Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-02-01:
Så fik vi regeringens forslag til finanslov for det år, vi jo i virkeligheden er inde i.
Det er en proces, der ser ud til nu at skulle gå stærkt, fordi vi har haft den her meget unormale situation.
Vi har haft valg i november; et finanslovforslag, der er trukket væk; en ny finanslov, der nu er blevet foreslået.
Grunden til, at vi nok alligevel skal affinde os med, at det jo kommer til at gå lidt stærkt - vi kan så være glade for, at uge 7 er en del af den periode, hvori man skal diskutere finansloven - er jo rent teknisk det faktum, at indtil Folketinget har vedtaget sin finanslov, er det en midlertidig bevillingslov, der regerer landet. Man kan sige det på den måde, at det, det drejer sig om nu med finansloven, jo populært sagt er at trække magten tilbage fra finansministeren og til Folketinget, så det er Folketingets finanslov, der naturligvis regerer landet.
Men vi skal på grund af den korte tid, der er, være ekstra på vagt og være ekstra, jeg havde nær sagt diskussionslystne for selvfølgelig at få vendt alle de ting, der måtte være, som folk er optaget af, i den korte periode, der går, indtil Folketinget forventer at kunne vedtage finansloven den 1. marts.
Det første er selvfølgelig, at der er syge, der venter på ventelister for at komme i behandling.
Det er et kæmpeproblem og en fuldstændig uacceptabel situation, at vi i et såkaldt velfærdssamfund har så mange mennesker, som vi har - tallene har også været nævnt for et øjeblik siden - der venter på venteliste til behandling.
En anden ting, der er fuldstændig uacceptabel, er, at vi har døende, der venter på at komme på hospice.
Jeg synes, det er lidt tankevækkende, at man overhovedet kan forestille sig den situation, at man - igen i et såkaldt velfærdssamfund - har folk, der skal på hospice, folk, der er døende, folk, der er opgivet af vores sundhedssystem, og så sætter man dem på en venteliste.
Det er ganske, ganske tankevækkende, at det overhovedet kan forekomme.
En tredje ting, jeg vil nævne, er, at vi har ældre, der venter på en bedre ældrepleje og hjemmehjælp.
Vi har en masse ældre, som føler, at de ikke får tid nok, og at de ikke i tilstrækkeligt omfang selv råder over den tid, de får.
Det var tre af de væsentlige punkter, som jo også optog sindene meget i forbindelse med valgkampen tilbage i november måned.
Gudskelov for det.
Det satte fokus på nogle opgaver, som skal løses i det danske samfund.
Det satte fokus på nogle områder, som det her Folketing, der sidder efter valget, har en forpligtelse til i en fart at få gjort noget ved.
Derfor ser vi også den nuværende finanslovsøvelse, vi har at gøre med, som en nødvendig omsætning af de valgløfter, der blev givet, i praktisk udmøntning.
At der er en sammenhæng mellem de valgløfter, politikerne gav, og den udmøntning, der nu sker efterfølgende.
Altså at vi løser en række praktiske problemer, som mange borgere i det her samfund har.
Vi har noteret os, at der i finanslovforslaget jo er afsat de 1,5 mia. kr. til bekæmpelse af ventelisterne, som vi også aftalte med regeringen tilbage i december måned.
Det er selvfølgelig meget tilfredsstillende, men det, der nu er vigtigt for os, er, at vi får udmøntet den pulje på 1,5 mia. kr. i reel meraktivitet.
Det skal ikke blot være penge, der løber ned i amternes kasser og forsvinder ud i det rene ingenting.
Vi skal kunne følge pengene, og vi skal følge, at udmøntningen sker, så det bliver en reel meraktivitet. Jeg vil godt sige til den diskussion, der også har været om engangsbevilling eller ej, at fra vores side i Dansk Folkeparti er det helt afgørende, at det er løsningen af opgaven, der er i fokus her.
Hvis opgaven ikke kan løses med 1,5 mia. kr. i en pulje, som skal lave meraktivitet, så er det jo ikke sket med det, og så skal vi selvfølgelig afsætte de yderligere midler, som måtte være nødvendige i de kommende år, for at få bugt med ventelisterne.
Sideløbende kan jeg da også godt løfte sløret for, at det selvfølgelig også er en del af vores politik, at vi i forbindelse med den konkrete udmøntning, vi nu får foretaget af de 1,5 mia. kr., laver en model, der kan være startskuddet til en debat om amternes fremtid.
Vi synes, det er mærkværdigt, at amterne stadig får lov til at overleve, og at vi dermed har meget dobbeltadministration, som vi lige så godt kan fjerne og bruge pengene på de egentlige opgaver, som det offentlige står med.
Det andet område, jeg kom ind på, som har været nævnt i valgkampen, var de ældres vilkår.
Her sætter regeringen i finanslovforslaget 0,5 mia. kr. af.
Det fremgår ikke nærmere, hvordan udmøntningen skal ske, men vi medvirker naturligvis gerne til at finde en fornuftig udmøntning af pengene.
Men derimod vil vi godt gøre opmærksom på, at der tilbagestår en diskussion vedrørende kommunernes manglende efterlevelse i forhold til de personlige tillæg til pensionisterne.
Vi har i finanslovforslaget kunne se det nedjusterede skøn, der er over trækket på ordningen.
Så kan man jo sige: Jamen det er der bare ikke noget at gøre ved, der bliver trukket for lidt på ordningen, efter hvad vi synes, at der burde være af aktivitet rundtomkring i kommunerne. Vi ønsker en anden diskussion som følge af det nedjusterede skøn, nemlig hvordan vi så sikrer pensionisterne ude i kommunerne nogle bedre vilkår, som naturligvis gør, at man så også har brug for trækket.
Der er også en diskussion om de ældres varmehjælp, som udestår.
Det vil vi komme tilbage til.
Så har regeringen i finanslovforslaget en pulje for såkaldt erhvervsfremme eller konkurrencefremme på 0,5 mia.
Det, der er vigtigt for os, er, at man har målrettet en stor del af midlerne til de små virksomheder og til iværksætterkulturen.
Det er klart, at det at hæve momsgrænsen giver administrative lettelser for nystartere, folk, der prøver at komme i gang.
Det er også klart, at det nemmere generationsskifte, der ligger i planen, er noget, som kan virke godt.
Så har vi selvfølgelig det store emne, som jo også var meget diskuteret tilbage i november, nemlig skattestoppet.
Det er jo et afgørende valgløfte, som er givet.
Vi har gjort det klart, at Dansk Folkepartis mandater vil blive brugt til at fastholde skattestoppet i denne valgperiode.
Skal der laves om på skattestoppet, så føler vi for, at det troværdigt kan ske i forbindelse med et folketingsvalg, hvor vælgerne bliver forholdt de andre kendsgerninger eller de ændrede forudsætninger, som man så ønsker at lægge til grund for en kommende skattepolitik.
Så er der en række finansieringskilder, jeg vil komme ind på, som regeringen foreslår.
Regeringen foreslår jo en bred vifte, og en stor del af det, regeringen foreslår, kan regeringen regne med Dansk Folkepartis støtte til.
Når det drejer sig om generelt at få større effektivitet i den offentlige administrative sektor, er det klart, at vi synes, at det er fornuftigt. Kan regeringen sige til Folketinget: De opgaver, vi skal løse i centraladministrationen, kan vi løse med færre arbejdshænder på en mere enkel måde med bedre udnyttelse af teknologi, så skulle det da være mærkeligt, hvis Folketinget sagde, at det ønsker vi ikke at tage ind i en finanslov
Selvfølgelig gør vi det.
Man kan også stille det op på en anden måde og sige
, at den offentlige administration jo ikke må lægge beslag på flere hænder end absolut højst nødvendigt i et land, hvor der er virksomheder, som skriger på velkvalificeret arbejdskraft. Der er virksomheder, som siger, at alternativet er, at de beder om at gå til udlandet og finde dem, og derfor skal det offentlige selvfølgelig ikke lægge beslag på flere hænder end absolut højst nødvendigt i den offentlige administration.
Så er der nogle andre finansieringskilder, som vi er mere skeptiske over for, og der vil jeg godt sige, at det er svært at finde særlig stor forståelse for regeringens grønthøstermetode på uddannelsesområdet.
Det har været diskuteret meget allerede, men sagen er jo, at viden er Danmarks grundstof. Det, der gør det specielt vanskeligt i forhold til 2002, er jo, at den ret kraftige besparelse, regeringen her foreslår, skal udmøntes i praksis på ganske få måneder.
Der er jo uddannelsesinstitutioner, som i praksis skal udmønte den her besparelse i perioden fra august/september til december, hvilket kan udløse dramatiske ændringer på uddannelsesinstitutionerne på ganske kort tid.
Det her vil vi have analyseret meget, meget nøje, for vi er ikke i udgangspunktet særlig overbeviste om, at det er en klog fremgangsmåde, der her er foreslået.
Vi synes også, det er lidt paradoksalt, at man med den ene hånd vil skære ned i de grundlæggende uddannelser - mellemuddannelserne, handelsskolerne, de videregående uddannelser - mens man med den anden hånd vil give mere til forskning, det, man kan sige er cremen oven på kagen.
Det grundlæggende skal naturligvis være på plads først, inden man behøver at gå videre.
Det afgørende er jo, at de grundlæggende uddannelser er i orden i vort land.
Så er der et område, som undrer os, og det er udlændingeområdet.
Regeringen har jo fremlagt en plan for udlændingestramninger, og vi har noteret os, at integrationsministeren har sagt, at hvis den plan bliver gennemført, som den ligger nu, vil den medføre en begrænsning
i antallet, der kommer til Danmark, på tusinder - tusinder
Det vil sige, at det er et eller andet sted fra 2.000 og opefter.
Man skulle tro, at en sådan plan også gav sig udslag i ændrede tal i finanslovforslaget, måske lidt i 2002, men jo i særdeleshed selvfølgelig i overslagsårene.
Sagen er jo, at regeringen på mange af de andre områder, vi har med at gøre, har indregnet de nye skøn og de nye beløbsstørrelser i finanslovforslaget i forventning om, at man efterfølgende bærer tingene igennem i lovændringer.
Hvorfor ikke på udlændingeområdet?
Hvorfor har man forbigået dét?
Hvorfor har man overhovedet ikke lavet vurderinger på baggrund af skøn, altså på baggrund af de nye regler i stedet for på de gamle?
Vi har allerede med Finansudvalgets arbejde de seneste dage i forbindelse med teknisk gennemgang krævet beregninger over effekten, som selvsagt må indarbejdes i finanslovforslaget. Så er der et område i forhold til finansieringsdelen, vi er rimelig godt tilfredse med, og det er selvfølgelig, at regeringen laver en opgørelse i sit finanslovforslag over ulandsbistanden, hvor man inkorporerer udgifter til modtagelse af flygtninge her i landet.
Det skal jo ikke være nogen hemmelighed, at når det drejer sig om at finde 1,5 mia. kr. på ulandsrammen, og den tankegang skal føres igennem, at vi, når det drejer sig om at hjælpe fremmede, har én samlet pulje, vi tager af, uanset hvor vi hjælper de mennesker, vi ønsker at hjælpe med denne her pulje, så er det et skridt på den rigtige vej.
Vi ønsker fra Dansk Folkepartis side at gå videre ad den vej.
Vi ønsker at gå et skridt videre, så alle de opgaver, der har at gøre med at hjælpe udlændinge - det være sig i situationer, hvor vi sender politi ud, og hvor vi sender militær ud; det være sig i forhold til modtagelse af flygtninge her i landet - opererer med én samlet pulje, som finansierer det.
Vi er nemlig overbeviste om, at det så vil stå klart for enhver, at det er langt bedre at hjælpe en afghaner i Pakistan i et flygtningecenter, indtil afghaneren kan komme tilbage til Afghanistan igen, end at hjælpe afghaneren her i Danmark med måske integration, med boligplacering, uddannelsestilbud osv.
Der er nogle områder, jeg her til sidst vil komme ind på, som vil få en særlig fokus fra Dansk Folkepartis side i de kommende ugers debat om finansloven, og det er specielt koncentreret omkring det sociale område, hvor vi føler, at regeringen opererer med et rimelig lavt ambitionsniveau.
Vi har tidligere i debatten fået det gjort klart, at det, man regner med at ville bruge på at hjælpe de absolut svageste, er satspuljemidler.
Men det er satspuljemidler, som man jo i forvejen efter reglerne skal bruge på de svageste.
Jeg vil nævne tre konkrete områder, som bør have
særlig interesse.
Det første er selvfølgelig den såkaldte dødepakke, som blev vedtaget i forbindelse med politiforliget.
Regeringen foreslår jo nu i finanslovforslaget, at man ikke skal tilbagebetale allerede udbetalt pension.
Det er for så vidt også udmærket, at man går dét skridt, men det er jo overhovedet intet at regne mod, hvad dødepakken i virkeligheden medførte.
Det var jo langt større ændringer, bl.a. det, at man tog efterlevelsespensionen væk, som jo var en tremåneders ret for de ældre, så de havde tid til at omstille sig til den nye økonomi, de nu måtte have, efter at der desværre var sket et dødsfald, og den ene ægtefælle var gået bort.
Det andet område, jeg vil nævne, er hospiceordningen.
Det ligger ligesom i kortene, at det selvfølgelig er et område, vi må sætte fokus på i den kommende tid, når jeg starter med at sige, at vi i Dansk Folkeparti føler, at det er ret grotesk, at vi kan have et samfund, der kalder sig et velfærdssamfund, som placerer folk, der er uhelbredeligt syge, på en venteliste til hospice.
Vi ønsker, at man enten indgår aftaler med selvejende institutioner, eller at man får iværksat et mål om byggeri, så vi får udryddet ventelister til hospice i Danmark.
Som det tredje vil jeg sige, at ledsageordningen naturligvis også er noget, der har vores kraftige bevågenhed.
Vi ønsker en udbygning af ordningen.
Så er der selvfølgelig nogle, der vil sige, at det koster da en farlig masse penge, og at vi ikke kunne støtte alle regeringens finansieringsforslag.
Men der vil vi selvfølgelig også gerne sætte nogle områder i spil i forhold til at finde besparelser.
Vi har allerede annonceret i forhold til udlændingeområdet, at vi mener, at en strammere udlændingepolitik bør være at finde i finanslovforslaget i form af lavere udgifter.
Men derudover har vi jo også sagt, at partistøtten bør komme i spil.
Hvordan i alverden forestiller Folketinget sig egentlig, at vi kan sige, at nu skærer vi ned på tilskud, vi skærer ned på råd og nævn, og vi skærer virkelig dybt, uden at vi skærer ned på os selv?
Det ville vel være naturligt, at man sagde, at den partistøtte, som blev firdoblet tilbage i 1995, fra ca. 5 kr. pr. stemme til vel 24 kr. pr. stemme nu - den blev firdoblet til 20 kr. dengang, og nu er den pristalsreguleret til 24-25 kr. pr. stemme; det er 80 mio. kr., man har på den ordning - selvfølgelig nedskæres.
Det ville være ganske, ganske naturligt, at vi kunne finde opbakning til det i løbet af de kommende uger.
Hvorfor skal der være skat på at gå hen at stemme?
Det er jo i virkeligheden en skat på at stemme.
Det andet område er Skuespilhuset, som også tidligere har været nævnt.
Man regner med at skulle bruge 700-800 mio. kr. på at bygge et skuespilhus med afledte driftsudgifter.
Det er også et område, man kunne tage fat på.
Endelig har vi jo flere gange udtalt ønske om, at man diskuterer
børnechecken.
Børnechecken giver man jo i dag skattefrit til alle børnefamilier pr. barn.
Man starter med et skattefrit tilskud pr. kvartal på 3.000 kr.
Vi har sagt, at man kunne operere med to muligheder.
Det synes vi er fair og ordentligt, og så har vi beregnet, at man alligevel ville spare mellem 2 og 3 mia. kr. på statens udgiftsbudget, og det er vel at mærke penge, som ikke bliver beskattet i modtagerenden, og derfor er det penge, der virkelig kan gøre gavn på nogle af de andre områder, jeg har nævnt her.
Så alt i alt ser vi selvfølgelig frem til videre diskussioner om regeringens finanslovforslag, og jeg har her gennemgået nogle af de områder, som vil have vores særlige bevågenhed i de kommende ugers diskussioner.