Helle Sjelle (KF), 2002-03-11:
Den civilisation, vi har opbygget i vores del af verden, er bl.a. karakteriseret ved, at vores levevis desværre medfører store mængder af affald. Deponering af affaldet er et problem.
I de tættest befolkede områder er det selvsagt svært at finde plads til det, hvorimod der i områder med bedre plads til gengæld vil opstå vanskeligheder med stigende forurening af jord og grundvand. Bortskaffelse af affaldet gennem forbrænding kan være forbundet med gener for dem, der bor tæt på forbrændingsanstalter og kan desuden resultere i luftforurening. Så da man for alvor tog fat på affaldsproblemerne, var det naturligt nok behandlingen, der blev sat fokus på.
En stor indsats for genanvendelse eller nyttiggørelse af affald eller bortskaffelse på en måde, der ikke belaster naturen, er af altafgørende betydning.
Og selv om vi måske ikke udnytter alle muligheder for genbrug fuldt ud, er vi nået et godt stykke.
Således genanvendte vi i år 2000 ikke mindre end 65 pct. af affaldet, således at der kun skulle brændes 24 pct. og deponeres 11 pct.
Dermed er vi godt på vej til at opfylde de mål, der er sat for 2004.
Det er der naturligvis god grund til at glæde sig over, for disse mål er netop hjørnestenen i »Affald 21«, som regeringen heldigvis tilslutter sig.
Det er et positivt signal, som Det Konservative Folkeparti gerne vil rose regeringen for.
Men det er jo ingen hemmelighed, at både miljøbelastning og samfundets økonomi er bedst tjent med så lidt affald som overhovedet muligt, for selvfølgelig er vi ikke blinde for, at problemerne ikke løses ved en høj genanvendelsesgrad.
Der er således produkter, hvor genanvendelse koster mere energi, end den oprindelige fremstilling egentlig gjorde.
Vi Konservative vil derfor gerne gøre en indsats for, at der genereres mindst muligt affald både i private hjem, i offentlige institutioner og i erhvervslivet.
Desværre er tendensen for affaldsproduktion stigende, og det bliver derfor nok ikke nogen let opgave at nå det affaldsstabiliseringsmål, der er sat for 2004.
Især stiger affaldsmængderne fra industrien og servicesektoren, som miljøministeren nævnte i sin redegørelse.
Kortfattet kan man altså sige, at statistikker for og fremskrivning af affaldsudviklingen tyder på, at vi har fået ganske godt styr på forsvarlig affaldsbehandling, men vi skal gøre meget mere for at nedbringe selve mængderne.
Det bliver ikke nogen let opgave; den kræver i meget høj grad adfærdsændringer hos såvel erhvervsliv som den enkelte forbruger.
Jeg noterer med stor tilfredshed, at regeringen har en række konkrete initiativer parat, som jeg med stor forventning ser frem til at følge.
Navnlig håber vi, at de tiltag, som skal gøre det nemmere for forbrugere, investorer og virksomheder at handle miljø- og ressourcebevidst, vil vise sig at være effektive.
I miljøministerens redegørelse hæftede jeg mig også ved, at reduktion i affaldet for forskellige sektorer skal angribes forskelligt.
Jeg tror, det vil styrke indsatsen betragteligt.
F.eks. omtalte ministeren produktpanelet på byggeområdet, hvor man har fremlagt en handlingsplan for bl.a. affaldsforebyggelse.
Således er der vel ingen tvivl om, at grundigt kendskab til en sektor eller en bestemt branche øger chancerne for at identificere og udnytte mulighederne for reduktion af affaldet.
Det er klart, at der er behov for en prioritering af ressourcerne, når vi arbejder med håndtering og nedbringelse af affald.
Ikke alle opgaver kan dog løses i samme tempo, og både europæisk og verdensomspændende samarbejde om affaldshåndtering og reduktion bør stå højt på den danske dagsorden.
Afslutningsvis skal jeg blot sige, at Det Konservative Folkeparti håber, der er bred tilslutning til det forslag til vedtagelse, som hr. Eyvind Vesselbo tidligere har redegjort for.