Kim Behnke (FP), 1997-12-16:
Der er mange ordførere og ikke mindst hr. Frank Aaen, der i dag har beskæftiget sig med fænomenet fup og skattefiduser omkring anparter.
Og rigtigt er det da også, at på et tidspunkt udviklede der sig tendenser til, at folk investerede i alt fra transformerstationer til canadiske togvogne og containere fra Australien og alt muligt andet.
Men der er et område, hvor vi jo sådan set alle sammen har erkendt, at det var en succes, og det var ved skibsfinansieringen.
Det var med til at sikre, at danske skibsværfter rent faktisk fik nogle ordrer i bøgerne.
Nogle af dem er gået godt.
Der er sandelig også nogle af dem, som sender girokort med efterbetalinger.
Sådan er det, når man investerer i erhvervslivet.
Men jeg har som person en glæde ved at være med til at finansiere bygningen af skibe og være med til at sørge for, at der er nogle danske værftsarbejdere, som har været i beskæftigelse.
Så kan man selvfølgelig gøre, som Socialdemokratiet og ministeren har valgt at gøre i dag, nemlig at komme og sige til Folketinget: Ja, vi er blevet bedt om at stille med et lovforslag - og så smider man noget bras på bordet.
Det synes jeg ærlig talt ikke at ministeren eller Socialdemokratiet kan være bekendt.
Man kan ikke være bekendt at behandle den danske coasterflåde på den måde.
Man kan ikke være bekendt at behandle rederne på den måde, og man kan slet ikke være bekendt at behandle vores små og mellemstore skibsværfter på den måde med de få, vi overhovedet har tilbage af dem. I Fremskridtspartiet har vi den opfattelse, at det ikke længere er et spørgsmål om, hvorvidt Folketinget kan tage sig sammen.
Toget er ved at være kørt, eller som man kunne sige i den her forbindelse: Skibet er ved at være sejlet.
De lukker på stribe, og det er kun nogle enkelte, der er tilbage.
Derfor er det her forslag kommet alt for sent, og derfor er den debat, vi har i dag, en debat, vi skulle have haft for flere år siden.
Men der har jo været nedsat ekspertudvalg under Erhvervsministeriet, som kom med en klar anbefaling med hele branchen bag sig til Folketinget.
Men en enkelt udpeget repræsentant fra Skatteministeriet sad med ved bordet, og hver eneste gang det kostede en krone på skatteministerens konto, blev der nedlagt veto. Resultatet blev dengang, at den ordning, som alle for 4 år siden var enige om, nedlagde Skatteministeriets embedsmænd veto imod og forhindrede, at den blev til noget.
Det var en ulykke, der skete dengang, og dér mistede branchen troen på, at det overhovedet kunne lade sig gøre, for i branchen opdagede man, at politiske tovtrækkerier i Folketinget var vigtigere for partierne end spørgsmålet om at komme en branche, der er i nød, til undsætning.
Så bliver det sagt fra flere: Jamen vi kan bare lave nogle statstilskudsordninger.
Det her er en branche, som vil frabede sig statstilskud, fordi ikke én eneste krone bliver udbetalt i statstilskud, uden at der samtidig følger krav og betingelser med.
Vi ved jo godt, hvordan det så udvikler sig.
Så skal der sidde statsudpegede repræsentanter i bestyrelserne for rederierne og for værfterne osv.
Man vil gerne have lov til at give mig og andre mulighed for at være med til at finansiere bygningen af coastere og andre mindre skibe.
Så fremsætter regeringen det her lovforslag, som man i pressen ligefrem har kaldt selvmordsforslaget.
Hvis man er parat til at begå økonomisk selvmord, så skal man bare investere sine penge på den måde.
At gå ind med krav om solidarisk hæftelse inden for en branche, der er så usikker som den, vi taler om her, er der jo ingen mennesker ved deres fulde fem, der kan finde på.
Så kan han investere dem her, hvis de alligevel er tabt på forhånd.
Det kan man simpelt hen ikke være bekendt, og derfor håber jeg, at de partier - det er SF, Venstre, De Konservative og Fremskridtspartiet - der mener, at det er vigtigt, at vi har en coasterflåde i Danmark, og at vi har nogle små og mellemstore skibsværfter, kan se, at de simpelt hen bliver nødt til at sætte sig sammen og få det her til at fungere.
Vi kan konstatere, at der er ingen hverken saglig eller faglig bistand at hente hos ministeren, for ministeren har den opfattelse, at det er bedre at kaste grus i maskineriet end at få maskinen til at begynde at køre.
Så er der hele diskussionen om, hvorvidt der skal være et skatteelement osv.
Men hvis jeg sidder i Århus og investerer i et skib, der bliver bygget på et værft 100 km derfra, så gør det samme sig ikke gældende.
Så i den diskussion om, hvorvidt det er skattetænkning eller ej, vidner den måde, hvorpå man har anmeldt de gamle anpartsordninger til EU for notifikation, om, at der ikke er tale om den skatteunddragelse, som man gerne vil lægge op til. Fremskridtspartiet håber, vi sammen kan få det her til at fungere, men det foreliggende lovforslag er ikke det seriøse grundlag.