Erik Mortensen (S), 2004-04-22:
Lovforslaget skulle jo i bund og grund handle om at implementere EU's direktiv om fordeling - og forordning - af handel med drivhusgasser, og det er vi selvfølgelig helt med på.
Men når ministeren i sin skriftlige fremsættelse siger, at lovforslaget bl.a. bygger på hensynet til regeringens miljøprofil, så begynder det nok at knibe med at finde den rette grimasse.
For under det seneste samråd i Energiudvalget, åbne samråd endda, blev det jo ret klart for ikke at sige lysende klart, at hvis regeringen overhovedet har en miljøprofil, er det bestemt ikke en miljørigtig profil.
I EF-direktivet står det ganske klart, at den allokeringsplan - fordelingsplanen over CO2-kvoter - som regeringen skal fremsende til godkendelse, skal vise, at landet er på vej til at opfylde forpligtelsen, også i perioden 2008-2012.
Der har vi faktisk svært ved at se den her strømpil, som burde være i det fremsendte materiale; ikke mindst, fordi man med det foreliggende forslag tager udgangspunkt i en aktivitetesstigning i samfundet, som så vil afføde et yderligere CO2-udslip.
Ud fra dette forventede større udslip, begynder man så - fra toppen - at begrænse det fremtidige udslip.
Vi er selvfølgelig også tilhængere af en øget aktivitet
i samfundet, men det behøver jo ikke nødvendigvis også at blive fulgt op af en øget CO2-udledning.
Det var jo netop de erfaringer, vi gjorde med SR-regeringen, at man udmærket kunne have vækst uden samtidig også at have et øget CO2-udslip. Men med den foreslåede reduktionsmodel får vi faktisk et større udslip, efter at man har reduceret - større end det udslip, vi kender i dag.
Det svarer faktisk lidt til den mand, som op mod jul frygter, at han vil tage 10 kg på hen over julen.
Da han så kommer på den anden side af nytår, registrerer han, at han kun har taget 5 kg på, og han konkluderer derefter, at han har tabt 5 kg.
Det er jo en dårlig model at arbejde frem efter.
Han burde jo have lagt en lidt mere realistisk plan, hvis han havde nogle ønsker om at kontrollere sin vægt.
På samme måde burde regeringen nok også have inddraget nogle flere elementer og mere klare elementer i de perspektiver, som man prøver at opstille, også for den sidste periode, nemlig 2008-2012.
Men det finder vi ikke den har.
Vi ser bl.a. ikke, hvordan den ønsker at tackle den erkendte manko, som vi altså har i vores CO2-regnskab, en manko, som primært opstår på grund af den forventede stigning i el-eksporten til Norge og Sverige.
Det er selvfølgelig også en forventning.
Her kunne man jo godt opstille krav om, at disse lande betalte med egne kvoter for at modtage vores overproduktionsstrøm, som i øvrigt primært er produceret på kulkraft. Vi ser jo heller ikke, at regeringen ønsker at inddrage de allerede vedtagne vindmølleinitiativer i regnskabet.
I det hele taget får man indtryk af, at viften af vedvarende energitiltag på ingen måde indgår i regeringens katalog over de håndtag, som man jo skal have, og som man kan bruge og skrue på for at formindske CO2-udledningen.
Endelig savner vi faktisk også et sigtemål igennem løbende reduktion af kvoterne og en stigning i prisen, et sigte, som dermed kunne animere CO2-udlederne til at gøre noget ved sagen og nedbringe udslippet.
Med størrelsen af de tildelte gratiskvoter er det endda meget svært at se, hvordan der skulle opstå et decideret marked, for et marked opstår jo kun, når der er noget at efterspørge, altså hvis der er en mangelsituation.
Det bliver der jo ikke, hvis alle har fået rigeligt med kvoter,
og det er måske nok en situation, som vi har bragt os selv i her.
Så samlet set må vi konstatere, at det, som skulle have været et positivt tiltag omkring kvotehandel i EU, nu mere er blevet et forslag, der skal tegne regeringens miljøprofil
, og på den baggrund må jeg meddele, at Socialdemokraterne ikke kan støtte forslaget.