Majbrit Berlau (EL), 2006-04-26:
Jeg er blevet belært om, at man traditionen tro nu siger tak for debatten.
Det er i virkeligheden et udtryk for, at vi vil skabe nogle rammer og nogle rettigheder for de elever, der er i den danske folkeskole, så vi sikrer, at man, uagtet om man går i skole i Søllerød eller man går i skole i Vollsmose, har de samme muligheder for, kan man sige, at agere på skolen.
Det, vi synes er væsentligt at skolerne fortsat er dem der tager sig af og bestemmer, er spørgsmålet om de metoder, der skal bruges på skolen, hvad det er for nogle undervisningsmetoder, hvad det er for en pædagogisk indsats, man ønsker at lave.
Alt det, der hedder indhold: hvilke bøger og undervisningsmaterialer, der skal bruges, synes vi er vigtigt at den enkelte skole stadig væk bestemmer, og det skal vi fastholde.
Det er derfor, vi bl.a. er så kraftigt imod de nationale test, som regeringen, Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti lægger op til.
Det er netop, fordi vi mener, at det laver et indgreb i den metodefrihed, som vi hylder så meget, og som den danske folkeskole har.
Det, det her forslag lægger op til, er at sikre, at mens man er mellem 5 og de der 14-15 år og man faktisk er i den danske folkeskole, ja, så nedslides man ikke via et dårligt arbejdsmiljø, så får man optimale forhold til at få den indlæring, der skal til for at sikre, at man kommer godt videre i livet.
Altså, for mig at se er det faktisk nogle helt rimelige krav, vi vil stille.
Jeg vil tro, at de fleste på arbejdsmarkedet er meget tilfredse med de meget klare krav – nogle af dem er måske nogle gange lidt for vage, kunne jeg måske mene, men der er nogle krav – man i hvert fald kan henholde sig til i forhold til sit arbejdsmiljø.
Vi mener, det er helt rimeligt, når vi stiller krav om, at der kun må være maks. 22 i hver klasse.
Vi mener også, det faktisk er meget rimeligt, når vi stiller krav om, at de lærere, der underviser, har modtaget en efter/videreuddannelse, der sikrer, at de har de optimale forudsætninger for at sikre den metodefrihed, som lærerne har krav på, og som de skal bruge for at optimere undervisningen, så den bliver rigtig god.
Vi mener også, det er væsentligt i den nuværende situation at opstille de her rettigheder i forhold til noget økonomi, fordi den danske folkeskole er økonomisk udsultet.
Det står i bemærkningerne, vi har diskuteret det mange gange, det er blevet påvist flere gange over for regeringen, at pr. elev har der været faldende økonomi, siden den her regering trådte til.
Vi ved ude fra kommunerne, at folkeskolerne er nogle af dem, der lider kraftigt, når man skal skære ned, nogle nedskæringer, man er nødt til at gennemføre for at efterleve regeringens økonomiske krav.
Det er jo ikke for sjov, at vi sætter de her rettigheder op.
Det er for at sikre, at eleverne, som jo i øvrigt ikke engang har stemmeret endnu, ikke bliver syndebukke i det økonomiske spil, som kører i øjeblikket.
Det er i virkeligheden de rettigheder, vi prøver at sikre, og jeg synes faktisk, det er et rimeligt krav, at man sikrer, at mennesker, der går på den samme institution 10 år i træk, har rettigheder med hensyn til, hvad det er for et miljø, de skal bevæge sig i.
Fru Margrethe Vestager trak spørgsmålet om undervisningsmiljølovgivningen, der jo blev indført under den forrige regering, frem.
Vi diskuterede meget, elever og studenter, på det tidspunkt problemet med, at der faktisk ikke var lagt op til, hvilken økonomi man kunne hente ind til opfølgningen af sådan en undervisningsmiljøvurdering.
Jeg kunne i høj grad godt tænke mig, at vi fik en klar debat om, hvordan vi sikrer, at der i forbindelse med de undervisningsmiljøplaner, der er blevet lagt udeomkring, og som viser en række problematikker, bliver fulgt op på, hvilken økonomi der skal sikres for at udbedre de problemer, som undervisningsmiljøplanerne påviser.
Fru Margrethe Vestager har også påpeget spørgsmålet om: Hvor langt ligger de her rettigheder væk fra virkeligheden?
Det er et meget relevant spørgsmål, synes jeg, som det kunne være rart at få belyst.
Vores opfattelse er, at de desværre ligger langt væk fra virkeligheden, og at der desværre er et langt stykke vej at gå endnu – ikke nødvendigvis på samtlige folkeskoler i Danmark, for der er forskel på folkeskolerne.
Men der er nogle folkeskoler, hvor de nærmest er en utopi, og derfor kunne vi i høj grad tænke os at få en sådan redegørelse.
Men jeg synes, det er relevant at sige, at såfremt de rettigheder eksisterede allerede i dag, altså hvis det var sådan, at alle folkeskoler i Danmark kunne leve op til de rettigheder, er det jo ikke sikkert, at Enhedslisten havde haft behov for at sætte rettighedskriterierne op i den form, vi har gjort nu.
Men det skal ikke hindre os i stadig at have den tilgang, at skoleelever skal have rettigheder, ligesom voksne mennesker har det på arbejdsmarkedet.
Jeg vil ikke sige så forfærdelig meget mere, selv om jeg tror, jeg har tid til det, men blot konstatere, at jeg beklager, at en bred del af Folketinget, specielt regeringspartierne og Dansk Folkeparti, er af den opfattelse, at rettigheder ikke er noget, der skal tildeles danske skoleelever.
Det mener jeg ikke vi kan byde den næste generation af den danske befolkning, og det er i virkeligheden ud fra det perspektiv, disse rettigheder er defineret.
Det er ikke kun, fordi vi er velmenende – det ord er blevet brugt af flere talere – nej, det er i høj grad ud fra en retfærdighedsbetragtning, at vi har fremsat dette rettighedsforslag.