommuner, der selv beslutter, hvordan de vil bruge de ekstra penge, men der er afsat ekstra penge til det kommunale område.
Det er det, der er kendsgerningerne.
Og dem kan fru Sandy Brinck jo heller ikke løbe fra.
Som jeg sagde før i relation til det spørgsmål, som hr. Villy Søvndal her har stillet: Der er afsat ekstra penge til en indsats for at bekæmpe negativ social arv; altså komme væk fra det problem, at børn ender i de samme sociale vanskeligheder som deres forældre.
Fru Sandy Brinck fra Socialdemokratiet, der sad i regering, og hr. Villy Søvndal, som støttede den regering, som i de 9 år intet effektivt gjorde for at bekæmpe negativ social arv.
Nu er der kommet en regering, som afsætter flere penge til formålet, som sætter mere fokus på formålet ved også at tage fat på andre sider af den negative sociale arv, nemlig ved sikre, at børnene lærer noget, for det at lære noget og det at kunne noget er det mest effektive middel til at komme ud af en vanskelig social situation.
Så over en bred front sætter vi ind for at bekæmpe den negative sociale arv.
Det er det, der er kendsgerningerne.
Og det kan hr. Villy Søvndal og fru Sandy Brinck altså ikke løbe fra med nok så meget misbrug af tal.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-26:
Statsministeren omtalte det som vanvittige synspunkter, der kom frem.
Det ville være mere præcist at omtale det fra statsministerens synspunkt som ubekvemme synspunkter, der kom frem.
Og det er vel så grunden til, at statsministeren vælger i stedet for at tro på frie og uafhængige forskningsinstitutioner uden for statsadministrationen at sige: Nej, nu skal vi på gammel sovjetisk vis tilbagevise det her billede, og derfor sætter vi hele statsadministrationen, forstod jeg, i sving for at tegne et andet billede.
Jamen det er jo dejligt.
Det må være rart for statsministeren, når nu den frie og uafhængige forskning viser det billede, statsministeren ikke bryder sig om, så at kunne sætte sin egen administration i gang.
Men hvis statsministeren ikke bryder sig om at argumentere på tal, så lad os prøve at argumentere på virkeligheden.
Hvad er det, rådet skriver?
Jeg citerer fra side 7: Da rådighedsbeløbet ligger under basisleveniveauet, er der overhovedet ikke midler til at afholde følgende typer udgifter: tobak, fornøjelser, fritidsinteresser, kontingent ved medlemskab, udgift til ferie osv.
Og der mangler tilstrækkelige økonomiske midler til at sikre den nødvendige beklædning, fodtøj og ordentlig, nærende og sund mad og lignende, som er nødvendig for at kunne opretholde helbredet.
Se, nu bevæger vi os væk fra talgymnastikken over til virkeligheden.
Det er den rå virkelighed, statsministeren har skabt.
Jeg vil spørge om, hvordan fremtiden efter statsministerens opfattelse tegner sig for de her uafhængige råd, som jo kommer med analyser, som alle sammen, det er helt tydeligt i dag, er meget ubekvemme for statsministeren, som han alle sammen afviser.
Det gør Socialforskningsinstituttet, det gør Rådet for Socialt Udsatte osv.
Jeg vil spørge statsministeren: Risikerer de at lide samme skæbne som andre råd og nævn, der har udtalt sig imod ting, statsministeren syntes, og hvis udsagn han ikke brød sig om?
Er de i risikozonen?
Eller kan de fortsætte med at komme med belysninger, som statsministeren så siger han ikke anerkender, og derfor laver centraladministrationen det autoriserede svar? Men mit grundspørgsmål er egentlig: Risikerer de her folk livet?
I den rapport, som statsministeren helst ikke ville kigge i, fordi billedet er ubehageligt, kan man læse øverst på side 6, at man mener, at i alt 75.000 mennesker er ramt af de nedsatte ydelser og den relative fattigdom, af dem er 10.000 børn, nemlig 75.000 minus de 65.000 voksne.
Jeg antager, at statsministeren anerkender, at det ender med 10.000 børn.
Så vil jeg bare spørge: Er det her ikke et af de mest aktive bidrag til ikke at bekæmpe, men forstærke den negative sociale arv, at lade 10.000 børn vokse op under vilkår, hvor der ikke er råd til børnefødselsdage, ikke råd til at tage en tur i biografen,
ikke råd til at betale foreningskontingentet?
Så er statsministeren ikke i stedet for at bekæmpe den sociale arv med sine tiltag kommet til i voldsom grad at forstærke lige præcis den negative sociale arv?
Sandy Brinck (S), 2003-11-26:
Statsministeren har gjort lidt reklame for den del af vores finanslovoplæg, som går på, at hvis man skal gøre noget ved børnechecken, skal man nemlig gøre det klogt, nemlig tage den fra de rigeste børnefamilier, så vi kan gøre noget for de børnefamilier, der rent faktisk er hårdt økonomisk presset.
Derfor bliver de penge også brugt til, som statsministeren ville vide, at lave et maksloft på daginstitutioner på 1.000 kr., hvilket virkelig er noget, der ville kunne mærkes i de danske børnefamiliers husholdningsbudgetter.
Mange af dem har jo i dag dagpasningspriser på over 3.000 kr.
Det ændrer bare ikke ved det faktum, at der ligger en rapport nu, som siger, at der er børn, der lever i relativ fattigdom, og at regeringen samtidig bare skærer.
Hen over dem alle sammen tager man rask væk 1,2 mia. kr. over 4 år.
Det er ikke klogt.
Det er absolut ikke klogt, for en sådan besparelse rammer dem, der er hårdest stillet.
Dem rammer man hårdest.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-11-26:
Nu tror jeg faktisk godt, at statsministeren ved, at der gentagne gange har været utilfredshed med de svar, som er givet af skatteministeren.
De har ikke været fyldestgørende; det har været intetsvar.
Man var ikke tilfreds med de svar, der var givet.
Derfor synes jeg egentlig, at statsministeren også skulle bidrage til, at der ikke efterfølgende kan rejses kritik af en sådan undersøgelse, og han skulle derfor sikre, at den her undersøgelse blev uvildig.
Det ændrede sig frem til mandag; så ville man komme med en undersøgelse.
Jeg synes egentlig, man skulle overveje det her meget, meget grundigt, så der kunne være tillid til det, der kommer frem i den her sag. Jeg vil godt sige, at det overhovedet ikke er en kritik af en eneste embedsmand i Skatteministeriet, ingen overhovedet.
Morten Homann (SF), 2003-11-26:
Jeg har ikke hørt nogen udtale - i hvert fald ikke for mit eget vedkommende - at skatteministeren ikke er i sin gode ret til at give en redegørelse for forløbet, og den må vi selvfølgelig se frem til med interesse.
For det er jo ikke det, det her drejer sig om.
Det drejer sig jo om, at der er rejst - også fra forskellige eksperters side - en voldsom tvivl om, hvorvidt Skatteministeriet i almindelighed og skatteministeren i særdeleshed har handlet forsvarligt og udvist rettidig omhu omkring det her meget store beløb, som den her sag drejer sig om.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren, om ikke det er i alles interesse, oppositionens såvel som regeringens og i særdeleshed også i skatteministerens interesse, at få en uvildig undersøgelse, så der ikke bagefter kan sættes spørgsmålstegn ved, om man udøvede pression over for de embedsmænd, som havde været involveret, og om enhver sten nu er vendt.
Kan alle ikke have interesse i, at der bliver foretaget en uvildig undersøgelse, så der ikke står nogen ubesvarede spørgsmål tilbage, og så man ikke kan beklikke undersøgelsens troværdighed?
Ole Stavad (S), 2003-11-26:
Men er statsministeren ikke enig i, at vi som udgangspunkt har en meget problematisk sag, for vi ved med de oplysninger, der har været fremme i dagspressen, at der er tale om et milliardtab for statskassen, at TDC, dets direktør, den tidligere finansminister Henning Dyremose, har været ude at sige, at når de har udnyttet hullet, er det, fordi de har følt, det var legitimt, fordi skatteministeren ikke lukkede det, selv om der var fremsat et lovforslag af den tidligere regering, som ministeren nægtede at genfremsætte; at embedsmænd har været ude at sige, at skatteministeren var fuldt orienteret.
Hvis ikke der er harmoni imellem disse klare offentlige udsagn og den redegørelse, der kommer fra skatteministeren, vil statsministeren så give et tilsagn om, at vi får uvildige til at gå sagen efter i sømmene?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-26:
Jeg vil ikke på nogen måde foregribe den redegørelse, som nu kommer fra skatteministeren, men jeg kan have en anelse om, at oppositionen allerede har besluttet sig.
Når det fra hr. Morten Homanns side så smukt siges, om ikke det kunne være rigtigt med en uvildig undersøgelse, kan man godt sidde tilbage med et indtryk af, at oppositionens ærinde her i virkeligheden slet ikke er en uvildig undersøgelse, men en klapjagt på en minister.
Det er da også i orden, at en opposition prøver det, men jeg synes bare, at det, hvis det skal foregå ordentligt, da må foregå ved, at skatteministeren og Skatteministeriet lige får lejlighed til at redegøre for, hvordan de ser forløbet, i stedet for at man skal basere sig på alle de påstande, der er fremsat i offentligheden.
Det synes jeg er en ordentlig måde at gøre det på.
Jeg skal bare sige, at hr. Ole Stavads påstand om milliardtab må stå fuldstændig for hr. Ole Stavads egen regning.
Det er i hvert fald ikke et tal, jeg vil forholde mig til på nogen som helst måde.
Så endelig siger hr. Jens Peter Vernersen, at det er velkendt, at der er utilfredshed med svarene fra skatteministeren.
Nu vil jeg sige til hr. Jens Peter
Vernersen: Jeg har altså ingen forventning om, at det nogen sinde vil kunne lykkes at afgive et svar, som vil tilfredsstille hr. Jens Peter Vernersen, og det tror jeg selv ikke skatteministeren vil være i stand til.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-11-26:
Det lyder, som om den større sammenhæng i det her ikke er fuldstændig klarlagt.
Det var altså ministeriet, der sagde, at der er tale om et milliardstort fradrag, og at det var et kunstigt fradrag.
Den 12. november siger en af cheferne i Skatteministeriet, at der er givet besked til ministeren: Man har ikke glemt at advare om den her sag ved ministertiltræden.
Den 15. november siger Dyremose, den tidligere finansminister, at de ikke benytter metoder i strid med loven, men da man ikke genfremsatte lovforslaget, så de ikke nogen problemer.
Den 24. november siger professor Niels Winther-Sørensen, formanden for Ligningsrådet: Skatteministeren undlod at lukke hullet, og den tidligere regering havde lavet drejebogen til, hvordan det skulle ske.
Med bilaget til L 99 i foråret 2002 siger regeringen i skatteministerens navn: Vi prioriterer ikke at lukke det hul.
Her er altså flere punkter, der klart viser, hvad det her drejer sig om.
Vi synes egentlig, der er så mange punkter, der går i en bestemt retning, at også ministeren burde have en interesse i, at undersøgelsen blev uvildig.
Jacob Buksti (S), 2003-11-26:
Statsministeren sagde før - det var nærmest udtrykt, at regeringen er sådan et særligt serviceorgan - at når der er et udbredt ønske i Folketinget om en redegørelse, så giver man selvfølgelig en redegørelse.
Derfor er det bare, at jeg sådan set kunne spørge statsministeren, om ikke statsministeren gerne ville have været i det servicehumør sidste onsdag.
Der blev herfra udtrykt ønske om en undersøgelse, og så svarede statsministeren: Der foreligger ikke oplysninger for mig, der begrunder, at der skulle foretages nogen særlig undersøgelse af den her sag.
Og så om mandagen meddeler man, at der nu foretages en undersøgelse.
Hvad er det for nogen oplysninger, som har gjort, at statsministeren er blevet mere serviceminded, end statsministeren kunne have været allerede i onsdags, da det blev udtrykt her i salen, at man ønskede en undersøgelse af den her sag?
Hvad er det for nye oplysninger, der er kommet frem, som gør, at regeringen mener, at der skal være en redegørelse her?