Morten Helveg Petersen (RV), 2002-12-06:
Jeg skal koncentrere mig om ændringsforslagene.
Vi har den generelle debat på mandag, og jeg skal derfor koncentrere mig om regeringens ændringsforslag og så de ændringsforslag, som Det Radikale Venstre selv stiller.
Siden aftalens indgåelse har regeringen gjort et stort nummer ud af at sige, at der er lavet så og så mange brede forlig, at blokpolitikken skulle være aflivet til fordel for det brede samarbejde.
Og det er en forkert udlægning, for mens det er rigtigt, at også Det Radikale Venstre indgår i en række forskellige aftaler, så står det hævet over enhver tvivl, at på det afgørende stræk er det Dansk Folkeparti, der er regeringens parlamentariske grundlag.
Det er Dansk Folkeparti, der får sin ældrecheck igennem.
Det er Dansk Folkeparti, der går igen i samtlige aftaler med undtagelse af universitetsreformen og to forlig, som man står uden for i forvejen.
ord om brede forlig
Kigger man lidt realøkonomisk på det og laver et regnestykke på bagsiden af en kuvert, vil det vise sig, at Dansk Folkeparti står for 75-80 pct. af realøkonomien i den samlede finanslov i denne omgang.
Det Radikale Venstre er gået med i delforlig dér, hvor vi har oplevet, at regeringen har lyttet, dér, hvor vi har opnået konkrete resultater.
På arbejdsmarkedsområdet indgår vi i et forlig, der bl.a. betyder, at arbejdsmarkedspolitikken bliver mere målrettet og gennemskuelig.
Forliget ligger i forlængelse af den arbejdsmarkedspolitik, som Det Radikale Venstre har stået for i årevis, og hvor grundstenene blev lagt under den tidligere regering.
Det Radikale Venstre indgår også i en flerårsaftale for erhvervsskolerne.
Det er så vigtigt et område, så vi føler, det er vigtigt at gå ind og tage ansvar for det også.
I samme aftale indgår en genopretning af biblioteksafgiften, som mildest talt har været igennem et omtumlet forløb.
Først skærer regeringen i biblioteksafgiften, og nu skal den genoprettes med radikal hjælp.
Vi er spændte på, hvad kulturministeren må finde på næste år.
I delaftalen indgår også midler til Etisk Råd og til Danmarks Statistik, som Det Radikale Venstre har prioriteret højt, og som vi er glade for kommer med.
På boligområdet sikres byggeri af flere boliger til handicappede.
Der er klart behov for flere boliger til unge handicappede, så de ikke skal bo på plejehjem.
Det Radikale Venstre vil også gerne reformere på boligområdet, hvorfor vi også har fremsat vores eget forslag.
Vi deltager i satspuljeforliget, hvor der på sundhedsområdet er afsat midler til en styrket indsats for psykisk syge børn og unge.
De skal behandles hurtigere og have bedre tilbud, når de udskrives.
Dertil kommer forskning i arbejdsmiljø og en særlig indsats for at få handicappede integreret på arbejdsmarkedet.
Det Radikale Venstre var ikke med i forliget om universitetsreformen.
Regeringen ønskede i stedet, at alle universiteter skulle have bestyrelser med eksternt flertal og ansatte ledere fra top til bund.
Vi finder det ikke særlig liberalt.
Det Radikale Venstre har været med til udmønte den såkaldte forskningsreserve, hvor der sættes midler af bl.a. til forskning i vedvarende energi og hormonlignende stoffer samt frie midler til forskningsrådene og basismidler til universiteterne.
Det Radikale Venstre er også blandt partierne bag den såkaldte UMTS-aftale og fordelingen af disse midler.
Det gælder imidlertid på forskningsområdet som på andre områder, at Det Radikale Venstre gerne var gået videre end det, regeringen lagde op til.
Det Radikale Venstre har altså deltaget i en række delforlig.
Men det ændrer ikke ved den kendsgerning, at det på de store stræk er Dansk Folkeparti, som regeringen har valgt som sit grundlag.
Derfor stiller vi også en række ændringsforslag, som vi finansierer krone for krone.
Vi har igennem forhandlingerne lagt mange og meget konkrete finansieringsforslag frem på bordet foran finansministeren.
Men regeringen har ikke ønsket eller ikke turdet.
Titlen er vist også det eneste overbud, der findes i det udspil.
Ellers er der grundigt udarbejdet forslag til finansiering, som regeringen ikke havde modet til at røre ved.
Det skal jeg komme tilbage til senere.
Vi har valgt at disponere vores ændringsforslag på den måde, at vi på hver af paragrafferne eller på de generelle reserver har afsat en pulje til at genoprette de værste skader, som regeringen og Dansk Folkeparti udretter.
Der vil derfor være ændringsforslag, hvor vi undlader at stemme eller stemmer imod, selv om vi kunne have sympati for det konkrete forslag, under henvisning til, at vi har fremsat vores egne forslag, der indeholder generelle puljer og midler til genopretning, og som er finansieret.
Vores ændringsforslag viser, at det kan lade sig gøre at prioritere.
Derfor blev det til et forlig med Dansk Folkeparti, som der ikke er meget perspektiv i.
Og lad mig bruge ældrechecken som et eksempel.
Det Radikale Venstre ønsker en samlet, langsigtet og permanent finansieret reform af ydelser og tillæg oven i folkepensionen med henblik på at sikre pensionister, der blot har folkepension og tillæg, en bedre økonomi og større selvstændigt råderum, samt at velstillede pensionister ikke automatisk tildeles ydelser alene på grund af deres alder.
Under forhandlingerne har vi fremsat forslag til at gøre noget for de økonomiske dårligt stillede pensionister, et
forslag, som indebærer reelle prioriteringer.
Det turde man ikke.
Derfor er der heller ikke meget perspektiv i den aftale.
At Danmark skal gøre noget i forhold til grænsehandel og afgifter, ja, det har stået klart i mange år, og det kan isoleret set ærgre, at vi er nødt til at lempe netop på disse afgifter, fordi det sundhedsmæssigt peger i den forkerte retning.
Man kan sige, at det er ærgerligt, men nødvendigt.
Men vi sætter spørgsmålstegn ved finansieringen, der jo udelukkende består af engangsindtægter for DONG og Hypotekbanken, og dermed er der heller ingen anvisninger på, hvordan udgifterne skal finansieres fra 2004 og frem.
Regeringen holder sig heller ikke tilbage for at tage af reserven, som er sat af til uforudsete udgifter.
Under SR-regeringen var reserven på ca. 1,1 mia. årligt, men er under VK blevet reduceret til omkring 100 mio. kr. på blot 2 finanslove.
Derfor er der heller ikke meget at stå imod med, hvis der skulle komme uforudsete udgifter.
Det Radikale Venstre finder det aldeles uklogt at finansiere populistiske velfærdscheck ved at tære på reserven.
Og jeg gad nok vide, hvad Venstres forhenværende finansordfører, hr. Thor Pedersen, ville have kaldt den form for finansiering, hvis det havde været den tidligere regering, der havde fremsat et sådant forslag.
Og jeg spørger, om det virkelig er borgerlig politik anno år 2002 at finansiere driftsudgifter ved at sælge ud af arvesølvet.
Resultatet er, at Dansk Folkeparti får gennemført sin politik.
Det strittede Dansk Folkeparti imod hen over sommeren, og resultatet efter forhandlingerne, ja, de taler deres klare sprog.
Regeringen valgte igen Dansk Folkeparti som sit grundlag, hvilket betyder, at der igen i år skæres i ulandsbistanden.
Regeringen tog sidste år 1½ mia. kr. fra ulands- og miljøbistanden og gav til sundhedssektoren som en engangsbevilling.
Alligevel sparer regeringen også i år på ulandsbistanden, men denne gang kommer pengene ikke sundhedssektoren til gode, men derimod den slunkne statskasse.
Man kan spørge sig selv, hvorfor det ikke er sundhedssektoren, der skal have disse midler.
Svaret skal formentlig findes i, at regeringen ikke engang kan komme af med de oprindeligt afsatte penge, og det er endda på trods af regnefejl i Sundhedsministeriet, der udbetaler væsentligt hurtigere, end det egentlig oprindelig var tilsigtet.
Regeringens økonomiske pulje til sundhedssektoren er bureaukratisk og forvridende.
Det Radikale Venstre vil genoprette ulandsbistanden.
Vi vil også genoprette den såkaldte Mifresta-ramme; derfor tilbagefører vi midler fra sundhedspuljen til ulandene.
Det ligger os også på sinde at få bekræftet endnu en gang, at de 750 mio. kr., som regeringen vil bruge på forsvarets internationale opgaver taget fra Mifresta-rammen, fortsat står udisponeret hen.
Jeg vil gerne bede finansministeren bekræfte endnu en gang fra Folketingets talerstol, at det forholder sig sådan, altså at regeringen ikke har tænkt sig at begå forligsbrud, men at disse midler fortsat står udisponeret hen.
Finansministeren har sagt til forligskredsen, at det er en diskussion, vi vender tilbage til i foråret 2003, og finansministeren kan passende bekræfte, at disse midler fortsat er udisponerede.
På forskningsområdet ønsker Det Radikale Venstre, at Danmark lever op til den såkaldte Barcelonaerklæring, hvor forskningsudgifterne gradvis skal udgøre 3 pct. af BNP.
Derfor har vi også et ambitionsniveau, der går ud over regeringens.
Vi ønsker at genoprette de skader, som regeringen laver ved at skære i folkeoplysning, aftenskole og VUC.
Vi ønsker at fjerne disse besparelser.
På retsområdet har vi lagt vægt på at bevilge ekstra midler, så sagsbehandlingstiderne kan nedsættes ved retterne.
Vi tror på, at en hurtig sagsbehandling er vigtig for alle involverede parter.
Tværtimod burde regeringen gøre yderligere for, at hastighedsgrænserne overholdes.
Vi foreslår, at hastighedsgrænserne håndhæves, så der kommer 25 mio. kr. i kassen ud over de 170 mio. kr., som regeringen allerede kradser ind.
Vi gør det ud fra devisen: Lov er lov, og lov skal holdes.
De ekstra midler vil vi bruge på færdselssikkerhed.
Inden for trafikministerens område foreslår vi i øvrigt, at bladtilskuddet bortfalder.
Vi har svært ved at se, hvorfor det skal være en statslig opgave at finansiere den slags.
Det er et eksempel på en prioritering, vi finder fornuftig, men igen: regeringen tør ikke, regeringen vil ikke. Det Radikale Venstre ønsker en styrket indsats over for traumatiserede flygtninge, hvorfor vi sætter midler af til området i vores ændringsforslag.
Vi stemmer også for ændringsforslag, der genopretter den såkaldte introduktionsydelse, og vi kommer i øvrigt med vores eget forslag også på dette område.
På kulturområdet var regeringen heller ikke interesseret i nye og spændende initiativer.
Vi er med på filmområdet, vi havde dog gerne set en økonomisk styrkelse.
Vi havde også gerne set nogle af vores egne forslag gennemført såsom musikformidling, men ministeren på området gik målbevidst efter en siksakkurs på biblioteksafgiften. På miljøområdet vidner de alt for få midler til genopretning af naturparkerne om, at miljøet ikke har regeringens interesse.
Et rent miljø koster.
Det er en pris, som vi er parate til at betale i Det Radikale Venstre.
Endelig lægger vi i vores ændringsforslag op til at gennemføre vores skatteforslag.
Det er faktisk det sidste ændringsforslag, vi skal stemme om her i aften, et beskedent lille forslag, der har været annonceret allerede, på 57 mia. kr.
Det kan jo passende være en festlig afslutning på en god debat.
Så kan man jo diskutere, hvor flot en karakter det er.
Men jeg vil godt sige, at jeg har lidt svært ved at tage finansministerens karaktergivning helt alvorligt.
Censorer plejer jo at skulle være uafhængige.
Jeg må sige, at hvis jeg på tilsvarende vis skulle give regeringens skattepolitik karakter, ja, så måtte det jo blive et 00, for det svarer til, at man udebliver fra prøven.
Det svarer til, at man ikke møder op.
Man kan ganske vist få en lægeerklæring og få lov at gå
til reeksamen, men det skal jeg ikke stå og tilbyde finansministeren, selv om der er nogen, der vil mene, at der kunne være brug for det. Men i hvert fald, når man ikke møder op, jamen så synes jeg også, man fortjener 00, og i den forstand er 8 med pil opad da måske slet ikke så dårligt endda.
For regeringens skattestop er det samme som ikke at byde på fremtidens skattesystem.
Regeringen har kritiseret skattesystemet i årevis, og nu gør man alt, hvad man kan, for at bevare det.
Det hænger altså ikke sammen.
Vi lægger vægt på at vise, at hvis man tør prioritere, kan det også lade sig gøre at sænke skatten på arbejde.
Derfor ændringsforslaget.
Hovedlinjen i vores ændringsforslag er altså for at summere op: flere midler til det internationale, så Danmark igen bliver førende med hensyn til bidrag til den tredje verden; flere midler til uddannelse, forskning og viden; og så en skattereform, hvor skatten sænkes på arbejde.
Vi er nødt til at forholde os til de emner i de kommende år. Regeringen havde desværre ikke modet i denne omgang.
Til allersidst skal jeg i forlængelse af den debat, vi har haft omkring Pensionsfonden,
stille finansministeren et meget enkelt spørgsmål, som jeg vil bede finansministeren svare på: Var der en aftale med Dansk Folkeparti om, at Dansk Folkeparti kunne stemme nej til det her ændringsforslag omkring Pensionsfonden?
Var der en aftale, ja eller nej?