Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-24:
Den forespørgsel, vi har stillet til udenrigsministeren, går ud på, hvordan man vil arbejde for, at den israelske besættelse af palæstinensisk land bringes til ophør.
Jeg vil da sige, at det er godt nok, at ministeren nu - hvad der åbenbart har været nogle interne overvejelser over - siger, at man ikke vil fjerne støtten til de palæstinensiske selvstyreområder, det er da godt nok.
Men det grundlæggende spørgsmål synes jeg ikke er besvaret godt nok i ministerens besvarelse, nemlig hvordan man lægger et pres på Israel, som jo har hovedansvaret for, at konflikten fortsætter og fortsætter og fortsætter, således at det også får effekt.
Der synes jeg der mangler en del i regeringens besvarelser af forespørgslen her i dag.
Der er jo desværre mere og mere, der tyder på, at den israelske regerings strategi i virkeligheden handler om at få fredsprocessen til at bryde sammen med henblik på at annektere en stor del af de besatte områder: Østjerusalem, en del af Vestbredden og en del af Gaza-området.
Hvis det er korrekt, at det er den israelske regerings strategi at få fredsprocessen til at bryde sammen med henblik på at annektere besatte områder, så burde det også medføre nye overvejelser hos de vestlige landes regeringer med henblik på at rette et sådant pres mod den israelske regering, at den strategi ikke kan lykkes.
Der må jeg desværre sige, at den danske regerings bud er en anelse tamt.
Samtidig kommer udenrigsministeren og rejser tvivl om det palæstinensiske selvstyres troværdighed som forhandlingspart.
Der vil jeg da godt spørge ministeren, som jo på den måde kommer til at spille Israels spil: Hvis man på et eller andet tidspunkt siger, at man ikke har et troværdigt selvstyre at forhandle med, hvem skal så forhandle en fred? Jeg synes, det er meget farligt at rejse sådan et spørgsmål i en situation, hvor man udmærket godt ved, at hvis det lykkes den israelske regering at underminere Arafats regering i et sådant omfang, at den bryder sammen, så kan der jo ikke forhandles.
Hvem skulle man så forhandle med?
Derfor skal man ikke rode sig ud i sådan nogle overvejelser, vil jeg sige til ministeren. Man skal tværtimod sikre, at selvstyret kan komme til at fungere.
Israel sætter regeringschefen i husarrest, adskiller de administrative områder, således at selvstyret ikke kan fungere, ødelægger selvstyrets økonomi, slår selvstyrets mennesker ihjel.
Samtidig forlanger man, at selvstyret skal opretholde en kraftig justits og sørge for at udlevere alle, som Israel mistænker for terrorisme.
Det skal man lige sørge for, samtidig med at man sikrer, at selvstyret ikke kan fungere.
Hvad er det for nogle krav at stille?
Det hænger jo ikke sammen.
Man forlanger f.eks. også, at Arafat skal udlevere mistænkte, selv om man i Israel har opfundet et begreb, som nu USA også vil til at bruge i forbindelse med krigen i Afghanistan, et begreb, der hedder ulovlige kombattanter, som man bruger som påskud til at internere folk uden lov og dom i årevis.
Det, man forlanger af Yassir Arafat, er, at han skal udlevere folk, som Israel har mistænkt for en forbrydelse, til en regering, der i strid med alle internationale retsregler internerer folk uden lov og dom år ud og år ind. De kan ikke engang få at vide, hvad de er mistænkt for, de er bare interneret, og de kan sidde for den sags skyld på livstid uden nogen sinde at komme for en dommer.
Israel er ikke et retssamfund i vestlig forstand, når det gælder behandlingen af det palæstinensiske mindretal inden for landets grænser og palæstinenserne i de besatte områder.
Det bliver man nødt til at gøre noget ved efter min opfattelse, for ellers vil voldsspiralen jo fortsætte og fortsætte og fortsætte.
En af de ting, vi også har konstateret, er, at Israel ustraffet kan ødelægge de bistandsprojekter, som Danmark f.eks. har været med til at betale, en radiostation og sådan nogle ting.
Der er en liste i Politiken i dag over, hvad Israel har ødelagt, for over 100 mio. kr. fra EU-landene, herunder altså også Danmark.
Jeg synes, det var rimeligt, at vi sendte et krav til Israel om, at det må de altså betale.
Det kan ikke være rigtigt, at danske skatteydere skal betale udgifterne, og så skal Israel ødelægge de ting, som vi er med til at få opbygget.
Det kan ikke være rigtigt.
Sådan kan
forholdet mellem parter jo ikke være.
Derfor mener jeg, at EU og Danmark må forlange af Israel at få de godt 100 mio. kr. refunderet, som Israel har lavet skader for i forbindelse med angreb på palæstinenserne.
En anden ting er, at man i EU-landene bliver ved med at sælge de varer, som produceres i de besatte områder.
Nogle sælges i strid med associeringsaftalen, andre importeres på anden vis, men jeg synes ikke, det kan være acceptabelt, at man bliver ved med også i danske butikker at have disse varer, som kommer fra områder, der er besat ulovligt i strid med international ret.
Jeg står her med et produkt, som er fra Det Røde Hav, det er badesalt.
Det er rent tyveri.
Man har simpelt hen taget palæstinensernes badesalt og sælger det under betegnelsen »produkt fra Israel«.
Det her er fra Magasin henne på Kgs. Nytorv.
Jeg har skrevet et brev til Magasin i dag og bedt dem om at fjerne den slags varer fra hylderne eller i hvert fald, som stormagasinet Harrods har gjort i England, sætte skilte op, således at kunderne tydeligt kan se, at det er fra områder, hvor det er produceret i strid med international lov og ret.
Det synes jeg.
Og så synes jeg altså, at Magasin skulle sørge for, at der ikke står, at det er produceret i Israel.
Det synes jeg man skylder kunderne, så kan de i hvert fald tage stilling til, om de vil købe sådanne produkter.
Hvis ikke der inden for forholdsvis kort tid etableres en situation, hvor Israels regering tvinges til at sætte sig ved forhandlingsbordet, så må man jo stille sig selv det spørgsmål: Hvor længe kan det palæstinensiske selvstyre holde?
Jeg er bange for, at tiden er ved at løbe ud, og hvis den løber ud, så er perspektivet rædselsvækkende.
Og derfor vil jeg på hr. Holger K. Nielsens og egne vegne stille følgende: Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget udtrykker dyb bekymring over den tragiske optrapning af konflikten mellem Israel og palæstinenserne og fordømmer terrorhandlinger samt den israelske militære magtanvendelse, opfordrer Folketinget regeringen til at - overbringe Israel en utvetydig protest over de gentagne militære invasioner af det palæstinensiske selvstyres territorium, - støtte bestræbelser i FN på at bilægge konflikten herunder ved en udsendelse af en international observatørmission til området, - tilskynde parterne til et øjeblikkeligt stop for al voldsanvendelse og arbejde for en genoptagelse af fredsforhandlingerne baseret på Sikkerhedsrådsresolutionerne 242 og 338 og folkeretten, hvilket bl.a. har som konsekvens, at Israel må rømme alle besatte områder, - støtte ønsket om oprettelse af en palæstinensisk stat baseret på et sammenhængende bæredygtigt territorium, - klart at tage afstand fra etableringen af jødiske bosættelser i de besatte områder, - arbejde for, at EU kommer til at spille en mere aktiv rolle i fredsprocessen, herunder gennem øget økonomisk støtte til selvstyreområderne samt gennem et stærkere politisk og økonomisk pres på Israel, bl.a. krav om israelsk håndhævelse af associeringsaftalen mellem EU og Israel og forberedelse af en mulig økonomisk boykot af Israel, og - forøge den danske bistandsindsats i de palæstinensiske selvstyreområder.«