Peter Duetoft (CD), 2000-04-06:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til statsministeren for den tale, der blev holdt i dag, og sige, at CD er meget enig i den linje, som statsministeren lægger op til, og de bemærkninger, der er i den tale.
For CD er rigsfællesskabet vigtigt.
Vi er tilhængere af rigsfællesskabet.
Det er vi af historiske grunde.
Vi mener, at der er en klar historisk dimension i det her.
Der er mange følelsesmæssige bånd.
Statsministeren har nævnt familiesammenhænge.
Der er mange kulturelle sammenhænge.
Der er i det hele taget meget tættere bånd, når man tænker det igennem, end man til daglig går rundt og tror.
Selvfølgelig er det sårende for mange, når man gør denne her diskussion meget firkantet.
Men det er selvfølgelig lige så sårende for danskere at høre, at færinger af og til udtaler sig om, hvordan Danmark har været hård og nærmest har været en kolonimagt.
På begge sider siges der meget firkantede ting, som er med til at nedbryde det følelsesmæssige fællesskab, og det vil jeg da godt advare imod.
I rigsfællesskabet skal vi jo finde balancen mellem folkenes selvbestemmelsesret og så den historiske sammenhæng.
På den ene side er der vel ingen i dette Ting, der anfægter
folkenes selvbestemmelsesret.
Naturligvis skal man have lov
til at bestemme, om man vil have sin egen stat eller ikke vil.
Men omvendt skal man jo også respektere den historiske dimension, og det, der gør denne her sag så vanskelig, er, at det følelsesmæssigt er et vanskeligt valg. Der er jo ingen her, der vil fastholde rigsfællesskabet med våbenmagt eller med pression, heller ikke økonomisk pression, men alligevel er det vel både anstændigt og fornuftigt af statsministeren at gøre opmærksom på, at når man træffer en beslutning, f.eks. om total selvstændighed, så har det nogle konsekvenser.
Så har det også nogle økonomiske konsekvenser.
Det vil da være at stikke mennesker blår i øjnene, hvis man gik rundt og påstod, at det kan de bare vedtage, og så sker der ingen ændring overhovedet; det var bare nogle ord, og det var bare en traktat.
Jo, selvfølgelig har det nogle konsekvenser.
Derfor er jeg meget enig med statsministeren i den tidshorisont, der er blevet nævnt på en 3-4 år for en afvikling af økonomien.
Vi er også meget enige i, at man er nødt til at diskutere Færøernes finansiering af aktiviteter, som det forventes, at den danske stat så gennemfører.
Jeg kan ikke lade være med at sige, at når man sidder og læser traktatforslaget fra Færøerne igennem og når til protokollerne, så er der jo i det første protokolforslag bemærkninger om udenrigspolitikken, bemærkninger om, at danske repræsentationer rundt om i verden skal kunne repræsentere færingerne, at danske repræsentationer rundt omkring skal kunne kæmpe for færøske interesser over for tredjelande, og der er en enkelt bemærkning til.
Men jeg mangler i virkeligheden bemærkning nr. 4, nemlig bemærkningen om, hvordan færingerne i den situation så skal betale til den danske stat for at bruge det danske serviceorgan.
Det er, som om man glemmer, at der må være en ligestilling her, hvor man siger, jamen vil man udnytte det system, og det er fint nok,
så må man altså stadig væk være indstillet på, at der må være nogle konsekvenser.
I virkeligheden har vi jo en historisk chance nu.
Danmark er jo kendt verden over for vores ordning af spørgsmålene i Sønderjylland.
Afstemningen i 1920, måden, det danske mindretal syd for grænsen og det tyske mindretal nord for grænsen bliver behandlet på, er jo et system, hvor mennesker kommer dragende fra hele verden for at undersøge, om de kan bruge det som et eksempel til at løse mindretalskonflikter andre steder.
Tænk om det dansk-færøske samarbejde nu bliver kendt for, at det er en model, man kunne bruge ved konfliktløsninger i langt voldsommere dele af verden end dem, vi står over for her.
På den måde kunne vi jo faktisk i den diskussion, vi går ind i nu, måske være med til at løse nogle problemer, ikke blot mellem det færøske folk og det danske folk, men også andre steder, og det ville da ikke være så ringe endda.
Som afslutning vil jeg bare nævne, at nu må vi jo huske, at dette jo er en forhandling mellem rigsfællesskabet og færingerne.
Jeg synes, man har overset eller glemmer lidt i debatten, at Grønland altså også spiller en rolle, og jeg vil godt opfordre til, at man i hvert fald får inddraget grønlænderne i den her diskussion, sådan så det ikke står som en diskussion mellem Færøerne og Danmark.
Det er jo en diskussion mellem rigsfællesskabet og Færøerne.
Men altså, historien betyder noget, båndene betyder noget, oplevelserne betyder noget, og min sidste bemærkning skal være den, at når man i den færøske traktat nævner en mulighed for at opsige traktaten i 2015, så er det nok den bemærkning, der rammer mig hårdest.
Det er, fordi jeg tænker på, hvordan Island optrådte på et tidspunkt, hvor vi havde meget brug for sammenhold i Danmark, med en næsten tilsvarende ordning.
Derfor vil jeg da godt opfordre til, at man tænker sig lidt om, før man indgår sådan en aftale.