Søren Kolstrup (EL), 2000-04-28:
Jeg er i dagens debat blevet positivt overrasket over Venstres klare holdning til at ville give forbrugerne et virkelig ægte frit valg og virkelig gå til benet af en ordentlig mærkning.
Men jeg blev også overrasket over at høre Det Radikale Venstres ordfører.
Jeg kunne forstå, at den radikale ordfører nu er på vej til at indføre gensplejsede kartofler.
Jeg har to spørgsmål: Har den radikale ordfører, som jeg deler nogle fælles holdninger med omkring økologisk jordbrug, ikke en optimisme med hensyn til, at det økologiske jordbrug kan løse de problemer, vi i dag har omkring den meget stærke ensidiggørelse af kartoffelavlingen?
Det er det ene.
Det andet er diskussionen om risikovurdering.
Man taler om, at vi skal have risikovurdering.
Hvad er det for en risikovurdering, som Det Radikale Venstre vil have?
Jeg skal gerne motivere mit spørgsmål.
Når man i dag taler om risikovurdering, så er det nogle biokemikere, der sidder og laver en lille hurtig risikovurdering.
I Det Radikale Venstres krav til risikovurdering indgår der dér sundhedsrisikovurdering, indgår der, at det er biologer, der skal være med til at lave risikovurdering, og altså ikke blot biokemikere?
Jeg takker for svaret og konstaterer, at Det Radikale Venstre mener, at i hvert fald skal der, ligesom hvad angår planternes formering, finde grundige risikovurderinger sted, og dermed, at de eksisterende risikovurderinger ikke er tilstrækkelige.
Sådan har jeg forstået svaret.
Så er der spørgsmålet om sundhedsrisikoen, og det kan vi jo vende tilbage til senere.
Men jeg tager Det Radikale Venstres svar således, at det i virkeligheden som konsekvens har, at man er dybt utilfreds med de eksisterende risikovurderinger.
Enhedslisten synes selvfølgelig, at det er positivt, at vi får den her redegørelse, men jeg må også sige, at vi har et meget, meget tvetydigt forhold til den her redegørelse og til den her debat.
Jeg skal prøve at forklare hvorfor:
Etikdebatten, som vi har den i dag, kan forstås som et forsøg på at styrke den samfundsmæssige debat.
Den kan forstås som et forsøg på at sikre, at aktive, myndige borgere kan tage affære og blande sig i den politiske diskussion.
Men det synspunkt indebærer, at borgerne i sidste instans og dermed Folketinget skal have mulighed for at tage stilling til, om vi overhovedet skal gøre brug af denne teknologi og i givet fald hvor og i hvilket omfang.
Det er altså et synspunkt, der indebærer, at den etiske diskussion som resultat kan have, at borgerne skal have fuldstændig ret til at fravælge en teknologi og tilvælge en anden teknologi.
Jeg sagde ikke forbrugerne; jeg sagde borgerne, de politiske borgere.
Det er den ene måde, man kan tænke sig den her etikdebat indtænkt på.
Men den her debat kan også tolkes på en anden måde: at den skal retfærdiggøre den faktiske forskning i genteknologi, som finder sted i disse timer ikke alene på grundforskningsniveauet, men sandelig også på det niveau, der hedder anvendt forskning.
Regeringen giver i dag fuldt grønt lys for genforskning
både i privat og i offentligt regi og gør det derfor yderst vanskeligt at fravælge denne teknologi senere, når man opmuntrer konkrete kapitalinteresser, når man opmuntrer konkrete forskere til at fortsætte, selv om borgerne er yderst skeptiske.
Man kan tænke sig, at den her debat udelukkende skal legitimere, retfærdiggøre den udvikling, som rent faktisk finder sted.
Den radikale ordfører udtalte jo meget klart: Der finder en bragende udvikling sted for øjeblikket.
Den kan ifølge den radikale ordfører nærmest ikke standses, og det, der så er tilbage at gøre for demokratiet, er at skabe nogle tålelige vilkår.
Dermed står vi for Enhedslisten at se over for et demokratisk problem.
Man kan vælge at sige: I det her land sagde vi nej tak til a-kraft efter en meget, meget grundig debat.
Man sagde, at det politiske system skal have ret til at tilvælge og fravælge.
Det, der er problemet ved den her debat,
er, om man også mener, at borgerne skal have fuld mulighed for at tilvælge og fravælge den her teknologi som teknologi og dermed i sidste instans - ikke standse grundforskningen, det er imod al pluralisme, men standse dele af den anvendte forskning.
Det er for os at se
Hvad angår Enhedslistens holdning til gensplejsning, skal jeg på linje med, hvad SF's ordfører i øvrigt gjorde, præcisere vores holdning.
Vi mener, at når gensplejsning finder sted i lukkede rum, f.eks. inden for medicin, så kan man godt give grønt lys for det.
Vi er faktisk dybt kritiske over for den forskning, der finder sted, men vi accepterer den, fordi vi mener, den er uskadelig.
Hvad angår andre dele af den nye forskning, er vi ikke blot kritiske, men mener, at den skal diskuteres igennem, og som vi ser det for øjeblikket, er det noget, man må overflødiggøre og standse. Jeg skal i flæng nævne genterapien, og hermed forstås altså reparation af arvelige sygdomme ved, at man tilfører et manglende gen eller erstatter et forkert gen eller slukker et gen.
Det har endnu ikke frembragt raske mennesker.
Vi tror ikke på den fremgangsmåde.
Vi er mere end bekymrede for gendiagnosen, der kan fremme racehygiejne og selektion, medvirke til at sygeliggøre alle afvigelser fra det store, smukke ideal.
Generelt set kan jeg sige, at det, vi er meget bekymrede for, er, at det skulle lykkes den allestedsnærværende medicinindustri, som i forvejen har en utrolig dominans i dansk sundhedsdebat, yderligere at sygeliggøre mennesket for dermed at skabe et marked, altså mere profit og mere profit.
Enhedslisten vender sig også imod den del af genteknologien, som indebærer, at man skal sætte planter ud i det åbne land, og hvor det jo er dokumenteret, klart dokumenteret, at pollen flyver af sted og kan krydse.
Vi går ud i en verden, hvor der ikke er fortrydelsesret, og hvor vi i øvrigt kan løse problemerne ad anden vej, nemlig ved at tage vare om den biodiversitet, som i forvejen er i verden, og som nogle store selskaber i dag ønsker at tage patent på.
Det er i virkeligheden det allervigtigste, der kunne ske, og meget vigtigere end al den her snak om genteknologi.
Jeg skal så forholde mig til den konkrete redegørelse:
2 mio. kr. til etik kan vi ikke have noget imod.
Det springende punkt er: Hvem skal have disse penge, og hvad menes der med etik?
Der tales om en task force-gruppe bestående af repræsentanter for ministerierne.
Jeg er på linje med den radikale ordfører meget interesseret i at få drøftet, om ikke denne task force kan få et løft.
Hvis det udelukkende bliver folk fra ministerierne, så tror jeg, vi kan risikere tomgang.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi får inddraget folk udefra, fra bevægelserne, f.eks. fra Center for Etik og Ret, og det kan være andre steder fra, således vi får sammensat en alsidig gruppe, hvor der kan blive en levende debat, og hvor der kan blive en meget saftig og kraftig debat.
Der tales endvidere om nedsættelse og igangsættelse af et udredningsarbejde, der sætter fokus på de samfundsmæssige konsekvenser af genteknologien.
Igen er vi meget interesserede i at høre, hvem der skal deltage i dette arbejde.
Lad mig til sidst sige: Der er et sted, hvor jeg tror der kan være en fællesnævner for os i debatten.
Vi er dybt kritiske og siger principielt nej tak til en teknologi, hvor der ikke er fortrydelsesret, og det vil vi blive ved og ved med at sige.
Det var smukt, at vi sagde nej tak til a-kraft, og vi skal også sige nej tak til den genteknologi, der på linje med a-kraften faktisk i en lang række sammenhænge kan være god, men hvis fanden er løs i Laksegade, så er der ikke en lille politiker, der kan komme og sige: Åh, jeg fortrød.
Den går jo ikke.
Men lad det ligge.
Men dér, hvor vi måske har en enighed, er så omkring risikovurderingen, og derfor vil Enhedslisten gøre meget for at sikre, at den risikovurdering virkelig får et løft.
Og mit første spørgsmål til ministeren lyder: Kan vi sikre, at vi netop i det her redegørelsesarbejde, som det bliver annonceret, kan vi få en bredere risikovurdering, der ikke blot går ud på, at en biokemiker ret hurtigt får sagt ja eller nej, men også, at vi kan få de grundige og - det er der ikke nogen tvivl om - dyre langsigtede forsøg, som foretages af biologer i det åbne land?
Det var det andet spørgsmål.
Og det tredje er: Kan ministeren bekræfte, at der faktisk ikke finder nogen reel dybtgående risikovurdering sted, hvad angår den sundhedsmæssige effekt?
Mig bekendt
har der faktisk kun i verden fundet tre dybtgående forsøg sted omkring sundhedsrisikoen, altså hvor man på meget, meget lang sigt fodrer dyr - det er jo meget ofte rotter, som fodres med de her ting - og det er jo selvfølgelig disse fodringsforsøg over lang tid, som er dyrere, men som vi også mener er nødvendige.
Jeg håber, vi kan komme videre i risikovurderingsdebatten, og jeg tror, at den her debat vil blive yderligere skærpet i de kommende år.