runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
Angående forøget terror vil jeg godt sige igen, at terrorens mål er ikke terror.
Den er vor tids pest, som vi i det forrige århundrede havde kommunisme og nazisme,
den er en totalitær opfattelse, som begyndte før Irak, og den har ikke altid noget med Irak at gøre.
Man kan bruge Irak som anledning, men Kenya, Tanzania og Bali er blevet ramt, og hvad har de med Irak at gøre?
Hvis det er en koalition, man angriber, hvorfor tager man så f.eks. civile russere som gidsler og kidnapper dem?
Det er selvfølgelig for at presse alt nødhjælpsarbejde og genopbygningsarbejde ud af landet, så man kan få lov til at lave det kaos, som forhindrer en stabilisering og genopbygning.
Lad os lige holde fast i, hvad deres mål er, og at det er det mål, vi vil kortslutte.
Hvis det kun havde været koalitionen, var hverken Bali, Saudi-Arabien, Kenya eller Tanzania blevet ramt, og så havde man heller ikke taget russiske arbejdere som gidsler.
Hvem kan igangsætte?
Det må ske i koordination mellem den multinationale styrke, som jo nævnes direkte som autoriteten i det militære arbejde, og irakerne.
Colin Powell siger i dag til Financial Times, at han er sikker på, at der ikke er nogen uenighed med London, og at man skal vente og se, hvad Sikkerhedsrådet bliver enigt om i resolutionen.
Men det er klart, at for øjeblikket skal der være en koordinering mellem den multinationale styrke og den irakiske regering.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Tak til udenrigsministeren for medgivelsen af, at det, man har fået ud af indsatsen indtil nu, er en forøget terror.
Det må være lidt slidsomt at konstatere det efter at have været med til at give USA's krig en legitimitet, hvor Danmark var et helt centralt led for, at det kunne lade sig gøre. Så vil jeg spørge til fremtiden.
Det er hovedspørgsmålet i øjeblikket i forbindelse med en fremtidig resolution, og det er hovedpunktet i diskussionen i dag mellem Blair og Bush.
Jeg vil godt spørge den danske udenrigsminister: Er man enig i Storbritanniens holdning, nemlig at det kan kun FN og Irak, eller er man enig i den amerikanske holdning, nemlig at man ikke vil pålægges nogen begrænsninger?
Udenrigsministeren sagde til slut, at han er enig med England, og at det også er USA's opfattelse, men det er jo ikke rigtigt.
Der er en konflikt mellem de to, og hvilken side stiller den danske udenrigsminister sig på i den konflikt?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-26:
Jeg vil godt anholde udtrykket selvtægt.
De danske soldater er dernede på opfordring fra FN's resolution 1511, og det har intet med selvtægt at gøre.
Tværtimod er det at påtage sig en global opgave, som flere burde have påtaget sig, når den kom fra FN med 1511.
Der var også nogle lande, der sluttede sig til efter 1511, som ikke før havde været der, og vi sendte jo så landsoldaterne ind som følge af den.
Det har ikke noget med selvtægt at gøre.
Det er noget med at påtage sig den opgave, verdenssamfundet har brug for.
FN har jo ikke selv hære.
FN er intet værd, hvis ingen gider lytte til dem.
Det er klart.
Det har jeg ønsket hele tiden.
Det er også derfor, jeg lægger meget vægt på, at den resolution giver FN den ledende rolle i den politiske proces, og det er det, vi har anbefalet og arbejdet for.
Så er det fuldstændig rigtigt, som hr. Søvndal siger, at IISS anfører, at de 18.000 er flere, end der var før, på grund af Irakkrigen.
Det tror jeg også er helt rigtigt, for ligesom i Afghanistansituationen har man nu en kamp, hvor man som hellig kriger kan gå ind og aktivere sig, og der kommer jo så flere frem på banen, for det, der har været formålet med terrorisme, er jo ikke terror.
Det er at få den konflikt, som skal presse den vestlige verden og menneskerettighederne og demokratiet ud af den verdensdel, som fundamentalisterne agter at tage magten over.
Og der har de lugtet blod.
Det er rigtigt, men det skal de ikke have lov til at få held med.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Jeg vil springe over udenrigsministerens mere polemiske bemærkninger og prøve at vende tilbage til noget af det centrale, nemlig at det er rigtigt, at IISS gør opmærksom på, at der er 18.000 terrorister, og det er mange.
Jeg synes, at udenrigsministeren glemte at gøre opmærksom på, at Irakkrigen jo er med til at forøge antallet og ikke at formindske det, altså at det er et selvstændigt problem, at man med Irakkrigen er med til at forøge verdens samlede terror, og der synes jeg udenrigsministeren slipper lidt let uden om sit ansvar, ligesom Venstre gør det, ligesom Dansk Folkeparti gør det. Det kan godt være, at man har haft de bedste hensigter.
Det ved jeg ikke.
Men vil udenrigsministeren godt bekræfte, at det, man har opnået ved at gå uden om FN, ved at kortslutte FN, ved at begå selvtægt i forhold til krigen, er, at man har fået omdannet verden til et sted, hvor terroren er vokset dramatisk, også fordi den er opstået på grund af modsætningsforhold, som bliver skærpet af denne krig?
Jann Sjursen (KD), 2004-05-26:
Jeg forventer sådan set ikke, at en ny FN-resolution vil forandre meget og slet ikke ændre på forudsætningen for det her beslutningsforslag.
Det må jeg medgive.
I den forstand har hr. Søren Søndergaard da ret i den del af sin analyse.
De, der er med i koalitionen nu, de, der er med i den multinationale sikringsstyrke, er dem, der stort set har været med, om jeg så må sige, hele vejen igennem.
Jeg kan da i og for sig godt forstå, at der er få
andre lande, der har lyst til at byde ind nu,
uanset at man så kan sige, at det sker på FN-grundlag, på baggrund af en beslutning truffet af FN's Sikkerhedsråd.
Vores ræsonnement er bare, at uanset at vi var imod Danmarks deltagelse i krigen mod Irak, så mener vi ikke, at vi med det, som et flertal bestående af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti besluttede, så bare kan sige: O.k., nu vil vi altså ikke lege med mere, nu smutter vi hjem.
Der mener vi, at vi som nation har et ansvar, og det mener vi altså også, vi vil være med til at påtage os, uanset at det ikke var Kristendemokraterne, der var med til at bringe Danmark i krig mod Irak.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-26:
Et andet spørgsmål: Hvad forventer hr. Jann Sjursen egentlig, at en ny FN-resolution vil ændre?
Ifølge hr. Jann Sjursen er der jo et FN-grundlag for Danmarks militære tilstedeværelse.
Det blev jo til efter en resolution, som blev vedtaget i FN med alle fanfarer.
Og så må man jo kigge tilbage og spørge, hvad det egentlig ændrede.
Ja, Danmark blev.
Hvad andet
ændrede det?
Var der nogle nye lande, der kom til?
Var der noget, der ændrede sig på jorden i Irak? Derfor bliver jeg nødt til at spørge: Hvad forventer hr. Jann Sjursen sig egentlig af en ny FN-resolution?
Er virkeligheden ikke, at man meget let kan risikere en ny FN-resolution, som jo bare vil blive vedtaget, fordi der ikke er nogen, der vil nedlægge veto mod den?
Men der vil ikke komme en eneste soldat mere fra nogen andre lande end dem, der har styrker i forvejen.
Der vil ikke komme flere penge, og der vil ikke ske nogle ændringer på jorden.
Det vil være nøjagtig det samme, uanset at der bliver vedtaget en ny FN-resolution.
Jann Sjursen (KD), 2004-05-26:
Det skyldes selvfølgelig, at vi ikke er upåvirkede af den skalten og valten, amerikanerne har udført som besættelsesmagt i Irak.
Det gør selvfølgelig indtryk, og som jeg også refererede til i min ordførertale, og som hr. Søren Søndergaard sagde, kan man da fra dansk side ikke fraskrive sig, at vi har et medansvar for det, der sker i Irak, uanset at vores ansvarsområde ikke er så stort endda i forhold til, hvad der i øvrigt sker.
Det kan vi ikke.
Hvis man derfor - det er også i forhold til det svar, jeg gav til hr. Villy Søvndal - helt åbenlyst bevæger sig ud
over det, jeg vil kalde et FN-grundlag i forhold til en multinational sikringsstyrke, er det da klart, at vi så mener, at situationen så er en helt anden, og så må vi revurdere vores synspunkt.
Men jeg vil da ikke udelukke, at der også kan være andre sager, der kan gøre, at vi kan komme i en sådan situation.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-26:
Det er klart, at umiddelbart vil de fleste nok synes, at det er forkert at stikke halen mellem benene.
Det er jo lidt af et machoudtryk, for det er der jo ikke nogen der vil, men nogle gange kan det måske alligevel være det klogeste at stikke halen mellem benene.
Lad os nu forestille os, at Danmark først stikker halen mellem benene, når en nyvalgt amerikansk præsident på et eller andet tidspunkt har fået nok af de ligposer, der kommer hjem, eller den amerikanske befolkning har fået det og derfor har valgt en ny præsident, og USA forlader Irak.
I den situation vil der opstå kaos i Irak, det ved vi jo.
Men det vil garanteret være fuldstændig umuligt, at Danmark kan spille en rolle i den sammenhæng, hvis vi er blevet til det sidste sammen med amerikanerne.
Jann Sjursen (KD), 2004-05-26:
Det helt afgørende for os på nuværende tidspunkt med hensyn til den multinationale sikringsstyrkes arbejde i Irak er selvfølgelig, at arbejdet sker på et FN-grundlag, men vi står altså i et tidsmæssigt dilemma.
Vi har ikke den nye FN-beslutning på dette tidspunkt, hvor vi bliver nødt til at træffe beslutning om en forlængelse af det danske bidrags tilstedeværelse i Irak.
Jeg kan ikke sige andet, end at vi skal være på FN-grund i denne sag.
Det er vi p.t., og det håber vi selvfølgelig, vi også vil være de følgende 6 måneder, for ellers må vi tage sagen op til fornyet overvejelse.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Tak for en tale, som jeg på en række punkter synes indeholdt de rigtige analyser, men også en måske lidt underlig konklusion.
Hr. Jann Sjursens opfordring var, at nu skal USA tage skeen i den anden hånd, når det gælder international ret og den slags - helt enig!
Men når man hørte præsident Bushs tale i forgårs, synes jeg, det var svært at høre, hvad det er for en anden hånd.
Den amerikanske forsvarsministers reaktion er, at nu må soldaterne ikke længere tage billeder med mobiltelefoner, fordi de er ødelæggende for Amerikas ry - det er ikke ødelæggende, at tingene sker, men at billederne kommer frem. Derfor er mit spørgsmål til hr. Jann Sjursen: Hvilke betingelser stiller Kristendemokraterne til regeringen for fortsat at støtte forslaget?
Er der et krav om, at FN får det fulde ansvar?
Er det en betingelse for, at Kristendemokraterne fortsat vil støtte den danske militære tilstedeværelse?
Peter Skaarup (DF), 2004-05-26:
Jeg tror i og for sig, vi er meget enige, for vi følger jo alle sammen mediedækningen af det, der sker i Irak, og vi bliver kede af det, når det går den forkerte vej, og det gør det jo på nogle punkter i øjeblikket. Jeg prøver bare at forholde mig til - og det er vi alle sammen nødt til herinde - hvad der kan komme til at ske om et halvt år eller om et år eller om et par år.
Jeg tror, at bl.a. det, at Danmark er med, giver et lille bidrag til, at tingene bliver bedre, at flygtninge kan vende tilbage, og at folk får et bedre liv efter Saddam Hussein.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-26:
Det er helt bevidst, når Enhedslisten ikke ønsker at være med
til at sprede genmanipulerede afgrøder ud på danske marker.
Man kan konstatere, at de er der, og man kan konstatere, at regeringen klynker og siger, at nu må vi håbe, EU gør noget.
Men Danmark er jo ikke i stand til at gøre noget selvstændigt.
Der er kun klynk og håb om, at EU på et tidspunkt klarer problemerne.
Så er jeg glad for, at miljøministeren bekræftede, at hvad angår de 27.000 job, som skulle gå tabt i forbindelse med forslaget til vandmiljøplan, er der tre partier, der støtter ministerens udlægning, og der er fem partier, der er uenige i ministerens udlægning.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-26:
Jeg vil sige til hr. Niels Helveg Petersen, at jeg ikke tror, at vi er uenige om de ting, som hr. Niels Helveg Petersen siger her, nemlig at der er ting, der ikke fungerer, at
Men det ændrer jo ikke ved, og det er så også det, jeg synes, man kan læse ud af beslutningsforslaget, at vi er nødt til her fra Folketingets side at prøve at på at påvirke situationen til det bedre.
Det Radikale Venstre støtter også det beslutningsforslag, vi har til debat i dag, om fortsat dansk bidrag til en multinational sikringsstyrke i Irak.
Det er vel ud fra det grundlag, at man er nødt til at se bort fra alle katastroferne og prøve på at fokusere på det, der trods alt fungerer.
Vi må sige, at der er mange ting, som i det store spil er kommet op at stå, som ikke var oppe at stå i det irakiske samfund, dengang Saddam Hussein sad ved magten.
Det må jo være det, vi er fælles om, nemlig at prøve at skabe en bedre situation, hvis det overhovedet kan lade sig gøre, ligesom man er fælles om det andre steder rundtomkring i verden.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Hvad er det for en rolle, som FN efter hr. Ulrik Kraghs opfattelse skal spille?
Der er jo en stor diskussion i dag mellem England og USA om, hvem der skal have ansvaret for at iværksætte militæraktioner, hvor Blair insisterer på, at det skal være FN, der får retten til at bestemme, hvornår der skal sættes militæraktioner i gang.
Jeg vil spørge hr. Ulrik Kragh, om Venstre er på Blairs linje eller på USA's linje, hvor USA afviser, at FN skal beslutte, hvornår militæraktioner skal iværksættes.
Hvor står Venstre i det slagsmål?
Ulrik Kragh (V), 2004-05-26:
Jeg redegjorde for i mit ordførerindlæg, at vi fandt, at det er vigtigt at få inddraget FN og få givet FN den største indflydelse og dermed også verdenssamfundet et ansvar, og at vi ligeledes inddrager EU i en samlet strategi, således at vi kan få løftet problemstillingen i Irak.
Men derfra og så til at sige, at vi ikke har brug for amerikanerne, er et meget, meget stort skridt, og hvis det er sådan, at hr. Villy Søvndal tror, at man kan løse problemet med den manglende sikkerhed i Irak ved at trække 130.000 amerikanske soldater ud, så vil jeg kalde det dybt naivt.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-26:
Jeg synes, hr. Ulrik Kragh kom med en meget præcis beskrivelse af situationen.
Med mine ord er vi vel i en situation, der er karakteriseret ved en eskalerende vold, ikke som hr. Ulrik Kragh sagde af små isolerede grupper, men formentlig i stadig stigende grad af en samlet folkelig modstand mod den militære tilstedeværelse af dem, der indledte krigen, og som nu er besættelsesstyrker.
Billeder af rædselsfulde overgreb mod den befolkning, man med Kofi Annans ord skal beskytte, og en total uklarhed om, hvordan magtoverdragelsen skal finde sted, er situationen i dag.
Jeg tror, vi er enige om analysen, men den konklusion, som hr. Ulrik Kragh når frem til, forstår jeg ikke.
Er det ikke sådan i dag, at den militære tilstedeværelse, specielt den amerikanske tilstedeværelse, ikke er en del af løsningen, men en selvstændig og dominerende del af problemet i dag?
Ulrik Kragh (V), 2004-05-26:
Det er tydeligt for enhver, at situationen i Irak er inde i en vanskelig og kritisk periode.
Problemerne er mangeartede.
Der er Saddamtro tilhængere, som organiserer angreb på sikringsstyrkerne.
Der er tilstrømning af internationale fundamentalister, som bruger Irak som slagmark imod USA og den vestlige verden med terrorangreb på sikringsstyrkerne og på de irakere, som samarbejder med sikringsstyrkerne for et nyt, demokratisk Irak.
Endvidere er der shiitiske grupper, som har defineret deres helt egen voldelige strategi imod sikringsstyrkerne, og endelig har de uacceptable billeder og efterretninger om ydmygende fangebehandling påvirket situationen og tilliden negativt. Sideløbende med den vanskelige proces, som udfolder sig sikkerhedsmæssigt, skal irakerne opbygge et demokrati, have lavet en forfatning og gennemført et valg.
I lyset af den vanskelige overgangsproces, som den irakiske befolkning står over for, er der grund til allerede på nuværende tidspunkt at signalere dansk støtte og opbakning til det videre forløb.
Det projekt, som er blevet igangsat for at sikre afvæbningen af Saddam Hussein og en efterfølgende opbygning af en demokratisk stat til irakerne, må ikke fejle.
Vesten har ved første Golfkrig gjort den fejl at undlade at gøre arbejdet færdigt.
Det må ikke ske igen.
Danmark skal fortsætte med bidraget, og som de sagde ved Kennedy Space Center, da Apollo 13 havde problemer i rummet: Failure is not an option.
Derfor støtter Venstre fortsat dansk deltagelse i den multinationale sikringsstyrke i Irak med 520 personer, som er udstationeret.
Venstre er enig i regeringens linje i ønsket om en styrket FN-rolle i Irak.
Det vil være i alles interesse, om verdenssamfundet generelt fik større indflydelse og dermed også ansvar.
Endvidere støtter vi i Venstre også udarbejdelsen af en fælles EU-strategi for genopbygningsarbejdet.
Ligeledes finder vi beslutningsforslagets bemærkninger vedrørende den øgede erkendelse af at styrke samordningen imellem de civile og militære indsatser meget relevante, således at dette kan føre til bedre sammenhæng og større tillid til de danske styrker og den helstøbte danske indsats.
Det er vigtigt, at irakerne oplever Danmark som et land, der bidrager af et ønske om at hjælpe til bedre sikkerhed, velstand og demokrati.
Det forbedrer mulighederne for at kunne minimere og sammen med lokalbefolkningen bekæmpe terrorangreb på sikringsstyrken, som ellers desværre ses.
Selv om situationen er vanskelig, har Venstre, som beskrevet i det jeg har fremhævet, tillid til, at de danske soldater fortsat vil kunne udføre et forbilledligt stykke arbejde.
De er uddannet og udrustet til opgaven.
De bliver udstyret med et mandat, så de kan passe jobbet.
Soldaterne er velmotiverede, og med dem som frontfigurer og ambassadører i det daglige virke i Irak er vi i Venstre stolte af det stykke arbejde, som udføres.
Derfor vil jeg slutte med en tilslutning til forlængelse
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-26:
Jeg er nødt til at sige, at det er helt forkert.
De første beregninger viste klart mellem 17.000 og 27.000 arbejdspladser, derefter sendte man et brev over til os, hvor man ønskede at korrigere nogle af forudsætningerne, og så landede man på 7.000-15.000 arbejdspladser.
Men jeg tror nok, at de fleste mennesker, som er ude på arbejdspladserne, synes, at uanset om vi taler om mellem 7.000 og 15.000 arbejdspladser eller om mellem 17.000 og 27.000 arbejdspladser, er det altså mange arbejdspladser.
Jeg ved ikke, hvor mange der følger udsendelsen, men jeg tror simpelt hen, at de også mener, det i alle tilfælde er mange arbejdspladser.
Jeg er nødt til at sige til hr. Ole Vagn Christensen, at det hjælper jo ikke slagteriarbejdere ret meget, hvis man kan lave højteknologiske miljøjob, for jeg tror, det bliver meget svært for dem at få de job.
Jeg tror, hr. Ole Vagn Christensen skal gøre sig gældende over for den tanke, der er i dele af Socialdemokratiet om at gennemføre en vandmiljøplan III, der vil kræve så mange arbejdspladser, for jeg tror, hr. Ole Vagn Christensen kan gøre en god indsats for at forhindre det.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-05-26:
Ministeren har selvfølgelig lov til at have den opfattelse, at man ikke kan lave nogle fornuftige omlægninger eller udvikle nogle fornuftige teknologier, som kan give nogle flere arbejdspladser.
Men det, der er væsentligt for os, er sådan set, at de 27.000 var altså resultatet i det første oplæg, og efter forhandlinger og drøftelser nåede man frem til, at det var 7.000 arbejdspladser, så er det ikke lidt vildledende at køre frem med de 27.000 som et spøgelse?
Da man forlod drøftelserne med ministeren, var de 7.000 altså også inde i billedet.
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-26:
Jeg må sige, at jeg har ingen grund til at tro, at man kan gøre det, og jeg vil også gerne sige, at jeg sagde 7.000-15.000, fordi der var to udregninger.
Den første udregning, hvor jeg selv spurgte, hvordan den skulle forstås, kom frem til, at mellem 17.000 og 27.000 arbejdspladser ville gå tabt, og den næste kom frem til et sted mellem 7.000 og 15.000, efter at partierne havde ønsket at korrigere deres beregninger.
Sådan var det bare.
Hele forudsætningen for beregningen blev korrigeret, og derefter var tallet mellem 7.000 og 15.000.
Jeg forstår måske ikke helt den socialdemokratiske arbejdsmarkedspolitiske ordfører.
Der tales om et tab på 7.000 arbejdspladser, forslaget her giver 3.000, og jeg synes, hr. Ole Vagn Christensen må mene, at det er meget at tabe mellem 7.000 og 15.000 arbejdspladser på et forslag om vandmiljøplan III, ja, måske flere.
Det synes jeg altså er utrolig mange, og jeg har ingen grund til at tro, at man kan erstatte de arbejdspladser inden for det område.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-05-26:
Jeg er glad for miljøministerens udlægning, for da vi forlod vandmiljøplanforhandlingerne, viste resultatet, at det, man kunne miste, var 7.000 arbejdspladser.
Anser ministeren det for at være en umulighed?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-26:
Jeg tror, hr. Søren Søndergaard skal opsøge sin kollega, der er miljøordfører, men jeg kan sige, at jeg fik sendt et brev over, hvor partierne meddelte, at man ønskede at få lavet nogle korrektioner af den første udregning.
Men det fremgik klart af den første udregning og lige så klart af den anden, at uanset hvilket af forslagene, der var tale om, ville det koste et anseligt tusindtal arbejdspladser. Så må jeg sige, at det, hr. Søren Søndergaard siger om kemikalier, er jo ikke rigtigt.
Jeg tager gerne debatten, når jeg har lidt mere end 1 minut, men det er faktisk en kæmpeindsats, Miljøstyrelsen gør på kemikalieområdet.
Endelig sagde hr. Søren Søndergaard om genkompromiset, at der er jo ikke så mange med, der er kun ganske få.
Men det er jo ret mange partier, der er med i det forlig.
Jeg forstår, at hr. Søren Søndergaard ikke er med i det, men det må hr. Søren Søndergaard ordne en anden gang med dem, der har
Jeg tror, hr. Søren Søndergaard begår en fejltagelse her.
Jeg er i den heldige situation, at jeg har det stykke papir, der blev sendt fra de pågældende partier over til ministeriet, og hvor der står, hvilke korrektioner man gerne ville have foretaget i det første forslag.
De korrektioner fik man, og selv med de korrektioner viste det sig, at der ville gå et sted mellem 7.000 og 15.000 arbejdspladser tabt. Det tror jeg ikke at nogen vil modsige, for det står i hvert fald i det papir, man selv sendte over.
Det er os, der støtter og forbedrer det Reach-forslag, der er kommet fra Kommissionen, så kemikalier er højt prioriteret, og det kan man også se af det, vi gør, når der er tale om hormonforstyrrende stoffer osv.
Jeg er altså nødt til at sige til hr. Søren Søndergaard, at der er ikke noget, der beviser, at regeringen fører en dårlige miljøpolitik.
Miljøpolitikken er faktisk bedre, end den nogen sinde har været.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-26:
Jeg tror faktisk, ministeren har helt ret i, at det er ikke hele befolkningen, som har gennemskuet regeringens miljøpolitik.
Jeg tror, der stadig er folk, som tror, at regeringen fører en god miljøpolitik, men jeg tror også, de bliver færre og færre.
F.eks. tror jeg, at den holdning, regeringen har til at sprede genmanipulerede afgrøder ud på danske marker, og det at man reelt intet gør ved, at folk får udslet og eksem osv. af kemikalier i hårfarvningsmidler og den slags ting, er med til at give folk forståelse af, hvad der er det reelle indhold i regeringens miljøpolitik.
Men det, jeg egentlig vil spørge om, er, om ministeren kan bekræfte, at den udlægning, som ministeren har af diskussionen om vandmiljøplanen og de 27.000 job, der vil gå tabt, deles af tre af de partier, der deltog i forhandlingerne, hvorimod de fem andre partier, der deltog i forhandlingerne, er uenige i miljøministerens udlægning.
Kan miljøministeren ikke bekræfte det?
Hans Christian Schmidt (V), 2004-05-26:
Jeg har et punkt mere, for der bliver jo også bedre mulighed
for uddannelse af nyledige, f.eks. i forbindelse med store fyringsrunder
Der bliver givet 50 mio. kr.
, det kan vi vel også blive enige om.
Jeg synes sådan set, der går meget godt, og hvis vi kan fortsætte lidt med det, ender det vel med, at vi kan blive enige om forårspakken.
Så vil jeg bare sige til hr. Ole Sohn, at hr. Ole Sohn skal ikke optage det særlig negativt, at hr. Ole Sohn har svært ved at finde eksempler.
Det er helt normalt for mig som miljøminister, at når det gælder om at komme med eksempler på, at regeringens miljøpolitik ikke er god, kniber det gevaldigt, så det er helt i orden, at det også gør det her i dag.