runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2000-05-09:
Jeg synes så, at vi skal afprøve, om ministeren virkelig er villig til at tage det skridt, som gør, at vi i udvalget måske kan finde hinanden.
Så derfor vil jeg spørge ministeren: Vil ministeren være med til, at vi implementerer denne her konvention, sådan som den blev vedtaget i Århus? Ikke en overimplementering, som dette Folketing er ved at gøre nu, men sådan som man skrev under på i Århus, sådan som miljøministeren gav tilsagn om i Århus.
Punkt 1.
Punkt 2: Vil ministeren fra talerstolen her sige, at ministeren virkelig vil tage initiativ til at få nedbragt sagsbehandlingslængden i alle klagesager, der er, både i Naturklagenævnet og Miljøklagenævnet?
Der er en stigning i sagerne.
Vil ministeren så også sørge for, der kommer flere ressourcer, så vi kan få den pukkel væk? Og så vil jeg blot bede ministeren om at be- eller afkræfte: Vil denne her lov medføre mere arbejde,
flere klager i Miljøklagenævnet?
Marianne Jelved (RV), 2000-05-09:
Jeg er blevet gjort opmærksom på, at fristen for anmeldelse af stormfaldsskader, som i lovforslaget er på 2 måneder, er for kort, da der inden for den frist bl.a. skulle ske opmålinger af de skadede arealer, hvilket for de fleste ejere af mindre skove medfører behov for bistand af skovbrugskonsulenter; og det er også sådan, at adgang til skoven i en længere periode kan være umuliggjort.
Derfor vil jeg ved tredjebehandlingen af L 224 stille ændringsforslag til lovforslaget, således at skovejerne får en længere frist til at anmelde deres stormfaldsskader, en frist, som Stormrådet kan fastsætte afhængig af den konkrete stormfaldssituation.
Henriette Kjær (KF), 2000-05-09:
Det er ikke nogen hemmelighed, at Det Konservative Folkeparti har haft sine problemer med dette lovforslag.
Der lægges op til en omfattende klagemulighed inden for miljøområdet, og vi kan kun frygte en stor stigning i antallet af klager, der skal behandles af diverse nævn på alle niveauer.
Derfor er det helt afgørende for Det Konservative Folkeparti, at vi får en effektiv sagsbehandling.
Vi kan ikke leve med, at borgere og myndigheder skal vente urimelig længe - mange måneder og flere år - på at få deres sager afgjort.
Det er ikke holdbart for en fornuftig udvikling, hvor forholdsvis hurtige beslutninger er nødvendige. Vi har derfor brug for endnu en ordveksling med ministeren, inden vi kan tilkendegive vores holdning til lovforslaget, og vi ønsker derfor lovforslaget tilbage til udvalget til videre drøftelse.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-09:
Hvis der er et bredt ønske om at sende lovforslaget tilbage, skal vi ikke fra CD's side modsætte os det, men jeg vil alligevel her med det samme understrege, at på det nugældende grundlag, hvis der altså ikke er mulighed for væsentlige ændringer, så opfatter vi lovforslaget som udtryk for en helt unødvendig overimplementering.
På mange måder vil jeg nærmest betegne det som demokratur.
Det skal forstås på den måde, at der er så væsentlige demokratiske spilleregler, som efter min bedste overbevisning er kantet næsten alt det, man kan.
Så jeg vil sige, at på nuværende tidspunkt og grundlag - og der skal væsentlige indrømmelser til, og vi vil gerne være med til en runde mere, det vil vi altid - vil vi indstille det til forkastelse ved tredje behandling.
Men som sagt, er der mulighed for en holmgang mere, der flytter væsentligt på lovforslaget, skal vi ikke hindre det.
Svend Auken (S), 2000-05-09:
Det betyder selv i Danmark en udvidelse af borgernes rettigheder på miljøområdet.
Og jeg vil gerne sige tak til de partier, Enhedslisten og Socialistisk Folkeparti, der er gået ind i en seriøs drøftelse af dette forslag.
Ved vedtagelse af lovforslaget inden sommerferien sikrer vi, at Danmark kommer med blandt de første lande, der ratificerer Århuskonventionen, og vel at mærke gør det på en måde, så lovgivningen er tilpasset tilsvarende.
Det vil være et vigtigt og stærkt signal at sende til de mange lande, vi samarbejder med i EU, og til lande, der søger om optagelse i EU, samt andre europæiske lande, at det land, der har stået fadder til denne her banebrydende FN-konvention, også bliver det land, der blandt de allerførste ratificerer konventionen.
Så jeg vil gerne sige tak til de partier.
Der er tale om styrkelse af det civile samfund i forbindelse med miljøet.
Vi har, som jeg tror hr. Kalnæs var inde på, i forvejen en række gode regler på det her område, og vi forlænger det nu.
Det er imidlertid ikke et problem, der er skabt af Århuskonventionen - eller i nævneværdigt omfang bliver påvirket af Århuskonventionen, tror jeg -
men jeg har oplyst over for udvalget, at vi er optaget af at forbedre sagsbehandlingstiderne i både Naturklagenævnet og Miljøklagenævnet, og der er en konkret rationalisering i gang, som regeringen naturligvis venter sig meget af.
Det er vi parate til at drøfte videre med organisationerne. Men ellers må jeg sige, at jeg har været utrolig glad for, at Danmark nu bliver i stand til at ratificere konventionen, og jeg håber naturligvis, at de borgerlige partier, der ikke har sagt noget endnu - hr. Kalnæs har jo desværre meldt klart ud - får lejlighed til at tænke en ekstra gang, inden de stemmer imod en banebrydende FN-konvention, som først og fremmest skal være en løftestang for borgernes rettigheder, når det gælder miljøet i hele Europa.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-09:
Der er to ting, som er væsentlige i denne sag.
For det første at ministeren sagde, at nogle havde bidraget positivt i debatten.
Muligheden for at bidrage i debatten har ministeren stort set ikke givet lejlighed til i hele denne her proces.
Det var fastlagt på forhånd.
Og når det er et spørgsmål om udvidelse af borgernes ret, så må man sige: Ja, det er det måske nok.
Men den ret har de faktisk i forvejen.
Der ligger i dette lovforslag en demokratisk parlamentarisk proces for statsfinansierede ngo'er, som får en særlig rolle og ret, som går væsentlig længere end Hansens og Pedersens, og det er en meget afgørende side, og det er et meget afgørende princip, som vi i hvert fald bør drøfte, hvis vi skal videre med den her sag.
Når det gælder alle andre europæiske lande eller en stor del, så har man faktisk underskrevet den, og man har faktisk givet det positive signal, men man har ikke overimplementeret den i den grad.
Der er ikke meget Århuskonvention i dette lovforslag.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-05-09:
Jeg vil ikke her tage en lang debat.
Vi får jo lovforslaget tilbage i udvalget, og der kan vi så diskutere det.
Men jeg er nødt til at kommentere, når ministeren siger her, om man har haft en positiv vinkel til det.
Ja, det har vi.
Vi har også haft en debat om det.
Ministeren siger, at han undres over, at de borgerlige partier ikke vil være med her.
Jeg er nødt til at sige, at det skal ministeren ikke undre sig over. Jeg skal nok give løsningen.
Det er sådan, at for de borgerlige partier er der noget, der er over stats-ngo'er og frivillige ngo'er - altså miljøorganisationer, der kører selv, og dem, der kører med statstilskud - og det er den enkelte borger.
Og det lovforslag her vil medføre, at midler og kræfter til at løse de enkelte borgeres problemer bliver nedprioriteret, og at midler og kræfter til at løse miljøorganisationers problemer bliver opprioriteret.
Det anerkender vi.
Vi vælger blot borgeren frem for systemet.
Svend Auken (S), 2000-05-09:
Da vi havde førstebehandlingen, var jeg overrasket over ikke bare den voldsomme afvisning af lovforslaget, men også de meget, meget stærke argumenter i retning af, at Danmark skulle afvente fælles EU-ratifikation - Danmark, der er gået foran i denne her sag, Danmark, der er ophavsland til denne her, Danmark, der har drevet det her i øvrigt med bred opbakning fra vores samarbejdspartnere i EU.
Der har jo været andre situationer, hvor hr. Kalnæs har været blandt de positive, og der skal jeg være den første til at stille mig op på Folketingets talerstol og udtrykke anerkendelse af det.
Men det er utroligt svært at gøre det i denne her sag, hvor hr. Kalnæs fra dag 1 har sagt nej til det lovforslag, der ligger her.
Og hr. Schmidt har fra dag 1 haft en meget kritisk holdning, måske ikke helt så kritisk som hr. Kalnæs, men alligevel en meget kritisk holdning.
Vi forventer ikke nogen særlig vækst i antallet af sager i Naturklagenævnet, men vi indrømmer - det tror jeg alle kan se - at der er et problem med den arbejdsgang, man har i dag, og det antal klagesager, der er.
Der er et ressourceproblem i forhold til Naturklagenævnet, og det har jeg givet tilsagn om at ville være med til at drøfte.
Må jeg så endelig gøre opmærksom på, at vi jo har lyttet.
Der har fra industriens side været en række betænkeligheder i forhold til det oprindelige lovforslag, der var ude til høring, som vi har fjernet, sådan at det på dette område her ikke støder på større betænkeligheder i erhvervslivet.
Så meget desto større er, jeg vil ikke sige skuffelsen, men skal vi sige overraskelsen over, at borgerlige partier herinde er så negative, som de er.
Men indimellem skal der jo trækkes en linje, og man skal finde ud af, hvem der står på det ene synspunkt, og hvem der står på det andet synspunkt.
Og der er jo forskel på holdningerne i det danske Folketing, når det drejer sig om miljø og borgernes rettigheder.
Jeg havde måske håbet, at stregen ikke blev trukket helt så snært på midten, som det sker i det her tilfælde, men der er jo forskel.
Det synes jeg er fair nok.
Netop det, at vi ved, at vi har forskellige holdninger, gør, at vi kan samarbejde i en række situationer.
Det skal jeg være den første til at prøve på.
Men jeg tror, at hr. Kalnæs, hvis han tænker på, hvordan forløbet var ved den første behandling, vil medgive, at jeg ikke havde en kinamands chance, selv om jeg betragter mig selv som lidt af en brobygger i vanskelige sager.
Selv ikke den mest avancerede brobygger havde en kinamands chance.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-09:
For det første opfatter jeg det som helt forkert, når miljøministeren i denne sammenhæng siger, at båndene var skåret over fra start.
Der var åbninger i førstebehandlingen om at gå ind i en saglig snak om det her.
Der var ikke en afvisning på forhånd.
Det er jo på tryk, så det kan vi jo vende tilbage til.
Men det afgørende er - og det er det helt afgørende - at der er ikke meget Århuskonvention i denne her.
Jo, det er der da helt og fuldt, men så er der voldsomt meget andet.
Og det vil sige, at etiketten på det her lovforslag fra start var noget helt andet end indholdet.
Det er den tendens, der er i det.
Vi har ikke noget imod det her.
Bl.a. Dansk Metal vurderede, at konventionen ikke gav væsentlige ændringer i dansk lovgivning, fordi vi har meget af dette i forvejen.
Men det, der er tale om, og jeg gentager det gerne, er, at statsfinansierede NGO'er får en særlig demokratisk ret.
Man forhandler hellere med dem.
Allerede i oktober kan de i øvrigt stramme op i det her lovforslag og har en ret til det.
Søren Kolstrup (EL), 2000-05-09:
Enhedslisten kan tilslutte sig lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-09:
Jeg synes, det var en meget konstruktiv tale fra hr. Peter Skaarup.
Jeg vil blot tage fat i et enkelt emne.
Nu ved jeg ikke, i hvor mange afrikanske lande det faktisk er tilladt at gennemføre omskæring af piger,
men jeg tror ikke, der er nogen tilbage overhovedet.
Jeg har i hvert fald personligt overværet en parlamentsdebat i Ghana, hvor man diskuterede at forhøje strafferammen fra 5 til 7 år for at foretage denne omskæring.
Så debatten, som vi har her, og som breder sig i ringe også fra konferencen i New York, om, at det skal være forbudt og det skal være uacceptabelt, er jo opfattet af regeringerne i mange af landene, men de magter ikke at kontrollere det ude i landdistrikterne, hvor traditionerne stadig væk består.
Derfor er konferencen vigtig, og det er jeg også klar over at hr. Peter Skaarup anerkender.
Henriette Kjær (KF), 2000-05-09:
Da vores ordfører, hr. Jens Heimburger, ikke kan være til stede, vil jeg kort oplæse Det Konservative Folkepartis holdning: Frihed 2000's forslag er jo en delvis genfremsættelse fra folketingssamlingen 1995-1996, og dengang var vi i Det Konservative Folkeparti meget positive over for forslaget, men fandt, at det rettelig burde behandles i den senere revision af byfornyelsesloven.
Imidlertid blev Frihed 2000's bekymringer ikke inddraget i større omfang, og derfor hilser vi det meget velkommen, at Frihed 2000 genfremsætter forslaget.
Vi ønsker således fortsat, at der arbejdes for mere præcise lofter over omkostninger ved byfornyelsesprojekter.
Vores udgangspunkt for ønsket om bedre værktøj til økonomistyring er, at byfornyelsesmidlerne ikke bør brændes af på forholdsvis få kostbare projekter, men derimod skal ressourcerne udstrækkes til at omfatte flest mulige boliger.
Vi har jo desværre set grelle eksempler på en meget tvivlsom styring af byfornyelsesprojekterne, og det er derfor, vi håber, at den linje, som lovforslaget udtrykker, kan udbygge kommunernes ansvar for egne projekter.
Det Konservative Folkeparti kan derfor støtte linjen i det fremsatte forslag og ser frem til en positiv udvalgsbehandling.
Egil Møller (DF), 2000-05-09:
Forslagsstillerne har i bemærkningerne til lovforslaget anført eksempler fra medierne på, at lejelejligheder i Københavnsområdet er byfornyet for både 2 og 3 mio. kr. Det siger sig selv, at det går unødig langsomt med at byforny, såfremt udgifterne virker urimeligt høje.
Støttesystemet har for de høje ombygningsudgifter den konsekvens, at det offentlige betaler udgifter, der ligger over 6.000-8.000 kr. pr. m2, uden at muligheden for at lægge hele ombygningsudgiften over på lejerne kan finde sted.
Forslagsstillerne ønsker derfor en ordning, hvorefter kommunerne afholder al offentlig støtte inklusive eventuelle tab på garantier efter loven til den del af de godkendte forbedringsudgifter.
Efter Dansk Folkepartis mening lyder forslaget til at være en rigtig måde at løse problemerne med finansiering på, men virkeligheden vil nok herefter være, at der bliver en reduceret byfornyelse, og det ønsker vi ikke.
Vi ønsker til gengæld en stærkere byfornyelse.
Udvalgsarbejdet vil afgøre, hvorledes Dansk Folkeparti vil stemme til lovforslaget.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-05-09:
Med dette forslag ønsker Frihed 2000 at styrke incitamentet til at holde udgifterne til de enkelte byfornyelsesprojekter nede på et passende plan, noget, de nuværende regler efter forslagsstillernes opfattelse ikke gør.
Derimod lægger de nuværende regler efter forslagsstillernes mening op til, at kommunerne ret ubekymrede kan se til, at ombygningsudgifterne bliver meget høje med et stort ressourcespild til følge.
Byfornyelse er en nødvendig, men dyr opgave.
Den har et boligsocialt sigte, den er bygningsbevarende, og den har herudover et bygningskulturelt sigte, og det bør man bestemt ikke undervurdere.
Men som jeg forstod ministeren, og som jeg læser budgetanalysen om en mere effektiv byfornyelse fra november 1999, er også regeringen opmærksom på denne problemstilling.
Og selv om vi er enige i det overordnede sigte med dette lovforslag, er vi altså ikke helt sikre på, at lige netop den foreslåede lovændring er den helt rigtige måde at skabe de nødvendige incitamenter på.
Og vi ser derfor hellere et konkret udspil fra regeringen med udgangspunkt i budgetanalysen, som jo alt andet lige også baserer sig på fakta indsamlet efter den nugældende byfornyelseslovs ikrafttræden.
Med al respekt for forslagsstillerne har konceptet bag dette lovforslag, om end det er moderniseret lidt, jo oprindelig nogle år på bagen, og da forslaget bl.a. delvis tager udgangspunkt i en sammenligning med den nu ophævede rammebeløbsordning for det støttede nybyggeri, mener vi, at nogle af forudsætningerne for forslaget i sin konkrete form ikke længere er til stede, heller ikke selv om byfornyelsesloven ikke har ændret den byrdefordeling, som var gældende før 1998.
Men som sagt er vi i CD enige i, at der er et stort behov for en ændret byrdefordeling, som ændrer motivationen i retning af større økonomisk ansvarlighed, men vi kan altså ikke støtte det konkrete lovforslag.
Dorit Myltoft (RV), 2000-05-09:
Partnerne selv er også bedst tjent med, at de mange myter om åbenlyst spild af ressourcer og dårlig byggekvalitet kan aflives.
Derfor er vi i Det Radikale Venstre meget tilfredse med, at regeringen har taget problemet op, og at Finansministeriet har udarbejdet en budgetanalyse om byfornyelsesmidlerne.
Vi ser derfor frem til i næste folketingssamling at behandle forslaget med en bredere vifte af incitamenter.
På den baggrund kan vi ikke i dag støtte lovforslaget fra Frihed 2000.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-09:
Dette lovforslag har en god hensigt: at der ikke skal spildes penge på byfornyelsen, men at pengene skal bruges godt.
Problemet er bare, at det, ligesom sidste gang forslaget var oppe, ikke er det rigtige redskab til at sikre det, som forslagsstillerne så lægger frem.
Det vil have uheldige konsekvenser, hvis man foretager en ændring af byrdefordelingen, sådan som det er foreslået.
Først og fremmest vil det kunne få den virkning, at nogle kommuner vil bremse på byfornyelsesprojekter, som ellers er fornuftige, eller de vil komme til at hænge på ekstraudgifter, som det ikke er rimeligt, at kommunen skal sidde tilbage med.
Det er bl.a. hensynet til den bevarende byfornyelse, at man skal tage udgangspunkt i eksisterende bygninger, der gør, at det kan komme til at koste det samme som nybyggeri.
Det gør sig f.eks. gældende, hvis man også skal indbygge fremtidsrettede, økologiske eksperimenter i byfornyelsen, og derfor kan man altså være nødsaget til i nogle tilfælde at betale en pris for at få udviklet nedslidte byområder harmonisk og bæredygtigt.
Derfor vil Frihed 2000's forslag kunne risikere at bremse for fornuftige investeringer.
Man skal også være klar over, at en direkte sammenligning med priser for nybyggeri ikke i alle tilfælde er rimelig.
Hvis der skal være et reelt billede, så skal f.eks. nedrivningsomkostninger og andre omkostninger, der følger, jo tages med, hvis man sammenligner med nybyggeri som økonomisk alternativ.
Når der i bemærkningerne til forslaget nævnes en ramme på 10.000-11.000 kr. pr. m2 for nybyggeri, må man sige, at hvis der skal laves en økonomisk rimelig sammenligning, hvor også f.eks. omkostninger til nedrivning kommer med, så er det vel nok mere beløb i omegnen af 15.000 kr. pr. m2, man reelt skal bruge som sammenligningsgrundlag. Men vi vil naturligvis gerne være med til at sikre, at der ikke hældes penge ud af vinduet.
Og der er da andre ting, som jeg synes bør indgå i det forslag, som så forhåbentlig vil komme til at indgå i de overvejelser, som ministeren gør sig.
Bl.a. vil jeg opfordre ministeren til at finde andre forslag til honorarafregning end dem, man har i øjeblikket.
Det er jo sådan, at den måde, honorarerne udregnes på, som en simpel brøkdel af byggesummen, jo ikke ligefrem er en inspirationskilde til at bringe udgifterne under kontrol - man kunne snarere frygte det modsatte - så derfor tror vi, at der vil være muligheder for at se på forskellige mekanismer, der kan opfordre til økonomi i dispositionerne.
Jeg tror også, at en større grad af beboerinddragelse også vil give en større sparsommelighed i midlerne og i beslutningerne.
Det er jo ofte, at budgetter, der bliver vedtaget, bagefter viser sig ikke at være realistiske, og det kan i nogle tilfælde skyldes, at beboerne ikke har været tilstrækkeligt inddraget. Også for at sikre, at beboerne ikke bliver byfornyet hen over hovedet, er det altså klogt at styrke beboerelementet, så hermed har jeg i hvert fald skitseret nogle forslag, som Enhedslisten gerne så medinddraget i det arbejde, der skal foregå, men vi kan altså ikke støtte den model, som forslagsstillerne her har fremlagt.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-05-09:
Jeg vil gerne tilslutte mig de mange ordførere, som har rost intentionerne bag dette forslag.
Jeg synes også, at det har været godt at høre, at der er den brede enighed her i Folketinget om, at byfornyelse er en rigtig ting.
Hvordan får vi så de rigtige incitamenter?
Ja, der synes jeg da, at Frihed 2000 her peger på nogle ting, nemlig at det er det ene organ, der har beslutningskompetencen, men det er et andet organ, nemlig staten, der betaler, og det er da ikke noget, der tilskynder til sparsommelighed og til den bedst mulige udnyttelse af midlerne. Så jeg synes, der er rigtige ting her i forslaget, og nu forstår jeg, at ministeren i den nye folketingssamling vil komme med et forslag på området.
Dér vil jeg da råde ministeren til også at kigge godt på dette forslag og andre ting, sådan at vi fastholder den velvilje, jeg hører, der på den ene side er til, at det er rigtig nødvendigt med byfornyelse, og samtidig at vi meget systematisk går hele processen igennem ud fra den overordnede målsætning: Hvordan får vi mere byfornyelse?
Der er behov, og der er samtidig ikke ubegrænsede midler, ja, så er det jo en rigtig opgave at spørge, hvordan vi kan gøre den ting bedre.
Og dér synes jeg, at det her er et godt bidrag.
Lad os også finde andre gode bidrag, så vi i den næste folketingssamling virkelig får udnyttet ressourcerne bedre gennem det, vi da kommer til at vedtage.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-09:
Jeg synes, debatten har været præget af to ting.
Den ene har været, om vi nu renoverede ejendomme med for høje udgifter til følge, og den andet var, om vi kunne få det gjort billigere.
Bruges pengene sådan, at det faktisk bliver unødvendig dyrt, fordi håndværkerne tager for høje priser, eller laves der forkerte aftaler?
Jeg synes, det er to diskussioner.
Jeg vil egentlig godt, at man adskiller dem, for der kan være meget gode grunde til, at visse ejendomme bliver dyre, og at de koster.
De skal koste, og der er ingen vej udenom.
Men der er ingen grund til, at vi bruger for mange penge på noget, der kunne gøres billigere.
Det andet, jeg gerne vil sige, er, at når vi skal se på det her, så tror jeg ikke - og der er jeg enig med boligministeren - at vi kun skal se på incitamentstrukturen, men vi skal måske se generelt på byfornyelsespolitikken, og hvordan det er, vi håndterer den. Sorte Hest på Vesterbro er et klassisk eksempel.
Vi kan diskutere, om tallene er reelle eller ikke reelle.
Men det, der var kendetegnende ved Sorte Hest, var netop det, boligministeren snakkede om. Man rev ikke det hele ned.
Hvis der var paneler, der egentlig var gode nok, så malede man dem.
De behøvede ikke at være helt nye paneler.
Der var også lidt skæve hjørner og lignende, men det blev faktisk en spændende ejendom, og det blev meget billigt.
Vi har en tendens til, at hvis det bare er lidt skævt, at der bare er et lille hul, så skal det hele rives ned, og det koster.
Det koster virkelig mange penge.
Der er mange penge at hente, hvis vi havde en anden holdning til det, der måske er gammelt.
Det hele behøver ikke at være nyt.
Der kan godt være noget gammelt, bare det er i orden og fungerer godt nok.
Det andet er spørgsmålet om, om vi hele tiden skal betragte det her som en engangsindsats.
Det er jo kendetegnende for hele byfornyelsen, at vi ser på det her som noget, hvor vi kommer en gang for alle, og så er det hele lavet i orden. Man skulle måske lidt mere se på det her som en løbende indsats, for man kunne godt tage tingene i etaper.
For jeg tror, vi er henne i nogle ejendomme, hvor vi godt kan tage tingene i etaper og så udskille de ejendomme, der er tunge, for det er givet, at der er nogle ejendomme, der er tunge, og så lad os sikre og reservere midler og en ordentlig støtte til de ejendomme, der er tunge, i stedet for at vi har den store, tunge støtte til alle ejendommene, også ejendomme, som måske ikke er så tunge.