Søren Søndergaard (EL), 2004-04-13:
Tak til udenrigsministeren for at have givet et meget godt billede af situationen, for at have opremset en række ting, der bør ske.
Jeg tror, udenrigsministeren igen og igen brugte formuleringen i forbindelse med Rusland, at der må: der må gives adgang til OSCE, der må gives adgang til observatører, der må, der må osv.
Det er jo fuldstændig rigtigt.
Det interessante spørgsmål er jo bare, hvad man gør, når det ikke sker.
Det er efter vores mening det allermest interessante spørgsmål.
Mange andre steder, hvor menneskerettighederne krænkes og krænkes groft, plejer man jo på et eller andet tidspunkt at overveje, om man ikke har nogle midler, man kan bruge til at lægge pres på en stat, så den overholder menneskerettighederne.
Jeg hørte meget om dialog med Rusland.
Det synes vi er en fin ting, men jeg hørte ikke noget om, hvad det var, der skulle lægge pres på Rusland, og jeg tror altså, det er nødvendigt at lægge pres på Rusland.
Lad os tage et meget konkret eksempel.
Vi er mange partier herinde i Folketinget - vi var, vil jeg sige, mange partier, i dag er vi færre - som havde den opfattelse, at Danmark skulle anlægge en statssag ved EF-Domstolen mod Rusland for menneskerettighedskrænkelserne i Tjetjenien.
Det blev afvist først af den tidligere regering, og da den nye regering kom til, så af de selv samme politikere, som før var gået ind for det.
I stedet henviste man bl.a. til, at tjetjenerne jo nu selv kunne gøre det, idet situationen er sådan, nu hvor Rusland er medlem af Europarådet, at folk inden for den russiske republik kan henvende sig til Europarådets Menneskerettighedsdomstol.
Hvad er det så, vi ser konkret?
Ja, vi ser konkret, at folk der klager, folk der indgiver klager, rent faktisk forsvinder.
Det er jo hele tragedien, at de folk, der klager, de forsvinder, det må jeg sige til udenrigsministeren.
Det er en meget tragisk konklusion, og det er en konklusion, vi burde lære af.
En konklusion, som burde føre os frem til, at vi skal være meget mere aktive i retning af at gøre noget fra dansk side, gennem EU, fra alle andre sider, end vi er i dag.
Det er også en opfattelse, udenrigsministeren selv havde.
Jeg vil læse op af en udtalelse, udenrigsministeren
kom med her i Folketinget den 17. maj 2001
: »EU har ikke ønsket at forstyrre den rolige, men mere og mere autokratiske udvikling i Rusland ved at gøre noget større nummer ud af Tjetjenien, og selv om OSCE har anerkendt Maskhadov som leder af Tjetjenien, har de intet foretaget sig over for Rusland, der reelt har afsat ham og skaffet sig af med forpligtelsen til at lade tjetjenerne selv afgøre, om landet vil være suverænt eller ej. Alle disse overfald, krænkelser og aftalebrud kan vi ikke være bekendt at acceptere.«
Det var et godt citat fra hr. Per Stig Møller den 17. maj 2001.
Det burde også have været et godt citat for udenrigsministeren i dag, men det kom ikke fra udenrigsministeren.
I stedet kom der fra udenrigsministeren en masse ord om, hvad man håbede, at Rusland ville gøre, selv om man må konstatere, at Rusland igen og igen har gjort forhåbningerne til skamme.
Så er der spørgsmålet om terroren.
Jeg forstår på udenrigsministeren, at det er en vigtig ting, at den tjetjenske part fordømmer terroren.
Det synes jeg er en rigtig opfattelse.
Blot undrer det mig en lille smule, at udenrigsministeren ikke er på det rene med, at det har den tjetjenske side jo gjort.
Jeg citerer fra Politiken den 7. februar, hvad man udsendte fra Maskhadovs side umiddelbart efter bombeattentatet i Moskvas metro, men altså før man blev opfordret til det fra vestlige ledere.
Der sagde man, at det at dræbe civile er lige så forkert i Moskva som i Tjetjenien og andre steder,
men den tjetjenske ledelse understregede, at mangel på erkendelse af og løsning af baggrunden for disse forbrydelser er en politisk forbrydelse. Den 8. april gentog Maskhadov i en polsk avis: How would you define terrorism?
I consider all forcible actions against unarmed people terrorism.
En meget klar fordømmelse, præcis ligesom Sakajev gjorde i sin artikel den 11. april 2004.
Ja, vi skal fordømme terrorisme, alle skal fordømme terrorisme, men man skal også forstå årsagerne til, at terrorisme kan vokse sig stærk og kan slå rod i folk.
For at undgå at det sker, skal man udvise en handlekraft, som efter min mening er noget større end den, ministeren i dag står for.
Folketinget opfordrer samtidig alle parter i konflikten til at tage klart afstand fra terrorisme i alle dens former, det være sig selvmordsaktioner mod civile russere eller kidnapninger og mord på civile tjetjenere.«