Margrete Auken (SF), 2001-04-17:
Jeg beklager meget, hvis hr. Søren Søndergaard har hørt det, som om jeg har sagt, at WTO lignede det danske Folketing.
Det vil være en beskyldning af de grovere, især mod det danske Folketing.
Det, der var min tanke med det, var, at ting kan laves om, og jeg mener, at WTO er det sted, vi har i øjeblikket til at lave et internationalt regelværk.
Og WTO skal laves om.
Det, som hr. Søren Søndergaard hele tiden mangler, og det er jo sådan en almindelig plage for Enhedslisten, er at komme med at bud på, hvordan man så gør det.
Og jeg er ikke tilfreds med Brabrand Boligforening. Det er hele verden, der skal forene sig.
Vi vil godt se nogle modeller, hvor vi kan se, hvordan vi kan lave nogle faste aftaler med hinanden, så det kan gå igennem.
Jeg mener faktisk, at den diskussion, der bl.a. er om WTO - ikke mindst på grund af den organisation, eller hvad man nu kalder ATTAC - spiller en meget stor rolle, og det er jo et af de steder, hvor vores partier skal gøre en aktiv indsats.
Så vil jeg til sidst spørge hr. Søren Søndergaard, når hr. Søren Søndergaard siger, at tredjeverdenslande skal have støtte til at lave den bedst mulige aftale: Hvornår har man set en stærk og en svag lave en aftale med hinanden, som faldt ud til ugunst for den stærke part?
I modsætning til Enhedslisten er SF meget tilfreds med principperne i denne aftale.
Grundsuppen er god.
At der så er en hel del hår i den og måske nok til en hel paryk, skal jeg ikke bestride.
Der er meget at tage fat på, når vi skal undersøge nøjere, hvordan vi får de her ting implementeret.
Det er jo klart, at hvis man f.eks. får nogle aftaler, som kommer til at minde om Sydafrikaaftalen, hvor hele eurocentrismen er på fuldt blæs, så er det ikke sjovt.
Det må være sådan, at netop de principper for en jævnbyrdighed og fairness kommer til at slå helt anderledes igennem, end de har gjort hidtil.
Men jeg mener også, at det netop ligger i principperne i aftalen, at den er så god, så man selvfølgelig skal arbejde for at få den ratificeret hurtigst muligt. Det hører også med, at man med disse lande, som hidtil har været puttet ned i den samme sæk, uden at de i og for sig havde ret meget til fælles, hvormed man har opnået, at de har bekæmpet hinanden indbyrdes, har skabt meget svage modparter til de stærke lande. Hvis man derimod arbejder for en regionalisering, som der ligger i forslaget her, er der jo en chance for, at disse lande kan komme til at spille en ordentlig rolle som modspiller til EU, hvis EU så oven i købet vil leve op til det, som man siger i principperne.
Det mener jeg vi har grunde til at forvente, for det er jo en debat, der kører på et forholdsvis kvalificeret niveau. Så jeg synes, vi skal sige både tak for, at vi har fået forslaget, og også tak for udfordringen.
Hårdt arbejde er jo det bedste middel mod lediggang, og der er virkelig oplæg til hårdt arbejde i denne konvention, hvis ikke alle hr. Søren Søndergaards skrækvisioner, som har noget for sig, skal gå i opfyldelse alle sammen.
Så vil jeg i øvrigt også mene i forhold til diskussionen
om Cuba, at det vel ikke er umuligt, at Cuba kan komme med, hvis de vil.
Det kan vel hverken være hr. Søren Søndergaard eller SF, der skal sige, at heller ikke de skal leve op til krav om demokrati og god regeringsførelse.
Jeg går ud fra, at hr. Søren Søndergaard er enig med mig i, at det er et godt krav at stille.
Vi vil så bare gerne have det på sådan et niveau, at vi kan være bekendt at komme med det overalt i verden og ikke være sådan lidt selektive, som vi kender det i forhold til Mellemøsten f.eks., men at man virkelig gennemfører det hele vejen igennem, at vi kan få de her ting til at fungere.
Men vi vil gerne bede ministeren love os, at Danmark i hvert fald også vil synes, at Sydafrika-aftalen ikke er noget, man kan være stolt af, og at det altså ikke er særlig hensigtsmæssigt heller, når man kommer og ser ...
Jo, der er jo et punkt til, og det er forholdet mellem EU's landbrugsordninger og så det, man kalder frihandel, sådan sagt lidt over til højre side af salen.
Den der forestilling om, at frihandel skulle være noget, kapitalister gik ind for, er altså en meget, meget stor misforståelse, som især har været udbredt på venstrefløjen, men indimellem også dukker op på højrefløjen, hvor de tror, at de går ind for frihandel.
Nej, de skal have subsidier og kvoter og toldmure, og hvad ved jeg, og alt, hvad de kan for at få dem, knokler de også med.
Så det må jo indgå i vores krav til en fair frihandel, at de der meget subsidierede ordninger, som bagefter skal ud og konkurrere med de her lande, hører op, hvis det her skal give mening.
Så tilslutning fra SF, men samtidig en erkendelse af, at det her er hårdt arbejde, som vi jo håber at vi ikke bliver alene om, men i hvert får regeringen og Enhedslisten med på.
Jeg kan godt høre, det bliver sværere at få Venstre og De Konservative med.
De synes egentlig, at man skal sørge for, at de stærkeste beskyttes i deres eneret til verden, og så kan de svage sådan få lidt smuler fra de riges bord, og en vognladning agurker i ny og næ kan de få lov til at sende til os.
Det kan vi også godt, selv om vi skynder os at ratificere den.
Det er jo en rammeaftale, der kan gøres meget ved hen ad vejen.
Jeg ville jo i og for sig synes, at perspektivet var mere nedslående, hvis det var sådan, at alle de andre, modstandere, lå på den anden side, og så var alle vennerne her.
Efter at have siddet og hørt nogle af de borgerlige i de her diskussioner, så tænkte jeg, at det ikke så godt ud.
Faktisk har vi gode allierede i resten af EU, og spørgsmålet er stadig væk at få rejst den her debat, hvor hr. Søren Søndergaard og jeg er enige om, hvad der i sidste ende skal være indholdet i den, på et sådant niveau, at den faktisk kan blive det, der kommer til at styre.
En aftale som denne her, men det kan jeg jo have uret i, har muligheden for at blive både fyldt ud - altså blive implementeret - på en måde, som gør, at den bliver fair.
Det, der har været tidligere med præferenceaftalerne,
er, at de i bedste fald har ført til ingenting og i værste fald - det kan vi jo så se - har det øget afstanden mellem rige og fattige lande.