runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2003-04-30:
Jeg synes faktisk, at fru Line Barfod skulle lade være med at underkende Internationalt Røde Kors.
Hvis Den Internationale Røde Kors Komité kommer under vejr med tortur, så skal Internationalt Røde Kors påtale det temmelig kraftigt over for lejren; ikke over for offentligheden, det er korrekt, men over for lejren skal de.
Der er en stor og meget åben presse i De Forenede Stater, og der ville det så også være kommet frem.
Der er altså også den her store artikel i New York Times, som tilbageviser alle de uspecificerede påstande om tortur.
Der er ikke nogen påstand om tortur, der overhovedet har været substantiel, og derfor ser jeg egentlig ikke rigtig nogen grund til at skulle begynde at anklage USA og mistænkeliggøre USA for at udøve tortur, da der overhovedet ikke er nogen med kendskab til lejren, der påstår, at der er udøvet tortur.
Jeg er temmelig sikker på, at USA naturligvis heller ikke udøver tortur.
Oplysninger, der fremkommer under tortur, er værdiløse, det ved amerikanerne jo også.
Man kan jo få folk til at sige hvad som helst, men det kan ikke bruges til noget som helst, når man får det under tortur.
Så jeg vil egentlig godt være fri for den antiamerikanisme, der skulle ligge i, at jeg antyder, at de laver tortur på Guantànamobasen, for selvfølgelig gør de ikke det. Men i det øjeblik, der skulle komme noget substantielt frem, så vil jeg selvfølgelig reagere.
Jeg føler mig tryg ved Røde Kors, og derfor har jeg heller ikke selv i de delegationer, vi har haft ovre, indsat nogle personer specielt fra torturcentrene.
Line Barfod (EL), 2003-04-30:
Det er jo en alvorlig anklage, der har været fremme om, at der skulle foregå tortur, og derfor kan jeg ikke helt forstå, at ministeren ikke vil være med til at presse på for, at vi får afklaret, om der foregår tortur, altså at man tillader nogle at komme ind og kontrollere.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan ministeren nu igen kan henvise til Røde Kors, for det ligger jo helt klart i grundlaget for Røde Kors og den måde, de udøver deres virke på, at de ikke må udtale sig om forholdene i en konkret lejr.
De skal have mulighed for at komme i alle lejre hos alle typer lande over hele verden, og derfor kan de ikke udtale sig om, hvad de ser og ikke ser.
Derfor kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvordan ministeren kan bruge Røde Kors som begrundelse. Så jeg vil gerne høre, om ikke ministeren vil sikre, at der enten bliver mulighed for som led i en dansk delegation, for det har jeg forstået ikke har været tilfældet tidligere, at der kommer tortureksperter med, eller at FN's Torturkomité får muligheden. Bare lige for en sikkerheds skyld vil jeg gerne spørge ministeren, om der i de danske delegationer, der har været hidtil, har været nogle med forstand på tortur, eller om det har været almindelige iagttagelser, uden at man er særskilt uddannet til at kunne se spor efter tortur.
Per Stig Møller (KF), 2003-04-30:
Spørgsmålet, som jeg besvarer, lyder sådan her: »Hvordan mener udenrigsministeren, at det på tilfredsstillende vis kan sikres, at fangerne på Guantànamobasen ikke udsættes for tortur?«
Dertil er svaret selvfølgelig, at det er afgørende, at alle de tilbageholdte behandles humant.
Situationen overvåges løbende og ganske intenst af Den Internationale Røde Kors Komité, som har adgang til at besøge alle de tilbageholdte, også den tilbageholdte dansker.
Dette fremgår løbende af mediernes omtale, herunder en artikel i New York Times den 24. april 2003, som jeg kan henvise til.
Men jeg vil godt lige her tage nogle hovedpunkter. Der står i artiklen: Der er ikke blevet fremført nogen troværdig rapport om misbrug eller væsentlige klager i
forbindelse
med de fysiske forhold for de tilbageholdte
Der står også: Der har ikke været nogen alvorlige klager om de fysiske forhold.
Og så står der: De, der er på Guantànamo, får et meget højt niveau af medicinsk behandling.
Der er mange, der blev behandlet for deres sår fra krigen, og det moderne hospital har også udført komplicerede kirurgiske operationer, herunder en hjertebypass på en af de tilbageholdte.
Så der er egentlig ikke nogen kritik, som siger noget om, at der er tortur, og det overvåges altså også af Den Internationale Røde Kors Komité.
Under de besøg, som delegationer fra vores ministerium har aflagt på basen over det seneste halvandet år, er der faktisk heller ikke fremkommet oplysninger eller gjort iagttagelser, som tilsiger noget andet.
Derimod har det kunnet konstateres, at lejrforholdene løbende er blevet forbedret.
Line Barfod (EL), 2003-04-30:
»Hvordan mener udenrigsministeren, at det på tilfredsstillende vis kan sikres, at fangerne på Guantànamobasen ikke udsættes for tortur?«
Jeg forstår stadig ikke, hvordan ministeren kan henvise til Røde Kors, når ministeren nu også selv siger, at Røde Kors ikke må gå offentligt ud, men kun må gå til lejrledelsen.
Så er der jo ingen af os, der reelt har nogen viden om, hvorvidt Røde Kors har påtalt noget eller ej.
I forhold til de påstande, der har været fremme om tortur, er det jo bl.a. bekymrende, at ambassadør Prosper, der var her fra den amerikanske regering, på sit møde med Rehabiliteringscenter for Torturofre og andre, ikke ville karakterisere fratagelse af søvn, manglende adgang til nødvendig medicin og andre overvejende psykologiske metoder som egentlig tortur og ikke ville erklære sådanne metoder for absolut uacceptable, som det fremgår af nyhedsbrevet fra Rehabiliteringscenter for Torturofre.
Så burde man da netop være ekstra opmærksom på at få nogle over, der kan afvise påstande, så der ikke kan være tvivl om, at der ikke foregår tortur.
Hvis der ikke er nogen baggrund for mistanke, så skulle der ikke være noget som helst problem i at få nogle uafhængige eksperter ind og se på lejren, ligesom der jo også kommer uafhængige eksperter i danske fængsler og andre landes fængsler for at sikre, at forholdene der er ordentlige for de mennesker, der er indespærret.
Freddy Dam (V), 2003-05-05:
Det væsentlige i argumentationen er, at Venstre fastholder, at forældrene skal inddrages i en situation, hvor et ungt menneske skal træffe beslutning om afbrydelse af et svangerskab.
Det sikrer den nugældende lovgivning fuldt ud, og den nugældende lovgivning sikrer også, at hvis det unge menneske af en eller anden grund ikke er på talefod med sine forældre, så er der en anden mulighed for alligevel at få rådgivning og alligevel at få abort.
Og al den stund lovgivningen må anses som værende tilstrækkelig, er der efter vores opfattelse ingen grund til at lave ny lovgivning.
Morten Bødskov (S), 2003-05-05:
Da vores ordfører, fru Sandy Brinck, desværre ikke kan være til stede på nuværende tidspunkt, har jeg lovet at fremføre følgende: Forslaget går, når alt kommer til alt, ud på at ligestille gifte gravide kvinder under 18 år med ugifte gravide kvinder under 18 år.
Ifølge forslaget er det sådan, at ugifte gravide, som ønsker at få foretaget abort, skal have samtykke fra forældrene eller fra amternes abortsamråd, mens dette ikke er tilfælde for dem, som er gift.
Det kunne selvfølgelig åbne for en stor debat om abort, men vi er enige med forslagsstillerne i, at forskelsbehandlingen mellem gifte og ugifte hører en svunden tid til.
Vi har, som det også er andre bekendt, allerede en patientrettighedslov, der giver 15-årige lov til f.eks. at tage stilling til, om de vil modtage livsreddende behandling i form af f.eks. blodtransfusioner, men at en pige på 15 år selvfølgelig aldrig må stå helt alene uden rådgivning eller støtte til rådighed.
Det væsentligste i forslaget set med socialdemokratiske øjne er den rådgivning og vejledning, som forslaget ønsker forstærket.
Det er ikke klogt, da beslutningen og de efterfølgende psykologiske mén jo stadig er pigens og ikke nødvendigvis noget, forældrene kan eller vil afhjælpe.
Disse piger har brug for en lige så professionel rådgivning som alle andre.
Afslutningsvis vil vi fra Socialdemokraternes side godt bemærke, at vi finder det overordentlig positivt, at antallet af aborter er faldet betragteligt gennem årene.
Det skyldes efter vores mening en fokuseret og kontinuerlig indsats på det seneste via en aborthandleplan.
Vi vil gerne opfordre regeringen til at følge op nu, hvor aborthandleplanen udløber med årets udgang.
Oplysning, rådgivning og vejledning er ikke noget, der er gjort under ét.
Samlet set kan Socialdemokratiet støtte forslaget og håber, at regeringen derudover vil følge op på den generelle forebyggende indsats.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-05:
Heldigvis er aborttallet i Danmark faldet i de senere år.
Dette forslag kan måske arbejde imod den tendens, og det ønsker Dansk Folkeparti ikke.
Der er ikke ret mange piger i dag, der bliver gravide i f.eks. 15-års-alderen.
Tiden er i dag en anden, og kendskabet til prævention er udbredt, i hvert fald blandt danske piger.
Jeg tror ikke, der vil være noget problem med hensyn til en ung piges snak med sine forældre om graviditet selv for en ung 15-årig, så jeg kan overhovedet ikke se problemet i dagens Danmark.
Jeg tror gerne, at det er meget anderledes i andre kulturer, og det kan være, at forslaget er udsprunget deraf - måske.
Men det problem kan løses på anden vis ved, at forældrene og pigerne antager en anden levevis her i Danmark.
Vi lever i Danmark og befinder os godt med danske love og vaner, og Dansk Folkeparti finder det her lovforslag ganske unødvendigt.
Vi kan ikke tilslutte os.
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-05:
Jeg er enig i de holdninger og det menneskesyn, som justitsministeren gav udtryk for for et kvarters tid siden, og specielt det samspil mellem børn og forældre, som der er i de fleste familier, og dér, hvor det ikke er, bør det tilstræbes, at det bliver skabt.
Hvis jeg skulle nævne de vigtigste grunde til, at vi ikke kan støtte forslaget, er det for det første, at vi mener ikke, det er ret og rimeligt og heller ikke hensigtsmæssigt at pålægge en stor pige, en ung kvinde på 15 eller 16 år, at have ansvaret for alene at afgøre, om hun vil føde sit barn, eller om hun vil få gennemført en abort, og det vil jo blive tilfældet, hvis dette lovforslag bliver gennemført.
Hun alene, en 15-årig pige i ottende klasse, vil stå med det ansvar.
For det andet er det afgørende for mig og for min folketingsgruppe først og fremmest at hjælpe og beskytte igen den typisk 15-16-årige pige bedst muligt, og det gør man efter vores opfattelse ikke ved at lade hende stå alene med en beslutning, som jo for mange i den situation vil være både den største beslutning og den sværeste beslutning, de oplever i hele deres liv.
Jeg lagde mærke til, at justitsministeren et sted i sin tale hen imod slutningen spurgte: Hvilke forældre kan forestille sig, at deres 15-årige datter går igennem en abort alene?
Jeg synes, det var et godt spørgsmål.
Og det var et relevant spørgsmål.
Jeg kan ikke.
Derfor kan jeg og den konservative folketingsgruppe ikke støtte lovforslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-05:
Selvfølgelig er det ikke nogen, skal vi sige overraskelse, at De Konservative er imod lovgivning på det her område.
De Konservative var jo også imod fri abort i 1972.
Jeg vil gerne spørge hr. Helge Adam Møller, om hr. Helge Adam Møller ikke kan se problemet i følgende:
Hvis en 16-årig pige, som bor med sin kæreste hos kærestens forældre, i dag går hen og bliver gravid, en graviditet hun ikke ønsker, og hun taler med nogle voksne, måske kærestens forældre, og de bliver enige om, at hun ikke skal gennemføre den her graviditet, så er det i dag sådan, at hun ikke kan få lov til at få abort, medmindre hun har været rundt om sine forældre, de forældre, hun ikke nødvendigvis har det fantastisk godt med.
Dem skal hun tvinges til at diskutere med i en situation, hvor hun er i krise.
Kan hr. Helge Adam Møller ikke se et problem i, at der er den forskel i dag?
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-05:
Jeg kan godt sætte mig i den 15- eller 16-årige piges sted -
nå ja, for det første har jeg jo ikke været pige - men selv om det er lang tid siden, jeg selv var 15-16 år, kan jeg godt huske, at det ikke var altid, når man havde problemer af den ene eller den anden slags, at man ønskede at inddrage forældrene.
Men det er nu min erfaring, og den har mange nok, at når man så af den ene eller den anden grund enten overvandt sig selv, eller at forældrene fandt ud af det på en eller anden måde, var det en kolossal lettelse.
Og det viser sig jo i langt de fleste tilfælde, at forældrene har forståelse og ønsker én ting - jeg ved, at hr. Kamal Qureshi er far, og jeg er far - hvad ønsker man for sine børn, og hvad gør 99 ud af 100 forældre?
De hjælper børnene, også når børnene er kommet ud i noget skidt af den ene eller anden art eller noget, de ikke kan overse.
Hjælpe dem, det er det, der ligger i forældrene, og derfor vil jeg meget nødigt have koblet forældrene ud.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-05:
Jeg kunne nu godt tænke mig, hvis hr. Helge Adam Møller svarede på det spørgsmål, jeg også stillede omkring den nuværende lovgivning, om ikke hr. Helge Adam Møller kan se et problem i, at hvis man som 17-årig er gift, så skal hun ikke spørge sine forældre.
Der mener den nuværende lovgivning, at det slet ikke er nødvendigt at inddrage andre voksne.
Så kan man bare spørge sin mand, få hans underskrift, så er det tilstrækkeligt. Jeg vil gerne spørge lige præcis, om hr. Helge Adam Møller ikke kan se, når hr. Helge Adam Møller står herfra og siger, at den nuværende lovgivning er tilstrækkelig, at med den nuværende lovgivning er det sådan, at er man gift,
så behøver man ikke at have forældrenes samtykke?
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-05:
Nu var jeg godt nok ikke gift som 17-årig, men jeg mener at vide, at reglerne her i Danmark er sådan, at hvis man som 16-årig eller 17-årig vil gifte sig, kræver det blandt andet forældrenes samtykke.
Og jeg tror, de fleste danske forældre ved, at når man gifter sig, medfører det ikke sjældent, at man også får børn sammen; det er sådan et af formålene med ret mange ægteskaber.
Derfor kan det vel ikke komme helt bag på forældrene, hvis en 17-årig pige, som de selv har sagt godt må gifte sig, også på et tidspunkt bliver gravid.
Jeg tror faktisk, det er en lykkelig omstændighed for de fleste.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-05:
Jeg kan nu godt bruge den motion frem og tilbage.
Det kan godt være, det er lykkelige omstændigheder.
Hvis det er en lykkelig omstændighed, så er det jo ikke en abort, vedkommende ønsker.
Man behøver ikke inddrage voksne mennesker.
Det er den samme lovgivning, som hr. Helge Adam Møller og hans parti herfra forsvarer, siger, at det er en tilstrækkelig god lovgivning.
Men den lovgivning gør lige netop, at unge mennesker, hvis bare de er gift, ikke behøver at have nogen voksenrådgivning.
Helge Adam Møller (KF), 2003-05-05:
Jamen jeg elsker også motionen.
Det er uden tvivl helt rigtigt, at i det tilfælde, hvor en 17-årig pige er gift med en 17-, 18- eller 19-årig mand, så kan de to, hvis de bliver gravide sammen og ønsker at få abort, selv træffe den beslutning.
Der har man også sin ægtefælle, og forældrene har været med til at sige: Vi giver dig tilladelse til, at du kan gifte dig, selv om du kun er 17 år.
Så lever man altså på en helt anden måde end en 15-årig, der ikke har det netværk.
Der synes jeg, det er rigtigt, at den 15-årige stadig væk skal have tilladelse, spørge, snakke med sine forældre.
For øvrigt kan vi ikke løse alle problemer i denne verden med lovgivning.
Det er der desværre nogle der tror indimellem.
Det siger jeg ikke er SF, men det er der nogle der tror.
Hver gang der er et problem, må vi have en ny lov.
Indimellem må vi også bruge vores sunde fornuft og det netværk, vi har, bl.a. forældrene.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-05:
Forslaget her ønsker at sidestille aldersgrænsen for abort uden forældresamtykke med aldersgrænsen for den seksuelle lavalder, nemlig 15 år.
Efter de nugældende regler kan en abort på en pige mellem 15 og 18 år kun foretages med forældrenes samtykke eller efter forud indhentet tilladelse fra de amtslige abortsamråd.
Forslagsstillerne pointerer, at forslaget bør ses i sammenhæng med forslaget om, at unge mellem 15 og 18 år skal have bedre vejledning og rådgivning, end tilfældet er i dag.
Men hovedformålet med forslaget er altså at give de unge en selvstændig ret til at bestemme, om de vil have et barn i en ung alder uden at blive mødt med et afslag fra deres forældre.
Vi er ikke totalt enige i den radikale folketingsgruppe, men jeg har som ordfører fået mandat til at sige, at partiet støtter forslaget. Vi er helt enige i, at der er god fornuft i at sidestille aldersgrænsen for den seksuelle lavalder med muligheden for at få foretaget abort uden forældresamtykke.
Der er mange ting, man kan, når man er 15 år, som man har lov til, når man er 15 år.
Jeg mener også, at vi - det fremgår også lidt af det, der er sagt her, før det blev min tur - har lidt for paradisiske forestillinger om forældre-børn-forholdet, især over for teenagebørnene.
Der er mange danske familier, som har det overordentlig vanskeligt med hinanden, når børnene er teenagere.
Det er der selvfølgelig taget højde for i den gældende lovgivning, hvor man har abortsamrådene som en ventil, men det er ikke sådan, at man altid har et netværk at støtte sig til, bare fordi man er under 18 år.
Den betragtning, at hvis man er gift, behøver man ikke noget forældresamtykke, er selvfølgelig meget pudsig.
Der er heldigvis ikke mere så mange under 18 år, der gifter sig, som der var i min ungdom.
Der var det jo absolut ægteskabsgrund, hvis man blev gravid, før man var 18 år, men her har vi jo fundet et lidt mere socialt afslappet syn på tingene. Spørgsmålet er, om problemet er så stort, at der skal laves en egentlig lovændring.
Jeg mener, at det vil være rimeligt at gøre det, for jeg tror, vi kan undgå mange konfliktfyldte problemer i familierne. Vi kan undgå mange tragedier i familierne, hvis vi spiller åbent ud og siger, at man selv kan bestemme, når man er 15 år.
Så vi går til udvalgsarbejdet med et åbent sind og med et positivt udgangspunkt og vil gerne have belyst tallene, behovet og effekterne af det noget grundigere.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-05-05:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Dette forslag handler tilsyneladende om en uretfærdighed der skal rettes op på: Det er uretfærdigt, at den seksuelle lavalder er 15 år, mens aldersgrænsen for abort er 18 år.
Det er ifølge forslaget også uretfærdigt, at gifte unge under 18 år får lov til selv at tage stilling til, om de vil have fjernet det barn, de bærer på.
Det er kernen i forslaget, som dog også vedrører en bedre støtte og vejledning til de unge mellem 15 og 18 år.
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Vi forstår simpelt hen ikke behovet for forslaget.
Vi forstår heller ikke, at kernen i forslaget er aborttilladelse til børn og ikke blot den bedre rådgivning, der ifølge forslaget også ønskes, men som til gengæld ikke er uddybende beskrevet i bemærkningerne.
Allerede i dag kan unge under 18 år få tilladelse til abort enten af deres forældre eller af Abortsamrådet uden om forældrene, hvis forældrene nægter at give deres tilladelse.
Det er jo en alvorlig sag med meget store konsekvenser
for pigen at skulle bestemme, om det er et liv, der skal komme til verden eller ej, en beslutning, som det kan være svære at overskue selv for en voksen kvinde.
Når forslagsstillerne argumenterer med den seksuelle lavalder på 15 år, lyder det jo umiddelbart meget rigtigt, men det har trods alt meget mere vidtrækkende konsekvenser, når man tager stilling til afslutning af et spirende liv end til det at have sex.
Desuden betyder den seksuelle lavalder jo ikke, at man er moden nok til at træffe alle de beslutninger, som de voksne træffer.
Ellers kunne vi jo lige så godt flytte myndighedsalderen til 15 år.
I Kristeligt Folkeparti undrer vi os som sagt også over, hvorfor forslaget primært handler om tilladelse til abort og ikke om en bedre forebyggelse af uønskede graviditeter og en bedre rådgivning i forbindelse med graviditet og abort. Der er i dag store mangler ved den rådgivning og støtte, som abortsøgende har ret til.
Denne del kan vi ellers varmt støtte.
Til sidst vil vi i Kristeligt Folkeparti gerne pege på, at det altså ikke er alle 15-18-årige, der ønsker en abort.
Vi er bange for, at der er piger, der skal blive presset til en abort, selv om de slet ikke ønsker den.
I nogle byer var tallet helt oppe på, at det var 30 pct., der oplevede pres for abort. Forslagsstillerne nævner, at det kan blive en helt uoverskuelig situation for pigerne, hvis forældrene nedlægger veto.
Til det må siges, at situationen også kan blive helt uoverskuelig, hvis forældre eller andre presser pigen til at få en abort, og det tager forslaget ikke højde for.
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-05:
Jeg vil meget gerne spørge fru Bodil Kornbek: Når nu Kristeligt Folkeparti undrer sig over behovet for et sådant forslag, er det så i forhold til selve aldersgrænsen, eller er det i det hele taget abortforslaget?
Er det sådan, at Kristeligt Folkeparti i det hele taget synes, det er problematisk, at vi har den fri abort, eller er det det, at det er 15-års-alderen, vi diskuterer?
Så vidt jeg kan se på Kristeligt Folkepartis hjemmeside, er Kristeligt Folkeparti imod provokeret abort som sådan, medmindre der er tale om voldtægt, eller der er tale om sundhedsfare forbundet med graviditeten.
Så jeg kunne egentlig godt tænke mig at få klargjort herfra: Er Kristeligt Folkeparti imod provokeret abort?
Bodil Kornbek (KRF), 2003-05-05:
Nu drejer debatten sig i dag jo ikke om for eller imod abort.
Den drejer sig jo helt konkret om, at man nu vil sætte grænsen for abort uden forældrenes tilladelse ned til 15 år, og det er det, jeg har forholdt mig til i min ordførertale. Det, jeg så siger, er, at vi undrer os over forslaget, for vi mener reelt ikke, at der er behov for det, fordi der er mulighed for i dag, hvis den unge ønsker en abort og forældrene siger nej, at få den tilladelse, som der skal til.
Så vi mener ikke, at der er brug for at få ændret lovgivningen, som den er i dag.
Det, vi også igen og igen påpeger, er, at det er rådgivningen, det er netværket, det er det at have nogen, så man ikke står alene i denne med meget svære beslutning, der er vigtigt.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-05:
Jamen jeg har forstået, at Venstre ikke vil stemme for forslaget.
Jeg prøver ligesom at finde ud af, hvordan argumenterne hænger sammen, for hvis man herfra bruger de samme argumenter, som man brugte i 1972, da man var imod fri abort til kvinder over 18 år, hvor man også sagde, at der ville ske en stigning i antallet af aborter, så synes jeg da, at Venstres ordfører bliver nødt til at forholde sig til, at i dag er antallet af aborter i den unge gruppe halveret.
Kan Venstres ordfører ikke se, at det er et problem, når man genbruger argumentet fra 1972 og siger, at antallet af aborter vil stige, hvis det her lovforslag bliver vedtaget, vel vidende, at antallet af aborter blandt de unge er faldende og er faldet de sidste 20 år?