Marianne Jelved (RV), 1998-12-08:
Der har været nogle mere eller mindre direkte henvisninger til det, der er kommet fra Økonomiministeriet i spørgsmål om euroen, bl.a. har hr. Keld Albrechtsen kaldt et svar, der er afleveret til fru Ulla Tørnæs, for en skræmmekampagne.
Der er brugt to økonomiske modeller i det svar, og derfor er der også kommet to økonomiske svar ud af det. Hvis jeg må holde mig til Adam-modellen, som økonomer plejer at bruge, er det fuldstændig korrekt, som hr. Keld Albrechtsen henviser til, at der vurderer man en mindre beskæftigelse i størrelsesordenen 10.000 på baggrund af en renteforskel på ½ pct.
Man skal ikke være politiker for at sætte tal ind i den slags modeller, det er jo rent sædvanligt arbejde, når man bliver spurgt, hvad der sker med forskellige størrelser, hvis f.eks. renten flytter sig på den ene eller den anden måde.
Det kan man ikke kalde skræmmekampagner, det er mere regnestykker, end det er politik, og derfor synes jeg heller ikke, det er værd at hæfte sig så meget ved det.
Så er hr. Keld Albrechtsen i øvrigt inde på en række påstande i forbindelse med fastkurspolitikken og siger, at man skal føre en konservativ politik på euroområdet.
Ja, jeg noterede mig, at hr. Albrechtsen finder, at det er konservativ politik.
Danmark er jo i den situation, at vi faktisk har ført fastkurspolitik siden 1982.
Det er jo fuldstændig korrekt, at den effektive kronekurs bevæger sig.
Det gør den i et fastkurssamarbejde med Danmark, der ikke fylder mere økonomisk, end vi gør, og når vi er knyttet tæt til store valutaområder.
Lad mig sige med det samme, at det hverken bliver værre eller bedre af, D-marken bliver udskiftet med en euro, men erfaringen er, at den effektive kronekurs jo hen over kort tid, nogle gange lidt længere tid, falder på plads igen, hvis man kan kalde det det, og derfor er det jo ikke et stationært eller blivende problem, vi oplever.
Tværtimod må man sige, at med den økonomiske politik, vi har ført siden 1982, kan vi få en meget høj beskæftigelse og en sund økonomi med overskud på finanserne.
Endelig vil jeg godt kommentere hr. Ole M. Nielsens spørgsmål på flere tidspunkter i løbet af debatten, om der kun er fordele ved at være med.
Jeg synes, det er værd at notere sig, at Danmark som en lille åben økonomi skal leve af sin eksport; der er stort set ikke andre muligheder.
Det betyder, at Danmark må have en meget stort interesse i at have stabile områder omkring sig,
især dem, som vi eksporterer til
Vi kom jo med i EF, derefter EU, fordi der er nogle fordele forbundet med at være i et større område, hvor man samarbejder politisk, og hvor man koordinerer den økonomiske politik, det er jo hele ideen med EU-samarbejdet.
Det, der er interessant set med mine øjne, er, at den politik, EU-landene i euroområdet skal føre, når de er med i euroen, er nøjagtig den politik, Danmark har ført siden 1982.
Vi har om nogen øvet os, hvis jeg må bruge det udtryk, på at føre en politik, som har en fast valutabinding til andre, for det, euroen handler om, er, at man låser sine valutaer fast.
Uanset om vi er med i euroen eller ej, kræver fastkurspolitikken en ganske bestemt økonomisk politik, og det er i øvrigt ikke et synspunkt, som kun EU-medlemslandene gør gældende.
Det er temaer, som diskuteres i OECD-regi, i Valutafondsregi, og jeg har sagt det før, jeg vil gerne gentage det, at der er stort set ikke noget land i verden, der synes, at det er sjovt eller en god ting eller positivt på nogen måde at have
en høj inflation
Tværtimod frygter alle lande det, fordi de udmærket ved, hvem det er, der bærer byrden.
Det er nemlig de dårligst stillede, som har de vanskeligste betingelser, hvis inflationen begynder at udvikle sig. Det, der er pointen set med mine øjne, er, at alle må kunne se fordelen af, at vi fører en økonomisk politik, der gør, at vi har overskud, når tiderne er gode, og vi dermed skaber et bedre og større manøvrerum, hvis tiderne skulle blive dårlige.
Selv om vi ikke er med i euroen, har vi forpligtet os på at føre en økonomisk politik, som de andre lande gør.
Vi har i dag en situation, hvor vi har udsigt til at få overskud på de offentlige finanser i disse år i størrelsesordenen 25 mia. kr.
Det er størrelsesordenen.
Vi har, hvis vi skal holde os strikt til reglerne i traktaten, mulighed for at have et underskud, uden at nogen løfter et øjenbryn, i størrelsesordenen 3 pct. af vores bruttonationalprodukt.
Det vil sige, at vi er i en situation
nu, hvor vi har et manøvrerum, hvis vi skulle få en lavkonjunktur, hvilket jeg ikke tror, vi gør, i størrelsesordenen i hvert fald 5 pct. af bruttonationalproduktet - i hvert fald. Så meget har vi aldrig nogen sinde haft brug for at have at føre konjunkturpolitik med.
Det var ikke engang den størrelsesorden, regeringen brugte i 1993, da vi tilrettelagde kickstarten af dansk økonomi.
Vi har slet ikke bevæget os i de størrelsesordener, så uanset om vi er med i euroen eller ej, kan der ikke være nogen tvivl om set med regeringens øjne, at den økonomiske politik og de målsætninger, vi arbejder efter, giver os den største frihedsgrad, og jeg siger, uanset om vi er med i euroen eller ej, for det er en politik, der er knyttet helt stringent til det at have en fastkurspolitik, hvor vi med en fastkurspolitik siger til omverdenen og til borgerne i Danmark, at regeringen ikke ønsker at bidrage til at udhule de værdier, vi har i Danmark.
Det er det, der sker, hvis man devaluerer, og derfor vil jeg godt sige til hr. Ole M. Nielsen, der spørger, om det ikke er en fordel at have en skrue at skrue på, for vi ved jo aldrig, hvad der kan ske: Nej, det er absolut ikke en fordel at have en skrue at skrue på, for i det øjeblik man gør sig de overvejelser, har man også opgivet at føre en politik, som trækker den rigtige vej.
Så det er ikke en fordel at bruge devalueringen.
Der er ingen steder i verden, at devaluering som instrument har ført til nogen varige løsninger.
En devaluering af en valuta forhindrer ikke, at en regering, et parlamentsflertal, vil være nødt til at foretage sig en lang række andre ting, som kan opleves som ubehagelige.
I hvert fald er der ikke nogen steder i verden, hvor man kan se, at det har ført til nogen lykke, og det har ikke ført til det i Danmark.
Det er jo en afvejning af, hvad man mener er den rigtige retning, og hvad der er til fordel for Danmark, og hvad der er i Danmarks interesse.
Til allersidst vil jeg understrege, at de beslutningsprocedurer, fælles forpligtelser osv., der ligger i EU, er Danmark jo på mange måder knyttet op på allerede.
Det er vi også med baggrund i, at vi har ønsket at fastholde fastkurspolitikken og forpligtet os til at følge de samme økonomiske spilleregler eller principper, som de andre lande har.
Og som fru Elisabeth Arnold sagde, så har vi jo kunnet gøre det i Danmark uden at skulle bruge en diskussion om ØMU eller ej på grund af vores forbehold, og det er selvfølgelig interessant, at vi har kunnet gennemføre det uden den type diskussioner. Men vi er nu startet på en ny runde.
Jeg håber, der bliver en frugtbar debat i de kommende år.