Peter Skaarup (DF), 2005-04-21:
Jeg må jo desværre sige, at for Dansk Folkepartis vedkommende er det skuffende, at der ikke er nogen bedre udvikling med hensyn til den her forening.
Det var, som jeg nævnte tidligere, i foråret 2002, at man for første gang i Danmark havde en offentlig debat af betydning om foreningen Hizb-ut-Tahrir.
Det er ikke særlig godt, det er meget, meget skuffende efter Dansk Folkepartis opfattelse.
Det er en pligt i grundloven, at man ikke i Danmark skal acceptere foreninger, der virker ved eller opfordrer til vold.
Det er samtidig i grundloven slået fast, at vi har ytringsfrihed.
Vi har en udbredt grad af ytringsfrihed, men den begrænses altså i forhold til foreninger af grundlovens § 78, som taler om, at man ikke som forening må virke ved eller opfordre til vold.
Hvordan hænger det så sammen med, at foreningen stadig væk, 3 år efter at den første opfordring til vold kom, nemlig ønsket fra Hizbut-Tahrir om drab på jøder, eksisterer i bedste velgående og ifølge de reportager, vi ser i medierne, har meget god tilgang af medlemmer?
Der er mange aktiviteter, der er mange opfordringer, man er ude på gader og stræder, man er ude på skoler, man er foran moskeer osv. og arbejder aktivt for foreningens formål, og det er, som jeg tidligere har nævnt, bestemt ikke særlig interessant og godt for det danske samfund, at man har en forening med et sådant formål.
Det er meget skuffende, at man fra regeringens side åbenbart ikke har tænkt sig at gøre mere, end at man bare fortsat afventer situationen.
I Dansk Folkeparti interesserer vi os ikke for, om der kommer en anmeldelse eller to mod en bestemt person inden for Hizb-ut-Tahrir – der kan komme lige så mange anmeldelser, der kan komme lige så mange sager mod enkeltpersoner, som man vil have.
Men det, det handler om for Dansk Folkepartis vedkommende, er, at vi har en grundlovsparagraf, § 78, som vi skal tage alvorligt, og den taler ikke om enkeltpersoner, den taler om foreninger, og når en forening virker ved og opfordrer til de ting, som jeg har nævnt, opfordrer til vold, så er der ikke andre udveje, end at man skal føre en sag i forhold til grundlovens § 78.
Det er det afgørende, og det er det, vi gerne vil holde fast i under debatten.
Senest i forbindelse med folketingsvalget her i 2005 skete der det, at Hizb-ut-Tahrir opfordrede til, at man ikke deltog i folketingsvalget, altså nærmest opfordrede til at nære had mod demokratiet.
I Irak formåede man at få mange til at stemme, de gik i stort omfang til stemmeurnerne og stemte, men det opfordrede Hizb-ut-Tahrir til at man ikke skulle gøre i Danmark; man skulle bestemt ikke deltage i demokratiet, men i stedet for tage afstand fra demokratiet og tage sagen i egen hånd og få denne her særlige stat, der virker ved shariametoder.
Det er det svar, som Hizb-ut-Tahrir har på vores demokrati.
Der kan man så sige, at det måske ikke i sig selv er strafbart – der er måske foreninger tilbage i historien, der også har opfordret til, at mennesker her i landet ikke deltog i demokratiet, det vil jeg ikke afvise – men det er da i hvert fald et tegn på, at vi har et problem, når vi har en forening, der i så klare vendinger, samtidig med at den opfordrer til vold, heller ikke ønsker, at vores danske statsborgere skal deltage i demokratiet og stemme ved folketingsvalg.
Det fik faktisk SF's daværende formand – ja, han er vel stadig væk den siddende formand, indtil der kommer en ny – hr. Holger K. Nielsen, til at markere, at det var så grov kost for SF, at her havde man faktisk overtrådt en tærskel, og SF ytrede sig så i debatten til fordel for, at vi skulle indføre et forbud mod Hizb-ut-Tahrir.
Man går også i SF ind for en udbredt grad af ytringsfrihed, men der er grænser, og grænserne er altså i grundlovens § 78.
På samme måde har Socialdemokraternes nye formand, fru Helle Thorning-Schmidt, også i forbindelse med valgkampen sagt, at det rigtigste er at lave et forbud mod Hizb-ut-Tahrir.
Når nu ordførerne for de forskellige partier, der har ytret sig i debatten, kommer op på talerstolen, vil vi fra Dansk Folkepartis side følge det med interesse, fordi vi naturligvis må håbe på, at man så lægger magt bag ved ordene, altså at man, når man siger noget i valgkampen, så også vil stemme efter det her i Folketingssalen og sikre, at Hizb-ut-Tahrir bliver forbudt.
På den baggrund vil jeg ikke fremsætte et vedtagelsesforslag lige nu, fordi jeg godt lige vil høre, hvad ordførerne siger, om de står ved det, de har sagt i valgkampen.