runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2000-04-11:
Der skulle rettes op på økonomien, og der skulle spares, og der skulle også spares i uddannelsessystemet, og der skulle også spares i sundhedssystemet.
Og rettet op på det, det fik
den borgerlige regering.
Og så vil jeg gerne spørge skatteministeren, om det ikke var rigtigt, at skiftende borgerlige regeringer var mindretalsregeringer.
Hvis Socialdemokratiet dengang mente, at den uddannelsespolitik, der blev ført, at den sundhedspolitik, der blev ført, var så problematisk, som vi skal høre på i dag, hvorfor var det så ikke muligt at samle et flertal uden om regeringen?
Men man mente det åbenbart ikke så alvorligt.
Næh nej, men så kan man bruge argumentationen nu.
Men der er noget at tænke over.
Preben Rudiengaard (V), 2000-04-11:
Jeg har jo både med glæde og måske også med lidt sorg i sinde lyttet til debatten her, men jeg vil da gerne takke Dansk Folkeparti og Centrum-Demokraterne ligesom Kristeligt Folkeparti og Frihed 2000 for det positive tilsagn.
Vi synes selv som forslagsstillere, at der ligger nogle virkelig gode perspektiver i det her forslag.
For det første at vores medarbejdere, som er aktive ude i erhvervslivet, og som vores erhvervsliv er fantastisk afhængig af, nu også får mulighed for en hurtig behandling.
Hvis de kommer til at lide af andre sygdomme end lige alkoholisme, så har vi altså mulighed for at støtte dem.
Arbejdsgiverne vil gerne, og der er ingen tvivl om, at det vil være med til en yderligere udvikling i det private erhvervsliv, som vi alle sammen er afhængige af.
For det andet vil vi også slippe for en række omkostninger inden for arbejdslivet, som er betinget af meget store personaleudskiftninger.
Her tænker jeg bl.a. på vores hjemmehjælpere og andre i den offentlige sektor, hvor man kan se, at disse mennesker får nedslidt deres ryg ved den behandling, de bliver udsat for.
Derfor synes vi personligt, at det er et godt forslag.
Vi så meget gerne, at det blev udvidet en del, således at det også kom til at omfatte andre sygdomsgrupper, men vi er startet i det små og har taget de sygdomme, som virkelig belaster befolkningen.
Fra Socialdemokratiets side har man stillet os nogle spørgsmål, beskyldt os for, at vi selekterer via nogle positivlister, og det har jeg svaret på.
Vi vil gerne gå endnu videre, men det syntes vi slet ikke at situationen var til, så vi gik på med små trin ad gangen.
Der blev også snakket om social slagside.
Det mener vi slet ikke, for vores syge, dårlige, gamle, som er ude af arbejdsmarkedet, kan med denne struktur komme ind på sygehusene og blive behandlet dér.
Vi mener helt klart, at grunden til, at Socialdemokratiet, SF og ikke mindst Enhedslisten går imod det, er den klare vendetta, man fører mod privathospitaler.
Vi kan ikke se anden forklaring på det.
Det er vigtigere med en ideologi om at være imod privathospitaler end at sikre, at vores befolkning får en ordentlig sundhedsmæssig behandling.
Jeg skylder hr. Aage Frandsen et svar på, hvor mange der er i Minnesotabehandling, det er som regel den eller anden behandling, alkoholister underkastes.
Det kan jeg ikke i denne sene nattetime nøjagtigt sige, men jeg kan sige, at det koster ca. 30.000 kr. i gennemsnit, når man er i en Minnesotabehandling.
Så meget ved jeg dog.
Jeg kan ikke hive tallet frem af mølposen her, men hvis vi mødes på gangen en eller anden dag, må hr. Aage Frandsen gerne få det at vide.
Det er min erfaring, at den ikke har været brugt så voldsomt, men tiden må så vise, hvor meget den bliver brugt. Vi må nu se at få denne proces bearbejdet, og vi håber, at skatteministeren også kommer til samme fornuftige standpunkt, som vi har.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-04-11:
Hvis arbejdsgiveren ikke vil bruge dette forslag, så koster det da arbejdsgiveren mindre, end hvis arbejdsgiveren går ind og betaler for en behandling.
Det er rigtigt, at arbejdsgiveren kan trække den fra,
men det ændrer da ikke ved, at det er billigere for arbejdsgiveren at sige: Jeg er fløjtende ligeglad med mine ansattes sygdom.
Det er da en billigere løsning end at gå ind og sørge for, at de bliver behandlet, hvilket tillige samfundsmæssigt er en fordel.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-11:
Når arbejdsgiveren ifølge det her forslag vil betale til en sygdomsbehandling, hvordan vedrører det så skattevæsenet?
Hr. Kofod-Svendsen fremstiller det, som om arbejdsgiveren betaler det hele.
Men har det ikke noget med skattevæsenet at gøre, at arbejdsgiveren har en udgift til en lønmodtager, der skal behandles?
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-04-11:
Arbejdsgiverne betaler jo i alle tilfælde skat.
Det, der er tale om her, er, at de kommer til at betale en udgift, som alt andet lige ville blive større, end hvis de ikke udviser et socialt ansvar.
Med hensyn til de frie skoler er det jo sådan, at der er
en egenbetaling, ligesom også arbejdsgiveren her kommer til at yde en vis egenbetaling for at yde den indsats.
Samtidig tror jeg, at det er en udfordring for det offentlige system.
Ligesom det, at vi har de private skoler og de frie skoler, så folkeskolen har måttet blive bedre,
har været sundt, så tror jeg også, at man vil finde ud af, at vi altså også må blive bedre i vores arbejdstilrettelæggelse osv. Mange steder er arbejdstilrettelæggelsen jo for ringe. Det er der almindelig enighed om.
Der er også visse hospitaler, hvor effektiviteten er langt lavere end på andre, og for en stor del hænger det sammen med dårlig arbejdstilrettelæggelse.
Dér tror jeg en sund udfordring også vil gavne og gøre, at det offentlige sygehussystem bliver bedre til gavn for alle.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-04-11:
Det er jo ikke rart at bedrøve ministeren, når døgnet går på hæld.
Men det, ministeren taler om, er henstandsordningerne, og jeg tror, vi sådan stort set får de samme breve og mail, og det er henstandsordningerne, der er problemer med, således så man ikke bare skal betale de 300 kr., der kommer.
Og jeg har altså ikke nogen stålsat tro på, at man kan nå sparemålet, hvis det er rigtigt, hvad der bliver sagt.
Jeg tror da på, at en professor i sundhedsøkonomi ved Københavns Universitet har sin integritet i behold, selv om han bliver bedt om at medvirke ved en undersøgelse.
Så jeg er i tvivl om det med gennemsnitspriserne, så det er deraf tvivlen kommer om at nå sparemålet.
Karen J. Klint (S), 2000-04-11:
En af Danmarks store forfattere, Steen Steensen Blicher, siger i »Hosekræmmeren«: »Den største sorg i verden her er dog at miste den, man har kær«.
Selv om det er længe siden, at Steen Steensen Blicher skrev »Hosekræmmeren«, er det fortsat svært for mange mennesker at forholde sig til døden og til det at miste.
Dels fordi der kan gives orlov til og vederlag for at passe en alvorlig syg slægtning, og dels fordi man de forskellige steder har bedre muligheder for at være til stede og sammen med den alvorligt syge. Og uanset det svære i sådanne situationer er holdningen i dag, at livet gerne skal leves fuldt og helt lige til den sidste stund.
Det at leve et godt liv i dødens nærvær er en krævende udfordring for såvel den syge som for de pårørende. Der er derfor brug for øgede valgmuligheder for, hvor og hvordan man ønsker at tilbringe sin sidste tid.
Der er brug for, at vi alle sætter fokus på god pleje af svært og uhelbredeligt syge, uanset om de vælger behandling til eller fra.
Derfor er det godt, at der ved finanslovaftalen for i år blev indgået en aftale om, at de eksisterende private hospicer sidestilles med andre private specialsygehuse og kommer med i lov om frit sygehusvalg, omend det sker inden for en fastlagt økonomisk ramme.
Det aktuelle lovforslag begrænser ikke de pågældende hospicer til kun at give tilbud inden for denne ramme.
Kan de skaffe finansiering hertil, må de gerne udvide kapaciteten.
Den socialdemokratiske gruppe kan støtte forslaget.
Aage Frandsen (SF), 2000-04-11:
Jeg vil godt spørge hr. Kofod-Svendsen: Hvis nu arbejdsgiverne virkelig har dette oprigtige, sociale ansvar, hvorfor betaler arbejdsgiverne så ikke beløbet for behandlingen plus skatten?
Hvis man virkelig er optaget af, at man vil gøre en indsats, hvorfor gør man så ikke det?
Man kan jo sagtens være socialt ansvarlig, når man sender regningen til skattevæsenet, og større er det sociale ansvar altså ikke i dette her forslag, og det er jo ikke ret stort.
Hvis man virkelig vil vise det, kan man jo betale begge dele, og er det ikke rimeligt, hvis man nu er virkelig optaget af det?
Det tror jeg nok nogle arbejdsgivere ville være, men det viser sig i forbindelse med alkoholbehandlingen, at det sociale ansvar selv under de betingelser, der er her, er begrænset.
Så vil jeg godt spørge hr. Kofod-Svendsen om sammenligningen med de frie skoler: Så skulle det vel være sådan, at man kunne trække det beløb, man betaler, fra i skat.
Sådan er det da heller ikke.
Altså parallellen er der jo ikke, for der kan man jo ikke trække skatten fra.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-04-11:
Ja, det er jo lidt fremskredent for os alle sammen i aften.
Jeg tror, det måske er, fordi fru Ester Larsen glemmer, at der er noget, der hedder DUT, og det handler jo om, at hvis vi her i Folketinget beslutter os for noget, som koster penge for amterne, så siger de, at de vil have pengene fra staten, men hvis de selv etablerer i eget regi, så er det på egen regning.
Og så understregede jeg, at dér skal man være opmærksom på, at det kræver flere penge.
Det hænger sammen.
Så derfor er det ikke noget med, at man ikke i en fremtidig situation kan få et andet hospice med eller et fjerde eller et femte hospice med.
Det vil være en mulighed, som Folketinget kan beslutte sig for i form af en lovændring, på samme måde som vi jo nu har de private hospitaler nævnt konkret i loven.
Der kommer ikke andre ind, medmindre Folketinget beslutter sig for det.
Sådan er det også her, i modsætning til de hospicetilbud, som amterne etablerer i eget regi; de vil automatisk være omfattet af det frie sygehusvalg.
Så det er den forskel, der er.
Tove Videbæk (KRF), 2000-04-11:
Sundhedsministeren mente, at jeg sagde, at hospice var den eneste mulighed, og at jeg sagde, at alle skulle på hospice, men det sagde jeg ikke.
Jeg sagde derimod, at for Kristeligt Folkeparti er det vigtigt at sikre, at de døende kan få palliativ pleje enten på hospice, på en hospicelignende afdeling eller i eget hjem.
For os er det vigtigste nemlig, at det er den døende, som frit skal kunne vælge, hvor man ønsker den palliative pleje, og hvor man ønsker at tilbringe de sidste dage af sit liv.
Birthe Skaarup (DF), 2000-04-11:
Jeg spurgte sundhedsministeren helt konkret: Skal der en ny hospicelovgivning til, såfremt andre hospicer skal ind i denne her lovgivning, eller kan det implementeres, uden at vi skal igennem en ny behandling af et lovforslag?
Tom Behnke (FRI), 2000-04-11:
Så var der nogle private, der fik begyndt, og i dag ser vi jo så, at selv en socialdemokratisk ledet regering står i spidsen for, at det nu skal være muligt, at man også med betaling fra det offentlige kan få lov til at komme ind på et hospice, og det er jo rart og godt at se.
Det er en god udvikling, der sker her.
Specielt havde Venstres ordfører en række indvendinger
imod de begrænsninger, der også ligger i det her forslag, men på den anden side set går der ikke så længe, før vi skal have valg, og så ser det ud til, at det er Venstre, der kommer til at skulle administrere denne lov, og så kører det jo formentlig fuldstændig sådan, som Venstre gerne vil have det, og så er alle jo glade og lykkelige, og det er vi også i Frihed 2000 - heldigvis for det.
vi er faktisk enige i, at det er lidt problematisk, at man på den ene side nu siger, at man godt vil være med til, at man giver offentlig betaling, for at folk kommer på et hospice, men på den anden side gør man det på den finurlige måde, at man kun nævner tre konkrete hospicer i lovteksten.
Det vil sige, at hvis der skal flere ind, skal loven ændres, og det er uhensigtsmæssigt.
Det andet, der ligger i det, er, at man jo kunne frygte, at manøvren her er en rigtig socialdemokratisk manøvre: Nu skal man have skovlen under de der private initiativer.
Det vil selvfølgelig være lidt kedeligt, hvis man kører
den kampagne.
Det tror jeg ikke på.
Men lad os nu se, for tiden vil jo vise det.
Det, der er det væsentlige og det vigtige ved lovforslaget her, er, at vi kommer i gang med, at det fremover er muligt, at man kan få lov til at komme på et hospice, og at der bliver et frit sygehusvalg.
Jeg er så enig med de ordførere, der siger, at det vil være noget begrænset, alene fordi der kun er tre, der er med, men ikke desto mindre: Der bliver et frit sygehusvalg også på det her område, og det er vi meget tilfredse med, og vi vil selvfølgelig følge udviklingen meget nøje.
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-04-11:
Lovforslaget har til formål at forbedre plejen og øge valgfriheden for uhelbredeligt syge ved ud over amtets behandlingstilbud at give borgerne frit valg til tre af de eksisterede fire selvejende hospicer i Danmark efter sygehuslovens regler.
Hertil kommer en præcisering af rækkevidden af det frie sygehusvalg.
Forslaget giver den enkelte uhelbredeligt syge eller døende bedre mulighed for at vælge de rammer, der passer
ham/hende bedst.
Ikke mindst i denne fase af et menneskes liv
er det vigtigt, at rammer og behandling så vidt muligt både er værdige og lindrende og tilpasset den enkeltes ønsker.
Det er en meget vigtig sag også for Det Radikale Venstre.
Det svarer til, hvad der gælder for de private sygehuse m.fl., der er nævnt i sygehusloven.
De tre hospicer bliver med lovforslaget sidestillet med disse private specialsygehuse inden for en nærmere fastsat økonomisk ramme.
Med lovforslaget foreslås det endvidere, at bopælsamtskommunen kan opkræve betaling af bopælskommunen for patienter, der er indlagt på hospice, svarende til sengedagstaksten for færdigbehandlede patienter.
Det betyder vel, at patienten skal være færdigbehandlet, og at det kun er i de tilfælde, kommunen skal betale.
Det er rent faktisk
et spørgsmål, og hvis man kan svare bekræftende på det, så kan man jo spørge sig selv, om ikke det vil komme til at give nogle fortolkningsproblemer i fremtiden.
Det vil jeg dog kun tillade mig at gisne om i dag, men jeg kan faktisk godt forestille mig, at det kan give nogle problemer mellem amter og kommuner med hensyn til, hvem der skal betale, hvornår en patient er færdigbehandlet, osv.
Og så til noget helt andet: Der er efter en ny højesteretsdom opstået tvivl om rækkevidden af det frie sygehusvalg.
Det præciseres derfor i lovforslaget, at patienter uanset bopælskommunens kriterier for at tilbyde behandling på egne sygehuse er sikret adgang til frit at vælge mellem bopælsamtskommunens sygehuse, andre sygehuse og de private specialsygehuse, som er nævnt i sygehusloven.
Præciseringen af loven ændrer ikke på omfanget af det frie sygehusvalg.
Der er heller ikke tale om, at amterne efter lovforslaget skal til at betale for andre ydelser end dem, de hidtil har været forpligtede til at betale for, hvis deres borgere har søgt behandling på et andet amts sygehus.
Hermed skulle rækkevidden af det frie sygehusvalg være afklaret.
Retstilstanden er som den hidtidige forståelse; sådan er det formuleret i bemærkningerne.
Det lyder næsten som en tautologi.
Alt i alt ser Det Radikale Venstre dog frem til en hurtig udvalgsbehandling, for indholdsmæssigt er det et godt lovforslag, der ligger her.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-04-11:
Fra CD's side er vi glade for, at vi er nået så langt.
Det har i sandhed taget meget lang tid, og så kan man jo diskutere, om man synes, det her er den ideelle løsning.
Men det er i hvert fald en løsning, der kan bruges i praksis. Spørgsmålet var, hvorvidt alle de eksisterende hospicer ville melde sig til.
Det kan der jo siges ja til hele vejen igennem, men man har stadig nogle betænkeligheder, fordi man er bange for, at der ikke bliver plads til de patienter, som findes i det naturlige optageområde.
Men nu er det jo sådan, at et hospiceophold er noget, man selv skal have et ønske om.
Man skal være klar over, at man skal dø, og man skal ønske at komme derhen, så det er jo ikke sådan, at vi kan forvente os, at der bliver vældigt run på pladserne, fordi der bliver frit valg.
Det frie valg bliver i øvrigt efter de samme regler, som gælder for epilepsihospitalet i Dianalund, sklerosehospitalet i Haslev og gigthospitalerne i Sønderjylland og Skælskør.
Det bliver de samme regler med et vist antal pladser, og så kan man fra det offentliges side købe sig ind på nogle flere pladser.
Det, vi var kede af, var jo, at der var så forskellige regler for finansiering af de enkelte pladser.
Det var det, der var problemet.
Det synes jeg er rigtig godt.
Dybest set ønsker CD egentlig gerne, at det offentlige kan være med, og at hospiceordningen bliver udbygget i det offentlige, så man ligesom på Bispebjerg får det udbygget, både med hensyn til palliative teams i hjemmet og noget, som kan ligge på sygehusets grund i en nedlagt sygeplejebolig, eller hvad vi nu kan finde på.
Det er i hvert fald meget godt, hvis det ligger lidt væk.
Det er i øvrigt heller ikke svært at få personale til hospicer, for det er noget, mange gerne vil.
Det bliver også højt kvalificeret personale, for der skal jo gives en behandling.
Det er ikke bare et spørgsmål om at være god ved folk.
De skal også have en ordentlig behandling, og det skal være en kvalificeret, professionel behandling.
Men jeg vil kigge lidt på det oppe i udvalget, for nu har der været talt meget om de her 10 mio. kr. i ordførertalerne heroppe; de 10 mio. kr. går sådan igen.
Ja, der var da også engang 10 mio. kr., sidste år var der også 10 mio. kr., og i år var der 10 mio. kr., og nu kan vi snart ikke engang huske, hvem der var far til dem, for succesen har mange fædre, hvorimod fiaskoen som regel er forældreløs.
Men jeg kan da også godt huske noget om 10 mio. kr., og jeg har da en idé om, at hvis vi har lod eller del i dem, hvad jeg tror vi har, så var det egentlig tanken, at de skulle bruges til udvikling og måske også gerne mere hospice. Det kan vi jo snakke sammen om oppe i udvalget, for jeg kan se, at de skal bruges til at finansiere sidste halvår af år 2000. Men vi er glade for, at vi er kommet så langt, og vi støtter meget gerne lovforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-04-11:
Forslaget her hilses velkommen af Dansk Folkeparti.
Vi er et parti, der altid klart har signaleret, at hospicer og muligheden for at bruge hospice inden for offentligt regi altid har ligget os meget stærkt på sinde. Det at give vore syge medborgere denne mulighed for at afslutte livet i rolige og fredfyldte omgivelser, uafhængigt af det gængse hospitalsmiljø og væk fra de hvide kitler, har som sagt ligget os meget stærkt på sinde.
Også det, at uhelbredelige patienter har krav på et liv og en lindrende omsorg til det sidste, synes vi måske er opfyldt med forslaget, medmindre der er nogle uklarheder mellem forligspartierne.
De har brug
Der har været stor uklarhed om reglerne for at yde tilskud til hospiceophold.
Men så skete der jo efterfølgende det, at netop hospicer og fritvalgsmulighederne indgik som en del af finanslovforliget, omfattende Diakonissestiftelsens Hospice på Frederiksberg, Sct. Maria Hospice i Vejle og Sankt Lukas Hospice i Gentofte.
Det at give borgerne det frie valg og pålægge amtskommunerne at betale for behandlingen på disse tre selvejende institutioner inden for en given økonomisk ramme er en landvinding for borgerne, og vi ønsker naturligvis også, at Kamillianergårdens Hospice i Aalborg kommer med i aftalen.
Hvad de 10 mio. kr. skal dække, vil vi godt høre lidt mere om.
Den ligestilling, som forslaget indfører, gør, at de tre hospicer, som blev omtalt, får samme vilkår som de private specialsygehuse, hvor kommunerne skal være medfinansierende.
Det er faktisk en reel indførelse af det frie sygehusvalg uanset bopælsamtskommunens egen prioritering, vi her ser.
Jeg vil gerne spørge, om sundhedsministeren kan bekræfte, om lovforslaget, som det ligger her, giver mulighed for at inddrage yderligere og eventuelle nye hospicer i det frie sygehusvalg på samme vilkår som de hospicer, der er nævnt i forslaget, eller om der skal ny lovgivning til.
Det ser ud, som om økonomien i forslaget først for alvor slår igennem i 2001.
Men ud over den fastsatte økonomiske ramme, som et hospice kan tilbyde, kan man stadig, så vidt jeg kan se ud af forslaget, modtage yderligere patienter, hvis amter og kommuner henviser dem. SF opridsede, hvem der havde tilsluttet sig finanslovforliget.
Men ud fra det, jeg hørte, lød det ikke, som om Venstre ligefrem var meget store tilhængere af dette forslag.
Anni Svanholt (SF), 2000-04-11:
I SF mener vi, at uhelbredeligt syge skal have mulighed for at vælge at afslutte livet på et hospice, hvor der kan tilbydes god omsorg, pleje og lindring, og hvor de pårørende får bedre muligheder for at deltage end på et sygehus.
Vi mener derfor, at tilbud om et ophold på et hospice skal være en del af det offentlige, skattefinansierede tilbud og gratis for patienten, og vi så meget gerne, at hvert amt i samarbejde med kommunerne etablerede et sammenhængende og fleksibelt tilbud til uhelbredeligt syge og døende og hjælp og støtte til døende i eget hjem fra fagfolk fra bl.a. specialafdelinger, de såkaldte palliative afdelinger.
Hidtil har det med enkelte undtagelser udelukkende været muligt at få ophold på hospice på de private institutioner mod egenbetaling, men med dette forslag, som er en opfølgning på finanslovaftalen for år 2000 mellem regeringen, De Konservative, Centrum-Demokraterne og SF, som Venstre tilsluttede sig, får uhelbredeligt syge omsider gratis tilbud om ophold på et hospice.
mellem tre af de fire eksisterende selvejende hospicer, og det er også tiltrængt.
Det er godt og rigtigt, at det offentlige sygehusvæsen påtager sig at give døende denne valgmulighed, for så undgår vi, at det kun bliver et valg for de rige, der har råd til at betale for det i privat regi.
Men vi mener, at det tilbud, der nu bliver givet, antagelig vil vise sig at være af utilstrækkeligt omfang på grund af stigende efterspørgsel, og derfor vil jeg gerne understrege - som det også fremgår af bemærkningerne til forslaget - at amtskommunerne med tilladelse fra Sundhedsministeriet ifølge sygehusloven også i fremtiden kan etablere hospicer, som medfinansieres af kommuner.
Amtskommunerne vil i øvrigt også som hidtil kunne etablere hospicefunktioner på sygehuse eller etablere egentlige hospicer i sygehusvæsenet, som vil være omfattet af det frie sygehusvalg. Det fremgår af bemærkningerne, at det selvejende hospice Kamillianergården ikke er omfattet af lovforslaget, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvorledes det hospice vil være stillet, og hvilke muligheder der er for at komme på det hospice efter vedtagelsen af dette lovforslag. Det er jo en selvejende institution, men den er blevet etableret i et samarbejde mellem kommune og amt.
Endelig indeholder dette forslag også en præcisering af det frie sygehusvalg.
Vi mener, det er nødvendigt efter højesteretsdommen at fjerne enhver tvivl, og derfor støtter vi også dette punkt.
Så skal jeg afslutningsvis sige på vegne af hr. Frank Aaen fra Enhedslisten, at Enhedslisten også støtter forslaget.