Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-02-27:
Jeg må forstå beslutningsforslagene sådan, at Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten ønsker arbejdsmiljøpolitikken ført tilbage til det indhold og det niveau, som den havde inden denne regerings tiltræden.
Jeg vil med de følgende bemærkninger begrunde, hvorfor jeg og regeringen mener, at det vil være en meget dårlig idé.
Et godt arbejdsmiljø er vigtigt for både medarbejdere og
Et godt arbejdsmiljø skabes gennem konkrete handlinger.
Det er handlinger, der forandrer.
En prioritering af arbejdsmiljøindsatsen er derfor helt afgørende, hvis flere mennesker skal have et godt arbejdsmiljø. Jeg ser det derfor som en meget stor styrkelse af arbejdsmiljøarbejdet, at et enigt Arbejdsmiljøråd i år 2002 udpegede atten væsentlige arbejdsmiljøproblemer og heraf prioriterede fire arbejdsmiljøproblemer, som skal løses
Det skal ske ved en særlig opmærksomhed fra myndighedernes og fra parternes side.
Man kan nu engang ikke gøre alting på en gang.
Når fire arbejdsmiljøproblemer prioriteres som dem, der skal løses først, er det en indlysende konsekvens, at disse arbejdsmiljøproblemer skal være i fokus, ellers er der jo ikke tale om en prioritering.
Som en konsekvens af prioriteringen har Arbejdstilsynet målrettet sit tilsyn mod de brancher og virksomheder, der er mest belastede i forhold til de fire prioriterede problemer. Arbejdstilsynet bruger 60 pct. af de timer, som anvendes ude på virksomhederne, til de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer.
Det er samtidig aftalt med Arbejdstilsynet, at effekten af Arbejdstilsynets aktiviteter skal kunne måles.
Der gennemføres derfor effektevalueringer i en række af de brancher, der er mest belastede med hensyn til de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer.
At fire områder har førsteprioritet betyder ikke, at de 18 øvrige arbejdsmiljøproblemer glemmes.
Naturligvis ikke.
Det fremgår også helt klart af rapporten fra Arbejdsmiljørådets prioriteringsudvalg, der slår fast, at de enkelte brancher fortsat skal arbejde med samtlige væsentlige arbejdsmiljøproblemer, der er i branchen.
Samme tankegang afspejler sig også i Arbejdstilsynets arbejde.
Den afspejler sig for det første i, at Arbejdstilsynet fortsat gennemfører tilsyn af andre grunde, end at området er særligt prioriteret.
Der gennemføres tilsyn f.eks. som følge af klager over andre arbejdsmiljøproblemer end de fire prioriterede.
Arbejdstilsynet foretager en konkret vurdering af, om f.eks. en klage skal følges op med tilsyn.
Det er derfor ikke sådan, at Arbejdstilsynet bruger al sin tid på de brancher og virksomheder, der er mest belastede med de fire prioriterede problemer.
Jeg finder det derfor heller ikke relevant, sådan som forslagsstillerne ønsker det, at opstille resultatmål for, hvor stor en del af virksomhedstiden der skal anvendes på sådanne tilsyn.
Det ville være en unødvendig bureaukratisk tilgang.
At flere end de fire områder prioriteres, afspejler sig for det andet i principperne bag tilsynsmetoden tilpasset tilsyn.
I det tilpassede tilsyn forholder Arbejdstilsynet sig til alle væsentlige arbejdsmiljøproblemer på virksomheden og reagerer om nødvendigt.
Hvis Arbejdstilsynet f.eks. støder på arbejdsmiljøproblemer vedrørende kræftfremkaldende stoffer, vil prioriteringen af de fire arbejdsmiljøproblemer bestemt ikke indebære, at Arbejdstilsynet så at sige lukker øjnene for kræftproblemet. Jeg kan nævne, at lidt over halvdelen af de faktiske arbejdsmiljøproblemer, Arbejdstilsynet konstaterede i 2003, vedrørte de fire prioriterede områder, mens lidt under halvdelen vedrørte andre arbejdsmiljøproblemer.
Det viser med al tydelighed, at det er lykkedes for Arbejdstilsynet at sætte særlig fokus på de fire prioriterede arbejdsmiljøproblemer samtidig med, at der fortsat reageres på andre væsentlige arbejdsmiljøproblemer.
Til forslaget om BST-udbygning vil jeg med det samme slå fast, at regeringens tanker om rådgivning på arbejdsmiljøområdet går i en helt anden retning.
I dag har virksomhederne pligt til at betale til bedriftssundhedstjenesten, men der er ikke pligt til at bruge bedriftssundhedstjenesten.
Og mange virksomheder har da også helt undladt at gøre brug af den, og der er derfor ikke ydet dem nogen rådgivning.
Regeringen foretrækker
en helt anden, individuel virksomhedsrettet tilgang til rådgivning frem for den kollektive branchetilgang, som hidtil har været gældende.
Arbejdsmiljøreformen indebærer, at samtlige virksomheder i landet skal have tjekket eller screenet deres arbejdsmiljø.
Det sker over en periode på kun 7 år.
Virksomheder, der ikke har styr på arbejdsmiljøet, skal derefter have et intensivt tilsyn.
Viser det sig, at en virksomhed har brug for rådgivning, vil Arbejdstilsynet pålægge virksomheden at søge og vel at mærke også bruge kvalificeret rådgivning.
Dermed sikrer vi, at alle virksomheder får den rådgivning, de har brug for, og i modsætning til i dag sikrer vi også, at de rent faktisk bruger rådgivningen.
I det nye system kan der pålægges rådgivning i to situationer.
Der kan pålægges rådgivning til løsning af et problem, hvis Arbejdstilsynet har konstateret en væsentlig overtrædelse af arbejdsmiljøloven i forhold til virksomhedens faktiske arbejdsmiljø.
Arbejdsmiljøproblemet skal være af en karakter, hvor det vanskeligt vil kunne løses uden brug af rådgivere, f.eks. med ventilation i en fabrikshal.
I den anden situation kan virksomheden pålægges rådgivning over en periode, hvis virksomhedens egen arbejdsmiljøindsats er mangelfuld, samtidig med at det faktiske arbejdsmiljø er dårligt.
Regeringen er ikke i tvivl om, at arbejdsmiljørådgivningen vil blive langt bedre med arbejdsmiljøreformen, også langt bedre end forslagsstillernes idé om en udbygning af det nuværende BST-system til at omfatte hele arbejdsmarkedet.
Jeg er da enig med forslagsstillerne i, at der fortsat er mange arbejdsmiljøproblemer på de små virksomheder.
Jeg er derfor enig i, at de små virksomheder med arbejdsmiljøproblemer pinedød skal gøre noget ved problemerne.
Men skal det ske ved at pålægge alle virksomheder med mellem fem og ti ansatte ekstra administrative og økonomiske omkostninger i form af formaliseret sikkerhedsarbejde med faste møder osv.?
Det synes jeg altså ikke.
På de helt små virksomheder er der typisk en daglig kontakt mellem ledelse og medarbejdere, og det er derfor ikke nødvendigt at pålægge en pligt til at formalisere samarbejdet.
Derimod tror jeg på, at den screening af arbejdsmiljøet, der med arbejdsmiljøreformen vil finde sted på samtlige landets virksomheder, vil få en gavnlig virkning på arbejdsmiljøarbejdet i virksomhederne.
Alle virksomheder, både de store og de små, vil som nævnt blive screenet i løbet af kun 7 år.
Nogle af dem vil i forlængelse heraf få et intensivt tilsynsbesøg af Arbejdstilsynet.
På nogle virksomheder vil det være Arbejdstilsynet, der må igangsætte en oprydning i arbejdsmiljøproblemerne ved at påbyde pligt til rådgivning.
Andre steder vil rygtet om den nye intensiverede tilsynsindsats givetvis være løbet i forvejen, og man har i virksomheden selv taget tyren ved hornene og har fået løst problemerne uden Arbejdstilsynets mellemkomst.
Hvis en virksomhed overtræder regler, der udsætter de ansattes liv og lemmer for risiko, så er der administrative bøder, der falder hurtigt og kontant, og i den situation er det en god løsning.
Når det handler om nogle formelle overtrædelser, f.eks. en manglende APV, er det efter min og regeringens opfattelse mest rigtigt, at virksomheden først får en advarsel i form af et påbud fra Arbejdstilsynet.
Vi fik jo afskaffet de administrative bøder for formelle overtrædelser af arbejdsmiljøloven for et par år siden, fordi de høje bødestørrelser ikke stod mål med forseelserne.
Man kan ikke med rimelighed give 10.000 kr. i bøde for at mangle et stykke papir.
Det er ude af trit med den almindelige retsopfattelse.
Med den nye arbejdsmiljøreform får vi et godt instrument, hvad angår de formelle arbejdsmiljøproblemer.
Der åbnes mulighed for, at Arbejdstilsynet kan pålægge virksomhederne rådgivning i en periode, hvor forhold som f.eks. en manglende arbejdspladsvurdering skal bringes i orden.
På den måde sendes et klart signal om, at det har konsekvenser ikke at overholde arbejdsmiljølovgivningen.
Afslutningsvis vil jeg blot bemærke, at jeg ser frem til i løbet af kort tid at fremsætte lovforslag om den nye arbejdsmiljøreform.
Nogle af de centrale elementer i reformen har jeg her kort omtalt.
Jeg håber, at vi i forbindelse med lovforslagets behandling vil få en god og konstruktiv arbejdsmiljøpolitisk debat. Hvad angår de fire beslutningsforslag fra Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten, må jeg derfor på regeringens vegne afvise alle forslagene.