Jens Peter Vernersen (S), 2004-04-28:
Jeg vil godt starte med at sige tak for den sympati, der har været for forslaget fra SF's, Det Radikale Venstres og fra Kristendemokraternes ordførere.
Det viser jo netop, at disse tre ordførere er helt opmærksomme på, hvad problemet er. Når problemet søges løst med et beslutningsforslag, er det jo netop, fordi det på alle måder skal sikres, at Skatteministeriets embedsmænd får det rigtige forslag lavet, så der ikke er skyggen af chance for, at der kan gå noget galt i form af huller, og hvad der ellers måtte være. Jeg må i øvrigt sige, at når man begynder at tale om huller i et beslutningsforslag, er det nu lidt langt ude, og jeg står måske lige og tænker på, hvad der har været lukket af huller i forslag, som har været fremsat fra skatteministerens side.
Bare det sidste års tid er det jo rent faktisk ikke småting.
Ja, nogle gange har ministeren været ude og lukke huller, som han i øvrigt slet ikke mente
var der.
Så det er jo en lidt fantastisk situation.
Beslutningsforslaget drejer sig altså om dobbeltbeskatningsaftaler og borgernes retsstilling.
Jeg har rent faktisk stillet 11 spørgsmål for at formå skatteministeren til at give et bindende svar vedrørende afkald på renter af skattekrav.
Skatteministeren har altså haft mulighed for at give et sådant bindende svar for den periode, der går, indtil to lande har afklaret beskatningsretten.
Det er jo borgere, der kommer i klemme i en tvist mellem Danmark og Tyskland. Når jeg siger, at renterne fra 1998 løber op i disse måske 35-40 pct., er det jo tilsvarende beløb i årene fremover.
Vi har ikke beregnet det, men det skulle ikke undre mig, at det for den enkelte borger måske løber op i flere hundredtusinde kroner i renter.
Hvad hjælper det at få afkald på sådan et rentebeløb, hvis taxameteret tikker, og den dag, sagen er afsluttet, er der kun at betale ved kasse et?
Det vil sætte familier fra hus og hjem.
Det er det, som folk, der har disse sager, er bekymret over.
Derfor burde skatteministeren altså tage fat
helt anderledes håndfast.
Det er jo problemet, og derfor vil vi hjælpe skatteministeren med at få den nødvendige lovhjemmel.
Jeg synes, det er trist, at skatteministeren har afvist det.
Det, som også er - synes jeg - virkelig dokumentation for, hvor alvorligt det står til, er skatteministerens svar, hvor skatteministeren siger: Jamen borgere deroppe, I kan løse problemet.
I kan løse problemet ved at indbetale skatten til Danmark.
Det vil sige, at først har de betalt 50 pct. til Tyskland - det har man gjort tilbage i 1998, 1999, 2000 og 2001 - og så siger skatteministeren, at så kan I i øvrigt indbetale 50 pct. til Danmark også.
Men det løser ikke engang rentekravet, for renterne er løbet på.
Som sagt bliver der givet et bud om, at det kan man få henstand med.
Men hvad er der ved sådan en henstand, når beløbet rent faktisk står der?
Det synes jeg er en skammelig måde at svare på.
Lad mig også henvise til et af de svar, der er givet, så man ligesom kan se, hvad det er for en tone, der er på. Skatteministeren siger i svaret på spørgsmål S 203, at Told- og Skattestyrelsen har bedt inddrivelsesmyndighederne om indtil videre at afstå fra at tvangsinddrive de skattebeløb, som er pålignet.
Ja, det er den måde, man skriver det på: Skatteministeren har bedt inddrivelsesmyndighederne om at afstå fra at tvangsinddrive. Jeg siger jer bare, at folk, der får sådan et svar, virkelig kan mærke fugten drive ned ad væggene.
Det er meget, meget ubehageligt for disse mennesker. Jeg synes, det er et forfærdeligt pres at lægge på de borgere, og jeg synes, at skatteministeren skulle agere anderledes.
Der er 5 uger, til Folketinget stopper sine møder.
Der er tid til at løse det her problem.
Alt andet ville være urimeligt, vil jeg sige til skatteministeren.
Det er selvfølgelig klart, at man jo ikke skal have overskud, men at have rentekrav liggende i den størrelsesorden, det forstår jeg ikke.
Jeg må i hvert fald sige, at borgere før systemet har i hvert fald efter de taler, vi har hørt her fra skatteministeren, fra Venstres ordfører og også fra Dansk Folkeparti, fået en helt anden betydning.
Jeg må så sige, at jeg egentlig havde troet, at hr. Mikkel Dencker var indstillet på at bidrage med en løsning på det her.
Jeg synes simpelt hen, at det eksempel, vi hørte her med hr. Mikkel Denckers ordførertale, var en sådan løben i halen på skatteministeren, at det virkede helt urimeligt.
At henvise til, at skatteministeren har sagt, at man kan få henstand, er jo ikke det, det drejer sig om - måske er hr. Mikkel Dencker gået nu her.
Det drejer sig om, at beløbet står der, og at det skal betales.
det skal betales.
Det er sådan set det, det drejer sig om.
Det er altså en misforståelse at tro, at det kun drejer sig om henstand.
Det vil hr. Mikkel Dencker kunne læse i Folketingets forhandlinger om 2 timer, når de ligger på intranettet.
Så vil hr. Mikkel Dencker kunne læse, hvad det er, der er svaret på.
Jeg synes, at den hånd, som skatteministeren giver borgerne i den her sag, er en meget ubehagelig jernhånd.
Man ser åbenbart meget anderledes på det, når det drejer sig om almindelige borgere, end når det drejer sig om de skattesager, vi har set, med milliardfradrag for TDC, Jyske Bank, skattehuller i Nordsøen i forhold til oliebeskatning, og hvad der ellers har været oppe; også hvad vi skal behandle i morgen, indbetaling af acontoskat, der måske har givet 200-300 mio. kr. ekstra i gevinst til virksomheder, der har indbetalt acontoskat.
Der er der åbenbart ingen problemer.
Men når det drejer sig om ganske almindelige borgere, som vi ser i det her tilfælde, udviser man en passivitet, der er ud
over al måde.
Så er der bemærkningen om, at der kan være problemer med et beslutningsforslag; det er der flere, der har sagt.
Det er mig fuldstændig uforståeligt, at nogle taler om, at et beslutningsforslag kan man stille de krav til, som man kan til en lovforslag. Det er jo netop derfor, vi fremsætter et beslutningsforslag, nemlig for at vi vil bede skatteministeren sammen med sine embedsmænd lave det helt rigtige forslag, der løser det her problem.
Det kunne man have gjort.
Jeg har aldrig før hørt, at Skatteministeriet ikke kunne lave et lovforslag fra en minister, hvis ministeren ønskede det, og med det helt rigtige indhold.
Det har disse kreative folk altid kunnet gøre i en hvilken som helst anden sammenhæng.
Det har været min oplevelse år efter år.
Derfor må det undre, at man ikke ønsker at tage det nødvendige initiativ.
Jeg synes, det er misforstået stædighed, og det hjælper jo heller ikke, at skatteministeren ringer til nogle af borgerne deroppe og siger, at det er jo ikke godt det her, og vi forstår jer jo godt osv. osv.
Jeg vil bare sige, at det kan borgerne altså ikke bruge til noget som helst, når de har
en regning i den størrelsesorden, der ligger, og som de ikke ved, om de skal betale eller ej.
Det er på tide at handle for skatteministeren i den her sag, og der er muligheder endnu.
Men endnu en gang tak til dem, som har forstået alvoren i det problem, som er skitseret i det her beslutningsforslag.