runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Rønde (V), 1999-05-18:
Jeg har blot to spørgsmål til justitsministeren: Når man fremsætter et lovforslag, hvis formål er, at det bliver lidt lettere at indgå registreret partnerskab i Danmark - især på baggrund af, at de nordiske lande har indført registreret partnerskab - og man så indfører et ændringsforslag i det lovforslag, der, så vidt jeg er orienteret, som det første land i verden tillader homoseksuelle at stedbørnsadoptere, så kan jeg ikke se, at det lovforslag har samme formål som det lovforslag, justitsministeren fremsatte.
Det andet spørgsmål, jeg har til justitsministeren, går på, at når nu justitsministeren synes, at CD's ændringsforslag er så fantastisk, hvorfor stillede regeringen så ikke dette ændringsforslag selv?
Kim Behnke (FP), 1999-05-18:
Min beskrivelse af kulturprojekters tilbøjelighed til at have budgetoverskridelser var udelukkende for at gøre opmærksom på, at de tal, vi bliver præsenteret for, ingenlunde bliver de tal, projekterne bliver færdiggjort for.
Og vi har et dugfrisk eksempel i Det Kongelige Bibliotek, som tre gange har måttet i Finansudvalget efter merbevillinger, bare for at gøre publikumsfaciliteterne brugbare.
Så det er en kendsgerning, og derfor bør kulturministeren være ærlig og gå ud og sige til befolkningen: Det her kommer til at koste så og så mange 100 mio. kr., så og så mange mia. kr., hvad tallet måtte blive.
Så har man en ærlig beskrivelse af, hvad projektet kommer til at koste.
Og netop fordi den investering er så åbenlyst god, ja, så skulle jeg da forvente, at pensionskasser og andre private finansieringskilder ville stå i kø for at få lov til at give penge til det, frem for at det er skatteyderne, der skal betale det.
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-18:
Jeg vil godt understrege, måske især over for justitsministeren, at denne her diskussion ikke bare har noget med formalia at gøre for Kristeligt Folkeparti.
Det er også en holdningsmæssig diskussion.
Men når vi lægger lidt vægt på formalia i denne diskussion, så er det også, fordi vi har nogle spilleregler her i Folketinget og også har diskuteret lovkvalitet meget i denne her samling, hvor vi har lagt vægt på, at vi får forberedt tingene ordentligt.
Jeg må bare konstatere - det har med formalia at gøre; ministeren kan så lide det eller ej -
at Folketingets formand i et brev af 13. april til fru Yvonne Herløv Andersen tilkendegiver, at han fraråder, at ændringsforslaget rent faktisk bliver stillet.
Dernæst tilkendegiver Folketingets formand over for fru Yvonne Herløv Andersen i et brev af 21. april, efter at sagen er blevet diskuteret i Udvalget for Forretningsordenen, at ændringsforslaget godt kan stilles, og det bliver det så i øvrigt i forbindelse med betænkningsafgivelsen.
Det, der så er sket, er, at Folketinget har haft perioden fra den 21. april, hvor der er givet grønt lys for at stille nogle spørgsmål, og jeg har så via udvalget stillet en række spørgsmål, som fremgår af det bilag, der hedder bilag 29 til L 70, spørgsmål nr. 9-23.
Svarene får jeg samme dag, som Retsudvalget skriver betænkning.
Så synes jeg ærlig talt ikke, at ministeren kan kritisere mig for at gå for lidt op i formalia, for det har rent faktisk betydet, at jeg fik stillet en række spørgsmål, som jeg fik fyret af ret hurtigt, men jeg har i øvrigt ikke haft mulighed for at følge op på de spørgsmål.
Ministeren skulle tage at læse sine egne svar en gang til, for nogle af dem er præget lidt af en »Goddag, mand. - Økseskaft!«-mentalitet.
Derfor synes jeg ikke, man kan fortænke mig i, at jeg kritiserer formalia lidt i denne her sammenhæng.
Margrete Auken (SF), 1999-05-18:
Når jeg har lyst til at gå ind i debatten, skyldes det, at jeg har været optaget af det her punkt i mange år.
Siden vi lavede loven om registreret partnerskab, har der været nogle af os, der mente, at det burde være inde i loven, at stedbørn kunne adopteres.
Derfor er det ikke nogen ny sag, den har været diskuteret i mange år.
Jeg hørte til dem, der sagde, at vi ikke skulle have det.
Så længe det var svært at få børn nok til adoption, skulle vi ikke have den anden adoption, for da var markedet i den grad børnenes.
Jeg mener ikke, det er dårligt for børn at vokse op hos et par homoseksuelle forældre, og det har jeg heller aldrig sagt, heller ikke under debatten om retten til insemination uden at man kendte faderen.
Det handler om, hvorvidt den anden i det registrerede partnerskab får ret til at påtage sig det ansvar, det er at være mor eller far for det barn, det drejer sig om, hvad enten den anden også er en mor eller en far.
Derfor er det ikke en ny sag, der er kommet til.
Den har været drøftet hele tiden.
Vi har hele tiden drøftet den i forbindelse med adoptionsloven.
Vi har drøftet den meget heftigt i forbindelse med diskussionen om anonym insemination af enlige, og det er relevant, den kommer med her.
Jeg vil bare understrege, at jeg simpelt hen er lidt ked af, at Kristeligt Folkeparti roder de andre spørgsmål ind i denne sag, for de gør det uklart.
Det her, det drejer sig om, at hvis man vil anerkende det registrerede partnerskab - det ved jeg så ikke om Kristeligt Folkeparti vil, det er jo selvfølgelig det, man ikke vil - og det vil det meget, meget store flertal af os herinde, så er det bestemt i barnets tarv, at den anden part i det registrerede partnerskab får ret til at påtage sig fuldt forældreansvar for det barn, som er i det fællesskab.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-18:
Det er for at forebygge en myte.
Fru Margrete Auken er ikke blevet smidt ud af noget forlig.
Fru Margrete Auken har af mig fået at vide, at hun ikke er velkommen til at tilslutte sig et, og den eneste grund til det er, at fru Margrete Auken igen og igen og igen i dag har sagt stort set det modsatte af, hvad der står i det forlig, der er indgået.
Og man er selvfølgelig ikke velkommen, når man vil det modsatte af, hvad forligspartierne vil, sådan er det bare. Skulle SF en af de nærmeste dage markere over for de fire forligspartier, at man er fuldstændig enig i det grundlag, der ligger for forliget; at man er enig i, at de fire kunstarter skal holdes sammen, og at man også tilslutter sig synspunktet om, at der skal laves fællesforestillinger - ja, så har jeg intet problem med, at SF er en del af forliget, og så kan det jo være SF uden fru Margrete Auken.
Men med det, fru Margrete Auken har sagt i dag, er der ingen, der er smidt ud, så har vi bare konstateret, at der ingen grund er til, at fru Margrete Auken går med, for i givet fald går hun med på et forkert grundlag.
Margrete Auken (SF), 1999-05-18:
Det er bare lige til hr. Duetoft for en klarheds skyld
: Jeg er SF's ordfører på sagen her, og den tale, jeg holdt, er selvfølgelig godkendt i SF's folketingsgruppe, så jeg ved ikke rigtig, hvad det er for nogle historier, hr. Peter Duetoft går og brygger på.
Vi har altså sagt nej til store dele af redegørelsen, men vi har sagt ja til forligsteksten - også selv om der var ting i den, vi syntes var besværlige, fordi vi mente, det alligevel var et grundlag, vi kunne arbejde videre på.
Men når det så viser sig, at man mener, det er hele redegørelsen, der er grundlaget, kommer vi stort set tilbage til Det Kongelige Teaters 10-års-plan fra oktober, som jo over én bank blev kritiseret af kunstnerne.
Vi er tilbage til alt det med mødesteder, og hvad ved jeg, og så begynder det altså at blive alt for letfærdigt til en så vigtig institution som Det Kongelige Teater.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-05-18:
Med hensyn til at lave foredrags- og oplysningsvirksomhed vil jeg i al beskedenhed sige, at det har jeg også forstand på, og jeg er i hvert fald fuldstændig sikker på, at det kan man godt lave inden for en ramme på ca. 300 mio. kr.
Jeg synes overhovedet ikke, det er svært.
Der er faktisk ikke noget, der er ret meget nemmere end at sørge for, at der er en solid debat i tilknytning til væsentlige aktiviteter i samfundet, og jeg kan ikke forstå, hvis ikke SF også skulle synes, at det var vigtigt, at teatret fungerede som et socialt sted - et sted, der bidrog til debatten i samfundet om væsentlige samfundsanliggender. Så til spørgsmålet om, hvorvidt Gamle Scene kan bruges til opera og ballet: Det bliver vi aldrig nogen sinde færdige med at debattere, for det er der meget forskellige holdninger til.
Men jeg har fæstnet mig ved, at virkelig mange internationale eksperter har slået fast, at Gamle Scene på mange måder er en fortrinlig scene til opera og ballet, selv om der er nogle forestillinger, der ikke egner sig til Gamle Scene.
Men jeg tror også, at selv fru Margrete Auken kan se, at Gamle Scene ikke egner sig til moderne skuespil.
Det må være klart for enhver, at det gør Gamle Scene ikke.
Det er umuligt at have øjenkontakt med skuespillerne, hvis man sidder et lille stykke nede i salen.
Det er umuligt at opnå den intimitet, der er nødvendig for moderne skuespil.
Nu har fru Margrete Auken det jo med at vurdere folks kvalifikationer.
Jeg håber selv, at jeg må have de pædagogiske kvalifikationer, der skal til for at finde ud af, om SF - eventuelt minus fru Margrete Auken - har tilsluttet sig forliget.
Margrete Auken (SF), 1999-05-18:
Vi har altså nogle ting, vi kan splittes på i SF, men ikke på denne her.
Så vil jeg da godt lige sige, at jeg så godt i handlingsplanen, at der er mange, der siger, der er megen stemning derinde, og det er jeg enig i; det er et dejligt teater.
Men hvis man går den grundigt igennem, kan man se, at det er meget få, der siger, det er en musikalsk god scene, men at nogle siger, at den er teknisk interessant, og det er den jo også.
Det er en teknisk moderne scene, men det er meget, meget svært at få folk, som ikke er direkte ansat derinde, til at stå frem og sige, at det er en god musikscene.
Det tror jeg ikke man får nogen til.
Så vil jeg igen henvise til Fritz Ingerslevs redegørelse, og så kan ministeren jo sige: Jeg behøver ikke at tage mig af fagfolk.
Men det gør jeg altså, jeg tager mig faktisk af fagfolks vurderinger af de ting: Kan man bruge Gamle Scene til moderne teater?
Nej, ikke til intimteater.
Det skal man have en anden scene til, og det er jo også det, jeg agiterer for.
Selvfølgelig kan Gamle Scene også bruges til moderne skuespil.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-18:
Også i Dansk Folkeparti undrer vi os såre over, at det forslag, som alle vel havde regnet med skulle komme fra justitsministeren i en meget udførlig, gennemarbejdet lovgivning, tager vi altså nu hul på via det ændringsforslag, som CD har stillet. Vi betragter ændringsforslaget, der går på, at man i et registreret partnerskab skal kunne adoptere stedbørn, som en glidebane i en retning, som vi ikke vil være med til, nemlig mod, at personer i et registreret partnerskab skal kunne adoptere.
Dansk Folkeparti synes, det er dybt beklageligt, hvis vi her, 8-9 dage før Folketinget går på sommerferie, på baggrund af et enkelt ændringsforslag og en sporadisk debat i Folketingets Retsudvalg dybt skal ændre de betingelser, der er for at adoptere stedbørn. Vi er af den klare opfattelse, at det er rigtigt, at man kan indgå registrerede partnerskaber, og at den liberalisering, der finder sted med dette lovforslag i forhold til andre nordiske lande, er rigtig.
Men at registrerede partnere skal have lov til at adoptere, gør jo, at barnet ikke har en far og en mor, og det synes vi er dybt kritisabelt.
Vi synes, det er en hovsalovgivning, som vi vil appellere til, at partierne trods alt genner ad vejen og så ser på, efter at Folketinget har haft sommerferie.
Lad det her forslag oversomre, for vi må sige, at det ikke er godt gennemarbejdet.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-05-18:
Centrum-Demokraterne kan støtte, at lovforslag nr. L 70 bliver delt, for det forekommer meget naturligt.
Så de argumenter, der har været fra Kristeligt Folkepartis side, kan vi støtte.
Derudover vil jeg gerne takke den gruppe af partier, som støtter det ændringsforslag, CD har stillet.
Specielt fru Dorte Bennedsen vil jeg gerne takke for den, synes jeg,
utrolig gode forklaring af, hvad det her egentlig drejer sig om, og koble det sammen med min egen forståelse af det, der går på spørgsmålet om barnets retsstilling, for at vi kan holde os fra den debat om homoseksuelles rettigheder i øvrigt, som er meget besværlig at tage i Folketinget.
Her drejer det sig altså om barnets rettigheder; barnets ret til at have to juridiske forældre.
Specielt var det godt, at fru Dorte Bennedsen forklarede tingene i den kontekst, at det er en ligestilling med de børn, der lever i heteroseksuelle ægteskaber, som jo har mulighed for at få to juridiske forældre.
Det er den samme lovgivning, der skal bruges, og det skal også godkendes af adoptionsnævnet.
Det er bare et spørgsmål om at kunne adoptere hinandens børn; ikke engang hvis det er et barn fra et andet land, den ene del af parret har, kan det lade sig gøre at adoptere det.
Så at tale om en glidebane vil jeg nok synes ligger uden
for det her, tværtimod er det en begrænset tilladelse, der bliver tale om.
Det er jo sådan, at familierne har ændret sig, også siden 1988, da betænkningen kom.
Samfundet ændrer sig.
Det drejer sig altså om at give de børn, der er i disse parforhold, mulighed for at få to juridiske forældre, i dag har de kun én.
Det er det, det drejer sig om.
Det er ikke et spørgsmål om en glidebane og ikke et spørgsmål om at lade homoseksuelle få flere rettigheder, end samfundet kan kapere på nuværende tidspunkt.
Så vil jeg sige angående det tidsmæssige: Der har jo været tid, for det er jo blevet debatteret siden første behandling af lovforslaget om registreret parforhold.
Det er almindelig kendt, at spørgsmålet har været vanskeligt at placere.
Hørte det til i adoptionsloven, eller hørte det til i lov om registreret parforhold?
Det har i hvert tilfælde ikke været ubekendt for Retsudvalget eller Folketinget, at spørgsmålet lå der, og at ændringsforslaget ville komme.
Børnene udvikler deres seksualitet som alle andre, de lever ikke isoleret.
Dorte Bennedsen (S), 1999-05-18:
Børn har bedst af en far og en mor, sagde hr. Jann Sjursen.
Det er muligt, men det er slet ikke det, ændringsforslaget handler om.
Ændringsforslaget handler om de børn, der rent faktisk i dag lever sammen med en biologisk forælder, der er i et registreret partnerskab.
Vi kan hver især mene og have synspunkter på, hvad børn har bedst af eller ikke har bedst af, men disse forhold eksisterer, de er der, børn lever i dem.
Hvorfor skal disse børn fratages den mulighed for tryghed, der kan ligge i en stedbørnsadoption?
Så sagde hr. Jann Sjursen, at han frygtede, at det her
var et skridt på vejen, og at det næste krav ville blive, at registrerede partnere også kunne adoptere fremmede børn.
Nu har hr. Jann Sjursen ikke været medlem af Folketinget hele perioden, siden vi vedtog partnerskabsloven, men der har jo været en standende diskussion om stedbørnsadoption, og det er gået som en tyk rød tråd igennem alle drøftelserne, at dette handler om stedbørnsadoption, det handler ikke om fremmedbørnsadoption.
Der ligger den meget pragmatiske grund til det, at de lande, der donerer børn til adoption i Danmark, ville have meget svært ved at acceptere, at der var tale om fremmedbørnsadoption til registrerede partnere
, så det behøver hr. Jann Sjursen ikke at frygte.
Det har ligget fuldstændig krystalklart i de 11-12 år, vi har diskuteret de her spørgsmål, at der ikke vil blive tale om fremmedbørnsadoption.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-18:
Jeg vil blot knytte et par enkelte bemærkninger til ændringsforslagene til dette lovforslag.
Vi synes fra Det Radikale Venstres side, at der er et kollegialt hensyn at tage til partier, der har ønsker om forskellige dele af lovforslaget, og vi synes, det er i orden at dele det, så vi på den måde får den bedste afspejling af synspunkterne her i Folketinget.
Det andet ændringsforslag om stedbarnsadoption støtter Det Radikale Venstre.
Vi synes, det har været behandlet ret ofte og ret gennemgribende i de 10 år, vi har haft registreret partnerskab her i landet.
Det er nu 10 år siden, den lov blev vedtaget, og vi husker alle sammen, hvor utrolig spændende det var, at Danmark pludselig som det første land i verden lovgav på dette område.
Vi var meget spændt på, hvordan udviklingen ville blive, hvordan det ville blive modtaget også i andre dele af verden, og vi har nu set, at love om registrerede partnerskaber også er blevet gennemført i andre lande og er på vej til at blive gennemført i flere lande.
Det er vi godt tilfredse med, for det betyder, at der ikke er denne angst for, at samfundet skal bryde sammen i sin grundvold, fordi lovgivningen tager hensyn til folk, der har et andet livsmønster.
Allerede for 10 år siden blev spørgsmålet om stedbarnsadoption rejst af nogle af de kredse, som ønskede lovgivning om registreret partnerskab.
Dengang mente vi ikke, at vi var parat til det, simpelt hen fordi ændringerne var for voldsomme i forhold til den dengang kendte lovgivning.
Vi synes nu efter 10 år, hvor loven om registreret partnerskab har fungeret godt, ordentligt og fornuftigt, at det må være på tide at tage det skridt, som vi i virkeligheden også gerne ville have taget allerede for 10 år siden.
Så Det Radikale Venstre har ingen problemer med at støtte dette forslag.
Vi synes, det tager hensyn til barnets retsstilling.
Det handler ikke om forældrenes retsstilling, det handler om, at barnets retsstilling skal sidestilles med retsstillingen for børn i almindelige ægteskaber.
Dorte Bennedsen (S), 1999-05-18:
Ved denne andenbehandling skal jeg blot kommentere to af ændringsforslagene.
Det ene ændringsforslag er stillet af Kristeligt Folkeparti og handler om at dele forslaget i to forslag, og det forslag kan Socialdemokratiet støtte ud fra en erkendelse af, at de to dele af L 70 - dels ændring af partnerskabsloven og dels ændring af navneloven - ikke har nogen indre sammenhæng.
Det andet ændringsforslag er stillet af CD og er støttet af en række partier, herunder Socialdemokratiet.
Det drejer sig om at tillade stedbørnsadoption i registrerede partnerskaber.
Det er et forslag, som vækker stærke følelser hos en del mennesker, og derfor er det vigtigt at understrege, at ændringsforslaget ikke handler om vore følelser, men om barnets tarv.
Vi skal ikke tage stilling
til, om vi mener, at et barn har bedst af at have en far og en mor; vi skal tage stilling til kendsgerningerne og til den virkelighed, der viser os, at der i dag faktisk er børn, der bor hos en forælder, som lever i registreret partnerskab.
For nogle af disse børn vil det klart tjene deres tarv, at de får den tryghed, som en adoption er udtryk for - både i den almindelige hverdag og i den situation, hvor den biologiske forælder dør.
I en sådan situation vil en adoption forebygge, at barnet ud over sorgen ved at miste en forælder også belastes af usikkerheden om, hvorvidt det også skal miste det hjem, det er vokset op i. Stedbørnsadoption er mulig i heteroseksuelle forhold, og af nøjagtig samme grund bør det også være muligt i registrerede partnerskaber.
Stedbørnsadoption i ægteskaber kræver som alt, alt overvejende forudsætning accept fra den biologiske forælder, som barnet ikke bor hos, og for en ordens skyld skal det understreges, at stedbørnsadoption i registrerede partnerskaber skal følge nøjagtig det samme regelsæt. Socialdemokratiet kan som sagt støtte disse to ændringsforslag og de ændringsforslag, der er stillet af ministeren.
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-18:
Også fra Kristeligt Folkepartis side har vi den opfattelse, at det har været en utrolig frugtbar proces, som blev igangsat med konferencen om lovkvalitet i starten af dette folketingsår.
Vi synes også, at den proces, som er foregået i Udvalget for Forretningsordenen, har været ganske givtig, og vi har kunnet tale os frem til stort set enighed om det hele.
Jeg skal blot kommentere nogle enkelte punkter i den betænkning og indstilling over ændring af forretningsordenen
for Folketinget, som vi har afgivet fra Udvalget for Forretningsordenens side
Det gælder først spørgsmålet om åbne udvalgsmøder, hvor vi fra Kristeligt Folkepartis side er ganske godt tilfredse med, at det nu bliver en mulighed.
Det er det sådan set allerede i dag, men det understreges yderligere, at det er muligt for udvalgene at afholde åbne udvalgsmøder, men at udgangspunktet fortsat er, at de er lukkede.
Vi synes, det bør være sådan, som det altså også manifesterer sig i et flertal i dag.
Desuden har vi i vore drøftelser i Udvalget for Forretningsordenen været optaget af spørgsmålet om de såkaldte samlelove, og vi har jo netop i dag haft et eksempel på en samlelov, som er blevet splittet op i to.
Vi har også været optaget af spørgsmålet om indhentelse af Folketingets samtykke til indgåelse af traktater m.v. og opfølgning af dem.
Det nævnes i betænkningen, at udvalget har drøftet spørgsmålet med statsministeren, for så vidt angår muligheden for at oprette et register over, hvilke internationale konventioner Danmark har tiltrådt, men endnu ikke har ratificeret.
Det er en praktisk ting, som vi fra Kristeligt Folkepartis side fortsat vil følge op, og vi håber, som det også er nævnt i betænkningen, at statsministeren vil overveje det spørgsmål i en sådan grad, at det bliver til handling og ikke bare til fortsatte overvejelser. Med hensyn til en revision af spørgetimen tilslutter vi os naturligvis, som det fremgår af betænkningen, de ændringer, der nu lægges op til, af Folketingets spørgetime.
Vi får se, om det så betyder, at den bliver anvendt mere, end den bliver i dag.
Jeg synes, man måske i virkeligheden kan spørge, hvorvidt den institution overhovedet er anvendelig i den form, og det er sådan en lidt anden diskussion, men vi er da bestemt med på at forbedre den spørgetime, der rent faktisk er i dag.
Jeg skal ikke føje mere til disse få bemærkninger, for vi støtter som bekendt den indstilling, vi også har tilkendegivet i betænkningen.
Peter Duetoft (CD), 1999-05-18:
Det er stadig væk den her med nu i dag at forsøge at skabe usikkerhed.
Jeg vil gerne bede hr. Søren Hansen bekræfte, at det var en klar forudsætning og en klar del af aftalen, at de fire kunstarters samhørighed på Det Kongelige Teater skulle fortsætte, og at det var det, der var grundlaget for at lave denne aftale.
Jeg vil bede hr. Søren Hansen meget firkantet bekræfte, at det var det, der var aftalen, og at man ikke her i dag kan komme rendende og sige, at det ligger der ikke noget om i aftalen, at det er der usikkerhed om, og hvad ved jeg.
Igen denne klarificering for at forhindre, at denne her debat uden for dette hus skal skabe tro om, at man måske kan komme til at rokke noget ved de fire partiers aftale.
Klaus Kjær (DF), 1999-05-18:
Dansk Folkeparti vil naturligvis gerne være med til at rette en utilsigtet skrivefejl, så der er fuld støtte fra Dansk Folkeparti til lovforslaget.
Vi kan også støtte som foreslået af hr. Ole Hækkerup, at der ikke sker udvalgsbehandling mellem første og anden behandling af forslaget.