runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg kan forstå, at Venstres ordfører ikke ville nedværdige sig til at svare på mit spørgsmål.
Det jeg da ked af, så prøver jeg på en anden måde.
Nu hørte jeg jo miljøministeren sige, hvor vigtigt det var, at dette institut nærmest blev en folkelig sag, som vi alle sammen ville føle ejerskab til, og som kunne vejlede befolkningen.
Når vi nu er et bredt flertal, som f.eks. beder om en høring, så er det vel en lille sag, hvis det kan gøre, at vi alle sammen føler et bredt ejerskab til det nye Institut for Miljøvurdering og føler, at vi kan stole på de beslutninger og på de ting, det anbefaler.
Så jeg vil spørge Venstres ordfører: Når Venstre historisk set har været meget optaget af, at beslutningerne bliver truffet ordentligt og sagligt og gennemarbejdet, og den folkelige inddragelse har været meget vigtig - vi må ikke lave lovsjusk - så er det vel umuligt at forestille sig, at Venstre ikke støtter det fremsatte forslag til vedtagelse, som jo alene går ud på en høring. Det er almindelig parlamentarisk skik, at man sørger for, at tingene bliver gjort ordentligt.
Og så vil jeg godt spørge: Venstre er imod smagsdommere, men er det ikke sådan, at man nu opretter et nyt organ, som lige nøjagtig har den smag, der passer til Venstres miljøpolitik?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-10:
Til hr. Ole M. Nielsen vil jeg sige: Jamen pointen i oprettelsen af det institut er jo netop, at det ikke er os som politikere, som skal bestemme, hvad det skal lave, og derfor er det heller ikke sådan, at det, der kommer fra Trafikministeriet eller fra andre ministerier, skal instituttet have til behandling på den måde, som hr. Ole M. Nielsen nævner.
Vi bestemmer jo ikke, hvad instituttet skal lave, det er et neutralt institut, så den procedure, som hr. Ole M. Nielsen foreslår, kan ikke lade sig gøre.
Kl.10.50
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige: Det er ikke eksperterne, der skal bestemme.
Det er eksperterne, der skal lægge op til, at politikerne kan lave en prioritering, både af det, der er sket, og det, der vil komme til at ske, det er det, der er pointen.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt jeg ikke gider diskutere procedurer: Det er jo ikke et spørgsmål om at gide, men et spørgsmål om, hvor lang tid man skal bruge af den tid, hvor det er vigtigere at drøfte indholdet af det institut.
Det er også her et spørgsmål om at prioritere i debatten.
Skal vi spilde tid på at diskutere nyttesløse procedurer i denne her sammenhæng, eller skal vi bruge tid på at diskutere, hvad der skal ske i det institut?
Og vedrørende spørgsmålet om smagsdommere: Det er egentlig interessant at kalde forskere på internationalt højt niveau for smagsdommere.
Der står jo netop i kommissoriet til det her institut, at der skal ansættes forskere, som kan forske på internationalt højt niveau.
Hvis det er smagsdommere, så har jeg altså et problem med at forstå, hvad smagsdommere er.
Det er et neutralt institut med neutrale forskere, det er jo det, der er pointen her.
Det er et brud med at lade forskning blive styret politisk i alt for høj grad, og det bliver den ikke i det institut.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Jeg synes faktisk, det var opmuntrende, at hr. Vesselbo nu siger, at når vi har nogle eksperter på internationalt højt niveau, skal vi værne om dem.
Det synes jeg var en melding, der giver stof til eftertanke.
Jeg har nemlig forstået det sådan, at Venstre, når det f.eks. gælder Center for Freds- og Konfliktforskning, absolut ikke har tænkt sig at værne om en forskning på internationalt højt niveau, og det er der jo tale om dér - endda et meget højt internationalt niveau, anerkendt over hele verden.
Så hvis det er udtryk for, at man nu har lagt valgkampens floskler bag sig, er det da opmuntrende.
Men man kan jo godt have sine bekymringer, når man i aviserne stadig væk læser, at Venstre har tænkt sig at udføre en massakre overalt på råd og nævn.
Men jeg imødeser svar på mit spørgsmål, om der nu er tale om, at man vil bedømme tingene efter en ny og mere saglig skala.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-10:
Nu er det jo sådan set ikke os, der er begyndt at tale om smagsdommere.
Det er ikke os, der har taget afstand fra enhver form for faktuel viden og for eksperter, der kan berige debatten.
Det er statsministeren, der kommer fra hr. Vesselbos parti, Venstre, som i sin nytårstale har talt om, at der hersker en helt urimelig form for meningstyranni, fordi eksperter udtaler sig i den offentlige debat.
Som har talt om statsautoriseret smagsdommeri, fordi der er eksperter, der deltager i den offentlige debat.
Den form for populisme, for leflen for det laveste synspunkt, har statsministeren gjort sig til talsmand for.
Derfor spørger vi bare: Hvordan kan det så være, at man kommer med et enkelt forslag om, at nu skal der etableres et institut med nogle eksperter?
Hvordan hænger det sammen med den generelle linje fra Venstres side?
Hænger det eventuelt sådan sammen, at man vil slagte og nedlægge alle uafhængige eksperter, men et enkelt sted vil man gerne have nogle eksperter, som siger lige præcis det, Venstre gerne vil have de skal sige, altså en Venstre-smagsdommer.
Og endelig vil jeg gentage mit spørgsmål ...
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Jeg synes, uklarheden om, hvad det egentlig er for et institut, vi taler om, stiger stærkt.
For ganske kort tid siden sagde miljøministeren, at der ikke var tale om et sektorforskningsinstitut.
Hvordan hænger det sammen med, at der øjensynlig ikke er tale om et sektorforskningsinstitut, hvor man har nogle klare regler for, hvilke videnskabelige kvalifikationer man skal leve op til for overhovedet at kunne være ansat på et sådant institut, men at instituttet øjensynligt skal bedrive selvstændig forskning, og det skal være på et højt internationalt niveau?
Jeg vil derfor meget gerne have et svar fra hr. Eyvind
Vesselbo på, ved hjælp af hvilke grundlæggende kvalifikationsbedømmelser man vil sikre, at de ansatte på instituttet rent faktisk lever op til de videnskabelige krav om at kunne udføre forskning på et anerkendt og højt internationalt videnskabeligt niveau.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-10:
Hr. Keld Albrechtsen spørger, om det er noget nyt, at Venstre ser positivt på forskere og forskeres frihed og forskeres deltagelse i debatten og i den frie forskning.
Næh, det ligger meget klart i tråd med det, som er Venstres politik, det, der altid har været Venstres politik, så vi gennemfører bare det, vi har sagt hele tiden, og den politik, der altid har været Venstres politik.
Og igen det her med smagsdommere: Ja, det undrer mig jo.
Det er jo ikke mig, der her fra talerstolen har kaldt de kommende medarbejdere i Institut for Miljøvurdering
for smagsdommere.
Det er de ærede talere, der har været oppe tidligere, der gør de ting.
Det er også et svar til fru Anne Grete Holmsgaard, at den måde, man sikrer, at disse forskere udfører deres arbejde på seriøse vilkår på videnskabeligt grundlag, er ved den måde, de bliver udnævnt på, og det er ved den måde, samarbejdet foregår på med andre forskere på højt niveau i Danmark, og dem er der jo en del af.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg synes, at Venstres ordfører formår at have alle standpunkter og så alligevel ikke får dem til at passe sammen.
Nu siger hr. Vesselbo, at det, der er afgørende, er, på hvilken måde disse forskere bliver udpeget.
Ja, det er det, vi har forsøgt at sige hele tiden.
Men hr. Eyvind Vesselbo nægter jo at gå ind i diskussionen, fordi det er nytteløse procedurer, samtidig med at han selv siger, at det er utrolig vigtigt.
Hvordan hænger det sammen?
Det er lige meget med uafhængighed af ministeren; det er nytteløst.
Det er lige meget, om man laver en offentlig høring; det er nytteløst.
Det er lige meget, hvordan man ansætter direktøren; det er også nytteløst.
Hvorfor vil man ikke have, at det sker på en ordentlig måde, så vi er sikre på, at det her sker rigtigt?
Jeg synes, det er helt utroligt, at Venstres ordfører siger, at det er meget afgørende, hvordan vi får ansat disse folk.
Det er jo præcis det, der er problemet.
Det bliver ikke gjort ordentligt.
Og vi har endnu ikke fået et ordentligt svar på, hvorfor man ikke følger de almindelige måder at gøre sådan noget på.
Der er jo en god grund til, at man har de her forskellige procedurer.
Hvorfor gør man ikke det?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-01-10:
I statsministerens nytårstale blev det sagt, at i de senere år er der ved knopskydning skudt et sandt vildnis af statslige råd og nævn op; mange af dem har udviklet sig til statsautoriserede smagsdommere.
Det er det, jeg tror min kollega refererer til her i salen.
Derfor vil jeg gerne have at vide af hr. Eyvind
Vesselbo, hvad forskellen er mellem den institution, regeringen ønsker at oprette, og så de institutioner, der allerede er oprettet?
Hvad er forskellen, når vi måler med udgangspunkt i begrebet smagsdommeri?
Endelig kunne jeg ligesom fru Anne Grete Holmsgaard godt tænke mig at vide: Hvad er det nu præcis, den her nye institution skal arbejde med?
På miljøministeren lød det, som om vi skulle have en institution, der skulle koordinere den eksisterende forskning og omsætte den til politik, altså et politisk kamporgan, i modsætning til hr. Eyvind Vesselbo, som i en af sine replikker sagde, at det skulle være en forskningsinstitution, og at der skulle ansættes forskere på et højt internationalt niveau.
Så er det et kamporgan, man skal have, der koordinerer forskningen, eller er det en ny forskningsinstitution?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Hr. Eyvind Vesselbo fik ikke rigtig svaret mig på mit spørgsmål, så jeg må bede om et svar igen.
På hvilken måde - efter hvilke regler - vil forskerne på instituttet blive ansat?
Vil det være med respekt for de videnskabelige krav, man stiller til højt kvalificeret international forskning, nemlig at man respekterer de ansættelsesbekendtgørelser, der ligger for henholdsvis universiteter og sektorforskningsinstitutioner, eller vil kriterierne være nogle andre?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-10:
Baggrunden for, at jeg fokuserede lidt på det nyttesløse i at diskutere procedurer, var, at der jo er fastlagt en procedure.
Så er vi uenige om proceduren, og det var der, jeg sagde, at det synes jeg ikke vi skal bruge så meget tid på, fordi det er indholdet af det her institut, der er det centrale.
Jeg synes, det er en ærlig sag, at man er uenige om proceduren, men den er nu fastlagt, og det er den, der skal køre.
Med hensyn til knopskydning og forskellen mellem de råd og nævn og de institutter, som er på nuværende tidspunkt, hvor jeg forstod, at fru Elsebeth Gerner Nielsen citerede statsministeren, så er det, jeg gør her vedrørende det her institut, at jeg citerer kommissoriet, altså jeg citerer det, der er lagt op til at det her institut skal beskæftige sig med.
Jeg opfatter ikke dem, der bliver ansat der, som smagsdommere.
Tværtimod, opfatter jeg dem som neutrale forskere, som på højt niveau skal levere prioriteringsoplæg til politikere, så man kan træffe beslutningerne, som jeg tidligere svarede hr. Keld Albrechtsen.
Til hr. Ole M. Nielsen vil jeg sige, at det jo netop er det, som skulle være udgangspunktet for arbejdet for det institut, nemlig at udrydde dårskaber, som hr. Ole M. Nielsen sagde.
Derfor synes jeg også, at Kristeligt Folkeparti skulle støtte, at man oprettede det her og få det i gang så hurtigt som muligt.
Det, der skete omkring den første vandmiljøplan, var, at den rummede - som der står - skøn og udgifter i de enkelte sektorer, men ikke samfundsøkonomiske analyser, der også vurderede resultaterne for miljøet og sammenfattende analyser.
Det er jo det, der er det centrale her.
Det er det, vi skal bruge som grundlag for bedømmelse af miljøpolitikken.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-01-10:
Spørgsmålet er, om vi skal have det indført som en procedure her, at lovgivningen skal den vej rundt, for så kan jeg se nogle andre og meget nyttige perspektiver i det.
Hvis lovgivningen inden for andre sektorer, inden for erhvervsliv, inden for trafik osv. skulle rundt omkring miljøvurderingsinstituttet, inden de blev vedtaget, så synes jeg, at der var virkelige perspektiver i det.
Men vi medvirker nok til instituttet i det hele taget; det vi er imod er proceduren.
Men hvis vi kunne komme den anden vej rundt, så synes jeg virkelig, at der var noget at hente.
Det vil jeg gerne høre om Venstre vil være med til.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Jeg finder det temmelig ildevarslende, at hr. Eyvind Vesselbo først giver et ikkesvar på mit spørgsmål og derefter helt undlader at svare, så jeg må simpelt hen stille spørgsmålet én gang til: Hvorledes vil Venstre sikre, at der bliver tale om forskningskvalitet ved ansættelserne?
Vil regeringen og partiet Venstre sikre, at de ansættelsesregler, der gælder for videnskabelig ansættelse, hvad enten det er inden for sektorforskning eller på universiteterne, bliver overholdt? Eller er der i realiteten tale om, at vi snakker om pseudoforskning?
Margrete Auken (SF), 2002-01-10:
Jeg var godt klar over, at hvis hr. Heiselberg skulle til at udmønte, hvad det var, han havde sagt, så ville det straks gå galt.
Jeg ved ikke, om hr. Heiselberg har læst hvidbogen - nu nikker han - men så har han ikke læst den ret godt, for dér gøres der udtrykkelig opmærksom på, hvor store de eksterne omkostninger er, og eksterne omkostninger er altså også noget, man er skyld i, og der påfører vejtransporterne altså et eller andet sted mellem 4 og 8 pct. af BNP på resten.
Der er altså noget at komme efter.
Jeg vil sige til hr. Svend Heiselberg, at jeg da er enig i, at vi ikke skal skaffe pengene ved bare at indføre sådan nogle vejafgifter, som man har i Norge, for de er fiskale.
Vi skal indføre nogle, der kan noget.
De skal være store, for så begynder de at være miljømæssige.
Det er jo pointen i det.
Hvis først de bliver tilstrækkelig store og omfattende nok, begynder det at give omstillinger, og så begynder det at virke på, at man effektiviserer, og så kommer der altså penge ind, så man kan komme i gang med at gøre noget ved de store investeringer, som hr. Heiselberg med rette er bekymret for.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-01-10:
Det er ikke helt overraskende for mig, at min idé var for ambitiøs til, at Venstres ordfører kunne forstå den.
Det var jo ikke sådan, at jeg mente, at instituttets vurderinger skulle rundt om ministerierne for at blive godkendt; det havde jeg dog ikke forestillet mig.
Nej, det var omvendt: Lovtiltag inden for alle områder, hvor det var relevant - trafikområdet, erhvervsområdet osv. - skulle rundt om miljøvurderingsinstituttet, inden vi kunne tage stilling
til dem.
Der har været en passus i forskellige lovforslag, der fortæller, om de påvirker de statslige udgifter og bureaukratiet, og hvilke konsekvenser de har i forhold til Færøerne og Grønland og EU osv.
Vi har jo også inden for et område, jeg selv har arbejdet med, en bestemmelse om, at vi skal vurdere forslagenes regionale effekt
Eyvind Vesselbo (V), 2002-01-10:
Til hr. Ole M. Nielsen kan jeg svare, at det er ikke tanken, at alt det, der kommer fra instituttet, skal omkring ministerierne og vurderes.
Det er tanken, at det, der laves på instituttet, skal bruges af politikerne til at vurdere og udarbejde miljøpolitikken ud fra, og det er jo et meget centralt punkt i denne sammenhæng.
Til fru Anne Grete Holmsgaard vil jeg sige, at der er jo stillet en række spørgsmål til ministeren om specielt det, fru Anne Grete Holmsgaard spørger om, og jeg kan bare læse op af det svar, ministeren har givet: »Brugen af det neutrale udtryk ekspertorgan indikerer, at instituttet som sin væsentligste opgave skal foretage vurderinger, der bygger på eksisterende forskningsinstitutioners og andre kompetencecentres arbejde.
Instituttet skal også i nødvendigt omfang udføre egenforskning.
Regeringen vil indhente kommentarer fra international bedømmelse af instituttets angrebsvinkler og relationer til forskningsverdenen, jf. svaret til spørgsmål 6, inden der tages endelig stilling til, hvordan instituttets arbejde skal tilrettelægges.«
Det er altså svar på spørgsmålet fra fru Anne Grete Holmsgaard.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-10:
Det er meget underholdende, men hvor meget realitet der er i det, hr. Keld Albrechtsen kommer med, det tror jeg at man måske skal kigge nærmere efter.
Sagen er jo, at da den tidligere regering sad før valget den 20. november, hvor hr. Keld Albrechtsens parti var et parti, der bakkede den daværende regeringen op i mange ting, måtte vi fra Dansk Folkepartis side se på, at der i regeringsregi blev oprettet en mængde udvalg og nedsat kommissioner og tænketanke, som skulle arbejde med både det ene og det andet, hvor regeringen fandt ud af, hvem der skulle sidde og arbejde med det, uden at Folketinget overhovedet på nogen måde blev inddraget.
Jeg hørte ikke på det tidspunkt hr. Keld Albrechtsen råbe og skrige op her i Folketingssalen om, at det var udemokratisk, at man satte folk ud på et sidespor, at man ikke inddrog dem, at man ikke lavede høringer, at man ikke lavede det ene og det andet.
Næ, det synes hr. Keld Albrechtsen var ganske fint.
Man måtte se på det arbejde, der kom, og så kunne vi tage en politisk debat om det.
Her har vi en sag, hvor vi har en behandling i Folketingets Finansudvalg.
Vi har en åben debat her i Folketingssalen og stiller spørgsmål ved en forespørgselsdebat.
Vi har en åben debat her i Folketingssalen om et beslutningsforslag.
Og så har hr. Keld Albrechtsen lige pludselig travlt med, at man tilsidesætter procedurer, at der ikke er nok, der bliver inddraget, og man laver ikke høringer.
Se dog at komme i gang med at stille de spørgsmål, man har i forhold til Finansudvalgets behandling, i stedet for at komme med alt det her udenomssnak.
Jeg synes efterhånden, at det står rimelig klart, hvad det her går ud på, også fra hr. Keld Albrechtsens side.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-01-10:
Hr. Eyvind Vesselbo er i sin gode ret til ikke at være imponeret af folketingsdebatten, det er han naturligvis.
Jeg synes bare, det er tankevækkende, at man nu siger, at vi hellere skulle have diskuteret indholdet.
Det er jo lidt svært at komme til at diskutere indholdet, når man ikke fra regeringens side har kunnet præsentere et kommissorium, så vi ved, hvad indholdet overhovedet er tænkt til at være.
Det er lidt vanskeligt.
Jeg håber, at hr. Vesselbo i hvert fald vil medgive mig det synspunkt.
Så har jeg tilladt mig at påpege, at denne her debat jo i høj grad handler om, hvad vi kan forvente fra den nye regering og regeringspartiernes side med hensyn til forholdet mellem regeringen og Folketinget.
Og det, jeg ikke er imponeret af, er den holdning til oppositionen, som regeringen har vist i dag, denne magtbrynde, denne brug af flertallet hen over hovedet på mindretallet. Ikke at flertallet skal bøje sig for mindretallet, det er ikke det, jeg forlanger, men bare respekt for, at mindretallet i Folketinget også får mulighed for at få belyst sine spørgsmål, inden der træffes en beslutning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-01-10:
Jeg vil godt sige til hr. Eyvind Vesselbo, at der kun er én årsag til, at det her har taget 3 timer, og det er, at det har været umuligt at komme i dialog med regeringspartierne om, hvad indholdet i instituttet egentlig er.
Hvis det havde været muligt at komme i en sådan dialog, kunne det her formentlig have været klaret på 1½ time - nogen tid skal der dog til.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Eyvind Vesselbo: Vil hr. Eyvind Vesselbo ikke gerne sørge for, at vi nu ikke kommer til at diskutere 3 timer yderligere ved at komme op og sige, hvad det er for et arbejdsgrundlag, instituttet skal arbejde på.
Med andre ord hvad det er for et kommissorium, det har, for det står der jo ikke i aktstykket.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Så er jeg da lidt ked af, at Venstres ordfører og formand for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg ikke føler, at niveauet i debatten i dag har været højt nok.
Det, der egentlig ærgrer mig mest,
er den manglende sammenhæng.
Det er klart, at det, vi har haft i dag, jo er en diskussion om indhold, det har regeringen bare ikke været villig til at acceptere.
Det handler om, hvilken type miljøpolitik, man vil føre i Danmark fremover, og vi er meget, meget optaget af, at det her kommer til at foregå på en ordentlig, reel måde.
Det er regeringen ikke, og den har tænkt sig at tromle det igennem.
Det må vi så acceptere.
Så er jeg meget enig med fru Anne Grete Holmsgaard: Det her kunne have været klaret meget hurtigere, hvis vi bare havde fået svar på det, vi spurgte om.
Når man ikke får det, så bliver debatten forlænget, og det er så en ulempe ved demokratiet, som Venstres ordfører nok må lære at leve med.
Jeg vil bare slutte med at sige, at i Socialdemokratiet støtter vi selvfølgelig det foreliggende beslutningsforslag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-01-10:
Jeg skal sige to ting om det her, og den første er, at Dansk Folkeparti ikke støtter en opfordring til regeringen om at trække aktstykke nr. 86 om Institut for Miljøvurdering tilbage fra Finansudvalget.
Det er fremgået helt tydeligt just før under forespørgselsdebatten, at vi mener, at behandlingen bør fortsætte i Finansudvalget, og at vi også støtter oprettelsen af instituttet.
Det andet, jeg vil sige, er i forbindelse med den debat, der har været om, hvorvidt der er eksempler på noget, som den tidligere regering har nedsat, og hvor jeg i hvert fald ikke har kunnet finde den samme ihærdighed hos en række af de aktører, der nu er meget aktive med hensyn til høringer og åbenhed og diskussion og folketingsbehandling, som for mange stræk kan være udmærket.
Jeg har prøvet at kigge lidt på Naturrådet.
Jeg synes, at det måske er et meget godt eksempel.
Det råd blev nedsat i 1998 af den daværende minister uden hele den diskussion, som hr. Keld Albrechtsen mener er afgørende her.
Og hvis man kigger på, hvad Naturrådet kan arbejde med, er det vel i meget høj grad op til Naturrådet selv at vurdere, hvad der er hensigtsmæssigt, og hvilke anbefalinger de vil komme med, osv., og få sammenflettet meget af den viden, der foreligger, og den forskningsindsats, der er gjort, i nogle vurderinger og i en rådgivning. Jeg har ikke hørt nogen særlig surhed fra hr. Keld Albrechtsens side i forbindelse med behandlingen af oprettelsen af Naturrådet dengang, og hvis det er forbigået min opmærksomhed, vil jeg meget gerne høre om det, men jeg mener faktisk godt, at man kan finde fortilfælde, hvor der ikke har været den samme ihærdighed.
Den ihærdighed er kommet pludselig, og den er kommet efter regeringsskiftet
, som jeg hører det.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-01-10:
Jeg skal bare bede hr. Kristian Thulesen Dahl bekræfte nogle fakta om Naturrådet, nemlig at det i dets nuværende skikkelse godt nok er oprettet i 1998, men at det i realiteten er en tradition, der stammer helt tilbage fra den første naturfredningslov fra 1919.
Der er altså ikke tale om et nyt institut som det, vi behandler i dag, der sådan kommer ud af den blå luft og lynhurtigt skal igennem, der er faktisk tale
om en meget, meget gammel tradition
Så skal jeg samtidig have hr. Thulesen Dahl til at bekræfte, at der for dette råd, nemlig Naturrådet, er et kommissorium, hvilket der ikke er for det institut, vi behandler i dag, og at Naturrådet blev til efter grundig høring.
Så det er faktisk to forskellige ting.