runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Frevert (DF), 2004-10-22:
Det var jo en omfattende redegørelse, fru Mette Frederiksen vil have, jeg skal gå ind i her, men jeg vil prøve på at svare nogenlunde kort.
Som jeg også tidligere har nævnt, har der i de sidste 50 år været en progression i ligeberettigelsen mellem kønnene, men det sker jo som sagt ikke fra den ene dag til den anden, det sker ikke over natten.
Men vi er på meget, meget, meget, meget god kurs, og det passer jo ikke, at vi har stået i stampe de sidste 50 år, det ved fru Mette Frederiksen jo også udmærket godt.
Vi er overhovedet ikke ved punkt nul, tværtimod er vi meget langt fremme både i ligeløn og ligeberettigelse i forhold til, hvad vi var bare for 30 år siden.
Altså det er ikke at fjerne det solidariske element.
Tværtimod vil jeg sige, at vi rent faktisk har gjort det rigtig, rigtig godt sammen med regeringen i de 3 år, vi har været det parlamentariske grundlag.
Faktisk vil jeg sige, at pensionisterne har det udmærket i forhold til, hvad de havde tidligere – også med de forbedringer, som venstrefløjen har været i stand til at kunne rafle hjem til dem under lønforhandlinger.
Så der er efterhånden blevet en utrolig god progression i deres ligeløn på arbejdsmarkedet.
Det er klart, at der da er nogle kvinder, som er blevet nedslidt, som er ældre nu.
Min mor, der er 78 år, er bl.a. en af dem, som har været ude på arbejdsmarkedet hele sit liv, og som er en almindelig, helt almindelig pensionist, som også har været ude for den slags ting. Men det er klart, at de uligheder da er nogle, som mere eller mindre er blevet udlignet med årene.
Og stadig væk vil jeg sige, at vi har haft et godt samarbejde, og vi har indført en ældrecheck.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Jeg troede faktisk, at hr. Troels Lund Poulsen mente, at det var individer, der havde rettigheder, og derfor forstår jeg ikke, hvad årsagen er til, at fædre ikke skal have rettigheder på det her område.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis hr. Troels Lund Poulsen simpelt hen mener, at de ikke skal have rettigheder, hvorfor så de 2 uger, som de stadig væk har som en rettighed, efter at regeringen cuttede det ned fra 4 uger til 2 uger?
Hr. Troels Lund Poulsen betegnede i sit ordførerindlæg fædreorloven som en tvang, og det undrer mig temmelig meget.
Hvorfor betragter hr. Troels Lund Poulsen den ikke som en rettighed for fædre?
Jeg synes jo, at det er lidt interessant, også i betragtning af at hr. Troels Lund Poulsen er en ret ung mand selv.
Hvorfor ser han ikke på den som en rettighed; som det at give fædre rettigheder?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Jeg ved ikke rigtig, men jeg fornemmer, at der er et behov for at sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at åbningsdebatten i Folketinget altså først og fremmest relaterer sig til det kommende folketingsarbejde og til lovprogrammet.
I og med der ikke er nogen lovgivningsmæssige initiativer i relation til ligestilling, så er det også et stærkt krav at stille, at lige netop ligestillingsemnet skulle fylde så voldsomt meget.
Der har jeg jo klart gjort rede for, at jeg synes, vi lige nu har en solid lovgivning på ligestillingsområdet, og at jeg mener, det er en række andre ting, der skal til.
Så er spørgsmålet, hvordan jeg som ligestillingsminister reagerer på en eller anden ligestillingssag.
Der kan jeg love fru Anne Grete Holmsgaard, at jeg vil gå meget aktivt ind, men det er jo ikke sikkert, jeg vil gøre det på den måde, som fru Anne Grete Holmsgaard synes er den rigtige.
Når jeg hører en række af forslagsstillerne i dag plædere for kvoter, så vil jeg bare klart slå fast, at jeg er uenig i, at kvoter er et egnet redskab til at opnå ligestilling.
Jeg mener, at kvoter er noget, mændene har fundet på, for så kan de til enhver tid undskylde sig med, at kvinden kun er der, fordi hun er kommet ind gennem kvoterne.
Vi kan jo ikke lovgive os ud af, at der mangler kvindelige ledere på arbejdspladserne, vi kan ikke lovgive os ud af, at der mangler kvinder i bestyrelser.
Det kræver jo også, at der er nogle kvinder at rekruttere, og det vil sige, at det kræver, at der er nogle kvindelige ledere.
Så det er en række andre ting, der skal til.
Jeg har bare gjort det klart, at jeg mener, at ligestillingsspørgsmål i forhold til den offentlige sektor og mainstreamdebatten i det hele taget er væsentlig og ikke afhænger af en kommunalreform, men er noget, der er vigtigt uanset kommunalreform.
Så tør jeg jo slet ikke nævne, at jeg faktisk har sendt en pjece rundt for at stimulere debatten om, hvem det er, man stiller op til de kommende kommunalbestyrelsesvalg.
Det er for at fremme, at der kommer flere kvinder ind i kommunalbestyrelserne, i og med at der i dag kun er 27 pct. af kommunalbestyrelsesmedlemmerne, der er kvinder.
Men sådan et initiativ tør jeg næsten ikke nævne efter den debat, der har været her i dag.
Der må jeg bare konstatere, at på det område er vi fundamentalt uenige.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Der er to årsager til, at vi har rejst denne forespørgselsdebat.
Den ene er indlysende; vi har jo fået en ny ligestillingsminister, og det er vigtigt for os her i Folketinget og for offentligheden at vide, hvad det er for ligestillingsproblemer, vores nuværende ligestillingsminister ser og ser som de alvorligste, og hvad hun vil gøre ved dem.
Den anden årsag er, at vi, der har rejst forespørgslen, kan se, at vi har rigtig mange ligestillingsproblemer i det danske samfund.
Lad mig blot nævne nogle få, men ikke alle.
Vi står i den situation, at kvinder kollektivt som køn straffes for, at de tager barselorloven og føder børnene.
Det gør de på deres løn, og det gør de på deres pension.
Vi kan konstatere, at til trods for at vi har haft lovgivning om ligeløn i 30 år, har vi stadig væk ikke ligeløn i Danmark.
Vi kan konstatere, at etniske kvinder er stærkt uintegrerede i det danske arbejdsmarked.
Vi kan konstatere, at når vi ser ud over virksomheder og bestyrelser, skal man se med lup efter kvinderne.
Vi kan konstatere, at kvinder i forskning er om ikke en undtagelse så stadig væk stærkt underrepræsenteret osv.
For os er det helt afgørende, at en ligestillingsminister er en stærk minister.
Ligestillingsministerens opgave er konsekvent at holde øje med alle kønsrelaterede uligheder i samfundet og være som en aktiv vagthund over for sine ministerkolleger.
Det er det, institutionen er lavet for, og det er de forventninger, vi har til en ligestillingsminister.
Jeg vil sige til denne ligestillingsminister, sådan som vi har sagt det til den tidligere ligestillingsminister: Betragt ikke oppositionen som en fare, men som en hjælper, for det er et hårdt job at være ligestillingsminister.
Det kræver både, at man forstår at have opbakning fra os, der mener det her alvorligt, og at man selv som person forstår at træde i den karakter, der er fuldstændig nødvendig, hvis tingene skal ændres og vi ikke om 10 år skal se, at vi stort set ikke nåede noget.
Besvarelse
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Det er et spørgsmål til fru Anne Grete Holmsgaard om, hvorfor man i det meget lange forslag til vedtagelse ikke nævner noget om 24-års-reglen, at man gerne vil sikre og fastholde 24-årsreglen.
For det har jo været et af de største ligestillingsmæssige fremskridt i nyere dansk ligestillingshistorie, fordi man nu forhindrer, at kvinder bliver gift mod deres vilje.
Lad mig for en god ordens skyld præcisere, at det, jeg kommenterede i forhold til fædreorlov, var, at jeg ikke ønsker det, som vi oplevede tidligere, nemlig at man skal give en bestemt portion til fædrene, og ønsker de ikke at bruge den portion af fædreorloven, så får det en konsekvens for familiens samlede orlov.
Det er sådan set bare det, jeg tog afstand fra.
Men jeg kan kun opfordre til, at flest mulige fædre selvfølgelig tager del i børnenes opvækst, og det er der jo rige muligheder for med den nye 1-årige fleksible børnepasningsorlov, som er vedtaget.
Og der kan jeg bare sige, at det jo er det, som også kan være med til at forandre nogle ting, også hvis flere mænd går frem og gør det.
Men jeg ønsker ikke at lovgive mig ud af det.
Jeg ønsker, at det skal være ad frivillighedens vej, og at det er familierne, der skal have lov til at sammensætte, hvordan orloven skal være.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-10-22:
Det mener jeg sådan set forklarer sig selv.
Vi er imod 24-års-reglen.
Vi mener – nogle af os, der er forskel på forespørgerne – at det er den forkerte vej at gå.
Vi er imod tvangsægteskaber, hvad enten det er direkte eller indirekte tvang, og vi vil bekæmpe dem med næb og kløer, men vi ønsker at gå en anden vej end den vej, som regeringen har valgt at gå.
Det, det helt klart har ført til, er jo en masse ulykkelige familier, hvoraf en stor del sidder i Malmø og omegn i øjeblikket, og så har det nedbragt det, at der kommer mennesker af anden etnisk baggrund eller udlændinge i det hele taget ind i det her land.
Vi mener, at det er en forkert vej at gå.
Det har vi jo diskuteret masser af gange.
Vi mener, at man skal gå en anden vej for at beskytte og understøtte de kvinder og mænd, for det er jo ikke kun unge kvinder, det er også unge mænd, der udsættes for en fuldstændig uacceptabel pression i forhold til ægteskab.
Det vil jeg gerne diskutere videre med hr. Troels Lund Poulsen, men det er jo ikke nogen ny diskussion.
Mette Frederiksen (S), 2004-10-22:
Det var en, synes jeg, noget kortfattet tale og også en lidt kortfattet vedtagelse.
Det harmonerer jo ikke helt med, at både hr. Troels Lund Poulsen og sådan set også ligestillingsministeren har opremset en række af de problemer, der findes på ligestillingsområdet.
Hr. Troels Lund Poulsen taler bl.a. om løngabet mellem mænd og kvinder, at der er for meget vold mod kvinder i Danmark, og at der er en række problemer, der knytter sig især til etniske kvinder, herunder eksempelvis tvangsægteskaber.
Hvordan harmonerer det med, at vi alle sammen kan se, at der er en række problemer, som fortsat står uløste, og hvordan harmonerer det med, at man fra regeringens side fremlægger et helt lovkatalog, der dækker alle politiske områder med undtagelse af et, nemlig ligestillingsaspektet?
Vi har ikke haft noget behov for at fremsætte et forslag til vedtagelse, hvor vi nævner de initiativer, der allerede er foretaget i det her land.
Når vi har en forespørgselsdebat i Folketingssalen, så føler vi os forpligtet til over for den danske befolkning at tilkendegive, hvilke nye initiativer der er behov for at tage.
Endnu en gang vil jeg sige: Vi har en regering, som taler om ligestilling, og vi har en ordfører fra Venstre, som oven i købet siger, at det er vigtigt.
Hr. Troels Lund Poulsen taler i dag selv om løngabet mellem mænds og kvinders løn, hvorfor så ikke lave en tilstrækkelig lovgivning på det felt?
Hvorfor ikke sørge for, at der er et tilstrækkeligt lovgivningsgrundlag, så vi kan få etableret en eller flere barselfonde?
Er hr. Troels Lund Poulsen ikke enig i, at det er et problem i dag, at mange, især kvinder, men også mænd, oplever en meget voldsom lønnedgang i forbindelse med barsel, og at mange virksomheder har svært ved at ansætte yngre kvinder, fordi man forventeligt ved, at der kommer mange udgifter i forbindelse med barsel?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Lad mig knytte en kort kommentar til det, som jeg forstod var et af de vigtigste spørgsmål for fru Mette Frederiksen, nemlig barselfond.
Det er jo klart – det har regeringen og Venstre også klart tilkendegivet over for Folketinget – at vi ønsker og har afventet de forhandlinger, der har været på arbejdsmarkedet.
Jeg har lidt svært ved helt at forstå Socialdemokratiets holdning.
Socialdemokratiets arbejdsmarkedsordfører, hr. Jan Petersen, har én holdning, nu har fru Mette Frederiksen åbenbart en anden holdning.
Men det, som står tilbage, er jo, at vi afventer de forhandlinger, som skal være i det offentlige i løbet af foråret, og så kommer der også en lovgivning i forhold til barselfond, hvis det bliver nødvendigt.
Det har regeringen allerede positivt meldt ud, så det kan ikke komme som nogen overraskelse.
Lad mig så til sidst sige om den der gang sniksnak fra fru Mette Frederiksen om 24-årsreglen: Der kan vi jo klart konstatere, det har vi jo allerede fået åbenbaret i den her debat, at der ikke er en enighed om at bevare 24-års-reglen.
Så er det jo bare, jeg må konstatere, at den fra regeringens side har været et meget stort skridt i ligestillingsmæssig retning.
Naser Khader (RV), 2004-10-22:
Nu er det ikke Integrationsudvalget, der er her i dag, men Ligestillingsudvalget.
Men hr. Troels Lund Poulsen bragte 24-års-reglen på banen, og hr. Troels Lund Poulsen siger, at det er en regel, der har hjulpet på ligestillingsområdet og har hindret en del tvangsægteskaber.
Er der dokumentation for det?
Har vi noget på skrift, der beviser, at 24-års-reglen har hindret tvangsægteskaber, og hvor mange?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis 24-års-reglen kun handler om at hjælpe de unge imod tvangsægteskaber, hvorfor fjerner man så ikke det firkantede tilknytningskrav, der egentlig har til hensigt at begrænse indvandring?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Den radikale ordfører, hr. Naser Khader, spørger om dokumentation.
Jeg ved jo, at hr. Naser Khader følger meget levende med i den danske debat i alle medier, og der har der jo i adskillige medier, bl.a. i Politiken og også i Berlingske Tidende, været interview med unge piger fra etniske miljøer, som klart har tilkendegivet, at de har været meget begejstrede for gennemførslen af det her lovforslag.
Lad mig bare sige, at i Det Radikale Venstre, som hr. Naser Khader repræsenterer, har man jo haft en person, medlem af Det Radikale Venstre fru Elsebeth Gerner Nielsen, som har talt for, at man godt kan acceptere arrangerede ægteskaber.
Der må jeg bare sige, at det er noget, som regeringen på alle måder kan tage afstand fra, og som Venstre tager afstand fra.
Vi kan ikke acceptere, at unge mennesker, uanset hvem de er, får at vide, hvem de skal gifte sig med.
Det må vi sørge for at garantere ikke sker.
Naser Khader (RV), 2004-10-22:
Jeg ved godt, at der har været nogle sager, og at der også har været nogle unge, der offentligt har udtalt, at 24-års-reglen har hjulpet dem.
Men det er jo ikke dokumentation.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om der er ordentlig dokumentation for, at denne 24-års-regel har hjulpet imod tvangsægteskaber.
Og hvor mange har man hindret i at blive tvangsgift?
Hvis det kun er tvangsægteskaber, det handler om, hvorfor så ikke kun henholde sig til en aldersgrænse, der eksempelvis hedder 24 år, og fjerne tilknytningskravet, der egentlig har berørt eller ramt mange flere, og som intet har med tvangsægteskaber at gøre?
Hvorfor henholder man sig ikke kun til 24-års-reglen?
Og hvad med dokumentationen?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Man kan jo ønske sig meget forskellig dokumentation.
Jeg har den klare opfattelse, at det er mere end rigeligt for mig at se den dokumentation, der er, når de personer, som lovgivningen har været tiltænkt, udtaler, at de er meget tilfredse med den lovgivning, fordi den er med til at gøre, at de ikke bliver tvangsgift.
Så allerede der er jeg ikke et sekund i tvivl om, at der er dokumentation.
Det er sådan set for mig at se mere end nok i forhold til det, som den lov har været tænkt som.
Derfor synes jeg bare, det er trist, at der er en uenighed blandt de forespørgere, der nu har fremsat et andet forslag til vedtagelse, hvor man må erkende, at det punkt ikke er med, selv om nogle af partierne siger, at får de regeringsmagten, så vil de videreføre det.
Skal jeg så forstå det sådan på fru Holmsgaard, at SF ikke mener, at 24-års-reglen har gjort nogen forskel, altså at unge kvinder på den måde er blevet forhindret i at blive gift mod deres vilje?
Har det ikke netop været med til at sikre, at kvinder nu har en langt større rådighed over deres egne muligheder for, hvornår de ønsker at blive gift?
Line Barfod (EL), 2004-10-22:
Jeg kan godt forstå, fru Louise Frevert ikke har lyst til at svare på mit spørgsmål.
Men nu prøver jeg at stille det en gang til: Hvad er baggrunden for, at Dansk Folkeparti ud fra en ligestillingsmæssig overvejelse synes, at det er helt i orden at fjerne det solidariske element i den Særlige Pensionsopsparing?
Det kan fru Louise Frevert ikke tale sig udenom med henvisning til alle mulige andre ting.
Dansk Folkeparti har sammen med regeringen fjernet det solidariske element, der gjorde, at man fik lige meget udbetalt i den Særlige Pensionsopsparing, og ændret det til, at det nu i stedet for er højtlønnede som fru Louise Frevert, der får meget mere end lavtlønnede.
Så de kvinder, der har haft en lav løn hele livet, kommer også til at få en lavere pension.
Det har Dansk Folkeparti været med til.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Nu skal jeg beklage, at jeg var i den situation, at jeg kun havde 5 minutters taletid, og den brugte jeg fuldt ud, så derfor havde jeg desværre ikke mulighed for at kommentere det.
Men i min ordførertale prioriterede jeg klart de områder, som Venstre synes er vigtige.
I forhold til det, som fru Mette Frederiksen nævner, om, at det er for dårligt, at der ikke er mere lovgivning på området, og hvorfor der ikke er nye lovforslag, kan jeg sige, at jeg klart har den opfattelse, at mere lovgivning ikke nødvendigvis er ensbetydende med bedre ligestilling.
Margot Torp (S), 2004-10-22:
Det kan godt være, at fru Louise Frevert og Dansk Folkeparti har den der aftale.
Men det betyder jo helt konkret i fremtidige pensionisters hverdag – i fremtidige pensionisters hverdag – at de får mindre at gøre godt med.
Det var sådan med den der ordning, at man indbetalte 1 pct. af sin løn, og det er meget, når man tjener meget, og ikke så meget, når man tjener lidt, men man fik til sin tid udbetalt lige meget.
Det betyder en overførsel fra dem, der har tjent meget, til dem, der har tjent lidt.
Fremover vil det ikke være sådan.
Derfor er det jo rigtigt, som fru Barfod siger, at det her fremover er et tyveri fra de lavtlønnede mennesker i Danmark.
Og da der er rigtig mange lavtlønnede kvinder, har det også en ligestillingsvinkel.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Det, der jo kan være interessant i forhold til det sidste, er at få kigget nærmere på arbejdsmiljøet hos eksempelvis de forskellige leverandører af social service eller hjemmehjælp for at se, hvordan det går med arbejdsmiljøet de forskellige steder.
Jeg tror egentlig, at mange medarbejdere ser på, hvordan arbejdsforholdene er der, hvor de er, hvad det er for nogle opgaver, der skal udføres, hvordan arbejdsmiljøet er.
Så betyder det måske knap så meget, om det så er i den offentlige sektor eller det er i den private sektor, de er ansat, men mere, hvordan de samlede rammer er for ens ansættelse.
Jeg har som tidligere nævnt svært ved at se, at det betyder voldsomme ændringer på ligestillingsmæssige områder, at vi nu gennemfører en kommunalreform.
Jeg synes, at det, der er vigtigt, er at se på ligestillingen i forhold til den offentlige sektor som sådan, og derfor ser jeg ikke et behov for en egentlig undersøgelse eller et større arbejde i forhold til ligestillingsmæssige konsekvenser af kommunalreformen.
Mette Frederiksen (S), 2004-10-22:
Hvordan arbejdsmiljøet er for de fleste kvindelige offentligt ansatte, er jeg bange for vi ikke behøver yderligere dokumentation for.
Det ved vi ikke er godt nok.
Og vi ved, at kigger vi eksempelvis på FOA-området, så har vi at gøre med kvinder, der har stor usikkerhed i jobbet på grund af udlicitering og på grund af en kommende kommunalreform.
Vi ved, at de er dårligt lønnet.
Vi ved, at de sparer for lidt op til deres alderdom.
Vi ved også, at regeringen har gjort det for dem, at det er blevet dyrere at køre i bus, når man skal på arbejde, at det er blevet dyrere at få passet sine børn ude i kommunerne, at man har omlagt den Særlige Pensionsopsparing, så de får mindre i deres alderdom, end de fik tidligere.
De har med garanti ikke fået nogen skattelettelse, dem, vi taler om her.
Synes ministeren ikke, at det kunne være oplagt at tage afsæt i den viden, vi allerede har på det her felt, og sørge for, at tingene faktisk kommer til at fungere i stedet for endnu en gang at udgive pjecer, indkalde til konference og blive ved med at snakke?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Nu tror jeg, at fru Line Barfod først og fremmest havde tankerne hos dem, der var ansat i den private sektor, og derfor synes jeg netop, at det kunne være interessant at se på arbejdsmiljøet de forskellige steder, som jeg sagde, hos de forskellige leverandører for at se, hvordan vilkårene er.
Jeg må bare sige, jeg er fuldstændig uenig i fru Mette Frederiksens udgangspunkt for spørgsmålet.
Jeg mener faktisk, at det er lykkedes os at gennemføre nogle gode ting, give nogle flere valgmuligheder for familierne, give skattelettelser, tage en række initiativer, som netop ikke gør, at man er ringere stillet, men at man faktisk er bedre stillet i dag.
Mette Frederiksen (S), 2004-10-22:
Jeg tror, vi var flere, der noterede os ministerens svar for et par uger siden i Politiken, da man endnu en gang fremlagde, hvor skæv repræsentationen af kvindelige ledere og bestyrelsesmedlemmer er i det private erhvervsliv.
Ministerens svar var, at ministeren var overrasket.
Hvordan kan en minister for ligestilling i år 2004 blive overrasket over, at der er mange flere mandlige bestyrelsesmedlemmer i det private erhvervsliv, end der er kvinder?
Det har vi vidst i årtier.
Hvordan kan en minister for ligestilling i Danmark i år 2004 stå i Folketingssalen og sætte spørgsmålstegn ved, om en kommunalreform og ligestilling i øvrigt overhovedet hører sammen?
Og hvordan kan en minister for ligestilling i år 2004 holde en så lang tale og stå på talerstolen nu og overhovedet ikke forholde sig til spørgsmål omkring pension, overhovedet ikke komme ind på den skævvridning, der er af økonomisk karakter for landets kvindelige og mandlige pensionister?
Er det i virkeligheden sådan, at ministeren for ligestilling ikke ved ret meget om det område, hun beskæftiger sig med?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-10-22:
Jeg synes, det er et sjovt krav, fru Mette Frederiksen stiller til ligestillingsministeren, at man skal have kendskab til, hvordan sammensætningen er i Dansk Industris hovedbestyrelse.
Jeg tror, fru Mette Frederiksen ville kunne finde mange af sådan nogle tal eller ting, som jeg ikke på forhånd har et kendskab til.
Men når jeg får kendskabet til det, så er det, jeg tager stilling, og så hitter jeg ud af, hvad det er, jeg lige præcis skal gøre ved det for at få det ændret.
I forhold til pensionsspørgsmål var jeg jo netop omkring hele problematikken med det kønsopdelte arbejdsmarked, og om noget er det jo det, der har betydning i forhold til, hvordan pensionsvilkårene er, fordi vi stadig væk har den opdeling på det danske arbejdsmarked, at der er nogle typiske mandejob og nogle typiske kvindejob.
Jeg har jo sat en række initiativer i gang med henblik på at finde ud af, hvordan vi kan ændre på den skarpe opdeling, vi har på arbejdsmarkedet, og det er jo det, der i høj grad vil have indflydelse på pensionsvilkårene.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-10-22:
Som jeg kan forstå den socialdemokratiske ordfører, er fru Mette Frederiksen meget optaget af, hvordan og hvorledes sammensætningen er i DI's bestyrelse.
Synes Mette Frederiksen, at det er en af de største ligestillingsmæssige udfordringer, vi har i det her samfund?
Mette Frederiksen (S), 2004-10-22:
Jeg synes, der er en række udfordringer på ligestillingsområdet, og jeg er ikke sikker på, det giver nogen som helst mening at rangordne dem.
Hvis man alligevel skal forsøge at gøre det, vil jeg pege på, at pensionsproblematikken er den største.
For pensionsproblematikken gør, at de uligheder, vi oplever igennem vores arbejdsliv og liv i det hele taget, fastholdes i de mange år, hvor vi forhåbentlig skal leve en ordentlig pensionisttilværelse.
Det synes jeg er et af de allerallerstørste ligestillingsproblemer, vi har.
Og skal jeg pege på andre områder, så er det barselorloven, som jeg allerede har været inde på, og spørgsmålet om etniske kvinders stilling og position i det danske samfund.
Og vi har en meget, meget skæv fordeling af mænd og kvinder i den danske elite, og det udgør et problem i det politiske liv, i medieverdenen, og det gør det selvfølgelig også på det private arbejdsmarked.