Frank Jensen (S), 1998-06-19:
Vi har jo haft en meget grundig debat om dette lovforslag,
ikke alene mange gange her i salen, for lovforslaget har været førstebehandlet ikke mindre end tre gange, og så havde vi tidligere på ugen en meget grundig andenbehandling.
Men der har også været øvrige drøftelser af dette lovforslag, både høringer i Landstingssalen og en høring i Folketingets Retsudvalg sidste sommer.
Det er altså et lovforslag, der har været gennemgået og været underlagt en meget, meget grundig behandling af Folketingets medlemmer; det vil jeg blot erindre om i disse tider, hvor man taler meget om, at tingene går for hurtigt her i Folketinget.
Det er i hvert fald ikke noget, man kan beskylde dette lovforslags behandling for.
Hr. Peter Duetoft er meget engageret på det felt, og det har jeg fuld respekt for og anerkendelse af.
Jeg synes blot, at det er ærgerligt, at hr. Peter Duetoft, som på mange måder taler de psykisk syges sag godt og har gjort det ikke bare her i Folketinget, men også i det amtsråd, hvor hr. Peter Duetoft har beskæftiget sig med psykiatri, vælger denne alt-eller-intet-politik, når han i øvrigt har både indsigt og et stort engagement i sagen.
Det er ærgerligt, at CD også denne gang på baggrund af den anbefaling, ordføreren har givet sit parti, også vælger
ikke at ville stå bag psykiatriloven
Sådan var det i 1989, hvor hr. Peter Duetoft også fik overbevist CD om, at man ikke skulle stå bag loven, og sådan er det i år.
Det er ærgerligt, for vi har selvfølgelig brug for, at de partier, der er engageret på det her felt, også vil tage medansvar, også når der sker forbedringer.
Og hr. Peter Duetoft må erkende, at denne lov fra sin første færd har haft til formål at være en lov, der regulerer det meget indgribende, som samfundet her gør over for psykisk syge mennesker, nemlig at frihedsberøve dem administrativt, at der skal der være nogle retssikkerhedsgarantier.
Det er det, som er lovens fundament.
Det har det været hidtil, og det er det også i dag.
Men regeringen har erkendt, at Folketinget her ligesom samfundet i øvrigt har fokuseret på betydelig mere end på selve de retssikkerhedsgarantier, der ligger, når man laver administrativ frihedsberøvelse, og mere har set på behandlingssiden, på patienternes behandling, det samlede behandlingsforløb både inden for sygehusvæsenet, og også over til det, der foregår i det ambulante system med den socialpsykiatriske indsats, der finder sted i primærkommunerne.
Det er det samlede forløb, der nu er i fokus, og ikke alene de retssikkerhedsmæssige garantier.
Jeg er sikker på, at vi er inde i en proces - det er vi her i Folketinget, det er man ude hos dem, der har det primære ansvar, nemlig amtskommunerne - hvor man i højere grad fokuserer på, hvordan behandlingsformer, hvordan behandlingsmiljøet samlet set kan bidrage til, at patientens behandling har en gennemgående bedre virkning.
Jeg er nemlig enig i det udgangspunkt, hr. Peter Duetoft har, at det er det samlede behandlingsforløb, der giver muligheden for, at man både kan reducere anvendelsen af tvang og have en bedre virkning af den indsats, som finder sted i det lukkede sygehussystem; der skal være den opfølgning, der skal være den sikkerhed for, at ingen patient falder igennem vores sikkerhedsnet, heller ikke når det drejer sig om syge mennesker, der har en sindslidelse.
Loven her er et gennembrud for en tanke, som også har været en blomst, der er vokset i CD's have.
Den tidligere sundhedsminister fra CD, fru Yvonne Herløv Andersen, var den, der i forbindelse med lovens forberedelse trak forslaget frem om, at der skulle være udskrivningsaftaler.
Det har vi så undervejs behandlet, sådan at vi opererer med udskrivningsaftaler dér, hvor man som overlæge kan lave en aftale med patienten, når denne udskrives fra det lukkede sygehussystem og skal overgå til åbne behandlingstilbud, der finder sted uden for sygehusvæsenet.
Det har vi suppleret med, at der også nu er koordinationsplaner for dem, der ikke vedkender sig, at de har et fortsat behandlingsbehov, således at der er en myndighedsforpligtelse til at tage sig af også de patienter, der ikke vedkender sig, at de har et behandlingsbehov.
Det er et gennembrud, vil jeg sige til hr. Peter
Duetoft
Det er et gennembrud fra en tidligere CD-minister.
Jeg synes, det er brandærgerligt, at det ikke har kunnet føre CD frem til at ville stå bag loven her i dag.
Hr. Peter Duetoft nævnte en lang række eksempler fra virkelighedens verden, fra dagligdagen ude i behandlingssystemet over for de sindslidende, og sådan kan man nemt ved at trække de eksempler frem få alle andre mennesker til at se ud som mennesker, der ikke er ansvarlige, folk, der ikke vil tage et ordentligt hensyn til psykisk syge mennesker.
Det er nu ikke tilfældet, og jeg synes, hr. Peter Duetoft begår en fejl ved at trække de eksempler frem og ved at ville udstille det store flertal her i Folketinget som mennesker, der ikke er optaget af de sindslidendes situation.
Det er vi, det er regeringen, det er baggrunden for, at regeringen har indgået en aftale med Amtsrådsforeningen, der skal sikre en kraftig udbygning og forbedring af behandlingstilbudene ude hos dem, der har ansvaret.
Derfor er jeg glad for, at der er et meget stort flertal, der anerkender den arbejdsindsats, der finder sted, også på disse arbejdspladser i den offentlige sektor.