runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-02-22:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for at understrege det med, at hvis en familie ikke kan optage familielivet i et andet land, skal de da gives familiesammenføring i Danmark.
Det er jo en diskussion, vi har haft i efterhånden nogle år, om, hvorvidt man virkelig bare kan give afslag til et ægtepar, der ikke kan optage familielivet i et andet land.
Så jeg synes absolut, at det er en indrømmelse fra regeringens side, at man nu anerkender respekten for familielivet.
Min sidste kommentar: Jeg håber, at ministeren vil prøve at overveje, om ikke det burde være sådan, at der simpelt hen ikke blev givet afslag på ægtefællesammenføring til mennesker, der ville blive henvist til at bo i et land, hvor Udenrigsministeriet stærkt fraråder de pågældende at indrejse, og om ikke der burde være en sammenhæng mellem det, der foregår i Udlændingestyrelsen og det, der foregår i Udenrigsministeriet.
Når Udenrigsministeriet siger til danske statsborgere, at de simpelt hen ikke bør rejse ind i f.eks. Nepal eller Irak, jamen så bør det også være sådan, at man ikke kan sige til en dansk statsborger, der har været så uheldig at gifte sig med en fra det pågældende land: Du kan godt rejse ind.
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Nu siger fru Majbrit Berlau, at vi skulle opfylde alle børnenes behov.
Det er ikke det, jeg har sagt.
Jeg har sagt, at det er vigtigt at sikre barnets tarv i denne sammenhæng, og det er for mig noget helt andet.
Børnenes behov er det i vidt omfang – efter min opfattelse – forældrenes opgave at sikre, mens tarv også er et lovgivningsspørgsmål.
Der er jeg nødt til at sige, at netop i relation til spørgsmålet om adoptivbørn nytter det ikke noget at glide uden om det faktum, at man her måske nok ikke skal bidrage til yderligere udfordringer i den rygsæk, som mange af de børn bærer rundt på.
Og det er det, der får mig til at sige, at rent konkret i denne sammenhæng ønsker Venstre ikke at støtte det pågældende forslag.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-23:
Nej, det kan jeg godt forstå, for der var sådan set heller ikke nogen dokumentation for den påstand, hr. Søren Pind kom med.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt til det, hr. Søren Pind snakker om, at børnene risikerer at blive mobbet, at det er svært at være adoptionsbarn og sådan nogle ting.
Jeg tror, at vi alle sammen – og det har jeg sagt en gang tidligere – er interesserede i at varetage barnets behov, men det, jeg godt kunne tænke mig at forholde mig til, er, at adoptivreglerne jo må være det saglige i den her diskussion, de adoptivregler, der garanterer, at adoptionsforældrene kan sørge for, at deres børn får det godt, og sørge for, at familien bliver hel.
Sådanne adoptivregler må jo være saglige, uagtet om det drejer sig om én kvinde, to kvinder, én mand, to mænd eller én mand og én kvinde.
Vil hr. Søren Pind ikke give mig ret i det?
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Jeg skal dog sige, at jeg foretrækker at blive tiltalt hr., uanset hvordan debatten så foregår, og ikke fru.
Jeg har besvaret det spørgsmål fra før, og jeg har ikke noget at tilføje i relation til den sag andet end det, ministeren allerede har sagt om det pågældende forslag.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-23:
Nu har Søren Pind stået og snakket om, at vi bliver boykottet af adoptionslandene, såfremt vi indfører en sådan lov om, at også homoseksuelle kan blive ligestillede og få ret til at adoptere.
Men jeg vil bare lige til Søren Pinds orientering sige, at det danske Justitsministerium altså har skrevet i et svar vedrørende de svenske undersøgelser: Med hensyn til lovgivningens mere overordnede betydning for adoptionsformidlingen til Sverige viser undersøgelser, at lovgivningen ikke har givet anledning til problemer eller forringelser af det internationale adoptionsarbejde.
Lovgivningen har ikke ført til en nedgang i antallet af internationale adoptioner.
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Jeg har ikke meget mere at tilføje til den sag end det, ministeren meget udmærket bemærkede omkring Sverige, som foreligger fuldstændig veldokumenteret.
Så der er ikke så meget at tilføje til den sag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-02-23:
Jeg vil gerne takke hr. Søren Pind for hans ærlighed.
Der har altså ikke været noget problem for svenskerne i forhold til at skaffe børn til adoption for heteroseksuelle par, selv om de har gennemført den her lovgivning – på trods af at hr. Søren Pind lige påstod det modsatte over for hr. Kamal Qureshi.
Det var rart at få det på plads.
Nu har vi så hørt, hvad Venstre mener om denne sag.
Spørgsmålet er, om ordføreren stemmer med partiet.
I valgkampen havde hr. Søren Pind sammen med en anden Venstrekandidat en annonce i Panbladet, bladet for homoseksuelle, der bl.a. omtalte frisind, og hvad ved jeg.
Nu synes jeg lige, vi fik skruet lidt ekstra op for retorikken her: at det forslag, vi har fremsat, vil ofre samtlige adoptivforældre på et eller andet alter, hvis man gennemfører det.
Hvis hr. Søren Pind har læst forslaget, vil han kunne se, at der står, at det skal være efter en bilateral aftale med det enkelte land.
Det er den svenske model, og jeg må jo forstå det sådan, at hr. Søren Pind har erfaret, at i Sverige kan de ikke længere få børn til adoption til heteroseksuelle forældre, og at de altså ikke har kunnet få en aftale med et eneste land.
Den spådom må jo være hr. Søren Pinds, at i Sverige kan man ikke få børn til heteroseksuelle forældre, for der har man jo gennemført det her forslag.
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Jeg synes, det er en kedelig form for argumentation, hr. Kamal Qureshi her tager i anvendelse.
Det ville svare til, at jeg her på talerstolen sagde, at hr. Kamal Qureshi er fuldstændig ligeglad med eller fornægter, at der for adoptivbørn foreligger nogle særlige forhold, som gør, at de i løbet af en livsperiode stiller sig selv nogle andre spørgsmål end almindelige biologisk fødte børn gør.
Det kan godt være, hr. Kamal Qureshi benægter det.
Man kan se det, jeg havde nær sagt næsten i alle de daglige debatter, der finder sted om adoptivbørn i offentlige medier.
Også det faktum, at hr. Kamal Qureshi vil ofre samtlige danske familiers muligheder for at adoptere børn fra udlandet på det alter, synes jeg ikke er en værdig argumentationsform.
Men hvis det er sådan, vi skal argumentere her i Folketingssalen, så bevar mig vel.
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-23:
Der bliver lagt op til, at det åbenbart er større identitetsproblemer, et barn har i en homoseksuel familie, end det har, når det lever på et børnehjem.
Så bliver der oven i købet også lagt op til, at det er bedre for en enlig kvinde at adoptere, end det er for to, for sådan er lovgivningen jo i dag.
Enlige kvinder kan få lov til at adoptere.
Det interessante er, at både Venstre og De Konservative oven i købet siger, at de synes, at skilsmissepar er bedre end homoseksuelle par.
Altså, skilsmisseforældre kan bedre tage vare på børn, end homoseksuelle forældre kan.
Det er bedre at have børnene på et børnehjem, end at de bliver adopteret af homoseksuelle.
Det er bedre at have enlige forældre til at tage sig af børnene end homoseksuelle familier.
Og alligevel har man ikke noget imod homoseksuelle.
Det er ikke, fordi man ikke har et ønske om, at homoseksuelle skal have det lige så godt som andre i det danske samfund, men ikke desto mindre er konsekvensen, at man i sin politik og i sin lovgivning faktisk kommer til at placere homoseksuelle par lavere end skilsmissepar og enlige.
Lissa Mathiasen (S), 2006-02-23:
Jeg vil egentlig godt fortsætte der, hvor der just er sluppet.
Jeg sad og lyttede mig til, at hr. Søren Pind sagde, at det er åbenbart dokumenterbart, at det ikke tilgodeser børnenes tarv.
Det var en flot bemærkning, og derfor vil jeg godt vide: Hvor har man det »åbenbart dokumenterbart« fra?
Regeringen har ikke villet lave en undersøgelse, og vi har intet materiale herhjemme.
Det har man til gengæld i Sverige, og der har vi været ret enige i, at det kan vi godt læne os op ad.
Der er det åbenbart dokumenterbart, at man kunne konstatere, at de her børn – og jeg har sagt det tidligere – så ud til at trives meget godt, og det havde noget at gøre med, at de forældre var mere opmærksomme og som følge deraf måske tog de her problemer i opløbet frem for at undervurdere dem.
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Nu tror jeg, det vil føre for vidt også i forhold til formandens udmærkede måde at lede dette møde på, hvis jeg skulle kaste mig ud i sådan en større generel drøftelse af, hvor mange rettigheder der i øvrigt skulle til, for at homoseksuelle havde opnået fuldstændig ligestilling med alle andre i Danmark.
Jeg kan kun sige, at for mit eget vedkommende går jeg ind for – så længe det ikke krænker andre, sådan som vi ser det kan ske med børn – fuldstændig ligestilling.
Men når vi i et tilfælde som det her må foretage en afvejning i forhold til f.eks. barnets tarv, vil jeg ærligt sige, at jeg ikke kan komme på umiddelbare eksempler, hvor det ikke vil falde ud til barnets fordel.
Jeg anvendte begrebet åbenbar dokumentation i et svar på hr. Kamal Qureshis forespørgsel om, hvorvidt adoptivbørn oplevede identitetsproblemer eller ej.
Det benægtede hr. Kamal Qureshi, mens jeg derimod mener det fremgår af snart sagt enhver tv-udsendelse, hvor børn træder frem, blotlægger deres følelser og spørger: Hvor er mine biologiske forældre?
De leder over hele verden for at finde det bånd, som engang var der,
og blotlægger en gang imellem på meget voldsom vis de her ting.
Det er bare et eksempel.
Så det gik ikke på spørgsmålet om, hvorvidt homoseksuelle forældre kunne være dårlige forældre eller ej.
Der har jeg sådan set
sagt, at det har jeg ikke noget generelt problem med.
Men jeg tror ikke, vi skal putte mere i rygsækken for adoptivbørn.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-23:
Jamen holdningen er den samme, udgangspunktet er det samme, og det vil stort set være det samme svar, jeg giver på alle de spørgsmål, som vil blive stillet i forbindelse med denne debat.
I og med at vi mener, at kernefamilien er det bedste udgangspunkt, synes vi, at det er naturligt, at vi tilstræber den familieform, og vi synes da også godt, at man kunne sætte spørgsmålstegn ved, om enlige skulle have lov til at adoptere efter de kriterier, som der er i dag, at man simpelt hen kunne sige, at det kun var folk, der levede i et ægteskab og dermed i trygge og stabile rammer, og hvor der var en mand og en kvinde, som havde mulighed for at præge barnets opvækst fra barnsben af.
Det kunne også godt være en mulighed.
Søren Pind (V), 2006-02-23:
Nu kan jeg måske ikke helt svinge mig op til ministerens vrede over de insinuationer, som rask væk bliver spredt ud over Folketinget i den her sag.
Og jeg har ikke noget behov for at stå og dokumentere, hvilke homoseksuelle par jeg kender, der har børn, og som er fremragende forældre etc.
Jeg må blot sige, at for mit og Venstres vedkommende er det ikke de forhold, der ligger bag afvisningen.
Det er de argumenter, jeg har frembragt.
Og det nytter ikke noget, at fru Lissa Mathiasen prøver på at mistænkeliggøre motiverne.
Det er åbent lagt frem, hvad vores holdning er til det her.
Det er jo interessant, at hr. Kamal Qureshi prøver på at tillægge mig motiver, som jeg ikke har, i forhold til hvordan jeg er kommet frem til min argumentation, for jeg har netop ikke forholdt mig til spørgsmålet om, hvilket antal forældre der er bedst for et barn.
Men jeg vil da godt afsløre, at jeg deler ministerens grundlæggende holdning om, at det i udgangspunktet er det bedste for et barn at have en mor og en far.
Men det er selvsagt ikke sådan, at jeg har en konservativ indstilling om, at sådan skal det partout være i alle livets forhold.
Så derfor er min argumentation altså bygget op omkring to faktorer, dels spørgsmålet om, hvilken konsekvens det vil have for danske familier, som gerne vil adoptere, hvis hr. Kamal Qureshi og andres beslutningsforslag bliver gennemført, dels spørgsmålet om lige præcis det særlige aspekt af adoptionsspørgsmålet, som handler om børnenes selvforståelse og identitet.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-23:
Så er det, som det er.
Det er jo altid en udmærket argumentation, når man ikke lige kan komme videre.
Men det, jeg så godt kunne tænke mig at gå lidt i dybden med, er: De her adoptivregler, som vi har sat op, nogle krav, som man skal opfylde som forældre eller som single, når man ønsker at søge om et adoptivbarn, står som en eller anden garanti for, at barnets trivsel, barnets tarv, bliver varetaget.
Det må Dansk Folkeparti da også acceptere som gældende kriterier.
Så er det bare for mig slående: Hvis én kvinde, to kvinder, en mand og en kvinde eller to mænd kan leve op til de kriterier, hvorfor er det så, at man i Dansk Folkeparti vil gøre sig til dommer over, at de kriterier tilsyneladende ikke er gode nok for nogle, men gode nok for andre afhængigt af seksualitet?
For mig at se
er det ren og skær diskrimination.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-23:
Det er rigtigt, at situationen i dag er, at der er mange børn, som kun lever hos en forælder, men der er det jo typisk også sådan, at der trods alt stadig væk er en far og en mor involveret på en eller anden måde.
Men det ændrer ikke ved, at vi inderst inde tror på, og det tror jeg også selv på inderst inde, at det bedste udgangspunkt for et menneskes videre færden ude i samfundet er en tryg og stabil familie, hvor der er en far, og hvor der er en mor.
Det mener vi er det bedste udgangspunkt, og i og med at vi har den holdning og vi tror på det meget stærkt, må det også være det, som vi tilstræber herinde.
Så derfor er det, som det er.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-23:
Når det nu er kernefamilien, der er fundamentet, er det så sådan, at vi vil se et forslag fra Dansk Folkeparti om, at singleforældre, altså aleneforældre, ikke får lov til at adoptere længere?
Hvis hr. Martin Henriksen gik ind og tjekkede Danmarks Statistik, ville han opdage, at en stor del af de børn, der lever i Danmark, ikke lever med mor og far.
De lever med enten mor eller far eller hos mor og far halvdelen af tiden, og børnene har det fint med det.
Nogle har det svært med det, nogle har det fint med det, men det er jo et spørgsmål om at tale med børnene og få dem til at forholde sig til den familierelation, de er i, fordi vi heldigvis lever i år 2006, hvor familieformerne er noget mere mangfoldige, end de var i 1950’erne, som Dansk Folkepartis familieværdier tilstræber at ligge op ad.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-23:
Oppositionen foreslår, at homoseksuelle i et registreret partnerskab skal kunne adoptere børn på lige vilkår med enlige og ægtefolk.
Det har jo været fremme før, og ligesom før kan jeg gentage, at Dansk Folkeparti ikke er enig i det synspunkt.
Vi mener tværtimod, at det er på tide at overveje, om ikke vi skal gå i den modsatte retning og i lovgivningen gøre det klart, at kun ægtefolk skal kunne adoptere.
Det er Dansk Folkepartis holdning, at kernefamilien til enhver tid er det bedste udgangspunkt for et menneskes videre færden ude i samfundet, og derfor kan vi som sagt ikke støtte forslaget.
Der henvises til en svensk undersøgelse i bemærkningerne, som godt nok påpeger nogle vanskeligheder i forbindelse med homoseksuelle og børn, men som også siger, at børnene er i stand til at håndtere de vanskeligheder, som opstår.
I Dansk Folkeparti mener vi ikke, at alt kan måles og vejes, og slet ikke når vi taler om noget så centralt som kernefamilien og barnets tarv.
Det er nu engang det bedste udgangspunkt, vi som danskere skal tilstræbe, og især når vi taler om børn.
Jeg tror på, at inderst inde ved de fleste godt, at det traditionelle familiemønster med far, mor og børn er det, som vi skal tilstræbe, og som er det bedste udgangspunkt.
Det ene udgangspunkt er bedre end det andet, og Dansk Folkeparti ønsker det bedste udgangspunkt for børnene.
Familien er samfundets fundament, det står i vores politiske program, og med familien mener vi kernefamilien.
Det er den familieform, som er samfundets fundament og vel egentlig de fleste samfunds fundament, hvis ikke alles, så vi gentager blot disse holdninger, vi har givet udtryk for ved tidligere lejligheder.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Lissa Mathiasen (S), 2006-02-23:
Det er meget vigtigt – og det er der faktisk også i andre sammenhænge et stor behov for – at børn kan få lov til at kende deres identitet.
Men det er et helt andet spørgsmål.
Det eneste, vi har af dokumentation for det her, er en svensk undersøgelse.
Og den viser, at netop de her forældre, registrerede par, har vist sig at være ovenud velegnede.
Derfor synes jeg, det er så ubehageligt, at vi skal høre her, at det er af hensyn til børnene, og at det er af hensyn til børnenes identitet, og at det er af hensyn, jeg ved sådan set ikke rigtig, hvad det er af hensyn til, andet end at man sådan set har besluttet sig for det her.
Så må man sige det ærligt, hvis det er derfor – altså at man bare ikke vil have det – så kan vi da forstå det.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-23:
Så er jeg altså nødt til at spørge fru Lissa Mathiasen: Er det ikke sådan, at der står, at på grund af forældrenes seksualitet vil de her børn opleve konflikter i deres barndom med deres kammerater osv.?
Så vil jeg også gerne spørge fru Lissa Mathiasen: Hvor mange homoseksuelle par ville reelt få glæde af det her beslutningsforslag, hvis det blev gennemført?
Her mener jeg her og nu.
Lissa Mathiasen (S), 2006-02-23:
Jeg synes, den konservative ordfører skulle have fortsat med at læse og skulle have læst konklusionerne, der også er blevet draget fra den svenske justitsministers og ministeriets side deroppe, for de er netop, at man ikke kan drage de her paralleller, som den konservative ordfører gør.
Det viser sig faktisk, at stort set ingen børn, der har været igennem adoption, igennem deres livsforløb ikke er påvirket af at have været adopteret.
Det skal man være opmærksom på at tackle.
Men det er ikke nødvendigvis i kombination med, at de bor sammen med et registreret par, at det er den vej over, de får særlige problemer.
Det er jo netop derfor, man fra det svenske justitsministeriums side konkluderede: Det her tør vi godt, der er intet, der taler imod.
Det var derfor, det var så rent et svar, der blev givet dengang.
Der er intet, der taler imod.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-23:
Nu henviste den socialdemokratiske ordfører til den svenske undersøgelse, og jeg er også enig i, at man godt kan drage paralleller mellem Sverige og Danmark, og at den må have en vis relevans.
Af undersøgelsen fremgår det jo tydeligt, at der for en del børn kan opstå konflikter i faser af barndommen i relation til, at deres forældre er homoseksuelle.
Det vil sige, at når vi ved, at der er færre adoptivbørn end forældre, der ønsker at adoptere, så er valget jo reelt, om det her barn skal i en homoseksuel familie eller i en heteroseksuel familie.
Med den undersøgelse in mente er det så ikke bedst for barnet at komme til en heteroseksuel familie?
Kamal Qureshi (SF), 2006-02-23:
Nu kan man jo selvfølgelig stille sig selv det spørgsmål, om det er, fordi folk hellere vil tale med fru Inger Støjberg end hr. Søren Pind, at der er færre i Folketingssalen i dag, men det må vi jo så overlade til andre at afgøre.
Jeg var her sidst og er her jo igen i dag.
Jeg synes, der kommer nogle meget interessante argumenter fra hr. Søren Pind, men det er måske en lidt bagvendt argumentation, at man så at sige hjemmefra har besluttet sig for, at man vil stemme imod, og så prøver man at få argumentationen til at hænge sammen.
For hvis man siger, at det hensigtsmæssige for et barn er at have to forældre, en af hvert køn – det er det, jeg hører Venstre sige – hvorfor er det så, at man ikke har noget imod, at enlige kan adoptere?
Kan hr. Søren Pind ikke se det absurde i, at enlige kvinder i Danmark kan få lov til at adoptere, mens to kvinder, der lever sammen, ikke kan få lov til at adoptere?
Kunne hr. Søren Pind fortælle mig: Har et barn bedre af at have én voksen kvinde til at tage vare på sig end to voksne kvinder?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-23:
Det er to vigtige lovforslag, vi behandler her, ikke mindst set i lyset af, at de vedrører utrolig mange mennesker og interessegrupper.
Der ligger jo efterhånden flere års forarbejde bag lovforslagene, hvilket klart illustrerer, at det er ganske kompliceret at finde den rette balance mellem de forskellige hensyn, der skal tages.
Samfundet har jo ændret sig markant, siden den gældende lovgivning trådte i kraft, og derfor er der også et klart behov for ændringer.
gør, at det er påtrængende med en revision af lovgivningen.
I Det Konservative Folkeparti finder vi, at lovforslagene rummer den rette balance mellem dels de familiemæssige hensyn, der skal tages, dels de pensionspolitiske hensyn, der ligeledes skal tages højde for.
Når det gælder de familiemæssige hensyn, finder vi det vigtigt, at familierne kan indrette sig frit, som de finder det mest hensigtsmæssigt, uden at skulle rette tanke imod, hvordan man pensionsmæssigt er stillet i forbindelse med f.eks. en separation eller skilsmisse, således at hvis den ene ægtefælle eksempelvis ønsker en periode på nedsat tid, så er der indbygget kompensationsmuligheder i lovforslaget.
Hvis den ene ægtefælle har et hverv, der har konsekvenser for den anden ægtefælles arbejdsmæssige situation, så kan der ligeledes gives kompensation.
Samtidig tages der også højde for, at familier f.eks. af skattemæssige årsager kan vælge bestemte pensionstyper, og det kan også have konsekvens for, hvem af ægtefællerne der tegner den pågældende forsikring.
I disse situationer vil den ægtefælle, der ikke er omfattet af den pågældende pensionsordning, kunne få kompensation.
Der er naturligvis også hensynet til dem, som efter et længerevarende ægteskab har ingen eller kun en beskeden pensionsordning.
Der finder vi det helt på sin plads, at der kompenseres efter den såkaldte rimelighedskompensation.
I Det Konservative Folkeparti støtter vi, at man sætter en grænse på 5 års ægteskab, før det kan komme på tale, at der kan opnås kompensation.
Det er heldigvis blevet således, at stadig flere uanset køn bliver sikret pensionsmæssigt.
Derfor vil stadig flere være i stand til at være selvforsørgende på dette punkt, når arbejdslivet en dag ophører.
Det forholder sig jo således, at sigtet med en pension er at sikre fortsat forsørgelse af den enkelte, når lønindtægten falder væk.
Dette pensionspolitiske hensyn skal der naturligvis også tages, og vi Konservative finder som sagt, at der er en god balance mellem dette hensyn og det familiemæssige hensyn.
Med hensyn til lovforslag nr. L 147, som er en modernisering og en begrænset revision af enkepensionsloven, er vi Konservative ligeledes positive.
Vi finder det helt naturligt, at loven gøres kønsneutral.
De øvrige ændringer har vi heller ikke problemer med, da de ikke har konsekvenser for selve lovens anvendelsesområde.
Vi Konservative støtter begge lovforslag og ser frem til at deltage konstruktivt i udvalgsarbejdet.