runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-10:
Jeg har først et par bemærkninger om formalia, efter at jeg som uddannelsesordfører dykkede ned i forslaget og til min store overraskelse så, at det var et sundhedsforslag.
Jeg kan også høre på ordførerne, at det, man ønsker sig, når det kommer til stykket, er en sundhedsdiskussion og ikke en uddannelsessituation.
Derfor skal jeg beklage, hvis jeg ikke går i detaljen med behovet for forskellige specialistsygeplejerskeuddannelser inden for sundhedsvæsenet.
Det er ikke af mangel på vilje, men mere i forhold til en vurdering af – og det er et andet formaliaproblem – om et beslutningsforslag er den rigtige vej til at fremme det, som jeg tror er en delt dagsorden for Folketingets partier, nemlig at vores medarbejdere inden for sundhedssektoren har den bedst mulige uddannelsesbaggrund.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at man udvikler vores uddannelsesområde i en dialog med uddannelsesinstitutionerne, hospitalerne og også de forskellige faggrupper, og der derfor er en dynamik på området, som jeg i hvert fald som uddannelsesordfører vil være meget ydmyg i forhold til at diktere her fra Folketingets talerstol.
Det andet er, at beslutningsforslaget heller ikke gør sig bare en skønsmæssig forestilling om, hvad det vil koste at formalisere de ting, man har kørende i øjeblikket, eller om det skal organiseres på andre måder, end man organiserer uddannelserne i dag.
Derfor er Det Radikale Venstre lidt betænkelig over forslaget, ikke så meget for dets intention, og som jeg også har hørt på ministeren og de andre ordførere, så er intentionen sådan set en fælles intention, nemlig at få den bedst mulige uddannelsesbaggrund.
På den baggrund forbeholder vi os vores stillingtagen til forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2004-11-10:
Vi ønsker et sundhedsvæsen, der sikrer en god og kompetent behandling af syge mennesker, og som sikrer en kvalificeret forebyggelse af sygdomme.
Det giver den enkelte en følelse af sikkerhed, når vedkommende selv eller en pårørende er syg.
For os er det derfor vigtigt, at sundhedsvæsenet også fremover vil være kvalificeret og kompetent til at varetage pleje og behandling af syge mennesker.
Derfor mener vi selvfølgelig også, at vores sundhedsvæsen bør være bedst muligt rustet til at varetage de nye udfordringer, der hele tiden rejser sig på baggrund af den nye teknologi og nye pleje- og behandlingsmetoder.
Det er naturligvis vigtigt at sikre, at de personer, der beskæftiger sig med sundhed, også har den nødvendige viden og er fagligt kompetente, det er klart.
Deres viden og deres kompetencer bør naturligvis følge den teknologiske udvikling, der foregår inden for pleje- og behandlingsmetoder.
I Det Konservative Folkeparti er vi derfor ligeledes enige i forslagsstillerens ønske om at sikre kvaliteten, sikkerheden, behandlingen og nedbringelsen af ventetiderne.
Det mener vi er af højeste prioritet.
Når man taler om sygepleje, mener vi selvfølgelig også, at områder som kræft, ældre og skadestueområdet er vigtige områder at rette fokus mod på baggrund af de argumenter, der nævnes i forslaget.
På trods af det har vi imidlertid den holdning, at det er nødvendigt at besinde sig.
Vi mener, at vi bør afvente de konklusioner, der vil komme fra rådet for sygeplejerskers special- og videreuddannelser, der har til opgave at afdække behovet for etablering af nye special- og videreuddannelser for sygeplejersker.
Man bør naturligvis afvente disse konklusioner, før man tager stilling til, på hvilke områder der bør sættes ind.
På den måde sikrer vi, at vi bruger ressourcerne der, hvor der er behov for det.
Vi mener blot, at man bør afvente konklusionerne fra det arbejde, der er i gang, for at sikre, at eventuelle specialuddannelser bliver udformet bedst muligt, så de kan imødekomme de faglige og teknologiske krav og udfordringer, sundhedsvæsenet står over for.
Vi støtter derfor ikke beslutningsforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2004-11-10:
Som der også blev redegjort for tidligere, er det jo sådan, at man senere på året forventer at gå ind og se, hvor langt man er nået.
Dansk Folkeparti fik afsat 80 mio. kr. til demensområdet, og her blev der faktisk også sat nogle penge af til uddannelsesområdet.
Jeg indrømmer, at her var det mest læger, vi tænkte på.
Men det er da klart, at der også inden for det her område skal ske en opkvalificering.
Jeg synes bare, at man bør tage rådet med i det, hvilket der blev redegjort for.
Det kan ikke nytte noget, at vi sætter flere processer i gang.
Lad os nu få det her i gang.
Når jeg siger, at jeg er positiv over for, at vi får rejst den her debat, så tror jeg, at der måske er kommet nogle input i denne debat, som senere kan bruges, når rådet skal tage stilling til, hvad der skal ske på ældreområdet med hensyn til sygeplejerskernes uddannelse.
Lene Garsdal (SF), 2004-11-10:
Det andet område, som vi peger på, nemlig ældreområdet, er jo et område, som Dansk Folkeparti normalt har stor veneration for.
Som fru Birthe Skaarup nævner i sin ordførertale, bliver der også fremover hele området med de demente.
Så fru Birthe Skaarup er formentlig enig i, at en opkvalificering af sygeplejerskerne på ældreområdet er en god idé, men hun er åbenbart ikke enig i, at det skal være nu.
Pia Kristensen (DF), 2004-11-10:
Det kan jeg ikke stå og love her og nu, bl.a. fordi der ikke foreligger nogen økonomiske beregninger over, hvad det vil komme til at koste, og sådan noget vil vi selvfølgelig gerne først have oplyst.
Som sagt vil vi gå meget positivt ind i udvalgsarbejdet.
Vi har selv en del spørgsmål, som vi vil stille.
Men vi er i hvert fald indstillet på, at den nugældende lov skal ændres, så vi ikke risikerer, at flere velfungerende madordninger lukker, og ikke risikerer, at vi ligesom spænder ben for, at nye madordninger kan opstå.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Jeg håbede, at det måske lidt kunne berolige fru Ida Jørgensen.
Hvis man er rigtig meget energisk med at lave en selvstændig madpakke, så skal man være dygtig for at komme ned på det prisniveau som forælder.
Sandy Brinck (S), 2004-11-10:
Ved behandlingen af lovforslaget sidste gang, altså da hovedloven blev vedtaget, fik vi en beregning af, at det kostede 10 mio. kr., men det kan vi bore videre i under udvalgsarbejdet.
Jeg hæfter mig også ved, at fru Pia Kristensen siger, at det ikke må føre til, at eksisterende madordninger nedlægges.
Er Dansk Folkeparti ligesom Socialdemokraterne af den grund bekymret over at tage de 0-2-årige med, da vuggestuer jo i langt højere grad end børnehaver har det som en integreret del af servicepakken, som forældrene allerede i dag betaler for?
Dermed kan det jo bruges til at forhøje forældrebetalingen for samme ydelse.
Line Barfod (EL), 2004-11-10:
Fru Pia Kristensen taler om vuggestuer, som ikke har en madordning.
Men det fremgår af ministerens kommentarer til høringssvarene, at der kan opstå den situation, at kommunerne vælger at holde op med at tilbyde madordning i vuggestuen til alle børn.
Derefter bliver der så indført en forældrebetalt ordning for de børn, hvis forældre har råd til at betale.
Dermed er der altså nogle børn, som i dag får mad i vuggestuen, som fremover ikke får det, fordi deres forældre ikke har råd til at betale, og de forældre, der har råd til at betale, får en højere betaling, end de har i dag.
Synes Dansk Folkeparti, at det er en god ting?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-10:
Jeg tror, det er rigtigt – det er altid sjovt, når en debat bliver lidt principiel, og det vil jeg godt kvittere for – at det, der afgørende skiller os, er frihedsbegrebet.
Vi er i SF optaget af folks frie ret til uden statslig indblanding at bestemme ting, f.eks. hvad der skal foregå i en daginstitution, og at man ikke herfra skal diktere læreplaner.
Det samme gælder på skoleområdet med hensyn til diktaterne herindefra, hvor der er konservativ – forstår jeg – varm støtte til uddannelsesplaner osv. i skolen, hvor vi jo har en voldsom frihedstro i SF, en voldsom tro på, at mennesker kan selv, en voldsom tro på, at mennesker, der sidder derude, langt bedre end vi herindefra kan bestemme, hvad der er klogt lokalt med hensyn til læreplaner.
Det er det ene, der skiller os, hvor det borgerlige Danmark er blevet så centralistisk, at det er helt ufatteligt.
Det andet, som er interessant, er, at det, der også skiller os selvfølgelig er økonomien. Den konservative tanke om frihed er bundet til økonomien, vores tanke om frihed er bundet til, at vi skal ophæve det, sådan at også ikkevelhavende familier kan deltage.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Hvis hr. Villy Søvndal mener, at man ude decentralt kan tage stilling, så forstår jeg ikke for at tage læreplanerne først, hvorfor hr. Villy Søvndal ikke kan stemme for, at der bliver mulighed for, at forældrebestyrelsen i den enkelte institution får nogle retningslinjer til at tilrettelægge, hvordan de bedst opfylder børnenes behov for at få forsmag på, hvad livet måtte bringe dem, fuldstændig ligesom denne her ordning lægger op til, at forældrebestyrelsen i den enkelte institution og altså ikke vi herinde bag de tykke mure på Christiansborg kan tilrettelægge en ordning for, hvordan børnene kan få mad i et fællesskab eller hver for sig, alt efter hvad der passer bedst i den enkelte institution ude i den virkelige verden.
Er det ikke bedre at lade dem tage stilling derude, end at vi skal stå herinde og diktere, hvordan tingene skal gøres?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-10:
Jeg synes, det var overraskende tale at høre fra en konservativ.
Det må bygge på forestillinger om, at hukommelsen ikke alene hos mig, men også hos dem, der i øvrigt måtte lytte til debatten, er meget kort.
Altså det at forsøge at lave et billede af den nuværende regering og Det Konservative Folkeparti som et parti, der viger tilbage fra statsstøtte, er næsten for meget, undskyld.
Nej, tværtimod, det er den nuværende regering, der i et omfang, vi aldrig har set før, har dikteret både borgere og kommuner den måde, de skulle fungere på.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Jeg bemærker mig jo naturligvis hr. Villy Søvndals fuldstændig fordrejede fortolkning af tingenes tilstand.
Jeg tror i virkeligheden, at forskellen her ligger i, at hr. Villy Søvndal, som er folkesocialist, mener, at vi herinde, autoriteten, bedst bestemmer, hvordan andres liv skal leves, bedst ved, hvordan mennesker har det bedst, og bedst ved, hvordan tingene skal gøres, hvorimod jeg som borgerlig repræsenterer nogle, der tror på borgersindet og borgeren som den, der interesserer sig også for andres forhold, den, der tør tage ansvar for andre end sig selv, for sin nabo og for sin næste.
Tror hr. Villy Søvndal virkelig slet ikke på, at der i de enkelte forældrebestyrelser i institutionerne er det her borgersind, hvor man ikke bare tager ansvar for sit eget barn og sin egen økonomi og sin egen situation, men at man også som borger er villig til at tænke på: Hvordan har naboens barn det?
Hvordan klarer de andre børn i institutionen sig?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-10:
Først og fremmest var vi bekymrede over den deling af børnene, der betyder, at børn af de forældre, der har råd til at betale, kommer til at modtage den gode institutionsmad, mens børn af forældre, der ikke har råd til at betale, så skal have madpakker med hjemmefra.
Det er lidt underligt at lave den skævdeling af børn, specielt i en periode, hvor regeringens politik jo i øvrigt bidrager til at øge forskellen mellem velhavende børnefamilier og fattige børnefamilier.
Det var det ene synspunkt, og det synspunkt har vi fortsat.
Hvad sker der så, når man introducerer et forslag, hvor man kan modtage betaling, specielt i en periode, hvor kommunernes økonomi er meget stram, fordi regeringen holder kommuner og amter i et økonomisk jerngreb?
Jamen det er ikke svært at forudse, man behøver ikke at være profet for at se, at de med sikkerhed omhyggeligt vil kigge sig rundt i alle de hjørner, hvor der er mulighed for at skaffe sig flere indtægter, og det her vil være en oplagt mulighed.
Hvad vil det så komme til at betyde?
Det vil betyde, at fra at vi i dag har vuggestuer, hvor alle børn får mad, så får vi fremover vuggestuer, hvor de mest velhavende familiers børn får mad og betaler for det, og så har vi en anden gruppe børn i den samme vuggestue, hvor forældrene ikke betaler, men hvor børnene får en madpakke med hjemmefra.
Så har vi fået den de facto-deling af børnene, som vi i en årrække har forsøgt at undgå.
Derfor kan jeg for så vidt godt forstå De Konservative; fru Charlotte Dyremose havde jo også svært ved at skjule sin begejstring, og det kan man jo godt forstå.
Ud fra et konservativt grundsynspunkt er det her gefundenes Fressen, som det hedder på tysk.
Det, der kan undre lidt, er, at det er lykkedes at få Dansk Folkeparti, der normalt forsøger at udstyre sig med et socialt rygmærke, til at gå så galt i byen med et forslag, der så åbenlyst har de konsekvenser.
Vi er tilhængere af mad i daginstitutioner.
Det var derfor, vi var meget begejstrede, da vi under den forrige regering var med til at få afsat penge på finansloven til at sikre gratis mad i institutionerne.
Vi synes i SF, det er vigtigt af to grunde: Dels er det vigtigt af hensyn til børnenes evne til at koncentrere sig, at de får et sundt og nærende måltid mad i deres daginstitution og også i deres skole, dels er det godt til at imødegå fedme, at vi lærer børn at spise sundt, og udvikler børns evne til at spise sundt.
Så der er rigtig meget sundhed gemt i at sikre børn adgang til gratis mad i vores skoler og daginstitutioner.
Men det er klart, at det kan en regering, som er optaget af skattestop og af at holde udgifterne i ekstremt stram snor, i sagens natur ikke gå ind for – med den konsekvens, at der er nogle, der betaler prisen, i det her tilfælde børnene.
Derfor vil vi ikke engang forsøge at reparere på det her, for vi er lodret imod det; vi vil stemme nej, også når forslaget kommer til tredjebehandling ud fra den holdning, vi hele tiden har haft til forslaget.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Fru Sandy Brinck og jeg har begge læst lovforslagets bemærkninger, og der er ikke nogen tvivl om for mig at se, at hensigten med lovforslaget er at udvide antallet af ordninger – jeg kan se, at fru Sandy Brinck nikker – men det er naturligvis også vigtigt for os, at det ikke får de modsatte konsekvenser, og derfor vil vi meget gerne være med til at sikre, at det ikke får det, og holde øje med, at det ikke får den betydning.
Så det er jeg sikker på at vi nok skal få et konstruktivt samarbejde om at sikre os.
Nu er det jo sådan, at det her lovforslag udvider muligheden til også at få de 0-2-årige med.
Spørgsmålet er så: Kommer det så til at betyde, at vi får flere 0-2-årige med, eller kommer det faktisk til at betyde det, som hverken fru Sandy Brinck eller jeg ønsker: at vi får færre med?
Der vil vi fra konservativ side meget gerne være med til at sikre os og holde øje med, at det ikke får den negative konsekvens, men at det får den positive konsekvens, fuldstændig ligesom vi jo støttede det første forslag og senere har sagt: Jamen det viste sig, at der var nogle uhensigtsmæssigheder i det forslag, der gjorde, at vi ikke nåede målet, nemlig at udvide antallet af madordninger, og så er vi i Det Konservative Folkeparti selvfølgelig klar til at tage konsekvensen af det og i det her tilfælde nu støtte et nyt forbedret forslag, og på samme måde vil vi også meget gerne være med til at sikre os, at det her betyder en udvidelse af antallet af ordninger og ikke en indskrænkning.
Sandy Brinck (S), 2004-11-10:
Fru Charlotte Dyremose sagde under sit indlæg, at det var vigtigt for Det Konservative Folkeparti, at det her førte til flere ordninger og ikke til, at nogle af de eksisterende ordninger bliver nedlagt.
Det har jo været en af diskussionerne, om det her fører til, at de steder, hvor mad indgår som en del af pasningstilbuddet, nu skiller sig ud, sådan at der bare bliver en forhøjelse af prisen, altså at man overgår til en fuld forældrebetaling på maden alene.
Jeg kunne forstå, at der er vi enige om, at sådan skal det ikke være.
Kan fru Charlotte Dyremose pege på, hvor i lovforslaget Det Konservative Folkeparti har sikkerhed for, at sådan bliver det ikke?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Nu er det jo sådan, at alle børn har brug for mad, også midt på dagen.
Og det er også sådan, at det er forældrenes ansvar at sørge for, at deres børn får mad.
Mange af de her madordninger, der har været lavet indtil nu, er sådan indrettet, at det faktisk er billigere for forældrene at være med i madordningen end selv at lave maden.
Det er jo en kendsgerning, at det er billigere at købe æbler og gulerødder og rugbrød ind til 20 børn end til et eller to børn
Sådan er det nu engang indrettet i vores samfund.
Vi har set ordningerne flere steder i landet, nogle ordninger, hvor priserne er på et niveau, hvor alle kan være med.
Hvis man ellers sørger for i øvrigt at have madpakken med til lille Per, hvis ikke han er med i ordningen, så er det altså samme prisniveau eller billigere at være med i madordningen.
Hvis forældrene ikke sørger for, at deres barn får mad, hvis forældrene ikke kan overskue overhovedet at sørge for at ernære deres barn, hverken på den ene eller på den anden måde, jamen så er det et helt andet, socialt problem, og så er det den vej rundt, vi skal tage vare om den manglende forældreevne.
Men skal vi ikke lige give de her ordninger en chance og se nogle ordninger nu, som vi jo allerede har set eksempler på er så billige, at det er rimelig fornuftigt for alle at være med?
Line Barfod (EL), 2004-11-10:
Jeg tror også, at langt de fleste steder vil det flertal af forældre, som har råd til at betale, simpelt hen ikke kunne få over deres hjerte, at der skal sidde nogle børn, der ikke får, og så vil de betale noget mere.
Men det er bare ikke det, der ligger i lovforslaget, og det er heller ikke det, der er i den ordning, som Det Konservative Folkeparti allerede har været med til at indføre.
Den går lige præcis ud på, at man kan lave nogle ordninger, som kun er for dem, der har råd til at betale, og at der dermed kan være nogle børn, hvis forældre ikke betaler, fordi de ikke har råd, eller fordi de ikke er i stand til at holde styr på at skulle betale, eller hvad der ellers kan være af problemer.
Så er det, jeg bare spørger, som pædagogerne også spørger i deres høringssvar: Har man overhovedet tænkt over, hvad det betyder for den pædagogiske læring i vuggestuerne, hvad det betyder for det pædagogiske miljø, at man skal til at lære børn fra 0-2 år, at der er nogle, som må spise af maden, og nogle, der ikke må?
For det er konsekvensen.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Fru Line Barfod fortsætter sit sortsyn, sin negativitet og sin manglende tro på, at nogen som helst uden for denne bygning kan tage konstruktiv stilling til noget som helst og tage hensyn til andre mennesker omkring sig.
Jeg synes, det er dybt forargeligt, hvis jeg skal være helt ærlig.
Vi kender nogle af de madordninger, der er lavet nu.
De koster f.eks. 130 kr. om måneden, hvilket jo meget godt svarer til, hvad man kan lave, hvis man laver en billig madpakke og sender den med lille Per ned i børnehaven.
Derudover synes jeg heller ikke om tanken om, at man i fællesskab skal sige, at vi alle sammen skal være med i denne her ordning.
Skal man det, er der ikke mulighed for at tage hensyn til de børn eller de forældre, der gerne vil noget andet.
Som vi også talte om under den tidligere debat, da vi lavede det oprindelige lovforslag, er der altså nogle familier, der mener, at det er en del af fællesskabet, der mener, at det er en del af morgenen selv at lave maden til børnene, og der er nogle børn, der gerne vil have maden med hjemmefra.
Man skal have mulighed for begge dele.
Så er det jo sådan, at det er den enkelte forældrebestyrelse, der i samarbejde laver den ordning, der passer til institutionen, og derfor også får skabt de rammer for den, som passer til de børn, der er i institutionen.
Og jeg er overbevist om, at forældre i forældrebestyrelser gerne vil tage hensyn til de andres børn.
Line Barfod (EL), 2004-11-10:
Fru Charlotte Dyremose talte om vigtigheden af det fælles måltid mad.
Jeg skal bare have fru Charlotte Dyremose til at bekræfte, at det ikke nødvendigvis er fælles, for det er kun for dem, hvis forældre har råd til at betale.
Kommer det, at man ikke må spise af de rige børns mad, at der er nogle, der skal have lov til at sidde og spise den varme mad, mens nogle andre skal spise madpakken, til at være en del af det, som det er vigtigt, at man skal lære, lige fra man er lille?
Opfatter Det Konservative Folkeparti, at det er en vigtig del af det, børn fremover skal lære i de danske vuggestuer?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-10:
Der var forskellige daginstitutioner, der allerede sådan uden om lovgivningen var begyndt at have forskellige forældrebetalte ordninger på forskellige måder, og vi forsøgte med det daværende lovforslag at give yderligere muligheder for, at man netop kunne lave en helt legitim madordning, så forældrene i den enkelte institution fik et reelt valg mellem selv at sende poderne af sted med en madpakke under armen eller lave en fælles, forældrebetalt madordning, så børnene kunne få et friskt måltid mad i institutionen.
Vi mener også, at et fælles måltid mad ud over den positive sundhedsmæssige konsekvens kan give flere muligheder for et godt og konstruktivt fællesskab i institutionen, ligesom det kan lette forældrenes nogle gange lidt for stressede morgen og lette forældrene for overvejelserne om: Hvordan får vi nu tilpasset maden til de forskellige børn, vi måtte skulle sende i forskellige institutioner?
Derfor ser vi også fra konservativ side utrolig positivt på dette forslag, der netop skal lette adgangen til at etablere disse madordninger og give mulighed for, at institutionen også via forældrebetaling kan ansætte en til at tage sig af maden, sådan så man kan lave maden i institutionen, og sådan så den tid ikke går fra andre aktiviteter.
Vi ser det også som en positiv udvikling, hvis vi kan få mange institutioner med i den her ordning, f.eks. i de tilfælde, hvor man har en integreret institution, hvor storebror får en madordning, fordi han er over 2 år, mens lillesøster ikke kan få det, fordi lillesøster er under 2 år.
Vi mener, at det er yderst upraktisk, at man sender storebror af sted uden madpakke, men alligevel skal smøre den til lillesøster.
Derfor er vi også meget positive over for den del af forslaget, der udvider ordningen til også at gælde for de 0-2årige.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, som nogle i debatten har været inde på, at vores intention med at støtte denne udvidelse ikke er, at der er madordninger, som skal nedlægges, men tværtimod, at der er madordninger, som skal udbygges.
Det vil naturligvis være vores sigte.
Vi forventer heller ikke, at man lokalt vil begynde at nedlægge ordningerne med henblik på at gøre dem forældrebetalte.
Forskellige parter udtrykt bekymring for, om de her ordninger vil blive for dyre for nogle af forældrene, og derfor støtter vi også muligheden for, at kommunen kan gå ind og lægge et loft over, hvor meget forældrene kommer til at betale, nu hvor der både kan blive betaling for selve maden og for tilberedningen af den.
I det hele taget er vi i Det Konservative Folkeparti meget glade for den mulighed for at kunne bidrage til at udvide ordningen.
Vi håber, at flere børn og flere familier dermed vil kunne få god gavn af det mindre stressniveau og det højere sundhedsniveau, som madordningerne kan bidrage til.
Pia Kristensen (DF), 2004-11-10:
Som jeg sagde i min ordførertale, har vi også mange spørgsmål at stille til det her forslag.
Der kom bl.a. et forslag fra, jeg tror det var Socialdemokraterne, om, at man skulle ændre kan til skal, at kommunerne ikke kan sætte et loft over prisen, men skal sætte et loft over prisen.
Det er et spørgsmål, som vi godt vil diskutere i udvalget.
Ligeledes er forslaget om, at kommunerne ikke må nedlægge en eksisterende madordning – altså i vuggestuerne – noget, som vi gerne vil være med til at se på i udvalgsarbejdet.