Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-16:
Jeg har sagt det før, og jeg siger det gerne igen: Et samfund bør måles på, hvor godt det tager sig af dem, der ikke kan klare sig selv.
Det er her, både pengene og ressourcerne skal sættes ind.
Vi skal ikke måle samfundet på, hvor mange penge vi kan dele ud til forskellige formål, men på det meget vigtigere, nemlig hvordan pengene bruges.
Vi Konservative vil et samfund, hvor vi hver især og i fællesskab påtager os et socialt ansvar, et ansvar, der ikke kun handler om penge, men også om deltagelse, nærhed og medmenneskelighed.
I Det Konservative Folkeparti er vi ikke i tvivl om, at en nyorientering i socialpolitikken, der prioriterer netop de dårligst stillede, har været helt nødvendig.
Det er præcis, hvad regeringen fra første dag har lagt op til.
Derfor kan vi ikke tilslutte os den planøkonomiske tankegang, som denne forespørgsel er udtryk for.
Lidt skingert anklager SF vores samfund for at være sådan indrettet, at de, der har mindst, har mindre end andre.
Og ja, I hørte rigtigt: SF's problem er, at de, der har mindst, har mindre end andre.
Men vil det ikke altid være sådan?
Hvis vi, som socialministeren også var inde på, fordobler alle indkomster, så er der jo stadig nogle, der har mindst, og hvis vi giver alle mennesker lige mange penge uanset arbejdsindsats, ja, så husker vi vel alle, hvordan Sovjetunionen brød sammen under planøkonomiens fattigdom.
Vi ved nu, at i planøkonomien er resultatet et, og det er, at så bliver vi alle lige fattige.
Er det nu et mål?
Hvor SF desværre stadig tror, at planøkonomien kan skabe idyl, ja, så har vi Konservative skabt ikke bare reelle svar, men også konkrete resultater for, hvordan vi bryder den negative sociale arv.
Vi tror på, at den negative sociale arv brydes, ved at alkoholiserede og stofmisbrugende forældre kommer i behandling.
Vi tror altså på, at den negative sociale arv brydes ved at fokusere på løsninger af problemerne frem for bevidstløst at kaste penge efter forældrene.
Hvem siger i øvrigt, at pengene går til barnet, hvis der er tale om forældre med ringe forældreevne?
Så er problemet jo et helt andet.
SF vil så indføre et minimumsleveniveau.
Igen må jeg spørge, hvad tanken er i praksis.
Hvorfor er det, at SF på den måde vil sætte den jurastuderende med udsigt til advokatkontor og firmabil i bås med den alkoholiserede mor, der ikke magter forældreopgaven?
Deres børn vil begge blive betragtet som fattige, men kan vi ikke alle sammen blive enige om, at de står over for vidt forskellige livssituationer?
Det giver ingen mening at sammenligne dem, ligesom det ikke giver mening at sammenligne Lise, hvis forældre har valgt deltidsarbejde for at have mere tid med hende, med Sofie, hvis forældre i årevis har kæmpet med psykiske problemer, hvis de da overhovedet ser hinanden.
Derfor vil vi Konservative arbejde for at fortsætte den flotte linje af familierådslagning, netværksanbringelser, bedre anbringelser, misbrugsbehandlingstilbud, læreplaner, familiekontrakter, kommunale børnepolitikker, styrkelse af undervisningen på anbringelsessteder og alt det andet, som denne regering har lagt for dagen for at afhjælpe de problemer, der fører negativ social arv med sig.
Det er her, indsatsen skal gøres.
Det er her, pengene skal bruges.
Målet er ikke nået endnu.
Men processen er sat i gang, og resultaterne vil stille og roligt vise sig, ligesom vi også i fremtiden fra konservativ side vil holde fast i, at den sociale indsats skal prioriteres, så vi bliver bedre til at tage os af dem, der reelt er svagest, frem for at omfordele for omfordelingens skyld.