Steen Gade (SF), 2005-11-08:
Vi tog initiativet til debatten, sidste gang vi havde den, altså før sommerferien, og vi har både før den debat og også siden presset på for at få en klarere dansk profil helt i forlængelse af en mangeårig SF-indsats i Danmark i form af at kæmpe imod handelsprotektionisme og for en mere fri handel og et mere fair handelssystem.
Alt for længe har de rige lande dikteret et uretfærdigt handelssystem med toldmure og subsidier over for verdens fattige.
Det er faktisk sådan, at det er SF, der har presset mest på i de sidste mange år.
At det nytter, kan man se i den vedtagelse, der ligger her i dag.
Danmark arbejder for en udfasning af eksportstøtten senest 5 år efter ikrafttræden af resultatet i Hongkong.
Dumping af landbrugsvarer i de fattige lande skal stoppes, og fra i dag arbejder Danmark også for at kompensere de fattigste lande, der ellers ville tabe på en aftale.
Det er altså en kraftig forbedring af den danske position, siden vi sidst diskuterede det her i salen, hvor vi havde en lang, omfattende og vel ikke alt for heldig diskussion om kompensation.
Det kræver, at EU kommer til at lægge sin landbrugspolitik fundamentalt om.
Det betyder, at EU skal give markante indrømmelser.
Jeg synes nok, at både udenrigsministeren og udviklingsministeren og vel også nogle af regeringspartiernes ordførere er gået lidt for meget i den retning, hvor de har sagt: Alt det, EU har gjort indtil nu, er så godt.
Og så stopper vi, og så roser vi EU.
Det gør jeg ikke.
Jeg er sikker på, at EU kommer til at skulle give yderligere indrømmelser på Hongkongmødet, hvis vi skal have resultatet hjem.
I USA var det 18 pct., og i Japan var det 58 pct.
Det er selvfølgelig et helt uacceptabelt system alle de tre steder.
Det sætter stadig i betydelig grad fokus på EU, og en af de ting, jeg er mest bekymret for, er tendensen til, at man på EU-niveau efter at have givet tilbud om toldnedsættelser nu går i gang med at definere nogle varer, som er særlig følsomme.
Det er 8 pct. af antal varenumre, altså over 2.000 toldlinjer.
8 pct. siger næsten ikke noget som helst.
Men hvis man blandt de 8 pct. tager de vigtigste ud, dem, der betyder mest for økonomien, så har man sådan set kastet en spand koldt vand i hovedet på dem, som lige troede, at EU kom med et tilbud.
Og det vil sige, at man trækker sit tilbud tilbage.
Jeg mener, at ministeren må give en kraftig advarsel i EU-kredsen inden forhandlingsforløbet i Hongkong om, at det her tror vi ikke på.
Det kan føre til, at det bryder sammen – ligesom jeg ikke støttede sukkermandatet forleden dag i Europaudvalget.
Jeg mener ikke, at sukkeraftalen er god nok, og der er en kæmperisiko for, at den er så dårlig, at udviklingslandene vil sige, at det ikke er godt nok.
Derfor tror jeg faktisk, at man også på det punkt bør gøre sig klar til yderligere indrømmelser.
SF er imod eskalerende told på alle produkter, og vi ønskede faktisk, at det kunne indgå i aftalen, i vedtagelsen her.
Det kunne det ikke, men dog på en række områder.
Vi mener også, at vi i Hongkong bør kigge på forholdet mellem multilaterale miljøaftaler og WTO og følge det op i forløbet bagefter.
Vi må i GATS-forhandlingerne ændre det ulidelige pres, der er på udviklingslandene for at åbne deres markeder for serviceydelser.
Det pres må fjernes, ligesom vi forventer en kraftig dansk indsats for at inddrage arbejdstagerrettigheder, ILO-konventioner, i det fremtidige arbejde.
Vi skal huske, at Hongkong bare er endnu en fase i et langt forhandlingsforløb.
Når vi har været optaget af kompensation, er det faktisk, fordi alle beregninger viser, at hvis vi skulle give den støtte til de fattigste lande, der kommer i klemme – UNDP siger, at det handler om 500 mio. dollar om året – så er det kun ½ pct. af de gevinster, der er på verdensplan ved at foretage liberaliseringer.
Det er ikke meget.
Derfor er jeg glad for, at vi har kompensation med, og jeg synes, at det, at det står der, burde kræve af regeringen, at den får denne kompensationstankegang ind i resultatet i Hongkong.
Jeg tror ikke, at Integrated Framework er et tilstrækkeligt instrument.
Det er noget andet, vi skal tænke på.
Jeg er sådan set enig i det, hr. Mogens Lykketoft sagde: Navnet er ikke det, det handler om, men det er sådan set indholdet.
Og det, vi bagefter skal i gang med, er at foretage et ordentligt analysearbejde; hvilke lande kommer i klemme, hvorfor kommer de i klemme, hvordan laver vi en målrettet indsats?
Det her handler jo ikke om, at verdenshandelen nu bliver totalt liberaliseret – det kunne man næsten tror at nogle snakker om.
Nej, sådan er det ikke.
Vi kommer stadig til at leve i et system med masser af forvridninger, og en række lande kommer i klemme i disse forvridninger.
I den forbindelse er det også vigtigt at sige, at nogle af de udviklingslande, der er på vej op, Brasilien, Indien og Kina, også må nedbringe deres toldbarrierer, også på landbrugsområdet.
Det kan faktisk betyde noget, at de gør det.
Men jeg tror altså, det er afgørende, at Danmark gør sig klar til at sige i EU, at man også skal give indrømmelser i Hongkong.
Ellers risikerer vi sammenbruddet ligesom i Cancún, og det ville være meget, meget trist.
Hr. Frank Aaen har underholdt med, at vi bare kunne fjerne WTO, for så dukker der et eller andet nyt op af æsken.
Men jeg kan godt fortælle hr. Frank Aaen, hvad der dukker op af æsken; der dukker bilaterale aftaler op.
Det er USA, der knytter nogle fattige lande til sig, og som siger: I kan få lov til at få lidt indrømmelser her.
Til gengæld er I totalt, ethundrede procent i lommen på os og de multinationale selskaber, vi holder hånden over.
Det er det samme med EU.
Det er alternativet til systemet, og det er det, der kan bryde sammen.
Det kan man ikke, og slet ikke i verdenshandelen, men det handler om, hvorvidt man har en rimelig klar linje og vil kigge på verden, som den er i dag.
Det værste, jeg tror kan ske i de her år, hvor der er mange krisetegn mange steder og bekymrethed for udviklingen osv., er vel reelt, at man svarer igen med protektionisme.
Vi kan se det i Europa, for det er jo det, der sker i Frankrig.
Det er, fordi det går dårligt i Frankrig, og så tror alle franskmænd, både dem på den højre fløj og dem på den venstre fløj, at så skal man være protektionist.
Det duer ikke, det er nederlag, man er taber, og det går ud over de fattigste.
Det viser al erfaring, og derfor er tiden sådan set til at advare mod protektionisme som svaret på noget som helst.
Mange af de lande har ikke en økonomi, der er større end Fyns.
De har ikke brug for flere toldbarrierer.
Det er ikke det, der løser problemet.
At de kunne få deres toldsatser ned, så de kunne begynde at handle lidt mere med hinanden, ville være et kæmpe plus.
Så har vi brug for en kanongod bistandspolitik fra den rige del af verden.
Der er jeg dødtræt af, at vi har en regering, som har skåret ned, og som faktisk også i den her finanslov fortsætter nedskæringen.
Men det er ad den vej, vi skal hjælpe verdens fattige.
Vi skal give dem chancen for at komme med i økonomien i verden; tage vare på dem, der kommer mest i klemme og hjælpe dem til at få udviklet deres økonomier.
Og så skal vi nedbryde de barrierer, som vi i den rige verden lever så fedt af for tiden.