runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Ligesom over for udenrigsministeren bliver jeg jo nødt til at fastholde, at det her ikke er et forslag om at afbryde kontakterne med Israel, det er et forslag om at ophæve en toldunionsaftale, som begunstiger Israel.
Jeg forstår, hr. Jeppe Kofod kan forestille sig - det takker jeg selvfølgelig for - at der kan være handlinger fra den israelske regering, som er af en sådan karakter, at man må sige: Her må vi altså opsige denne her toldunionsaftale, som jo hævder, at den bygger på respekt for menneskerettighederne.
Kunne hr. Jeppe Kofod komme det lidt nærmere: Hvilke typer af handlinger?
Altså hvis man nu f.eks. forestiller sig, muren bygges færdig, og at, lad os sige 40 pct. af Vestbredden annekteres ind i Israel, f.eks. hele Jordandalen, vil det så være en situation, hvor hr. Jeppe Kofod ville synes, at det var værd at overveje?
Eller hvis vi sagde yderligere etniske udrensninger, altså etniske udrensninger, fordrivelser af palæstinensere i måske tusindtal, ville det så være sådan en situation?
Eller hvad er det for en situation, som hr. Jeppe Kofod mener kan gøre det rimeligt, at vi overvejer denne her ekstraordinære støtte til den israelske regering
, når nu den aktuelle situation angiveligt ikke er alvorlig nok for hr. Jeppe Kofod?
Jeppe Kofod (S), 2004-05-19:
Jeg vil gerne sige til hr. Søren Søndergaard, som forsøger
sådan at mande sig op til en moralsk diskussion
: For mig at se er ethvert overgreb på menneskerettighederne, som vi ser, uacceptabelt, og man kan ikke gradbøje det og sige: Der skal så og så mange overgreb til.
Det skal fordømmes.
Når jeg taler om, at det er uklogt at ophæve den her aftale på nuværende tidspunkt, er det, fordi det vil skade fredsprocessen.
Det er situationen, som gør, at det er uklogt at gøre det på det her tidspunkt.
Men det er klart, at vi skal bruge aftalen og det, der står i den om respekt for menneskerettigheder og demokrati, som brækjern i forhold til en kritik af den israelske regerings fremfærd.
Det er der bestemt grund til.
Jeg vil ikke stå her og sige til hr. Søren Søndergaard, at der skal så og så meget til, for at man ophæver aftalen, i forhold til menneskerettighedssituationen.
Vi skal fordømme hver gang, og ingen af de her menneskerettighedskrænkelser kan forsvares efter min opfattelse.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Nu siger fru Birthe Rønn Hornbech, at nogle af de juridiske professorer er afgået ved døden.
Det er meget muligt, at nogle af dem er det, men der er stadig væk nogle af dem, der lever, bl.a. Gorm Toftegaard Nielsen, der i både Berlingske Tidende og Ugeskrift for Retsvæsen har kritiseret regeringen og rigsadvokaten for, at der ikke er sket noget i spørgsmålet om Hizb-ut-Tahrir, når det gælder en sag om opløsning.
Det er muligt, fru Birthe Rønn Hornbech ikke kan huske det, men vil fru Birthe Rønn Hornbech ikke anerkende, at der har været megen debat om opløsningsmuligheden, og at juridiske professorer har argumenteret for, at man kunne anlægge en meget mere liberal fortolkning, hvis der er brug for det, så man kan lave et reelt forbud?
Og vil fru Birthe Rønn Hornbech i forbindelse med fru Line Barfods spørgsmål ikke anerkende, at det er anklagemyndigheden, der tager stilling til tingene, og at anklagemyndigheden i sidste ende hører under justitsministeren?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Hr. Peter Skaarup bliver altså ved med at blande tingene sammen.
Den går ikke på, om der er tilstrækkelige beviser i den konkrete sag, og det er at hænge de pågældende jurister ud, når hr. Peter Skaarup påstår det.
Må jeg også have lov til at sige, at det er altså nærmest manipulation både over for mig og tidligere ordførere, der har taget ordet, at blive ved med at lade være med at tage stilling til det, der bliver sagt, og lade være med at lytte til svarene, men blive ved med at spørge, om vi ikke har læst den og den artikel.
Vi har alle sammen læst de artikler, og de fleste, der er blevet spurgt, har været jurister i meget lang tid og har fulgt denne sag i meget lang tid.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg er helt enig med hr. Søren Krarup, og jeg kan simpelt hen kun tage den flig, fru Line Barfod gerne vil rejse debat om, som udtryk for dårlig samvittighed hos Enhedslisten over de problemer, som hverken Enhedslisten eller SF og Socialdemokraterne har formået at dæmme op for.
Det er simpelt hen den store indvandring og den liberale flygtningepolitik, vi har haft gennem årene, der er hele grundlaget for, at Hizb-ut-Tahrir kan opstå i Danmark med den styrke, den har.
Det er ikke nogle få forvirrede mennesker, det er desværre efterhånden relativt mange, og derfor er det også et ekstra argument for et forbud.
At man indtil nu ikke har villet lave et forbud har jo bevirket, at der er kommet flere og flere medlemmer, at de er blevet mere og mere aktive, og at man er begyndt at rekruttere ude på skolerne, så lad os få det forbud og se, om det ikke får en effekt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Hvis fru Anne Baastrup havde spurgt mig for nogle dage siden, ville svaret måske have været lidt anderledes, men jeg må sige, at efterhånden bringer hr. Peter Skaarup mig meget i tvivl.
Jeg forstår det altså sådan, at hr. Peter Skaarup har den opfattelse, at det er Folketinget, der vurderer beviser, og at Folketinget altså skal sige, at der er beviser i en sag, hvor de kyndige, der har læst sagen og afvejet beviserne, mener noget andet.
Det er jo klart, at hvis det virkelig er hr. Skaarups grundlæggende mening, at det skal føres ud i sin yderste konsekvens, så er det jo rigtigt, hvad fru Anne Baastrup siger.
Og det har ikke noget at gøre med, at jeg sammenligner Dansk Folkepartis Ungdom i indhold med Hizb-ut-Tahrir, men det er jo rigtigt, hvad der bliver sagt, det, der ligger i det spørgsmål, at hvis man mener, at Folketinget skal begynde at gøre sig klog på beviser og sige, at der er beviser i en sag, hvor der vitterlig ikke er, ja, så er det klart, at hvis der er et andet politisk flertal, så kan det blive Enhedslisten næste gang, eller det kan blive Dansk Folkepartis Ungdom. Det er jo derfor, at den vej, hr. Peter Skaarup er inde på, er dødsensfarlig, for det, man vil gøre her, er altså, at man vil gøre den lovgivende magt ikke bare til anklagemyndighed, men til en meget ukyndig anklagemyndighed, hvor man altså blæser på bevisvurdering.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Jeg takker for svaret.
Jeg forstod det så også sådan, at fru Birthe Rønn Hornbech er enig med mig i, at når man fra Dansk Folkepartis side vælger en procedure, der går på, at et folketingsflertal skal pålægge justitsministeren at føre en sag for domstolen, så er det reelt i strid med den tankegang, der ligger bag grundlovens § 78 om frihedsrettigheder.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Som allerede nævnt i mit indlæg er det klart, at når det fremgår af grundlovens § 78, at borgerne har ret til uden forudgående tilladelse at danne foreninger i ethvert lovligt øjemed, så har foreningsfriheden sine grænser, fordi øjemedet skal være lovligt.
Men det er jo klart, at efter almindelige grundlæggende retsprincipper, og selv om det ikke havde stået i retsplejeloven, så må man jo kræve, at den ulovlighed skal være bevist.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-25:
Jeg vil godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om ikke det er korrekt forstået, at hvis et folketingsflertal vedtager Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, hvor justitsministeren pålægges at føre sagen til doms, kan det rent faktisk indebære, at justitsministeren kan stå i en situation, hvor hun også kan løbe ind i en rigsretssag, fordi hun har brudt grundloven?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Jeg forstod det sådan, at hr. Peter Skaarup ville skyde nogle professorer i skoene, at de havde taget stilling til bevisførelsen i denne konkrete sag.
Men nu er jeg noget beroliget, for jeg kan høre, at de fleste af de professorer, der bliver nævnt, er afgået ved døden for en menneskealder siden og derfor ikke har kunnet tage stilling til denne bevisførelse.
Jeg kan kun gentage, hvad jeg sagde til fru Line Barfod:
Sådan som jeg læser den juridiske diskussion, går den på, hvilke slags foreninger der kan være omfattet af grundlovens § 78, og hvor grænserne går.
Men ingen har naturligvis gjort sig kloge på bevisførelsen, og det er først og fremmest bevisførelsen, sagen for mig at se falder på allerede fra starten.
Nej, sådan som jeg har læst den juridiske debat, drejer spørgsmålet sig om forståelse af omfanget af grundlovens § 78, og det er det, jeg har hæftet mig ved.
Vi havde diskussionen i sin tid under den tidligere regering i forbindelse med rockerne, hvor rigsadvokaten gav en redegørelse.
Diskussionen gik på, i hvilket omfang § 78 kan bruges mod andet end politiske foreninger, og der er forskellige opfattelser blandt juristerne.
Jeg mener, det er den uenighed, jeg har læst mig til.
Jeg mener ikke, at nogen professorer vil foretage en konkret bevisvurdering, og det kan jeg heller ikke forestille mig at nogen andre vil gøre.
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
I forbindelse med den juridiske debat, der er blevet henvist til, vil jeg høre, om fru Birthe Rønn Hornbech nogen som helst steder har set, at nogen jurister har udtalt, at Folketinget burde pålægge justitsministeren at indlede en sag om opløsning af en forening.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Det er klart, at som systemet er i dag, er der jo ikke tale om, at anklagemyndigheden er en fjerde statsmagt.
Den henhører under den udøvende magt, og vi synes i Venstre, det er en meget dårlig idé, at Folketinget skal blande sig, lege øverste anklagemyndighed og give justitsministeren pålæg.
Det er selvfølgelig særlig uheldigt, hvis Folketinget siger, at der er beviser nok, for det har Folketinget selvfølgelig ikke en klap forstand på at vurdere.
Line Barfod (EL), 2004-05-25:
For lidt siden var der en debat om magtens tredeling, og derfor vil jeg gerne høre Venstres holdning til magtens tredeling.
Er det et spørgsmål om en tredeling eller - som man ligesom kunne få opfattelse af, da man hørte Dansk Folkeparti - en todeling mellem Folketinget og domstolene? Eller mener Venstre, der faktisk er en tredeling, altså også når der er tale om anklagemyndigheden.
Søren Krarup (DF), 2004-05-25:
Jeg synes, det er meget nødvendigt i disse sager at forholde sig præcist til begreberne.
For eksempel synes jeg, der finder en sammenblanding sted af straffelovens § 266 b og grundlovens § 78.
Den ene har at gøre med krænkelse af ytringsfriheden, og den anden har simpelt hen at gøre med, at man skal forholde sig til klart udtalte opfordringer til vold
og mord
Det er det ene.
Det ændrer jo ikke det faktum, at det er domstolens mening, der er den afgørende.
Magtens tredeling opretholdes, selv om der naturligvis kommer en opfordring til Rigsadvokaten, men det er om at rejse sag, altså henstille til domstolene at træffe en afgørelse.
På den måde bevares magtens tredeling.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Jeg kender professor Toftegaard Nielsen som ikke alene en fremragende jurist, men også et meget humoristisk menneske, så jeg kunne forestille mig, at han ville besvare det, der her er sagt i dag med, at de rygter, der fra Folketingets talerstol er ført til torvs om hans død, er stærkt overdrevne. Jeg vil gerne spørge til alt det vås om brud på magtens tredeling, om fru Birthe Rønn Hornbech mener, det er rigtigt, at justitsministeren for så vidt er den øverste anklagemyndighed, at hun hører hjemme i den udøvende myndighed med en ledende stilling.
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er: Er det rigtigt, at der principielt ikke er noget, som Folketinget ikke kan pålægge justitsministeren?
Så til sidst til fru Birthe Rønn Hornbechs ord om, hvad Folketinget ikke har et klap forstand på: Fru Birthe Rønn Hornbech har ikke et klap forstand på kirkehistorie, men udtaler sig alligevel om folkekirkelige spørgsmål.
Jeg har ikke et klap forstand på jura, men udtaler mig alligevel om lov og ret.
Må jeg spørge fru Birthe Rønn Hornbech: Er det ikke simpelt hen det, vi kalder demokrati?
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
På baggrund af fru Birthe Rønn Hornbechs indlæg vil jeg spørge, om fru Birthe Rønn Hornbech ikke har noteret sig, at i 1999 kritiserede professor, lic.jur. Gorm Toftegaard Nielsen i Ugeskrift for Retsvæsen rigsadvokatens meget stramme fortolkning af grundlovens § 78.
Og har fru Birthe Rønn Hornbech ikke lagt mærke til den forskel, der er mellem Justitsministeriets meget stramme fortolkning, hvor man ikke mener, der kan nedlægges forbud mod f.eks. Hizb-ut-Tahrir, og den fortolkning, der angives af Poul Andersen, Alf Ross, Max Sørensen, Peter Germer og Henrik Zahle i deres respektive lærebøger inden for statsforfatningsområdet, hvor det gang på gang fastslås, at der foreligger en egentlig pligt for anklagemyndigheden - det vil i sidste ende sige justitsministeren - til at rejse sager om opløsning af foreninger, der er omfattet af grundlovens § 78?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Nu har ministeren jo selv givet bolden op til, at vi fortsætter ud ad et andet spor end det, vi ellers var i gang med i ordførerrækken, men det er så sådan, ministeren ønsker det.
Jeg har ikke mig bekendt pålagt ministeren noget som helst i den debat, der har foregået indtil nu i dag, og derfor ønsker jeg ikke, at jeg skal inddrages i den udskældning af Folketingets medlemmer, som ministeren kom med.
Det vil jeg meget gerne have mig frabedt.
Jeg er dybt interesseret i, at grundlovens grænser for foreningsfriheden bliver afprøvet.
Jeg kan konstatere, at de aldrig nogen sinde i denne grundlovs tid er blevet afprøvet, og det vil jeg gerne bede ministeren om at bekræfte.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-25:
Fru Birthe Rønn Hornbech misforstod mig, for det er klart, at ethvert fornuftigt folketingsmedlem lader sig vejlede, og jeg vil sige, at det gør han da også, når man bevæger sig inden for hans eget fag.
Det er kun, tror jeg, stupide mennesker, der ikke lader sig vejlede.
Men til ordene om at her skal Folketinget holde sig væk, for det har Folketinget ikke et klap forstand på, så synes jeg, at den begrundelse er utrolig dårlig, for man skal altså ikke til eksamen for at blive folketingsmedlem.
Det er egentlig netop princippet i demokratiet, at man her er medbestemmende om noget, man ikke har et klap forstand på.
Lad mig så også sige, at jeg godt kan forstå fru Birthe Rønn Hornbechs tale om, at når det er usikkert, om sagen kan føres igennem, så kan der være begrundelser hos justitsministeren for ikke at gøre det.
Jeg vil takke justitsministeren for belæringen, men lige sige, at jeg overhovedet ikke tror, at der er nogen her i salen, der har forestillet sig, at justitsministeren på grundlag af et subjektivt frit politisk skøn skulle kunne foretage sig noget så alvorligt som at rejse en sag.
Det tror jeg overhovedet ikke der er nogen der har drømt om.
Vi taler om justitsministeren som justitsminister, og det vil sige som leder af et juridisk embedsmandskorps med alle de begrænsninger, som det omfatter, men jo altså også med en pligt til at leve op til de muligheder, grundloven giver.
Jeg kan godt forstå, at man kan komme i tvivl som justitsminister om, hvor mange chancer man tør tage, når man rejser en sag, hvor en måske lidt politisk korrekt Rigsadvokat har frarådet det, altså udtrykt frygt for, at den ikke vindes.
Hvad jeg ikke kan forstå
er, at justitsministeren i sin indledning her til debatten, i sit svar til forespørgeren, sagde, at denne forening ikke bevisligt har et ulovligt formål.
Det synes jeg er en utrolig udtalelse.
Hvis vi lige må vende tilbage til sagens kerne: Det er en forening, som midt i april på Sankt Hans Torv stod og råbte, at A.P. Møller skulle opgive sit samarbejde med USA, ellers ville virksomhedens ansatte blive tilføjet store lidelser.
Det er jo trusler mod en ganske bestemt virksomhed og dens ansatte.
Hvis det ikke er et ulovligt sigte, så ved jeg ikke, hvad det er.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-25:
Jeg tror ikke, der er nogen politikere her i Folketinget og heller ikke nogen juraprofessorer, der har sat spørgsmålstegn ved Montesquieus gamle tredeling, som vi også har i vores gode, gamle, danske grundlov.
Der er da ikke nogen, der ønsker at sætte spørgsmålstegn ved den, heller ikke Dansk Folkeparti.
Vi siger bare, at det er op til regeringen, som det har været tidligere i historien.
Det er op til regeringen at sige, at her har vi altså et så alvorligt problem, at vi er nødt til at køre en sag om opløsning af en forening ved domstolene.
Det er det vi ønsker regeringen skal gøre, og hvis regeringen ikke selv gør det, kan det være interessant for Folketingets flertal at sige til regeringen, at nu gør den bare, som vi siger, ligesom det i øvrigt har været tilfældet i mange andre sager.
Jeg ved, at Enhedslisten fremsætter mange beslutningsforslag, hvor man ønsker, at et flertal i Folketinget skal sætte regeringen på plads, og det er det samme, vi ønsker i dette tilfælde.
Det har overhovedet ikke noget at gøre med sammenblanding af magtens tredeling.
Lene Espersen (KF), 2004-05-25:
Der er to ting at sige til hr. Jesper Langballe.
Rigsadvokaten afleverede en redegørelse for ganske kort tid siden.
Jeg medgiver hr. Jesper Langballe, og det sagde jeg også meget klart i mit første indlæg, at der er sket ting og sager senere, som politiet er i gang med at efterforske.
Men hvis vi lige holder det uden for debatten, må jeg sige, at det, der var mit udgangspunkt, var Rigsadvokatens redegørelse, og der er der ikke efterladt megen tvivl.
Der er ikke noget retligt grundlag for at søge foreningen opløst, og hvis man respekterer, at vi holder os inden for grundlovens rammer, så synes jeg, det er meget enkelt, hvilken konklusion man så må komme til.
Jeg må så bare i dag konstatere, at Dansk Folkeparti vælger ikke at tage den fortolkning alvorligt.
Så vil jeg sige til hr. Jesper Langballe, at det er lige så klart og tydeligt - det tilkendegav jeg under min tale tidligere, og jeg har gjort det nu igen - at hvis det viser sig, at der er begået strafbare forhold, og det er relevant for at søge foreningen opløst, så er jeg indstillet på straks at bede Rigsadvokaten om at genoptage sin undersøgelse med henblik på, om foreningen kan søges opløst.
Men der skal altså, om jeg så må sige, nye situationer til.
Der er det rigtigt, at der er flere forskellige ting, der har været omtalt i medierne.
Jeg er ude af stand til at bedømme, hvorvidt det er foreningen, medlemmer, eller hvad der er rigtigt eller forkert, men det er politiet i gang med at efterforske, og jeg har sagt, at hvis der overhovedet er noget at komme efter, så er jeg indstillet på, at Rigsadvokaten genoptager sin undersøgelse.
Det er jo netop for at fortælle, at foreningen efter regeringens opfattelse er så intolerant, så udemokratisk og så afskyelig, at vi naturligvis har en interesse i at følge den tæt.
Det er jeg fuldstændig enig med fru Elisabeth Arnold i.
Man må blot også sige, at grundlovens fædre jo har tænkt sig grundigt om.
Vi har i grundloven et princip om foreningsfrihed, som strækker sig overordentlig vidt, og derfor har grundlovens fædre jo også sikret, at en justitsminister kun kan nedlægge et foreløbigt forbud, hvis de retlige betingelser er til stede.
Ellers ville vi jo hurtigt komme i en situation, hvor man kunne beskylde en minister for magtmisbrug, fordi den til enhver tid siddende minister kunne sige, nu er der nogle, jeg ikke kan lide, der er en forsvarer og en anklager, lad os da lige få testet, om denne forening er lovlig eller ej.
Der har man vel med velberåd hu sagt, at det ikke skal overlades til et frit politisk skøn, hvorvidt man skal indlede en opløsningssag eller ej.
Fru Elisabeth Arnold har da fuldstændig ret i, at man jo ikke kan forudsige, hvordan domstolene i sidste ende vil dømme, men man har alligevel sikret sig, at der skal være en vis retslig bevisførelse, for at man kan tage et så alvorligt skridt, at man kan søge en forening opløst ved dom.
Jeg er meget, meget tryg ved, at man har lavet en sådan ordning.
Jeg mener, det er i alles interesse, at grundlovens fædre ikke på den måde udhulede foreningsfriheden og overlod det til et tilfældigt politisk flertal, hvorvidt foreninger skal opløses eller ej.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Mit spørgsmål gik udtrykkeligt på i denne grundlovs tid.
Det er den grundlov, vi alle sammen har lovet at overholde
Det ville jeg bare gerne have ministeren til at bekræfte, og det gjorde hun i og for sig også.
Så vil jeg blot sige, at selve den måde, som grundloven er indrettet på, hvor man ifølge grundlovens § 78, stk. 2, kan nedlægge et midlertidigt forbud, og så skal der straks rejses sag om den pågældende forenings opløsning, indebærer
jo, at der ved domstolene skal køre en sag, hvor man skal diskutere, om denne her forening kan nedlægges eller ej.
Det indebærer jo også, at der er både en forsvarer og en anklager, der skal køre en proces; der skal tales for, og der skal tales imod.
Det er vel muligt, det kan vel tænkes, at også grundlovsfædrene har forestillet sig, at sådan en sag kan tabes.
Det ligger vel i hele retssystemet, at der er mulighed for at tale for og imod, der er mulighed for at afveje, der er argumenter og beviser, og beviserne er selvfølgelig vigtige i sådan en sag. Men det kan vel ikke være sådan, at man på forhånd kan være hundrede procent sikker på, at enhver sag kan vindes, vel?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Jeg tror ikke, jeg kan finde nogen sag, hvor jeg ville finde, at det var Folketingets opgave at pålægge en justitsminister at rejse en konkret sag, hvor Rigsadvokaten havde sagt, at der ikke var beviser.
Jeg mener, den er så langt fra, hvad skal vi sige, det gråzoneområde, hvor der kan være en juridisk diskussion om, hvor vidt grundloven går.
Men jeg kan slet ikke forestille mig, hvis Rigsadvokaten havde sagt nej, at jeg så ville være med til at pålægge det herindefra i en konkret sag.
Så ville det blive gjort på en anden måde, at vi netop tog den generelle diskussion, og så ville Rigsadvokaten af sig selv fornemme, at der måske kunne være nogle andre opfattelser af, hvor grænserne gik, og så kunne han måske påtage sig det.
Men det er en ulykkelig situation, hvis Folketinget skulle begynde at komme med konkrete pålæg.
Det er nu min opfattelse.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-25:
Det kan jeg selvfølgelig godt udlede af det, som fru Birthe Rønn Hornbech siger, men jeg synes, det ville være rart at få fastslået, at det, vi diskuterer her, ikke er, hvorvidt Folketinget har nogen som helst mulighed for at bedømme beviserne, men at der jo i andre tilfælde har været uenighed blandt juristerne om, hvor stærke beviserne skulle være for at kunne benytte sig af grundlovens § 78.
Den debat, som kører mellem forskellige jurister om, hvor stærke beviskrav der skal være, må vi vel også have lov
at føre herinde.
Det er jo også en del af vores arbejde at bedømme, hvordan den grundlov er, som vi skal overholde, som vi har skrevet under på at vi vil overholde.
Derfor er det vigtigt, at også vi diskuterer grundlovens grænser.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-05-25:
Det kan jeg bekræfte, og den juridiske diskussion gik jo netop på, om rockerforeningen også kunne tænke sig at komme ind under grundloven, det er jo rigtigt.
Men det var jo også en meget anden situation, må jeg sige.
Jeg var heller ikke tilhænger af, at vi skulle fokusere på foreningsdannelsen, jeg var meget fokuseret på, at de rockere kom i spjældet for deres forbrydelser.
Der var vi jo meget tæt på, for fru Elisabeth Arnold sad også i Retsudvalget dengang, og det var vist 84 eller noget i den stil meget, meget, meget grove sager, der blev listet op, hvor rockerne var dømt for virkelig grove sager som drab og drabsforsøg og grov vold og besiddelse af tunge våben osv. osv.
Så det er rigtigt, at det vel er den sag, hvor man kan sige, man har været tættest på, at man måtte begynde at sige, jamen ligner det her et bevis.
Jeg mener personlig, at det er rigtigt, at man må sige, at man ikke skal tage chancen.
Jeg ved, at fru Elisabeth Arnold er tilhænger af, at man rejser sager for at få fastlagt, hvad gældende ret egentlig er, hvor grænserne går, og det synspunkt kan jeg normalt have meget sympati for, og jeg er bestemt meget forstående over for det synspunkt.
Men jeg mener overhovedet ikke, vi nærmer os det i denne her sag.