runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Enhedslisten kan selvsagt støtte FN's havretskonvention, men der er nogle spørgsmål, jeg godt vil stille i den forbindelse.
Der står, at aftalen tilgodeser danske interesser, at Danmark samtidig er forpligtet af en EU-erklæring, og at EU også har ratificeret aftalen, ligesom der henvises til, at Grønland og Færøerne er med.
Og så er der en meget historisk interessant gennemgang af havrettens historie, og hvordan den har udviklet sig og er nået frem til retten til et søterritorium indtil 12 sømil og en eksklusiv økonomisk zone indtil 200 sømil, som har vundet en sådan udbredelse og anerkendelse i statspraksis, at det i dag anses for at være almindelig folkeret. Der henvises til en »krybende jurisdiktion«, det vil altså sige den udvikling, hvor kyststaterne gradvis er kommet frem til mere vidtrækkende rettigheder inden for fiskerizoner, økonomiske zoner osv.
Ministeren mener også, at der er tegn på, at denne »krybende jurisdiktion« vil fortsætte, uden at der dog bliver gjort nærmere rede for det.
Det konstateres også i bemærkningerne, at i og med at konventionen fastsætter søterritoriets maksimale udstrækning til 12 sømil, mens kyststaternes rettigheder med hensyn til fiskeri og naturressourcer går ud til 200 sømil fra kysten, så underlægges hovedparten af verdens fiskeriressourcer kyststaterne.
Det er i virkeligheden op mod 90 pct. af fiskeriet i verdenshavene, som opgives at finde sted inden for det, der på den måde bliver kyststaternes territorium.
Vi er så åbenbart nået dertil, hvor de førende vestlige industrilande har fået, hvad de vil have, og de fattige kyststater har jo opnået en del, uanset om de efterfølgende sælger rettighederne til EU. Desuden har Danmark sikret sig forbehold i forbindelse med de historiske stræder, som jo har en særlig interesse for Danmark.
Aftalerne skulle være det hidtil mest omfattende internationale instrument til beskyttelse af miljøet.
Det må vi jo håbe er rigtigt. Vi vil altså støtte det ud fra den betragtning, at det forhåbentlig også er til gavn for de fattige lande, som på den måde via »krybende« og egentlig juridisk jurisdiktion får en større mulighed for selv at opnå et fiskeri, men vi står altså lidt uforstående over for, hvad det er for nogle vestlige interesser, som har været skjult i det her, og som muligvis stadig væk er skjult i det.
Kim Sejr (RV), 2003-02-06:
Jeg har den fornøjelse at kunne meddele, at Det Radikale Venstre kan tiltræde beslutningsforslaget.
Margrete Auken (SF), 2003-02-06:
Det er klart, at denne her sag skal have vores støtte og vel også ubetinget.
Vi har jo råbt op om det i mange år: Hvornår ratificerer Danmark havretskonventionen?
Det har været stærkt påkrævet.
Så umiddelbart bare fuld støtte.
Der er et par ting, jeg synes, det kunne være godt lige at få lidt at vide om: Hvordan går forhandlingerne om de der russiske slagsmål, vi har om polarcirklen og Grønland osv.?
En af de muligheder, vi nu får, er jo at kunne gå meget mere aktivt ind i den sag, hvor Rusland gør krav på rettigheder i Polarhavet.
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Hvordan er relationerne i grunden mellem EU's ratificering og Danmarks?
Hvor står vi henne nu i forhold til det?
Jeg er ikke danmarksmester i dette her beslutningsforslag, sådan som det ser ud.
Det er lidt uklart, for det handler også om EU's rolle i de forhandlinger, der har været om havets levende ressourcer.
Men først og fremmest vil jeg godt have noget at vide om det, der sker oppe på polarcirklen og Danmarks rolle, og hvad vi har tænkt os at gøre ved sagen.
Lars Barfoed (KF), 2003-02-06:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, fru Gitte Seeberg, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre det budskab, at Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig den foreslåede ratifikation.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-06:
Dansk Folkeparti er tilhænger af at ratificere FN's havretskonvention og de deraf følgende aftaler og protokoller.
De problemer, der har med havmiljøet at gøre, er grænseoverskridende, og derfor er det nødvendigt med et godt samarbejde på det område.
En af de ting, vi har været bekymrede for, og som der desværre ikke er kommet noget med om i havretskonventionen, er de enkeltskrogede olietankere, der gennemsejler farvandene, og som udgør en alvorlig trussel om forurening i en række lande.
Senest har vi set det i Spanien.
Her i landet har vi også flere gange kunnet ånde lettet op, efter at faldefærdige skuder fra Østlandene har passeret Østersøen, og der har vi jo det særlige problem, at vandgennemstrømningen er så begrænset, som den er, og en ulykke med olietankere i det område vil være helt uoverskuelig.
Derfor er det lidt ærgerligt, at der ikke mere klart står noget om det i konventionen. Allerhelst skulle det jo være sådan, at man kunne nå til enighed om det område på internationalt plan, og derfor ville det også være et godt forum at tage det op i, men det kan vi forhåbentlig komme til ved en anden lejlighed. I det store og hele kan jeg forstå på ministeren, at den hidtidige retsorden har været sådan, at vi ad hoc har rettet os ind efter indholdet i havretskonventionen.
I sådan en situation er det selvfølgelig mere fornuftigt at ratificere traktaten, så grundlaget er i orden, også på trods af at der kan være ting i det, man synes skulle være lidt bedre. Så i det store og hele er det min opfattelse, at Danmark, specielt som den kyststat, vi er, med mange farvande omkring os, tilgodeses fint i konventionen.
Derfor kan vi med den status, vi har med mange farvande, være vældig interesseret specielt fra dansk side i at få sådan nogle ting som det her på plads, sådan at miljøet i vores have kan blive så godt som overhovedet muligt. Vi kan i Dansk Folkeparti tilslutte os konventionen og håber, den vil få en hurtig behandling i Folketinget.
Jeppe Kofod (S), 2003-02-06:
FN's havretskonvention bliver, som den forrige taler også nævnte det, betegnet som »havets grundlov«, omhandlende staters udøvelse af jurisdiktion over havområderne.
Det er selvfølgelig utrolig vigtigt. Endvidere indeholder konventionen nye regler om miljøbeskyttelse, adgangen til udnyttelse af havets ressourcer og den dybe havbund uden for kyststaternes suverænitet og jurisdiktion.
Med beslutningsforslaget kan Danmark ratificere havretskonventionen og dertil knyttede protokoller og aftaler.
Socialdemokraterne støtter beslutningsforslaget, som både i indhold og form er et stort fremskridt, meget fornuftigt, og vi er stærkt optaget af at bidrage til at styrke den internationale retsorden, som konventionen og aftalen om protokollerne er udtryk for.
Vi noterer os, at der ikke er foretaget en høring efter forslagets færdiggørelse, men at forslaget er udarbejdet i en bred, tværministeriel arbejdsgruppe, og at denne ikke har skønnet, at en høringsprocedure er påkrævet.
Men vi mener, at det er vigtigt, som det også understreges, at eventuel følgelovgivning fra forskellige ministerier som følge af konventionens ganske omfattende bestemmelser selvfølgelig sendes i høring, ligesom vi er åbne over for eventuelle indvendinger i løbet af Folketingets behandling, og derfor skal Folketinget selvfølgelig have den fornødne tid til at behandle det her beslutningsforslag.
Med disse bemærkninger vil jeg blot meddele, at vi selvfølgelig støtter beslutningsforslaget.
Inge-Lene Ebdrup (V), 2003-02-06:
Denne lov, som gerne skulle fremme den digitale kommunikation, vedrører den private lejelov, boligreguleringsloven og den almene lejelov.
Den giver lejer og udlejer mulighed for at aftale at bruge digitale meddelelser frem for skriftlige på papir.
Dog vil meddelelser, der har meget indgribende virkning, f.eks. opsigelse af et lejemål, stadig kræve skriftlighed pr. almindelig post eller »snail mail«.
Forslaget vil gøre mange ting lettere for både lejere og udlejere, og jeg synes, at der i det her lovforslag er fundet en fin balance, som også gør, at det er betryggende.
Derfor støtter Venstre forslaget.
Henrik Vestergaard (V), 2003-02-06:
Nu er det jo sjældent, man fra Folketingets talerstol får lov
til at anbefale en grundlov.
Ikke desto mindre er hensigten med dagens beslutningsforslag nr. B 75 jo at muliggøre
Danmarks ratifikation af De Forenede Nationers havretskonvention, populært kaldet »havets grundlov«, samt den dertil knyttede aftale om anvendelsen af konventionens kapitel XI.
Samtidig tiltræder Danmark aftaler om privilegier, immuniteter for henholdsvis Den Internationale Havretsdomstol og Den Internationale Havbundsmyndighed.
Konventionen er ratificeret eller tiltrådt af 138 stater, og Danmark føjer sig nu dertil.
Det er en ganske omfattende konvention, som, jf. artikel
309, kun i ganske få tilfælde giver mulighed for valgfrihed inden for konventionens bestemmelser
Men det er også en væsentlig konvention, der fastlægger reglerne for staters rettigheder og udøvelse af jurisdiktion over havområderne samt regler om myndighedsudøvelse for den del af havbunden, som ingen stat har jurisdiktion over, det såkaldte Område, det vil sige regler for søterritoriet, som er den del, der ligger tættest på kysten, typisk 12 sømil, regler for den eksklusive økonomiske zone, hvor kyststaternes rettigheder til levende og ikkelevende ressourcer fastslås, en zone, der maksimalt kan strække sig ud til 200 sømil, samt regler for beregning af en kyststats eventuelle vidererækkende krav på den såkaldte kontinentalsokkel og dens ressourcer ud over de 200 sømil.
Desuden er der bestemmelser om beskyttelse af havmiljø, bestemmelser om regulering af skibsfarten samt fokus på den videnskabelige forskning. Konventionen har i særlig grad praktisk betydning for områderne omkring Færøerne og Grønland, hvorfor regeringen også har afsat midler til forskning og fastlæggelse af kontinentalsoklen, eksempelvis området nord for Grønland, et projekt, der kører i Videnskabsministeriets regi.
Jeg vil i denne forbindelse glæde mig over, at regeringen også her sørger for at inddrage grønlandske og færøske myndigheder i forhold, der i særlig grad angår dem.
Alt i alt vil en tiltrædelse af konventionen betyde, at Danmark kan deltage i arbejdet med at styrke den internationale retsorden, hvad angår havenes ressourcer samt beskyttelse af havmiljøet.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Jamen så lad os da slutte i enighed, for jeg er fuldstændig enig i det, fru Elisabeth Arnold siger her til sidst.
Jeg tror, at jeg selv tidligere i debatten brugte udtrykket, at det, der sker med den big bang-afstemning, vi nu må forvente på baggrund af de meldinger, som Socialdemokratiet, Venstre og De Konservative er kommet med her i dag, er, at befolkningen efter en ny traktat besluttet af stats- og regeringscheferne bliver stillet over for en afstemning om både traktat og forbehold på én gang.
Det er i sandhed at sætte befolkningen pistolen for panden, og det synes jeg ligesom fru Elisabeth Arnold er et kæmpe problem, som i sandhed vil forvolde endnu større skade på EU-debatten, end hvis man måske kom til at sætte euroforbeholdet til afstemning igen, sådan som jeg var inde på det i et tidligere indlæg.
Så hvad det angår, er vi fuldstændig enige.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Det Radikale Venstre har principielt intet imod at afholde afstemningerne på forskellige dage eller på forskellige tidspunkter, hvis det er det, der er hr. Jann Sjursens største anke.
Min pointe var bare, at der er ikke noget udemokratisk i at spørge folk flere gange om det samme emne.
Der er ikke noget udemokratisk i at afholde flere folkeafstemninger.
Men det, der bliver problemet efter denne debat og efter det, der tegner sig, er jo, at der kommer en big bang-afstemning efter den næste traktat.
Det bliver med at sætte befolkningen kniven på struben og sige: Enten stemmer I ja, eller også ryger vi helt ud.
Det er det, der er det største problem, og det er i sandhed en meget, meget udemokratisk udvikling.
Den har hr. Jann Sjursen ikke ansvaret for, det vil jeg godt medgive ham, det har han i hvert fald ikke.
Det har i allerallerhøjeste grad de nuværende regeringspartier.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Jeg er enig i, at der ikke er noget udemokratisk i at spørge befolkningen en gang til.
Man har jo ikke sagt, hvad befolkningen skal stemme, man er i sin gode ret til at stemme nej en gang til, hvis man vil det.
Men der er to grunde til, at jeg synes, at det er stærkt betænkeligt, og jeg brugte også det udtryk, at det faktisk vil være en hån mod befolkningen.
Det ene argument er, at befolkningen må - med rette synes jeg - have en forventning om, at forbeholdene kommer til afstemning ét for ét med det fundament, der blev lagt for vores forbeholdsdebat i Danmark med euroafstemningen i 2000. Dengang tog man et enkelt forbehold, som man syntes var vigtigt, og satte det til afstemning.
Forventningen i befolkningen
- synes jeg med rette - må være, at så får vi også særskilte afstemninger og særskilte afstemningsdage omkring de øvrige forbehold.
Det andet, som for os er utrolig vigtigt, er, at uanset man selvfølgelig er i sin demokratiske ret til at bede om en folkeafstemning og befolkningens afgørelse på ny af et spørgsmål, som fru Elisabeth Arnold siger det, så tror jeg alligevel, det vil volde ubodelig skade på forholdet mellem befolkningen og parlament og regering, hvis vi alligevel så relativ kort tid efter euroafstemningen i 2000 beslutter os for at tage en sådan ny.
Det er derfor, at jeg samlet set mener, at det er meget, meget uklogt, hvis man gør det.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Undskyld, hr. formand, at jeg ikke rakte hånden højt nok op.
Jeg vil gerne sige til hr. Jann Sjursen, at det jo er rigtigt, at der er et meget stort flertal her i salen for at kigge på forsvarsforbeholdet.
Der er også et stort flertal for at kigge på de retlige og indre anliggender, og der er faktisk også flertal for at få ophævet forbeholdet vedrørende den fælles mønt.
Jeg synes ikke, det er behageligt at få skudt i skoene, at man ikke respekterer en folkeafstemning.
Vi respekterer en folkeafstemning, vi respekterer den folkeafstemning, der blev afholdt i september 2000.
Danmark deltager ikke i den fælles mønt, Danmark deltager i samarbejdet om fastkurspolitikken osv. osv., men vi deltager ikke i selve samarbejdet om den fælles mønt.
Vi har ikke indført mønten her, så derfor respekterer vi det da.
Men det behøver ikke at afholde os fra at prøve at spørge igen og se, om der nu er flertal for at deltage i den fælles mønt.
Det er der ikke noget som helst udemokratisk i, som vi har sagt tidligere i debatten.
Jeg respekterer afstemningerne, men vi må have lov til at sætte spørgsmålstegn ved, om det ikke må være på tide at få en afstemning igen.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-06:
Jamen jeg beklager da dybt, at Det Radikale Venstre har fremsat et forslag, hvor man bruger meget plads i bemærkningerne på at skrive noget, som overhovedet ikke har med forslaget at gøre.
Det synes jeg da er kedeligt.
Men hvis vi ser bort fra det, må vi jo konstatere, at Det Radikale Venstre lige præcis argumenterer for sit forslag om ophævelse af forbeholdene med den begrundelse, at nu har vi et samlet Europa, og virkeligheden er, at det har vi overhovedet ikke.
Derfor vil jeg bare bede fru Arnold om at bekræfte, at lige præcis når vi snakker menneskerettigheder, så er det, der i øjeblikket er diskussionen, at EU som enhed skal tilslutte sig Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og ikke omvendt.
Derfor er det stadig væk på det her område Europarådet, der er udgangspunktet, og det synes jeg ikke vi skal lave om på.
Og det er yderligere et argument for, at det er forkert at ophæve de forbehold.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Hvis jeg var formand for den her forsamling, så ville jeg sige, at det spørgsmål ikke havde noget som helst at gøre med det, vi diskuterer i dag.
Men det har formanden ikke sagt, så derfor vil jeg selvfølgelig svare på det.
Jeg vil blot sige, at jeg ikke har noget som helst principielt imod, at EU kommer til at omfatte samtlige 44 nuværende europarådslande, det har jeg intet imod.
Det værdifællesskab, som binder europarådslandene sammen, nemlig respekt for menneskerettigheder, respekt for retsstaten, respekt for demokratiet, synes jeg er et rigtig, rigtig flot grundlag, og jeg vil gerne have EU udvidet med flere lande end de 10, der er på tapetet i øjeblikket.
Men jeg har ikke i øjeblikket fantasi til at forestille mig EU også omfatte Rusland, Ukraine, Georgien, Adserbadjan, Armenien osv., osv.
Men den diskussion vil jeg gerne tage en anden dag med hr. Søren Søndergaard, jeg synes ikke, den har
så meget at gøre med ophævelsen af de danske forbehold.
Jørn Pedersen (S), 2003-02-06:
Forslaget, vi har til behandling her, er jo sådan set en efterfølgelse af noget, den tidligere regering satte i gang netop for at finde ud af, om vi kan anvende digital kommunikation i højere grad, end man gjorde tidligere, og vi er da meget tilfredse med i Socialdemokratiet, at regeringen på så fornem vis viderefører de flotte tanker, synes jeg godt man kan sige, der var i oplægget.
Når vi går ind på området her, tror jeg, det er vigtigt, at vi gør os klart, at det kan være et meget følsomt område, for vi har at gøre med to parter, hvoraf man må sige, at den ene oftest vil være den svage part, nemlig lejeren.
Det er en balancegang.
Derfor er jeg meget tilfreds med, at regeringen har præciseret, at på en hel række områder, hvor det kan få ret stor betydning for den enkeltes personlige økonomi eller den enkeltes personlige boligforhold, kan man altså ikke bruge det, vi giver lov til her. Det tror jeg er uhyre vigtigt, og jeg tror også, det er med til at gøre, at man vil føle sig tryg ved det her system.
Når det er sagt, synes jeg også, det fornuftigt, at vi så bruger det i de situationer, hvor det med fornuft kan lade sig gøre.
Jeg synes også, det er glædeligt at konstatere, at høringssvarene jo i langt overvejende grad er positive, og det betyder, at det her vil kunne anvendes på en række felter, men langtfra så mange, som man måske kunne have forestillet sig.
Men det vil jeg godt rose lovforslaget for, for jeg ser det, som at man virkelig har gjort sig anstrengelser for at sige, at den svage part, nemlig lejerne, skal beskyttes, og vi vil ikke opleve nogle situationer, hvor det kan skabe utryghed.
Med de bemærkninger vil jeg gerne sige, at Socialdemokratiet naturligvis støtter lovforslaget.
Freddie H. Madsen (DF), 2003-02-06:
Dette lovforslags vedtagelse vil bevirke, at man fremover kan anvende digital kommunikation til orientering af lejerne på helt frivillig basis, og der skal altid laves en aftale mellem lejer og udlejer.
Såfremt lejeren bliver utryg ved aftalen, kan han til enhver tid skriftligt opsige aftalen.
Jeg er af den opfattelse, at der gives lejerne et tilbud om at gøre brug af e-mail, hvad alt andet lige gør det meget nemmere for lejerne at kommunikere med udlejerne.
Men det skal selvfølgelig stå helt krystalklart, at der ikke kan indgås aftaler mellem lejer og udlejer om digital kommunikation ved f.eks. varsling af lejestigning, udlejers opsigelse af lejemål og påkravsskrivelser om manglende betaling.
Den slags skal altid fremsendes i papirform, som det sker i dag.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Da den konservative ordfører, fru Carina Christensen, ikke kan være til stede i dag, skal jeg på Det Konservative Folkepartis vegne fremføre følgende: Med dette lovforslag skabes der klare retningslinjer for, hvornår lejer og udlejer eller beboerrepræsentation og udlejer kan anvende e-post til opfyldelse af skriftligshedskrav i lejelovgivningen.
Forslaget omfatter meddelelser efter lejeloven, almenlejeloven og boligreguleringsloven.
Det følger af forslaget, at digital kommunikation kun kan anvendes, hvis lejer og udlejer har lavet en aftale
Det kan frit vælges, at visse meddelelser ikke skal kunne sendes som digitale dokumenter, f.eks. varsel om lejestigninger.
Men der er tre typer af dokumenter, som de aldrig kan aftale skal kunne fremsendes digitalt.
udlejers opsigelse af lejemålet, lejers indsigelse over udlejers opsigelse og udlejers påkravsskrivelse på grund af manglende betaling.
Har parterne ikke truffet aftale om digital kommunikation, kan meddelelser efter lejelovgivningen alene fremsendes som papirdokumenter.
Endelig vil det gælde, at en aftale om digital kommunikation kan opsiges uden varsel.
Vi synes, at de anførte retningslinjer er gode og fornuftige.
Der er desuden tale om en tiltrængt og igen fornuftig regelforenkling inden for lejelovgivningen, og vi tror, at mange borgere vil få gavn og glæde af dette forslag.
Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Det kan være, det er en fejl i det eksemplar af lovforslaget, jeg har her i hånden, men der står altså § 89 og ikke § 87, så det kan være, det hele beror på, at ministeren har fået skrevet det lidt hurtigt.
Det er bare meget kompliceret.
Det må ministeren medgive mig, og det synes jeg allerede denne debat viser.
Der henvises i paragraffen til § 89, og omme i bemærkningerne oplyses det, at disse opsigelser foregår efter § 87, så ministeren må da undskylde mig.
Man bliver altså forvirret.
Henriette Kjær (KF), 2003-02-06:
Det er klart, at hvis der er tvivl om forskellige ting, kræver det jo en udvalgsbehandling, og vi svarer velvilligt på spørgsmål fra Socialministeriets side.
Det er jo udvalget selv, der bestemmer sagsbehandlingstiden, hvis man kan sige det på den måde.
Der er dog én ting, jeg gerne lige vil præcisere her fra talerstolen.
Hr. Keld Albrechtsen mener, at det kun er i bemærkningerne til lovforslaget, det er nævnt, at udlejers skriftlige opsigelse af lejeaftalen er undtaget kravet om digitalisering.
Det er altså hjemlet i selve lovforslaget
, for der står i § 1, stk. 2: »Det kan ikke aftales, at meddelelser efter § 87 ...« - og § 87 er netop den paragraf, der beskriver en opsigelse - »... og § 93, stk. 2, afgives som digitale dokumenter.« Så det står altså helt klart i lovteksten og ikke bare i bemærkningerne.
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-06:
Dette lovforslag fremmer en forenkling og modernisering af reglerne om kommunikation og det bureaukrati, som nu engang er nødvendigt, og som foregår mellem lejer og udlejer.
Naturligvis skal der tages hensyn til, at ikke alle har computer, og alle skal naturligvis ikke presses til at anskaffe sig en for at få en lejlighed.
Vi er jo alle enige om, at vi skal gøre alt, hvad vi kan for ikke at etablere A-, B- eller måske C-hold i Danmark.
Men da det hele ifølge lovforslaget skal foregå på helt frivilligbasis mellem lejer og udlejer, og da en lejer til enhver tid kan vælge at få den nødvendige kommunikation tilsendt på papir, kan Kristeligt Folkeparti støtte dette lovforslag.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-06:
Jeg er glad for de tilkendegivelser, der kommer med hensyn til at få gennemført de nødvendige præciseringer af lovteksten, som hr. Freddie H. Madsen var inde på.
Til fru Inge-Lene Ebdrup må jeg sige angående problemet med, at man skal indgå en frivillig aftale: Problemet er, at hvis man står og skal have en lejlighed, er man nødt til at underskrive den aftale, som udlejeren kræver man skal underskrive, for ellers får man ikke nogen lejlighed, og så står man på gaden.
Derfor er det ikke en frivillig aftale.
Det er kun på papiret, det er en frivillig aftale.
I virkelighedens verden er det et diktat fra udlejerens side, og det er man nødt til at underskrive, for ellers er det en anden, der får den lejlighed.
Derfor kan det ikke hjælpe noget, man kommer med, at det er frivillige aftaler på området, og det mente jeg egentlig også jeg havde illustreret.
Hr. Freddie H. Madsen sagde på et tidspunkt, at så kunne man jo bare efterfølgende opsige aftalen.
Det er sådan set en juridisk argumentation, for det er ikke sikkert, man i praksis har den mulighed.
Det forudsætter i første række, at man ved, at der foregår den kommunikation, som man jo ikke har adgang til.
Det er bare sagt for at illustrere, at det er altså ikke helt så enkelt, som man måske lige tror, når man ser lovforslaget i første omgang.
Men jeg er meget, meget glad for de tilkendegivelser, der er kommet fra bl.a. Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti om, at de forhold selvfølgelig skal præciseres og gøres i orden, og at der skal være tid til at gennemgå forslaget inden vedtagelsen.
Det er jeg meget glad for.