Margrethe Vestager (RV), 2000-02-10:
Jeg vil takke for spørgsmålene og ikke kaste mig ud i en diskussion om, hvem der har hørt mest eller mindst efter, men blot nævne, at jeg i mit indlæg sagde, at jeg faktisk mener, det er meget vigtigt, at man overvejer, om der skal nedlægges kirker, eller om de skal tages ud af brug, men at det ikke er et centralt anliggende for Kirkeministeriet eller for kirkeministeren for den sags skyld at have en masterplan liggende i skuffen om, hvilke kirker der bør eller ikke bør tages ud af drift.
Men jeg mener, det er meget afgørende, at man lokalt tager den diskussion, for det er vigtigt for det kirkelige liv, at man dér fører strukturdiskussionen om, hvilke kirker man ønsker der skal være der, og om man ønsker de skal være i brug.
Det er også der, man må vurdere, hvad der så vil være det rimelige formål, hvis man kommer dertil, at man beslutter sig for at nedlægge en kirke, for det vil være meget forskelligt fra den ene lokalitet til den anden, hvad man synes er passende.
Vi har en række eksempler, efter min mening gode eksempler, på, hvad nedlagte kirker kan bruges til, f.eks. museumsformål eller andre typer af forsamlingsformål end dem, kirken oprindelig er bygget til.
Jeg synes, det er fuldstændig indlysende, og sådan tror jeg også alle menighedsråd vil handle, at man selvfølgelig skal respektere kirkens hus og den måde, det har været brugt hidindtil, med hensyn til det kommende formål. Som også sagt i forbindelse med forenklingsudvalget, så har det også til opgave at vurdere mulighederne for decentralisering.
Men decentralisering skal ikke blive et magisk ord, som partout kan drysses ud over alting i en forståelse af, at hvis bare tingene bliver så decentrale som overhovedet muligt, så vil vi sikkert få den bedst tænkelige kirke af alle, for der skal også være plads til, at nogle ting kan drøftes, og at andre ting ordnes på andre niveauer.
Som eksempel på en decentralisering, som var ønsket, men som bestemt efterfølgende ikke er blevet taget vel op, er spørgsmålet om organisters løn, hvor vi gav nogle meget vide frihedsrettigheder i stedet for det centrale løncirkulære, som havde været gældende i en række år, for netop at give mulighed for, at det enkelte menighedsråd kunne give en aflønning, som det fandt passende for dets organist, fordi man mange steder syntes, det var svært at tiltrække nogen.
Den decentralisering synes mange er meget, meget besværlig, fordi man så skal ind i en forhandling og man skal forholde sig til, hvad der er den rimelige løn.
Det er faktisk sådan med hensyn til forflyttelse af præster, at på grund af tekniske problemer inden for den arbejdsgruppe, som har lavet rapporten, er den faktisk først blevet offentliggjort og trykt her i løbet af de sidste 2 måneder.
Tanken er nu, at rapporten skal drøftes rundtomkring.
Der er en række forskellige anbefalinger og forslag i den.
Nogle af dem synes jeg er mere interessante end andre, men det er klart, at jeg mener, at man med Kirkeministeriet som ansættelsesmyndighed må drøfte, hvilke muligheder der er for præster for at blive forflyttet, også for på den måde at få en dynamik i forhold til de præster, som gør tjeneste i udlandet, så de kan have en ordentlig mulighed for igen at komme tilbage til den hjemlige forkyndelse.
Hvad angår tællinger af kirkegængere, så er det jo lidt et paradoks, at man siden tidernes morgen har talt antallet af altergæster.
Det gør man fortsat, og det har man tænkt sig at blive ved med.
Det må være en samlet vurdering af, hvilken kirkelig struktur man ønsker de forskellige steder.
Og så synes jeg også, det er en fejludvikling at tage tilslutningen til søndagsgudstjenesten som udtryk for, hvorvidt danskere holder af deres folkekirke og føler sig hjemme i den eller ej.
Jeg har ikke nogen som helst idé om at udbrede forestillingen om, at kirkegængere skal tælles hverken til gudstjenesten eller til andre kirkelige formål, men hvis nogen vil kaste sig ud i det og synes, det er en god idé, så for min skyld ingen alarm.
At hvert sogn skal have sin kirkeskat, har jeg lidt svært ved at se det hensigtsmæssige i.
Jeg kan ikke præcis se, hvilket formål det skulle fremme, for det ligger stadig væk inden for så, hvad skal man sige, snævre bånd, og kommunen er stadig væk en forholdsvis lille enhed, så hvis vi skulle endnu længere ud i forhold til det enkelte sogn, så vil jeg nu nok ikke være overbevist om, at den administrative ulempe, det vil være, står mål med det, man gerne vil fremme.