Lene Garsdal (SF), 2004-11-18:
Det er tiltrængt og væsentligt endelig at få en ajourføring af arbejdsmiljøreglerne i Grønland, så arbejdsmiljøet på de grønlandske arbejdspladser kan få et løft.
De bestemmelser, der ændres, tilnærmes de danske regler, men naturligvis er der forskelle betinget af de store forskelle, der er på arbejdsmarkedet i de to lande.
Det er positivt, at arbejdsmarkedets parter nu skal høres i klagesager.
Det vil få væsentlig betydning for Arbejdsmiljørådets arbejde.
Det er også godt, at rådet nu udvides med to medlemmer, så rådet får en bredere sammensætning.
I SF glæder vi os over, at mange af de forslag, som arbejdsmiljøreformen gennemførte her i Danmark sidste år, f.eks. smileyordningen, ikke overføres Grønland, og det skal ministeren da roses for.
Der er i lovforslaget medtaget mange ændringer og forbedringer, som Grønland har støttet, så dem vil jeg ikke komme nærmere ind på, men jeg kan forstå af papirerne fra Grønlands hjemmestyre, at det grønlandske Arbejdsmiljøråd havde ønsket, at arbejdspladsvurderingen skulle indføres på alle virksomheder, også på dem med under ti ansatte, men ministeren har altså kun villet give en bemyndigelse om en sådan mulighed, og det finder jeg meget beklageligt.
Vi husker jo fra arbejdspladsvurderingsdebatten her i Danmark, at beskæftigelsesministeren også her ønskede, at reglerne ikke skulle gælde for virksomheder med under ti ansatte.
Det lykkedes ikke her at komme igennem med det forslag, fordi nogle EU-bestemmelser hindrede det.
I SF forstår vi simpelt hen ikke, hvorfor et værktøj, som jo netop er beregnet til at sætte arbejdsmiljøarbejdet i system, ikke skal anvendes på de små virksomheder.
Som LO påpeger i deres høringssvar, kan Grønland muligvis stilles anderledes, fordi det ikke er medlem af EU, men set fra et arbejdstagersynspunkt kan undtagelsen ikke støttes.
Som SF ser det, er det en urimelig forskel, og særlig når forslaget her går ud på at tilnærme reglerne mellem vores to lande.
Vi modtog i går en mail fra en række grønlandske faglige organisationer, og jeg ved, at ministeren også har modtaget den.
Det fremgår heraf bl.a., at ordningen med APV bliver amputeret, når den kun kommer til at gælde for de arbejdspladser, der har mere end ti ansatte.
Det fremføres, at en meget stor del af de grønlandske arbejdspladser, især dem, der er beliggende uden for Nuuk, har under ti ansatte.
Gør den slags ikke indtryk på ministeren?
Nej, han hører ikke efter.
Vil ministeren svare på, hvorfor arbejdspladsvurderingen ikke skal omfatte de mindre virksomheder i Grønland?
Som jeg læser bemærkningerne, fremgår det jo, at der kun er 425 virksomheder, som bliver omfattet af APV-ordningen, og det er skammeligt.
Loven skal træde i kraft den 1. januar 2006.
Det er der altså mere end et år til.
For SF forekommer det ubegribeligt, at der derefter skal gå yderligere 2 år, inden arbejdspladsvurderingsreglerne skal træde i kraft.
Som det også fremgår, har Arbejdstilsynet i Danmark stor erfaring med APV, og den erfaring kan der trækkes på, så jeg håber, at ministeren vil ændre ikrafttrædelsesdatoen for APV.
Ajourføringen af reglerne her omfatter ikke arbejdsmiljøuddannelsen.
Hvordan er det i Grønland?
Hvilke regler gælder for uddannelse af sikkerhedsrepræsentanterne?
Uddannelsesniveauet bør efter SF’s opfattelse være på højde med det danske for at sikre, at sikkerhedsrepræsentanterne kan være med til at sikre arbejdsmiljøet til gavn for de ansatte på de grønlandske arbejdspladser.
Alt i alt er SF positiv over for forslaget.
Vi skal lige have besvaret de stillede spørgsmål, så vi ser frem til udvalgsarbejdet.