Frank Jensen (S), 2000-12-07:
I det beslutningsforslag, som Tinget nu behandler, opfordrer medlemmer af Frihed 2000 til, at regeringen i indeværende folketingsår fremsætter de nødvendige lovforslag og foretager de nødvendige ændringer af bekendtgørelser og øvrige administrative forskrifter, så man fremover i sager med flere kriminelle forhold foretager en isoleret bedømmelse af de enkelte lovovertrædelser og derefter sammenlægger de straffe, der fastsættes for hver enkelt lovovertrædelse.
Følger man forslagsstillernes tankegang, svarer det til at hævde, at hvis ét knytnæveslag koster 30 dage, skulle tre slag koste 90 dage.
Hvis tyveri af en bluse koster 30 dage, skulle tyveri af en bluse og et bælte koste 60 dage osv. Forslagsstillerne vil med andre ord gøre strafudmålingen i Danmark til et spørgsmål om simpel matematik.
Man kan, som forslagsstillerne ønsker det, foretage en isoleret bedømmelse af hver enkelt lovovertrædelse og lægge de forskyldte straffe sammen.
Det kaldes absolut kumulation.
Man kan også lade flerheden af lovovertrædelser bevirke mere eller mindre skønsmæssige skærpelser af straffen for det groveste forhold.
Det kaldes modereret kumulation.
Man kan endelig lade straffen for et eller flere forhold absorbere, det vil sige opsluge straffen for et eller flere andre forhold.
En del af den pådømte kriminalitet kan da siges at have været gratis.
Ved samtlige pådømmelser af flere lovovertrædelser anvender domstolene i almindelighed princippet om modereret kumulation.
Det gælder også i tilfælde, hvor den tiltalte har begået kriminalitet i prøvetiden for en betinget dom eller prøveløsladelse, og hvor spørgsmålet derfor opstår om fastsættelse af en fælles straf, der både omfatter den nye kriminalitet og den nye forskyldte straf efter en betinget dom eller den reststraf, der henstår efter en prøveløsladelse.
Princippet om modereret kumulation er et hævdvundet princip i dansk strafferet.
Det indebærer, at alle lovovertrædelser tæller med ved strafudmålingen, men ikke med deres fulde vægt.
I praksis tager retten f.eks. udgangspunkt i normalstraffen for den groveste forbrydelse og forhøjer den under hensyntagen til antallet og grovheden af de øvrige lovovertrædelser.
Straffen fastsættes inden for strafferammen for den groveste lovovertrædelse.
Under skærpende, særdeles skærpende omstændigheder kan straffen efter straffelovens § 88, stk. 1, overstige strafferammen med indtil det halve.
Det fraviges således bl.a. ved visse bødestraffe, hvor der sker en isoleret pådømmelse af hver enkelt overtrædelse, hvorefter bøderne lægges sammen.
Det gælder f.eks. ved bøder for overtrædelse af færdselsloven.
Endvidere åbner straffelovens § 88, stk. 3, mulighed
Herved kan det i dommen markeres, at der er fastsat særskilt straf for det enkelte forhold.
Forslagsstillerne anfører i beslutningsforslaget bl.a.: »Helt galt går det, når det tages i betragtning, at den pågældende kan vælge at afsone bøden i stedet for at betale den.«
En person, der er idømt en bøde, kan ikke vælge at afsone bøden frem for at betale den.
Efter straffelovens § 52, stk. 7, kan politiet inddrive bøden ved udpantning eller ved lønindeholdelse.
Det er kun i tilfælde, hvor bøden ikke kan tvangsinddrives på denne måde, at afsoning af en forvaltningsstraf i form af fængsel kan komme på tale.
Sammenfattende vil jeg give udtryk for, at det efter regeringens opfattelse er et centralt og fornuftigt princip, at domstolene har adgang til at foretage en helhedsvurdering af strafværdigheden af de begåede lovovertrædelser.
Hertil kommer, at et generelt princip om absolut kumulation vil kunne betyde, at der bliver idømt uforholdsmæssigt lange tidsbestemte straffe.
Med beslutningsforslaget tilsidesætter man som sagt hævdvundne principper i dansk strafferet, og man fratager domstolene deres sædvanlige mulighed for at foretage en konkret og individuel vurdering af enkeltsager.
Det kan regeringen ikke støtte.
Derfor kan regeringen ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.