Poul Nødgaard (DF), 2002-04-17:
I Dansk Folkeparti finder vi det meget positivt, at der hvert år foregår en forespørgselsdebat som denne forud for regeringernes forhandlinger med kommunerne og amterne.
Det er bestemt en god ting.
Ved en debat som den i dag har partierne netop lejlighed
til at signalere nogle holdninger på det kommunale område
, og her må det ikke glemmes, at årsomsætningen i de danske kommuner og amtskommuner ligger et pænt stykke over 200 mia. kr.
Selv om vi har kommunalt selvstyre, er der derfor ud fra en samfundsøkonomisk betragtning alligevel den største grund
til, at også staten holder et vågent øje med både den kommunale og den amtskommunale økonomi. Det bliver ligeledes interessant at se, om de kommunale regnskaber for 2001 er overholdt.
Ved gennemførelsen af finansloven for år 2002 blev der, som det også kom frem tidligere i debatten, tilført hjemmehjælpsområdet 500 mio. kr.
Jeg har ladet mig fortælle, men man skal passe på, hvad man siger, at op imod halvdelen af pengene på hjemmehjælpsområdet bruges til administrative stillinger.
Det er nok lidt overdrevet, så derfor vil jeg ikke hænges op på tallene, men der er i alle tilfælde en meget, meget omfattende administration inden for hjemmeplejeområdet.
Jeg nævner hjemmehjælpsområdet her, fordi jeg gerne vil understrege over for regeringen, at ligesom vi nu har ført øgede midler til hjemmehjælpsområdet og overfører de penge til kommunerne, må det være på samme måde, hvis regeringen finder på, at man på et eller andet område skal tilføre nogle ekstra ressourcer.
Der tales f.eks. meget om folkeskolen i øjeblikket, den skal tilføres nogle ekstra midler, og hvis regeringen nu kræver, at der skal øgede timetal i det ene og det andet og det tredje fag, går jeg ud fra, at regeringen på præcis samme måde, som den har gjort på hjemmehjælpsområdet, tilfører kommunerne disse penge.
Jeg går nemlig ud fra, at de nuværende bloktilskud er fastlagt ud fra de præcise regler, der er for børnenes skolegang p.t. Jeg må sige til regeringen, at jeg misunder ikke regeringen.
Det bliver ikke lette forhandlinger, den står overfor.
Men hovedsigtet med uændret skat, som regeringen har lagt op til, er vi bestemt ikke uenige med regeringen i.
Vi synes, at personskattetrykket er af en sådan størrelse, at man godt kan være bekendt at sige, som regeringen også har gjort, at nu må den fest stoppe.
Jeg har tidligere været inde på, og jeg vil godt gentage det her i min ordførertale, at skatterne under ét ikke må stige.
Det kan vi i realiteten først sige noget bestemt om, når vi når hen i slutningen af 2002, hvor beskatningsprocenterne fastsættes, og her vil jeg ikke gentage, at det bliver utrolig spændende, for jeg tror, der er mange kommuner, der har en noget skrøbelig økonomi; det skal jeg ikke lægge skjul på.
Der kan godt være kommuner, måske endda en hel del, der kommer til at forhøje skatten
, og selv om regeringen har håb om, at de kommuner, der har midler til det, måske vil nedsætte skatten med 0,1-0,3 pct., er det jo ikke hundrede procent sikkert, de gør det, for de lever jo også i en tid, hvor de måske godt vil konsolidere sig.
Men o.k., vi venter og ser, hvordan det udvikler sig. Til sidst vil jeg godt lige sige om indenrigsministerens frihedsbrev, der er udsendt til kommunerne, at Dansk Folkeparti har både håb og tro og også fast overbevisning om, at ministeren, når han sammen med sin stab af embedsfolk har set på de forslag, der er kommet ind, også vil gribe til handling, så det ikke bare er noget, der kommer til at ligge i en skrivebordsskuffe.
Hvis der er nogle af de ting, der kræver lovændringer, går jeg ud fra, at ministeren er den første til at springe i Folketinget og få de lovændringer gennemført, så kommunerne kan få en lempeligere måde at administrere nogle ting på.
Vi havde engang noget, der hed frikommuner og frikommuneforsøg; det skal vi ikke diskutere nu, men jeg synes, det havde en meget tung gang på jorden.
Det var sådan, at når kommunerne kom med nogle gode ønsker, løb de stort set altid mange gange ind i en betonmur i de forskellige ministerier, fordi man nu engang var vant til at administrere på den og den måde, og det ville man gerne blive ved med.
Men jeg håber, at indenrigsministeren har både mod og mandshjerte til at få gennemført de ting, og det er jeg sikker på at han også vil.
Så vil jeg i øvrigt sige, at ud fra en samfundsøkonomisk betragtning synes jeg, at regeringen må gå til forhandlingerne med de kommunale parter med håbet og troen og overbevisningen om, at de også vil bidrage til at vise det samfundssind, der skal til, for man må altså ikke glemme én ting: hvad der omsættes af penge i amter og kommuner er altså ikke småpenge efterhånden, og derfor har jeg fuld respekt for, at regeringen ligesom den tidligere vil have indflydelse på, i hvilken retning den økonomiske udvikling går i vore kommuner og amtskommuner.