Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-11-01:
SF har bedt mig redegøre for, hvordan regeringen vil sikre, at der inden 2005 sker en reduktion inden for fire udvalgte arbejdsmiljøområder, nemlig alvorlige arbejdsulykker, psykosociale risikofaktorer, ensidigt gentaget arbejde og skader som følge af tunge løft.
Jeg vil gerne takke for forespørgslen.
Det er ikke så tit, et oppositionsparti giver en minister lejlighed til at reklamere for en god sag, for dette er nemlig en sag, jeg meget gerne vil reklamere for. De fire arbejdsmiljøområder er dem, som et enigt Arbejdsmiljøråd lige inden sommerferien anbefalede mig at prioritere særlig højt i arbejdsmiljøarbejdet.
Forhistorien er den, at jeg kort tid efter, at jeg var blevet beskæftigelsesminister, bad arbejdsmarkedets parter om at foretage en prioritering af arbejdsmiljøindsatsen, så de alvorligste problemer løses først.
Mit udgangspunkt var, at der skulle ske en nyorientering af et arbejdsmiljøsystem, der var præget af for meget system og bureaukrati og for lidt engagement, og opdraget for parterne var, at prioriteringen skulle ske inden for rammerne af det eksisterende handlingsprogram »Rent Arbejdsmiljø år 2005«, som har bred politisk opbakning.
Arbejdsmiljørådet nedsatte herefter et såkaldt Prioriteringsudvalg, der som sagt lige inden sommerferien indstillede til mig, at det er de fire førnævnte arbejdsmiljøproblemer, som bør have første prioritet.
Der er god grund til, at det er disse fire arbejdsmiljøproblemer, som udvalget har peget på, for de kan alle give anledning til alvorlige helbredskonsekvenser.
Alvoren af dødsulykker er naturligvis uomtvistelig, men også alvorlige ulykker kan medføre konsekvenser, der varer resten af livet.
Jeg læste forleden om en byggeplads, hvor en stor kran var væltet.
Det kunne have kostet menneskeliv, men denne gang kom heldigvis ingen personer til skade.
Tunge løft og ensidigt gentaget arbejde kan indebære risiko for udvikling af sygdomme og skader i nakke, skuldre, arme og ryg.
Dårligt psykisk arbejdsmiljø kan føre til stress og øger også risikoen for at få alvorlige og livstruende sygdomme som hjerte-kar-sygdomme.
Disse alvorlige helbredskonsekvenser og problemernes udbredelse er hovedårsagen til, at det netop er disse fire arbejdsmiljøproblemer, der er blevet udpeget som særlig højt prioriterede problemer.
Ud over at finde frem til de fire områder, som skal prioriteres, gjorde Arbejdsmiljørådet også noget andet, som jeg vil kalde for intet mindre end banebrydende, nemlig at opstille landsdækkende effektmål for, hvor stor en reduktion af problemerne der skal være nået ved udløbet af handlingsprogrammet »Rent Arbejdsmiljø år 2005«.
For ensidigt gentaget arbejde er målet en reduktion på 10 pct., og når det gælder det psykiske arbejdsmiljø, er målet en reduktion på 5 pct. Det banebrydende i dette ligger først og fremmest i, at parterne nu har påtaget sig det ansvar at udpege, hvilke arbejdsmiljøproblemer der skal løses først plus ikke mindst at sætte mål for en reduktion af disse arbejdsmiljøproblemer. Når ressourcerne ikke er uendelige, er det vigtigt, at vi prioriterer indsatsen, så der sættes ind dér, hvor problemerne er størst, og det er det, parterne nu har vist vilje til.
Regeringen har allerede med konkret handling vist, at den bakker op om det flotte arbejde, parterne har leveret - ikke blot med ord, men også med handling og penge.
Regeringen har nemlig besluttet at droppe den planlagte besparelse, som var varslet på finansloven for 2003,
og som ville have reduceret Arbejdstilsynets og Arbejdsmiljøinstituttets bevilling med 30 mio. kr., stigende til 50 mio. kr. i 2005.
I parentes bemærket vil jeg også lige gøre opmærksom på, at der netop er indgået en aftale med satspuljepartierne om, at der over de næste 4 år afsættes 82 mio. kr. i en pulje til arbejdsmiljøforskning.
Dette er endnu et udtryk for, at regeringen prioriterer et sikkert og sundt arbejdsmiljø højt.
Jeg vil lige knytte lidt flere bemærkninger til de effektmål, som parterne har opstillet.
Målene er som sagt landsdækkende mål, de er ambitiøse og vil kræve, at der gennemføres en lang række forskellige aktiviteter.
Det kan f.eks. være aktiviteter, som styrker virksomheders egen indsats for arbejdsmiljøet; det kan være vejledning og rådgivning, holdnings- og adfærdspåvirkende indsatser, udvikling af egnede tekniske hjælpemidler, og det kan være aftaler, tilsyn, kontrol og meget meget mere.
Hvis der sættes en sådan palet af aktiviteter i gang, og alle arbejdsmiljøaktører gør en særlig indsats i de kommende år, er målene nok ambitiøse, men ikke urealistiske.
Jeg vil gerne understrege, at alle arbejdsmiljøaktører skal yde en særlig indsats.
Ét ligger fast: Regeringen og Arbejdstilsynet kan og skal ikke alene sikre et godt arbejdsmiljø.
Arbejdsmiljøet er et fælles ansvar, hvor arbejdsgivere og myndigheder bærer hver sin del.
De formulerede mål om reduktioner af de fire problemer kan kun nås, hvis alle er med til at løfte opgaven.
Hvem der i fremtiden skal gøre hvad på arbejdsmiljøområdet er et spørgsmål, som jeg også har bedt Arbejdsmiljørådet om at tage en drøftelse om: Hvilke opgaver skal og bør løses, og hvem kan bedst løse dem?
Resultatet af denne drøftelse venter jeg spændt på, og jeg håber, at parterne vil udvise samme konstruktive tilgang som i spørgsmålet om prioriteringen af arbejdsmiljøproblemerne.
Her vil jeg gerne lige understrege, at ingen har vetoret.
Det er ikke sådan, at hvis parterne ikke kan blive enige - ja, så sker der ikke noget.
Jeg ser også frem til resultaterne af det planseminar, Arbejdsmiljørådet holder den 21.-22. november, hvor et af hovedemnerne vil være opfølgning på prioriteringen af de fire arbejdsmiljøproblemer.
De fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer er emner, der har været en del af arbejdsmiljødagsordenen i en årrække.
Det er derfor emner, som Arbejdsmiljørådet og branchearbejdsmiljørådene allerede har arbejdet med
, og aktiviteterne om disse emner indgår allerede i deres planer.
Men planerne for de kommende års arbejde
må selvsagt revurderes i lyset af den nye ekstraordinære fokus, der skal sættes på de fire områder, og jeg har i den forbindelse sikret, at Arbejdsmiljørådet og branchearbejdsmiljørådene får mulighed for at ændre allerede besluttede aktiviteter i lyset af prioriteringen. Arbejdstilsynet har selvsagt et betydeligt ansvar for, at målene nås.
Arbejdstilsynet vil derfor i fremtiden målrette sit tilsyn, så der sættes særlig fokus på tilsyn med virksomheder, hvor de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer optræder.
Arbejdstilsynet har også etableret et særligt projektsekretariat, der har ansvaret for at følge op på og udmønte anbefalingerne fra Arbejdsmiljørådets Prioriteringsudvalg.
Da det er vigtigt, at myndighedernes og parternes planer koordineres og samtænkes,
vil resultaterne af Arbejdsmiljørådets planseminar også have stor betydning for Arbejdstilsynets videre planlægning.
Desuden vil drøftelserne i Arbejdsmiljørådet af strukturen i arbejdsmiljøsystemet naturligvis være af stor betydning for Arbejdstilsynets fremtidige arbejde.
Jeg vil dog allerede nu slå fast, at der fortsat vil være brug for myndighedsudøvelse.
Mange virksomheder har et velfungerende arbejdsmiljøarbejde og vil uden tvivl være i stand til at arbejde seriøst med at reducere arbejdsmiljøproblemerne.
Det er f.eks. virksomheder som Tulip i Sdr. Borup, der lige er blevet hædret, fordi den via et aktivt og systematisk arbejdsmiljøarbejde har halveret antallet af arbejdsulykker og reduceret sygefraværet.
Andre virksomheder vil kunne sættes i stand til at løfte opgaven, hvis de får den nødvendige hjælp og støtte hertil, men erfaringen viser også, at der er virksomheder, hvor tilsyn og kontrol vil være nødvendige forudsætninger for at få virksomhederne i gang med at gennemføre de nødvendige forbedringer.
Arbejdstilsynet vil i 2003 gennemføre en række aktiviteter rettet mod de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer.
Det drejer sig bl.a. om tilsynsindsatser i fængslerne, på hoteller og restauranter og
på rengøringsområdet
Derudover vil tilsynet i løbet af første kvartal 2003 udarbejde en nærmere plan for, hvordan man yderligere kan bidrage til at nå de ambitiøse mål.
En kvalificeret koordinering er af stor betydning for at sikre, at ressourcerne anvendes mest effektivt, og at alle ved, hvem der gør hvad.
Organisationerne, der er repræsenteret i Arbejdsmiljørådet, vil via deres deltagelse i Arbejdsmiljørådet og i branchearbejdsmiljørådene sikre sammenhængen mellem den landsdækkende prioritering og den branchevise prioritering.
Samarbejdet og koordineringen skal ske både centralt og lokalt.
For at sikre at målene nås, skal der løbende gøres status over, hvilke aktiviteter der er i gang.
Arbejdsmiljørådet og branchearbejdsmiljørådene vil fremover gøre særlig rede for, hvilke aktiviteter der er igangsat, og hvordan disse bidrager til opfyldelse af de landsdækkende effektmål.
På samme måde vil Arbejdstilsynet levere en sådan status over tilsynets aktiviteter.
Der vil altså løbende blive fulgt op på, hvordan det går med aktiviteterne, og hvad der kommer ud af dem.
Jeg tror, at målene vil blive nået på de fire områder, hvis alle aktører yder en indsats, og jeg ser frem til, at oppositionen i en forespørgsel i 2005 beder mig redegøre for, hvordan det gik med de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer.
Forhandling