runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Pedersen (S), 2003-04-09:
Det var rart at høre, at socialministeren svarer, at det ikke er et succeskriterium, om folk vælger det her.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvad er succeskriteriet så?
Jeg bemærkede selv, at socialministeren var til stede, derfor går jeg også ud fra, at socialministeren hørte efter, og jeg kunne godt tænke mig
at få socialministerens kommentar til det, KL's formand udtrykte om det her frie valg, dels om effekten af det, dels om hvordan man så på det i kommunerne.
Hvad er ministerens kommentar til det?
Jeg går ud fra, at jeg ikke behøver at referere, hvad Ejgil W. Rasmussen sagde.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-09:
Det, vi jo har set nu, er, at kommunerne er gået i gang med at sætte de nye regler i omdrejninger, og det, vi har set på nuværende tidspunkt, er jo, at resultatet er endog meget beskedent.
Nu siger ministeren jo også selv, at det ikke er noget succeskriterium, men det må dog være en overvejelse værd for ministeren, når man kan læse overskrifter som: Ældres frie valg koster dyrt, som man skriver i en avis, som jeg har her, eller når et konservativt byrådsmedlem, Kurt Andersen fra Munkebo, skriver i Fyens Stiftstidende, at loven bliver til skade for nogle borgere, til skade for kommunerne, der kommer til at betale 10-15 pct. mere uden kvalitetsløft, men med risiko for det modsatte.
Han kalder loven politisk, saglig er den ikke, mener han.
Personlig syntes han, at fri konkurrence er godt, men at den måde, loven her er tilrettelagt på, er noget forfærdeligt makværk.
Det, jeg synes er helt afgørende, og som ældre og andre, der har brug for hjemmehjælp, må spørge om, er: Får jeg mere hjemmehjælp ud af denne her sag?
Det svar, man kan se, når man sådan går igennem, hvad der har været skrevet om det her, er jo, at de ældre jo ikke får mere hjemmehjælp.
Det er jo ikke sådan, at fru Petersen visiteres til en halv time ekstra.
Det ligger der overhovedet ikke i det.
Hun har ikke engang nogen sikkerhed for, at pengene bliver brugt til hjemmehjælp.
Som socialministeren skriver i et svar til mig: Hvis man ser på den enkelte kommune, er der ingen krav om, at den udelukkende skal anvende en del af pengene på ældreområdet, det er sådan set op til kommunen selv.
Det vil sige, at man ikke engang har nogen sikkerhed for, at disse 500 mio. kr. bliver brugt til de ældre.
Det er jo et kæmpe bluffnummer, højt opreklameret et halvt år før valget.
Jeg kan sige, at det lykkedes for VK-partierne 600 gange at komme i avisen med det her spørgsmål, med det her højt opreklamerede bluffnummer.
Man kan gå ind at kigge på, hvor meget det er lykkedes.
Jeg vil sige, det er ikke mest De Konservative, det er mere kollegerne i Venstre, der lavede dette reklamenummer.
Men hvad får de ældre ud af det?
Præcis ingenting, intet.
Og det er jo også det, man kan se i det svar...
Thor Pedersen (V), 2003-04-09:
Sagt til hr. Wammen: Der er jo ikke tale om at skælde ud.
Jeg konstaterer, at det endnu ikke er muligt for hr. Wammen at forstå, hvad det er, den tidligere regering lagde frem i januar 2001, altså hvad råderum betyder.
Det er det ikke, når hr. Wammen siger, at vi allerede har brugt pengene.
Der er jo tale om at bruge pengene i 2004 til skattelettelser.
Hr. Wammen vil se, når vi lægger vores finanslovforslag frem, at så er der pæne overskud på de offentlige finanser.
Der er jo ikke tale om, at man har brugt skattelettelsen i 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 og 2010.
Det er de enkelte år, hvor man finansierer skattelettelsen, og der er nogle forudsætninger for at have nogle passende overskud.
Det er overskuddene, man styrer efter.
Det er sådan i den middellange fremskrivning, at der er der plads til det, der hedder konjunktursvingninger.
Man korrigerer ikke finansloven på baggrund af konjunktursvingninger.
Det er strukturelle problemer, man skal ændre i givet fald.
Det er hele filosofien bag det, som den tidligere regering lagde frem, nemlig at man har sunde offentlige finanser, som er i stand til at opsuge konjunktursvingninger.
Det er formålet med det hele, og derfor skal man ikke ændre finansloven hver 14. dag.
Finanslovsændringer, i givet fald, vil have et langsigtet perspektiv, der udmøntes 1 år eller 2 år eller 3 år efterfølgende.
Derfor er det almindelig sund fornuft, at man forsøger at følge det, som den tidligere regering i et vist klarsyn i januar 2001 selv indså, men som den var dårlig til at forfølge.
Det, jeg glæder mig over, er jo så, at den nuværende regering vil følge de målsætninger og har styrke til at følge dem, hvad den tidligere regering ikke selv havde.
Den fulgte jo ikke sine egne målsætninger.
Så må jeg sige til fru Lotte Bundsgaard, at der ingen tvivl er om, at hver eneste ledige er én ledig for meget.
Derfor skal man tilstræbe et sundt erhvervsklima, fjerne byrder på erhvervsvirksomhederne og være med til at lempe skatterne for milliardudgifter, hvilket regeringen har gjort, for at gøre det lettere at ansætte og også at motivere folk til at være i arbejde.
Skattelettelsen betyder trods alt, at man har en forventet stigning i beskæftigelsen på ca. 10.000-12.000.
Ærlige skattelettelser er altså et skridt i den rigtige retning.
Endelig vil jeg sige, at det, der jo er afgørende, er det renteniveau, vi har.
, når der er ro i Irak?
Der er svaret, at der for så vidt ikke er noget, der forhindrer det forventede konjunkturopsving.
Det er alle for så vidt også enige i.
Spørgsmålet er psykologien bag, hvornår man egentlig tør investere.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-09:
Det kan da ikke være rigtigt, at finansministeren tager så let på det, som det lyder her.
Jeg har opgørelser på de enkelte amter.
I København og på Frederiksberg har man en stigning i ledigheden fra februar 2002 til 2003 på 20 pct., fra 17.000 til 20.000.
I Frederiksborg Amt har man en stigning i ledigheden fra 7.000 til over 9.000, altså 29,8 pct.
Det må da være noget, der påvirker finansministeren, hvis ellers finansministeren forholder sig til andet end det, som ministeren selv sagde: modelberegninger.
De er sådan set kun afhængige af, hvad man putter ind i modellen.
Det, folk er mere optaget af, er altså, hvordan det ser ud ude i den virkelige verden.
Der ser det jo slemt ud, i og med man har en stigning i arbejdsløsheden i den størrelsesorden, som vi ser her.
Så troede jeg i øvrigt, at det for finansministeren var dokumenteret, at man ikke nedbragte den offentlige gæld.
Jeg troede rent faktisk, at finansministeren havde forstået, at det var dokumenteret af den radikale finansordfører, hr. Morten Helveg Petersen.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-04-09:
Først vil jeg gerne bede finansministeren om at bekræfte, at der er en sammenhæng imellem beskæftigelsen i Danmark, og om vi kan afbetale på vores gæld.
Derefter vil jeg gerne høre finansministeren om, hvad regeringen har tænkt sig at gøre for at få beskæftigelsen til at stige.
Og til sidst vil jeg godt sige, at det godt kan være, finansministeren ikke mener, der er noget nyt under solen, som finansministeren sagde lige før, men det er der faktisk i Danmark, for ledigheden er begyndt at stige.
Det oplever man i detailhandelen, det oplever man i byggeriet, og det oplever
man i de ganske almindelige danske hjem.
Enten fordi man selv bliver ledig, eller fordi man frygter for, at man selv bliver ledig. Det er derfor, vi bliver ved med at bede regeringen om at komme med et klart svar på, hvad regeringen vil gøre for at få ledigheden til at falde og beskæftigelsen til at stige.
Det bekymrer os faktisk.
Så der er ingen grund til, at finansministeren bliver fornærmet over vores spørgsmål.
Vi gør det, fordi vi prøver at leve op til det ansvar, vi mener vi har som medlemmer af det her Folketing.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-09:
Jeg må sige, at ligesom hr. Albrechtsen er jeg lidt forbavset over, at hr. Peter Skaarup ikke havde en vedtagelse med.
Jeg er klar over, at Dansk Folkeparti på nogle områder har en anden politisk opfattelse af Taiwan, end vi har.
Men umiddelbart er der da nogle ting, vi er enige om, så vidt jeg kan høre nu og har hørt i de tidligere debatter, nemlig at vi ønsker, at Taiwan får adgang til observatørstatus i WHO; at der skal være indrejsemuligheder, så man kan få visum, og at der skal være et øget kulturelt, sundhedsmæssigt og uddannelsesmæssigt samarbejde.
Mit spørgsmål er egentlig: Hvis der er et flertal for det herinde, har Dansk Folkeparti så på forhånd bundet sig stærkt til ikke at ville gøre noget sammen med regeringen, eller er Dansk Folkeparti indstillet på at stemme for det?
Jeg synes, det er lidt vigtigt, for man kan jo føre realpolitik, men man kan også føre symbolpolitik, og det kan det jo let havne i, hvis man på forhånd har en aftale med regeringen om at undgå, at der kommer en beslutning om de små skridts vej.
Thor Pedersen (V), 2003-04-09:
Lige igen til hr. Wammen: Der er først et skøn ved udgangen af maj i år om konjunkturforløbet, herunder væksten i bruttonationalproduktet.
Sådan er det, der er ikke noget skøn før.
Det, jeg har sagt, er, at der ikke er nogen garanti for, at det ikke kan være lavere.
Det kan godt være, at det er lavere, og det er også det, der står i artiklen.
Sådan er det.
Der er ikke noget nyt.
Der er ingen garanti på nuværende tidspunkt for, hvordan et skøn vil være, der først udarbejdes og fremlægges i maj.
Så vil jeg gerne sige, at det, der er problemet med hr. Wammen, er, at hr. Wammen ikke forstår, hvad der egentlig ligger bag den middellange fremskrivning; hvad det er, man skal sikre.
Det, man skal sikre, er en nedbringelse af den samlede offentlige gæld.
Forudsætningen for at nedbringe den samlede offentlige gæld er beregnet til en vækst i beskæftigelsen.
Det, der så er afgørende, er: Har vi haft den nedbringelse i den samlede offentlige gæld og dermed de overskud på den offentlige sektors saldo, som har været forudsat?
Og der er svaret ja.
Så længe vi har de overskud, er vi på det rette spor.
Derfor er sandheden stadig, at opgaven fremad, da vi har nået målene indtil i dag, er at sikre, at vi så når den tilgang til beskæftigelsen, som beregningsteknisk er forudsætningen for at nå det endelige mål i 2010.
Der er der en restvolumen på cirka 45.000 mere i beskæftigelse fra nu af og frem mod 2010.
Så må jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen: Der er for så vidt intet nyt under solen.
De overskud, der er indregnet til skat, er nøjagtig dem, der er en følge af modelberegningen fra januar måned 2001.
Det er nøjagtig det samme råderum; det er nøjagtig de samme forudsætninger, vi forfølger; det er de samme overskudsmål.
Når skattelettelsen kan blive lidt større end råderummet, er det, fordi vi har mere styring af væksten og merforbruget i den offentlige sektor.
Det er nøjagtig samme mål, vi forfølger.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-04-09:
Nu sagde finansministeren det jo næsten selv i sit første svar til hr. Nicolai Wammen, at selv for hr. Wammen må det være klart.
Det er jo den måde, som finansministeren sædvanligvis svarer på, når ministeren har en endog meget dårlig sag.
Jeg går da ud fra, at ministeren stadig væk står ved de oplysninger, der blev lagt frem i Folketinget tilbage før nytår, om, at der i finansredegørelsen var et råderum på 4-5 mia. kr. under forudsætning af, at der frem til 2010 kom 85.000 flere i arbejde, og at arbejdsløsheden faldt.
Så jeg vil sige, at der må finansministeren da indrømme, at der mangler en sammenhæng.
Nu abonnerer jeg måned for måned på oplysninger om, hvordan det går med arbejdsløsheden og beskæftigelsen, og det, som man kan se, er jo, at det bliver et mere og mere deprimerende syn.
Det er det altså, når vi har så meget, meget større arbejdsløshed i februar 2002, end vi havde i februar 2001.
I den sammenhæng er det faktisk 22.000 ekstra
, der har mistet deres arbejde.
De er blevet arbejdsløse.
Det synes jeg er alvorligt nok.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-09:
Jeg må forstå finansministeren sådan, at den artikel, der refereres til, jo må være taget ud af den blå luft.
Jeg forstår, at finansministeren siger, at han ikke på forhånd har lagt sig fast på, at skønnet skal sænkes, på trods af at samtlige økonomer i det her land stort set har sagt: Jamen
den vækstramme eller det vækstskøn, som regeringen har haft, holder ikke vand.
Vi er nødt til i dag at få bekræftet: Holder den historie, der var i Børsen i går om, at regeringen sænker sit vækstskøn, eller holder den ikke?
Det må finansministeren da kunne give et klart svar på.
Jeg vil bare sige, at bl.a. Danske Bank jo har påpeget, at man synes, at finansministeren selv med et lavere skøn end i dag er rigelig optimistisk. Så må jeg også sige til finansministeren, at indtil nu har regeringen jo ikke præsteret at skaffe flere folk i arbejde.
Indtil nu har man haft store planer, store tanker, men beskæftigelsen er faldet de sidste to kvartaler med 33.000 personer.
Regeringen medvirker selv til den her proces ved at fyre ansatte inden for staten.
Så man skubber til et læs, der hælder i den forkerte retning.
Derfor må jeg spørge finansministeren: Hvad er det, der giver finansministeren den optimisme, at man nok skal klare opgaven, når stort set alle andre ser nogle meget sorte skyer hænge over nationen på det her spørgsmål?
Der kommer ikke noget svar, andet end at man siger: Det skal vi nok klare.
Men indtil videre har udviklingen vist det stik modsatte, nemlig et fald i beskæftigelsen.
Indtil nu har bl.a. erhvervslivet været ude og sige, at den skattepakke, der kommer fra regeringen, overhovedet ikke vil have en beskæftigelseseffekt, der batter.
Hvorfor forholder regeringen sig ikke til de her spørgsmål?
I stedet slår man ud med armene og siger
: Det klarer vi, det skal vi nok sørge for.
Det er ikke godt nok, vil jeg sige til
finansministeren
Der må resultater på bordet.
Thor Pedersen (V), 2003-04-09:
Jeg er sådan set glad for, at hr. Wammen stiller spørgsmålet.
På et eller andet tidspunkt tror jeg også, at det går op for selv hr. Wammen, hvordan den økonomiske politik er tilrettelagt; hvad det er for et spor, man følger, og hvad råderummet egentlig betyder.
Jeg vil blot sige, at råderummet, når det gælder skattelettelser, drejer sig om spørgsmålet: Er der et tilstrækkeligt overskud til at finansiere skattelettelser og til nedbringelse af den samlede offentlige gæld?
Det er sådan, at hvis vi tager dagoverskuddet nu fra 2002, så er det større end forventet.
Derfor er det sådan, at så længe der er de overskudsmål i den middellange fremskrivning, og vi når de mål, så når vi også det langsigtede mål, nemlig at nedbringe den samlede offentlige gæld til cirka halvdelen af det, den var i 2001 målt i procent af BNP.
Så der er overhovedet ikke noget, der i virkeligheden er forrykket i forhold til tidligere, og jeg kan sige, at den beskæftigelse, vi har i dag, er meget tæt på den, der var forudsat i »Økonomisk Redegørelse« for december 2002. Og det, der er afgørende, det, man måler på, er: Kan vi holde overskudsandelene?
Kan det ligge mellem 1½-2½ pct. af BNP, så når vi også det langsigtede mål.
Derfor er opgaven stadig den samme, som den var i går og sidste uge, nemlig at finde beskæftigelse til cirka 45.000 flere.
Det er det, der mangler i den middellange fremskrivning, og det mål skal vi nok nå.
Så er der spørgsmålet om konjunkturskøn; hvad der ligger i en vurdering, som kommer ved udgangen af maj i år.
Der er ikke noget nyt skøn fra finansministeren.
Der er ikke noget nyt skøn fra regeringen.
Det skøn kommer først til maj.
Det, jeg har sagt, er, at jeg ikke kan garantere, at det bliver mindre end 1,8 pct.
Det er der ingen der ved noget om i dag.
Det kan godt være, at det bliver tæt på 1,8 pct. som forudsat.
Det afhænger bl.a. af, hvordan det går med afviklingen af Husseins regime i Irak, hvor hurtigt der bliver stabilitet.
Så hvad der sker frem til maj, det ved ingen, og derfor er der ingen garanti for, at det ikke kan blive mindre end 1,8 pct.
Det kommer først til maj.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-09:
Jeg kan godt forstå, at finansministeren ikke har lyst til at komme med nogen særlig uddybende forklaring på de problemer, som regeringen har i øjeblikket.
Det står meget tydeligt ikke bare for oppositionen, men også for en lang række økonomer og andre, der følger det her tæt, at regeringen er på gyngende grund i forhold til at få sine skattelettelser til at hænge sammen med det økonomiske råderum.
Det er jo sådan, at en forudsætning for, at man overhovedet har et økonomisk råderum at dele ud af, er, at man får skabt ca. 85.000 flere arbejdspladser.
Det har selv regeringen måttet indrømme.
Den her regering har ikke præsteret at opfylde det mål.
Tværtimod er beskæftigelsen jo faldet markant, og bare her det sidste stykke tid, de sidste to kvartaler, er der sket et fald på 33.000 personer.
Det er virkeligheden, vil jeg sige til finansministeren.
Derfor er det ikke nok bare at sige: Jamen det regner vi da med går. Så siger finansministeren, at man sådan hver uge spørger til, hvad regeringen forestiller sig.
Der kan jo være en meget god grund til, at man er årvågen i forhold til finansministerens virksomhed, for så sent som i går kunne man erfare ved at læse Børsen, at finansministeren sænker regeringens vækstskøn.
Den selv samme finansminister, som for 3 uger siden sagde, at alt var i skønneste orden, mens man forhandlede skat, må nu, hvor skatteaftalen med Dansk Folkeparti er faldet på plads, krybe til korset og sige: Nej, det går ikke
så godt alligevel, vi må hellere nedjustere. Problemet for finansministeren er jo, at udover de 33.000, beskæftigelsen allerede er faldet med, så vil det blive ulige meget sværere for regeringen at få flere i beskæftigelse på et tidspunkt, hvor væksten også falder. Derfor har der jo fra en lang række økonomer været rejst en meget voldsom kritik af skatteplanen, og den bør finansministeren vel forholde sig til i dag.
Thor Pedersen (V), 2003-04-09:
Jamen så vil jeg blot notere, hvad det er, hr. Nicolai Wammen spørger om.
Det er, om jeg på trods af de stigende nyeste ledighedstal har det fornødne økonomiske råderum til at gennemføre regeringens bebudede skattelettelser.
Det er åbenbart sådan et spørgsmål, der kommer stort set hver uge, men svaret er klart ja.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-09:
»Mener ministeren på trods af de nyeste ledighedstal, at man har det fornødne økonomiske råderum til at gennemføre regeringens bebudede skattelettelser?«
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-09:
»Vil ministeren tage initiativ til, at der f.eks. årligt udarbejdes og offentliggøres en kønsopdelt lønstatistik for hele statens område, hvor man kan se fordelingen af tillæg i Ny Løn for de enkelte personalegrupper?« Skriftlig begrundelse
Der er for nylig udarbejdet en kønsopdelt lønstatistik for det kommunale område, hvor det fremgår, hvordan tillæggene under Ny Løn er fordelt på de enkelte personalekategorier.
Det er tilsyneladende muligt at foretage tilsvarende kørsler på det statslige område.
I hvert fald fremgår det af Økonomistyrelsens hjemmeside, at de enkelte statslige institutioner kan erhverve en særlig applikation, der kan anvendes til dette formål.
Derimod kan man ikke som politiker eller borger umiddelbart få et overblik over eventuelle lønforskelle fordelt på køn, herunder anvendelsen af tillæg under Ny Løn.
Arbejdet med ligeløn forudsætter, at man kan følge, om der er lønforskelle mellem kønnene på det statslige område, herunder eventuelle forskelle i tildelingen af tillæg under Ny Løn.
»Hvad vil ministeren foretage sig for at sikre større gennemsigtighed i bankernes anvendelse af gebyrer for
henholdsvis privatkunder og erhvervskunder
Skriftlig begrundelse
Det er et positivt signal, men det er desværre også tydeligt, at bankerne ikke af sig selv er på vej til at sikre større gennemsigtighed på området.
Den enkelte forbruger har i dag meget ringe mulighed for at se, hvad han eller hun betaler i gebyr for de enkelte ydelser og for at sammenligne mellem de enkelte banker.
Spørgeren finder det derfor vigtigt, at ministeren tager et initiativ for at sikre gennemsigtighed for forbrugerne.
Lotte Bundsgaard (S), 2003-04-09:
Derfor satte den tidligere regering jo også en masse projekter i gang for at gøre forholdene for iværksættere nemmere.
Det planlægger den nuværende økonomi- og erhvervsminister at skære ned på.
Er finansministeren enig i, at det er en god idé at skære ned på de tilskud, man giver til centre og andet, der kan rådgive iværksættere, så de kan komme i gang? Så vil jeg godt sige, at nu tror jeg, der er mange, der har lidt svært ved at forholde sig til finansministerens sure svar og også til råderum og 2010, og hvad ved jeg.
Jeg tror til gengæld, der er mange, der sidder hjemme foran fjernsynet og godt kan forholde sig til, at man har oplevet nedskæringer i kommunerne i år.
Derfor vil jeg godt spørge finansministeren, om finansministeren kan garantere, at der ikke, hvis der ikke sker ændringer i økonomien - store ændringer, man ikke kan forudse - kommer nedskæringer på de ældre, på børnene og sygehusene osv., som vi har set der har været i år.
Jørn Pedersen (S), 2003-04-09:
Nu sagde ministeren jo, at det var, efter at analysearbejdet var slut, og det vil sige, at vi kommer meget tæt på år 2004, hvor jeg går ud fra, ældrechecken skulle gælde fra.
Derfor er mit spørgsmål til ministeren, om ministeren ikke vil overveje at gå i gang lidt tidligere og også overveje at forhandle med andre partier.
Jeg er nødt til at minde ministeren om, at uanset hvordan det ser ud med finanslovaftaler, så har man under den tidligere regering gennemført mange store reformer på området her med et ganske bredt flertal, hvor den nuværende regerings partier indgik.
Derfor forbavser det mig uhyre meget, at nogle partier, der, som hr. Ole Stavad nævnte, oven i købet har konkrete udspil, er udelukket på forhånd.
Vil det sige, at socialministeren faktisk ønsker at indføre en ny praksis, hvor man går fra det der gode, brede samarbejde på det sociale område, som kendetegnede den tidligere regering?
Thor Pedersen (V), 2003-04-09:
Jeg kan sige en ting til fru Lotte Bundsgaard, at i de aftaler, vi indgår med Kommunernes Landsforening under et, er der vækst.
Der er vækst.
Hvis fru Lotte Bundsgaard ønsker, vi skal lave aftale med hver eneste kommune, så må fru Lotte Bundsgaard få KL til at have det ønske, at det er selektivaftaler, for vi er kun i stand til at lave én fælles aftale med Kommunernes Landsforening, der dækker alle kommuner under et, og dermed også muliggør en rimelig grad af forskelle mellem kommunerne. Men jeg kan love, at det, vi vil gøre fra regeringens side i forbindelse med forhandlingerne, er at forsøge at få så stort et beløb som muligt til at hjælpe de kommuner, som har en likviditet, der er ringere end det, der gælder for gennemsnittet.
Det håber jeg så også at KL vil være med til, altså at man får den omfordeling, så man hjælper de kommuner, der især har det svært.
Men det vil gælde for aftalerne, som det ligger i den middellange fremskrivning, at der er plads til vækst hvert eneste år, altså realvækst, så man hvert år kan bruge flere penge pr. borger, end man gjorde året før.
Så spørger hr. Nicolai Wammen, hvad vi vil gøre, hvis man nedjusterer skønnet til 1,5 pct.
Svaret er: Ingenting, for så vidt ingenting.
For det ligger jo lige præcis i finanspolitikken, at der er plads til de udsving.
Så det ændrer for så vidt ikke noget, at man får et skøn på 1,5 pct. Det er klart, at vi tilstræber, at væksten er størst mulig; at vi har et erhvervsklima med størst mulig vækst; at man gør, hvad man kan for overhovedet at få flest muligt i arbejde.
Det er den opgave, der forestår omkring indvandrere, og omkring unge, der skal via uddannelse til arbejde, og det at lade seniorer blive længere på arbejdsmarkedet.
Det er det, der udestår til de nødvendige strukturelle ændringer, måske endda gennem fornyet lovgivning, men i hvert tilfælde er det sådan, at de udsving, vi kommer til at se i år med den viden, vi har på nuværende tidspunkt, ikke giver anledning til at ændre finanspolitikken.
Hermed sluttede spørgsmålet.