runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Rudiengaard (V), 2000-05-18:
Jeg vil blot meddele, at jeg er ganske uforstående over for ministerens beskrivelse af, at hun ikke kan gå med til, at i det øjeblik, en læge ikke kan vurdere de sociale kriterier, kan man, som vi har foreslået i ændringsforslaget, henvise til Adoptionsrådet.
Jeg kender lægesektoren fuldt ud, og jeg må da helt klart sige, at i det svar, ministeren har givet, drejer det sig om en misbruger, og det kan vi ikke bruge til noget som helst, for misbrugeren kan jo gå til en anden læge og til en anden klinik, osv.
Vi bliver nødt til at få stoppet det her, ikke mindst af hensyn til barnets tarv, og derfor synes jeg
ikke, jeg kan bruge ministerens kommentarer her i dag til vore ændringsforslag til noget som helst.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-05-18:
Til fru Margrete Aukens spørgsmål kan jeg svare: Ja, sådan forholder det sig.
Den eneste situation, hvor det kan blive aktuelt, er den situation, vi allerede har i dag og som ikke har noget med kunstig befrugtning at gøre.
Når en gravid kvinde henvender sig for at få undersøgt, om fosteret nu også har det godt og det indebærer en scanning, viser det sig måske, at der er to fostre, og at det ene foster er misdannet, mens det andet foster ser frisk og rask ud.
I den situation tilbyder man kvinden fosterreduktion, men det har intet at gøre med loven om kunstig befrugtning.
Det er den sædvanlige praksis i vort sundhedsvæsen i forbindelse med den omsorg, man viser for gravide kvinder, så også når det drejer sig om kunstig befrugtning, kan jeg derfor svare ja til det spørgsmål, der blev stillet.
Margrete Auken (SF), 2000-05-18:
Jeg kan høre af det, som sundhedsministeren siger her, at hvis Kristeligt Folkepartis ændringsforslag nr. 25 bliver vedtaget, sker der reelt ingen ændring af retstilstanden, og det er jo lidt interessant, fordi Kristeligt Folkeparti også begrunder forslaget med medicinske forhold.
Det går jeg da ud fra, men jeg ved selvfølgelig ikke, om det er med i Kristeligt Folkepartis overvejelser, at man må kunne gøre det af hensyn til fostrene.
Jeg tænker på en medicinsk indikation, og det hørte jeg også ministeren gøre.
Ministeren sagde udtrykkeligt, at hvis det ene foster er misdannet osv., beror det på en medicinsk indikation, og hvis det foregår sådan i øjeblikket, kan jeg næsten ikke se, at vi får et akut problem, hvis vi vedtager Kristeligt Folkepartis forslag, men åbenbart heller ikke, hvis vi ikke gør det.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-05-18:
Jeg tror, jeg skal præcisere, at der er fri abort i dette land i op til 12 uger fra undfangelsen, og det gælder også i disse situationer.
Men det er ikke noget, vi diskuterer her.
Der er ikke fri adgang til fosterreduktion her i landet, det er en generel regel.
Men der er fri adgang til abort i op til 12 uger, så enten er man gravid, eller også er man ikke gravid.
Men så er der nogle situationer, hvor lægen råder og siger: Hvis du overhovedet vil have et barn i denne situation, vil det være klogt, at vi gør sådan og sådan af hensyn til graviditetsgennemførelse.
Når det drejer sig om kunstig befrugtning, og man måske konstaterer en trillingegraviditet, vil man vurdere, om man skal tilbyde kvinden en fosterreduktion.
Men hvis der er tale om tvillinger som følge af en kunstig befrugtning, tilbyder man ikke fosterreduktion.
Her er det nogle helt andre hensyn, der pludselig gør sig gældende, nemlig de generelle hensyn, der tages over for alle kvinder, der bliver gravide og f.eks. får konstateret, at de venter et barn, som viser sig at være meget skadet allerede i fosterstadiet.
For yderligere at svare på fru Margrete Aukens spørgsmål: Jeg oplever og forstår det ændringsforslag, der er stillet af Kristeligt Folkeparti, som en indskrænkning i forhold til den måde, vi gør det på i dag, og derfor afviser regeringen forslaget, fordi vi faktisk mener, at den måde, vi behandler problemet på i dag, er ganske fornuftig.
Margrete Auken (SF), 2000-05-18:
Jeg vil altså godt undskylde over for Folketinget, at vi er nødt til at tage denne diskussion.
Men det var bl.a. noget af det, vi bad om at få bedre klaring over, og nu tager vi altså udvalgsbehandlingen her i salen.
Det er jo ærgerligt, men det var de vilkår, vi fik.
Jeg vil godt sige til ministeren, at det, jeg har hørt, og som fru Tove Videbæk også har sagt, er, at man, havde jeg nær sagt, giver et generelt tilbud - altså ikke bare efter en medicinsk indikation - ved trillingegraviditeter og trillingegraviditeter.
Ministeren behøver ikke gå herop og sige det, men jeg forstår af det, ministeren sagde, at tilbudet kun gives, hvis der er tale om en medicinsk indikation.
Så sagde ministeren, at der ikke er fri adgang til fosterreduktion her i landet, men fri abort op til den 12. uge.
Det sidste er en banalitet, for sådan er det jo, men betyder det, at hvis man kommer og siger, at man gerne vil have fjernet det ene foster, uden at der er nogen medicinsk indikation, er det tilladt ifølge loven om fri abort?
Tove Videbæk (KRF), 2000-05-18:
til fosterreduktion
Jamen så er der da virkelig brug for, at Kristeligt Folkepartis ændringsforslag bliver vedtaget.
Ude i det virkelige liv ageres der jo, så vidt vi hører fra familier, der venter trillinger, som om der her i landet var fri adgang til fosterreduktion, så derfor er der brug for, at det ændringsforslag bliver vedtaget.
Så vil jeg igen stille et spørgsmål til ministeren, som jeg ikke fik svar på før: Når samfundet griber ind, stiller ressourcer til rådighed og hjælper med at skabe et menneskeliv, mener ministeren så ikke, at samfundet også har
både ret og pligt til at være med til at sætte de bedst mulige rammer op for det menneskeliv, man er med til at skabe
Skal samfundet ikke gøre det af hensyn til barnets bedste og med udgangspunkt i barnets kommende liv?
Lone Møller (S), 2000-05-18:
Jeg vil gerne bede fru Margrete Auken om at holde op med at blive ved med ligesom at give udtryk for, at Folketingets Sundhedsudvalg overhovedet ikke har behandlet denne sag, så vi nu igen skal have en længere debat om fosterreduktion.
Hvis fru Margrete Auken havde gjort sig den ulejlighed at læse de svar, der er afgivet til Sundhedsudvalget netop om, hvilke kriterier der skal være til stede for at få foretaget fosterreduktion, havde hun kendt svaret.
Det er altså ikke resten af udvalgets medlemmer, der ikke ved, hvad det drejer sig om, for vi har læst bilagene.
Tove Fergo (V), 2000-05-18:
Dette forslag handler jo om at give danske borgere ret til at tage visse af sygesikringsydelserne med til de andre EU-lande og til de nordiske lande.
Det er et utrolig godt forslag.
Endelig for en gangs skyld er der et forslag vedrørende EU, som vedkommer de almindelige borgere, og som viser, at EU også er borgernes EU.
Under arbejdet med forslaget er det så kommet frem, at man kan tage ydelser med til et hvilken som helt EU-land, og at man kan tage dem med sig, uanset om det er til et privathospital eller det er til et offentligt hospital.
Det eneste, det afhænger af, er, at det er en autoriseret sundhedsperson.
Det er jo fantastisk godt.
Endelig er der et forslag, som giver valgfrihed mellem offentlige og private sygehuse.
Der er bare det ved det, at borgere i Danmark ikke kan få de samme ydelser med til et privathospital i Danmark.
Det vil sige, at man i virkeligheden bliver skævt behandlet, hvis man ønsker en behandling i Danmark.
Tager vi f.eks. en borger, der skal have en tandbehandling på et privathospital i Danmark, så kan vedkommende ikke få sin sygesikringsydelse med, men hvis det privathospital har en filial, der ligger i Flensborg, kan borgeren få sit sygesikringstilskud med til Flensborg.
Det synes vi er absurd.
Det bør være sådan, at man er ligestillet, uanset om man vælger en behandling i Danmark eller i et andet EU-land, og derfor har vi stillet et ændringsforslag, der går ud på at ligestille mulighederne for at vælge.
Vi er godt klar over, at der er nogle problemer forbundet med det her, for det er jo sådan, at man kun kan få sit sygesikringstilskud, hvis man f.eks. bruger en tandlæge, der har overenskomst med sygesikringen, og ved at gennemføre vores ændringsforslag vil der komme nogle problemer i den sammenhæng.
Det ved vi, det er vi klar over, og det kan vi også læse af regeringens betænkningsbidrag.
Vi er også parate til at se på, hvordan det kan løses, for det kan ikke være rigtigt, at man kan få ydelser til et privathospital og til et offentligt hospital osv. i udlandet, i EU og i Norden, men ikke i Danmark.
Derfor bør det ændres.
Denne absurditet bør ændres, og vi vil meget gerne arbejde med at se på, hvordan det bedst muligt kan ændres.
Sandy Brinck (S), 2000-05-18:
Fru Tove Fergo har jo så inderligt ret i, at det lovforslag, vi er ved at behandle, omhandler tilskud til tjenesteydelser leveret i EU- og EØS-lande og ikke, hvordan vi vil indrette os her i landet.
Der er altså ikke noget overraskende i Venstres holdning i den her sag.
Jeg vil blot appellere om, at man slår sværdslagene dér, hvor de skal slås, og det er altså ikke i det her lovforslag, som handler om tilskud til tjenesteydelser leveret i et andet EU- eller EØS-land.
Ester Larsen (V), 2000-05-18:
For god ordens skyld skal jeg redegøre for, hvorfor jeg ikke kan støtte ændringsforslag nr. 3. Hele den del af sundhedsområdet, der ligger uden for sygehussektoren, og som det offentlige betaler helt eller delvis, er reguleret gennem overenskomster.
At fjerne en del af det bærende fundament indeholder en reel risiko for sammenstyrtning, her afvikling af overenskomsten på tandlægeområdet med overhængende risiko for afsmittende effekt på de øvrige overenskomster.
Det er muligt, at sygesikringssystemet skal ændres, men det kræver et grundigt forarbejde samt forslag om, hvad der i givet fald skal træde i stedet.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-18:
Fra Dansk Folkepartis side vil vi også gøre opmærksom på det her forslag, idet det kan have nogle økonomiske aspekter, som vi måske ikke lige helt præcist kan overskue her.
Det er jo sådan, at tilskuddene skal betales af danske skatteyderpenge, og man er faktisk helt ude af stand til at føre kontrol med, om behandlingen er rimelig.
Det er derfor, Dansk Folkeparti stemmer imod det her forslag.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-18:
Nej, vi kan ikke regulere efterretningsvæsenet.
Det er nok ret urealistisk.
over grænserne.
Det er derfor, der er brug for en international reaktion på det her, således at det bliver sat til debat, og så vi også får nogle normer for, hvad man gør og ikke gør.
Og det er igen her - og det er derfor måske ikke helt tilfældigt, at justitsministeren trækker efterretningsvæsenerne frem - at der er alt for stor interesse for at beskytte efterretningsvæsenerne i det her spil i stedet for at sige, at her har vi faktisk en problemstilling, som kræver, at man internationalt også får rejst denne her debat på samme måde, som vi rejser en debat om menneskerettigheder andre steder, når det går på tværs over grænserne.
To ting: Jeg blev lidt i tvivl om, hvad hensynet til kriminalitet skulle betyde i forhold til kryptering.
Og hvis man snakker om forveksling, så synes jeg da egentlig, at der var mange ting i hr. Brian Mikkelsen tale, som pegede på, at konklusionen faktisk måtte være, at man kunne støtte det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat, for det rejser jo spørgsmålet om, hvordan vi kan få belyst nogle af de her ting og også få gjort noget internationalt ved det her problem.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-05-18:
Selv om jeg er stedfortrædende ordfører til det her forslag, så må jeg meddele hr. Keld Albrechtsen, at jeg ikke har taget fejl af den tale, jeg her oplæste. Selvfølgelig har der været skrevet en hulens masse omkring det her i to bestemte dagblade herhjemme, og det, som vi må gå ud fra i Det Konservative Folkeparti, er de officielle svar, vi får fra regeringen, som vi har fuld tiltro til i denne her sag, og som vi selvfølgelig stoler 100 pct. på.
Alt andet ville jo være underligt og også få hele systemet til at bryde sammen.
Vi har altså ikke hørt noget som helst om, hverken officielt eller uofficielt, at der eksisterer det aflytningssystem, som hr. Keld Albrechtsen fastholder eksisterer.
Til hr. Knud Erik Hansen: Vi mener ikke, der er grund til yderligere undersøgelser.
Vi vil godt have, at man som virksomhed, som privatperson eller som organisation tager sine forholdsregler, så man sikrer sig mod aflytning, og her må man benytte sig af alle de krypteringsmuligheder, der er.
Og her kan man sagtens indføre nogle regler, som gør, at det bliver endnu bedre, og der bliver skabt nogle incitamenter for, at der bliver endnu bedre mulighed for kryptering.
Det er sådan set det, vi vil i Det Konservative Folkeparti.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-18:
Jeg vil blot sige til hr. Peter Skaarup, at man kan naturligvis godt tilføje f.eks. Frankrig på listen, Kina eventuelt også.
De har ikke efter de oplysninger, vi har, aflytningskapacitet af et sådan enormt omfang som det amerikansk-britiske system.
Men jeg opfatter det sådan, at Dansk Folkeparti i givet fald, der var et flertal for det her i Folketinget, ville gå ind og være med til at drøfte en formulering af en dansk undersøgelse, og det er jeg meget tilfreds med.
Så det skal ikke komme an på de ord.
Det håber jeg så der kommer i den næste folketingssamling.
Vi standser i hvert fald ikke den her sag, før vi når til bunds i den.
Det tilsagn kan jeg give ministrene.
Så jeg betragter det også som en melding fra Dansk Folkeparti om, at så vil man godt være med til, at vi får en dansk undersøgelse.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-18:
Jamen jeg kan ikke helt give det tilsagn endnu.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi nu igangsætter det arbejde, som der lægges op til i SF's vedtagelsesforslag, og er der så behov for efterfølgende at komme i gang med et yderligere arbejde, så kan man da meget vel gøre det.
Jeg ved, at det i hvert fald har været fremme i dagspressen, at det bliver en sag, der skal debatteres mellem EU's justitsministre, og på baggrund af udkommet af den må det være noget, som vi efterfølgende tager stilling til her i Folketinget.
Men jeg synes, det er udmærket, at partierne herinde på Christiansborg prøver at fokusere på denne her debat.
Er der en utryghed, er der en usikkerhed også i danske virksomheder, om der bliver spioneret mod dem, så har vi grund til her fra Folketingets side at holde øje med det.
Vi skal ikke feje det her ind under gulvtæppet.
Vi må sørge for, at det, der skal frem, kommer frem.
Men jeg vil samtidig sige, at vi er helt opmærksomme på, at efterretningstjenester, og det gælder også den amerikanske, må have muligheder for at sikre både USA og også Vesten mod undergravende virksomhed, mod landsskadelig virksomhed og andet, og derfor er der nogle grænseflader her, som måske ikke er så klare; men dem kan vi forhåbentlig få frem i forbindelse med et eventuelt undersøgelsesarbejde.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-18:
I Dansk Folkeparti er vi meget enige i rigtig meget af det, som justitsministeren sagde specielt i sin indledning, for vi betragter netop det her som noget, hvor det er vigtigt at skelne.
Det er vigtigt, at disse efterretningstjenester har fri adgang til at gøre det, de nu må i forhold til aflytning og andre ting, hvis de føler, at der kan være tale om landsskadelig virksomhed.
Jeg er fuldstændig enig med justitsministeren.
Og der vil vi gerne sætte en skillelinje og sige
, at det skal de have mulighed for.
Der kan vi måske godt frygte, at SF og Enhedslisten ikke helt og altid er med på det, men det kan vi jo så håbe på, at de alligevel er.
Men derudover synes vi, at der er rejst berettiget tvivl om, hvorvidt der eksempelvis foregår industrispionage, som bestemt ikke holder sig inden for det, som jeg har nævnt kan tillades her på dansk jord i forhold til efterretningstjenesternes arbejde.
Der synes vi så, at det er vigtigt, at vi får sikret tryghed og sikkerhed blandt borgerne, men også blandt virksomhederne i Danmark, og at vi sørger for at komme den tvivl, der er rejst, til livs.
Eksempelvis synes jeg, at den artikel, der er i Ekstra Bladet på side 18 i dag, er meget tankevækkende, og det tyder på, at der er brug for, at vi laver en undersøgelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-18:
Nu holdt ministeren en almindelig forsvarstale for de danske efterretningstjenesters virksomhed, og hvis ministeren ønsker en debat med os om det, så skal vi gerne anmelde den.
Men jeg tror ikke, at forretningsordenen i og for sig tillader, at jeg går ind i den debat.
Det ville i hvert fald være uden for temaet i den forespørgselsdebat, som vi har anmeldt.
Når ministeren nu taler om aflytning med retskendelse, så er problemet jo lige nøjagtig, at den aflytning, som finder sted gennem Echelon-systemet, er en aflytning, som pr. definition finder sted uden retskendelse.
Og det er jo det, der er selve problemet.
Det var det, vi havde håbet, at ministeren ville erkende i dag.
Der etableres aflytningssystemer, der aflytter enorme mængder af kommunikation, hvilket naturligvis pr. definition sker uden retskendelse, fordi det foregår hen over telefonsamtaler og telefax og e-mails osv.
Men det er, ligesom ministeren simpelt hen ikke har forstået, hvad problemet er i det overvågningssamfund, som er under opbygning.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-18:
Jeg synes, det er en relevant problematik, justitsministeren rejser.
Jeg vil egentlig godt spørge, hvorfor den er relevant.
Det er måske i virkeligheden det, der er det vigtige spørgsmål.
Det, vi har oplevet, er jo, at der begynder at eksistere
en teknik, som gør, at efterretningsvæsener kan gå ind bag det, vi normalt opfatter som lukkede døre.
Hvis vi snakker om vores normale retssikkerhed på andre områder, så er vi vant til, at vi kan låse vores døre.
Vi er vant til, at hvis nu politiet skal gå ind i vores hus, så skal de have en retskendelse.
Det, der er problemet med det system, vi har nu, er, at teknikken har udviklet sig på en sådan måde, at efterretningsvæsenerne ganske uden at spørge kan gå ind i vores hus, og vi låser ikke vores døre.
Det rejser problemstillingen: Hvad gør vi så?
Regeringen har jo tidligere været ude med at sige: Jamen så skal vi have et system, hvor myndighederne har en nøgle, så de kan åbne og komme ind.
Det har regeringen heldigvis forladt, for virkeligheden er jo, at vi ikke kan have det system, for de, der vil lave kriminalitet og andre ting, laver bare
den stærke kryptering, og så kan man lige så godt beskytte borgerne fuldt ud.
Så spørgsmålet er ikke, om vi skal have efterretningsvæsen eller ikke efterretningsvæsen, men hvor grænsen går for, hvordan vi vil beskytte borgerne.
Og det er det, der er spørgsmålet her, og dér er der ikke nogen mellemvej. Nu kan jeg se, at den røde knap lyser, så jeg må komme lidt tilbage til det senere.
Men jeg vil godt lige kort sige noget om det med undersøgelsen.
Regeringen siger, at der ikke er noget grundlag, fordi der ikke er noget faktuelt, og derfor kan vi ikke rette beskyldningen mod nogle lande.
Det er jo ikke det, vi har sagt.
Vi har sagt, at der er rejst så stærk tvivl om borgernes retssikkerhed her, at man som politisk organisation og som politisk menneske bør agere også på internationalt plan og få rejst det her spørgsmål, få undersøgt, hvor meget der er om det, og få gjort noget ved det, hvis der er noget om det.
Det er det, jeg hører, at regeringen stadig væk tøver med.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-18:
Ministeren drager nu spørgsmålet ind om, hvorvidt der er begået en forbrydelse.
Der er nogle, der har anbragt en bombe, og så er det danske myndigheders opgave at efterforske den forbrydelse og anvende de lovlige metoder, som findes til det formål.
Jeg forstår ikke, hvorfor ministeren rejser spørgsmålet om det i den her debat, for dels kan der ikke være nogen uenighed om det, og dels vedrører det ikke den her debat.
Den her debat vedrører den aflytning, som finder sted uden dommerkendelse, som finder sted via disse kæmpe elektroniske aflytningssystemer, og som medfører udveksling af oplysninger mellem landene, og det på en sådan måde, som det påpeges i artiklen i Ekstra Bladet i dag, at det krænker den amerikanske forfatning, og det krænker de bestemmelser om lovlig aflytning, som eksisterer i de europæiske lande og også i Danmark.
Jeg går da ud fra, at ministeren er enig i, at det, at der foregår ulovlig aflytning, er et kæmpestort problem, og det er jo faktisk det, vi har ønsket at diskutere.
Men vi vil gerne tage den anden debat.
Det er bare ikke den, som er på dagsordenen i dag.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-18:
Når justitsministeren siger, at det er landenes eget ansvar at klare deres eget efterretningsvæsen, så er spørgsmålet jo egentlig, om det så også er rigtigt i sidste ende.
Skal vi acceptere, hvad der sker på andre områder, hvis nogen krænker menneskerettighederne?
Vi er jo meget efter andre lande, Kina og lign., der krænker menneskerettighederne.
Men vi er af og til ude for, at landet USA, som vi normalt betragter som vores allierede, sandsynligvis også krænker menneskerettighederne.
Man går i gang med at aflytte ngo'er, og man går i gang med at aflytte virksomheder og giver oplysningerne videre.
Der er stærk mistanke om, at det er sket.
Så jeg synes faktisk, der er grund til, at man rejser en international debat om det her, og også får en debat om, hvad man kan tillade sig, og hvad man ikke kan tillade sig.
Det er klart, at man kan beskytte, men det er også væsentligt, at vi får en debat om, hvad der er legitimt, og hvad der ikke er legitimt.
Det er her, jeg oplever, at regeringen stikker piben ind og siger: Det vil vi ikke, for vi har nogle allierede, som vi ikke vil genere.
I stedet for at sige: Her har vi faktisk som nation, der beskytter menneskerettighederne, en forpligtelse, også internationalt, til at få rejst denne her debat, når visse lande faktisk ikke kan styre sig selv.
Det er jo det, det tyder på.
Frank Jensen (S), 2000-05-18:
Jeg ved ikke, hvor meget længere vi kan komme hen mod at få skabt klarhed, men jeg prøver endnu en gang.
Jeg skal vende tilbage til hr. Knud Erik Hansens ræsonnement om det med, om efterretningstjenesterne nu skal være reguleret gennem national lov, men jeg vil først prøve at komme lidt tættere i dialog med hr. Keld Albrechtsen.
Udgangspunktet er jo i dag, at efterretningstjenesterne oprettes som nationale tjenester.
De reguleres nationalt gennem lovgivning, gennem nationale kontrolforanstaltninger.
Alt det, som jeg har redegjort for.
Det vil sige, at den lovgivning, der er vedtaget her i Folketinget, regulerer vores myndigheder her i landet.
Den retsplejelov, vi har, regulerer politiets anvendelse af muligheder for brud på meddelelseshemmeligheden gennem retskendelse.
Det gælder for danske myndigheder.
Grundloven, retsplejeloven, gælder for myndigheder her i landet, på vores territorium.
For de andre landes efterretningstjenester er det deres nationale lovgivning, der gælder.
Sådan tror jeg, det bør være.
Skal det reguleres internationalt?
Jeg tror ikke på det.
Jeg tror ikke på, at man kan lave den internationale regulering.
Jeg tror egentlig heller ikke, at man kan få den effektive kontrol, den effektive regulering, vi ønsker her i landet.
På den internationale arena er det, som jeg sagde før: For at vores efterretningstjenester skal have den effektivitet, vi kan forvente af dem, så skal de have troværdighed, så skal der være tillid til dem, ellers ville de ikke være effektive efterretningstjenester.
Det er grundlaget for at holde vores efterretningstjenester som troværdige og som effektive tjenester.