Line Barfod (EL), 2003-11-18:
Også Enhedslisten finder, at det er et meget sympatisk forslag, SF fremsætter.
Vi har samme holdning om, at der i dag er alt for mange områder, hvor man sætter systemer og regler før mennesker, og vi ønsker at ændre det.
Så må vi jo se på under udvalgsarbejdet, hvordan vi kan opnå det. Ministeren talte om, at vi skulle fjerne systembarrierer; så må vi se på, hvordan vi gør det.
Er det nok, at ministeren laver noget til udvalget, som kan gå ud til kommunerne, hvor vi kan se, hvad ministeren tager af initiativer for at fjerne systembarriererne?
Eller er det nødvendigt med lovændringer, eller hvad skal der til? Måske skal vi lave en beretning fra udvalget, hvor vi præciserer, hvad vi ønsker for at fjerne systembarrierer.
Det må vi kigge på.
Men i hvert fald er det jo fint, hvis der kan komme en bred opbakning til at fjerne systembarrierer, så folk kan få den hjælp, de har behov for.
For problemet er jo, som det fremgår af forslaget, og som mange, der har problemet i deres dagligdag, har gjort opmærksom på, at hvis man ønsker at få hjælp i hjemmet, men samtidig ønsker at få hjælp til at købe ind, så er det to forskellige paragraffer, og så har man problemet i hvert fald i nogle kommuner, hvor de ikke er så fleksible.
I Enhedslisten har vi den klare overbevisning, at i mange tilfælde vil socialarbejderne og borgerne i et ligeværdigt samarbejde selv kunne beslutte, hvad det er for opgaver, der er vigtige at løse.
Den ene dag er det vigtigt at komme ud i det gode vejr og få købt ind, komme lidt omkring; den anden dag er det mere vigtigt at få gjort rent eller måske sætte sig ned og spille kort eller læse det brev, der lige er kommet.
Det er kun borgeren, der kan afgøre, hvad der er vigtigt den dag, og som sammen med sin hjælper kan sørge for at få det udført.
De har sammen den viden om de helt konkrete forhold, som man ikke kan have, hvis man sidder bag et skrivebord og skal styre hjælpen.
Derfor er det vigtigt med en fleksibilitet og retten til selv at tilrettelægge opgaverne.
Det giver også større tilfredshed hos både borgere og socialarbejdere.
Der er alt for mange tåbelige eksempler på styringsredskaber, der er udarbejdet af mennesker bag skriveborde.
De har kreeret alenlange sedler, som hjemmehjælperne skal udfylde, om, hvor mange toiletbesøg den enkelte borger har, og om det er på anden sal eller i stueetagen.
Der er fastsat normer og tider på, hvor lang tid det må tage at skifte en bandage, og hvor tit der kan vaskes gulv.
Nogle steder har man sat af til, at der kan skiftes dynebetræk hver anden uge, men har så glemt, at der også skal skiftes hovedpudebetræk og lagen.
Det er minuttyranni, som ingen kan være tjent med.
Det er styringsredskaber, der er udviklet med afsæt i de tanker, der også styrer nogle af de frie markedskræfter.
Nogle af de firmaer, der skal lave profit på socialt arbejde, tænker måske sådan, tænker, at man hele tiden skal rationalisere ved at gøre tingene hurtigere og mere effektive.
Men man glemmer og tilsidesætter, at det er mennesker, det her handler om, og man kan ikke tilrettelægge arbejdet med mennesker på samme måde, som man tilrettelægger arbejdet med papkasser på en fabrik.
Sådanne tanker har desværre vundet indpas i de systemer, som er blevet opbygget, både af den tidligere regering og af den nuværende.
Man har sat systemet før mennesket.
Man har indført markedstanker og derved umenneskelige systemer.
Vi håber fra Enhedslistens side, at vi i stedet kan få sat mennesket først og kan få udviklet velfærdssamfundet, så vi kommer til at få demokrati og borgere i centrum frem for den politik, som regeringen og Dansk Folkeparti fører i øjeblikket, hvor man sætter erhvervslivet og de frie markedskræfter i centrum.
Så vi støtter forslaget og håber, det på det her punkt kan lykkes at få nedbrudt nogle systembarrierer og sat hensynet til mennesker først.