runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Jamen det er jo rigtigt, at det er kompliceret.
Det er jo også derfor, der er brug for at have helt klokkeklare regler, som de, der er ude i felten, og som står midt i det komplicerede, ikke sådan lige kommer til at bøje en anelse eller ordne på den måde, det er mest bekvemt, fordi det er nemmere at lade en anden sige, at han tog fangen, end at man selv siger det, for dermed kan man slippe for ansvar.
Det er jo det, der ikke må ske, og jeg siger da tak for svaret.
Jeg vil da håbe, at vi kan få oversendt den dokumentation vedrørende de 34 personer, men det store problem er jo, at vi i virkeligheden ikke ved, om danskerne har medansvar for flere fanger i Afghanistan, som bare tilfældigvis ikke er blevet pågrebet af den danske soldat, men hvor den danske soldat stod lige ved siden af.
Det mener jeg da er uantageligt, altså at vi kan være en direkte del af en operation, som har ført til, at folk måske er forsvundet i Guantánamolejren eller er blevet udsat for tortur.
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Jamen virkeligheden er jo sådan, hvis vi tager f.eks. Irak, hvor vi jo er som gæster, og hvor de irakiske myndigheder har ansvaret, at det er de irakiske myndigheder, der har myndighedsudøvelsen, og derfor hjælper vi dem så med den myndighedsudøvelse, og vi hjælper med at uddanne dem præcis på det område, som vi lægger vægt på, nemlig menneskerettighederne.
Det er bare vigtigt at sige, at når man står derude, så er tingene altså ikke så sort-hvide, det drejer sig om meget komplicerede ting, når man er ude i de her operationer.
Jeg kan f.eks. oplyse, at man har hævdet i pressen, at nogle af de 34 personer, som blev tilbageholdt af specialstyrkerne i Afghanistan, skulle sidde i Guantánamolejren.
Derudover har jeg faktisk rettet henvendelse til amerikanerne for netop at få belyst det her spørgsmål.
Og her på store bededag i sidste uge har jeg faktisk fået en tilbagemelding, som siger, at alle de 34 personer, som danske styrker var med til at tilbageholde, og som blev overdraget, rent faktisk er blevet løsladt.
Det har jeg fået på skrift, og så må jeg jo henholde mig til, at jeg ikke har noget, der indikerer, at det skulle forholde sig anderledes.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Jeg har ingen grund til at betvivle ministerens egne holdninger, forhåbninger og ønsker i den her sag.
Jeg kan bare notere mig, at vi har en minister, som ikke er i stand til at kunne sige i Folketinget, at ingen fanger, som Danmark har været med til at pågribe, kan være endt på Guantánamo, kan være endt i et torturkammer.
Og det synes jeg er uantageligt, særligt da det må være enkelt at løse, for hvis vi fysisk har pågrebet en person, så har vi nogle klare regler, har jeg forstået, men hvis vi bare er ude i felten sammen med nogle andre fra et eller andet andet land, så kan vi bare sige ude i felten: Det er så besværligt, hvis vi pågriber vedkommende, kan vi ikke sige, det er jer, der har gjort det?
Det er da et morads, og jeg kan slet ikke forstå, hvorfor vi ikke bare kan få det enkle svar fra ministeren, at nu laver vi reglerne om: Vi deltager kun i den slags operationer, hvis vi har garanti for, at vi kan følge vedkommende efterfølgende og få garanti for, at enten bliver vedkommende løsladt eller også bliver vedkommende sat for en dommer og dømt – og bliver i hvert fald ikke mishandlet undervejs.
Søren Gade (V), 2006-05-17:
I Irak havde vi en aftale med briterne, vi førte tilsyn, og vi vidste, hvad der blev af de fanger, vi havde taget og overdraget.
Vi påpeger, at opfyldelsen af menneskerettighederne er det vigtige.
Der har været beskyldninger fremme om, at vi skulle have taget tilbageholdte og udleveret dem, og at de så efter sigende skulle være blevet udsat for tortur eller være endt på Guantánamo.
Jeg har gjort, hvad der står i min magt for at undersøge de forhold, og jeg kan ikke på nogen måde bekræfte, at det skulle være sket, uanset at jeg har dykket helt tilbage til længe før jeg blev minister, har været nede og se på rapporterne, har spurgt i forsvaret og svaret på det mange gange, også i Folketingssalen.
Jeg føler, det er relevant at spørge, men jeg kan jo kun videregive det svar, der rent faktisk er, nemlig at jeg ikke har nogen konkrete beviser på det.
Jeg håber, hr. Frank Aaen tror mig, når jeg siger, at det faktisk er noget, jeg finder vigtigt at diskutere med koalitionspartnerne.
Det har jeg i øvrigt gjort både med amerikanske, britiske og irakiske højt placerede officerer og embedsfolk, hvor jeg har taget lige præcis den her problemstilling op.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Jamen problemet er bare, at vi ved, at i Afghanistan er vores koalitionspartnere, de engelske og de amerikanske styrker, blevet grebet i sag efter sag, ikke bare i enkelte uheldige episoder, men i systematiske mishandlinger, torturtilfælde og forsvindinger på Guantánamo, som også den danske regering er imod.
Så kan vi da ikke have, at forsvarsministeren ikke kan stå her i Folketinget og sige, at vi aldrig har været med til at tage en fange, som efterfølgende er blevet overladt til amerikanerne, og hvor vi ikke vidste, hvad der skete.
For det er jo det, der er tilfældet i dag.
I dag har vi ingen garanti for, at Danmark ikke har medvirket til at tage fanger, som ikke efterfølgende er blevet overladt til andre og udsat for tortur eller forsvinden på Guantánamo.
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Når Danmark deltager i fælles operationer med andre stater, så forventer Danmark, at staterne lever op til deres internationale forpligtelser.
Alligevel har jeg jo i min gerning i hvert fald prøvet at være med til at minimere de risici, som hr. Frank Aaen påpeger, f.eks. har jeg været i Afghanistan, hvor jeg fik en aftale i stand med de afghanske myndigheder.
Jeg havde et møde med præsident Karzai, som omhandlede human behandling i forbindelse med eventuelle tilfangetagnes overdragelse til de afghanske myndigheder.
Så igennem virket prøver jeg til stadighed at sætte fokus på det meget vigtige, som hr. Frank Aaen jo peger på, nemlig menneskerettighederne.
Det er klart, at der ikke ligger nogen garanti i det, men vi prøver hele tiden at holde myndighederne ansvarlige for, at man behandler folk jævnfør konventionerne, og at der kan være tilsyn, at det internationale Røde Kors eller en anden humanitær organisation kan tilse fangerne.
Men problemstillingen vil jo til enhver tid være der, fordi alle militære operationer, hvad enten det er en FN-operation, en koalitionsoperation eller en NATO-operation, så at sige indebærer risikoen for, at man tilbageholder folk.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Nu stillede jeg jo faktisk et meget konkret forslag, nemlig at man bare kunne lave reglerne om.
Derfor synes jeg da, at reglerne bør laves om, for ellers er det jo faktisk sådan, at vi kan risikere, at Danmark både i Irak og i Afghanistan har været med til, at folk er forsvundet på Guantánamo eller er forsvundet i den såkaldte saltlejr i Afghanistan, hvor ingen ved, hvad der er sket med dem.
Det kan vi da ikke have.
»Vil ministeren bekræfte, at Danmark ikke har nogen garanti for, at fanger, der tilfangetages af andre landes styrker under fælles NATO-operationer i Afghanistan eller fælles koalitionsoperationer i Irak, hvori danske soldater medvirker, ikke ender på Guantánamo eller i hemmelige CIA-fængsler?«
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Her er det vigtigt at understrege, at vi jo er der for også at vejlede irakerne.
Hvis vi i morgen beslutter at sige, at nu deltager vi ikke i nogen aktioner, hvor de irakiske myndigheder skal arrestere nogen, så betyder det jo ikke, at de irakiske myndigheder ikke arresterer nogen, det vil de jo gøre alligevel.
Men ved at vi deltager og hjælper de irakiske myndigheder, betyder det, at vi kan være med til at sige, hvordan sådan en operation skal foregå efter bogen så at sige.
Det betyder også, at vi igen har mulighed for at gribe ind, som vi jo også så en tidligere oberst dernede gøre det ved i forbindelse med en aktion, hvor man så en hårdhændet behandling af dem, man havde taget til fange, straks at påtale det; der blev sendt breve, og der blev afholdt møder om lige præcis den episode, så det er med til at sætte det på dagsordenen.
Derfor mener jeg ikke, at det vil udbrede kendskabet til menneskerettigheder i området, hvis vi bare sidder inde i lejren.
Tværtimod har vi nu mulighed for at, hvad skal vi sige, vejlede de irakiske sikkerhedsstyrker under den enkelte operation.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Jeg må jo så sige, at det undrer mig, at forsvarsministeren kan sige, at det da er et korrekt problem, der bliver påpeget, og at det også bekymrer ministeren.
Vi kan jo bare lave reglerne om.
Vi kan jo bare beslutte, at vi ikke deltager i operationer sammen med styrker fra andre lande, som ikke bevisligt overholder menneskerettighederne, og hvor vi kan have garanti for, at de ikke anvender tortur.
Vi kan jo bare sige, at hver eneste gang, vi deltager i en operation, hvor der også bliver taget fanger, uanset om vi rører ved dem eller ikke rører ved dem, så vil vi være med til at følge dem og have ansvar for dem, så vi kan kontrollere og have garanti for, at der ikke sker mishandlinger.
Det er jo bare et spørgsmål om at lave reglerne om.
Som det er nu, er jeg altså desværre bange for dels at det sker, at folk, som vi har været med til at fange, bliver tortureret, dels at det også er nogle regler, der lægger op til misbrug, fordi man bare, om jeg så må sige, i felten kan aftale, at det var en, nogle andre tog, for så er man selv fri for ansvaret.
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Nu er det jo sådan, at vi jo rent faktisk tilbage i tiden har tilbageholdt og overdraget fanger i Irak, og vi har ført tilsyn med dem – jeg har tidligere i Folketinget skriftligt og mundtligt svaret på det – og da førte vi tilsyn med, at de blev behandlet jævnfør konventionerne, og de er så siden hen blevet løsladt.
Det, der er vigtigt at sige her, er jo, at regeringen ønsker en irakificering, det vil sige, at irakiske sikkerhedsstyrker skal overtage mere ansvar.
Og i det ligger der altså, at i stedet for at udføre operationerne, så støtter vi irakerne i at udføre operationerne.
Det er derfor, at der ikke længere er behov for tilbageholdelse af et antal personer, fordi irakerne selv overtager opgaven.
Men jeg må understrege, at selv om det er således, så er det ikke sådan, at vi sidder med hænderne for øjnene eller fingrene i ørerne.
Hvis vi ser overgreb, så påtaler vi det, og vi prøver at undervise irakerne i, at det er vigtigt, at man overholder konventionerne.
Så vil jeg sige til hr. Frank Aaen, at vores tilstedeværelse jo også gør, at vi kan påpege problemet.
Altså, der er nogle, der ønsker, at vi bare skal ud så hurtigt som muligt, og ja, så kan man sige, at så er muligheden for at påtale det og uddanne irakiske sikkerhedsstyrker i at overholde konventionerne jo spildt.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Det mener jeg selvfølgelig er et selvstændigt problem, som regeringen bør tage op, for vi kan da ikke være medansvarlige for, at folk bliver tortureret.
Og det er vi jo her, for hvis det nu var sådan, at vi tilfældigvis havde lagt hånd på den pågældende, altså fysisk rørt ved vedkommende, så havde vi haft et ansvar for, hvordan vedkommende var blevet behandlet efterfølgende, men her går vi bare ind og planlægger og leder og sørger for, at andre lægger hånd på, og så er vi fri for ansvaret.
Jeg tror også, det er meget svært for fangen at se – det er i hvert fald meget svært for mig at se – at det moralsk er anderledes, hvis vi planlægger og hjælper med at fange nogle, og den eneste forskel er, at i det ene tilfælde har vi rørt ved vedkommende, og i det andet tilfælde har vi ikke.
Jeg vil også i forlængelse af det sige: Er ministeren ikke bange for at lægge op til misbrug?
Det er jo faktisk sådan, at hvis man gerne vil være fri for det besvær, det er at tage ansvar for de fanger, man er med til at fange, så skal man bare sørge for, at der er en anden, der lige kigger på først.
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Nu er det jo vigtigt at sige til hr. Frank Aaen, at det er sådan, at vi jo er gæster i Irak, og at det er irakiske myndigheder, som jo har, hvad skal vi sige, ansvaret for, hvad der foregår i Irak.
Det er derfor, at når irakiske myndigheder pågriber personer, så er det jævnfør også international lov de irakiske myndigheder, som har ansvaret for de personer.
Men det betyder jo ikke, at jeg ikke kan se problemstillingen, og at vi ikke prøver at gøre noget ved det.
For selvfølgelig er der en problemstilling, og selvfølgelig berører det også mig dybt, hver gang der kommer en beretning om, at man har fundet en kælder et eller andet sted i Bagdad, hvor nogle myndighedspersoner har udøvet tortur mod irakiske statsborgere.
Derfor er det noget, der ligger mig på sinde.
Jeg har taget det op, når jeg har været dernede, vi tager det op med de lokale myndigheder, og vi prøver at være med til at uddanne de irakiske sikkerhedsstyrker til at forstå, at det er vigtigt i et nyt demokratisk samfund, som det gerne skulle ende med at blive, at man respekterer de her menneskerettigheder; men jeg kan desværre ikke give en garanti for, at der ikke sker overgreb.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Jeg skal takke for svaret, men mener ministeren virkelig, at Danmark kan planlægge og lede en operation, der fører til tilfangetagelser, uden at vi kan garantere, at de, der bliver fanget, ikke efterfølgende bliver mishandlet?
Ja, jeg mener altså, at det i virkeligheden jo er et enormt moralsk dilemma, at vi altså deltager helt åbent i operationer, hvor vi ikke har nogen garanti for, hvad der sker de mennesker, der bliver fanget, når vi samtidig ved, at fanger bliver mishandlet og tortureret.
Vi kan så ikke engang gå ud at sige: Jamen hvad skete der med dem, som vi selv var med til at fange?
Søren Gade (V), 2006-05-17:
Det er sådan, at jeg har besvaret spørgsmål vedrørende operationen, som hr. Frank Aaen henviser til, i spørgsmål nr. S 3798 og S 4322, og der er det således, at det er irakiske styrker, som har tilbageholdt de nævnte personer.
Derfor har jeg ikke nogen fortegnelse over, hvor de her fanger befinder sig, men det ændrer ikke ved det faktum, at vi rent faktisk også i Irak gør, hvad vi kan for at udbrede kendskabet til menneskerettighederne, vi underviser i det.
Det er sådan, at hvis vores soldater ser et overgreb, så har de ikke alene ret, men også pligt til at gribe ind.
Vi har jo set nogle sager, hvor der har været hårdhændet behandling af irakiske fanger, og de gange, hvor vi har set det, har vi påtalt det, og det har vi gjort igen og igen, det har chefen, som er dernede, påpeget – det var den tidligere oberst, som har haft et møde, hvor han påpegede de her ting.
Så jeg vil medgive hr. Frank Aaen, at jeg ikke kan garantere, at der ikke sker overgreb, men jeg kan sige til hr. Frank Aaen, at vi virkelig gør en indsats for at få de irakiske myndigheder til at forstå, at det er vigtigt, at man overholder de her menneskerettigheder.
Det er også derfor, at vi har engageret os i uddannelsen af bl.a. politifolk.
Frank Aaen (EL), 2006-05-17:
Vi ved, at de tolv efterfølgende blev overgivet til irakerne, men så ved vi ikke mere.
Vi ved ikke, hvad der er sket med de tolv, om de er blevet løsladt eller dømt.
Men vi ved, at de irakiske styrker, herunder sikkerhedsstyrker, er berygtede for, at der sker tortur, fængslinger, forsvindinger, mishandlinger, mens fanger er i irakisk varetægt.
»Kan ministeren bekræfte, at Danmark ifølge regeringens politik ikke har noget ansvar for fanger, der tilfangetages ved fælles operationer i NATO-styrken i Afghanistan eller i fælles operationer i Irak, hvis det ikke er danske soldater, der står for den fysiske pågribelse, selv om danske soldater på anden vis deltager i tilfangetagelsen eller bevogtningen eller endog leder den operation, der fører til tilfangetagelsen?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Jeg har så sandelig taget kraftig afstand fra sådan noget snyderi.
Lovgivningen er klar på området.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Forhandling
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-17:
Jeg spørger om, hvorfor ministeren ikke vil aktionere i den her sammenhæng, lige så vel som skatteministeren har gjort, lige så vel som justitsministeren har gjort, måske kraftigt opfordret af bl.a. os, for det har ikke været særlig nemt at få justitsministeren til at være aktiv med hensyn til illegal arbejdskraft.
Det er lykkedes.
Derfor ligger der sådan set fra vores side et helt klart ønske om, at man også fra socialministerens side vil tage den samme kraftige afstand fra det her, gå ind og være aktiv selv og bede politiet om at gå ind.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Den forurettede har jo alle muligheder for at gå til politiet.
Jeg undrer mig over, at der ikke er flere sager, der bliver anmeldt, og det er derfor, jeg så kraftigt opfordrer til, at man går til politiet, så politiet kan efterforske de her sager og føre dem ved domstolene.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-17:
Jeg forstår det ikke, for ministeren svarer sådan set ikke på mit spørgsmål.
For lovgivningen er også klar nok, når vi taler om illegal arbejdskraft, lige så vel som lovgivningen er klar nok, når vi taler om en indsats i forhold til misbrug af illegal arbejdskraft eller misbrug af dagpenge m.v. omkring kiosker, men der mener man fra skatteministerens side, at det er helt rigtigt at yde en aktiv indsats for at komme det til livs. Hvad er ministerens begrundelse på det her område, andet end at ministeren tilsyneladende ikke mener, at der her er en gruppe mennesker, som har brug for hjælp?
Men hvis man så derudover skal snydes for mange tusinde kroner eller mere, til trods for at der ikke er nogen boliger at komme efter, hvis man rent ud sagt bliver snydt og bedraget, hvad er så ministerens begrundelse for ikke at ville tage den samme form for aktivitet i brug, som skatteministeren og justitsministeren gør?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Jeg gør faktisk, hvad jeg kan.
Jeg tager det meget alvorligt.
Lovgivningen er klar på området, derfor er det ikke som sådan nogle ændringer af lovgivningen, der vil kunne komme det her problem til livs.
Jeg opfordrer kraftigt folk til at anmelde det, så politiet kan gå ind i de her sager og efterforske.
For det, der er brug for, er jo, at der kommer nogle flere anmeldelser, at sagerne bliver ført videre til domstolene, og at der bliver udviklet en retspraksis på området.
Det er det, der er væsentligt i forhold til at håndtere det her problem.
Og som jeg har sagt, kan jeg ikke tage kraftigt nok afstand fra det snyderi, der foregår.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-17:
Jeg har meget svært ved at forstå, hvad logikken er.
Altså, når vi ser – og der er vi såre enige – at man kan blive enig med justitsministeren om, at politiet skal gøre en aktiv indsats, også med ministeren i en rolle, i forhold til illegal arbejdskraft
Her kunne ministeren lige så godt gå ind og gøre noget.
Hvorfor vil ministeren ikke det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Altså, jeg har allerede sagt, at loven er meget klar på området.
Der må ikke kræves betaling for adgang til et udlejerkartotek, og det tror jeg faktisk ikke der er nogen der i tvivl om.
Det, der så er brug for, er, at der bliver anmeldt nogle flere sager, at der kommer domme, så der bliver udviklet en retspraksis på området til at følge op på de sager, der er.
Men det kræver altså, at der er nogle, der anmelder sagerne til politiet, og at politiet så fører disse sager ved domstolene, hvis der vurderes at være grundlag for det.
Det, der også kan være relevant at vurdere, er, om de her hjemmesiders virksomhed er forenelig med markedsføringsloven og med straffelovgivningen.
Men som jeg også tidligere har sagt, så vil jeg bede parterne i arbejdsgruppen om lejeloven om at se på hele området for at overveje, om der kunne være andre nye ting, som man kunne tage i anvendelse eller diskutere i forhold til den her problemstilling.
En af de ting, der gør sig gældende, er, at vi med internettet har fået nye måder at kommunikere på, nye måder at kombinere ting på, som det kunne være relevant at se nærmere på.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-05-17:
»Vil ministeren sikre, at alle afviste irakiske asylansøgere, som har en dansk ægtefælle og eventuelle børn her i landet, dels får ret til at søge familiesammenføring fra Danmark, dels får ret til familiesammenføring, idet danske statsborgere ikke kan henvises til at optage deres familieliv i Irak?«
Skriftlig begrundelse
Baggrund for spørgsmålet: I dag stilles der krav om, at afviste irakiske asylansøgere skal tage til Irak, hvis de vil søge familiesammenføring med en dansk statsborger.
Dette skal ses i lyset af, at Udenrigsministeriet fraråder danske statsborgere at rejse ind i Irak – hvorfor det ikke vil være muligt at henvise en dansk-irakisk familie til at optage familielivet i Irak.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-17:
Da den radikale ligestillingsordfører, fru Lone Dybkjær, ikke længere kunne være til stede i salen, har jeg lovet på hendes vegne og til alles overraskelse at gøre opmærksom på, at vi naturligvis støtter det forslag, vi selv har været med til at fremsætte.
Det er jo egentlig en fornøjelse at opleve, hvordan Europarådets konvention, som vi i mange sammenhænge diskuterer i dag, bliver fremhævet af ministeren som grundlaget for den fremtidige kamp mod menneskehandel.
Det er så i den sammenhæng en lille smule ærgerligt, at Danmark har nølet gevaldigt med at få ratifikationsprocessen sat i gang.
Det er jo sådan, at vi, hvis vi underskriver, og afhængigt af, hvornår det nu sker, så er land nr. 25 eller noget i den stil.
Vi har tidligere forstået på justitsministeren, at sådan gør man søreme altid: Der er topmøder, og så forbereder man det grundigt og skriver ikke under, før man kan ratificere.
Senere er det så gået op for os, at man godt ved samme topmøde kunne underskrive konventionen om bekæmpelse af terror.
Det er så også klart, at når vi her diskuterer, hvor lang tids refleksionsperiode der skal være, så kan man jo godt lægge laveste fællesnævner til grund, hvilket jeg også forstår man gør med Europarådets konvention.
Hvor langt er man villig til at gå, når skaden er sket, når kvinderne er handlet, og når man står og skal tage sig af ofrene?
Der synes vi nok, at det ville klæde et land som Danmark, om man var villig til at gå en lille smule længere end laveste fællesnævner.
Det er også derfor, vi synes, at vi bør lytte til EU’s ekspertgruppe og indføre det, som ligger i forslaget her, nemlig at gå op til 3 måneder.
Tom Behnke (KF), 2006-05-17:
Ja, det er jeg helt enig i.
Altså, der er ingen tvivl for mig om, at hele problemstillingen omkring kvindehandel, menneskehandel i det hele taget, skal styrkes.
Vi skal virkelig ind og have taget fat her, og der skal gøres noget, så det batter.
Og i den forbindelse er det jo indlysende, at vi skal sørge for, at det ikke er sådan, at man ude hos politiet i efterforskningen eller hos anklagemyndigheden ikke lige er opmærksom på, at der sidder vidner, som man selvfølgelig skal nå at sørge for at sikre bliver her så længe, at de kan nå at vidne.
Jeg tror, som jeg sagde tidligere, meget på, at med de nye store og slagkraftige politikredse, hvor vi altså går fra 54 til 12, vil det være langt nemmere at sende et sådant signal ud til de 12 politidirektører, som vil være i stand til at oprette særlige afdelinger, hvis der i deres politikredse er behov for det, som kan gå ind meget håndfast og tage fat lige præcis i det her problem.
Med den får vi virkelig mulighed for at komme efter, også på det her område, og det glæder jeg mig utrolig meget til sker.
Line Barfod (EL), 2006-05-17:
Men vil hr. Tom Behnke så være med til at sige til regeringen, at vi skal have lavet noget vejledning til de politifolk, der står med de her sager, så de kan søge om forlængelse ud over de 30 dage, når der ligger en anmeldelse, så de får tid til at lave deres efterforskning, og så de får vidneforklaringen fra kvinden, så vi ikke risikerer en situation, hvor sagen må opgives, fordi kvinden er blevet sendt ud af landet igen, før den kommer så langt, at man faktisk kan føre den for retten?