runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2006-04-19:
Tak for svaret.
Nu spurgte jeg ikke konkret ind til noget om imamuddannelse, for jeg tror faktisk, at der er behov for at adskille en teologisk uddannelse i islam og en imamuddannelse, lige så vel som man inden for det kristne miljø har en teologisk uddannelse i kristendom og bagefter en præsteseminarieuddannelse.
Så jeg forholder mig ikke til, at vi som Folketing skal sige noget om imamuddannelse.
Men det kunne godt være, at vi skulle forholde os til, om universiteterne har penge og midler til at lave et større uddannelsestiltag for selve den teologiske uddannelse i islam og så lade imamuddannelsen være sig selv, for det er noget ganske andet.
Men det kommer vi så til at drøfte.
Jeg vil gerne kvittere for, at ministeren nu siger, at det kunne være, at vi skulle se lidt på, hvordan de får viden om det samfund, de er i.
Så nu vil jeg da gå hjem og overveje, om jeg skal genfremsætte det socialdemokratiske forslag om et introduktionskursus for udenlandske forkyndere inspireret netop af den hollandske model og også tænketankens forslag om, at vi skal være bedre til at give viden om vores samfund til mennesker, der kommer ind i vores land og arbejder her.
Så det var mere en kvittering end et nyt spørgsmål.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
I alle sammenhænge er det vigtigt, at vi sikrer, at folk, som slår sig ned i Danmark, ved, hvad det er for et samfund, de kommer til.
Det gælder specielt religiøse forkyndere.
Jeg er enig i, at det er vigtigt, at de faktisk ved, hvad det er for et samfund, deres menighed bor i.
Så det kan vi ikke være uenige i.
Hvad angår universiteter og penge osv., så tror jeg, at vi skal lade spørgsmålet gå til en anden ressortminister end mig.
Søren Krarup (DF), 2006-04-19:
Jeg kan ikke lade være med at stille et spørgsmål i forbindelse med dette spørgsmåls forunderlige formulering.
Det tager udgangspunkt i en imamkonference, hvor imamerne mente, at der var brug for øget anerkendelse af islam for at styrke integrationen.
Jamen jeg spørger: Øget anerkendelse af islam!
Det betyder naturligvis, at islam vinder frem teologisk og religiøst i Europa.
Det kan da vist ikke være noget, som den danske regering skal engagere sig i endsige forholde sig positivt til.
En øget anerkendelse af islam er naturligvis noget andet end det, det ligger i vores grundlov, hvor vi har religionsfrihed
Det vil sige, at der har man en ret til at være i Danmark, også når man er muslim.
Men det betyder så sandelig da ikke, at Danmark skal begynde at anerkende islam som religion.
Det vil sige, at det modsætningsforhold, der er mellem kristendom og islam, skal betyde, at det kristne Danmark skal begynde at bøje sig i støvet, fordi islam kræver anerkendelse.
Jeg vil spørge ministeren: Giver ministeren mig ikke ret i, at det er en mildest talt tvivlsom formulering, som i sin realitet er et knæfald for islam?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Jeg vil ikke gå ind og tolke, hvad der ligger i det.
Inden for det er der plads til så vel muslimer som kristne og buddhister, hvilken religion man end måtte høre til.
Mit svar har sådan set været, at det rum er der, og den anerkendelse, jeg lægger i de ord, er der i dag med den lovgivning og de regler, vi har.
Jeg ønsker ikke at gå ind og tolke nærmere, for jeg har ikke dybdegående viden om den konference og baggrunden for den.
Men jeg har lavet min fortolkning.
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jeg har allerede gentagne gange svaret hr. Rune Lund, ganske som udenrigsministeren også har gjort det tidligere, på spørgsmål angående de løse påstande, der har været.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg allerede har svaret hr. Rune Lund med bidrag fra udenrigsministeren.
Regeringen tager tilkendegivelserne fra den amerikanske regering som udtryk for, at man ikke fra amerikansk side har anvendt eller vil anvende dansk luftrum eller danske lufthavne til flyvninger, der er i strid med de internationale konventioner.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Men jeg er også i den situation, at jeg har indgået en aftale, og såfremt jeg ikke kan flytte holdningen hos de andre, der har været med til at lave den aftale, jamen så står aftalen ved magt.
Det skal der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Jeg håber på, at jeg ved en fornuftig, saglig snak kan få ført mine synspunkter igennem, og så vil jeg gerne sige, at uanset hvad pressen har skrevet igennem de senere dage, så har min holdning til det her overhovedet intet med bogstavleg eller noget som helst andet at gøre.
Det her
har jeg sagt fem gange fra den her talerstol i januar, længe før man begyndte at snakke om bogstaver og De Radikale og Dansk Folkepartis kritiske forhold til De Konservative, så det har intet med den her sag at gøre.
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jeg må gentage over for hr. Rune Lund, hvad jeg allerede nu har sagt i Folketinget fem gange i dag.
Det tog regeringen som udtryk for, at man ikke har anvendt eller vil anvende dansk luftrum eller danske lufthavne til flyvninger, der er i strid med de internationale konventioner.
Hr. Rune Lund har en anden opfattelse, men jeg må gentage, hvad jeg allerede har givet udtryk for.
Det, jeg så yderligere kan sige til hr. Rune Lund, og som jeg også sagde i min første besvarelse, er, at Udenrigsministeriet samtidig har oplyst, at ministeriet bl.a. på foranledning af den presseomtale, der har været om de påståede flyvninger, både i juli og november 2005 gjorde den amerikanske regering opmærksom på, at Danmark ikke ønsker, at dansk luftrum anvendes til flyvninger, hvis formål strider mod de internationale konventioner.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Jeg har netop af samme grund bedt om at få et juridisk responsum fra huset her om, hvorvidt ansøgere om dispensation har krav på at få deres sag forelagt Indfødsretsudvalget, for det er jo det, det handler om.
Jeg bad om det på sidste udvalgsmøde, og det er undervejs, men det svar har jeg altså ikke fået endnu.
Det vil selvfølgelig indgå i mine videre drøftelser, om mennesker, der søger dansk indfødsret, har krav på at få deres dispensationsansøgning forelagt Indfødsretsudvalget, eller at man har mulighed for fra ministeriets side at lægge nogle til side.
Det er jo et meget åbent spørgsmål, som jeg venter at få et juridisk svar på.
Kamal Qureshi (SF), 2006-04-19:
Jeg er jo heller ikke i tvivl om, at jeg er enig med ministeren i mange af de værdier i det danske samfund, som jeg værdsætter.
Men jeg må sige, at det undrer mig, at ministeren ikke mener, at det, som jeg også sagde var vigtigt for os, SF og mig, nemlig at Danmark er et moderne samfund, et europæisk samfund, et globalt samfund, et samfund med demokrati og universelle menneskerettigheder, og at Danmark er et sekulært samfund, er dansk historie.
Jeg må sige, at det overrasker mig.
Det overrasker mig, at ministeren mener – hvis det er det, det er udtryk for – at det, at vi i dag har, det demokrati, Danmark har; at det, at vi i dag befinder os i et europæisk samarbejde, i et globalt samarbejde; at det, at Danmark er et sekulært samfund, ikke er en del af Danmark, altså, at det bare er faldet ned fra himlen i går.
Det er jo en del af den danske historie.
Det er jo noget, som igennem længere tids forløb har udviklet sig til det demokrati, det verdslige samfund, det europæiske samfund, det globale samfund, som Danmark er i dag.
Jeg kan slet ikke forstå, at ministeren mener, at det, jeg anfører som bærende værdier i det danske samfund, sådan simpelt hen er pillet ud af et historisk forløb.
Jeg kan ikke forestille mig, at ministeren ikke mener, det er en del af den danske historie.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Da jeg hørte hr. Kamal Qureshi, så hørte jeg det faktisk fuldstændig løsrevet fra Danmarks historie.
Men jeg er så glad for, at vi er enige om, at vi ikke kan løsrive det Danmark, som vi kender i dag, fra den historie, som har lagt grunden til det samfund.
Derfor er viden om Danmarks historie også relevant for at forstå Danmark i dag.
Kamal Qureshi (SF), 2006-04-19:
Jamen selvfølgelig er det det.
Ikke alene er ethvert land og også Danmark resultatet af et længere historisk forløb, men også et samfund, der er i konstant bevægelse.
Når nu ministeren siger, at hun synes, det er underligt, at vi synes, det er mærkeligt, at der ikke er mere konkrete punkter i forhold til, hvad den her prøve skal indeholde, så er det ikke kun noget, vi bare griber ud af den blå luft.
Også Advokatsamfundet anfører i deres høringssvar, at de mener, at de offentlige og private prøveafholdere får forholdsvis omfattende beføjelser til at træffe konkrete afgørelser, altså som Folketinget ikke vil få indsigt i.
Jeg synes, det havde været fair, hvis vi i dag havde kunnet forholde os til en prøve, som var mere eller mindre færdig, og hvor man ligesom kunne sige: Det er det, vi gerne vil prøve de nye borgere i.
Så kunne vi diskutere det og forholde os til det.
Det synes jeg er ærgerligt.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Jeg har vurderet, at det har været nødvendigt at have et lovgrundlag til at udvikle den prøve, og det er ikke noget, som Folketingets medlemmer ikke har mulighed for at forholde sig til, for der bliver fuld offentlighed om det, fuld offentlighed om hvert evig eneste spørgsmål, der bliver udarbejdet.
Og i sidste ende er det Folketinget, der godkender, om det så, når man vedtager lov om indfødsretsmeddelelse, skal være grundlaget for at give statsborgerskab.
Så det tror jeg nu nok vi skal få rigelig lejlighed til at drøfte.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-04-19:
Ministeren var så venlig at sige, at hele debatten havde været forudsigelig.
Det kan man jo næsten kun give ministeren ret i, og det gælder måske også ministerens besvarelse.
Vi ved nemlig stadig ikke mere, end vi vidste, da vi kom ind ad døren for snart halvanden time siden, eller hvor meget det efterhånden er.
Intet mere ved vi.
Den bekymring, som vi har i Det Radikale Venstre, vil jeg gerne give udtryk for her i et spørgsmål til ministeren, for vi synes jo også, at det er vigtigt, at nye statsborgere skal lære noget om danske samfundsforhold og dansk historie.
Det tror jeg efterhånden jeg har gentaget til hudløshed.
Det, jeg er bange for, er, at man laver en standardiseret test, hvor man presser en bestemt danskhedsopfattelse ned over ansøgerne, en danskhedsopfattelse, som er præget af nogle meget snævre interesser, der også er repræsenteret her i Folketinget.
Så kunne vi ikke få løftet en lille flig af, hvad den der test kommer til at indeholde?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Jeg forventer sådan set, at den her test bliver ret bred og handler om viden.
Vi har jo andre debatter, hvor der er blevet brugt det her med danskhed.
Altså, jeg har ingen intentioner om, at den her prøve skal handle om at teste folk i danskhed, altså i følelser eller holdninger.
Det her er en test i viden.
Ved man noget om Danmarks historie?
Ved man, at Færøerne og Grønland er en del af det danske rigsfællesskab?
Ved man, hvordan det danske demokrati er bygget op?
Det er den form for spørgsmål, og jeg forventer sådan set, at det bliver meget bredt og er om viden.
Jeg har ikke tænkt mig at teste folk i deres holdninger til eller følelser i forbindelse med forskellige emner – det betragter jeg som en privat sag – men i viden om det danske samfund.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-04-19:
Nu kan spørgsmål om bestemte danskhedsopfattelser sagtens iklædes et spørgsmål af mere vidensmæssig karakter, vil jeg så påstå.
Men i virkeligheden har jeg det næsten, som hr. Kamal Qureshi gav udtryk for lige før.
Hvorfor har man ikke på et tidligere tidspunkt indledt en dialog med Folketingets partier om, hvad det kunne være, i stedet for at vi skal give sådan en carte blanche til integrationsministeren?
Jeg må også sige, at hvis spørgsmålene får den karakter, som jeg frygter, så kan man jo med denne lov også forestille sig, at der, den dag der kommer et andet flertal i Folketinget, pludselig vil blive lavet et spørgsmål, der hedder: Er tolerance, mangfoldighed, etnisk ligestilling og religiøs ligestilling udpræget danske værdier?
Og det vil blive et ja, man skal svare, med en radikal integrationsminister, tror jeg godt, jeg kan sige.
Hvis det er om menneskerettighederne som en grundlæggende dansk værdi, så er jeg spændt på, hvordan folketingsmedlemmer fra i hvert fald Dansk Folkeparti vil reagere.
Er problemet ikke, at vi bare giver carte blanche til ministeren?
Og kan ministeren slet ikke se, at der er nogle problemer i det lovforslag, vi nu vedtager med på en gang bind for øjnene og skyklapper på?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Altså, nu er kriteriet, at svaret er objektivt, at der kan svares objektivt.
Men derudover har jeg næsten lyst til at spørge den anden vej: Har hr. Simon Emil Ammitzbøll nogen sinde set et lovforslag, hvor det helt ned til punkt og prikke, når det handler om test og eksamen, indeholder, hvad det præcise indhold er?
Sådan opererer Folketinget altså ikke.
Vi lægger nogle rammer, og så er det ministerens ansvar at udmønte det og sørge for at føre det ud i livet under det ansvar, som ministeren også har, og med den risiko eller chance, der er for, at det kan give grundlag for en offentlig debat.
Og med hensyn til at drøfte det med Folketingets partier er der en politisk aftale, som ligger til grund for det her lovforslag, og det er klart, at de aftalepartier, som er med i aftalen om indfødsret, jo er dem, jeg primært drøfter med, når jeg skal drøfte indholdet af det her lovforslag.
John Dyrby (S), 2006-04-19:
Men så kunne jeg måske fortsætte i det samme spor, for jeg har jo bemærket, at ministeren siger, at det ikke er kutyme i Folketinget at lave detaljerede lovforslag og lignende.
Hvis jeg skal forstå det derhen, at regeringen nu vil til at lave lovforslag, der ligner L 180, så bliver det altså nogle tynde bemærkninger og lovforslag, vi får igennem.
Jeg kunne forestille mig, at man lavede finansloven på samme måde.
Det bliver sådan en bemyndigelse til finansministeren til at lave en finanslov, og så kan vi ellers stemme for eller imod det.
Det bliver lidt tyndt.
Jeg synes faktisk, at det ville klæde ministeren, hvis man var kommet bare en anelse videre med, hvad det er, der skal være indholdet, hvem der skriver det og lignende.
Sådan, som det lægges op lige nu, så er det, man skal svare på, det, man skal have en viden om, hvad et flertal i Folketinget lige nu mener er vigtigt at vide om dansk historie og danske samfundsforhold.
Og det er ærlig talt lidt tyndt.
Jeg vil godt opfordre ministeren til at få et bredere flertal for forslaget, og så vil jeg spørge helt konkret: Er ministeren indstillet på, at vi forhandler sagen i en bred kreds, eller er det kun regeringen og Dansk Folkeparti, der skal sætte sig sammen og skrive forslaget færdigt?
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Kamal Qureshi, og det her er selvfølgelig et led i at stramme kravene, sådan at færre får statsborgerskabet.
Jeg kan ikke nægte det danske Folketing at gøre det, men jeg synes som sagt, det er udtryk for en meget uhyggelig tendens, som ikke tilsvarer det billede, jeg har haft af Danmark i min opvækst, nemlig som et åbent samfund og som et samfund, der egentlig går forrest på verdensplan for menneskerettighederne, og ikke som en meget snæver nationalstat.
Det kan Danmark jo heller ikke være som en gammel kolonimagt.
Altså, det er ikke andet, og så er der ikke nogen statsborgere i dette land, som har en helt anden baggrund og en helt anden opvækst og et helt andet sprog.
Så jeg ser det her som et udtryk for en udelukkelse, som jeg ikke kan se andet formål med end at ekskludere.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Forslaget er som udgangspunkt en udmøntning af en politisk aftale, som er indgået mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti.
Men det skal jo undergå en behandling i Folketingets udvalg ligesom alle andre lovforslag, og her er der jo muligheder for alle for at drøfte det og også for at stille spørgsmål til ministeren.
Min forventning er ikke, at jeg som minister selv skal formulere spørgsmål.
Der er folk, som er meget bedre til det og også til at sikre, at prøven får en relevant karakter, og det er sådan set her, sagkundskaben skal ind i billedet med det indholdsmæssige kombineret med selve prøveformen for at sikre, at man ret hurtigt kan kontrollere, om besvarelserne er objektivt korrekte.
Vi vil indhente forskellige tilbud på, hvordan vi kan udforme det, og på at få udarbejdet lærematerialer, men det er ikke noget, som det er relevant for hverken ministeriet eller mig at udarbejde.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Nu kom ministeren jo selv ind på det såkaldte rigsfællesskab, som man jo påstår er et fællesskab af tre ligeværdige parter,
tror jeg man plejer at sige – tre folk og tre ligeværdige parter.
Nu vil jeg prøve, om ministeren kan følge mig i denne tankegang: Når man får dansk statsborgerskab, har man fulde rettigheder, både her i Danmark og i Grønland og Færøerne, og det vil sige, at når folk opnår dansk statsborgerskab, kan de flytte til Færøerne dagen efter.
Ministeren er også minister for færøsk integration, og vil ministeren også kræve, at hvis folk, der får dansk statsborgerskab, bosætter sig på Færøerne, skal de kunne færøsk sprog og kende til færøsk historie og færøske samfundsforhold og gå op til en prøve i det?
Rent formelt er det jo et rent dansk område.
Det er ikke et område, hvor færingerne har nogen som helst lovgivningsmagt, og det har Grønland heller ikke.
Det, jeg prøver at få frem, er det menneskesyn og det samfundssyn, der ligger bag de krav, der stilles her.
Hvis man stillede de samme krav til folk, der bor på Færøerne og i Grønland, ville en meget, meget stor del af befolkningen falde helt udenfor, også de mange danskere, der bor i Grønland og på Færøerne, og det er derfor, jeg spørger ministeren, om hun ikke kan forstå, at hvis man overførte kravene til Færøerne og Grønland, ville de ekskludere en masse mennesker fra samfundet.
Man er i færd med at anlægge et meget, meget snævert syn på, hvad det er at være dansk statsborger.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Nej, det er vi ikke, for vi har netop nogle særlige vilkår for Grønland og Færøerne, så nej, der er ikke tale om noget snævert syn – tværtimod.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Pia Gjellerup (S), 2006-04-19:
Nu må ministeren have mig undskyldt, at jeg bruger et udtryk, som ikke er personligt ment, men handler lidt om, hvordan debatten i Folketinget om denne type forslag forløber.
Jeg tillader mig at mene, at ministeren i denne sag optræder lidt som en hund i et spil kegler.
Lovforslaget er jo i virkeligheden, som det også er fremgået af ministerens meget præcise redegørelse, Folketingets ejerskab.
Det er Folketingets lovforslag, det er Folketinget, der har magten over det på enhver måde, og det er ikke ministeren, der udøver magten, undtagen i en ganske bestemt konkret situation.
Derfor er det egentlig lidt overraskende for mig, at ministeren går så kontant til værks i stedet for at lade ordførerne klargøre tingene på regeringspartiernes vegne.
Men jeg må sige, at jeg synes, det er skuffende, at argumentationen ikke er klarere.
Jeg synes, det er trist, at det faktum, at væsentlig viden kan gå tabt, ikke kan være en væsentlig begrundelse for at iværksætte en undersøgelse, og at det, at kommissoriet bliver begrænset, heller ikke fører til en anden vurdering.
Det er skuffende.
Jeg synes jo, at der er et helt særskilt problem i den her sag, for det, vi taler om, er en måde, hvor Folketinget er lovforberedende og bagefter besluttende myndighed.
Det er jo sådan, at Folketinget vedtager, hvem der skal have dansk indfødsret.
Vi kan gøre det fuldstændig, som vi synes.
Vi kan bare lade være at give nogen, og vi kan give nogle.
Vi behøver slet ikke at begrunde det.
For at det ikke skal sejle fuldstændig, så har vi i mange, mange, mange år haft det sådan, at vi har haft en vejledning til den administration, som bistår os med at sætte sager på indfødsretslovforslaget efter nogle retningslinjer.
Det betyder, at vi statsretligt er i en helt fuldstændig uacceptabel situation, hvor der er mennesker, der ikke får behandlet deres sag i Folketinget, hvilket de efter grundloven faktisk har krav på, uden at der er konstateret et flertal for at udelukke dem, tværtimod.
Synes hr. Allan Niebuhr, at det er tjenstværdigt at bidrage til en sådan statsretlig komplikation?
Lene Espersen (KF), 2006-04-19:
Jeg vil sige til fru Pia Gjellerup, at naturligvis må jeg redegøre for regeringens holdning til et sådant meget principielt forslag.
Det kan da godt være, at fru Pia Gjellerup er overrasket over, at regeringen faktisk vælger at tage stilling til forslaget, men ikke desto mindre synes jeg, det er vigtigt at få fremhævet regeringens synspunkter, sådan som jeg her har gjort.
Det skyldes ikke mindst, at regeringen er meget glad for den gældende lovgivning på undersøgelseskommissionsområdet.
Jeg synes, det er en velfungerende lovgivning, der fungerer efter hensigten, og som jeg også redegjorde for i min tale, mener jeg, at forslaget faktisk kan være meget ødelæggende for det gode, men også ekstraordinære instrument, som en undersøgelseskommission er.
John Dyrby (S), 2006-04-19:
Tak for tilkendegivelsen.
Jeg opfatter den egentlig positivt, det vil jeg godt medgive ministeren.
Så vil jeg spørge om to ting, og den ene er: Hvornår forventer ministeren, at det her sættes i gang, og hvornår forventer ministeren, det er færdigt?
Og den næste ting er: Når man engang når til vejs ende, vil man så spørge de relevante parter?
Vil man også gøre det, når man er færdig?
Er det noget, der er værd at gå efter?
Er det for svært?
Er det i virkeligheden de forkerte spørgsmål, vi stiller?
Vil man også på det tidspunkt inddrage dels andre politiske partier, dels i høj grad den sagkundskab, der er rundtomkring i landet?
Kamal Qureshi (SF), 2006-04-19:
Kan hr. Høgni Hoydal ikke give mig ret i, at hvis man kigger på diskussionerne, der har været af indfødsretten, så har prøven jo lige siden 2001 gennemgået en lang række stramninger, som alle sammen har været begrundet i, at der er for mange, der lever op til kravet i prøverne.
Så hr. Høgni Hoydal har jo ret i, at det her ikke handler om at inkludere flere i fællesskabet.
Det her handler om, at Dansk Folkeparti har et grundlæggende problem med, at folk, der kommer til Danmark, for hurtigt bliver integreret, simpelt hen for hurtigt opfylder de krav, som man stiller, og derved består prøverne, og så bliver der givet statsborgerskab.
Derfor er, kan man sige, antallet af prøver, der bliver bestået, simpelt hen for mange efter Dansk Folkepartis mening, og derfor skal antallet af mennesker, der får statsborgerskab, ned, og det gør man selvfølgelig ved at lave regler, der er ekskluderende, sådan som hr. Høgni Hoydal også er inde på at det her vil være.
Så det hænger vel i den sammenhæng naturligt sammen i den logik og det menneskesyn, som hr. Høgni Hoydal også er inde på, og som kendetegner indfødsretslovgivning generelt?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-19:
Jeg ved ikke engang, om jeg overhovedet har adkomst til at regulere det, men det går jo begge veje, og det var jo præcis derfor, vi havde samrådet lige før påske.
Hvis man omvendt opnår statsborgerskab på Færøerne, skal man ikke bestå en prøve i dansk, fordi vi faktisk accepterer, at det er færøsk, der har været det sprog, man har lært sig, så det går begge veje.
Nej, jeg har ikke nogen planer, og jeg må blankt erkende, at lige her og nu ved jeg ikke engang, om jeg har nogen adkomst til overhovedet at stille krav.
Jeg tror, det er en debat, der i høj grad henvender sig til det færøske styre.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Heller ikke i det forhold er jeg tonedøv.
Jeg hører også, hvad der bliver sagt, og jeg ved også godt, at de kort, jeg har på hånden, ikke er de bedste i den her sag set i forhold til den aftale, der er indgået.
Så jeg kan kun håbe på, at jeg kan få overbevist andre om, at de synspunkter, jeg har på netop ordlyden af at indføre en enkelt lidelse som værende ikkegyldig, måske ikke er så heldig, og at vi dermed måske skulle ændre på teksten.
Men det foregår stadig væk i en snak, jeg skal have med ordførerne for de to partier, som jeg har indgået en aftale med.
Mine kort er ikke de bedste, det er helt klart, jeg ved godt, hvem der har trumferne på hånden.