Per Clausen (EL), 2005-10-12:
Når vi så stadig væk bliver ved med at stille spørgsmål, og som ministeren er bekendt med, har jeg stillet nogle skriftlige § 20-spørgsmål i denne her sag, som, når jeg får svar på dem, sikkert vil gøre mig meget klogere, så er det jo, fordi de eneste fejl, som er sket i Fødevarestyrelsen, som ministeren erkender, ikke er fejl, som ministeren af sig selv i forbindelse med samrådene og andet er kommet og har fortalt os om, det er fejl, som er blevet offentliggjort igennem medierne.
Så er det jo naturligt nok, at vi ligesom spørger: Jamen er der flere fejl?
For når der er fejl, på trods af at ministeren gentagne gange har sagt, at der ikke er begået nogen fejl, så er det jo naturligt nok at interesse sig for, om der er flere, og derfor denne interesse også for det bagudskuende, selv om jeg er enig med ministeren i, at det vigtigste jo er, at de her fejl ikke gentager sig, og at vi får nogle bedre procedurer i fremtiden.
Umiddelbart derefter har jeg også straks erklæret, at det bestemt da er en fejl, at man ikke svarer på en sådan telefax.
Jeg synes jo, at ministeren skal være lidt opmærksom på, at det jo ikke sådan er for sjovs skyld, at vi bliver ved med at tage den her sag op.
Det er jo, fordi der i medierne er kommet sager frem, som jeg ikke synes ser så godt ud.
Det kan da godt være, at det er sædvanlig praksis, at der sådan indimellem går 5-6 dage, før man agerer, når man opdager, at der er noget, som ikke går helt, som det skal, men jeg synes ikke, det ser tilfredsstillende ud.
Jeg synes heller ikke, det er tilfredsstillende, at det varer 5 dage, før man kontakter EU.
Når man bliver kontaktet af de polske myndigheder, så har man ikke rigtig tid og lyst til at svare på det, og man har heller ikke lyst og tid til at svare den pågældende polske virksomhed.
Jeg synes, der er nogle ting her, der tyder på, at det ikke er godt nok.
Og det er jo klart nok, at hvis der har været regler, som ikke er gode nok, som ministeren bærer ansvaret for, så behøver vi jo ikke at diskutere, hvem der har ansvaret, for så er det ministeren.
Og det er også meget bedre, at det er ministeren, end det er en eller anden embedsmand.
Den ene ting, jeg har sagt, er, at man ikke har svaret den polske leverandør, da der kom en fax til Fødevarestyrelsen.
Det har jeg sagt jeg mener var en fejl.
Det har bare ikke haft nogen indflydelse på sygdomsforløbet i Danmark, men det burde man have gjort.
Jeg har også sagt, at det er mit indtryk, at man kunne have afgivet den Rapid Alert til EU lidt før.
Det er dog sådan lige på kanten, for EU kræver også, at man har en ganske bestyrket mistanke, før man afsender en Rapid Alert, idet EU ikke ønsker, at man modtager den blot ved den mindste mistanke.
Man ønsker først at modtage en Rapid Alert, når der er en vis begrundet mistanke.
Jeg har ikke nogen grund til andet end ligesom hr. Per Clausen finde frem til, at hvis der er begået nogle fejl, så må vi jo have det frem i lyset, naturligvis, men det er jo først og fremmest ud fra en interesse om at se på, hvordan vi nu kan sikre, at det her ikke kommer til at gentage sig, og det synes jeg jo er det mest interessante.
Men hvis det er sådan, hvad jeg ikke har grund til at tro, at der skal placeres et ansvar, fordi nogen har ageret i strid med gældende regler og instrukser osv., så skal det ansvar naturligvis også placeres.
Jeg må bare fastholde, at med den viden, jeg har nu, har jeg ikke grund til at tro, at der er nogen anledning til at placere et sådant ansvar.
Det, vi taler om her, er, at vi i bagklogskabens lys kan se, at der var ting, man kunne have gjort anderledes, hvis man dengang havde den viden, som vi har i dag.
Derfor har jeg strammet op på procedurerne, og derfor har jeg i øvrigt bedt om, at Fødevarekontroludvalget nu laver den undersøgelse, jeg har omtalt flere gange her i dag.