Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-04-11:
I 1980'erne var vi i Danmark blandt dem, der havde den mest progressive og fremadrettede kønspolitik i Vesteuropa.
Siden er det desværre lidt blevet sådan, at vi hviler lidt på laurbærrene.
Det er en god idé at forpligte organisationerne til at gøre deres del af arbejdet.
Når det så er sagt, er der selvfølgelig også nogle problemer, men det synes jeg ikke er væsentligt for intentionen i beslutningsforslaget, som er den helt rigtige.
Så jeg vil selvfølgelig understrege det, som SF også skriver, at det er organisationerne selv, der er med til at formulere deres bud på en løsning på ulighed, og så kunne man måske understrege, at netop det, at der er medlemsdemokrati, kunne give os muligheden for, at det faktisk også synker længere ned end blot på ledelsesniveau eksempelvis i fagbevægelsen.
Det næste problem er ikke så meget et problem af teknisk art, men af politisk og ideologisk art.
Vi ønsker ligesom SF at gøre op med uligheden kvinder og mænd imellem, og vi mener ligesom SF, at der er en række barrierer, som vi skal overvinde for at opnå det mål.
Men hvad er det for barrierer, og hvordan vægter vi dem i forhold til hinanden?
I Enhedslisten tror vi, at vi først og fremmest ville have valgt at fokusere på kvinderne i bunden og dernæst på de privilegerede kvinder i toppen.
Selvfølgelig skal vi fokusere begge steder, det er blot et spørgsmål om, hvad man vægter højest.
Kvinder har en løsere tilknytning til arbejdsmarkedet
end mænd, og i den nuværende situation med stigende arbejdsløshed, hvor vi ved, at det går hårdest ud over kvinderne,
synes jeg, det var rigtig relevant at diskutere de problemer også, men det står selvfølgelig ikke i modsætning til hinanden.
Så er der en række barrierer, som jeg håber at SF og vi er enige om skal fjernes, men det kan SF's ordfører jo selv kommentere.
Vi mener, det er helt centralt i øvrigt også for at få flere kvinder i toppen, at der skabes ordentlige forhold omkring barselorloven.
Mænd skal have mulighed for at tage mere del i opdragelsen af og omsorgen for børnene, og kvinder skal ikke sorteres fra, fordi de er i den fødedygtige alder.
Begge parter har altså en interesse i to ting.
For det første, at en del af barselorloven reserveres til manden, sådan at manden i forhandling med arbejdsgiveren omkring barsel får det nemmere.
For det andet, at der etableres en central barselfond, sådan at alle arbejdsgivere betaler en lille pose penge pr. ansat mod til gengæld at få dækket alle omkostningerne i forbindelse med, at en ansat skal have barselorlov. På den måde vil det ikke være nogen økonomisk fordel for arbejdsgiveren at ansætte en person, der ikke længere står over for at skulle have børn.
Det er et forslag, som både positivt ville ramme de kvinder, som er i toppen, og de kvinder, som er i bunden af det danske arbejdsmarked.
Dernæst er der selvfølgelig problemet med børnepasning, for når barselorloven er overstået, og der stadig ikke er nogen institutionsplads, jamen så har kvinderne et valg mellem to onder.
De skal enten sige deres job op, eller også skal de sætte sig ned og vente på en fyreseddel.
Det er selvfølgelig en fuldstændig uhensigtsmæssig situation og i øvrigt også en situation, der gør, at kvinderne kommer bagefter i kampen om de bedste stillinger.
Og for de kvinder, der ikke har de lange uddannelser, er det kampen om overhovedet at få en stilling.
Jeg synes, at det her er et rigtig godt forslag.
Jeg synes, at det ville være rart, om det blev vedtaget, men jeg synes også, at vi skal vende vores blik mod dem, der ikke har deres på det tørre, dem, der ikke har de lange, fine uddannelser, dem, der ikke kommer i betragtning til chefstillingerne.
Der kan aldrig komme for meget fokus på ligestillingen, og derfor er det her også et godt forslag.
Men jeg mener altså, at der har været en skævvridning i debatten om ligestilling, og jeg tror, at vi i Enhedslisten ville have prioriteret lidt anderledes end SF.
Men det er trods alt
et skridt i den rigtige retning, og derfor støtter vi det.