Søren Søndergaard (EL), 2003-12-03:
et besøgsvisum til Danmark, og mange af dem får det af fuldstændig uforståelige grunde.
Hvorfor de alligevel ikke er så uforståelige, skal jeg komme tilbage til om et øjeblik.
Når vi møder dem rundt omkring, og især når de borgerlige partier møder dem rundt omkring, så kan de aldrig forstå, at det kan være rigtigt.
Det kan da ikke være rigtigt, at du ikke kan få besøgsvisum til Danmark.
Men det er jo rigtigt.
Vi kan f.eks. tage en taxachauffør - jeg går ud fra, at flere af jer har kørt med ham, han har forelagt sagen for flere af jer, som er gift med en thailandsk kvinde.
De har gentagne gange søgt om at få hans kones thailandske søn, som er voksen og arbejder som skrædder i Bangkok, til Danmark ved nogle ganske bestemte begivenheder, nemlig ved de to personers bryllupsdag, ved taxachaufførens 40-års fødselsdag og senest i forbindelse med deres 5-års bryllupsdag.
Hver gang er der givet afslag med henvisning til, at Udlændingestyrelsen har vurderet, at der er fare for, at sønnen vil blive i Danmark, og at den begivenhed, der er ansøgt om visum til at deltage i, ikke er af tilstrækkelig vigtighed til at begrunde et visum.
Eller et andet eksempel med en person af marokkansk oprindelse, som nu er dansk statsborger.
Her bliver jeg nødt
til at sige til Venstre, at det her jo ikke er et forslag om udenlandske statsborgere i Danmark, vi snakker også om danske statsborgere.
Han har været gift med en dansker i 7-8 år og har søgt om at få sin bror fra Marokko til Danmark, for at han kunne møde svigerfamilien.
Broren har hele sin øvrige familie i Marokko og har derfor fortsat tilknytning til hjemlandet.
Alligevel nej til besøgsvisum.
Eller en læge af russisk oprindelse, der har søgt om at få sine forældre til Danmark, for at de kunne være sammen i julen 2002 og se børnene, der voksede op i Danmark.
Faren ejer en fabrik i Rusland med mere end 100 ansatte, og det er næppe sandsynligt, at han vil forlade de værdier for at søge asyl i Danmark.
Derudover har forældrene faktisk været i Danmark tidligere.
Det er de konkrete eksempler, som folk oplever i tusindvis, og som er uforståelige og uforklarlige, og som viser et system, som er ekstremt lukket, et system, som er afvisende over for at respektere den udvikling, at stadig flere får kontakter i udlandet.
Jeg vil så godt knytte et par enkelte bemærkninger til et par af ordførerne.
Fru Else Theill Sørensen sagde, at fra Det Konservative Folkepartis side ville man i hvert fald ikke være med til forslag, der kunne give mulighed for misbrug.
Det var sikkert.
Det er jo et interessant synspunkt, og det kan også godt være, at De Konservative vil fastholde det.
Jeg noterer mig bare, at hvis man ser midt på side 9 i den rapport, som er lavet af Udlændingestyrelsen, så står der: »Reglerne om visum vil ikke realistisk set kunne indrettes således, at et sådan misbrug helt kan undgås«.
Det er, hvad han skriver, og det er naturligvis rigtigt, for giver man folk tilladelse til at komme til Danmark, så er der selvfølgelig mulighed for, at de ikke vil rejse ud igen, eller at de søger asyl.
Eller hvad som helst.
Den risiko eksisterer selvfølgelig.
Til hr. Jesper Langballe, som jeg takker for alle bemærkningerne om venstrefløjens godhed osv., vil jeg nu sige, at vores godhed rækker ikke til at afskaffe Interpol, så folk, der begår narkokriminalietet, er sådan set ikke lige omfattet af vores godhed.
Men lad det nu ligge.
Men det interessante ved hr. Langballes gennemgang var, at han læste op af forslaget for ligesom at vise, hvor lidt argumenteret det var.
Hr. Langballe læste dette op: »I en stadig mere globaliseret verden er der derfor behov for at have så smidige regler for besøg og kontakt over landegrænserne som muligt«.
Punktum.
Det viser, hvor latterligt, det er.
Der står bare noget med globaliseret, og det skal åbenbart være bevis nok.
Men hr. Langballe læste jo ikke videre, nemlig »... at det internationale bosætnings- og arbejdsmønster er under konstant udvikling, og tusinder af mennesker i dag er ikke bofaste på samme måde som blot for nogle få år siden.
Det stiller nye krav til indretning af den lovgivning, som regulerer kontakten mellem befolkningerne«.
Det er jo det, der er argumentet.
Argumentet er jo, at stadig flere mennesker gifter sig på tværs af grænserne.
Argumentet er jo, at stadig flere mennesker tager til udlandet for at studere, tager til udlandet for at få arbejde, får venner og familie, kommer tilbage igen.
Det er jo det, der er argumentet for at kigge på det her.
Det har ikke noget i al abstrakthed med globalisering at gøre, det er noget, der kan måles i tal,
må jeg sige til hr. Langballe.
Men man kan selvfølgelig også trække gardinerne ned og bede sporvognskonduktøren om at ryste med sporvognen og så tro, at man kører.
Den mulighed eksisterer også.
Jeg vil sige, at chancen for, at man kommer fremad, i hvert fald fremad i den rigtige retning, er ret begrænset.
Det er selvfølgelig heller ikke rigtigt, at enhver skal have retskrav på 14 dages besøgsophold i Danmark.
Der er jo netop en en række begrænsninger med hensyn til, hvilken gruppe det omfatter.
Der står også direkte, at folk, der er udvist af Danmark, naturligvis ikke kan komme på tale, og at der selvfølgelig også skal være et hensyn til statens sikkerhed.
Det kan man også tage med.
Så det er ikke alle, der får den mulighed.
Men det tager ganske rigtigt højde for, at når man er i Danmark, man er bosat i Danmark, man er dansk statsborger, så bør man have et retskrav på, at ens nærmeste familie kan komme og besøge en, ja, det synes vi.
Og det synes vi faktisk er værd at forsvare.
Det er der så en række partier, jo de fleste, der ikke synes.
Der vil jeg komme ind på ikke mindst det, integrationsministeren brugte som en af begrundelserne, nemlig at vi stadig væk må se på risikoen for, at folk søger asyl.
Hvorfor egentlig det?
Fru Karen Klint nævnte også, at vi et eller andet sted åbenbart var forpligtet til at forhindre, at folk søger asyl.
Jeg mindes ikke, at vi har indgået nogen konventioner om, at vi skal forhindre folk i at søge asyl i Danmark,
det må jeg ærligt indrømme, det kan jeg ikke lige huske.
Fru Karen Klint kan muligvis gøre mig en smule klogere, men jeg mener ikke, at vi har indgået sådan nogle konventioner.
Men hvad er egentlig problemet i, at folk søger asyl?
Hvis folk søger asyl, er der jo grundlæggende to muligheder.
Den ene mulighed er, at de får asyl, hvilket vil sige, at de er forfulgt i deres hjemlande.
Jamen er det ikke strålende?
Jeg er da glad for, at Sverige gav opholdstilladelse og asyl til folk, der var på flugt fra Danmark under anden verdenskrig.
Jeg er lidt ked af, at Danmark ikke gav opholdstilladelse og asyl til nogle flere jøder på flugt fra Tyskland; det kunne have reddet en del af dem fra gaskamrene.
Det gjorde vi ikke, det er jeg ked af og faktisk lidt flov over på Danmarks vegne.
Så hvis der er nogle, der kommer her, og de får asyl, fordi de er forfulgte i deres hjemlande, hvad er problemet? Der er ikke noget problem, vi skal da være stolte og glade.
Den anden mulighed er, at der måske vil komme nogle og søge asyl, og som ikke skal have asyl, fordi de ikke er forfulgt i deres hjemlande.
Jamen de skal jo bare sendes tilbage, så enkelt er det.
Der kan man selvfølgelig også inden for rammerne af det her forslag diskutere en eller anden sikkerhedsstillelse.
Den store fordel ved det her forslag er jo, at man præcis ved, hvem man skal sende regningen til i givet tilfælde.
Der kan man selvfølgelig diskutere muligheden for at lave en eller anden økonomisk kaution eller noget; den mulighed eksisterer.
Men hvad er problemet?
Helt ærligt, hvordan harmonerer det med Genèvekonventionen?
Jeg ved godt, at hr. Langballe ikke er meget for Genèvekonventionen,
men hvordan harmonerer det hos alle de partier, som normalt hylder Genèvekonventionen, som jo lige præcis handler om vores forpligtelse til at give folk mulighed for at søge asyl?
Det korte af det lange er, at den argumentation, der er blevet brugt mod det her forslag, mener jeg ikke holder nogen steder.
Jeg mener, at det er fuldstændig rimeligt og i øvrigt også administrativt meget enkelt at sige, at folk, der bor i Danmark, folk, der har opholdstilladelse i Danmark, folk, der er danske statsborgere, har mulighed for at få deres nærmeste familie til Danmark en gang om året i en ganske kort periode.
Jeg vil slutte af med at sige tak til SF og til Det Radikale Venstre og til Kristendemokraterne
for deres positive bemærkninger.
Jeg er ikke specielt overrasket over modtagelsen af det her forslag, men jeg vil selvfølgelig benytte den debat, vi har haft her i dag, næste gang, vi møder taxachaufføren, eller næste gang, vi møder højskolelæreren, eller næste gang, vi møder universitetsprofessoren, eller næste gang, vi møder en af vores arbejdskammerater, der ikke kan forstå, hvorfor de ikke kan få nogen af deres nærmeste til Danmark bare på et besøg, f.eks. i forbindelse med en fødsel eller f.eks. i forbindelse med et bryllup eller f.eks. i forbindelse med alvorlig sygdom eller f.eks. i forbindelse med en begravelse.
Så skal vi sige til dem, at årsagen ene og alene er det flertal, som eksisterer i Folketinget bestående af Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet.