runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Kaalund (S), 1997-12-05:
Det lovforslag tilsigter at øge skattemyndighedernes mulighed for at kontrollere og sikre korrekt opgørelse af den skattepligtige indkomst, selvangivelsen med andre ord, ved koncerninterne transaktioner på tværs af landegrænserne.
Det vil sige danske virksomheder, der har udveksling af varer og tjenesteydelser m.v. med virksomheder, som de selv kontrollerer i udlandet, eller udenlandske virksomheder, der kontrollerer virksomheder i Danmark.
OECD har retningslinjer herfor, og flere lande er begyndt at stramme op på disse bestemmelser for at sikre sig et skatteprovenu eller undgå at tabe et skatteprovenu.
Fremover, såfremt dette lovforslag bliver vedtaget,
skal virksomhederne kunne dokumentere, hvorledes de fastsætter pris- og aftalevilkår for interne transaktioner. Skattemyndighederne skal kunne kontrollere, at priser og vilkår er fastsat i overensstemmelse med, hvad der kunne være opnået, hvis transaktionerne havde været aftalt mellem uafhængige parter.
Dette for at undgå, at skattepligt flyttes til det land, der beskatter mildest, og for at undgå ulige konkurrencevilkår over for rent danske virksomheder.
Socialdemokratiet kan anbefale lovforslaget.
Peter Brixtofte (V), 1997-12-05:
Med stort set samme begrundelse som den forrige talers går Venstre også ind for det her lovforslag.
Vi har heller ikke noget ønske om, at man kan flytte rundt på overskud eller underskud mellem landene afhængigt af de forskellige satser.
At man så derudover også vil arbejde i EU og i internationalt regi i det hele taget for at få harmoniseret satserne, er så en anden sag, men som det er i dag, er der
altså mulighed for at flytte lidt rundt med over- og underskud, og det skal vi have en bedre kontrol af.
Gitte Seeberg (KF), 1997-12-05:
Det lovforslag, som skatteministeren her har fremsat, er måske ikke det mest folkelige forslag, men det er i hvert fald et væsentligt forslag, må man sige, når vi taler om koncerninterne transaktioner på tværs af landegrænserne.
OECD er kommet med nogle guidelines og nogle anbefalinger, og selvfølgelig skal vi fra dansk side også støtte det. Lovforslaget rejser imidlertid et par problemer.
De selskaber, vi her taler om, bliver således undergivet en udvidet selvangivelsespligt.
Det fremgår, at der efter indstilling fra Ligningsrådet vil blive udarbejdet særlige oplysningsfelter til selvangivelserne, men vi skal huske på, at forslaget allerede nu har mødt stor kritik.
Vi skal også tænke på, at det kan blive en udvidelse
af de administrative byrder for virksomhederne.
Jeg vil sige, at vi er enige i det overordnede mål, men vi må prøve at finde en ordning, hvorefter det kan lade sig gøre inden for rimelighedens grænser.
Jeg skal ikke tage stilling på nuværende tidspunkt til, om det er nødvendigt med en forlængelse af forældelsesfristen, men jeg vil da bøje mig for nogle af de argumenter, som skatteministeren fremfører.
Det kan selvfølgelig være svært at nøjes med den korte forældelsesfrist, når der er tale om udveksling f.eks. af oplysninger myndighederne imellem over landegrænserne.
Endelig - det er også vedrørende forældelse - lægges der op til, at man skal have ophævet tidsbegrænsningen for at kunne genoptage en dansk virksomheds skatteansættelse.
Det er selvfølgelig rimeligt nok, i det omfang indtægten bliver korrigeret fra det andet land. Så alt i alt er Det Konservative Folkeparti positive over for lovforslaget, men jeg synes, det er nødvendigt, at vi under udvalgsbehandlingen får kigget på, hvilke byrder det vil medføre for de virksomheder, som vi her taler om.
Ole Sohn (SF), 1997-12-05:
SF finder det fornuftigt, at oplysningspligten skærpes ved koncerninterne transaktioner, så skattemyndighederne får bedre mulighed for at udføre ligningsarbejde.
Så SF kan støtte lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-12-05:
Det Radikale Venstre støtter det lovforslag, som vi har til behandling her.
Det er jo en konsekvens af, at Danmark er i gang med en internationalisering, det er vores nabolande også.
Med den stigende grad af internationalisering, vi har, er der også mange grænseoverskridende koncerndannelser og mange muligheder for transaktioner, og det er der i sig selv intet som helst forkert i.
Det er fuldstændig legitimt at flytte aktiviteter og flytte værdier tværs over grænserne.
Vi skal bare vide: Hvad er den pris, der er sat til den pågældende aktivitet?
Er der fiflet med tingene, eller foregår det helt efter de normale prisdannelsesmekanismer?
Det er ikke usædvanligt, at f.eks. en kommunes skattemyndigheder kan blive udsat for et dansk selskab, som har 27 datterselskaber i 27 forskellige lande, og det vil sige, at muligheden for at indhente oplysninger om alle disse datterselskaber og deres forskellige indtægter og udgifter er både langsommelig og besværlig.
Derfor er det også rimeligt, at forældelsesfristen bliver udvidet.
Jeg ved ikke, hvordan det columbusæg skal se ud, når man skal nedsætte de administrative byrder og samtidig sørge for at få de korrekte oplysninger om alle disse datterselskaber.
Det bliver selvfølgelig noget, vi skal kigge på i udvalget.
Men vi er fra radikal side indstillet på når som helst at give tilsagn om at gennemføre forslaget.
Kim Behnke (FP), 1997-12-05:
Når skatteministeren i juledagene får et par minutter for sig
selv, synes jeg, skatteministeren skal stille sig et ret væsentligt spørgsmål, nemlig: Hvad er bedst?
Vi havde faktisk en forventning om, at man fra dansk side ville indse, at vores måde at føre skattepolitik på er dybt forældet.
Vi er simpelt hen nødt til at lave det om.
Men hver gang man opdager, at der er et problem, som f.eks. det, man kalder det irske problem - nemlig at man i Irland har indset, at en måde at skabe nye arbejdspladser på og en måde at trække nye virksomheder til landet på er at have en lavere selskabsskat end resten af EU, som jo har givet sig udslag i en meget, meget positiv udvikling i Irland - så gør man det i Danmark, i stedet for at tage ved lære af det og sige: O.k., vi ønsker den samme udvikling i Danmark, altså nedsætter vi selskabsskatten, for den konkurrence mellem staterne synes vi ville være god, fordi den ville medføre, at skatteniveauet ville falde - at man siger: Uha, nu har vi fået det problem, at virksomhederne flytter deres overskud ud af Danmark og f.eks. til et irsk datterselskab.
Hvad kan vi gøre ved det?
Vi kan ansætte nogle flere medarbejdere i Told og Skat, vi kan flytte ligningen af selskaberne fra kommunerne til staten, og vi kan i det her tilfælde indføre en oplysningspligt vedrørende koncerninterne transaktioner.
Så bilder vi os ind, at når vi nu har gjort det, og når der bare er nogle tykkere bilag til selvangivelsen og nogle større revisorhonorarer i virksomhederne, så er alt i den bedste orden.
Ministeren skriver i bemærkningerne til forslaget under de provenumæssige konsekvenser, at det må vurderes, at forslaget har en positiv provenuvirkning som følge af den præventive virkning.
Jeg er bange for, at forslaget får en negativ provenumæssig virkning som følge af den præventive virkning, nemlig at virksomhederne fravælger Danmark, fordi der ingen grund er til at have alt det besvær med at drive virksomhed i Danmark, når det er sådan, at skatteministeren hele tiden finder på nye metoder at jagte skatteyderne på.
Så meget om det principielle, og så til det reelle problem, nemlig at den internationalisering, der finder sted, også udløser det, man kan kalde fup og fiduser og plat og svindel, og det ønsker Fremskridtspartiet på ingen måde at dække over.
Den virksomhed, som med uærlige metoder og med uærlige transaktioner forsøger at lave fup og svindel,
vil vi aldrig nogen sinde holde hånden over.
Og derfor er vi selvfølgelig i Danmark nødt til at have et regelsæt, som gør det muligt at værne Danmark mod dem, der ønsker gennem halvvejs international kriminalitet at flytte penge rundt.
De skal ikke føle sig godt tilpas i Danmark, og derfor er vores holdning til lovforslaget, at hvis vi under udvalgsarbejdet kan få anskueliggjort, at det har som det primære formål at jagte de uærlige og de kriminelle, så støtter vi forslaget.
Men hvis det viser sig, at det primært bliver en byrde for ærlige virksomhedsledere, der hver dag forsøger at få det bedst mulige ud af det, ja, så er vi mere betænkelige.
Jacob Buksti (S), 1997-12-05:
Jeg må bare konstatere, at der tilsyneladende er noget, hr. Kim Behnke har misforstået, når det drejer sig om den irske situation.
Der er jo ikke tale om, at man har en generel nedsættelse af selskabsskatten.
Det, det handler om, er, at man har en nedsættelse godkendt af EU, desværre, for særlige finansielle selskaber, som i øvrigt ikke må handle med irere.
Derfor har man en ordning dér.
Det er også derfor, at man netop på det seneste Økofinrådsmøde er blevet enige om, at man skulle have en adfærdskodeks, som netop skulle imødegå en skattekonkurrence på selskabsskatten, som kunne føre til, at alle EU-landene kunne få en selskabsskat på nul.
Så jeg vil bare konstatere, at hr. Kim Behnke er helt galt afmarcheret, og der er kun hr. Kim Behnke, der har den holdning, som hr. Kim Behnke har.
Kim Behnke (FP), 1997-12-05:
Heldigvis for det.
Mangfoldighed tillader ikke, at der er to
af min type.
Selv om hr. Buksti synes, at det irske problem nu er ved at være løst ved, at man i panik rundt omkring i Økofin og andre steder prøver at lave regler om det her, så synes vi ikke, at det er en fornuftig måde at gøre det på.
Det historisk bedste eksempel på, hvad forskellen er på lav selskabsskat og på høj selskabsskat, er jo Hongkong.
Hongkong var jo aldrig nogen sinde blevet til det finansielle centrum for hele Fjernøsten, hvis ikke det var, fordi man havde haft en meget lav beskatning derovre, aldrig nogen sinde, for så ville Hongkong have været en mudderpøl lige som resten af det store mainland China, som det hedder derovre.
Det ville aldrig være blevet til det vækstcentrum og have fået den kapitaltilvækst, som tilfældet har været.
Jeg kunne godt tænke mig, at Danmark blev Vesteuropas Hongkong, hvor store multinationale koncerner lavede deres hovedkvarterer, skabte tusindvis af arbejdspladser og lagde en masse penge i den danske statskasse, frem for at vi nu jager dem ud af landet.
Frank Aaen (EL), 1997-12-05:
Den sidste bemærkning var interessant.
Jeg tror, det er første gang, jeg har hørt Fremskridtspartiet komme med forslag om flere penge i statskassen.
Ellers synes jeg, det er et ualmindeligt interessant forslag på den måde, at der fra partiet Venstre og hele vejen over Folketingssalen til Enhedslisten er enighed om, at der er brug for en lovgivning til at beskytte os imod transnationale selskabers spekulationer.
Det synes jeg er ualmindeligt interessant, og vi er glade for, at der er sådan en erkendelse så bredt i Folketinget.
Her har vi nogle økonomiske mastodonter, som har en magt, vi er nødt til på nogle områder at beskytte os imod.
Men jeg vil sige, at det er en lidt defensiv foranstaltning, som vi selvfølgelig støtter, det er klart.
Det var selvfølgelig mere effektivt, hvis man kunne stoppe den monopolisering af erhvervslivet, som pågår.
Det er jo ikke bare skat, de flytter rundt på, det er jo arbejdspladser, det er miljøproblemer, det er kulturværdier, alt muligt flyttes rundt efter beslutning i de transnationale virksomheders hovedkvarterer.
Det er jo sådan set det allerstørste problem, vi har,
og derfor er det ikke bare et skatteteknisk problem, vi har til debat, men i virkeligheden bare et lille hjørne af en stor problemstilling. Derfor vil jeg også benytte denne anledning til at sige, at det var lidt ærgerligt, at vi ikke fik gjort konkurrenceloven lidt skarpere, da vi havde den til revision, og i særdeleshed havde fået tilføjet en fusionskontrol.
Men det kunne vi desværre ikke komme igennem med, selv om det i virkeligheden er en af de måder, hvorpå man kan sikre, at der foregår en korrekt prisfastsættelse mellem de forskellige led i en økonomisk handel, og at det ikke er sådan, at den samme virksomhed kontrollerer alle niveauer lige fra råstoffet og til varen kommer ud i butikken.
Selv om mange andre lande har det redskab, turde man altså ikke gøre det her i Danmark og dermed få lidt mere kontrol over økonomien, og det beklager vi.
Vi støtter lovforslaget, og vi skal selvfølgelig arbejde med det i udvalget.
Vi vil også bruge anledningen til at stille nogle spørgsmål til skatteministeren, f.eks. om hvornår Told og Skat er blevet opmærksom på problemet.
Carsten Koch (S), 1997-12-05:
Jeg skal takke for en meget positiv modtagelse af lovforslaget, og jeg glæder mig over, at en meget stor del af Folketinget slutter op om det synspunkt, at vi bliver nødt til at have lidt bedre værktøjer til rådighed, når vi skal vurdere, om de transnationale koncerner foretager flytninger af skattemæssigt overskud fra højskatte- til lavskattelande.
Den ekspertise, som nu skal opbygges i forbindelse med det her, skal ikke bare bruges til at bevare den danske skattebase.
Det kan også være en fordel, at vi med denne ekspertise kan være i stand til at hjælpe danske virksomheder, som har datterselskaber i andre lande og bliver udsat for de lokale skattevæseners forsøg på at tilrane sig en meget stor del af skattebyrden ved at føre en aggressiv politik vedrørende korrektion for priser, der ikke anses for at være korrekte ud fra armslængdeprincippet.
Også danske virksomheder, danske koncerner, kan være interesseret i, at der oparbejdes ekspertise på dette område, så jeg glæder mig alt i alt over, at der har været en så positiv tilslutning til forslaget.
Hr. Kim Behnke var inde på nogle betragtninger om lav selskabsskat og høj selskabsskat, som egentlig må siges at være ret forvirrede og uden nogen som helst bund i virkeligheden.
Som bekendt ligger vi nogenlunde midt i det europæiske felt.
Der er ikke nogen grund til at sige, at Danmark har en særlig høj selskabsskat, og som bekendt er det også sådan, at regeringen mindst én gang meget alvorligt har forsøgt at få et folketingsflertal til at tilslutte sig tanken om en lavere selskabsskat.
Som bekendt strandede det, men der hersker ikke spor tvivl om, at regeringen er interesseret i at bidrage til internationalisering og til at få flere koncerner til Danmark ved en lavere selskabsskat.
Ole Sohn (SF), 1997-12-05:
SF lægger afgørende vægt på at få styrket genbruget, så vi kan nedbringe forbruget af vores begrænsede ressourcer.
I loven om affaldsafgift er der i den bedste mening indført en undtagelse, så genbrugsvirksomheder ikke skal betale affaldsafgift.
Det lyder umiddelbart meget fornuftigt, men undtagelsen indebærer i realiteten, at genbrugsvirksomheder ikke får den maksimale tilskyndelse til at reducere den del af affaldet, der ikke genbruges.
Derfor er vi åbne over for forslaget om at afskaffe undtagelsen.
Den del af affaldet, der genbruges, er selvfølgelig stadig fritaget for afgift, og det er kun restaffaldet, der skal betales for.
Så vidt vi kan se, vil afgiften på restaffaldet kunne overvæltes på den, der leverer affaldet til genbrugsvirksomheden, så genbrugsbranchen ikke på nogen måde stilles ringere end i dag, men vi vil under udvalgsarbejdet lytte til de kommentarer, der kommer fra genbrugsbranchen, så vi kan sikre et øget genbrug.
Anne-Marie Meldgaard (S), 1997-12-05:
I forslaget foreslås det, at Arbejdsgivernes Elevrefusion pr. 1. januar 1998 overtager den fulde finansiering af skolepraktikken.
Inden nogen hidser sig op over dét, kan man jo vælge at sige, at det er et adfærdsregulerende forslag
, idet det er fuldstændig op til arbejdsgiverne selv, om dette forslag medfører større udgifter for virksomhederne end forventet. Dette udsagn er selvfølgelig ikke taget ud af den blå luft, men ud fra de nøgne kendsgerninger.
For på trods af, at det går forrygende godt for erhvervslivet, og at beskæftigelsen er faldet markant ved opgørelsen af tredje kvartal her i år, er der kun indgået 10.848 uddannelsesaftaler mod 12.865 på samme tid sidste år, altså et fald på 16 pct. Og der er over 7.000 praktikpladssøgende unge, og samtidig er der ved opgørelsen af tredje kvartal her i år 2.968 unge i skolepraktik mod 2.588 sidste år, altså en stigning på 15 pct. Det kan vi ikke være bekendt, for vi har alle et ansvar for, at unge, der bliver erklæret egnede til en erhvervsuddannelse og går i gang med den, også kan gennemføre den, enten i ordinær praktik eller i skolepraktik.
Det er her, det adfærdsregulerende kommer ind: Hvis virksomhederne indgår ordinære uddannelsesaftaler med alle eleverne, udløser det ikke betaling til Arbejdsgivernes Elevrefusion, hvorimod regningen for skolepraktik fremsendes ved deres manglende medansvar for uddannelsen af faglærte medarbejdere.
For det er det selv samme erhvervsliv, som skriger på faglært arbejdskraft, som selvfølgelig også må være med til at betale for varen, i det omfang det ikke selv vil løse praktikpladsproblemet.
Så Socialdemokratiet støtter lovforslaget og vil fremme dets gang i udvalgssammenhæng.
Anders Samuelsen (RV), 1997-12-05:
Det går godt for det danske erhvervsliv i øjeblikket.
Så meget desto mere er der grund til at undre sig over, at optimismen ikke afspejles i antallet af praktikpladser: Antallet af praktikpladser er faldet med hele 16 pct. i løbet af tredje kvartal af 1997, og antallet har i øvrigt været faldende i hele 1997.
Det er ærgerligt, for uden praktikpladser i erhvervslivet er det en hel del sværere at få uddannet de unge til gode, veludrustede medarbejdere.
Erhvervslivet har et ansvar for uddannelsen af arbejdskraften og især af de unge, som endnu ingen praktisk erfaring har, og med dette lovforslag vil vi understrege arbejdsgivernes ansvar for praktikpladserne.
I Det Radikale Venstre finder vi det således rimeligt, at erhvervslivet er med til at finansiere skolepraktikken og dermed uddannelsen af de elever, som erhvervslivet med stor sandsynlighed får brug for, også selv om det ikke i første omgang var parat til at påtage sig et medansvar for deres uddannelse.
Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Karen Jespersen (V), 1997-12-05:
Det er altså ikke noget, som er udsprunget her og nu af finanslovforhandlingerne.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege børnenes behov for at kunne være hjemme sammen med forældrene.
Vi hører mange beretninger om, hvor syge børn er i daginstitutionerne, og om små børn, der smitter hinanden, og der er jo også i stigende grad en debat om, at vi skal være meget opmærksomme på, hvor længe børn er i institutionerne.
Det handler ikke mindst om kvaliteten i børnehaver og vuggestuer, men det handler også om børnenes muligheder for at være hjemme sammen med deres forældre, og her synes jeg altså, det er godt, at vi nu siger, at fædrene skal være med til at tage et ansvar for børnene.
Det kan sikre større lighed i ansvaret for børnene, og jeg tror også, det er godt for fædrene, at de får mulighed for at være sammen med deres børn, og jeg tror ikke mindst, det er godt for børnene, at de får en tæt kontakt til begge forældre så tidligt som muligt i deres tilværelse.
Men det er jo stadig frivilligt for fædrene at benytte sig af denne mulighed.
Grete Schødts (S), 1997-12-05:
Pr. 1. januar 1998 trækker den nyvalgte kommunalbestyrelse i arbejdstøjet, og der er mange forventninger fra borgerne, som helst skulle indfries.
Mange ældre som yngre borgere, som har hjælp behov, f.eks. hjemmehjælp i eget hjem, har sikkert også en forventning om, at deres hverdag kunne komme til at hænge bedre sammen, hvis de bare fik lidt mere hjemmehjælp eller i det mindste fik den hjælp, de er tildelt.
Dette lovforslag giver socialministeren en bemyndigelse
til at fastsætte regler om kvalitetsstandarder.
Det betyder, at den enkelte kommunalbestyrelse én gang om året skal træffe en politisk detaljeret beslutning om, hvilken hjemmehjælp der skal være standarden i kommunen, omfanget af hjemmehjælpen, indholdet af ydelser, og af hvem og hvornår opgaven udføres.
Politisk fastlagte mål og midler skal blive værktøjskassen til dem, der har ansvaret for, at opgaven løses med større tilfredshed og større gensidig respekt.
Der skal være regler, som sikrer, at den tildelte hjælp faktisk også bliver ydet.
F.eks. nævnes der ekstra erstatningshjælp, hvis hjælpen en dag må aflyses.
De nuværende regler om en skriftlig aftale, kontrakt eller rettere sagt en skriftlig afgørelse ved f.eks. ændringer i den tildelte hjemmehjælp vil også fremover få en central rolle.
Den enkelte ældre skal herudover have større indflydelse
på eget behov for hjælp.
En årlig evalueringsrapport bliver også kommunalbestyrelsens opgave, og den skal fremover drøftes med kommunernes nedsatte klageråd.
Og ældrerådene skal i højere grad inddrages i kommunernes kvalitetsstandard.
Loven om social service træder i kraft den 1. juli 1998, hvor denne ændring vil indgå.
I forbindelse med finanslovforhandlingerne er der aftalt en ramme om forbedringer på hjemmehjælpsområdet på i alt 250 mio. kr. i 1998, og lovforslaget her er en del af den aftale.
Forslagets økonomiske og administrative konsekvenser skal forhandles med de kommunale parter.
Vi hilser dette initiativ velkommen, og jeg kan på Socialdemokratiets vegne anbefale lovforslaget til videre behandling.
Erik Larsen (V), 1997-12-05:
I Venstre har vi været optaget af, at flere af de penge, der bliver brugt på hjemmehjælpsområdet, kommer de ældre til gode ude i hjemmene.
Der er alt for mange af de penge, som bliver brugt på dette område, som aldrig kommer den enkelte ældre til gavn.
Derfor har vi i Venstre været optaget af kvalitetsstyring, kvalitetsmål, en politisk målsætning og også af at give den ældre nogle sikkerheder i form af, at man får den hjælp, som man er tildelt.
Derfor ligger forslaget her tæt op ad de synspunkter, som vi gang på gang har gjort gældende i de her sager.
Vi mener også, at spørgsmålet om frit valg mellem offentlige og private løsninger til de ældre egentlig bør være en menneskeret.
Og vi tror på, at når kommunerne kommer ind i diskussionerne om kvalitetsmål og service til de ældre, så kommer diskussionen om automatisk at give de ældre større valgmuligheder også.
Der er nok ikke nogen her, som vil betvivle, at hvis en kommunalbestyrelse f.eks. har valgt at yde en del af sin service over for de ældre igennem et privat firma, så ville man aldrig acceptere, at det private firma ikke kom hos den ældre i ferierne eller i sygdomsperioder.
Det ville man simpelt hen kræve.
Og derfor kan det her måske også være en øvelse i, at kommunerne bliver meget mere opmærksomme på, at det, det handler om, er at give de ældre den hjælp, som er tildelt.
Jeg er sikker på, at dette forslag vil betyde, at der bliver flere midler til rådighed til den ældre til den faktisk bistand, og derfor kan vi fra Venstres side støtte intentionerne i forslaget. Vi vil stille nogle spørgsmål under udvalgsbehandlingen til dele af det, men vi kan støtte intentionerne, der ligger bag, og tror, at det bliver til gavn for de ældre.
Og det er jo i øvrigt det, det handler om: at det skal komme de ældre til gavn.
Der er efter vores opfattelse inden for det her område for mange høvdinge og for få indianere til at udføre arbejdet, som den socialdemokratiske ordfører har sagt ved en tidligere lejlighed.