Per Stig Møller (KF), 2006-05-16:
Jeg vil godt takke for denne debat.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi også her i Folketinget får diskuteret og drøftet forholdene omkring OSCE og OSCE's udvikling, også udviklingen i den parlamentariske forsamling.
Det er jo noget, vi også beskæftiger os med i Ministerrådet.
Jeg vil godt kommentere de bemærkninger i de enkelte indlæg, som kalder på min kommentar.
Jeg synes, det er meget vigtigt, som hr. Pihl Lorentzen også gjorde noget ud af, at der skal lægges et maksimalt pres på diktaturet i Hviderusland.
Det er bl.a. det, den parlamentariske forsamling kan gøre ved at vise helt præcist, hvordan demokratierne i Europa ser på Hviderusland, og jeg synes også, det er rigtigt, som hr. Jens Christian Lund var inde på, at vi gør, hvad vi bilateralt kan gøre fra dansk side for at hjælpe de unge demokratikræfter i Hviderusland, så de føler, at de ikke er blevet glemt, men tværtimod får opbakning.
Jeg vil godt sige til hr. Jens Christian Lund, at vi faktisk hjælper nogle af landene videre frem.
Ud over Hviderusland, hvor vi har et hjælpeprogram på 33 mio. kr. i perioden 2004-2007, som vi skal se videre på i det nye naboskabsprogram, har vi også programmer for Albanien.
De går ind i de regionale programmer, og det er rigtigt, at her passer hr. Jens Christian Lunds forslag ikke rigtig ind.
Det kan man så beklage, men der er ikke basis for det ud fra det, vi satser på i regionen.
Vi har f.eks. tre regionale indsatser, som Albanien er en del af, på 115 mio. kr., fordi vi prøver at se på regionen som sådan og se på, hvordan vi tværgående kan få mest ud af den danske indsats, og den er Albanien altså en del af.
Ukraine er også et land, som hr. Jens Christian Lund har fuldstændig ret i at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at stabilisere.
Vi har et glimrende samarbejde med Ukraines regering, og vi har også her afsat midler under naboskabsprogrammet til at styrke indsatsen for demokrati og frie medier i Ukraine, og vi åbnede jo også i efteråret vores ambassade i Ukraine.
Jeg er også helt enig i de betragtninger, hr. Jens Christian Lund gjorde, da hr. Jens Christian Lund som den eneste var inde på den militære dimension.
Den ligger jo faktisk i OSCE, Europarådet beskæftiger sig ikke med CFE-afvikling af konventionel ammunition.
Også med hensyn til grænseobservationer har vi gjort en hel del ud af, at OSCE kan være til stede i Kaukasus.
Jeg ved godt, at det ikke passer russerne, men OSCE har en feltmission, som er værdifuld de steder, hvor man kan komme af sted med den.
Jeg synes også, det er meget vigtigt, at hr. Lund tager til Montenegro.
Det er et meget vigtigt valg for Balkan.
Serbien vil acceptere valgresultatet, hvis det skulle gå dem imod, men det er selvfølgelig klart, at man ikke kan acceptere et valgresultat, hvis det viser sig, at der er blevet svindlet med det, og derfor er observationen, og det viser hele OSCE's betydning her, meget vigtig.
Det er simpelt hen et skæbneøjeblik, hr. Lund vil være dernede til,
og derfor har hr. Lund et meget stort ansvar for at holde øje med, at det så også går fair og frit til.
I EU's forfatningstraktat, som jo ikke er vedtaget, er der forslag om, at EU nu skal have status som en juridisk person, så det er et ret vidtgående forslag.
Men jeg kan sige, at når juridiske eksperter har rejst dette forslag, denne tanke om OSCE som en juridisk person, er det for at se på muligheden for at afhjælpe de praktiske problemer, organisationen møder i hverdagen, fordi den ikke har juridisk personlighed, sikkerhed og immunitet for de udsendte medarbejdere.
Det vil sige, at de medarbejdere, der er udsendt på missioner vanskelige steder, måske kunne være bedre sikret gennem at gøre OSCE til en juridisk person.
Og dem synes jeg vi er nødt til at tænke grundigt igennem, før vi tager endelig stilling til spørgsmålet.
Hr. Morten Messerschmidt var også inde på, at OSCE skal effektiviseres og koncentreres.
Det er vi jo fuldstændig enige om.
Det er det, arbejdet i Ministerrådet går ud på for øjeblikket og ef
ter Ljubljanamødet, nemlig at effektivisere og koncentrere.
Og der var fru Pia Christmas-Møller inde på nogle vigtige betragtninger om koncentrationen.
Fru Pia Christmas-Møller savnede bemærkninger om forholdet til Europarådet.
Det er rigtigt, at redegørelsen godt kunne være bygget op, så man også var kommet med bemærkninger om det.
Men for øjeblikket er Europarådet og OSCE i gang med at lave en samarbejdsaftale, som skulle gøre det lettere for de forskellige organisationer at satse på deres kerneområder.
Den forhandling mellem dem synes jeg skal gå videre.
En af de ting, som fru Lone Dybkjær pegede på, var bekæmpelse af menneskehandel, og det er præcis et af de områder, hvor OSCE og Europarådet skal arbejde stærkere sammen i fremtiden.
Det er et af de fire områder, som er blevet udpeget til styrket samarbejde: nemlig bekæmpelse af menneskehandel, bekæmpelse af terrorisme, bekæmpelse af diskrimination, intolerance samt beskyttelse af mindretal.
Jeg er fuldstændig enig med fru Lone Dybkjær i, at menneskehandel altså ikke kan komme højt nok op, og hvis ikke det er godt nok, så håber jeg faktisk, at den parlamentariske forsamling kan være med til at anspore ministerforsamlingen til at gøre det bedre.
For det er jo en af de værste ting, der overhovedet kan ske, at handelen med mennesker er begyndt at blive så kraftig, som tilfældet er de sidste 10-15 år, og den stiger jo.
Så jeg er helt enig, men derfor er jeg også glad for, at det er udpeget som samarbejdsområde mellem Europarådet og OSCE.
Jeg er også enig i de betragtninger, som fru Lone Dybkjær kom med om, at vi må styrke samarbejdet mellem regeringssiden og Den Parlamentariske Forsamling.
Det sker også, for der blev i 2003 åbnet et forbindelseskontor i Wien, som har bidraget til en noget mere systematisk kontakt.
Og jeg kan sige, at Den Parlamentariske Forsamlings forbindelsesambassadør nu deltager i en lang række af regeringsdelens møder, og den danske mission i Wien støtter denne ambassadørs indsats for at udbygge kontakterne til de øvrige organisationer.
Så er det jo også en fordel for os, at vicepræsidenten, som er dansk, har sit sekretariat liggende i København, og det bidrager også til at styrke samspillet.
Jeg er enig med fru Christmas-Møller i, at vi i OSCE må se på valgobservation, medieovervågning, hvor Danmark også bilateralt lægger penge ind i mange naboskabslande til forbedring af medierne.
Men der er altså også en militær dimension som grænseovervågning, som OSCE har, og som Europarådet ikke kan.
Europarådet har menneskerettigheder, retsstaten, overvågning af konventionernes overholdelse og retssamfundsprincipperne, som Venedigkommissionen jo tager sig flot af.
Og så er der de samarbejdsområder, som jeg har nævnt.
Jeg tror, jeg har været inde på de spørgsmål, som har været rejst.
Og så vil jeg sige til sidst, at nogle sagde, – jeg tror, det var hr. Pihl Lorentzen, der startede med at sige det, og hr. Jens Christian Lund var også inde på det – at organisationen jo stammer fra en helt anden tid.
Den stammer præcis fra det tidspunkt, hvor man fik brudt ind i den kolde krig.
Jeg tror faktisk, at Helsinkiaftalerne 1974, 1976, hvor det her så blev skabt i 1976, var meget, meget væsentlige for nedbrydningen af Sovjetunionen, fordi f.eks. informationsfrihed blev en del af det – og jammingen af information til Sovjetunionen holdt jo op præcis efter, at de her aftaler trådte i kraft.
Nu har den så en ny rolle at spille for de emner, vi har nævnt her, så det, at den har opfyldt sin mission, som var at opløse jerntæppet, betyder jo ikke, at den ikke har noget at lave i fremtiden, for den har jo netop fået de hovedområder, som jeg har nævnt.
Vi bakker fra den danske regerings side op om de reformer, som i fremtiden skal sikre, at OSCE fortsat kan reagere effektivt og fleksibelt på de nye udviklinger, og der vil vi godt arbejde sammen med både Den Parlamentariske Forsamling og de andre regeringer, for at man ikke får undermineret de hovedområder, som præcis OSCE skal være kendetegnet ved i fremtiden.
Den Parlamentariske Forsamling, og det har vi også hørt her, har jo altså fået en større og større betydning, også med de emner, de tager op.
Nu nævnte hr. Frank Aaen, at der har været kritik af Amerika, og det er jo vigtigt, at OSCE, fordi USA og Canada er med der, kan få drøftet de ting.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt.
Så jeg synes, at både hr. Frank Aaens indlæg og hr. Pihl Lorentzens indlæg viste, at Den Parlamentariske Forsamling har sin betydning også på følsomme områder.
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Jeg vil godt sige med det samme, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget af den simple grund, kan jeg starte med, at selve beslutningsforslagets titel gør det klart, at det ikke har sin gang på jorden, fordi man skal udskyde beslutningen om optagelse af Rumænien og Bulgarien til tidligst den 1. januar 2008.
Men EU har jo vedtaget, at det senest er den 1. januar 2008,
så alene af den simple, logiske grund ville vi, hvis vi sagde ja til det her, komme i strid med det, vi har sagt ja til i EU.
Det har vi, for vi gjorde det klart, da vi udvidede med ti lande under det danske formandskab i efteråret 2002 med ikrafttrædelse den 1. maj 2004, at der var to lande, der ikke kunne komme med blandt de ti – og derved blev det ikke 12 – nemlig Bulgarien og Rumænien.
Men vi gjorde det samtidig klart for dem, at de ikke ville blive glemt, at de kom bagefter, men at vi forventede, at de kunne indhente tingene og nå frem til den 1. januar 2007, måske først den 1. januar 2008.
Vi vil sikre fred, frihed og fremgang for hele Europa, og der hører Bulgarien og Rumænien selvfølgelig med.
Den tiltrædelsestraktat, som der er tale om, og som ligger i Folketinget til anden behandling snarest, viser, at hvis det på baggrund af Kommissionens løbende overvågning står klart, at Bulgarien og Rumænien er i alvorlig fare for ikke at kunne gennemføre gældende fællesskabsret og kravene til medlemskab på tiltrædelsesdagen, så kan Rådet efter henstilling fra Kommissionen udskyde optagelsen til den 1. januar 2008.
Det fremgår af artikel 39.
Det er den fremgangsmåde, vi vil respektere.
Det påpegede Kommissionen jo også i sin seneste rapport, og derfor bliver det interessant at se, hvordan Kommissionen tackler spørgsmålet med efterslæbet på retsstatsområdet, på kriminalområdet i sin rapport i dag.
Kommissionen har jo siden oktober måned nøje overvåget udviklingen inden for disse områder, og når nu den kommer, vil vi studere dens anbefalinger, og med det som udgangspunkt vil vi så vende tilbage til Folketinget og inddrage Europaudvalget.
Men jeg kan sige, at en eventuel beslutning om udskydelse i henhold til tiltrædelsestraktatens artikel 39 skal træffes af Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen, som altså forventes at komme i dag.
Så er det altså også sådan, at en beslutning om udskydelse forudsætter enstemmighed i Rådet.
Det er altså ikke nok, at Danmark skulle ønske, at det skulle udskydes.
Det skal hele Rådet, alle 25 lande, være enige om.
Det her forslag kan altså ikke accepteres.
Regeringen har jo ratifikationen liggende i Folketinget, og jeg kan sige, at hvis Kommissionen i dag meddeler, at den ikke kan levere en endelig indstilling før til efteråret – som vi også var indstillet på, men det vil jeg drøfte med Europaudvalget – så venter vi selv med vores endelige indstilling til efteråret.