Pernille Frahm (SF), 1998-06-25:
Lad mig starte med at sige, at jeg finder det dybt beskæmmende, at vi her i det danske Folketing har en diskussion som den, vi har i dag, hvor to store borgerlige partier tilkendegiver, at hovedsigtet for dem i udlændingedebatten er at sørge for, at færre kan få mulighed for at tage ophold i Danmark, og at de tilsyneladende undervejs gennem forhandlingerne med regeringen om denne pakke har fået både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre med på en sådan holdning.
Jeg synes, det er beskæmmende, fordi Danmark er et af denne verdens rigeste lande. Det voldsomme antal udenlandske statsborgere, vi har her i landet - hvis man altså tror på, hvad visse aviser skriver og visse politikere siger - er godt 4 pct. af hele befolkningen, og heri skal medregnes nordiske statsborgere, EU-statsborgere osv., så debatten er helt ude af proportion.
Når jeg kommer til de forslag, vi snakker om i dag, vil jeg sige, at det er positivt, man fra regeringens side har fået indsat en revisionsparagraf i L 60.
Det vil vi gerne støtte, for vi er sikre på, at det kan komme til at betyde, at vi får en ordentlig diskussion om, hvad integration egentlig er.
Dette forslag har været udsat for en meget voldsom kritik.
Der er mange løse ender i det, f.eks. er det endnu ikke helt afklaret, hvordan økonomien for torturcentrene, hvor man jo skal behandle de traumatiserede og torturofrene, skal komme til at hænge sammen.
Vi har fået henvendelser fra nogle kommuner, som ikke rigtig kan få tingene til at hænge sammen rent økonomisk og stiller spørgsmålet: Hvad skal der ske her?
Vi synes, det spørgsmål stadig er ubesvaret.
med hensyn til Danmarks forhold til de konventioner, vi har tiltrådt.
FN's flygtningekonventions artikel 23 kræver, at man som medunderskriver af konventionen ligestiller flygtninge med landets statsborgere, og det præciseres, hvad denne ligestilling går ud på, bl.a. vedrørende ydelser.
Denne artikel er der ingen undtagelsesparagraf til, der er tale om et absolut krav.
Hvordan kan man i regeringspartierne få det fortolket derhen, at det alligevel ikke er noget problem?
Det skal man vist være en noget mere end almindelig god jurist for at kunne.
Artikel 26 kræver, at man har krav på frit valg af opholdssted som flygtning i modtagelandet, hvis modtagelandet vel at mærke har skrevet konventionen under, hvad Danmark jo har.
Også denne artikel overtræder Danmark med lovforslag nr. L 60.
Det er en ganske almindelig sag, det er også noget, Danmark frivilligt og af egen drift har tilsluttet sig, og derfor bad udvalget ministeren om at få UNHCR's vurdering af, hvordan flygtningekonventionen forholdt sig til det foreliggende ændringsforslag.
Det ville kunne gøres i løbet af 2-3 uger, men man har valgt at lade være.
Jeg skal undlade at komme med flere gæt på, hvorfor mon man har gjort det, men kun beklage det dybt og håbe, at det, at en gruppe organisationer nu har taget initiativ til at henvende sig til UNHCR, vil medføre, at vi engang til efteråret kommer til at kigge endnu en gang på denne lovgivning.
Lovforslaget er af flere blevet kaldt en integrationslov, men af enkelte - heldigvis også regeringspartierne - en modtagelov for udlændinge og flygtninge, og jeg synes, det ville være et fremskridt, hvis vi kunne få vedtaget, at det, vi behandler denne gang, netop er en modtagelov. Jeg hørte forleden i fjernsynet den radikale ordfører komme med nogle synspunkter om, at det var den samlede integration, man nu havde en mulighed for at få gennemført, og at forslaget omfattede alle sider af integrationen.
Til det vil jeg sige, at det er en påstand med temmelig meget mod i sig.
Der mangler en hel del, hvis det her skal være en integrationslov.
Vi mangler hele gensidigheden; vi mangler hele den del, der handler om gensidig respekt, gensidig forståelse, og vi mangler at stille krav til vore egne om at fjerne de barrierer, der gør det så svært for mennesker fra de etniske minoriteter at få arbejde i Danmark, som det jo kan aflæses af arbejdsløshedsstatistikkerne.
På trods af uddannelse, på trods af gode danskkundskaber er det stadig ganske vanskeligt for udlændinge at få job i Danmark.
De barrierer er slet ikke omtalt i lovforslaget, og derfor mangler der en del, hvis det skal kunne kaldes en integrationslov. Integrationsloven og hele debatten om den har vi forhåbentlig til gode, for jeg håber, Folketinget vil stemme for det ændringsforslag, Enhedslisten og SF har stillet om, at loven skal hedde en modtagelov for udlændinge og flygtninge.
Når vi kommer til det andet lovforslag, nemlig hele udlændingeloven, er det et udtryk for, at dansk udlændingelovgivning på trods af den kritik og den heftige debat, der var sidste sommer, efterhånden er så stram, at det er ganske svært at gøre den strammere; men alligevel har man fundet nogle områder, hvor man har fundet anledning til at stramme yderligere op.
Man påstår, der har været omgåelser af loven, man påstår, at loven er blevet misbrugt, og man påstår, at folk har fået ophold her i landet på uretmæssig måde - på trods af, at det ikke kan dokumenteres, og på trods af, at man ingen steder har kunnet finde en oversigt over: Hvor mange svindler?
Hvor mange snyder?
Hvor mange bedrager?
Hvor mange proformaægteskaber er der indgået?
Og ikke nok med at de kan spørge dem, der har tænkt at indgå ægteskab: De kan også rende rundt og spørge deres venner, bekendte og familie.
Det er virkelig en god start for et ungt ægteskab, og især indvandrere kommer til at opleve stramninger på grund af denne lovgivning. Med hensyn til det boligforslag, man endelig har valgt at bryde med fra De Radikales side og endelig har valgt at stå af på, må jeg indrømme, at i forhold til det, man i øvrigt er gået med til i denne lovgivning, finder jeg, at det er et ubetydeligt område.
Det er bare endnu et nummer i rækken af stramninger, som skal ramme de mennesker, men det er da glædeligt, at man et eller andet sted slår en streg og siger: Hertil og ikke længere!
Så skal jeg til slut rose den enkelte ting i lovforslaget, som jeg synes er god, nemlig at man for en lang række ægteskabers vedkommende fjerner forsørgelseskravet.
Man har beholdt det for en enkelt gruppe, nemlig indvandrere, og jeg vil regne med, at man vil gennemføre det over én bank, så man fremover vil kræve det ved samtlige familiesammenføringer og ved ægteskaber mellem indvandrere. Man har i det mindste fjernet det for nogle grupper, og det skyldes selvfølgelig, at der har været nogle gode indslag
i danske medier om de problemer, forsørgelseskravet giver.
Specielt udtalelser fra dansk-udenlandske ægteskaber virker nok stærkere her i landet end udtalelser fra indvandrerægteskaber, så de har fået markeret problemerne tydeligt, og urimeligheden i dette forsørgelseskrav er så gået op for et flertal i befolkningen.
Men hvordan kan man blive ved med at fastholde kravet over for indvandrere?
Hvorfor er det mindre urimeligt over for indvandrerægteskaber end over for dansk-udenlandske ægteskaber?
Det er svært at forstå, men det har man altså valgt.
Vi er kede af det, og vi er imod, at man fastholder det krav.
Til slut skal jeg sige, at SF vil stemme for sine egne forslag, for ganske få af regeringens forslag og for enkelte af Kristeligt Folkepartis forslag.
Vi vil stemme imod de forslag, Venstre og De Konservative har stillet, og vi vil stemme imod de to lovforslag ved tredjebehandlingen, medmindre vore egne ændringsforslag går igennem.