Christian H. Hansen (DF), 2000-04-12:
I februar 1999 afsluttede Folketinget en debat, som førte til, at regeringen årligt skulle redegøre for, hvordan gennemførte lovgivningsmæssige og administrative tiltag påvirker de danske regioner, både økonomisk og beskæftigelsesmæssigt.
Nu står vi så her i dag, og Kristeligt Folkeparti har rejst en forespørgselsdebat sådan lidt i halen af det, og det mener vi i Dansk Folkeparti egentlig er yderst relevant.
I Dansk Folkeparti ønsker vi en positiv udvikling i regionerne, og det skal naturligvis forstås som en positiv udvikling af alle regioner, altså hele landet.
et meget stort ansvar i den forbindelse.
Den har f.eks. et ansvar for, at der er uddannelsesmæssig dækning i hele landet, så de unge mennesker kan blive uddannet, og man har også fra statens siden et ansvar for infrastrukturen osv. Men det er meget vigtigt at nævne, at det ikke kun er i statsligt regi, man har et ansvar.
Det har man så sandelig også lokalt og regionalt, og her gælder det om at have et godt samarbejde, så man kan få tingene til at udvikle sig, og benytte sig af de muligheder, man har for at få statslig service.
Hvis man ikke sørger for det regionalt og lokalt, er der stor risiko for, at det hele går lidt i stå ude i regionerne.
Jeg nævner det, fordi jeg nu vil bevæge mig lidt ind på kommunerne og den megen debat, der har været om kommunesammenlægninger.
Også her går diskussionen tit på, at såfremt nogle små kommuner, f.eks. fire små kommuner, bliver lagt sammen, vil de blive stærke tilsammen.
Men hvis det er fire små kommuner, som ikke har en alt for god økonomi, er risikoen naturligvis, at det bliver en stor kommune med en dårlig økonomi, og derfor er det ikke altid rigigt, at når noget bliver stort, bliver det samtidig godt. Jeg tror, at hvis noget bliver for stort, kommer vi længere væk fra befolkningen.
Jeg tror, at nærhed til befolkningen er meget, meget vigtig, og i Dansk Folkeparti synes vi i hvert fald, det skal være sådan, at såfremt man sammenlægger kommuner, må det ikke kun være politikerne, der
skal afgøre det og træffe beslutningen.
Befolkningen i de pågældende kommuner skal spørges, og vi har jo for nylig set, at der har været en afstemning om dette emne.
Hvis man går ind i den regionalpolitiske redegørelse fra regeringen, som sætter fokus på, hvad der er godt, og
hvad der har været mindre godt, må man overordnet sige, at når man læser den, er den umiddelbart et manuskript til en stor festtale. Dermed har jeg ikke sagt, at det hele i den er fest, for spørgsmålet er, om det er fest det hele.
Hvis vi eksempelvis tager afsnittet om de kortvarige videregående uddannelser, var intentionen vel, at det skulle være målet, at der i alle regioner skulle findes et bæredygtigt uddannelsesmiljø, som således kunne tilgodese ønsket om større og stærkere uddannelsesmiljøer og en hensigtsmæssig uddannelsessammensætning på KVU-området.
Men det, som egentlig er sket, er, at man har rykket eleverne lidt væk fra yderområderne, f.eks. fra Ringkøbing, Sønderjyllands og Nordjyllands Amter, for at centralisere uddannelserne. Dette eksempel var de fleste partier faktisk positive over for, men det ser ud, som om det ikke har virket helt efter hensigten.
Jeg tror, man skal være bedre til at få talt om tingene og få dem drøftet igennem, og en række partier, heriblandt Dansk Folkeparti, er da også med på et beslutningsforslag om sikring af regional dækning ved udbudsplacering af de kortvarige videregående uddannelser.
Dette er sagt for at påvise, at det altså ikke har virket optimalt ude i regionerne, og det bør der gøres noget ved.
Jeg ved, man har lagt vægt på, at der skulle ske en styrkelse af de enkelte uddannelsesmiljøer, og det var også det, debatten gik på, da vi havde lovforslaget til behandling i Folketinget.
Derfor er det relevant at få drøftet tingene igennem igen, som jeg nævnte før.
Jeg vil gerne komme lidt ind på landbruget.
Her er Dansk Folkeparti med i et forlig om landbrugsloven, og det er efter vores opfattelse noget, som går i den rigtige retning, og det er også nævnt i redegørelsen.
Men jeg bliver nødt til at dele det op og tage både lidt positive og lidt negative ting ind, for det synes jeg egentlig redegørelsen fortjener. Der er sket nogle ændringer af strukturregler om husdyrhold, sammendrift og sammenlægninger osv.
Det, som skulle opnås,
var, at man påvirkede strukturudviklingen i landbruget i retning af begrænsede driftsstørrelser, og her er det Dansk Folkepartis opfattelse, at det vil få en positiv effekt for bosætning og udvikling som sådan af landdistrikterne.
Det vil ligeledes på længere sigt være med til at bevare de små landsbysamfund, som er så vigtige for hele samfundet og hele landet.
Man kan så diskutere, om det oplæg til landbrugslov, regeringen har lagt på bordet, egentlig ikke havde været endnu bedre fra starten.
Det mener vi det var, men der er et forlig, og det erkender vi.
En gang imellem skal man give en gulerod til befolkningen, for at den skal blive ude i de tyndtbefolkede landdistriktområder.
Folketinget lagde bl.a. et loft på 8 promille over den kommunale grundskyld af landbrugets produktionsjord og skovbrugsejendomme for årene 1999 og 2000, men denne ordning skulle blot køre disse 2 år, så man igen til næste år kan hæve promillen.
Sådanne tiltag er positive, og efter Dansk Folkepartis opfattelse med til at holde nogle hjul i gang, og derfor tror jeg også, det er vigtigt at holde fast i, at det ikke kun skal være for de 2 år, men for bestandig.
Det er bl.a. transport, og når man som jeg f.eks. kommer fra Vestjylland, kan man næsten ikke lade være med at nævne de afgifter, der er på bilismen herhjemme: høje benzinafgifter, høje vægtafgifter m.m.
Det har altså snart nået toppen, og her kan det ikke nytte noget, at vi fuldstændig overhører befolkningen og siger: Jamen vi er bedrevidende herinde på Christiansborg, og vi må have noget mere kollektiv trafik osv.
Den fungerer måske udmærket i de større byer, men i de tyndtbefolkede områder hænger tingene altså ikke sammen.
Hvis man ønsker at få folk ud at bo i de tyndtbefolkede områder, og hvis man ønsker vækst i landsbyerne, hjælper det altså ikke, at 1 l benzin snart koster 10 kr. Jeg har for nylig deltaget i et debatprogram om dette emne, og netop problematikken med de høje benzinpriser blev drøftet.
Det gennemgående budskab var, at befolkningen synes, at nu er det nok, selv om man forsøger at køre flere sammen og planlægge nogle ting anderledes.
Jeg kan eksempelvis nævne Ringkøbing Amt, hvor man har prøvet at lave det sådan, at folk kan melde sig til på Internettet, så man kan få noget samkørsel.
Der var også nogle, som ligefrem syntes, at når man gør en indsats for at finde et stykke arbejde og må køre en lang vej, kan det ikke passe, at det, man tjener ekstra ved at arbejde, bliver futtet af på landevejen, fordi man skal køre en ekstra, lang vej.
Her tror jeg der er et kæmpeproblem at tage fat i.
Forsvarsforliget har ligeledes fået betydning for nogle
af vore regioner.
Der er nogle få regioner, der er blevet tilgodeset, og det er de selvfølgelig glade for, og de skal også have det mest mulige ud af det, men der er altså også steder, hvor man står lidt med håret i postkassen og får nogle kæmpeproblemer, og derfor var vi i Dansk Folkeparti ikke særlig glade for den nedlæggelse af kaserner, der skete - også ud fra den betragtning, at det får stor betydning for et område, når en kaserne lukker: Der er mange arbejdspladser involveret, der er områder, som erhvervsmæssigt er afhængige af den, og derfor er det ikke altid sådan, at det, man sparer i det ene ministerium, bliver en besparelse for landet som sådan.
Jeg er med på, at det højst sandsynligt forholder sig sådan, at man i det enkelte ministerium naturligvis bekymrer sig om den regionale udvikling; men det er måske ikke altid tilstrækkeligt, for der kan faktisk ske noget helt uventet, så man står i den situation, at det, man har gjort, gør det nødvendigt med nogle helt nye og anderledes tiltag, som man slet ikke har tænkt over.
Derfor tror jeg, at konklusionen for regionalpolitik er, at regionerne ikke ønsker en masse konkurrence indbyrdes, eller at enkelte områder får nogle større begunstigelser end andre.
Jeg tror faktisk, at det, man gerne vil, er ligestilling mellem regionerne, og jeg mener, at vi som politikere, også gennem disse debatter, skal blive lidt bedre til at gøre noget ved det.
Derfor er det også vigtigt, at vi bliver ved med at have disse debatter om de regionale forhold her i Folketinget, og det vil også være vigtigt, at vi lytter til de signaler, der kommer ude fra regionerne.
Jeg tror, der var en ordfører, der sagde tidligere, at det egentlig er lidt svært at være indenrigsminister med denne redegørelse, netop fordi den berører så mange ministerier.
Det vil jeg godt tilslutte mig, for det er helt rigtigt.
Men overordnet synes jeg, at det materiale, vi har fået, er udmærket.
Det er første gang, vi har fået det, og lad os se, om tingene ikke udvikler sig.
Det tror jeg de vil gøre.
Og så vil jeg sige til Kristeligt Folkeparti, at vi tilslutter os dets forslag til vedtagelse.