Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-04-12:
Enhedslisten lavede i maj 2000 et forlig med regeringen og SF om et lovkompleks vedrørende Centre for Videregående Uddannelse, de mellemlange videregående uddannelser og etablering af Danmarks Pædagogiske Universitet.
En af de væsentligste beklagelser fra de borgerlige var dengang, at man nu lavede uddannelsespolitik med snævre flertal og ikke samarbejdede hen over midten.
Den tale har en lille bitte smule interessant klang i øjeblikket, vil jeg sige.
Det var et lovkompleks, der handlede om at samle de mellemlange videregående uddannelser, f.eks. seminarie- og sygeplejerskeuddannelser i Centre for Videregående Uddannelse, at indføre en ny professionsbachelortitel på de mellemlange videregående uddannelser, at samle den pædagogiske forskning i et nyt DPU og så få efter- og videreuddannelse etableret i forbindelse med CVU'erne.
Undervisere og studerende fik flertal
såvel i uddannelsescentrenes udviklingsråd, der skal drøfte udviklingsopgaver, som i de udvalg, der varetager tilrettelæggelsen af centrenes videreuddannelse.
Som det vigtigste og afgørende for Enhedslisten indførtes på den enkelte institution fællesråd med ligelig repræsentation af medarbejdere og studerende, der kan tage fælles emner op til drøftelse over for bestyrelsen.
Fællesrådet fik indflydelse på studieplaner og praktik, og ansatte og studerende blev repræsenteret i alle besluttende organer på CVU.
Ansatte og studerende fik lovfæstet, at de skulle inddrages i processen hen mod dannelsen af et CVU, hvilket ikke var en selvfølge indtil da.
Enhedslisten fik med det brudt mantraet om, at folk udefra altid skal være i flertal i ledelser på uddannelsesinstitutioner.
De nye fællesråd gav mulighed for lokale demokratiske gennembrud, hvor magten kan flyttes fra bestyrelser og over til ansatte og studerende.
Aftalen åbnede dengang en kattelem for institutioner, der indgår i en betinget CVU-konstruktion.
Efter 5 års overgangsperiode har man yderligere 5 års fortrydelsesret, såfremt institutionen kan dokumentere, at CVU truer den faglige og pædagogiske udvikling.
Altså en skilsmisseparagraf, som kan bruges, hvis alting er ved at falde sammen og samlivet aldrig vil blive normalt.
Det skal der nu laves om på.
Der skal yderligere forlængelse af overgangsperioden, og det mener vi skaber usikkerhed ude på institutionerne, som det også klart fremgår af høringssvarene.
Så spørgsmålet er jo i virkeligheden, om V og K egentlig ønsker, at CVU'erne skal være en succes, når man nu så tydeligt i høringssvarene kan se, at man mener, at denne her forlængelse er en dårlig idé.
Men det værste ved det er, at regeringen nu vil fjerne de her demokratiske fremskridt, der var i forbindelse med CVU'erne.
Om ikke andet kan man da i det mindste sige, at regeringspartierne var ærlige, for de var også imod de demokratiske fremskridt i 2000, og det er de sådan set stadig væk.
Prøv engang at høre, hvad de borgerlige og fru Gitte Lillelund Bech fra Venstre sagde dengang: Egentlig undrer vi os over, at fru Margrethe Vestager uden at blinke har accepteret Enhedslistens krav om nye råd med repræsentation af studerende og medarbejdere.
Der er tale om pseudodemokrati af værste skuffe, hvor den eksterne repræsentation i de kollegiale organer svækkes til skade for uddannelsernes kvalitet og udvikling.
I samme tråd fortsætter hr. Brian Mikkelsen fra De Konservative, den nuværende kulturminister: Forliget vækker minder om de gode gamle 1968-dage, hvor det hele handlede om magt til de studerende og lærerne.
Eksterne repræsentanter bliver bandlyst i de enkelte institutioners bestyrelser.
Det medfører kolossal risiko for, at al udvikling går i stå.
Mest skuffet over de demokratiske fremskridt
Avisens lederskribent beklagede dybt, at undervisningsministeren bøjede sig for Enhedslistens fossile tankegods.
Når demokrati, medindflydelse og medansvar af den nuværende regering betragtes som fossilt tankegods, ja tak, så er jeg faktisk ret stolt over at blive anset for at være et fossil.
For Enhedslisten er demokrati i uddannelsessystemet og i økonomien og i samfundet som helhed nemlig fuldstændig afgørende.
Vi ønsker, at de studerende og de ansatte skal have indflydelse på deres hverdag.
De borgerlige vil tydeligvis det modsatte, og det her forslag er et levende bevis på det.
Jeg takker for kritikken, altså at blive kaldt for et fossil.
Jeg er stolt af det.
Tak for ordet.