runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Ellers ville regeringen jo have ændret reglerne, og det ville tidligere regeringer også have været forpligtet til for at efterleve torturkonventionen.
Vi mener, at lovgivningen er præcis, som den skal være.
Men jeg står da ikke her og skal virke sådan alvidende.
Hvis der er personer, som kommer og påpeger, at der er et problem et sted, så ser jeg meget gerne på det.
Men efter min bedste overbevisning og alt, hvad jeg overhovedet ved, efterlever vi reglerne fuldt ud.
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Nu har der jo i forbindelse med Irakkrigen været en hel del diskussion om tortur.
Der var det mit klare indtryk på hr. Villy Søvndals referat, at forsvarsministeren ikke var helt afvisende over for at bringe begrebet tortur ind i den militære straffelov.
Jeg vil derfor spørge justitsministeren: Er justitsministeren fuldstændig sikker på, at der i begrebet tortur ikke er psykisk og fysisk pres af forskellig karakter, som ikke er en strafbar handling?
Er justitsministeren fuldstændig sikker på, at alt det, som kan komme ind under begrebet tortur, er omfattet af den danske straffelovgivning?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Nej, må jeg sige til hr. Søren Søndergaard, for så vidt angår det første spørgsmål, der handlede om betænkningen.
Det, den betænkning sagde, var jo, at man kunne inkorporere det eller ikke inkorporere det, det var en politisk beslutning.
Så hvis hr. Søren Søndergaard læste betænkningen, ville han kunne se, at der altså ikke er nogen juridiske grunde til, at man skulle inkorporere den.
Så man må sige, at der er juristerne sådan set på min side.
Det andet spørgsmål er om den militære straffelov osv.
Der må jeg sige til hr. Søren Søndergaard, at også danske soldater er omfattet af den danske straffelovgivning.
Der er så en militær straffelov, der er hægtet på, såfremt man f.eks. ikke følger det, ens overordnede beder en om.
Men jeg ser i hvert fald ikke noget juridisk problem på det område.
Det var sådan set også en forudsætning for at kunne tiltræde torturkonventionen, at vi sikrede os, at alt, hvad den forpligtede os til, ville blive bragt i orden.
Og det blev bragt i orden i dansk lovgivning, før vi tiltrådte.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Jeg har fuld forståelse for, at en regering selvfølgelig overhovedet ikke behøver at lytte til sine embedsmænd, og det kunne jeg heller ikke drømme om at bebrejde regeringen at den ikke gør.
Men det, der undrede mig, var, at justitsministeren brugte en meget juridisk begrundelse som argument for at afvise, at torturkonventionen skulle indskrives i dansk ret.
Man må jo sige, at der har justitsministeren åbenbart ikke juristerne med sig i det spørgsmål.
Fint nok, det er selvfølgelig en klar politisk melding, og den må vi jo tage.
Det er så en melding, vi ikke deler.
Men jeg kunne i den forbindelse godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren ikke blev lidt foruroliget over den debat, der opstod efter diskussionen om eventuel tortur i en dansk militærlejr i Irak.
Intet er bevist, og hele den sag skal stadig væk undersøges og afklares, men gjorde nogle af de meldinger, der kom selv fra folk, der havde ansvar inden for det område, ikke justitsministeren lidt urolig og påpegede måske, at der var et behov for at få afklaret noget på det område?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jeg vil egentlig godt sige tre ting til hr. Søren Søndergaard.
For det første: Blot fordi man nedsætter et udvalg og får en betænkning, er man altså ikke forpligtet til at gennemføre det i dansk lovgivning.
Det er en politisk vurdering, hvorvidt man finder, at en betænkning er en, som man politisk vil fremme ved at fremsætte et lovforslag.
Man kan såmænd også ændre den.
Det er ikke sådan, at vi er bundet af, hvad nogle meget dygtige eksperter mener på et område.
Det er punkt 1.
For det andet: Det her, og det kan vi jo se ud af debatten i dag,
er da en ren politisk afvejning.
For nogle vægter det meget højt, at vi sender signaler ud i verden.
I regeringen synes vi, at det væsentligste er, at vi efterlever de konventioner, som vi tiltræder, og det gør vi i det her tilfælde.
Vi synes ikke, at der er behov for at sende signaler ud i verden.
For det tredje: Jeg synes også, at der er et problem i en sådan signalgivning, for den betænkning, som hr. Søren Søndergaard omtaler, siger jo klart, at der er nogle konventioner, der er uegnede til at blive inkorporeret.
Så den der symbollovgivning, man er på vej til at begive sin ind i i hvert fald i dele af Folketinget, vil altså betyde, at man vil sende et signal ud til verden om, at der er nogle, vi egentlig synes er gode nok, og så er der andre, vi ikke synes er gode nok.
Det synes jeg faktisk er svært at forklare.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
En af grundene til, at vi nok bliver nødt til at diskutere det igen og igen, er jo, at der i slutningen af 1990’erne blev nedsat et udvalg, Inkorporeringsudvalget, som kom med en betænkning i 2001.
Det var jurister ovre fra bl.a. Justitsministeriet, og de kom med en betænkning, som lige præcis anbefalede, at man skulle inkorporere torturkonventionen og i øvrigt også to andre konventioner.
Så er det jo, at jeg ikke kan lade være med at tænke: Var det dårlige jurister?
Var det jurister af en type, der ikke fattede, hvad der foregik?
Hvad er det på den juridiske side, der har ændret sig fra 2001 og frem til nu?
Eller er der ikke ændret noget på den juridiske side, men er det tværtimod bare den politiske side, der har ændret sig, nemlig at den her regering altså ikke har samme fokus på kampen mod tortur?
Eller hvordan er det egentlig, det hænger sammen?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Det, jeg synes, der har været vigtigt, er, at Danmark har tiltrådt og ratificeret FN’s torturkonvention.
Det er jo det, der sender et signal og betyder noget ude i den virkelige verden.
Derfor har jeg meget, meget svært ved at forstå, hvorfor vi skal blive ved med at have den her diskussion om noget, der er ren symbollovgivning.
Den ene og den væsentligste er, at vi allerede lovgivningsmæssigt sørger for fuldt ud at leve op til de konventioner, som Danmark har tiltrådt.
Den anden er – den synes jeg faktisk også er meget relevant – at det medfører et alvorligt problem for dem, der synes, at symbollovgivningen er så vidunderlig, for der er nogle konventioner, som ikke er egnet til at inkorporeres, og der er andre, der muligvis er egnet.
Man sender dermed et signal om, at der er nogle konventioner, der er vigtigere end andre.
Det synes jeg er meget, meget uheldigt, hvis man kommer ud på sådan et skråplan.
Så der er sådan set to gode årsager til, synes jeg, at vi bare holder os til at sørge for, at lovgivningen lever op til FN-konventionerne, men at de ikke inkorporeres i dansk ret.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Det, jeg egentlig spurgte ministeren om, er, om ikke ministeren finder, at det – lige så vel som der på andre områder kan være rimelighed i, at man giver en meget klar signaleffekt – også på det her område ville betyde noget, om der var en lige så klar, utvetydig signaleffekt.
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Jamen der er en verden til forskel.
Jeg mener sådan set, at det er vores pligt, når vi lovgiver.
Det er jo, fordi vi har nogle politiske holdninger, og de kommentarer, som fru Lissa Mathiasen oplæste her, er gode eksempler på, at det, når man lovgiver, ikke er ud fra rent juridisk strenge betragtninger, men også, fordi man har en mening med, hvad man vil med samfundet.
Det, som her foreslås i beslutningsforslaget, gør ingen forskel.
Vi efterlever allerede i dag fuldt ud FN’s torturkonvention lovgivningsmæssigt, og derfor mener vi ikke, at der er nogen som helst grund til at inkorporere den i dansk ret.
Det er allerede klaret.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Jeg undrer mig lidt over, at ministeren i den her sammenhæng bliver ved med at sige: Jamen det vil kun være ren symbollovgivning.
Det gør jeg ud fra, at ministeren jo selv i andre sammenhænge har erkendt, at symbollovgivning skal man egentlig ikke kimse ad.
Ministeren har faktisk selv argumenteret for den lovgivning den 13. december 2001, hvor der bliver fremsat et lovforslag af justitsministeren i forbindelse med værn mod terrorisme, og der siger ministeren: Regeringen ønsker i højere grad at signalere, at terrorisme i alle dens former er uacceptabel.
Tilsvarende siger ministeren i forbindelse med et andet lovforslag den 12. marts 2003: Det, man ønsker her, er stærkere at markere samfundets afstandtagen.
Det vil sige, at ministeren altså bruger det selv i andre sammenhænge.
Hvad er forskellen?
Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Det, jeg hører fra fængselslærere, er, at det er meget ofte, de først får kontakt med de indsatte, efter at de har fået arbejde på arbejdspladsen.
Det er jo indtægtsdækket virksomhed fra fængslet, der sørger for, at der er tilstrækkelig med eksport af de forskellige varer, man nu producerer i fængslet.
Det vil sige, at der fra fængslets side er en stor interesse i, at man rent faktisk får den gode arbejdskraft over på arbejdspladsen.
Det er det ene.
Det næste er, at man jo får en højere arbejdsdusør, end man får, når man tager uddannelse.
Til sidst: Det er klart, at der da er mange, for hvem det vil være en ganske, ganske forfærdelig oplevelse at lande på skolebænken, fordi de forlod skolen i 5.-6. klasse.
Men samtidig mener jeg også, at man skal kunne lave nogle kombinationer, således at de får lært at læse.
At de rent faktisk får et fundament, der gør, at når de kommer udenfor, kan de læse en vejledning om, hvordan de stiller en maskine op.
Jeg regner ikke med, at de får en længerevarende uddannelse, slet, slet ikke, men jeg tror, at det, hvis de bare kan komme op på et 8.-9.-klasses niveau, vil være en stor gevinst for mange.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Hr. Karsten Nonbo har fuldstændig ret.
Da jeg skrev det her, var jeg ikke i fængselsverdenen, og det vil sige, at så var det fængselsstraffen, der stod for døren, og så var det i den situation, hvor man skulle have en total udredning af den pågældende.
Ja, overtrædelse af vilkår vil jo så betyde, at prøveløsladelsen ikke længere er mulig.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Ministeren sagde faktisk før, at Inkorporeringsudvalget ikke kom med en klar indstilling, men tværtimod lod det være op til en politisk afgørelse.
Men Inkorporeringsudvalget kom, som ministeren også siger nu, med en klar indstilling.
Derfor kan vi lige så godt få det fuldendt: Vil ministeren så ikke nu bekræfte, at Inkorporeringsudvalget rent faktisk også kom med en juridisk begrundelse for, hvorfor det kunne være relevant at inkorporere den i dansk ret?
Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Nu holder jeg jo meget af at debattere med hr. Søren Søndergaard, men han ved udmærket godt, hvad det var for spørgsmål, han stillede, og som jeg svarede på.
Spørgsmålet gik på, om jeg var juridisk uenig med de personer, der sad i Inkorporeringsudvalget; mine embedsmænd, som hr. Søren Søndergaard sagde.
Og til det sagde jeg til hr. Søren Søndergaard, at det var min opfattelse, at Inkorporeringsudvalget var kommet med nogle indstillinger om, hvilke konventioner der kunne inkorporeres og ikke inkorporeres, men det var ikke af tvingende juridiske grunde, at man kom med det.
Man kommer med en argumentation: Hvad taler for at inkorporere?
Vi har så også vurderet: Hvad taler imod at inkorporere?
Det har man gjort loyalt i forhold til det kommissorium og de personer, der i sin tid nedsatte udvalget.
Det ser jeg ikke noget som helst mærkeligt i.
Jeg sætter slet ikke spørgsmålstegn ved, om de personer, som har siddet og udarbejdet betænkningen, har gjort et godt og fornuftigt stykke arbejde.
Men som jeg også sagde til hr. Søren Søndergaard: I sidste ende handler det her altså ikke om, at vi ikke efterlever konventionerne.
Det handler om, hvorvidt man politisk finder, at det er rigtigt eller ikke rigtigt at inkorporere konventioner, som vi i forvejen fuldt ud lovgivningsmæssigt lever op til.
Der har regeringen altså valgt at sige, at vi ikke inkorporerer.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Jeg synes, at ministeren kom meget hurtigt om ved at svare.
Jeg vil godt derfor stille spørgsmålet en gang til, som jeg stillede før.
Det, jeg tog udgangspunkt i, var straffelovens krav om forsæt.
Der spurgte jeg: Kan det kræves, at der er forsæt til at skade det fysiske eller psykiske helbred, for at der kan straffes efter straffeloven?
Jeg argumenterede netop ud fra, at formålet med at udøve tortur jo ikke typisk er med forsæt at skade offerets helbredstilstand, men derimod at presse vedkommende til at afgive oplysninger, tilståelser, hvad det måtte være.
Derfor spørger jeg om det med forsæt.
Det andet, jeg satte spørgsmålstegn ved, er reglerne om vold og embedsmisbrug.
De beskriver ikke gerningsindholdet i en torturforbrydelse.
Kan alle tilfælde af tortur så rummes inden for det gerningsindhold, der beskrives i bestemmelserne om vold og embedsmisbrug?
Det var egentlig de to spørgsmål, som jeg stillede før.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Det er rigtigt opfattet.
Jeg tror, hvis jeg husker rigtigt, men nu står jeg ikke med det engelske forsøg her, at de også i sidste instans har mulighed for at give forældrene en bøde, nemlig hvis forældrene nu siger, at det der kursus om, hvordan jeg bedre opdrager mine børn, og hvordan jeg stiller krav til dem og konsekvens osv., gider jeg ikke følge.
Så skal der jo være en konsekvens over for forældrene, for ellers vil de fleste sige, at det vil de slet ikke komme til.
Der er konsekvensen i England, som jeg husker det, at så pålægger man dem simpelt hen en bøde, og så møder de alle sammen.
Det, der så er det interessante, er, at af dem, der var meget negative, før de startede kurset, siger mere end 90 pct., efter at de har fulgt kurset, hvor godt det var, og hvor de lærte meget, og hvor meget det har betydet i omgangen med deres børn og i opdragelsen af børnene.
Til det sidste spørgsmål: Nej, det ville ikke gøre nogen forskel, for det er indiskutabelt ifølge dansk lovgivning, at tortur er forbudt, og at tortur straffes og endda straffes med meget lange straffe.
Sådan er det.
Med hensyn til at den daværende justitsminister, hr. Frank Jensen, nedsatte et udvalg: Jeg gjorde opmærksom på, at den første socialdemokratiske justitsminister, fru Pia Gjellerup, ikke nedsatte noget udvalg, at hr. Bjørn Westh, der var justitsminister i adskillige år, ikke foretog sig noget, og at hr. Erling Olsen, der var justitsminister i en lang periode, heller ikke foretog sig noget, selv om vi også havde debatter på det tidspunkt, fordi holdningen ud fra de samme politiske betragtninger var, at det var en symbolsk handling.
Så fordi der var et evigt pres fra nogle venstrefløjspartier – jeg tror, det var det, der lå bag – sagde hr. Frank Jensen: Nu må jeg hellere nedsætte et udvalg, der kan sidde i 3-4 år.
Det var selvfølgelig fint nok, det var hans ret, men man havde magten i 10 år og kunne, hvis man tillagde det den betydning, som fru Lissa Mathiasen sagde man nu gør, at det er afgørende vigtigt, at det er af afgørende betydning, så bare have ændret det.
Man havde jo flertallet.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Jeg synes egentlig, hr. Helge Adam Møller lagde en flot linje med at sige, hvornår torturkonventionen blev lavet, og hvornår vi underskrev den.
Men så var det, som om der kom et lille hul i hukommelsen, da hr. Helge Adam Møller fortsatte med, at Socialdemokraterne jo bare kunne have gjort det, mens de sad med regeringsmagten.
Jeg er nødt til at spørge hr. Helge Adam Møller: Skulle der ikke være tilføjet, at det for resten var under en socialdemokratisk ledet regering, at Inkorporeringsudvalget blev nedsat?
Det skete faktisk netop med udgangspunkt i spørgsmålet: Hvilke konventioner kan der være tale om, og hvad vil man anbefale?
Jeg vil godt spørge, om hr. Helge Adam Møller ikke kan se, at der er en forskel.
I dag har vi torturkonventionen, og det er et puslespil for domstole og advokater m.v., hvis de skal anvende den.
Ville det ikke gøre en forskel, hvis det var sådan, at den stod i den danske straffelov, så det var indiskutabelt, også set i lyset af de muligheder, ganske almindelige mennesker må have for at kunne påberåbe sig den?
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Nu kan man jo vælge at tolke mine udsagn om den israelske ambassadør på mange måder, og hr. Søren Søndergaard har en udlægning, som jeg selvfølgelig ikke er enig i.
Med hensyn til at det skulle være et venstreorienteret projekt at tage sig rigtig kærligt af andre folk og være meget bedre til at håndtere dem end alle andre, er det min opfattelse, at sådan forholder det sig faktisk.
Venstrefløjen vil meget gerne tage patent på at være bedre til de ting end alle andre, mens det reelt set viser sig ude i verden, at det er de faktisk ikke.
Hvor er der egentlig problemer i forbindelse med den nugældende danske lovgivning, selv om vi ikke har inkorporeret den og den konvention?
Det er igen et spørgsmål til den gode venstrefløj.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Først vil jeg da utrolig gerne kvittere for, at hr. Dalgaard nu fremlægger en ny linje for Dansk Folkeparti og synes, det var helt i orden at kritisere Israels ambassadør for at have begået tortur.
Det var ikke tilfældet dengang, men jeg er altså glad for, at der er sket den omvæltning.
Så vil jeg godt følge op på det, som hr. Sjursen spurgte om, nemlig spørgsmålet, om det er et specielt venstreorienteret projekt.
Nu er det jo ikke SF og Enhedslisten, der har fået ideen om inkorporering af torturkonventionen, det er et inkorporeringsudvalg, og er det dem, hr. Dalgaard mener udtrykker en venstreorienteret holdning?
Det skete bl.a. under ledelse af højesteretsdommer og dommer ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg, hr. Peer Lorenzen.
Men hvad er det ellers?
Er det ikke meget naturligt, at når en kreds af dygtige jurister og dommere osv. kommer med en indstilling, forsøger man at fremme den ved at fremsætte forslag i Folketinget?
Er det specielt venstreorienteret?
Jeg forstår det ikke, men hr. Dalgaard kan måske afklare det.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Det må man kæmpe for ude i den store verden.
Angående det konkrete eksempel med den israelske ambassadør må jeg indrømme, at jeg overhovedet ikke har haft noget at gøre med den sag.
Jeg tror, det var vores udenrigspolitiske ordfører.
Men jeg kan ikke forestille mig, at der var nogen problemer med vores holdning i forbindelse med den, for selvfølgelig er tortur uacceptabelt.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-18:
Jeg forstår simpelt hen ikke hr. Per Dalgaard.
Men jeg kan huske, at dengang jeg rejste en sag om den israelske ambassadør i Danmark, Carmi Gillon, der oven i købet åbent indrømmede, at han havde torteret folk, og at nogle af dem var døde, syntes Dansk Folkeparti, det var ganske upassende, at den sag blev rejst.
Dansk Folkeparti har jo gentagne gange anset det for at være helt upassende, at spørgsmålet om tortur blev rejst, f.eks. i forbindelse med, hvordan Rusland opfører sig over for tjetjenerne osv., og derfor kan jeg slet ikke forstå, hvad hr. Dalgaard egentlig mener med, at vi skal koncentrere os om udlandet.
Vi må åbenbart hverken snakke om tortur i udlandet eller i Danmark, men kunne hr. Dalgaard ikke oplyse os om, hvor vi egentlig må kæmpe for, at der sker mindre tortur i verden?
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Nu skimmer jeg lynhurtigt min ordførertale, og jeg må indrømme, at jeg ikke kan finde noget sted, hvor der står vildledning.
Jeg mener ikke, at jeg har sagt vildledning.
Jeg har talt noget om, at forslaget er vild proportionsforvridning, fordi man hævder, at tingene skulle blive meget bedre.
Jeg siger det specielt, fordi de gode aktiviteter, som venstrefløjen er vild med at foretage sig, ville have meget større effekt ude i den store verden, hvor der virkelig er noget at gøre på området.
Det kan være, at det er udtrykket proportionsforvridning, der har givet anledning til misforståelsen.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-18:
Jamen det skal jeg da gerne gentage, for det er jo fair nok.
Hr. Per Dalgaard sagde også, at der er tale om vildledning, hvis man går ind for, at FN’s torturkonvention skal inkorporeres i dansk lovgivning.
Jeg vil sådan set
bare gerne have en forklaring på, hvordan der kan være tale om vildledning, når man tager i betragtning, at et inkorporeringsudvalg har foreslået, at bl.a. FN’s torturkonvention blev inkorporeret i dansk lovgivning.
Karsten Nonbo (V), 2004-11-18:
Man kan somme tider komme til at skrive et og mene noget andet, og det tror jeg næsten fru Anne Baastrup har gjort i forslaget, ellers må fru Anne Baastrup dementere det.
Men står der ikke under nr. 1, at der i forbindelse med førstegangskriminalitet skal foretages en vurdering blablabla?
Mener fru Anne Baastrup så ikke i stedet for, at det, i forbindelse med at der er lagt op til en dom på fængselsstraf første gang, bør undersøges osv.?
Det tror jeg er det, fru Anne Baastrup mener, men det er ikke det, der står.
Nu kommenterede jeg ud fra, hvad der stod, og det er så min fejl.
Men jeg kan høre, at den kan vi godt få rettet, og at den ikke vil komme til at stå så forkert i næste beslutningsforslag.
Så er der det om prøveløsladelse efter to tredjedel af tiden.
Det kan da godt være, at jeg havde et smil på, men jeg lavede egentlig ikke grin med det, jeg sagde, for jeg mente det ret alvorligt.
Der tror jeg godt, at vi, hvis det var os to, der sad og forhandlede, kunne nå til en enighed.
Men det må da indebære, at man risikerer at komme ind på fuld tid, hvis vi sætter vilkår for en prøveløsladelse, og hvis de vilkår så bliver overtrådt, inddrages prøveløsladelsen.
Hvis man ikke tager det ophold, og hvis man ikke gør det, og hvis man ikke følger det tilsyn, der har været, så er alternativet, at man kommer ind og sidder fuld tid.
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Mit udsagn om et specielt venstrefløjsanliggende var – hvad skal vi sige – ikke udtryk for irritation, men skyldtes, at alle de rigtig gode, politisk korrekte forslag kommer fra venstrefløjen, fordi de mener at være meget bedre til at behandle folk og tage sig af folk, end alle andre er.
Det er, som om det nærmest er en naturlov, at det er noget, der er venstrefløjens gebet, og at det er dem, der skal tage sig af det.
Det er selvfølgelig noget nonsens, for sådan forholder det sig ikke, og her synes jeg, vi har et forslag, der ligesom skal udstille og yderligere markere, at »vi på venstrefløjen er meget bedre end alle andre«.
Jeg tror egentlig ikke, jeg fik helt fat i det andet spørgsmål.
Jeg er ikke sikker på, at det overhovedet ville have ændret noget som helst ved situationen, hverken før eventuel tortur eller efterfølgende i forbindelse med efterforskningen, selv om konventionen var inkorporeret i dansk lov.
Jeg er sikker på, at det ikke ville have ændret noget som helst, hverken i forbindelse med efterforskningen eller i forbindelse med en eventuel efterfølgende straf, hvis der var foregået noget ulovligt.
Lissa Mathiasen (S), 2004-11-18:
Spørgsmålet fra min side gik egentlig på, at i modsætning til, at domstolene i givne situationer kan bruge torturkonventionen og også gør det i form af et puslespil, de må sætte sammen, står de mennesker, det handler om, i en presset og helt ekstraordinær situation.
Finder man ikke fra Dansk Folkepartis side, at det ville være en fordel, hvis man klart og utvetydigt kunne sige, at sådan ser dansk lovgivning ud?
Finder Dansk Folkeparti ikke, at det kunne være en fordel på baggrund af konkrete situationer med mulig tortur?
Per Dalgaard (DF), 2004-11-18:
Selvfølgelig er tortur forkert, det er der ingen problemer i.
Vi ved jo alle sammen en hel masse om, at der har været en masse opstandelse i forbindelse med eventuel tortur i Irak, så jeg er fortrøstningsfuld med hensyn til den lovgivning, vi allerede har i dag.
Der skal nok blive taget hånd om det.