runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-30:
For at tage det sidste først vil jeg sige til hr. Bjørn Elmquist, at jeg ikke ved, hvad det er for en ynk, hr. Bjørn Elmquist taler om.
Dansk Folkepartis politik på det her område har været lysende klar, og det burde det også have været for hr. Bjørn Elmquist.
Det kan ikke komme bag på hr. Bjørn Elmquist, hvad vores politik er på udlændingeområdet.
Det er et af de områder, hvor vi faktisk gør ret meget ud af at forklare omverdenen, hvad vi står for.
Så vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at det jo er rigtigt, når hr. Søren Søndergaard siger, at man ikke kan pege på en international konvention eksempelvis, der siger, at et land har forpligtelsen til at tage sine egne statsborgere tilbage; men vi finder faktisk i Dansk Folkeparti, at det er noget af det allermest naturlige her i verden, at statsborgere i et land hører til i deres eget land, og hvis man rejser til et andet land under forskellige forudsætninger, er man selvfølgelig underlagt vilkårene i det land, man kommer til.
Det betyder også, at hvis vi fra dansk side siger, at vores udgangspunkt for at hjælpe mennesker, der midlertidigt er i nød, er, at de selvfølgelig vender tilbage, så er det vores politik.
Det, jeg så diskuterede i mit ordførerindlæg, og som jeg mener, at hr. Søren Søndergaard skal forholde sig til, er, om det bør være en hovedforpligtelse for regeringen at sørge for at lave repatrieringsordninger, eller det bør være en hovedforpligtelse at integrere de udlændinge, der kommer til det danske samfund.
Det er et spørgsmål om, hvor fokus skal lægges, og dér mener vi i Dansk Folkeparti, at fokus skal lægges på, at folk, der kommer hertil, og som er i nød, efter en midlertidig periode vender tilbage, så fokus skal altså lægges på repatriering. Med hensyn til 3-års-reglen er det rigtigt, at det er, når de får asyl, og så går der en 3-års-periode, og inden for den periode kan de så søge om permanent ophold.
Men det, jeg gerne vil bede hr. Søren Søndergaard bemærke, er med hensyn til de kosovoalbanere, som vi har diskuteret her i Folketinget så sent som i dette efterår.
De kosovoalbanere var jo ikke berettigede til asyl.
De var blevet afvist.
Men de får alligevel lov til at blive i det danske samfund, fordi en frist er overskredet.
Det kan ikke være rigtigt, at det skal være sådan.
Det kan ikke være rigtigt, at andre myndigheder kan spekulere i sådan nogle ting med henblik på, at der så ikke kan laves en hjemsendelsesaftale i tide.
Det ønsker vi at lave om på, så det danske samfund stadig væk har mulighed for eksempelvis at sende de 2.000 kosovoalbanere tilbage, hvis det overhovedet på noget tidspunkt bliver muligt.
Det ønsker hr. Søren Søndergaard at forhindre kan ske.
Søren Søndergaard (EL), 1997-10-30:
Jeg synes, det er tankevækkende, at Dansk Folkeparti, der har kampen mod udlændinge som deres hovedemne - måske næsten deres eneste emne - forbereder en forespørgselsdebat, hvor ordføreren for partiet i sin indledende bemærkning kommer med to faktuelle fejl; to fuldstændig forkerte udtalelser om, hvordan den danske lovgivning ser ud.
Det er ret imponerende.
Det er jo rigtigt, at der ikke eksisterer en international konvention, som forpligtiger lande til at tage deres egne statsborgere tilbage - i modsætning til det hr. Thulesen Dahl påstod - og det er rigtigt, at der ikke eksisterer en 3-års-regel for asylsøgere, men for folk der har fået asyl.
Hvad betyder det så, når vi snakker kosovoalbanere?
Nu er det jo ikke nogen hemmelighed, at vi mener, at de folk, der deserterede fra den serbiske hær og nægtede at deltage i folkemordet i Bosnien, skulle have været hædret med asyl.
Det er der ikke nogen tvivl om.
Det mener hr. Thulesen Dahl ikke.
Han vil helst have sendt dem tilbage, så de kunne have udgjort kanonføde for Milosevics fascister.
Det er forskellen.
Det interessante er bare - sagt til hr. Thulesen Dahl - at de fleste af de mennesker, vi snakker om her, har været 5-6-7 år i Danmark, så selv med Det Konservative Folkepartis og Venstres forslag om 7-års-reglen ville mange af dem have fået lov til at blive.
Det glemmer hr. Thulesen Dahl at fortælle.
Arne Melchior (CD), 1997-10-30:
Hvad der er naturligt kan man jo nok ikke lave en bestemmelse for én gang for alle, men det kan da godt forekomme sådan.
Vil hr. Thulesen Dahl herfra bekræfte, at han ved, at det forholder sig sådan, og at han derfor også på dette punkt har været vildledende i sin ordførertale, eller vil han være en tøsedreng og lade som ingenting?
Helge Adam Møller (KF), 1997-10-30:
Nu er det jo let at falde over budbringeren, når man ikke kan lide budskabet, og det er jo det, man gør i øjeblikket.
Hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, at der var en forpligtelse til, at lande tog deres egne statsborgere tilbage.
Og det er der jo.
Det er der jo ingen der kan nægte.
Der er en moralsk forpligtelse, og der er ikke et eneste civiliseret land i hele verden, som ikke følger den moralske forpligtelse, at man siger, at det land, man er statsborger i, selvfølgelig har ansvaret for de mennesker, der er statsborgere.
Det er det, Danmark, Sverige, USA, Canada, Japan og alle andre lande følger.
Er der en dansker, som bliver udvist fra et andet land, så føler vi det som vores moralske forpligtelse, og det er aldrig blevet anfægtet, at vi selvfølgelig modtager denne statsborger i vores land, for det er dér, han eller hun er født.
Så er der nogle få lande, der ikke følger denne moralske forpligtelse, som sætter sig ud over almindelig international anstændighed, og det er jo det, det drejer sig om.
Der er altså en moralsk forpligtelse, og der er ingen normale demokratiske lande i denne verden, der ikke følger denne forpligtelse.
Det vil jeg godt oplyse.
Så hr. Thulesen Dahl har jo ret på dette område.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-30:
Jeg synes ikke, at hr. Thulesen Dahl formåede at tilbagevise min påstand.
Det kan da godt være, at Dansk Folkeparti har viljen, men så er det vel evnerne, det skorter på, hvis man i den grad har sovet i timen, at man ikke har fundet ud af det.
Og hvad var det så for en gang nonsens - det er vist accepteret at sige det fra talerstolen - vi hørte om, hvad Folketinget kunne og ikke kunne!
Folketinget giver lovene, og hvis et flertal i Folketinget ved tre behandlinger gennemarbejder et lovforslag og vedtager det, er det en lov, og så kan man ikke sige, at Folketinget har gjort noget, som strider mod det ene, det andet og det tredje.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-30:
Jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, at det lykkes ikke at gå på talerstolen og påstå, at jeg skulle have udtalt mig i strid med gældende regler, når hr. Søren Søndergaard så ikke engang kan citere korrekt.
Senest sagde hr. Søren Søndergaard, at jeg i mit ordførerindlæg skulle have påstået, at der var en international konvention, som forpligtede til at tage statsborgere tilbage.
Det sagde jeg ikke.
Jeg mener, der er en forpligtelse til, at man tager sine egne statsborgere til sig igen.
Vi kan så diskutere, hvordan det kan udmøntes, og det er det, vi har lagt op til her i dag.
Men vi mener, at der ligger en forpligtelse til, at landene skal tage deres statsborgere tilbage, og den forpligtelse skal vi forfægte, vi skal anføre over for landene, og regeringen bør forfægte over for de lande, at de skal tage deres statsborgere tilbage, når muligheden er der for det.
Så vil jeg til hr. Arne Melchior om det med, at der kan være nogle problemer med at få dem tilbage til oprindelseslandet, sige, at der er en afgrund til forskel på, om det er helt klar dansk politik og regeringen knokler, alt hvad den kan, for at sørge for at udlændinge kommer tilbage
til deres nærområder, når det overhovedet er muligt, eller om man ikke gør det.
Det er her Dansk Folkepartis opfattelse, at regeringen ikke udviser det arbejde, der er nødvendigt, for at få folk sendt tilbage.
Det skyldes bl.a. nogle danske regler, hvor jeg har nævnt 3-års-reglen, som jeg mener er hindrende for at lave sådan nogle aftaler, og derfor foreslår vi, at den bliver lavet om.
Det er der nogle som ikke ønsker at forholde sig til, men alene ønsker at forplumre debatten med alt muligt andet.
Det synes jeg er ærgerligt.
Til hr. Bjørn Elmquist: Det kan godt være, at hr. Bjørn Elmquist mener, at vi nok har viljen, men mangler evnen.
Vi har fire folketingsmandater i dag, men vi vil håbe, at næste folketingsvalg gør, at evnen til at trænge igennem med vores synspunkter og få vedtaget lovgivning bliver større.
Det håber jeg.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1997-10-30:
Jeg ville være blevet meget skuffet, hvis hr. Søren Søndergaard ikke havde haft indtil flere spørgsmål.
Der var kun to.
Når vi var imod Somaliaaftalen, var det, fordi vi mente, at ved at betale en selvudråbt klanleder for at tage egne afviste statsborgere tilbage gav vi ham og regimet et forfærdeligt pressionsmiddel i hænde, uanset om det gik direkte i hans lomme.
Men vi mener, at man skabte et pressionsmiddel.
Det, vi ønsker, er, at regeringen helst gennem EU og FN skal arbejde for at få aftaler med sikre områder om, at asylsøgere kan være der.
Det overgår min forstand, at det skal være mere retfærdigt, at man modtager dem, der er bedst udrustet, dem, der har råd til at rejse til Danmark, og at man skal behandle dem bedre end de flygtninge, der sidder under forfærdende forhold i den tredje verden.
Det overgår min forstand.
Det overgår også min forstand, at det skulle kunne medvirke til at fjerne flugtens årsager, og det er vel det, vi alle ønsker.
Det gøres kun ved at styrke og samle indsatsen i nærområderne.
Det er sådan set det, som udenrigsministeren sagde og har sagt siden 1986.
Vi mener, det er rigtigt, og vi bliver ved med at sige det, indtil vi får flertal i Folketinget og i EU og i FN for det.
Sådan er det.
Når vi tror på det, må vi også blive ved med at sige
Anne Baastrup (SF), 1997-10-30:
Jeg har to spørgsmål: Finder hr. Thulesen Dahl, at nærområderne har en international forpligtelse eller noget i den stil til at tage imod flygtninge, som hr. Kristian Thulesen Dahl af den ene eller den anden grund mener skal sendes hjem her og nu?
Sådan som jeg forstår det, har hr. Kristian Thulesen Dahl i hvert fald den forståelse, at landet, hvor man er statsborger, på et eller andet niveau har en forpligtelse, men hvilken forpligtelse mener hr. Kristian Thulsen Dahl, at nærområderne har?
Nu lægger hr. Kristian Thulesen Dahl jo en del vægt på, at de skal repatrieres, og så vil jeg godt spørge: Hvor mange penge har Dansk Folkeparti beregnet skal bruges på det her område?
Jeg har forstået, at Dansk Folkeparti har store problemer med at få computeren til i øvrigt at få hele statsbudgettet til at hænge sammen, men det kunne være meget rart at få at vide, hvor mange penge hr. Kristian Thulesen Dahl og det dér parti regner med, at der skal bruges her, og hvor vil man finde pengene?
Så det sidste: I hvilket omfang vil man så nedsætte ulandsbistandsmidlerne, og har hr. Kristian Thulesen Dahl på det område en eller anden form for politik til, hvordan vi forhindrer, at der opstår andre katastrofer andre steder med deraf følgende flygtningestrømme?
Det ville være rart somme tider at få en lidt mere sammenhængende beskrivelse af den politik, som Dansk Folkeparti på et eller andet niveau må have gennemtænkt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-30:
Det har vi aldrig anfægtet.
Jeg vil gerne give hr. Arne
Melchior ret i, at hvis hjemsendelses- eller oprindelseslandet nægter modtagelse, så kan der være praktiske problemer forbundet med det.
Det, vi klager over, og det, vi vil anfægte, er, at vi i Danmark har indrettet politikken på en måde, så vi reelt er medvirkende til, at der også er lande, som spekulerer i de danske regler for at undgå at tage deres egne statsborgere tilbage.
Vi fik i forbindelse med kosovoalbanerne, som fik opholdsret i Danmark, bekræftet, at der fra de jugoslaviske føderale myndigheders side var spekuleret i de danske regler for at undgå at tage dem retur.
Vi mener ikke, at vi på den måde skal spænde ben for os selv.
Det er da tåbeligt, at vi i Danmark har lovregler, der på den måde spænder ben for en hjemsendelsespolitik, som man i øvrigt påstår, at man er enige i.
Det er deri, vi fra Dansk Folkepartis side overhovedet ikke kan se sammenhængen i den politik, der bliver ført.
Så må jeg sige til fru Anne Baastrup, at når jeg siger, vi mener, der er en moralsk forpligtelse for det land, hvori man er statsborger, til at tage én tilbage, så er det selvfølgelig lige præcis det land.
Det er et andet spørgsmål, når det drejer sig om nærområderne; selvfølgelig er det det. Dér må vi selvfølgelig finde ud af, hvordan det kan lade sig gøre og så diskutere det, og hvis det er sådan, at Folketingets flertal klart markerer, at nu ønsker man at tage skeen i den anden hånd og sikre repatrieringsordninger, lade fokus gå fra integrering til repatriering, vil Dansk Folkeparti da meget gerne deltage i diskussionen af, hvordan det kan udmøntes, og også diskutere, om det vil koste nogle penge.
Jeg vil da gerne medgive, at det efter vores opfattelse er bedre at bruge midlerne i nærområderne til at sikre, at folk kommer retur, frem for at integrere dem i det danske samfund.
Den diskussion deltager vi gerne i.
Lotte Henriksen (S), 1997-10-30:
Tænk at blive tvunget fra hus og hjem og blive splittet fra sin familie, flygte fra krig og elendighed med sine få ejendele samlet i en pose.
Indimellem kunne man i den danske debat tro, at alle disse mennesker i en lind strøm flød ind over Danmarks grænser, men virkeligheden er jo, at det kun er ca. 5 pct., der flygter længere væk end til deres nærmeste naboland. Når der i Tanzania og Etiopien derfor er oprettet kæmpe flygtningelejre for at kunne modtage alle disse folk fra nabolandene, må vi yde vores til at hjælpe med opgaven.
Flygtninge skal hjælpes i deres nærområder, men det kræver, at vi som et fjernere område hjælper økonomisk til, både mens flygtningene befinder sig i flygtningelejrene og siden, når de skal vende tilbage til deres hjemlande.
Men selv om Danmark altså - som udviklingsministeren nævnte - yder støtte til UNHCR og andre organisationer for at hjælpe i nærområderne, er der altså folk, som flygter videre fra de flygtningelejre, som masser af folk er nødt til at affinde sig med er deres hjem i måske årevis.
Nogle af dem banker på Danmarks dør for at bede om asyl.
De, der ikke opfylder betingelserne for at få asyl i Danmark, skal forlade landet, helst frivilligt, og det kan der, som indenrigsministeren redegjorde for, være nogle problemer i.
Dem må vi jo så løse.
Når sagen om somaliernes tilbagesendelse i sommer overhovedet udviklede sig til en forhandling mellem Danmark og myndighederne i Nordvest- og Nordøstsomalia skyldes det, at Flygtningenævnet ved afvisning af asyl til somalierne krævede, at flygtningenes hjemlande ville modtage dem.
Målet vil efter vores mening være, at den slags tilbagetagelsesordninger drøftes og aftales i EU, i nordisk eller i andet internationalt regi, men selv da kan bilaterale aftaler komme på tale - også suppleret med økonomisk bistand til genopbygning og repatriering i et område.
Til dette er miljø- og katastroferammen fortrinlig.
Da Folketinget i december 1992 besluttede at etablere en miljø- og katastroferamme, skete det på baggrund af Riokonferencen.
Målet er, at rammen skal udgøre 0,5 pct. af BNI i år 2002 ved siden af udviklingsbistanden.
De 50 pct. af denne ramme er afsat til humanitær hjælp primært i forbindelse med væbnede konflikter og de deraf afledte flygtningeproblemer.
De sidste 50 pct. er afsat til miljøindsatsen i henholdsvis Central- og Østeuropa og udviklingslandene.
Vi har ingen intentioner om at forringe Danmarks internationale miljøindsats, men finder, at det faktisk var passende at anvende MIKA-rammen i forbindelse med hjemsendelse og repatriering af flygtninge.
Vi ser således gerne, at MIKA-rammen på et senere tidspunkt kan bringes i spil også ved andre typer af hjælpesituationer.
Helge Adam Møller (KF), 1997-10-30:
Socialdemokratiets ordfører, fru Lotte Henriksen, nævnte helt korrekt, ligesom udviklingsministeren gjorde tidligere, at ca. 95 pct.af alle flygtninge, altså 19 ud af 20, bliver i et nærområde, eksempelvis i Afrika, og så er der kun fem pct., dvs. én ud af 20, som kommer videre til det rige Vesten, eksempelvis Danmark.
Der blev også sagt, og det er også rigtigt, at de 95 pct., der bliver i nærområdet, i nabolandene, tit lever under meget dårlige og kummerlige forhold.
Jamen det er jo netop baggrunden for, at Det Konservative Folkeparti foreslår en helt anden politik på dette område, hvor vi i stedet for, at vi hvert år anvender milliarder af kroner til at forgylde de sidste fem pct., som er de stærkeste, de rigeste, og som kommer helt til Vesten, så anvender alle de milliarder - hver en øre - i et nærområde og hjælper ti gange så meget.
Det er hele filosofien.
Tom Behnke (FP), 1997-10-30:
Fru Lotte Henriksen sagde, at der fra tid til anden opstår problemer med hjemsendelse af disse asylansøgere eller flygtninge.
Situationen i hjemlandet er blevet bedret, og så skal de vende tilbage til deres hjemland; men fra tid til anden så opstår der problemer, og så sagde fru Lotte Henriksen: Dem må vi så løse.
Mit spørgsmål til fru Lotte Henriksen er derfor: Hvordan synes fru Lotte Henriksen selv, at regeringen håndterer at løse de her problemer? Synes fru Lotte Henriksen, at regeringen har haft succes med at løse problemerne og sørge for, at f.eks. somalierne bliver hjemsendt?
Synes fru Lotte Henriksen, at regeringen har haft succes, eller kunne Socialdemokratiet tænke sig, at regeringen havde gjort noget andet og måske noget mere?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-30:
Jeg har to spørgsmål til fru Lotte Henriksen.
Det ene er:
Hvad er Socialdemokratiets holdning til, at der så åbenlyst er lande, som spekulerer i de danske retsregler for at undgå at tage egne statsborgere tilbage?
Mener fru Lotte Henriksen og Socialdemokratiet ikke, at det bør give anledning til at ændre de danske retsregler?
Punkt to vil jeg gerne høre om Socialdemokratiets holdning til det forslag til vedtagelse, som jeg på vegne af Dansk Folkeparti har fremsat her i dag, for med de afstemningsregler, der er, ser det med det forslag til vedtagelse, som fru Lotte Henriksen har fremsat, ikke ud til at vores kommer til afstemning, og derfor ønsker jeg at få Socialdemokratiets tilkendegivelse af, om man i givet fald ville have kunnet støtte det.
Lotte Henriksen (S), 1997-10-30:
Til hr. Helge Adam Møller: Jeg har godt set, at De Konservative - og også så vidt jeg har forstået Venstre - har stillet forslag om, at man skulle anvende mange flere af de milliarder kroner, man tilsyneladende bruger i Danmark, til at sende flygtninge tilbage til nærområderne, altså til de lande, som tager imod de flygtninge, og som er tæt på.
Samtidig har jeg også forstået, at Venstres formand, hr. Uffe Ellemann-Jensen, godt forstår og også har set, hvordan situationen ser ud i disse flygtningelejre.
Han sagde til B.T. i tirsdags: »Jeg ville snyde, svindle og bedrage bare for at komme væk«.
Derfor er der jo så også al mulig grund til at yde den støtte, der skal være, til flygtningelejrene.
Jeg mener bare ikke, at det skal gå ud over de fem pct., som flygter andre steder hen, for dem har vi også en forpligtelse over for.
Tom Behnke peger på, at vi skal løse de problemer, og når jeg nævnte det, sådan som jeg gjorde, var det bl.a., fordi indenrigsministeren faktisk i sin besvarelse på forespørgslen gav en længere forklaring på, hvordan man forsøger både at forhandle sig frem til og også ved politiets hjælp at tilbagesende disse folk, som ikke frivilligt vil sendes tilbage.
Jeg mener faktisk, at der i dag bliver gjort så meget som muligt.
Tilsvarende vil jeg sige, at de forhandlinger, som er foregået bl.a. med Somalia, måske i virkeligheden blev forringet og gjort værre og sværere at få på plads på grund af både pressens indblanding og andres - måske ligefrem også folketingsmedlemmers - interesse i, at denne sag blev gjort mere hektisk, end nødvendigt var, således at det rent faktisk var sværere at få aftalen gennemført.
Jeg har ikke mere tid nu, men jeg skal vende tilbage til hr. Kristian Thulesen Dahls spørgsmål på et senere tidspunkt.
Tom Behnke (FP), 1997-10-30:
Vi nærmer os en besvarelse af spørgsmålet.
Fru Lotte Henriksen skal hermed have mulighed for at få lidt mere taletid, og derfor skal jeg gentage spørgsmålet: Hvordan synes fru Lotte Henriksen, det går med at løse problemerne?
Fru Lotte Henriksen svarer, at man forsøger at løse problemerne og man gør sit bedste.
Det er jo fint nok.
Nu var hr. Bjørn Elmquist jo tidligere på dagen oppe på talerstolen og tale om evner, og hvis det, vi har set indtil nu, er det bedste, regeringen kan gøre, og at den har forsøgt at løse problemerne uden at løse dem, må jeg spørge fru Lotte Henriksen, om det så er dér, vi er henne.
Er det, fordi regeringens evner ikke strækker til, at man ikke får løst problemerne, og at man ikke får lavet nogle aftaler om tilbagetagelse af f.eks. somalierne?
Lotte Henriksen (S), 1997-10-30:
Jamen et er hjemsendelsesaftalerne og det, der skal underskrives med de lande, som aftalerne indgås med.
De forhandlinger forløber jo, som de to parter nu måtte kunne blive enige om.
Det betyder altså også, at somalierne rent faktisk skal være interesserede i at modtage de flygtninge, som sendes tilbage.
Den andet del af det er spørgsmålet om, at de personer, som får afvisning på asyl, også skal findes ved politiets hjælp og gelejdes ud.
Det er ikke kun et spørgsmål om, hvorvidt regeringen faktisk ønsker at hjælpe politiet med den opgave.
Som bekendt er der også indgået et politiforlig, som gør, at der rent faktisk kan følges op på den type opgaver, og at politiet kan få den kapacitet, der skal til, for at det her kan ske fyldest.
Søren Søndergaard (EL), 1997-10-30:
Jeg har to spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech.
For det første: Ville Venstre i regering have overvejet at betale f.eks. Restjugoslavien penge for at modtage afviste flygtninge fra Danmark, eller har Venstre det princip, at man under ingen omstændigheder vil betale et land penge for at modtage deres flygtninge?
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Har Venstre nogen aftaler med nogen afrikanske lande om at modtage de flygtninge, som vi ikke vil have her?
Jeg forstod på fru Birthe Rønn Hornbech, at det skulle sprede sig som en steppebrand i Afrika, at man ikke bare kunne komme hertil og søge asyl.
Man skal vente i en lejr i nærområdet, og det vil vel sige, at folk skal sendes tilbage til nærområdet.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-30:
Det er meget i samme retning som det, som hr. Søren Søndergaard her sluttede med, for jeg kan da huske, at Venstre også dengang, da Poul Schlüter var statsminister i midten eller slutningen af 1980'erne - da havde man jo en udenrigsminister i partiet - internationalt arbejdede meget for, at man skulle have oprettet disse lejre, og at der skulle være en finansieringsordning gennem FN, således at flygtningene kunne tage ophold i disse meget omtalte nærområder.
Jeg vil godt spørge, om fru Birthe Rønn Hornbech vil fortælle om den modtagelse, som dette danske forslag fik i FN og hos vore nabolande her i Skandinavien.
Var der nogen overhovedet, der støttede den idé?
Hvad er der af realisme i det forslag?
Og så sagde fru Birthe Rønn Hornbech, at flygtningene skal sidde i disse lejre, mens deres sag bliver behandlet.
Hvis det er tilfældet, vil jeg gerne anmelde en ny kort bemærkning.