runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Glerup (S), 2000-03-22:
Til hr. Ebbe Kalnæs vil jeg sige, at jeg ser sådan set gerne, at vi får konkurrence på skinnerne, hvilket bliver tilfældet nu.
Jeg ser også gerne, at vi får flere incitamenter til, at der kommer mere gods over på skinnerne dér, hvor det er hensigtsmæssigt.
Så det kan vi være enige om.
Til hr. Ole M. Nielsen vil jeg om salg af statshavne til kommunerne sige, at jeg har forstået det sådan, at kommunerne er interesserede i at erhverve de der statshavne med henblik på at skabe sammenhæng i kommunernes infrastruktur, i den infrastruktur, som man gerne vil have til at fungere.
Om det er den ene eller den anden ejerkreds, skal jeg ikke gøre mig klog på, men det er vigtigt, at man har muligheden for at bruge skibstrafikken i en række tilfælde, og jeg synes, vi bruger den for lidt.
Vi var i Energiudvalget i Sønderjylland for et stykke tid siden, hvor vi så, hvordan der kom 100 store lastvognstog
pr. dag til et elværk med halm og røgrensningskalk og en masse ting
Jeg mener, at der er nogle steder, hvor man sagtens kunne tilrettelægge det på en bedre måde, hvis de økonomiske incitamenter hang sammen med det.
Til SF vil jeg sige, at jeg er enig i, at vi skal bruge planlægningen mere offensivt, så vi får lavet nogle stationsnære byggerier, så vi får lavet nogle gode opsamlingssteder ved indfaldsvejene til byerne osv., sådan at vi kan få et mere effektivt system, så vi ikke overbelaster de store byer.
Jeg vil også sige det sådan, at jeg mener, vi bør overveje og undersøge en række muligheder for at mindske bilismens negative indflydelse på bymiljøet, det være sig gennem roadpricing eller andre tiltag.
Det er vi åbne over for at diskutere for at finde nogle mere effektive løsninger.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-03-22:
Jeg husker godt, at det var embedslægen i Nordjylland, der satte debatten i gang, satte den løbende debat i yderligere acceleration, må jeg sige.
Men hvis vi nu står og kan vælge nye modeller, så var det måske ikke lige den.
Jeg er ligesom fru Birthe Skaarup interesseret i at lave en form for bestyrelse, og jeg er sikker på, at vi også kan drøfte os frem til, hvilken type bestyrelse det så skal være.
Og der kommer jo så også repræsentanter for personalesiden, vil jeg tro.
Det dér med de frie fugle, de dér ildsjæle: De skal jo have et ansvar for det, de laver, de skal have et ansvar for det her plejehjem og en særlig tilknytning til det. Med hensyn til, at de pårørende bliver skiftet hurtigt ud, i erkendelse af, at de ældre jo godt nok ikke er så raske, når de kommer på plejehjem i dag, kunne man vel lave de samme ordninger, som man har gjort på skolesiden.
Altså dér har man jo også i skolebestyrelser det samme problem med, at ens børn bliver ældre osv., og om man så kan blive siddende.
Det har man jo fundet løsninger på, og det kan man
også her.
Sikkert.
Men jeg er i tvivl om, hvad det skal være for en øvrighedsperson.
Hvad skal det være for nogle kvalifikationer, de særlig skulle have for at kunne klare den her opgave?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
Danmark agter ikke at modsætte sig vedtagelsen af omtalte dokument, der, som det er anført, alene angiver retningslinjerne for den militære gennemførelse af NATO's strategiske koncept.
I øvrigt tror jeg ikke, at den fortolkning, jeg har anført, kommer som en overraskelse for nogen stater, og ingen stater her i verden har nogen som helst grund til at føle sig truet af NATO's atommagtsarsenal, medmindre de selv griber til overordentlig vidtgående militære forholdsregler.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-22:
Problemet går selvfølgelig ikke ud på, at jeg mistænker f.eks. den britiske regering for lige pludselig at fyre en masse atomvåben af i hovedet på nogle andre.
Det er jo ikke det.
Så kan altså Kina og Rusland og andre vedtage en tilsvarende atomstrategi, og så breder problemet sig altså rundt i hele verden, og vi får mere atomoprustning.
Det er derfor, at det bekymrer mig.
Så jeg vil godt spørge ministeren: Er det ikke korrekt, at det faktisk er i strid med folkerettens helt grundlæggende principper, hvis et land anvender atomvåben i en situation, hvor der ikke er andre, der har brugt atomvåben, altså at førstegangsbrug af atomvåben rent faktisk er forbudt efter international ret?
Det er jo også det forbud, der overtrædes med den her NATO-strategi.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-22:
Der har i den sidste tid været en del sager i medierne om kritisable forhold på forskellige plejehjem.
Det er meget ulykkeligt og yderst alvorligt, at der kan forekomme så dårlige forhold for ældre på plejehjem i Danmark. Jeg mener, at det er vigtigt, at disse ulykkelige sager ikke tages til indtægt for, hvordan det generelt står til rundtom på landets plejehjem.
Mange steder fungerer tingene faktisk godt, og de ældre får den pleje og den omsorg, som de har krav på og behov for.
Det hører man bare sjældent om.
Det er forståeligt, at vi som politikere kan få et behov for at reagere på ting, som vi finder er urimelige, men jeg mener, det er yderst problematisk, hvis Folketinget begynder at lovgive på baggrund af enkeltstående sager.
Resultatet kan blive flere regler og mere bureaukrati, uden at det nødvendigvis kommer de ældre på plejehjemmet til gode.
Selvfølgelig skal vi overveje, hvordan vi undgår lignende hændelser i fremtiden, men det er vigtigt, at vi ikke bare hovedkulds kaster os ud i at lave en ny lovgivning.
Derfor er jeg skeptisk over for Venstres og De Konservatives forslag om at indføre ny tilsynspraksis i kommunerne i forhold til plejesektoren.
Jeg mener ikke, at forslaget nødvendigvis vil forbedre tilsynet.
Der er snarere fare for, at det vil føre til mere bureaukrati på området.
For det første foreslås det, at der skal udpeges praktiserende læger, som to gange årligt skal rapportere til kommunalbestyrelsen om, hvordan det står til med plejeindsatsen.
Fra radikal side kan vi imidlertid ikke se, at det nødvendigvis skulle styrke tilsynet.
Vi synes derfor, at vi i stedet bør afvente Socialministeriets undersøgelse af kommunernes faktiske tilsyn, så vi kan få klarhed over, hvor problemerne med tilsynet ligger, inden vi begynder at lovgive.
For det andet foreslås det, at den enkelte kommunalbestyrelse skal have ansvaret for tilsynet med plejesektoren uden mulighed for uddelegering, og det kan Det Radikale Venstre da kun være fuldstændig enigt i.
Så på baggrund af det mener vi heller ikke, at der på nuværende tidspunkt er behov for en lovændring på dette område.
Men vi vil som sagt afvente Socialministeriets undersøgelse
og er selvfølgelig parate til at diskutere behovet for ændring, når vi har fået klarhed over, hvor problemerne ligger.
Og så har jeg et enkelt opklarende spørgsmål til forslagsstillerne, og det er med hensyn til sidste gang, der blev ændret omkring tilsynet på plejehjemmene.
Det mener jeg var under Venstres sundhedsminister, fru Ester Larsen.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, i hvilken retning det blev ændret på det tidspunkt, om forslagsstillerne har mulighed for at give mig et overblik.
Jeg har nemlig en snert af en mistanke om, at det var i den modsatte retning, men man har jo selvfølgelig lov til at ændre holdning.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-03-22:
Jeg mener ikke, at man kan give en aggressor, der ikke respekterer det internationale samfunds normer, og som overvejer angreb med kemiske eller bakteriologiske våben, nogen sikkerhed.
Lad mig gentage, hvad jeg sagde: NPT-traktaten udelukker ikke anvendelse af nukleare våben mod ikkeatomstater under særlige omstændigheder, som f.eks. kunne være, at de angreb med kemiske eller bakteriologiske våben.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
»Mener ministeren, at en venteliste af den nuværende størrelsesorden er forenelig med den målsætning, som fremgår af regeringens oplæg om »Det holdbare samfund«, hvor forældrene skal kunne regne med børnepasningstilbud i nødvendigt omfang, og i benægtende fald, hvad agter regeringen at foretage sig for at nedbringe ventelisten?« Skriftlig begrundelse
Selv om der i de seneste år er etableret mange nye pasningspladser, har danske småbørnsforældre måtte døje med en venteliste på ca. 10.000.
Der er ikke nogen udsigt til, at vi kommer af med denne venteliste, bl.a. fordi regeringen har halveret de økonomiske vækstrammer for kommunerne til 1 pct. Man kan håbe, at regeringens formulering fra »Det holdbare samfund« er udtryk for, at nu skal der ske noget.
Formålet med spørgsmålet er at få afklaret, om der bare er tale om nye ord ligesom Nyrups ord om børnepasningsgaranti, eller om der ligger realiteter bag.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Jeg synes faktisk, at det er et glimrende eksempel på, at en regering gør to ting: pkt. 1 viser lederskab og pkt. 2 tilkendegiver ønsket om dialog og debat med befolkningen.
Jeg tror, at den måde at gøre tingene på passer til et moderne samfund, og den proces, vi har sat i gang her, vil regeringen været dybt optaget af at forfølge i de kommende måneder. Jeg synes også, det er vigtigt at tilkendegive, at den debatproces, vi har sat i gang, i realiteten har tre faser:
Dialogen, som vi er i gang med i øjeblikket.
Derefter kommer der en konklusionsfase, og så kommer der en realisering af konklusionerne efterfølgende. I forhold til det konkrete spørgsmål synes jeg, det er vigtigt at starte med at slå fast, at i regeringsperioden er der faktisk skabt 150.000 nye pladser, og nu mangler vi noget i omegnen af 7.000 pladser.
Det er ikke så ringe endda.
Regeringen har i de årlige aftaler været enig med de kommunale parter om at prioritere netop det område, og regeringen kan kun opfordre kommunerne til at sikre, at der er pladser nok, men med den indgangsvinkel, at opgaven selvfølgelig ligger i kommunerne. Nu er der så givet nogle nye muligheder for kommunerne, nemlig at de kan opkræve en særlig forhøjet forældrebetaling, hvis vel at mærke kommunerne tilbyder forældrene en pasningsgaranti inden for nogle nærmere fastsatte rammer.
Det er altså et skridt, der vil sigte endnu videre imod det, man kunne kalde fuld dækning.
Jeg har forstået, at der er tilkendegivet fra ca. 150 kommuner, at de vil benytte denne ordning i år 2000, og den udvikling vil regeringen selvfølgelig fortsat følge.
Så for at summe op: Regeringen satte det her på dagsordenen tilbage i begyndelsen af perioden.
Det er faktisk lykkedes ganske udmærket.
150.000 nye pladser er der oprettet.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Jeg takker for et langt og grundigt svar.
Uden at fornærme ministeren vil jeg sige, at jeg til gengæld ikke synes, det
var særlig præcist.
Jeg noterede det, jeg formåede.
Der var noget med en debatproces.
Der var noget at opfordre kommunerne, og det synes jeg måske er lidt tyndt, når der i regeringsprogrammet står noget så håndfast som, at man »skal kunne regne med«.
Det nærmer sig jo næsten en garanti med sådan et ordvalg.
Altså man skal kunne regne med, at fællesskabet giver de tilbud, der er brug for, og så må man sige, at det er lidt tyndt at sige noget om en debatproces samt at opfordre kommunerne.
Jeg havde faktisk forventet et svar, der indeholdt initiativer, og når jeg havde det, er det også, fordi jeg synes, at det må være nærliggende for en forholdsvis ny socialminister at sætte sig store mål.
Dér vil det vel være helt oplagt, at en ny socialminister sagde: Jeg vil gøre det til et mål som et af mine første skridt at sikre, at den tilstand med venteliste bliver fjernet fra nu af.
Jeg vil spørge, om den tanke har strejfet socialministeren.
Man kan sige, at mislykkes det så ved kommuneforhandlingen, kommer der en chance senere, når vi skal forhandle finanslov, og dér vil jeg godt give den fremstrakte hånd fra venstre side, fra SF, at vi meget gerne vil være med til at sikre, at der bliver en reel mulighed for at føre det her igennem.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Jamen jeg kan forsikre hr. Villy Søvndal om, at jeg som ny minister ikke kun har store mål, men endog særdeles store mål på hele det brede felt, som er mit område.
Derfor synes jeg egentlig også, at vi måske i en lidt fredelig stund skulle glæde os sammen over, at det projekt, som regeringen har sat i gang, for en stor dels vedkommende rent faktisk ligger ovre i Socialministeriet: ældreområdet, det rummelige arbejdsmarked, og så er der den del, der handler om familie, skole og børn i det hele taget.
Af de fire ting, som er sat i gang, er der store væsentlige dele, som hænger ovre på Socialministeriets område.
Det er jo et klart udtryk for prioritering fra regeringens side.
Så synes jeg egentlig også, at man bør have den indgangsvinkel til en dialogfase, som den vi nu er i gang med med en moderne, veloplyst befolkning som den danske, at man respekterer indgangsvinklen, som den nu er lagt frem, nemlig at der er dialog.
Før var der ikke plads til ret mange, men vi har skabt 150.000 nye pladser.
Med den sidste finanslovaftale er der givet nogle muligheder for kommunerne for ekstra at rykke, og jeg har netop i et svar til hr. Villy Søvndal endnu en gang givet udtryk for, at vi også vil være optaget af at følge, at vi får rykket i forhold til det sidste.
Det var et klart signal, som jeg gav i mit første svar.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Tak for svaret.
Jeg vil gerne dele glæden med socialministeren over de temaer, der er udvalgt.
Jeg tror, det er meget klogt af regeringen at satse på velfærdstemaer i forhold til de kommende kommuneaftaler og det kommende valg, og regeringen ved også godt, at hvis de ting skal virkeliggøres, så kan man kun gøre det sammen med venstresiden i Folketingssalen.
Det tror jeg, virkeligheden vil vise, når vi kommer lidt tættere på.
Så også af den grund er vi såmænd meget tilfredse og vil gerne dele den fælles glæde i SF.
Men jeg synes stadig væk, det er lidt underligt, for betyder det her i virkeligheden bare, at regeringen siger: Vi har gjort det godt i 7 år, og det er i virkeligheden det, vi skriver i det her program.
Man må vel kunne forvente, når regeringen laver et program, hvor man skal kunne regne med noget, at der også vil komme nogle initiativer.
Og mine konkrete spørgsmål, som jeg ikke synes blev besvaret, var: Vil regeringen sørge for, at det her får højeste prioritet i forhold til de kommende kommuneforhandlinger, og vil regeringen lave aftaler i finanslovsammenhæng, der sikrer forældrene en egentlig ret til at få passet deres børn, når de har brug for det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Det bemærkelsesværdige i »Det holdbare samfund« er i realiteten, at vi ikke bruger ret meget tid på at prale, selv om der kunne være god grund til at gøre det.
Vi registrerer, at der på en hel række områder faktisk er mange ting, der lykkes, og det er vi glade for, men vi har nye mål og visioner.
Hr. Villy Søvndal var så venlig at referere for et øjeblik siden til side 10, hvor der bliver givet udtryk for et klart politisk lederskab. Jeg vil sige til hr. Villy Søvndal, at både det specifikke område, som vi taler om her, og det holdbare samfund som sådan vil regeringen ikke kun prioritere i forhold til de kommende kommuneaftaler.
Det vil vi også gøre i forhold til næste års lovprogram, i forhold til næste års finanslov, i forhold til 2001-kommuneaftaler, lovprogram og finanslov.
Det er en proces, som vi er inde i, hvor vi også skal have tid og lejlighed til at lytte til den dialog, som nu er sat i gang med befolkningen.
Det synes jeg faktisk er en vigtig del af processen, men som jeg sagde på et tidligere tidspunkt, er der tre faser.
Der er lytte-dialog-fasen, som vi er i fuld gang med i øjeblikket.
Derefter kommer der en konklusionsfase, og så til sidst kommer der en udførelse af konklusionerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
»Vil ministeren redegøre for, i hvilket omfang de nuværende børnepasningstilbud ikke lever op til den målsætning, der fremgår af regeringens oplæg om »Det holdbare samfund« med hensyn til, at forældre skal kunne regne med børnepasningstilbud af god kvalitet, og hvad agter ministeren at foretage sig for at få udbedret manglerne?« Skriftlig begrundelse
Det er SF's opfattelse, at den hurtige udbygning af børnepasningen i de seneste år til dels er sket på bekostning af kvaliteten, blandt andet har vi mange steder set en voldsom merindskrivning i SFO'erne.
Spørgeren håber, at ordene fra »Det holdbare samfund« er udtryk for, at regeringen har erkendt, at vi har et problem, og spørgeren er spændt på at høre, hvad regeringen agter at foretage sig.
Det her spørgsmål tager ligeledes udgangspunkt på side 10 i det udmærkede småskrift, der hedder »Det holdbare samfund«.
Der nævnes også, at de skal være af god kvalitet.
Jeg vil spørge ministeren, om der bag de ord gemmer sig, at man mener, at der i dag er børnepasningstilbud, der ikke er af god kvalitet.
Det må vel være meningen, ellers er der vel ingen mening i at skrive, at de skal være af god kvalitet, når man skriver et fremtidsrettet program.
Jeg deler opfattelsen af, at vi i dag har en række tilbud, der ikke er af rimelig kvalitet.
Skolefritidsordninger, hvor børnene er stuvet sammen med pædagoger, hvis væsentligste opgave er at sørge for, at lokalerne ikke eroderer, men hvor der ikke er meget tid til sådan egentligt arbejde med børn og udvikling.
Er det den erkendelse, der også ligger hos regeringen, og er det her udtryk for, at man fra nu af vil tage fat på det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Ikke fordi det skal blive opfattet som pral, men jeg vil gerne endnu en gang slå fast, at i den her situation omkring børnepasningstilbud har der også været to faser.
Først den fase, hvor vi ikke havde pladser nok.
Der har vi, som vi lige nåede rundt omkring ved det sidste spørgsmål, ydet en ekstra merindsats, så vi nu er i en helt anden situation, og derfor er vi vel sådan set også kommet til det, man kunne kalde næste fase, nemlig at der nu er bedre muligheder, at der nu er bedre rum i realiteten vel også til at satse bredt på kvalitetsdefinitionen.
Ikke fordi jeg ikke tror, at kommunerne som sådan har set stort på kvaliteten, men nu er der rum til og mulighed for i højere grad at sætte fokus på det.
Det er vel sådan i dag, at dagtilbudene til børn er lige så forskellige som dem, der i øvrigt er i virkelighedens verden, og sådan skal det også være.
Forældrebestyrelserne kan være med til at sætte forskelligt præg på netop deres børns dagtilbud.
Hvordan har de omsat forventningerne i formålsbestemmelserne til kvalitetsliv for børnene?
Jeg synes faktisk, det er et både spændende og også et nødvendigt projekt at gå i lag med.
Jeg vil sige til hr. Villy Søvndal: Jeg har i dag ikke et sådant færdigt projekt eller program, som jeg kan lægge frem, men det er noget, som jeg synes, vi skal overveje.
Det vil også give mulighed for, at vi kan lade de erfaringer, der er, og den inspiration, der er, spredes til andre.
Men jeg vil gerne understrege, at jeg ikke lægger op til nogle centrale mål for kvalitet.
Jeg vil tage udgangspunkt i serviceloven, som er en god lov, med respekt for, at kvalitet udfolder sig i lokal dialog med forældre, personale og kommunen.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Jeg takker for svaret.
Det er, når ministeren siger, at der ikke er eksempler på pral.
Jeg synes nu, man møder en, lad mig så kalde det selvtilfredshed.
Det er klart, det tror jeg i øvrigt enhver regering har, men jeg synes så i øvrigt, at det fremadrettede i ministerens svar var, at socialministeren gerne vil være med til nu at fokusere på kvalitet.
Og der lå vel en indrømmelse af, at den heftige udbygning i 1990'erne var sket på bekostning af kvalitet.
Dog skulle vi ikke forvente ens regler.
Hvorfor nu det så sikkert, hr. minister?
De steder, hvor vilkårene er dårligst personalenormeringsmæssigt, pladsmæssigt osv., er i de ordninger, der har færrest fællesregler, nemlig skolefritidsordningerne, mens de steder, hvor ordningerne fungerer bedst, er der, hvor der er flest fælles regler.
Jeg troede egentlig, at det var Venstre, der som parti var tilhænger af, at man ophævede enhver type af regelsæt til fordel for at lade anarkiet råde, om man så må sige, lokalt.
Er det virkelig rigtigt, at det ikke er regeringens opfattelse, at vi også kan bruge centrale regler som en måde
til at sikre bedre forhold på?
Tror ministeren virkelig, at det her kan lade sig gøre ved kun talens brug og ved inspiration?
Det tror jeg nemlig ikke på.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-03-22:
Ja, jeg er jo selvfølgelig glad for, at der er et godt håb om, at hr. Villy Søvndal og jeg kan tale sammen, forstå hinandens sprog med indgangsvinkel i den jyske måde med at underdrive; det fremmer jo i hvert fald muligheden for, at vi kan nå hinanden.
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke synes, man skal betragte det som en indrømmelse, men at der er forskellige faser i livet.
Der er forskellige faser i politisk udvikling.
Der er vel ikke noget at sige til, at i en situation, hvor alt for mange børn ventede på at få en plads, og mange forældre var i en dybt ulykkelig situation, da blev alle ressourcer sat ind på at skaffe plads til disse børn og dermed en bedre hverdag for disse forældre.
Nu er vi tæt på, at det mål er opfyldt.
Så er det vel helt naturligt, at man har politisk ambition om at sige: Hvad er næste fase så?
Og kvalitet er mange forskellige ting, i hvert fald i min optik.
Det er ikke kun, som nogle fokuserer på, kvadratmeter og sådan nogle ting.
Jeg mener, det er en meget bredere diskussion om, hvad kvalitet er i forhold til børns hverdag, som vi kender den i dag med udgangspunkt i det, der er realistisk, nemlig at de tilbringer en stor del af deres hverdag i offentlige pasningstilbud.
En bredere diskussion omkring det synes jeg bestemt også er ønskelig.
Jeg er enig i, at der skal lægges en bund, hvis jeg må bruge det udtryk, hvor vi som Folketing og som regering påtager os ansvar, men derudover er jeg som person meget tilhænger af det kommunale selvstyre, og at man en gang imellem løser problemerne forskelligt fra eksempelvis det sønderjyske til Frederiksberg, synes jeg som udgangspunkt ikke, at der er noget forkert i.
Det, vi nu altså prøver på at lægge op til, er, at det rum, de muligheder, som vi rent faktisk har, når det gælder daginstitutionstilbud til børn, skal vi bruge den tid til nu at sætte fokus på i forhold til kvalitet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2000-03-22:
Jeg har med meget stor interesse læst regeringens udspil her fra februar 2000.
Det er benævnt »Det holdbare samfund«.
Jeg synes ikke, man kan beskylde det for at være smækfyldt af konkrete ting.
På den måde er det ikke så svært at huske de konkrete ting, der er i det.
En af de meget konkrete ting, der er nævnt, står på side 10: »Familieliv og arbejdsliv hænger sammen.
Forældrene skal kunne regne med, at fællesskabet giver børnepasningstilbud i nødvendigt omfang og af god kvalitet.«
Det rammer jo så ind i en virkelighed - og det er formentlig også grunden til, at man skriver det - hvor der er ventelister til dagpasning af børn.
Jeg må derfor spørge: Betyder sætningen, at den nuværende situation med ventelister ikke er foreneligt med programmet?
Og i forlængelse af det: Hvad stiller man op fra regeringens side for at gøre noget ved den situation, der set fra regeringens synspunkt er uacceptabel?
Jeg står med en meddelelse fra Kommissionen, der hedder »Sociale udviklingstendenser og fremtidsudsigter og udfordringer« dateret den 1. marts år 2000.
Deri beskrives under et hovedafsnit, der hedder »Indkomstforskelle«, og jeg citerer: »Indkomstforskellene er blevet større i de fleste medlemsstater.
De overordnede indkomstforskelle blev større i de fleste medlemsstater i perioden 1980-1995 efter, at der forekom et fald i årtierne før 1980.«
Det er jo en ganske interessant udvikling, som set fra et SF-synspunkt ikke er rar at se på.
Jeg formoder, at det heller ikke er rart at se på fra et socialdemokratisk synspunkt, at forskellene altid bliver øget, specielt hvis EU beskyldes for at være et socialdemokratisk projekt.
Mit spørgsmål til ministeren er: Hvad skyldes den her stigende ulighed i EU-landene?