Line Barfod (EL), 2001-12-06:
Statsministeren udtalte i sin åbningstale, at valget var et opgør med klassekampen.
Nu er klassekampen jo blevet erklæret død mange gange, men har hver gang vist sig fortsat at være levedygtig.
Og regeringens udspil i de første dage viser med al tydelighed, at klassekampen lever i bedste velgående. Der er tale om klar klassepolitik, når regeringen tager fra de fattige og giver til de rige.
Omfordelingen bliver tydelig med den særlige pensionsopsparing, der også har været en del debat om i dag, hvor regeringen vil ændre en solidarisk ordning til, at de rige skal have mere og de fattige skal have mindre.
Enhedslisten kæmper for det modsatte.
Vi vil tage fra de rige og give til de fattige.
I forbindelse med finanslovforslaget, som den tidligere regering fremlagde, har Enhedslisten under debatten foreslået, at der skal ske et markant, socialt løft for de laveste indkomster: pensionister, folk på dagpenge og kontanthjælp.
Så må vi jo se, om Dansk Folkeparti vil holde deres løfter fra tidligere om, at de vil være med til at hæve folkepensionen.
Enhedslisten har også peget på finansiering af vores forslag.
Vi vil tage fra de rigeste bl.a. ved at beskatte de multinationale selskaber, der ikke betaler skat i dag, og ved at beskatte nordsøolien lige så meget, som man oprindelig havde forudsat.
Det vil give en hel del milliarder.
Ud over økonomiske forbedringer til de laveste indkomster er der også behov for ændringer på en række andre områder.
Der er behov for at bygge langt flere boliger, både ungdomsboliger, familieboliger og ældreboliger, og vel at mærke boliger til en pris, som almindelige mennesker har råd til at betale.
Der er et stort behov for, at der sker en økologisk omstilling, således at vi kan få rent vand og giftfri fødevarer.
Der er et behov for, at vi får udbygget den kollektive trafik, den vedvarende energi som vindmøller, solceller osv.
Desværre ser det ud til, at regeringen også på disse områder i stedet vil tilgodese de rige og storproduktionen.
Men statsministeren talte da pænt i sin åbningstale om behovet for at lytte til hjemmehjælperne og for at sætte de ældre først.
Her var der da et område, hvor det lød, som om det gjaldt om at hjælpe nogle af dem, der har det svært.
Men det eneste konkrete forslag fra statsministeren til, hvad man skulle gøre, var frit valg. Det løser bare ikke problemet at begynde at udlicitere hjemmeplejen.
Udlicitering er forældet, det skaber problemer i stedet for at løse dem.
Statsministeren har jo lige besøgt Tony Blair, så måske har han dér haft lejlighed til at høre om problemerne med udlicitering af jernbanedriften, der tvang den britiske regering til at overtage jernbanerne igen.
Og herhjemme har vi senest set, hvordan en række kommuner har smidt ISS ud af børnehaverne.
De ældre og de handicappede har krav på, at deres problemer bliver taget alvorligt, i stedet for at de bliver anvendt i et ideologisk felttog for liberalistisk markedstænkning.
Erfaringerne både fra de klagesager, der bliver behandlet i kommunernes klageråd, fra ankesager og fra udtalelser i den offentlige debat, f.eks. fra de store høringer, Københavns Kommune har afholdt om ældrepolitik, viser tydeligt, at det ikke er muligheden for at vælge mellem privat og offentlig leverandør af hjemmepleje, der optager de nuværende eller kommende modtagere af praktisk og personlig pleje.
De vil have tryghed for, at hjælpen er der, den dag de har brug for den, og at hjælpen er stabil, at man holder, hvad man lover.
Det har man f.eks. praktiseret i Skævinge Kommune, hvor sygeligheden er faldet ganske betragteligt, både blandt hjemmehjælperne og blandt de ældre.
Hjemmehjælpernes og sygeplejerskernes organisationer, FOA og Dansk Sygeplejeråd, har for nylig spillet ud med et forslag til 10 punkter med ældres rettigheder, bl.a. retten til at spise den mad, man kan lide, og retten til at komme ud, når man har lyst til det.
Hvis de foreslåede rettigheder skal blive mulige, kræver det, at menneskesynet i den offentlige sektor bliver ændret, at man begynder at stole på, at de mennesker, der er ansat til at udvise omsorg, også selv kan organisere arbejdet sammen med de ældre, i stedet for at der skal opstilles en række skemaer og ansættes en række kontrollører.
Den etiske og moralske diskussion om, hvilke værdier der skal ligge til grund for arbejdet, skal fortsat udvikles i samarbejde med dem, der arbejder på området og med de ældre.
Vi har foreløbig fremsat et beslutningsforslag, der giver den ældre et retskrav på hjemmehjælp, og vi vil arbejde videre med dette område.
Statsministeren talte også smukt om, at regeringen vil bruge flere ressourcer på at hjælpe de allersvageste.
De allersvageste er et lidt mærkeligt udtryk, synes jeg.
F.eks. må de hjemløse, der klarer sig på gaden, være utrolig stærke. Jeg tror ikke, mange af os ville kunne overleve særlig mange dage under de forhold, der er på gaderne, især om vinteren.
Har de ikke brug for at få et løft?
Enhedslisten er bestemt enig i, at der er brug for mere hjælp til hjemløse, sindslidende, narkomaner og andre misbrugere.
Men vi frygter, at det, som regeringen lægger op til, er en opsplitning af de grupper, der har behov for hjælp, at vi nu igen skal til at tale om værdigt trængende, som skal have almisser.
Det blev underbygget under debatten tidligere i dag, hvor det eneste konkrete eksempel, Venstres ordfører, hr. Jens Rohde, kunne komme med, på, hvordan man skulle hjælpe de hjemløse, var at bygge flere herberger.
Hvis man overnatter på herberg, er man altså stadig hjemløs.
Et herberg er ikke en bolig.
Det er ikke nogen stor hjælp.
Velfærd bør i stedet bygge på, at de, der har behov for hjælp, får en reel hjælp, og at de får hjælp i tide, så man kan forhindre, at de får behov for endnu mere hjælp.
Når f.eks. en enlig mor, der på grund af arbejdsløshed har fået økonomiske problemer, ikke har fået betalt huslejen,
skal hun have hjælp på det tidspunkt, for hvis ikke hun får hjælpen allerede dér, risikerer man, at hun bliver hjemløs, og så kan man så begynde at give hende almisser som en af de allersvageste.
Det er ikke det velfærdssystem, vi ønsker.
Statsministeren gjorde i sin åbningstale også opmærksom på, at for omkring 200.000 danskere kan det ikke betale sig at arbejde, hvis man kun ser på økonomien.
Det mener statsministeren ikke er acceptabelt, og derfor vil regeringen sænke skatten for arbejdsindkomster. Men reelt er det, regeringen er startet med, i stedet at sætte skatten ned på arbejdsfri indtægter ved, at man har afskaffet reguleringen af beskatningen af de stigende ejendomspriser.
Igen er det de rige, der får, mens dem med de laveste indkomster intet får.
Enhedslisten er enig i, at det er helt urimeligt, at det i dag koster en del mennesker penge at få et arbejde.
Derfor vil vi foreslå, at man bl.a. ændrer på reglerne for kontanthjælp, så lønindtægten ikke modregnes i ægtefællens kontanthjælp.
Og vi vil foreslå, at man ændrer på boligstøttereglerne, så man skal stige mere i indkomst, før boligsikringen fjernes.
Statsministeren talte også om de hundredtusinder, der er blevet udstødt af arbejdsmarkedet.
Men der var intet konkret forslag til, hvad der kan gøres for at forhindre udstødningen.
Enhedslisten mener, at den bedste måde at modvirke udstødningen på er ved at have et ordentligt arbejdsmiljø.
Derfor bør der først og fremmest på de offentlige arbejdspladser ansættes langt flere, så der er nok til at udføre arbejdet i stedet for situationen i dag, hvor mange bliver nedslidt både fysisk og psykisk af, at de ikke kan nå at gøre deres arbejde ordentligt, uanset hvor meget de knokler.
Ifølge statsministerens åbningstale var valget et opgør med opdelingen i »dem og os«.
Venstre vandt valget bl.a. på en usmagelig opdeling af befolkningen i »dem og os«.
Denne usmagelige retorik fastholdes oven i købet i statsministerens åbningstale, hvor han udtaler, at danskerne er et fredeligt folk, underforstået i modsætning til andre folkeslag.
Danskerne er et arbejdsomt folk, underforstået i modsætning til andre folkeslag.
Og videre tillader statsministeren sig at sige, at det er nødvendigt at stramme udlændingepolitikken, da der ellers vil udvikle sig et voksende modsætningsforhold mellem befolkningsgrupperne i det danske samfund.
Men den fremmedhetz, der nu har kørt i flere år fra en række ledende politikere, er allerede nu ved at udvikle had.
Vi har set, at der bliver sat ild på indvandrernes hjem, på indvandrernes forretninger.
Vi er senest begyndt at høre historier om, at i skolerne taler nogle børn om, at deres kammerater skal smides ud af landet.
Om dem, de har gået i skole med i flere år, siger de nu: I skal smides ud af landet, fordi jeres forældre kommer fra et andet land.
Fremmedhetzen har ført til, at mange børn bliver bange.
Hvis den nye statsminister virkelig ønsker at sætte sig en stor opgave og forhindre modsætningsforholdet mellem befolkningsgrupperne, bør han gå den modsatte vej.
Så bør han og alle hans ministre tage rundt i landet og overbevise børnene om, at ingen skal smides ud, at der er plads til alle mennesker i landet, og at alle skal behandles lige. Samtidig bør statsministeren gøre noget for at løse de sociale og boligmæssige problemer.
Det er den vej, Enhedslisten vil gå.
Det er det svar, vi vil prøve at komme med.
Regeringen har også talt om, at man vil sætte mennesket først i retsplejen.
Den måde, man vil gøre det på, er ved at hæve straffen for vold og voldtægt.
Det er svært for os at se, hvordan højere straffe kan sætte mennesket først.
Der er intet belæg for, at højere straffe skulle føre til færre forbrydelser på dette område.
Hr. Jens Rohde sagde i sin ordførertale i dag heller intet om forebyggelse, heller ikke i svarene, da jeg spurgte ham.
Det eneste, han kunne komme med, var, at der skal komme hårdere straffe, når først overfaldet er sket.
Det forhindrer altså ikke overfaldet.
Dertil kommer så, at der ikke er et ord om ofrene.
Enhedslisten vil foreslå, at vi forstærker indsatsen for at forebygge vold og voldtægt og samtidig forbedrer tilbuddene til ofrene bl.a. ved øget psykologisk hjælp til de voldsramte familier, offerrådgivninger og krisecentre.
Regeringen har bebudet en retssikkerhedsreform og regelforenkling.
Vi afventer spændt nærmere oplysninger om, på hvilke områder regeringen ønsker bedre retssikkerhed for borgerne, på hvilke områder man ønsker regelforenkling.
Enhedslisten vil arbejde for, at retssikkerhedsreformen også kommer til at omfatte de mange urimelige sanktioner for dagpenge- og kontanthjælpsmodtagere.
Vi vil foreslå, at borgere, der kommer i klemme i systemet, får en bedre retsstilling, så det bliver myndighederne, der skal bevise, at de har gjort det rigtige, at de har ret, i stedet for at det er borgeren, der i dag skal finde beviserne for, at myndighederne har begået en fejl, for det er næsten umuligt for en almindelig borger.
Hvis vi vender os til det internationale, så kom statsministeren i sin åbningstale i store træk med de samme løfter omkring EU, som den foregående regering gav befolkningen i 1998 med det formål at opnå et ja til den Amsterdamtraktat, der gælder i dag. Vi tror i Enhedslisten ikke en pind på, at hverken regeringen eller de andre japartier i realiteten agter at fremsætte disse forslag om åbenhed, kompetencekatalog, rettigheder for borgerne, nærhedsprincip osv.
Vi har hørt det
for tit, og det er karakteristisk, at disse løfter altid gives, før der skal være folkeafstemning, og at de aldrig indfries, efter at der har været en folkeafstemning.
Men vi håber da, at den nye regering vil ændre på tidligere tiders praksis.
Enhedslisten vil i hvert fald arbejde for, at disse forslag bliver gennemført.
Jeg indledte med at tale om omfordeling i Danmark.
Den nye regering vil tage fra de allerfattigste i verden og give til et af verdens rigeste lande.
Enhedslisten foreslår, at vi i stedet tager fra de allerrigeste, de multinationale selskaber og bl.a. de multinationale selskaber, der har retten til nordsøolien.
En del af pengene kunne så anvendes til øget støtte til freds-, konfliktløsnings- og forsoningsarbejde.