runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2001-03-28:
Ja, spørgsmålet er stillet fordi jeg i forbindelse med en artikel i Berlingske Tidende den 18. marts blev konfronteret med, at hvis man bliver antastet af politiet og pågrebet for tyveri, så er en mulighed i forbindelse med en sådan sag, at kortslutte den, kan man sige, ved under selve afhøringen m.v. at sige, at man altså søger asyl.
Er det noget, man hyppigt oplever er situationen, og hvad vil regeringen i givet fald gøre ved den problematik?
For det er selvfølgelig ikke rimeligt, at man bruger den mulighed for at søge asyl til at komme ud af en retssag eller komme ud af en dom, som eventuelt ville komme i forbindelse med et kriminelt forhold, man har begået.
»Vil ministeren bekræfte, at en lommetyv taget på fersk gerning kan undgå at blive stillet for retten, når vedkommende blot søger om asyl her i landet, og mener ministeren, at dette er i overensstemmelse med regeringens politik på området?«
Skriftlig begrundelse
Forleden blev en rumæner grebet af politiet med en dansk mobiltelefon på sig, tre internationale betalingskort med tre forskellige navne og 12.000 kr. skjult i tøjet, men da han skulle fremstilles i dommervagten, søgte han om asyl og bliver dermed behandlet som asylansøger.
Sæbeoperaen om det danske asylcirkus må straks ophøre, og ministeren bedes derfor bekræfte, hvorvidt en lommetyv taget på fersk gerning kan undgå at blive stillet for retten, hvis vedkommende blot søger om asyl her i landet.
Hvis der fortsat skal være forståelse i den danske befolkning for at give asyl til virkeligt forfulgte mennesker, er det vigtigt, at administrationen af disse regler ikke kommer til at virke latterlige, som når en lommetyv bare kan søge asyl og komme med Münchhausen-forklaringer om, at han fandt tre kreditkort og mobiltelefoner på Vesterbrogade, og derfor bedes ministeren ligeledes redegøre for, hvorvidt dette er overensstemmelse med regeringens politik på området.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-28:
Altså jeg kan få bekræftet, at det, der står her, faktisk er muligt, at personer har fået lov til det.
Det vil sige, at den tolkning, som ministeren har givet her, også gør det muligt, at man i nogle tilfælde kan give tilladelse til, at man kan søge fra Danmark.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen Jespersen (S), 2001-03-28:
Jamen det er selvfølgelig ikke en evighedsmaskine.
Altså hvis man har fået lov at søge på grund af særlige omstændigheder og man så har fået afslag, kan man jo ikke bare blive ved og ved og ved med at søge.
Så har man faktisk fået afslag, og der vil jo normalt altid være to instanser, og hvis de giver afslag, jamen så er man på et tidspunkt ikke længere lovligt i landet og skal udrejse.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-28:
Jeg vil godt spørge: Vil det ikke være naturligt, hvis man én gang har givet tilladelse til det, at man så også efterfølgende gør det?
I den konkrete sag - og det er jo så den sag, vi snakker om her - har personen i foråret 2000 søgt om familiesammenføring, og Udlændingestyrelsen har faktisk tilladt en sådan ansøgning og behandlet den.
Dermed har Udlændingestyrelsen faktisk reelt givet tilladelse til, at vedkommende person har kunnet søge fra Danmark. Ville det så ikke være meget naturligt, at man også efterfølgende, hvis der kommer en ny ansøgning, giver tilladelse til, at man kan søge fra Danmark, eller hvor er konsistensen så, hvis man ikke tillader det?
Margrethe Vestager (RV), 2001-03-28:
Nej, jeg deler ikke den opfattelse, og det er heller ikke mit indtryk, at nogle forældre synes godt om de ændrede forhold under skolestarten, fordi de får klaret et pasningsproblem.
Tværtimod er det jo sådan, at langt, langt de fleste børn i dag er passet efter skoletid, fordi de går i skolernes fritidsordninger eller i forskellige former for klubtilbud.
Der er ganske mange fortolkninger af, hvad helhedsskolen går ud på, dels i form af en bedre helhed og en bedre sammenhæng i indskolingen fra 0.-3. klasse, dels en bedre sammenhæng i den obligatoriske skoledag.
Men der er også nogle, som finder, at de børn, som ikke har forældre, som har lejlighed til at være sammen med børnene efter den obligatoriske skoledag, eller børn, som ikke har lejlighed til at være sammen med kammerater eller under pasning, som det udtrykkes, på vejen, at de børn bør gives muligheder for at få f.eks. et rum med ro, hvor de kan forberede næste dag, få adgang til pc'er, komme ind i nogle aktiviteter, som de ellers ikke ville have lejlighed til.
Jeg tror, vi får en meget spændende drøftelse hen over foråret.
Jeg tror hovedfokus vil være på, hvordan man kan sikre, at skolen bliver stadig bedre og kan rumme de mange forskellige ting, som små børn faktisk synes at være skabt til, nemlig ikke kun undervisning i en klassisk klassesituation, men også det mere eksperimenterende, legende og fysisk udfordrende.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-28:
Ja tak.
Nej, jeg mistænker ikke ministeren eller nogen anden politiker for at ville skade børnene, men det er da klart, som ministeren siger, at der bliver mere tid, når man har tiden fra kl. 8 til kl. 14, også for små børn - og det er jo mere, end de normalt har - til fysisk aktivitet osv. i skoleregi, i institutionsregi.
Men vi er altså nogle her i Folketinget - jeg ved ikke, hvor mange der er til stede nu - som altså synes, at der godt kan foregå nogle aktiviteter, både med hensyn til at beskæftige sig med matematik og lektier og fysiske aktiviteter uden for skolen, uden for institutionerne, uden at pædagoger overvåger børnene.
Det kan ske derhjemme, f.eks. ude på vejen, mens der er nogle, der ser efter børnene.
Det er jo den diskussion, der pågår, det er dér, den politiske uenighed er; vi ønsker jo alle sammen det bedste for vores børn.
Men vil ministeren ikke medgive mig, at når der kommer mange positive meldinger ind om disse forsøg - og det har jeg da også hørt - så er det måske fra nogle forældre, der føler, at nu har de fået klaret et pasningsproblem for deres børn, og som ud fra det hensyn er glade for ordningen og ikke ud fra, hvad der er bedst for deres barn?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-28:
Den sidste bemærkning var jo spændende.
Men den kan vi måske lade ligge til forespørgslen, der kommer herefter.
Ministeren fremhæver idræt og musik, og der ligger jo ikke fra min side nogen nedvurdering i det.
Men her er jo ikke noget problem, her er jo masser af lærerstuderende, der melder sig til.
Så her vil være masser, der er kvalificeret til at undervise i det, også flere end der er brug for, mens der, når det drejer sig om kristendom, historie, samfundsfag, geografi, fysik, kemi og biologi vil være et underskud.
Disse fag kan man måske godt kalde hårde og mere kontante, men de er vel meget vigtige.
Det mener ministeren også, det er jeg sikker på.
Så der er ikke med den nye læreruddannelseslov og med det valg af fag, som de studerende foretager, nogen udsigt til, at der i løbet af de nærmeste år bliver en løsning på det problem.
Er det ikke en rigtig prognose for de næste 5, 6 måske 10 år, at der stadig væk i massevis af tilfælde, i 25-30 pct., måske 40 pct. af alle timer, i folkeskolen står en lærer og underviser i et fag, vedkommende ikke har haft som linjefag eller måske ikke engang har været på årskursus i?
Deri ligger vel et problem.
Jo, jeg var på mit partis vegne - det, jeg engang var medlem af - med på den nye læreruddannelsesordning, der blev sat i gang i 1997.
Det var, fordi det var et skridt i den rigtige retning.
Et lille skridt, men dog et skridt.
Men kan ministeren bekræfte, om ikke det er sådan, at det valg af linjefag, eller hvad man nu kalder det - jeg tror, det hedder linjefag stadig væk - som sker ude på seminarierne, er langt fra at harmonere med den fagfordeling, der er ude i folkeskolerne, således at der er langt flere lærerstuderende, der vælger de bløde fag, f.eks. musik og idræt, mens der er et underskud af dem, der vælger dansk, dem, der vælger matematik og fysik, sådan at vi må regne med, at der også i fremtiden, hvis ikke man gør noget, fortsat vil være massevis af børn, der bliver undervist - undskyld, jeg siger det - af ufaglært arbejdskraft, nemlig af lærere, som ikke har linjefag i det, de underviser i, og som måske ikke engang har noget kursus i det?
Det er vel det, der ligger bag rektoren for Danmarks Pædagogiske Universitets budskab, for det er i hvert fald et af dem, som jeg har forstået: At det går ikke at have én lærer, der kan undervise i en række fag fra 1. til 9. og 10. klasse.
Man må dele det op og specialisere sig yderligere.
Margrethe Vestager (RV), 2001-03-28:
Folkeskolen er som bekendt en kommunal skole.
Det vil sige, at lærerne er kommunalt ansatte, og det vil også sige, at kommunen og fagforeningen indgår overenskomster.
De lønaftaler, man laver, forholder jeg mig ikke til.
Men de udtalelser fra rektor, der er begrundelsen for spørgsmålet, tyder på, at rektor jo ikke har været helt opmærksom på en af de pointer, der er i den nye læreruddannelseslov fra 1997.
Den nye læreruddannelseslov har netop det som hovedsigte, som rektor efterlyser, nemlig en styrkelse af lærernes samlede faglige kompetence, ved at hver lærer nu får fire linjefag.
Men det er jo ikke, som rektor hævder,
en befæstelse af enhedslæreren »der kan undervise i alt«.
For af forligsteksten, som spørgeren, hr. Frank Dahlgaard, jo er medunderskriver af, fremgår det jo desuden, at det er forventningen, at læreren for fremtiden kun får ansvar for undervisningen i de linjefag, læreren er uddannet i. Om og i givet fald hvilke konsekvenser det må få for lærerens aflønning, er som bekendt ikke en sag for Undervisningsministeriet.
I øvrigt kan jeg oplyse, at den i begrundelsen for spørgsmålet omtalte undersøgelse blandt matematiklærere om deres idealer ikke er mig bekendt.
Mig bekendt yder lærere i folkeskolen, herunder også matematiklærere, et godt stykke arbejde, som i mange tilfælde er baseret på anderledes ambitiøse idealer end de i begrundelsen for spørgsmålet omtalte.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-28:
I dagbladet Politiken den 17. marts 2001 er der bragt et interview med rektor for Danmarks Pædagogiske Universitet, hr. Lars-Henrik Schmidt, som udtaler sig ganske skarpt og - lad os bare sige det - nedvurderende om lærernes faglige niveau.
Han taler om, at problemet i folkeskolen ikke er lærernes lave løn, men at de faktisk fortjener dén løn, og han taler om en meget uambitiøs indstilling til, hvad man skal kunne fagligt.
Det er jo interessant at vide, i hvilket omfang undervisningsministeren deler disse synspunkter.
»Er ministeren enig med rektoren for Danmarks Pædagogiske Universitet i, at lærerfagets problem ikke er de lave lønninger, men at lærerne i dag får den løn, de fortjener?«
Skriftlig begrundelse
I dagbladet Politiken lørdag den 17. marts 2001 giver rektor Lars-Henrik Schmidt fra Danmarks Pædagogiske Universitet den danske lærerstand dumpekarakter.
Han anfægter bl.a. enhedslærersystemet, hvor den samme lærer skal kunne undervise på 10 forskellige klassetrin.
Rektoren håner i artiklen lærerne og siger bl.a., at »En ny undersøgelse blandt matematiklærere viser, at matematiklærernes eget ideal er, at de blot ved mere om matematik, end eleverne gør, og det er netop den himmelråbende uambitiøse indstilling, man skal væk fra, hvis lærerfaget skal have større respekt«.
Rektor ønsker mere faglig kompetence hos lærerne, men til gengæld i færre fag.
Rektor ønsker også læreruddannelsen knyttet til universiteterne, så der kan lægges mere vægt på faglig viden.
Margrethe Vestager (RV), 2001-03-28:
Som hr. Frank Dahlgaard givetvis erindrer, er det jo sådan, at man skal vælge mellem enten dansk eller matematik som det første valg.
Det er sådan i dag, at fordelingen mellem dem, som vælger dansk, og dem, som vælger matematik, er ca. 70 pct./30 pct.
Derudover har de lærerstuderende en række valg, men nogle af dem er bundet i, at det skal være inden for forskellige hovedområder.
Hovedindtrykket i forhold til den nye læreruddannelse, hvor vi nu er halvt igennem det første optag, er, at vi sandsynligvis kommer til at dække folkeskolens fagrække forholdsvis bredt.
Jeg kan desværre ikke tilslutte mig, at idræt og musik skulle være perifere og såkaldt bløde fag, som ikke synes voldsomt relevante på folkeskolens fagrække.
Jeg anser idræt og musik for at være meget væsentlige fag som et led i skolens samlede virke netop for at støtte børnene i, at det
at lære er mange forskellige ting, og at det kropslige og det musiske indgår på linje med en række af de fag, som - med et måske lidt dristigt bud - hr. Frank Dahlgaard ville kalde hårde.
Hvis der ligger en antydning i spørgsmålet af, at vores forventning er, at det faglige niveau i folkeskolen ville falde som følge af den nye læreruddannelseslov, så deler jeg ikke den vurdering.
Ambitionen er netop, at lærere skal uddannes i fire linjefag og undervise i de linjefag, som de er uddannet i.
At det er en ambition er indlysende, men hvis vi satsede hårdt på det krav fra den ene dag til den anden, ville der være en række små skoler i landet, som ville få ganske svært ved at eksistere.
Da vi samtidig har den ambition, at landet skal være dækket af folkeskoler, sådan at der kan være et tæt forhold mellem forældre og skole, sådan at forældrene netop kan udøve deres ansvar også i forhold til børnenes skole, så tror jeg, det er hensigtsmæssigt, at vi har det som en ambition, som vi forfølger, men at vi samtidig giver folkeskolen rum til at udvikle sig i øvrigt i forhold til et fagligt niveau, som er stadig stigende i en meget positiv konsoliderende proces.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-28:
Jeg kan egentlig forstå, at vi er enige, og så mister man faktisk motiveringen for forslaget.
Ejergenet er altså ikke udgangspunktet.
Det at eje er ikke baggrunden for, at man kan få almene boliger til at fungere godt.
Man kan sagtens have almene afdelinger, der fungerer godt.
Men hvis problemet er den måde, vi anviser til de almene boliger på, så er det da at gå over åen efter vand at begynde at skulle lave andre ejerformer.
Så skulle man tage fat i netop det at sørge for, at folk, der anvises til de få afdelinger, hvor folk anvises til, fik muligheder for at blive anvist til andre steder.
John Vinther (KF), 2001-03-28:
Jeg skal over for hr. Carsten Hansen returnere kvitteringen og kvittere for den interesse, som Socialdemokratiet dog trods alt viser for at drøfte det her.
Det Konservative Folkeparti kommer meget gerne til drøftelser, hvis Socialdemokratiet skulle være indstillet på det.
Men jeg er nødt til at sige med det samme, at Det Konservative Folkeparti ikke er indstillet på - det har vi sagt mange gange tidligere, og jeg skal gerne gentage det - at give almene boligorganisationer anvisningsret i det private udlejningsbyggeri, ikke ved lov.
Kan man aftale sig frem til det, så er det helt fint, men det skal ikke ske ved lov.
Jeg erindrer altså også om, at det her forslag har det formål at søge at opnå en situation, hvor man kan komme nogle af de sociale problemer til livs, man oplever i de almene boligforeninger.
Man har altså ikke tilsvarende problemer i pensionskassebyggeriet.
Det har selvfølgelig noget at gøre med beboersammensætningen.
Jeg konstaterer blot, at man ikke har problemet, og derfor er der naturligvis ikke det samme behov for at gribe ind i pensionskassebyggeriet med en blandet ejerform.
Til hr. Keld Albrechtsen
: Nej, jeg mener, at hr. Keld Albrechtsen bør læse bemærkningerne til beslutningsforslaget endnu en gang.
Af bemærkningerne fremgår det meget, meget klart, at vi taler om, at man forsøgsvis finder 5.000 almene boliger.
Vi skriver ikke i bemærkningerne til beslutningsforslaget, hvor det skal være henne.
Det må nødvendigvis være noget, man overlader til forhandlinger mellem by- og boligministeren på den ene side og boligselskaberne på den anden side.
Det, det handler om, er ganske enkelt at forhandle sig frem til et antal boligselskaber, der er indstillet på, at de gerne vil medvirke hertil.
I de boligselskaber får beboerne naturligvis retten til at overtage deres bolig, men vi har altså ikke tænkt os her at stå og udpege, hvilke 5.000 boliger det er, der skal være tale om.
Jeg beder også hr. Keld Albrechtsen bemærke, at det rent faktisk af forslaget også fremgår, at vi lægger op til, at man, når man går videre i de forhandlinger, så skal gøre det på en sådan måde, at der er en geografisk fordeling på det.
Vi lægger ikke op til, at man generelt skal have retten til at overtage sin almene bolig, men vi lægger selvfølgelig op til, at i de boligforeninger, der vil være med til det her forsøg, ja, der får man naturligvis den ret.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-28:
Der er ved at brede sig sådan en fælles forståelse for, at blandede ejerformer er løsningen på negative udviklingsspiraler.
Altså jeg synes ikke, det holder, når vi ser på den virkelighed, vi oplever ude i de almene boligbebyggelser.
Der oplever vi, at det måske er i 10 eller 20 pct. af de almene boligbebyggelser og afdelinger, at der er problemer, men at vi også har mange store afdelinger, velfungerende afdelinger, og det er hovedparten, som fungerer.
Det synes jeg egentlig burde mane til eftertanke og spørgsmålet: Er det så ejerformen, det er galt med, eller er det måske den måde, vi anviser personer på?
Man kan sige, at det faktisk er en selvforskyldt plage, at vi boligsocialt anviser til ganske få bebyggelser.
Så jeg vil godt spørge hr. John Vinther, om blandede ejerformer er den eneste løsning, man kunne tænke sig, eller om man faktisk ikke godt kunne tænke sig, at man gav mulighed for, at de, der havde brug for boligsocial anvisning, kunne bo andre steder, og vi så kunne løse problemet uden det her.
Det andet er så på linje med det, hr. Carsten Hansen siger: Hvis vi endelig vil have blandede ejerformer, hvorfor kan man så ikke gå ind og købe ejerboliger op og lave dem om til almene boliger?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-28:
Jamen nu synes jeg, forvirringen breder sig om, hvad forslagsstillerne egentlig selv tror, de har foreslået.
Altså i forslaget står der, at beboerne skal have ret til at kunne købe lejligheden, og der står, at der skal udstykkes 5.000 almene boliger.
Det vil sige, at forslagets ordlyd er tvangsudstykning i udvalgte boligforeninger.
Jamen det er det.
Sådan er det formuleret.
Men så er det her forslag jo dermed også taget af bordet, må man gå ud fra, for det her forslag er tvangsudstykning.
Jamen jeg spørger bare, for der er ingen grund til, at forslagsstillerne opretholder deres forslag, hvis de samtidig siger noget helt andet end det, der står i det.
Carsten Hansen (S), 2001-03-28:
Jeg synes, at jeg i min ordførertale og også ministeren har signaleret en beredvillighed til at se på det område. Og jeg forstod også, at hr. John Vinther og Det Konservative Folkeparti er indstillet på at gå ind i nogle konstruktive forhandlinger, og det kvitterer jeg for.
Men jeg vil godt spørge hr. John Vinther: Hvordan laver vi forsøg med ejerboliger?
Er det ikke enten-eller, når vi nu gør det?
Det næste, jeg vil spørge Det Konservative Folkeparti og hr. John Vinther om, er: Når man nu er så optaget af blandede ejerformer, vil hr. John Vinther så også være med til at give anvisningsret i pensionskassebyggerier og give almene boligorganisationer mulighed for at overtage private boliger på ordentlige vilkår, således at vi også her kan få blandede ejerformer?
Det kunne være interessant at få afdækket, hvor langt De Konservative har lyst at gå med, når nu de er forhandlingsvillige.
Lotte Bundsgaard (S), 2001-03-28:
Selv om hr. John Vinther har let til søsyge, burde han høre efter, hvad der bliver sagt.
Da jeg holdt min tale, understregede jeg, at det da godt kunne være, at man skulle bruge salg af almene boliger, men at der var en række forhold, der skulle være til stede.
For det første skal det være frivilligt.
Det må hr. John Vinther som en af dem, der forsvarer den private ejendomsret, jo være enig i.
For det andet skal det være som en del af en helhedsplan, og hvis hr. John Vinther virkelig mener, at han gerne vil hjælpe områderne,
så må hr. John Vinther vel også være enig i det. Og for det tredje skal vi sikre os, at der ikke er en nedgang i antallet af lejeboliger. I det her Folketing har vi efterhånden mange gange diskuteret, at det, vi skal, nok er at skabe
flere lejeboliger, ikke at skabe færre lejeboliger, så det må hr. John Vinther vel også være enig i.
John Vinther (KF), 2001-03-28:
Til hr. Keld Albrechtsen skal jeg starte med at undskylde, at jeg har glemt, inden vi fremsatte dette forslag, at drøfte det specifikt med Brabrand Boligforening.
Det medgiver jeg, det har jeg ikke gjort.
Men det her handler jo om at give de mennesker, der bor i den almene boligsektor, muligheden for at overtage deres egen bolig.
Og hr. Keld Albrechtsen kan sove trygt og roligt om natten.
Hvis der ikke er nogen mennesker i Brabrand Boligforening, der ønsker at overtage deres bolig, så opstår problemet ikke for hr. Keld Albrechtsen.
Men de mennesker, der ønsker at gøre det, og som synes, det er en god idé, skal også have muligheden, og det er sådan set det, det her forslag lægger op til.
Til hr. Carsten Hansen må jeg sige, at når jeg vælger at bruge bilen som billedbegreb og ikke søfarten, så er det, fordi jeg har let til søsyge.
Men det er formentlig det samme, vi mener i sidste ende. Jo, jeg mener rent faktisk, at Socialdemokratiet har sat bilen i bakgear.
Det er altså ikke helt det samme.
Vi mener, at man er nødt til at tage skridtet fuldt ud for at opnå den fulde effekt af det.
Men jeg mener i virkeligheden, at det er noget, der bedst er egnet til, at vi forhandler videre om det, for man må kunne finde et fælles udgangspunkt, et fælles grundlag, som vi kan gennemføre det her forsøg på.
Det er ikke Det Konservative Folkepartis opfattelse, at de almene boligorganisationer skal tvinges til at afgive boliger.
Vi respekterer den private råderet og den private ejendomsret, også når ejendomsretten tilhører de almene boligorganisationer.
Men vi mener, at det her må være muligt at indgå forhandlinger.
Jeg noterer mig i den retning også, at Boligselskabernes Landsorganisation jo tidligere har meldt positivt ud på at gå ind og kigge på området.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-03-28:
Nu bor jeg jo selv i en af de boligforeninger, som helt oplagt ville blive ramt af det her forslag, hvis det blev vedtaget, og jeg vil godt spørge hr. John Vinther, om man f.eks. har været ude i Gjellerup og drøfte med beboerne, om det er den løsning, de går og drømmer om. Jeg må sige, at jeg som medlem af Brabrand Boligforening ikke har hørt noget til et ønske om at få den her model
, hverken som forsøgsordning eller permanent, og jeg ved ikke, hvad det er for nogle beboere, som hr. John Vinther mener så skal til at købe lejlighederne. Så siger man, det er, fordi der er nogle venner i nogle boligorganisationer.
Jamen har man drøftet det?
Har de borgerlige partier drøftet det med beboerne?
Det tror jeg ærligt talt ikke, for så ville man ikke være fremkommet med forslaget.
Men det kunne jeg godt tænke mig at høre lidt om.
Har man for eksempel drøftet det med Brabrand Boligforening?
Carsten Hansen (S), 2001-03-28:
Nu skal man jo passe på med at blande begreberne.
Jeg talte om søfart, og hr. John Vinther fra De Konservative talte om biler.
Men bogstavelig talt
har vi sat skruen i vandet og bilen i fremadgående gear, og vi er indstillet på at kigge på, hvordan vi får flere boliger.
Vi er indstillet på at se på, hvordan vi får blandet de forskellige ejerformer.
Vi er også indstillet på at se på, hvordan vi kigger på det, både med hensyn til nybyggeriet i det private boligbyggeri og i den almene sektor.
Det sagde jeg faktisk fra denne her talerstol for ganske kort tid siden.
Men bortset fra det går vi imod tvangssalg i den almene sektor.
Det var det, vi sagde, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Og i øvrigt vil det jo tage fat omkring den hellige, ukrænkelige ejendomsret.