Susanne Clemensen (CD), 2000-05-05:
Det er en gammel, men ikke desto mindre vigtig diskussion, som De Konservative rejser med det her beslutningsforslag. Der er vel ikke nogen, der kan være uenig i, at vejledningsindsatsen er meget vigtig.
Diskussionen i det her forslag går på den organisatoriske placering af først og fremmest vejlederne, og spørgsmålet er, om det er den organisatoriske placering, der er løsningen på forbedringer af vejledningsindsatsen.
For mig at se vil der altid være nogle fordele og ulemper ved hver af løsningerne.
Der kunne sikkert godt opnås nogle gevinster ved at flytte erhvervsvejledningen væk fra skolerne.
Her tænker jeg specielt på det, der står i De Konservatives forslag om, at centrale vejledere vil have et bredere, dybere og et tværgående kendskab til de relevante uddannelses- og erhvervsmuligheder, end vejlederne ude på skolerne har i dag. Men på den anden side skal man også se på, hvad der vil gå tabt, hvis erhvervsvejledningen flyttes fra skolerne.
Der står i De Konservatives forslag, at der i et begrænset omfang opretholdes en intern såkaldt gennemførelsesvejledning.
Den løsning har efter CD's opfattelse det klare problem, at den enkelte elev så skal have flere forskellige vejledere.
De første vejledere vil være læreren og vejlederen på skolen, som tager sig af det nuværende forløb, og derudover skal eleven have en anden vejleder, der tager sig af det efterfølgende forløb for eleven.
Det mener vi er uhensigtsmæssigt, netop fordi vejledning af eleverne er en sammenhængende opgave, hvor vejlederen bruger elevernes nuværende situation til at rådgive om, hvilke perspektiver, hvilke muligheder der er i fremtiden.
Den vejleder, der eventuelt kender eleven og dennes styrker og svagheder, vil kunne levere en meget bedre vejledning efter vores opfattelse.
Det drejer sig om, hvilket niveau vejlederne skal møde eleven på.
Når der ude på skolerne kommer en ekstern eller en regional vejleder på besøg, vil han eller hun komme som en repræsentant for de videre uddannelses- og erhvervsmuligheder.
Det vil sige, at vejlederen kommer fra
det niveau, der er umiddelbart over eleverne.
I det system, vi har i dag, kommer vejlederne fra elevens egen skole, og oftest er det en, eleverne allerede kender.
Med det kendskab kan vejlederen derfor bedre tage udgangspunkt i elevernes situation, og det mener jeg er meget vigtigt.
Men derfor er der bestemt grund til at se på, om ikke vi kan styrke den nuværende vejledningsindsats.
Som undervisningsministeren også var inde på i sin tale, bliver det ofte nævnt, at den vigtigste vejleder for et ungt menneske er forældrene eller retter sagt Mor - med stort M. Derfor bør man vel også i højere grad forsøge at inddrage forældrene og klæde dem bedre på til at løfte denne her opgave over for deres børn, og et professionelt vejlederkorps havde måske en rolle at spille i den sammenhæng.
Forældrene spiller nemlig en central rolle i vejledningen.
Når det nu er sagt, så mener jeg altså, at fordele og ulemper samlet set taler til fordel for de eksisterende vejledere ude på skolerne, men jeg mener ikke, at alt er i den skønneste orden.
Jeg tror også, at undervisningsministeren var lidt inde på, at der måske var et behov for at kigge på, hvordan man kan forenkle og styrke de eksisterende uddannelser for vejledere.
Der er jo vistnok omkring 21 forskellige vejledningsuddannelser af kortere eller længere varighed og med forskelligt indhold, og det var måske en problemstilling, der var værd at se på under udvalgsbehandlingen.
Men vi er meget positive, og vi vil gerne være med til at diskutere, hvordan vi kan styrke vejledningsindsatsen på skolerne, men vi tror ikke lige, at det er den model, som De Konservative her har skitseret i sit forslag, der er løsningen.