runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-02:
Det Radikale Venstre har altid været tilhænger af, at man, inden man foretog reformer på uddannelsesområdet, gennemførte udviklings- eller forsøgsprogrammer, sådan at man kunne få en fornemmelse af, hvad systemerne kunne udvikle sig til, og hvordan de selv kunne tænke sig deres fremtid.
Derfor er vi også tilhængere af dette forslag fra undervisningsministeren om et udviklingsprogram for fremtidens ungdomsuddannelser.
Der er selvfølgelig foretaget reformer for ikke så længe siden, og der foretages også stadig ændringer i ungdomsuddannelserne.
Vi har netop været igennem de tekniske erhvervsuddannelser her.
Men der vil stadig væk være behov for udviklingen af nye undervisningsformer, større sammenhæng, rummelighed i det samlede uddannelsessystem, og der skal selvfølgelig også være initiativer, der peger fremad og især videre op i uddannelsessystemet.
Hvad sker der med de videregående uddannelser?
Hvorfor er f.eks. frafaldet så kolossalt stort på de videregående uddannelser?
Det er noget, som også leverandøren til de videregående uddannelser, nemlig ungdomsuddannelserne, skal arbejde med. Jeg vil ikke bruge meget tid på at diskutere, hvad jeg kunne forestille mig et sådant uddannelsesprogram skulle omfatte.
Det skal vi jo gøre i udvalget og gerne sammen med undervisningsministeren.
Jeg synes, det er en beklagelig tendens, vi ser, at vi ikke kan udfylde studiepladserne på de tekniske uddannelser.
Vi kan ikke udfylde studiepladserne på sygeplejeuddannelserne.
Der er adskillige andre sundhedsuddannelser, hvor det kniber meget med søgningen.
Det synes jeg faktisk er noget af en katastrofe, og det kan på længere sigt betyde meget for vores lands velfærd, på udviklingen af nye arbejdspladser, på hele vores sundhedssektor.
Så jeg synes, det er meget vigtigt og meget relevant, at man i ungdomsuddannelserne sporer sig ind på, at der er altså visse meget, meget spændende fag, som ikke har den store bevågenhed hos de unge i disse år.
Den vil vi prøve at genoplive, og jeg vil meget appellere til, at de, der skal igangsætte udviklingsprogrammet, lægger meget stor vægt på denne del af udviklingsprogrammet.
Det Radikale Venstre støtter naturligvis forslaget.
Tom Behnke (FP), 1998-12-02:
Jeg har læst forslaget her flere gange.
Hvad er det egentlig, ministeren ikke kan finde ud af selv?
Det må være, fordi ministeren ikke selv kan, at der kommer et beslutningsforslag.
Lovgivningen er jo sådan set indrettet på, at ministeren kunne gøre det her på egen hånd uden at spørge Folketinget, for ellers ville det være nødvendigt med et lovforslag, så hvori består behovet for at medinddrage Folketinget?
Er det for at have nogle flere til at tage ansvaret for det, der sker, eller er det bare sådan af almindelig venlighed?
Eller er det, fordi finansministeren har sagt nej til at godkende et aktstykke på 15 mio. kr. årlig, at ministeren lige skal igennem Folketinget og have nogle penge, som ministeren ikke kan få af finansministeren?
Det er sådan nogle spørgsmål, man må sidde og stille sig selv, for hvorfor fremlægger en minister et beslutningsforslag i Folketinget?
Man kan sige, at formålet, som der står i fremsættelsestalen, at »den samlede indsats skal føre til, at stort set alle unge begynder på en ungdomsuddannelse, og at frafaldet fra uddannelserne reduceres mest muligt, så alle unge får en kompetencegivende uddannelse«, det er jo smukt.
Vi er i Fremskridtspartiet helt enige.
Flotte ord.
Men i forhold til beslutningsforslaget her, at man vil lave et udviklingsprogram for fremtidens ungdomsuddannelser, kan ministeren jo bare gøre det.
Det er ikke det eneste, der står i forslaget, for så begynder man jo at kigge nærmere på det.
Folketingets opbakning til.
Dels er der det med udgiften, det koster lige 15 mio. kr. årlig.
Men så er der også det ved det, at ministeren foreslår en afskaffelse af egnethedserklæringen ved ansøgning om optagelse til de gymnasiale uddannelser.
Hvordan harmonerer det med det, som vel egentlig er formålet med forslaget, nemlig at frafaldet fra uddannelserne skal reduceres mest muligt?
Frafaldet fra uddannelserne skal reduceres mest muligt, og samtidig slækker man på de kriterier, der skal til, for at man overhovedet kan gå i gang med en ungdomsuddannelse.
Egnethedserklæringen vil man have taget væk, og det vil sige, at stort set alle kan begynde på en gymnasial uddannelse.
Det vil da alt andet lige betyde, at der er flere, der pludselig opdager, at det kunne de ikke magte alligevel, og som så falder fra.
Forslaget er sådan set selvmodsigende, og det er vi da kede af i Fremskridtspartiet, på ministerens vegne vel at mærke, men sagen er, at det her er et beslutningsforslag, som ministeren ikke behøver at fremsætte for Folketinget.
Ministeren kan bare gøre det, som står i forslaget, og det synes vi så i øvrigt at ministeren skal gøre.
Det finansielle handler om finansloven.
Det må vi se på, når vi behandler det lovforslag, for det er jo et helt andet lovforslag, her i Folketinget, men i forhold til dette forslag er det vores opfattelse, at vi udelukkende taler om, at det er ministerens ansvar, og sådan synes vi, det skal blive ved med at være.
Tove Videbæk (KRF), 1998-12-02:
Det er vigtigt, at uddannelsesstrukturen tilrettes også erhvervslivets og samfundets behov.
Kristeligt Folkeparti lægger dog stor vægt på, at uddannelse ikke kun sigter på at tjene samfundets og erhvervslivets behov, men at uddannelsesforløbet også og i høj grad sigter på at udvikle de unges personlighed, evne til at samarbejde og evne til at tilpasse sig nye udfordringer og krav.
Vores uddannelsessystem bør være målrettet og effektivt, men samtidig skal det sikres, at de unge udvikles til hele, harmoniske og kreative mennesker.
Den individuelle udvikling er for os vigtigere end effektivitet.
Det er derfor med glæde, vi ser, at der i beslutningsforslaget står, at ungdomsuddannelserne skal tilgodese og udvikle det enkelte menneskes evner og interesser og fremme både personlige kvalifikationer og faglige kompetencer.
Mulighederne for at sammenstykke individuelle uddannelsesforløb vil Kristeligt Folkeparti også hilse velkommen.
Det skal dog præciseres, at uddannelserne ikke blot skal udvikles sådan, at de tilgodeser de behov, som de teknologiske og globale udfordringer skaber i samfundet, sådan som det står i bemærkningerne, men de skal også tilgodese øvrige behov af privat og familiemæssig karakter.
Kristeligt Folkeparti kan bakke op om, at der skal gøres en indsats for, at alle unge får en reel mulighed for at indgå i arbejdslivet.
Det er væsentligt både for samfundet og for de unges selvværd, at enhver bidrager til og er med i fællesskabet om at skabe samfundets materielle værdier.
Derimod er Kristeligt Folkeparti ikke ubetinget enigt i, at der skal ske en ensidig erhvervsmæssig målretning af 10. klasse.
Det er vigtigt, at 10. klasse fortsat er et modningsår og et tilbud til unge, der har brug for at få afklaret, hvad de senere ønsker at gå ind i af uddannelse.
Det har også vist sig i det nuværende uddannelsessystem, at unge, der har gennemført 10. klasse, i forholdsmæssigt færre tilfælde skifter fra én påbegyndt ungdomsuddannelse til en anden end de unge, der går videre fra 9. klasse.
Derimod er vi entydigt enige i, at uddannelses- og erhvervsvejledningen skal styrkes.
Den har længe været meget utilfredsstillende.
Med disse bemærkninger kan Kristeligt Folkeparti bakke op om forslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-02:
Jeg er enig med ministeren i det fornuftige i, at man har et forslag her, hvor man arbejder med de overordnede mål og derefter lader de involverede parter selv drøfte det, men tilbage står alligevel et par spørgsmål. Undervisningsforsøg kræver tid og ro.
Hvis vi skal give et mandat til det her forslag, og der skal være opbakning til det, synes jeg, det er interessant at vide, hvad tidsperspektivet er.
Det er den ene ting.
Det andet er, at jeg er meget vel vidende om, at det her forslag lægger op til, at der kan eksperimenteres med elevaktiviteter.
Men jeg synes også, det er vigtigt, hvis vi er enige om det, at sige, at dette forslag - og ministeren sagde altså ikke noget imod mit forslag - lægger op til, at hvis der er nogle, der er interesseret i det, kan man foretage nogle langt mere vidtgående arbejdspladsdemokratiforsøg, hvor man involverer de ansatte i styringen af en given institution.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-02:
Det glæder mig da, at ministerens midlertidige ministerium og jeg kan tænke parallelt.
En god tanke kan jo godt tænkes sideløbende, uden at man har udveksling med hinanden. Men det vidner jo også om, at vi godt kan komme lidt længere i retning af at sige, at de og de ting ville vi gerne have at nogle eventuelt prøvede af.
Det er ikke sådan, at de skal prøve de ting af, men hvad man kan få afprøvet, det synes jeg man skal.
Men det er alligevel vigtigt at gøre, for så ved de, at så arbejder de ikke ud i den blå luft, når man skal i gang med forsøgene.
Jeg er ikke i tvivl om, at der inden for ungdomsuddannelserne, når vi lige ser bort fra erhvervsuddannelser og hf, som har haft deres udviklingsarbejde, og især når det drejer sig om gymnasiet, er et behov for udvikling.
Der er et behov for, at man prøver noget nyt.
Det er sådan i øjeblikket, at gymnasielærerne har det, man kan kalde en relativt høj alder, og på et eller andet tidspunkt kan man blive træt, men man bliver ikke træt, hvis man får lov til at udvikle noget.
Jeg tror virkelig, at nu er chancen til det, og derfor tror jeg, det er vigtigt, at man virkelig giver folk mulighed for at få luft under vingerne, sådan at man prøver tingene af.
Men jeg tror, vi igennem udvalgsarbejdet kan komme nærmere i retning af, at vi præciserer, hvad det så er, vi godt kunne tænke os udviklingsmæssigt.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1998-12-02:
Først til kontingentet.
Jeg kan ikke helt finde ud af, hvilket ærinde det egentlig er, hr. Frank Aaen er ude i her.
Er det et nyt forslag om, at kontingenter til arbejdsløshedskasserne skal indtægtsreguleres?
Det vil i så fald, hvis det er det, der menes, være den direkte vej til et enstrenget system.
Det vil jeg gerne sige.
Hvis det er det, hr. Frank Aaen vil, altså afskaffe arbejdsløshedskassen, så sig det dog.
Så er det til at forstå.
Det andet er, at hr. Frank Aaen jo udmærket ved, at kontingentet i al den tid, vi har haft arbejdsløshedskasser i Danmark - det har vi haft siden 1907 - har man betalt et bestemt beløb, et fast beløb, som så er blevet ændret gennem alle årene, efterhånden som udgifterne og vores krav steg.
Det med den golfspillende advokat har vi tilgodeset på solidarisk vis, ved at de, der har meget ved siden af, får lidt mindre efterløn, og de, der ingenting har ved siden af, får hele efterlønnen.
Er det ikke et godt, solidarisk princip?
Jeg mener, det er det eneste rigtige solidariske princip.
Så kan man selvfølgelig pege på erhvervslivet.
Jeg kunne jo pege på noget andet, hr. Frank Aaen.
Jeg kunne sige, at alle statens indtægter jo går til en række formål. Nogle af formålene er selvfølgelig også, at vi har en rimelig sociallovgivning her i landet, at vi prøver at hjælpe kommunerne med at få en bedre sygehusstandard.
Det kunne man også tage frem som eksempel.
Så det med at tage et enkelt led ud af en finanslov eller en husholdningsøkonomi er der ikke så meget kunst forbundet med. Jeg vil for min part blot sige, at regeringen vil anstrenge sig alt det, den kan, for at informationsarbejdet bliver forstærket, bliver effektiviseret, sørge for, at befolkningen i de kommende dage og uger får en konkret, direkte information om, hvordan det berører den enkelte.
Jeg håber, at debatten her i dag har haft det reelle informationsindhold, nemlig at de mennesker, der er fyldt 60 år og som fylder 60 år før den 1. juli 1999, og de mennesker, som er på efterløn, kan føle sig sikre på, at de har de regler, de kender i dag.
De mennesker, der fylder 60 år efter den 1. juli 1999, er så de mennesker, vi taler om, som får mulighed og adgang til de nye regelsæt i Danmark. Jeg er sikker på, at når vi får informeret grundigt og hele vejen rundt, så vil der også i befolkningen være mulighed for at se, at den nye efterlønsordning giver os som enkeltmenneske på arbejdsmarkedet større muligheder for at tilpasse arbejdstids- og indkomstvilkår til et mere fleksibelt arbejdsmarked efter den enkeltes ønsker. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-02:
Jeg er glad for, at ministeren selv understreger de positive resultater, der har været med udviklingen af arbejdet i matriklen i Sønderjylland.
Jeg har fået oplyst,
at produktiviteten i løbet af de sidste 5 år er forøget med 40 pct., og det synes jeg jo altså bestyrker den påstand, som
jeg har fremsat, om, at her faktisk er tale om et foretagende, som er effektivt og billigt, ikke mindst i sammenligning med, hvad man finder i resten af landet.
Man kunne faktisk overveje, om ikke den sønderjyske model med fordel kunne indføres i hele Danmark.
Så siger ministeren, at man ikke kan forvente, at det bliver folk fra Århus, der overtager arbejdet, men det er jo sådan, at mange af de 65 medarbejdere, der nu er der, jo er 50 år eller deromkring.
Jeg vil da godt spørge ministeren, om så det forslag, der har været fra Dansk Landinspektørforening om at udbygge fratrædelsesordningen, så den kunne begynde allerede fra 50 år, i det mindste ikke kunne komme i betragtning, hvis man absolut vil privatisere.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-12-02:
Hr. Anders Mølgaard vender problemstillingen på hovedet.
Arbejdsgiverne har tigget og bedt uddannelsessystemet om at levere noget arbejdskraft til dem, og arbejdskraften har ikke kunnet produceres, fordi de samme arbejdsgivere ikke har villet levere praktikpladser.
Det er et problem, som jeg i høj grad ser er
arbejdsmarkedets.
Det er arbejdsgivernes problem.
Uddannelsessystemet har måttet reagere ved at oprette skolepraktik simpelt hen for at kunne levere den arbejdskraft, som arbejdsgiverne efterspurgte.
Det er arbejdsgiverne, der har leveret problemet, og ikke uddannelsessystemet.
Man kunne fristes til at tro, at hr. Anders Mølgaard faktisk mente, at der skulle være unge mennesker, som var nødt til at opgive en uddannelse, fordi de ikke kunne få praktikplads.
Kan vi få et klart svar fra Venstre?
Er det det, der er målet?
Ole Hækkerup (S), 1998-12-02:
Regeringen har en målsætning om, at 50 pct. af en ungdomsårgang skal have en videregående uddannelse, og at 95 pct. af en ungdomsårgang skal have en ungdomsuddannelse.
Det er nogle gode og klare mål for den indsats at få uddannet så mange som muligt så meget som muligt.
Men vi skal ikke blot have kvantitative mål for den danske uddannelsespolitik.
Det er lige så vigtigt, at vi har kvalitative mål for vores indsats, netop fordi en vellykket uddannelsespolitik ikke alene kan gøres op i tabeller eller i kroner og øre.
Derfor har forslaget om Danmarks Evalueringsinstitut Socialdemokratiets klare støtte, netop for at udvikle kvaliteten.
Dermed er det også sagt, at vi ikke mener, at instituttet skal bruges til at give karakterer til institutioner eller faggrupper.
Og det er netop de dele af formålet med uddannelse, vi har behov for hele tiden at udvikle gennem evaluering, og her er evalueringsinstituttet et godt instrument.
På den måde ser jeg instituttet mere som et løfte end som en trussel.
Når det er visionen, betyder det naturligvis også, at det er vigtigt at understrege, at den evaluering og udvikling, der sker i samarbejde med institutionerne, så langt det overhovedet kan lade sig gøre, skal sørge for at få inddraget de studerende og eleverne, personalet og lærerne.
Uanset de gode intentioner har der jo, som det nok er fremgået af medierne, været en vis diskussion om afgrænsningen af instituttets kompetence.
For som det fremgår af bemærkningerne til forslaget, kan ingen institution eller myndighed under Undervisningsministeriet undslå sig fra evaluering - bortset fra to områder, hvoraf det første selvfølgelig er Forskningsministeriets område, for her er der naturligvis uddannelsesinstitutioner uden for Undervisningsministeriets område.
Men jeg vil gerne gøre det helt klart, at der fra vores side er en forventning om, at også universiteterne vil indgå konstruktivt i udvikling og evaluering, netop fordi en af mulighederne for evalueringsinstituttet er at se hele uddannelsesforløbet fra børnehaven til en afsluttet kandidatuddannelse som en helhed, at se på, hvordan pædagogikken forandrer sig undervejs og at tænke i helheder for hvert enkelt menneske, hvis glæde af uddannelsesforløbet naturligvis bliver større, når der er en sammenhæng på tværs af eksempelvis institutioner eller uddannelsesniveauer.
På tilsvarende vis vil jeg også gerne gøre det klart, at når helheden i uddannelsesforløbet er en af målsætningerne, så er det alene ud fra respekt for traditionen, at de frie grundskoler og privatskolerne er undtaget fra forpligtelsen til at lade sig evaluere.
Jeg har simpelt hen ikke fantasi til at forestille mig, at de vil afvise at deltage i evalueringen.
Vores opgave er at give hvert enkelt menneske de bedste muligheder og forudsætninger for at udvikle sine evner til glæde for sig selv og for andre, og uddannelse er i den sammenhæng et af de vigtigste instrumenter, hvis ikke det vigtigste.
Derfor må vi hele tiden spørge os selv, om vi ikke kan gøre det bedre eller anderledes.
På den baggrund skal jeg som tidligere nævnt anbefale lovforslaget.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-02:
Jeg er meget enig med hr. Ole Hækkerup i, at evalueringsinstituttet ikke skal give karakterer, og jeg er også enig med hr. Ole Hækkerup i, at det ikke skal udvikle sig til en kontrolinstans, men netop fordi hr. Ole Hækkerup har det synspunkt, vil jeg spørge, om det ikke kan bekymre hr. Ole Hækkerup, at instituttet f.eks. skal kunne indsamle sådan noget som karaktergennemsnit.
Så ville det egentlig ikke være en idé at stå sammen om et ændringsforslag om at få trukket instituttets evne til at opsamle næsten hvad som helst i sine databanker ud?
Kunne vi ikke få trukket dét ud?
Ole Hækkerup (S), 1998-12-02:
Jeg mener, at der er en afgørende forskel på at sørge for, at instituttet har alle de informationskilder til rådighed, man kan forestille sig, og så, hvad instituttet offentliggør.
Og jeg vil stærkt advare imod, at man fra starten forsøger at begrænse den mængde af information, instituttet har til rådighed.
Det skal selvfølgelig bare holde nogle af informationerne for sig selv, for ellers opnår man netop den uønskede rangordning af faggrupper og institutioner.
Egil Møller (DF), 1998-12-02:
Da vores ordfører, hr. Kristian H. Hansen, ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg i stedet fremføre følgende: Dansk Folkeparti ser grundlæggende positivt på lovforslagets sigte, idet det vil skabe en etablering af et nationalt kvalitetsinstitut, som giver mulighed for en opstramning og målretning af kvaliteten i vores danske uddannelsessystem.
Dog skal det bemærkes, at Dansk Folkeparti faktisk har den holdning, at AMU-systemet også burde være omfattet af dette.
Dansk Folkeparti hilser det også meget velkomment, at evaluering af undervisningen på grundskoleniveau med hensyn til friskoler, private grundskoler og efterskoler samt husholdningsskoler og højskoler gennemføres efter aftale med skolen.
For der er jo skoler - og her kan man måske især fremhæve privatskolerne - hvor der er et forældrevalgt tilsyn, som gør, at der ingen kunder er i butikken, såfremt kvaliteten ikke er god nok.
Derfor mener vi også, at man måske går lidt for vidt i lovforslaget, når man siger, at staten forventer, at de frie grundskoler underkaster sig et sådant evalueringsinstitut.
Jeg tror faktisk, at mange af dem vælger at gøre det ad frivillighedens vej.
Antallet af uddannelser og fag er særdeles omfattende, og lovforslaget er i sig selv meget omfattende.
Derfor kan der meget nemt under udvalgsarbejdet opstå nye problemstillinger og nye spørgsmål, som man må se på, og det vil Dansk Folkeparti være en aktiv medspiller i. Men selve formålet med lovforslaget, som jo først og fremmest er at bidrage til en yderligere udvikling og sikring af kvaliteten i uddannelsen og undervisningen på alle niveauer i vores uddannelsessystem, er Dansk Folkeparti meget positivt over for, og derfor hilser vi som sagt lovforslaget velkomment. Dog ser Dansk Folkeparti gerne, at man tager behovet for Evalueringsinstituttet op igen om 5 år.
Der skulle jo gerne være helt styr på kvaliteten i vores undervisning og uddannelse til den tid.
Tom Behnke (FP), 1998-12-02:
I modsætning til hr. Søren Kolstrup er vi i Fremskridtspartiet faktisk af den opfattelse, at det var en fordel, at OECD udfærdigede en rapport og fortsat udfærdiger rapporter og foretager vurderinger og sammenligninger af landene.
Vi må jo sige, at specielt OECD-rapporten omkring læsefærdighederne i folkeskolen jo fik rusket noget op i andegården.
Her gik vi og troede, at det gik vældig godt i Danmark, og vi troede, at det hele fungerede, som det skulle, og pludselig opdagede vi, at det gjorde det faktisk ikke.
På den måde kan man jo positivt tage evalueringer op og gøre noget positivt ved dem.
Hvis man bruger evalueringer til noget positivt, er evalueringer godt.
De er med til at forbedre kvaliteten, og kvaliteten er altafgørende for, at det overhovedet bliver en succes.
Vi har i Fremskridtspartiet bemærket os, at man nu udvider kredsen af skoler, der skal være med i den her evaluering, at alle skoler faktisk kommer med, så det ikke kun er de videregående uddannelser, der er omfattet.
Vi har også bemærket os, at man laver en lille undtagelse, når vi taler om de private skoler: de er frivilligt med.
Vi synes, det er et gode, at man netop skiller dem ud og siger, at de er i en særlig situation, men at de naturligvis har mulighed for at deltage, hvis de har lyst til det.
Vi har så til gengæld set med bekymring på de mange penge, det her skal koste.
De 43 mio. kr. om året er ganske mange penge, og det har bekymret os, men vi må jo se, om det er det, det skal koste. Jeg vil også sige, at vi i Fremskridtspartiet gerne havde set det, man har diskuteret længe nu, nemlig en egentlig ranglistning af uddannelsesinstitutionerne og skolerne, således at man kunne se, hvordan skolerne lå i forhold til hinanden.
Ikke for at pege nogle ud i forhold til nogle andre, men fordi det, alt andet lige, vil give en konkurrencesituation, og en konkurrencesituation, hvor skolerne naturligvis vil oppe sig i forhold til kvaliteten og bevidsthed om kvaliteten på skolen for på den måde at stå sig i konkurrencen med de andre.
Vi ser forslaget her som et skridt i den rigtige retning, om end det er en noget dyr fornøjelse, der er lagt op til.
Vi vil under udvalgsbehandlingen af forslaget lægge vægt
Så vil vi også under udvalgsbehandlingen koncentrere os lidt om det element, der handler om evalueringsinstituttets muligheder for at give påbud, hvis ikke skolerne følger de retningslinjer, der bliver udstukket osv.
Det er jo så i forslaget beskrevet, at universiteterne er undtaget.
Af en eller anden årsag synes man, at lige præcis universiteterne, selv om de får påbud om, at de skal gøre det ene eller det andet, ikke nødvendigvis behøver at følge det.
Det kan jo være, at der ligger et sagligt argument, som jeg skulle have overset i farten.
Det, det hele handler om, er jo dybest set en forbedring af uddannelsessystemet, og vi vurderer i Fremskridtspartiet
, at forslaget her er et skridt i en retning, der kan være med til at forbedre hele vores uddannelsessystem, og det er naturligvis et must, også for Fremskridtspartiet.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-02:
Det var jo fristende at forlænge debatten, for der er
mange spørgsmål, der melder sig, men jeg respekterer, at den fungerende undervisningsminister skal videre.
Dog én ting: Om de frie skoler står der jo i bemærkningerne med den her lidt pudseløjerlige formulering
, at man har en klar forventning om, at disse skoler indgår i evalueringen.
Hvad ligger der egentlig deri?
Ligger der muligheden for nogle meget klare sanktioner, f.eks. at man slår kassen i, eller er det mig, der foretager en fejllæsning?
Hvad ligger der i det?
Jeg skal takke for ministerens svar, men jeg finder det måske på den baggrund tilrådeligt, at man lige overvejer formuleringerne i bemærkningerne endnu en gang, så det ikke kan give anledning til misforståelser.
Men tak for bekræftelsen.