Keld Albrechtsen (EL), 1998-02-03:
Jeg vil allerførst gerne sige tak til SF for modtagelsen af forslaget og skal blot erklære mig enig med hr. Villy Søvndal i, at det i virkeligheden er et procedureproblem, som skjuler sig dels i selve associeringsaftalen og dels i teksten til beslutningsforslaget.
De to ting hænger for så vidt sammen, og om ikke andet kan beslutningsforslaget måske give anledning til, at man får fundet ud af: Findes der overhovedet en procedure?
Har man overhovedet nogensinde overvejet en procedure, som kunne anvendes, hvis der skulle ske en suspension?
Man kunne jo godt få den mistanke, at man ikke engang har gennemtænkt det problem, fordi man simpelt hen ikke drømmer om nogensinde at foretage en suspension af en sådan aftale, ligegyldigt hvor slemt det står til.
Hr. Melchior var inde på en interessant diskussion omkring menneskerettighederne som et vestligt fænomen, og om man kunne sige, at de er universelt gældende og udelelige.
Jeg mener i hvert fald, uden at vi har tid til at gå ret dybt ind i den kæmpestore debat i dag, at sådanne basale menneskerettigheder som f.eks. retten til livet, forbudet mod tortur, retten til ikke at kunne fængsles uden lov og dom - f.eks. med henblik på de administrative interneringer, der sker i Israel, og som altså er i strid med menneskerettighederne - er udelelige.
Det kan godt være, der er nogen, der vil påstå, at jeg nu er blevet en vestlig kulturimperialist, men det må jeg så vedkende mig.
På det punkt står jeg fast.
Disse menneskerettigheder er universelle og udelelige.
Det håber jeg i hvert fald er den konklusion, som samtlige medlemmer af Folketinget vil nå frem til, også hr. Arne Melchior. Det bærende argument fra ministerens og mange partiers side for at afvise det her forslag har jo været, at man kunne bruge disse associeringsaftaler, specielt den her med Israel, som et redskab til at komme i en kritisk dialog og hele tiden påpege, at der skal gøres fremskridt og på den måde opnås en indflydelse på situationen.
Der er bare et problem, og det vil jeg så bede ministeren belyse: Kan det i den tid, hvor Netanyahu har været statsminister i Israel, dokumenteres, at EU's nuværende linje har givet nogen som helst form for positivt resultat?
Det tror jeg bliver meget vanskeligt at dokumentere.
Det, vi oplever, er, at man fortsætter bosættelserne, man fortsætter med at kondemnere ejendomme, man fortsætter ekspropriationerne, man fortsætter med at kvæle selvstyreområdernes økonomi, og samtidig får man så Vesteuropa inklusive de danske skatteydere til at betale regningen for denne kvælning.
Det er danske skatteydere, som må betale for, at palæstinenserne overhovedet kan få noget at spise.
Vi er så at sige til grin for vores egne penge.
Først giver EU Israel en associeringsaftale, der giver store økonomiske fordele og adgang til Vesteuropas marked, og bagefter skal vi samtidig betale regningen for den kvælningspolitik over for palæstinenserne, som den israelske regering gennemfører med alle sine enorme grænsespærringer.
Vi oplevede jo, da vi var med Udenrigsudvalget i selvstyreområderne, hvordan disse utrolig ubehagelige militærposter overalt står og kontrollerer folk osv.
Det er aldeles forfærdeligt, når man kommer fra et fredeligt land som Danmark, at opleve en stat, hvor der er militærposter
over det hele osv.
overhovedet haft anden virkning, end at Netanyahu simpelt hen griner ad os?
Det spørgsmål vil jeg godt bede udenrigsministeren besvare.
For jeg tror simpelt hen, han griner ad EU, fordi EU giver ham alle mulige fordele, stiller ham aftaler og markedsadgang i udsigt, og det er lysende klart, at EU ikke har tænkt sig at gribe til nogen som helst form for repressalier, uanset hvad man gør i selvstyreområderne.
Det synes jeg ikke er en holdbar linje.
Den er i hvert fald ikke troværdig i længden, og når flertallet, som skrev betænkningen, da man i sin tid lavede disse associeringsaftaler, selv har tilkendegivet, at de altså skal tages alvorligt, at artikel 2 er en vigtig ting, at man ikke vil acceptere smuthuller i menneskerettighederne osv., så må man da på et eller andet tidspunkt forlange, at der skal ske noget.
Hvis man ikke vil følge Enhedslistens forslag om at gribe til suspendering af aftalen, så må man da på en eller anden måde konkretisere, hvordan man så vil sikre opfølgningen af de bestemmelser i aftalen på en sådan måde, at indsatsen bliver konkret.
Man har talt om, at der skulle etableres en overvågning, men den har vi jo ikke set noget til.
Det ved jeg ikke, men jeg synes, der bliver gjort for lidt.