runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Rudiengaard (V), 2000-05-12:
Vi husker jo tydeligt, at da vi drøftede f.eks. rygeforbud på sygehusene osv., som fru Anni Svanholt jo også gik meget ind for, der nævnte man meget, at man skulle bruge f.eks. Nicorette og andre præparater ved rygeophør.
Mener fru Anni Svanholt ikke, at man eksempelvis også for den del af befolkningen, som ikke er beskæftiget på et sygehus eller bliver indlagt på et sygehus, kunne give en orientering, f.eks. via tv-reklamer?
Anni Svanholt (SF), 2000-05-12:
Det er velkendt, at SF principielt er imod reklamer i tv.
Jeg tror ikke, det er nogen nyhed.
Vi er også imod reklamer om lægemidler i tv.
Det forslag, vi behandler her i dag, er jo et forslag, der under dække af en indsats for at højne folkesundheden vil have flere reklamer om lægemidler i tv, og det kan vi naturligvis ikke støtte. Vi er meget optaget af folkesundheden og af, at den i det hele taget skal prioriteres meget højt og også højere, end den bliver i dag, og at folkesundhed både handler om arbejdsmiljø og livsstilsproblemer og ofte sikkert samspillet mellem de to faktorer.
Man skal naturligvis tage bredt fat om problemstillingen og gøre en bred og målrettet indsats både på lokalt plan og nationalt plan i forhold til at få gjort noget for folkesundheden.
Vi mener altså ikke, at folkesundheden står og falder med, om man nu kan få oplysninger om diverse præparater i tv.
Det er næppe det, folkesundheden står og falder med.
Der er jo oplysninger om diverse præparater, som er tilgængelige i forskellige medier.
Vi er langt mere optaget af, at man gør noget konkret og målrettet i form af tilbud om rygestopkurser og den slags ting, at der er en tilstrækkelig kapacitet i forhold til alkoholafvænning osv. Hermed har jeg sagt, at vi ikke kan støtte det forslag.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Ganske kort: Jo.
Gyda Kongsted (V), 2000-05-12:
Vil fru Birthe Skaarup ikke give mig ret i, at uanset om man informerer, som hr. Frank Aaen vil, eller man laver reklamer, så tjener fabrikanten penge?
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Til hr. Preben Rudiengaard: Vi er fuldstændig enige.
Den fortjeneste, nye præparater giver, kan udvikle andre præparater, og sådan er det her i Danmark.
Så det er jeg fuldstændig enig i.
Til hr. Frank Aaen: Jeg sagde »reklamer kan«.
Det kan de da også.
Det er da helt klart, at de kan sælge
flere produkter, og virksomhederne kan som sagt udvikle nye præparater, og hvad så?
Det kunne jo også være til gavn for befolkningen.
Hvis nu hr. Frank Aaen sådan lige kigger gennem et par andre briller, så kunne det jo godt være, hr. Frank Aaen også kunne fatte, at reklamer kunne være til gavn for befolkningen.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Fru Birthe Skaarup sagde før, at reklamer kan være til gavn
for borgerne.
Fuldstændig enig, det kan godt ske.
Men det er lige præcis ordet »kan«, der er problemet, for det er ikke formålet med en reklame. Når en virksomhed reklamerer, er formålet ikke at være til gavn for befolkningen, så er formålet at sælge produkter og tjene penge.
De kan eventuelt bruges til noget fornuftigt.
De kan eventuelt også bare gå til aktionærerne.
Aktionærerne står i øvrigt først for, ellers lukker enhver virksomhed.
Det ved f.eks. hr. Rudiengaard jo alt om.
Det er det, der er problemet.
Jeg ikke kan forstå, at Dansk Folkeparti ikke kan indse, at reklame har et helt andet formål end at gavne befolkningen.
Reklame har det formål at gavne en virksomhed og dens overskud.
Det, vi andre står for, og det, vi plæderer for, er, at reklamer, der kan være til skade for borgerne, fordi man lokker dem til at købe noget, de ikke har brug for, som de måske ligefrem bliver mere syge af, i stedet skal erstattes af seriøs information.
Det er det, der er brug for.
Preben Rudiengaard (V), 2000-05-12:
Er fru Birthe Skaarup ikke enig i, at såfremt man nu lod den private sektor få lov til at lave dette reklamefremstød, så ville man kunne opnå en fortjeneste i den private sektor, så vi kunne få udviklet nye præparater og gerne dem med appetitnedsættende virkning og dem til alkoholafvænning, og på den måde kunne vi få en gevinst?
Det er et privatøkonomisk foretagende, som kan lave udvikling.
Jeg ville være dybt betænkelig, såfremt udviklingen kun skulle ske i det offentlige, som andre ordførere har været inde på. Så tror jeg, vi ville stagnere.
Jeg vil gerne spørge, om fru Birthe Skaarup er enig i disse betragtninger.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Med hensyn til de spørgsmål, hr. Tom Behnke rejste, kan jeg kun give ham ret i, at enhver virksomhed, der reklamerer, da overhovedet ikke kan holde til ikke at reklamere for et produkt, der virkelig kan hjælpe befolkningen, og det var sådan set det, det gik ud på.
Til hr. Frank Aaen igen: Hr. Frank Aaen er så betonagtig, og det er så hr. Frank Aaens problem.
En reklame kan jo altså være til gavn for befolkningen, og det var faktisk det samme, fru Hanne Andersen var inde på.
Det er klart, at information da også hjælper, men information kan da godt følge med en reklame for et håndkøbspræparat.
Jeg tror, at tiden vil blive moden til det her forslag.
Det håber jeg i hvert tilfælde for dem, der her i dag har vendt tommelfingeren nedad til forslaget.
Hanne Andersen (S), 2000-05-12:
Ja, nu bekræftede fru Birthe Skaarup heroppefra, at reklamers væsen er at sælge, og havde så den efterfølgende bemærkning, at det kan jo så være, at produktet er godt eller skidt for den enkelte, men det må den enkelte jo så finde ud af.
Derfor vil jeg gerne spørge, om fru Birthe Skaarup i virkeligheden ikke mener, at information og vejledning er den bedste mulighed, hvis man vil videre med folkesundhed, i stedet for at lade folk handle i blinde og håbe på, at det går godt.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-12:
Jeg vil gerne spørge fru Birthe Skaarup, der jo har fremsat forslaget her, om det ikke er korrekt, at virksomheder, der reklamerer for et produkt, ikke kun gør det for at sælge så mange produkter som muligt her og nu, men også på længere sigt ønsker at fastholde et produkt på markedet.
Og er fru Birthe Skaarup ikke enig med mig i, at hvis en virksomhed misinformerer eller undlader at informere om væsentlige ting omkring et præparat, der betyder, at forbrugeren lider skade, så vil det også skade produktet og dermed virksomheden, og dermed vil man ingen penge tjene? Altså er der en naturlig lov omkring markedsføring, og markedet regulerer sig selv.
Og dermed er der ingen virksomheder, der er interesseret i at lave den form for reklame.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Jamen har Dansk Folkeparti overhovedet ikke forstået reklamens natur?
Reklame er noget, der betales af en privat virksomhed, og den private virksomhed reklamerer kun, hvis den forventer et højere salg - ikke af hensyn til borgerne, men af hensyn til virksomheden og dens aktionærer.
Det er det, reklame går ud på. Og det er dér, vi siger: I stedet for at foregøgle befolkningen, at de får information via reklamer, så burde vi sikre befolkningen information via oplysningsvirksomhed, som det offentlige står for, for det offentlige skal ikke tjene penge på at sælge mest muligt af et bestemt præparat.
Det offentlige er kun interesseret i at oplyse befolkningen i modsætning til reklamen, som kun går ud på at sælge mest muligt.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Det er da rigtigt nok, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, at reklamer kan sælge et bestemt produkt.
Og hvad så?
Det gør jo ikke noget, hvis det er til gavn for det enkelte menneske.
Det er jo lige meget, hvad man går hen og køber i denne her verden, så kan der have været reklame for dette produkt.
Jeg er da helt indstillet på, at med hensyn til reklamer f.eks. for præparater til støtte for rygeophør kunne der også godt følge nogle informationer med.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Jeg vil bare spørge fru Skaarup, om ikke Dansk Folkeparti er enig i, at der er forskel på reklamer og information.
Altså reklamer har ét formål, nemlig at sælge et produkt til flest mulige og mest muligt af produktet, hvorimod information er en seriøs vejledning af befolkningen om, at her er der disse og disse muligheder, hvis man har de og de behov, men at man dog skal være opmærksom på de og de bivirkninger.
Det er jo information. Kunne Dansk Folkeparti ikke være med til i stedet for det her forslag, som jo kun går ud på at fremme salg, for det er det, reklamer går ud på, at man i stedet for fandt en måde, hvorpå vi fra offentlig side informerede f.eks. om de produkter, der er nævnt i det her lovforslag?
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Fru Anni Svanholt siger, at folkesundhedsprogrammet er udmærket.
Jamen det synes vi også i Dansk Folkeparti, men der kunne jo godt være noget, der understøttede det folkesundhedsprogram, og det her er jo netop en konkret henvendelse til befolkningen.
I første omgang er det rygerne, vi henvender os til, og det er kun håndkøbsmedicin.
hvor meget folk tager hensyn til reklamer.
Og vi tror virkelig, at det ville have en positiv effekt på det folkesundhedsprogram, at folk går ind og ser, at rygning altså er skadeligt, så lad os holde op.
Anni Svanholt (SF), 2000-05-12:
Men der findes jo allerede oplysninger, som jeg også tidligere nævnte, om diverse præparater i blade osv.
Og i øvrigt så mener jeg, at det er meget vigtigt, at der f.eks. bliver givet rådgivning og vejledning i forbindelse med anvendelse af nogle typer præparater, f.eks. hvor det handler om rygestop.
Det ville være langt bedre, og tror jeg også meget mere motiverende, at det bliver sat ind i den rette sammenhæng.
Og så til fru Birthe Skaarup, som jo taler så varmt for sit eget forslag, og det er jeg ikke forbavset over, vil jeg bare sige, at jeg er helt uenig i de vurderinger, der ligger bag det.
Gyda Kongsted (V), 2000-05-12:
Problemet er imidlertid, at der er lukket, når folk har fri.
Jens Rohde (V), 2000-05-12:
Jeg vil godt spørge fru Anni Svanholt, om hun mener, at reklamer på tv er så meget mere farlige, end de er på f.eks. Internettet og i bladene, som fru Anni Svanholt jo selv nævnte her fra talerstolen.
Kan fru Anni Svanholt dokumentere, at reklamer på tv er farligere end i alle andre medier?
Til Fru Anni Svanholt: Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål, om reklamer er farligere på tv end i alle mulige andre medier, hvor det åbenbart er fint, at det er tilladt, og om det kan dokumenteres, at fjernsynet har så enorm stor effekt i forhold til markedsføring via andre medier.
Anni Svanholt (SF), 2000-05-12:
Jeg tror ikke, at hr. Jens Rohde er i stand til at lave en karakterbog over reklamer; det er der vist næppe nogen der er i stand til.
Men det er spørgsmålet, om man ønsker, at reklamerne bliver mere eller mindre udbredt, og der er SF altså dér, hvor vi ikke ønsker det og heller ikke på dette område, for lægemidler skal man omgås med varsomhed og ikke være afhængig af, at det er via reklamer, man får informationerne.
Jeg kunne forstå på Venstres ordfører, at der kunne opstå en situation, hvor man lige pludselig stod og havde brug for noget, og hvor det ikke var muligt at skaffe sig oplysninger på anden vis.
Den situation er nok ikke tænkelig.
Jeg mener heller ikke, at information via en reklame i tv er god i den situation, og jeg kan ikke se, at den pågældende person ikke kan skaffe sig viden på anden vis og naturligvis også bør indhente diverse informationer for at få et tilstrækkeligt grundlag for sin beslutning.
Og så til hr. Jens Rohde om reklamer.
Jeg er godt klar over, at Venstre og i særdeleshed nok hr. Jens Rohde er meget optaget af at få flere reklamer i tv og arbejder meget ihærdigt for det.
Det gør vi ikke i SF.
Vi er ikke tilhængere af det og vil altså heller ikke åbne mulighed her for, at der kan blive fremdrift på reklamer.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-05-12:
Med fare for at komme til at vikle mig ind i en mediedebat vil jeg sige, at enhver politiker, der er til stede her, ved, hvad 20 sekunder i tv betyder.
Det er vist en alment kendt virkning.
Men i øvrigt vil jeg forsøge at holde mig til det, som det drejer sig om, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt man gennem tv kan bidrage til folkeoplysningen og forebyggelsen på sundhedsområdet.
Det er et område, der har været meget debatteret, fordi alle ved, at det har en vældig virkning, men hvis man rejser og ser, hvordan man i udlandet reklamerer for bestemte ting, kan man da også se, at det ikke altid er helt sanddrueligt, det, der bliver sagt.
Men det kunne da så være, at man kunne ønske sig et råd nedsat til at kigge på det, som styrelsen har foreslået det.
Så det har man jo godt villet.
Jeg er da også sikker på, at man har haft de bedste intentioner, da man foreslog det.
Men der er jo en årsag til, at det ikke i dag er muligt
at reklamere for lægemidler på skærmen, og når jeg siger reklamere for lægemidler, så er det, fordi jeg ikke ønsker at separere til bestemte typer af lægemidler.
Skulle man gøre det, så skulle vi debattere for eller imod, så skulle man generelt ophæve det forbud, der er, og det skulle under alle omstændigheder i hvert fald ikke være Folketinget, der skal bestemme, hvilke præparater det så skulle være der skulle på skærmen, for jeg er da overbevist om, det vil have en vældig virkning.
Hvis vi nu tager TV 3 og ser på de reklameblokke, der som regel altid følger bagefter, så bliver der jo i TV-Shoppen reklameret for hvad som helst, og det er ikke sådan, at folk ikke køber de dér besynderlige køkkenredskaber, som de har stående derhjemme og ikke ved, hvad de skal stille op med bagefter.
Så altså det vil have en virkning, ja, det vil det da.
Så kan man sige: Jamen det, vi ikke vil, det er det gode.
Og det er jeg heller ikke i tvivl om, men jeg synes, det er problematisk at blande Folketinget ind i, hvilke præparater det skal være, og jeg synes, at den oplysning, man i øvrigt har om lægemidler, er ganske glimrende, og jeg synes også, det er godt, hvis man bliver oplyst gennem sin læge.
Den ligger på biblioteket, man kan se det, når man slår op i Helse, osv.
Det er ikke sådan, at vi er uden information om, hvad der er godt på området.
Men grunden til, at man har det forbud, er, at man kommer ind i den her evige debat om: Hvad skal det så være næste gang?
Altså hvad skal det så være for et område
, fordi det ville være godt for folkesundheden?
Det vil jeg synes
Jeg synes, at vi, hvis vi ønsker det, kan se på, om der er behov for på de områder, som forslagsstillerne har peget på, at lave en øget indsats folkeoplysningsmæssigt set i forbindelse med folkesundhedsprogrammet, og er der noget, vi særlig skal satse på?
Så lad os gøre det dér i stedet for.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-05-12:
Det Radikale Venstre har sympati for intentionerne i det foreliggende lovforslag om tilladelse til tv-reklamer for håndkøbspræparater til brug ved rygeophør, alkoholafvænning og nedsættelse af appetitten under forudsætning af, at midlerne har en dokumenteret effekt.
Vi har det nemlig sådan i Det Radikale Venstre, at alle initiativer, der sigter mod at reducere omfanget af rygning, alkoholindtagelse og overvægt, bør gøres til genstand for grundige overvejelser.
Hertil kommer, at der ikke i udlandet er forbud mod reklamer via tv for sådanne håndkøbspræparater, og en del af ofrene for livsstilssygdomme kan antages at have tv som primær informationskilde.
Når det så er sagt, skal det også siges, at Det Radikale Venstre alligevel ikke kan støtte forslaget, og det er, fordi vi har en stærk fornemmelse af, at tv-reklamer har en kraftig forbrugsskabende effekt. For så vidt angår slankemidler, mener Det Radiale Venstre, at en offensiv markedsføring via tv kan være direkte farlig, ikke mindst for de unge piger.
Der er i forvejen stærk fokus på vægtproblemer i hele befolkningen, og der er ingen grund til at forstærke den fokus.
Derimod er der grund
til at gøre en stor indsats, både hvad angår information om kost og motion, og også at gøre en stor indsats, for så vidt angår behandling og støtte.
Ligeledes mener vi, at alkoholafvænning er så kompliceret en sag, at selvmedicinering ikke er tilstrækkelig.
De eksisterende lægemidler til understøttelse af alkoholafvænning er da også receptpligtige, så på dette område er lovforslaget ikke aktuelt. Det er faktisk ikke muligt for mennesker med alkoholproblemer at foretage selvmedicinering.
Præparaterne gives som led i en behandling.
Kommer der en dag håndkøbsmedicin, må vi se på det til den tid. Tilbage er så tobaksafvænnende præparater, og her kan det ikke udelukkes, at tv-reklamer kan have en motiverende effekt for dem, der overvejer at holde op med at ryge.
Imidlertid er det Det Radikale Venstres opfattelse, at det overordnede princip om, at man ikke gennem tv-reklamer skal skabe et øget forbrug af medicin, bør fastholdes i den konkrete sag.
Princippet bør også fastholdes, fordi det er vanskeligt at få alle pligtoplysningerne med i en tv-reklame, i alt fald så oplysningerne bliver opfattet.
Det, vi så kan diskutere, er, om det her overordnede princip er ligesom at arbejde mod tidevandet.
Viser det sig at være sådan, så må vi jo diskutere det igen.
Men ud fra en overordnet sundhedsmæssig betragtning ønsker Det Radikale Venstre i hvert fald at kæmpe for dette overordnede princip, så længe det er praktisk muligt, og derfor kan vi ikke støtte lovforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Lige til fru Inger Marie Bruun-Vierø: Det er jo kun præparater mod rygning, der er godkendt af Lægemiddelstyrelsen til håndkøb, det her forslag drejer sig om, og det tror jeg nok fru Inger Marie Bruun-Vierø har lidt misforståelse omkring.
Jeppe Kofod (S), 2000-05-15:
Nu kunne jeg godt tænke mig at spørge Dansk Folkepartis ordfører, når han gentagne gange har nævnt Indien som eksempel: Hvad er det så for en bistand, Danmark rent faktisk vælger at give inderne?
Er det ikke rigtigt - ordføreren må korrigere mig, hvis det er forkert - at den bistand, som vi har besluttet man skal have her efter den nye beslutning, er rettet mod tre ting, nemlig sundhedssektoren, hvor vi har haft nogle gode programmer og med stor succes har hjulpet de allerfattigste indere, og det er på erhvervsdelen, der er med til at skabe nogle job for mange fattige indere, og endelig og meget vigtigt er det på demokrati- og menneskerettighedsdelen, hvor det er klart, at hvis vi er med til at støtte dér, så kan vi måske netop være med til at præge en udvikling, hvor de fattige indere, de kasteløse, kan få større indflydelse og dermed ændre den regering, som sidder i Indien.
Så jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører: Hvordan kan man gå imod dét, når man på den ene side står og siger, at menneskerettigheder og demokrati er vigtigt, men på den anden side ikke er parat til også at levere de redskaber, der skal til f.eks. i forhold til et land som Indien?
Jeg vil gerne sige til Dansk Folkepartis ordfører, at jeg tror, at han helt har overset, hvad pointen er her.
Jeg synes, Danmark har taget skarpt afstand fra de atomprøvesprængninger, som fandt sted i maj 1998.
Det synes jeg er godt, og det synes jeg er rigtigt, og det skal vi fortsat gøre i forhold til den politik, som inderne fører, også med forøgelse af deres forsvarsbudget.
Men det udelukker jo ikke, at vi samtidig kan arbejde for, at de allerfattigste i det indiske samfund, et land med over en milliard mennesker, får nogle bedre forhold, at vi kan arbejde for, at de får mulighed for måske at udøve demokratisk indflydelse, så man kan få en mere retfærdig fordelingspolitik, og man kan ændre noget at det, der er galt i Indien.
Det er jo det, vi gerne vil, og der forstår jeg simpelt hen ikke, hvordan Dansk Folkeparti fortsat og vedvarende fastholder, at det, vi gør, er at samarbejde med regeringen,
når det, vi gør, rent faktisk er at lave noget udviklingsbistand rettet mod de allerfattigste uden om regeringen.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-15:
Det er jo nøjagtigt det samme, vi gør over for andre lande.
Dér går vi også ind og støtter nogle fattige befolkningsgrupper, hvor vi synes det er godt.
Der er også andre lande igen, hvor vi så støtter regeringen og lader dem være med til at fordele bistanden.
Men vi må bare sige, at de signaler, vi sender over for inderne, ved nu at sige, at værsgo, nu er der åbnet igen, er det klare signal, som inderne modtager.
Og inderne forstår således ikke, hvorfor vi protesterer, og hvorfor vi dengang protesterede mod, at man blev ved med at producere atomvåben; man afprøvede endda atomvåben i flere omgange.
Inderne forbeholder sig fortsat ret til det, og der er det for os i Dansk Folkeparti vigtigt, at Folketinget signalerer over for regeringen, at det er en politik, som man ikke bifalder, men at den politik, man skal føre, er, at man skal udvælge de lande, hvor man giver bistanden, ud fra nogle kriterier om, at der ikke er høje militærudgifter, ikke foretages atomprøvesprængninger, ikke føres en atompolitik, der er på direkte konfrontationskurs med resten af verden.
Det synes vi er vigtigt, og det kan jeg så konstatere at Socialdemokratiet ikke gør.
Jeppe Kofod (S), 2000-05-15:
Til Dansk Folkepartis ordfører vil jeg gerne understrege, at i politik er det sådan, at det ofte er i nuancerne, at forskellene jo ligger.
Og hvad er det så for en politik, som Danmark fører over for Indien?
Hvad er det for en politik, vi fører, når vi siger, at vi støtter inderne?
Vi støtter ikke den indiske regering.
Det er jo ikke programsektorbistand, vi giver.
Det er jo ikke et programsamarbejdsland mere.
Vi støtter rent faktisk nogle grupper, som vi mener er fornuftige at støtte, hvis man vil en anden udvikling i Indien, verdens største demokrati, men også det land, hvor der bor flest fattige.
Og jeg kan ikke forstå, hvordan Dansk Folkepartis ordfører fortsat kan påstå, at vi støtter den indiske regering.
Det gør vi ikke, vi støtter netop de allerfattigste befolkningsgrupper, og det synes jeg rent faktisk at vi har en opgave i at gøre.
Peter Duetoft (CD), 2000-05-15:
Det er jo noget sniksnak at blande Kosovo ind i det her.
Det har jo ikke noget med den her diskussion at gøre.
Jeg vil gerne medgive hr. Skaarup, at man ikke er helt så rigoristisk som Frihed 2000, som trods alt stemmer nej til det hele.
Der er af og til et ja fra Dansk Folkeparti, men generelt må jeg alligevel sige med hensyn til alle de dér men'er, hr. Skaarup har nævnt i dag, at hvis det, der foregår i Finansudvalget, afstemningen der, er et udtryk for, hvornår de men'er ikke træder i kraft, men hvornår man gerne vil være med, så betyder det i praksis stort set en beskæring af dansk bistandspolitik ned til måske en fjerdedel af det antal projekter, som man alligevel har i gang, og det er da noget.
Altså det eneste, jeg beder om, er, at man ikke fremstiller det som om, at ih, vi kan da egentlig godt lide dansk bistandspolitik, men der er lige nogle enkelte steder, hvor vi ikke bryder os om den.
Sandheden er altså, at tre fjerdedele af dansk bistandspolitik har man i hvert fald ikke stemt for i Finansudvalget, og det bryder hr. Skaarup sig åbenbart ikke om.
Men det var det, jeg ville, og ikke noget med Kosovo osv.
Jeg respekterer, at hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti bestemt har støttet i den forbindelse, men det var ikke det, der var diskussionen.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-15:
Jeg kan sige, at Dansk Folkeparti, bare for at tage et eksempel, med hensyn til bevillinger til flygtninge i nød, som også behandles i Finansudvalget, i forbindelse med den situation, vi havde i Kosovo i alle de tilfælde, hvor Finansudvalget har kunnet give penge, har været parat til at give penge ved at stemme for det.
Vi er også indstillede på i de situationer, hvor vi kan afhjælpe eksempelvis flygtningesituationer og katastrofesituationer via den bistandshjælp, vi kender i dag, at stemme for det, og vi gør det også i mange tilfælde.
Men vi må også sige, at der er nogle tilfælde, hvor de projekter, der er taget stilling til, ikke har karakter af det, som jeg har nævnt her. Jeg vil også sige, at det altså er vigtigt, at vi fra dansk side siger stop, hvis der er lande, der har store militærbudgetter og fører krig mod andre lande; det kunne være Zimbabwe, der er aktiv i en krig i Congo.
Det mener jeg vi kan holde fast i, for ellers er vi til grin, og det er borgerne også for deres skatteyderpenge.
Jeg vil sige, at Dansk Folkeparti er positivt over for ulandsbistand, og jeg har nævnt en række eksempler på, hvor det er, vi gerne vil give den.