runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Næ, men jeg vil så sige, at så har vi da opnået lidt, nemlig en erkendelse af, at udgangspunktet er, at civilbefolkningen ikke skal lide.
Til hr. Jens Hald Madsen fra før, hvor jeg ikke kunne læse mine egne noter, hvor spørgsmålet er, om en diktator altid vil lade en befolkning lide.
Jeg oplever faktisk, at det, vi er ude for i øjeblikket, klart er, at en diktator misbruger nogle sanktioner i sit eget politiske spil til at lade en befolkning lide.
Det er rigtigt, men det har jo ikke altid været tilfældet.
Saddam Hussein har jo tidligere været leder af et land, der har været ganske rigt, hvor befolkningen ikke led den materielle nød, som de lider nu.
Så det er ikke et automatisk svar, men det er et svar, fordi det i øjeblikket er en del af hele det politiske spil, hvor sanktionerne indgår.
Og det har vi da sagt.
Vi er da ikke mere magtfulde end så mange andre, så vi kan ændre situationen, men vi må erkende, at det indgår i et spil, hvor vi så må tage nogle konsekvenser og sige, at det, der så skal være udgangspunktet, og det er det, der har været hovedbudskabet i vores forslag, som også ligger i forslaget til vedtagelse, er, at vi ikke vil acceptere, at civilbefolkningen lider. Så ved vi godt, at der er en hel masse andre hensyn, man også skal tage, men det må og skal være udgangspunktet.
Hvis vi har det som udgangspunkt, så synes jeg egentlig også, at vi har nået en hel del.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Vi forsøgte her i den forrige forespørgsel at få nogle konkrete eksempler, men det kan være, hr. Thulesen Dahl har sundet sig og tænkt sig om, så vi kan få et svar nu, for jeg synes, hr. Thulesen Dahl i denne her debat udmærker sig ved at være meget lidt konkret og være meget vidtløftig, når det drejer sig om at opstille skræmmebilleder.
Lene Espersen (KF), 2001-03-21:
Jeg må sige til hr. Frank Dahlgaard, at jeg absolut ikke deler den analyse, som hr. Frank Dahlgaard kommer med, af, hvad fremtidsperspektiverne er for det europæiske samarbejde.
Det kan ganske enkelt ikke lade sig gøre.
Tværtimod er vi ved at lave en fuldstændig unik model, og det er en model, hvor det er et samarbejde mellem selvstændige nationer.
Det giver simpelt hen sig selv.
Det kan overhovedet ikke udvikle sig på anden måde.
Så jeg deler absolut ikke den bekymring, som hr. Frank Dahlgaard giver udtryk for, og jeg mener faktisk, det er relevant, at vi i forbindelse med bl.a. regeringens hvidbog får en diskussion om den her slutmålsdebat.
Det kan sagtens lade sig gøre.
Til bemærkningerne om de engelske konservative må jeg sige, at de står temmelig alene med deres synspunkter, og jeg synes, det er trist, at de engelske konservative har bevæget sig i den retning.
Det er der absolut ikke nogen som helst tvivl om, og man kunne håbe, at de på et eller andet tidspunkt begynder at have en mere positiv indfaldsvinkel til det europæiske samarbejde.
Det fortjener Europa, og det fortjener Storbritannien.
Anne Baastrup (SF), 2001-03-21:
I vurderingen af Nicetraktaten har SF lagt vægt på, at traktaten er en udvidelsestraktat.
Der gennemføres nye ting på områder, hvor traktatændringerne udgør en politisk forudsætning for de nuværende EU-landes accept af udvidelserne. Traktatændringerne på bl.a. det institutionelle område udgør en nødvendig, men ikke tilstrækkelig forudsætning for EU's udvidelse.
Der forestår fortsat vanskelige forhandlinger med ansøgerlandene, der skal ske ændringer i EU-politikken,
ikke mindst på landbrugsområdet,
og der skal sikres den nødvendige folkelige opbakning bag udvidelsespolitikken i de nuværende EU-lande, men Nicetraktaten er en forudsætning for at komme videre i udvidelsesforhandlingerne.
SF anerkender, at der både praktisk og politisk kan være behov for flere flertalsafgørelser ved en større udvidelse af EU, men det vil være uacceptabelt, hvis de medfører en mulighed for undergravning af principperne i det danske velfærdssamfund.
Det er SF's opfattelse, at flertalsafgørelser i Nicetraktaten ikke vil få denne konsekvens.
I artikel 42 er der fortsat enstemmighed, ligesom der fortsat er enstemmighed omkring aftalesystemet i artikel 137.
Der var på et tidspunkt i forhandlingerne optræk til problemer i artikel 133, hvori EU-kompetencen udstrækkes til også at omfatte bl.a. tjenesteydelser.
Men med den nuværende formulering af artikel 133 er det ikke SF's opfattelse, at denne paragraf kan bruges til at gennemtvinge eksempelvis udliciteringer på miljøområdet eller i sundhedssystemet.
SF vil arbejde for, at denne tolkning indføjes i den danske ratifikationslovgivning, og det er min sikre forvisning, at regeringen vil være indstillet på at arbejde med.
De nye stemmeregler i Ministerrådet giver en mindre forskydning til fordel for de store lande, men det er ikke SF's opfattelse, at denne forskydning kan begrunde et nej til traktaten.
, hvis EU på et tidspunkt kommer til at omfatte mere end 27 medlemslande.
SF har argumenteret for vigtigheden af en tæt forbindelse mellem Kommissionen og medlemslandene, og at hvert land som følge heraf må fastholde en kommissær.
Man kan eventuelt bede uafhængige personer udarbejde en rapport om situationen i det pågældende land.
SF finder artiklen dybt overflødig ikke mindst i betragtning af, at der i Amsterdamtraktaten er klare bestemmelser, hvis et land rent faktisk overtræder menneskerettighederne.
Man der er langt fra den aktuelle artikel 7 og den sanktionspolitik, der blev gennemført i forhold til Østrig i foråret 2000.
SF mener således ikke, at artikel 7 kan begrunde et nej til Nicetraktaten.
Sammenfattende er det SF's opfattelse, at Nicetraktaten er af afgørende betydning for den videre udvidelsesproces.
De problemer, der ligger i den, kan ikke begrunde en reel blokering af østudvidelsen, og SF kan derfor støtte Nicetraktaten.
Lene Espersen (KF), 2001-03-21:
Så siger jeg det for tredje gang, for at hr. Frank Dahlgaard også sådan forstår det: Slutmålsdiskussionen, som man har i Tyskland - det er den, som hr. Per Stig Møller bl.a. har kommenteret - brugte jeg faktisk en del tid på i mit indlæg, så jeg forstår faktisk ikke rigtigt, hvad det er, hr. Frank Dahlgaard efterlyser, hvad angår det ene punkt.
Jeg må så sige til hr. Frank Dahlgaard, at jeg absolut ikke deler hr. Frank Dalgaards opfattelse af det, hr. Frank
Dahlgaard betegner som EU.
For mig at se er EU også Frank Dahlgaard og alle andre her i Folketingssalen.
Det er et samarbejde, som i bund og grund er et samarbejde mellem borgerne i Europa, borgerne i de stater, der er en del af EU-samarbejdet, og det er ikke noget, der ligger langt væk; det er noget, vi alle sammen er en del af, og som vi alle sammen har en forpligtelse og et ansvar til at gøre vores indflydelse gældende i forhold til.
Der er der nok en fuldstændig afgrundsdyb forskel på, hvad hr. Frank Dahlgaard egentlig mener man kan bruge den slags indflydelse til, og hvad Det Konservative Folkeparti mener man skal bruge den indflydelse til, men vi betragter rent faktisk EU som en fantastisk god platform til at sikre, at landene i Europa samarbejder med hinanden og ikke bekriger hinanden i rent national selvtilstrækkelighed.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Jamen jeg kan forstå, at fru Lene Espersen synes, det er Tony
Blair og socialdemokraterne ovre i Storbritannien, der skal vinde det valg. Fru Lene Espersen taler med to tunger i denne sag.
Fru Lene Espersen stod i sit ordførerindlæg og talte om, at EU ikke må blive handlingslammet og være uden politiske visioner.
EU skal altså være handlekraftigt og med politiske visioner.
Jamen det betyder jo, at den politiske kraft og beslutningsret ligger i EU og i EU's institutioner, og når den ligger dér, så ligger den ikke i det danske Folketing, i det britiske parlament og de andre steder. Man kan ikke begge dele samtidig, fru Lene Espersen.
Det er jo det, den konservative udenrigsordfører og forhåbentlig kommende udenrigsminister i Danmark har fundet ud af.
Han ønsker præamblen, forordet, selve formålet i Unionstraktaten ændret fra at være et samarbejde hen imod en stadig snævrere sammenslutning af landene og folkene
til at være et samarbejde mellem selvstændige lande.
Det er dér, Det Konservative Folkeparti svigter.
Jamen det er da godt, at Det Konservative Folkeparti vil deltage i slutmålsdiskussionen fem minutter, før man når slutmålet, Europas Forenede Stater og Danmarks omdannelse til en uselvstændig amtskommune i Europa og dermed en undergravelse af det danske folkestyre og de andre landes folkestyre.
Det er ikke - må jeg sige til fru Lene Espersen - konservativ politik.
Det bliver det heller ikke, selv om Det Konservative Folkeparti i Danmark går ind for det.
Er fru Lene Espersen bekendt med, hvordan det konservative parti i Storbritannien tackler denne her sag,
De ønsker et europæisk samarbejde, men sandelig ikke et samarbejde, der kører hele vejen ud, for så er der ikke længere noget selvstændigt Storbritannien og heller ikke noget selvstændigt Danmark.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jeg må sige, jeg synes simpelt hen ikke, hr. Claus Larsen-Jensen svarer på mine spørgsmål.
Altså den nuværende traktat giver Danmark vetoret over
for handelsaftaler vedrørende disse tjenesteydelser.
Så laver man nu en traktat, hvor der bliver flertalsafgørelser, hvor Danmark kan stemmes ned, og hvor selve forhandlingerne føres af Kommissionen, hvor Danmark ikke længere sidder med ved bordet, og hvor vi ikke længere kan nedlægge veto fra Folketingets side, hvis vi ikke vil have den pågældende aftale.
Sådan er Nicetraktaten indrettet.
Og det betyder altså, at alt, hvad der hedder vandværker, parkvæsen, fængsler og alt muligt andet, kommer ind under det område, der kan lægges over på private tjenesteydelser, der skal i udbud osv., osv.
Det kan jeg altså ikke forstå at hr. Claus Larsen-Jensen ikke synes er et problem.
Jeg kan godt forstå, at de borgerlige ikke synes, det er et problem, men jeg kan ikke forstå, at Socialdemokratiet bare lader det passere og så tilmed kalder det »mennesket før markedet«.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-21:
Tak til den konservative ordfører for de pæne ord om en udvidelse med de østeuropæiske lande så hurtigt som muligt.
Det deler jeg fuldstændig.
Men jeg har lidt svært ved at forstå fru Lene Espersens helt igennem positive holdning til det her forslag.
For det er jo ikke sådan, at man med Nicetraktaten ændrer på præamblen, dette her visionære forord til Traktaten.
Der vil jo fortsat stå, at hensigten er at videreføre processen hen imod en stadig snævrere sammenslutning af de europæiske folk.
Jeg har da i hvert fald forstået på den konservative udenrigsordfører, hr. Per Stig Møller, at det er noget, som man vil arbejde på at få ændret, så det bliver et samarbejde mellem selvstændige lande.
Hvordan kan man være så begejstret over denne her traktat, som altså stadig væk arbejder på en stadig snævrere sammenslutning af de europæiske folk og dermed en stadig fortsættelse af undergravelsen af de nationale folkestyrer?
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Om det så bliver gentaget, må jeg sige til hr. Keld
Albrechtsen, bliver det ikke mere rigtigt.
Jeg ved ikke, for hvilken gang jeg og andre må sige til hr. Keld Albrechtsen, at EU kan jo ikke forhandle ud over de beføjelser, EU har i forvejen, i forhold til tredje part, altså det vil sige WTO.
Så til hr. Kristian Thulesen Dahl, jeg skal beklage, at jeg ikke havde tid til at svare før.
Og i øvrigt skal man bemærke sig, at Østrig rent faktisk var med på den pågældende sag, så det kan man ikke have grund til de dybere bekymringer over. Så omkring artikel 191 og partidannelser: Vi har jo en diskussion i øjeblikket, som handler om tilskudsregler i forhold til de partigrupperinger, der findes i Parlamentet, og det er vel sådan set meget fornuftigt at finde nogle grundregler for, efter hvilke kriterier og hvordan og hvorledes de ting skal fungere.
Og den del af det, udmøntningen på det område, er vi jo midt i en debat om
, og der skal vi prøve at sikre, at vi får dækket området så godt ind som overhovedet muligt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Tak til hr. Claus Larsen-Jensen for tilsagnet om, at vi i Europaudvalget naturligvis har en behandling af det her, der gør, at de spørgsmål, der måtte være, kan nå at blive belyst, og at man ikke forsøger at haste det igennem.
Så med hensyn til de to spørgsmål, jeg stillede, var der selvfølgelig ikke tid til at få svaret på dem, derfor lige en erindring om, dels hvad den principielle socialdemokratiske holdning er til, at man nu fremover med Nicetraktaten, med flertal - godt nok et særlig kvalificeret flertal - men at man med et flertal skal kunne fastslå, om der er fare for, at man i en medlemsstat overtræder de principper, der ligger i artikel 6. Altså det er jo sådan en lex Østrig, og der kommer jo en diskussion i forhold til Italien, muligvis, som gør, at vi må vide helt præcis, hvor vi har hinanden i forhold til det her.
Er det noget, der er socialdemokratisk politik, eller er det noget, man egentlig har måttet spise, men som man godt kan se er problematisk?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-21:
Jamen nu indrømmer hr. Claus Larsen-Jensen, at der er sandelig noget, der skal kigges efter i sømmene, når det handler om netop de offentlige tjenesteydelser.
Det er også rigtigt, at Europa-Kommissionen først nu for alvor er kommet i omdrejninger med hensyn til at kræve f.eks. tvangsudliciteringer af den offentlige trafik, Århus Sporveje, osv., osv.
Der er en stor plan, der skal behandles nu her på topmødet i Stockholm med hele dette liberaliseringsprogram.
Men er det ikke netop på den baggrund helt uforsvarligt at overlade til Europa-Kommissionen på landenes vegne efter en flertalsafgørelse i Ministerrådet, at kunne forhandle yderligere liberaliseringsaftaler i WTO?
Ja, se, det forstår jeg simpelt hen ikke; der er kæden hoppet af for Socialdemokratiet, og jeg synes ikke, der er noget alvor i det, når man bruger så flotte ord som »mennesket før markedet«, når man så samtidig vil vedtage en traktat, der hedder »markedet før mennesket«.
Lene Espersen (KF), 2001-03-21:
Det Konservative Folkeparti finder overhovedet ikke problemer i Nicetraktaten.
Tværtimod finder vi faktisk, at de områder, hvor man er blevet enig om at træffe beslutninger, f.eks. med kvalificeret flertal, er et gode og er meget, meget konservativt.
På f.eks. et område som strukturfondene har det været til stor irritation for os, at så store midler bliver brugt på projekter alverdens steder, når pengene i princippet ville have meget bedre af at blive brugt i ansøgerlandene i Øst- og Centraleuropa.
Her har det været umuligt at komme igennem med andre beslutninger end dem, der er truffet, fordi det var enstemmighed, der skulle til.
Så på det område synes jeg faktisk, at det er en meget konservativ og målrettet traktat, vi trods alt har fået gennemført.
Jeg sagde i slutningen af mit indlæg, at vi konservative er meget åbne over for en diskussion om slutmålet, og det var egentlig det, hr. Frank Dahlgaard efterlyste.
Hr. Per Stig Møller og resten af Det Konservative Folkeparti er nemlig fuldstændig enige i, at man godt allerede nu kunne begynde at diskutere, om præamblen skal have en ændret formulering, og som sagt deltager vi meget gerne i slutmålsdiskussionen.
Charlotte Antonsen (V), 2001-03-21:
Det er jo næsten ved at blive muntert.
Hr. Thulesen Dahl starter med at fortælle om alle de ting, der overføres fra nationalstaten til EU, og når jeg så beder om det konkrete, får jeg at vide, at det er noget med Kommissionen.
Hvad har Kommissionen med nationalstaten at gøre?
Jeg hørte også godt under forespørgslen, at det var et af de områder, der virkelig kunne bære en folkeafstemning.
Forestiller hr. Thulelsen Dahl sig, at vi skal have en folkeafstemning om ja eller nej til Poul Nielson?
Eller stemmevægte: om det er 3 til 87 eller 7 til 345.
Mener hr. Thulesen Dahl virkelig - hånden på hjertet - at det er noget, vi skal afgøre ved en folkeafstemning?
Men man har måske ændret synspunkt, fordi det nu passer sig bedre at sige, at der kommer en hel masse union, og nu skal vi passe på, og nu skal vi have folkeafstemninger og sige nej til det hele.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
Med hensyn til det sidste så synes jeg, at lige så mange gange som spørgsmålet er stillet, lige så mange gange skal man slå op i Folketingets forhandlinger og se, at jeg hver eneste gang, det spørgsmål er kommet op, har sagt: Det, der skal til folkeafstemning, er den samlede Nicetraktat.
Jeg kan da godt bede formanden om taletid til at læse traktatartiklerne op, hvis det er det, fru Charlotte Antonsen måtte ønske, men der er ikke rigtig nogen idé i at gøre det.
Det er ikke det ene eller det andet.
Befolkningen må jo afgøre, hvad befolkningen vil lægge vægt på.
Det, vi skal sende til vejledende folkeafstemning, hvis ikke der er en §
20-situation,
Hvad man så lægger vægt på i spørgsmålet om, hvorvidt man vil stemme ja eller nej til den, må befolkningen jo selv afgøre.
Det skal vi jo ikke sætte os til doms over.
Derfor er det ikke alene spørgsmålet om Kommissionens sammensætning.
Eller spørgsmålet om, at der skal indføres en rotationsordning, som man kan sige ja til.
Eller alene spørgsmålet om de nye stemmevægte i forhold til, om de er nødvendige i forhold til udvidelsen osv. Eller de nye flertalsafgørelser osv.
Det er jo det hele, der bliver sendt til folkeafstemning, og det er det hele, befolkningen vil blive bedt om at tage stilling til. Så må jeg sige om det med Østrigsagen, at jeg har spurgt udenrigsministeren helt konkret, om de formuleringer, der nu er i Nicetraktaten, betyder, at man ikke vil kunne lave en ny Østrigsanktion uden for traktaten.
Der har jeg altså fået det svar, at det kan man. Man kan lave en lignende sanktion.
Hvis det er ændret, så vil jeg bede om, at udenrigsministeren tager det med i sin besvarelse, og at vi også afklarer det under udvalgsarbejdet, altså om det er sådan, at landene nu har forbud mod at lave en sanktionspolitik, som man lavede over for Østrig.
Det har man ikke.
Man kan gøre det, hvis man vil.
Man kan ud fra en politisk vurdering gøre det, og derfor er de formuleringer, der er i traktatbestemmelsen her, overhovedet ikke nogen garanti for, at der ikke kommer nye Østrigsanktioner.
Så må jeg sige til fru Elisabeth Arnold og lidt også til vistnok hr. Claus Larsen-Jensen, at det der med at slanke EU da har meget med stemmevægtene at gøre efter vores opfattelse, for hvis man slanker EU, så EU reelt består af nogle helt fundamentale spørgsmål, man ønsker at løse i fællesskab, men at man ikke anfægter den nationale selvbestemmelsesret, som man gør i det nuværende EU-samarbejde i stadig stigende omfang, så er vi da også mere parate til, at tingene, der så er i EU, vedtages med flertal.
Men så længe man ønsker at udvide både i dybden og i bredden, så står vi af.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-03-21:
Hr. Kristian Thulesen Dahl lægger stor vægt på at fremhæve nationerne i det europæiske samarbejde.
Er sandheden ikke, at en række store nationer i virkeligheden har været kraftigt underrepræsenteret eller at små lande har været voldsomt overrepræsenteret?
Tidligere kostede et mandat 1,7 millioner danskere, 8,2 millioner tyskere og 6 millioner franskmænd i runde tal.
Det vil jeg gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl om hvorvidt han er enig i. Så vil jeg bare sige om henvisningen til artikel 7 og beskrivelsen af kriterier deri - jeg skal nok lade være at læse dem op, for det har jeg ikke tid til nu - at der i artikel 7 er så mange kriterier med hensyn til at kunne gribe ind i forhold til valg, at det er om ikke umuligt så i hvert fald tæt på at være det.
Jeg skal lige sige til hr. Keld Albrechtsen som svar, at det forekommer mig, at vi lige nøjagtig i december måned, umiddelbart efter at regeringen havde godkendt Nicetraktaten, havde nøjagtig den samme diskussion omkring de her temaer, som vi har oppe her, så det bliver lidt en gentagelse i forhold til det.
Nu har vi forskellige opfattelser, må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, af, hvad der egentlig gavner et lille land, hvad der gavner virksomheder i et lille land, hvad der gavner arbejdspladser i et lille land, når man deltager i et fælles indre marked, hvilke patentrettigheder der kan garanteres, og hvilke muligheder der rent faktisk ligger.
Jeg er fuldt opmærksom på hele den diskussion, som hr. Keld Albrechtsen rejser i forbindelse med tjenesteydelser, og de problemstillinger, der er og har været i forbindelse med udlicitering og den slags ting og sager, og vi har også en række betænkeligheder den vej over.
Men jeg havde nær sagt, at de afgrænsninger og de diskussioner, vi har på det her felt, også i forhold til EU, understreger jo i virkeligheden, at det først er nu, at de konkrete krav på disse områder bliver præciseret på en sådan måde, at de ønsker, vi har, tilføjes på områderne.
Så skal jeg give det tilsagn til hr. Kristian Thulesen
, at selvfølgelig skal vi have en ordentlig og grundig debat om alle de spørgsmål, der er.
Jeg er ikke bekendt med, at vi skulle have sådan en top score, en top-15 hitliste, hvor det handler om at komme først, men derfor gør det jo ikke noget, at vi gør os færdige, og at alle partier derfor bidrager aktivt til at få belyst alle de spørgsmål, vi nu gerne vil have belyst.
Men det er der tilsagn om fra min side.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-03-21:
I stedet for at man tror, at den argumentation går særligt på mig, så synes jeg egentlig, at man skulle rette skytset mod de partier, der lige har haft deres ordførere her på talerstolen og i krystalklare vendinger har sagt, at formuleringen i artikel 7, som den nu er efter Nicetraktaten, forhindrer mulige Østrigsanktioner.
Jeg synes egentlig, det var en yderst interessant melding, fru Elisabeth Arnold kom med, og jeg synes egentlig, at de partiers ordførere, der netop har sagt det stik modsatte af det, fru Elisabeth Arnold nu siger, burde komme på talerstolen og sige, at de tog fejl, og at EU-landene selvfølgelig også fremover kan lave sanktioner a la dem, man lavede over for Østrig.
EU-landene kan gøre det.
De kan gøre det som selvstændige lande.
Selvfølgelig kan de det.
De kan ikke gøre det i EU-regi, og det påstod man
heller ikke at Østrigsanktionerne var.
Der påstod man, at man gjorde det uden for EU-traktaten.
Og muligheden for at lave en lignende sanktion over for eksempelvis Italien her i foråret vil være til stede også efter Nicetraktatens bestemmelser.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-03-21:
Undskyld, hr. formand.
Men jeg vil blot sige til hr. Kristian Thulesen Dahl om Østrigsagen: Det er jo fuldstændig rigtigt, at disse bestemmelser i Nicetraktaten jo ikke forhindrer statsledere for selvstændige, suveræne nationer i at beslutte et eller andet, de måtte blive enige om.
Det kan selvstændige lande, og det forhindrer den nuværende traktat ikke, og det forhindrer Nicetraktaten heller ikke.
Man må håbe, de ikke gør det, men den nuværende traktat forhindrer ikke, at statsministre fra forskellige lande uden for Traktaten sætter sig sammen og vedtager et eller andet om et femte land.
Det forhindrer den ikke, for det er selvstændige, suveræne stater.