runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Majbrit Berlau (EL), 2006-01-24:
Jeg er ikke i tvivl om, at ministeren også kerer sig om økonomi og bureaukrati.
Men at det har været en retstilstand tidligere, berettiger det jo ikke til at være en retstilstand i dag.
Jeg sad ikke i Folketinget i 2002 f.eks., så det er jo aktuelt, at jeg så rejser debatten, nu hvor jeg tilfældigvis sidder her.
Jeg er glad for, at ministeren er parat til at kigge på de her ting, for vi er jo alle sammen interesserede i den hensigtserklæring, der ligger i det her lovforslag, netop om at udvikle forskningen på området.
Men det er lige præcis det her meget, meget tungtvejende spørgsmål om retssikkerhed for borgerne, der kommer til udtryk i sådan nogle situationer.
Så hvis Enhedslisten i udvalgsarbejdet kan fremvise nogle andre måder at gøre det på og man så i ministerens bagland og embedsmands beredskab vil prøve at regne på det og se, om det ville kunne lade sig gøre, ville jeg være glad.
Det er ikke nogen tilfældighed, det er jo resultatet af vælgernes stemme, og det er jeg glad for, for det giver os anledning til den her diskussion.
Jeg er helt på det rene med, at fordi vi engang har haft en retstilstand, er det jo ikke et argument for, at vi skal opretholde den.
Jeg hæfter mig bare lidt ved, at der altså har været en retstilstand, som ikke har været angrebet; der har ikke været nogen, der har problematiseret den og sagt, at det er noget frygteligt noget, der foregår derude.
Det skal vi da lige have med i erindringen, når vi nu her bliver præsenteret for et problem, som er skabt i kølvandet på et direktiv; så skal vi da lige minde hinanden om, hvordan vi så på det, før der var nogen, der problematiserede problemet.
Men det er klart, at hvis fru Majbrit Berlau stiller spørgsmål i udvalgsarbejdet, så svarer jeg selvfølgelig også på de spørgsmål, sådan som jeg altid gør, fyldestgørende og detaljeret og oprigtigt.
Modsat fru Karen Klint
er jeg af den opfattelse, at man skal gå rundt med et kort på sig og give tilsagn på forhånd, som jeg også redegjorde for i min ordførertale.
Men det behøver jo ikke at være dette lille kort, for det virker sådan lidt old-fashioned, ikke?
Må man godt sige old-fashioned, altså gammeldags?
Vi har en række teknologiske redskaber osv. – fagre nye verden – som kan bruges til, at man hurtigt kan få en adgang til at se, hvad folk har sagt ja eller nej til, hvilket jeg netop har redegjort for.
Hvis man kan få lige så hurtig adgang til det elektroniske tilsagn fra de enkelte borgere, vil ministeren så se med venlige øjne på det i udvalgsbehandlingen?
Karen J. Klint (S), 2006-01-24:
Det var netop for at understrege, at jeg ikke synes, vi alle sammen skal gå rundt med et acceptkort, hvor der står, at vi gerne vil gøre det.
Men den hele til halve promille af befolkningen, der gerne vil have sig det frabedt, skal vi ikke udelukke en realistisk mulighed for at få noteret et sted, at der er nogle hensyn til deres retssikkerhed, som vi andre skal respektere.
Jeg vil gerne igen understrege, at vi går ind for, at der sker forskning i akut behandling og også i ny medicin i akut behandling, for ellers kommer vi ikke længere.
Det, der var mit ærinde fra talerstolen i dag, var at finde en model for de få borgere, der frabeder sig en livsforlængende behandling – det kan være af religiøse grunde, det kan være af aldersmæssige grunde, det kan være en selvmordskandidat, der ikke ønsker at overleve.
Hvordan kan man forlods give signaler til systemet om, at man ikke ønsker at deltage?
Der behøver ikke at være en begrundelse, men der kan jo bl.a. være religiøse grunde til det.
Vil ministeren være med til at se positivt på et sådant ændringsforslag?
Jeg beder bare så mindeligt om – for jeg noterede mig også fru Majbrit Berlaus forslag – at vi i forbindelse med disse afvejninger og mange hensyn, der hedder retssikkerhed og udvikling af patientbehandling, også tager hensyn til, hvilket apparat der nu skal rulles ud for at håndtere det her.
Jeg tror selv, at det vil være meget vanskeligt at vinde, kan man sige, massiv folkelig opbakning til, at vi individuelt og hver især tager en på forhånd personlig stillingtagen udtrykt ved et donorkort eller andet.
Jeg udelukker ikke noget, men jeg tror, det vil efterlade en meget, meget, meget, meget stor patientgruppe, som der så ingen oplysninger vil være om i forbindelse med en indlæggelse.
Men det er jo ikke i sig selv et argument for, at folk, som pr. definition har sagt, at de ikke vil deltage i nogen forsøg, ikke får en mulighed for at markere det.
Charlotte Fischer (RV), 2006-01-24:
Ja, det bliver jo noget, vi må spørge mere ind til med konkrete eksempler.
En anden vinkel på det her er jo, at når vi nu lægger meget vægt på, at individet og hensynet til individet har forrang, hvordan harmonerer det så med, at ministeren nu vil undersøge, om man også kan lave de her forskningsforsøg uden forudgående samtykke?
Er det ikke lidt svært at få de to ting til at gå hånd i hånd?
Altså, hvis man virkelig sætter individet så højt, må det vel nødvendigvis være sådan, at en regel om altid at have et samtykke, før man går i gang, er det bedst mulige.
Det er muligt, at jeg misforstår, hvad fru Charlotte Fischer spørger til – det kan jeg næsten se – men det er ikke af ond vilje, og så håber jeg, vi får lejlighed til at reparere på de misforståelser senere.
Det er egentlig bare for at spørge lidt ind til, hvad der egentlig er konsekvensen af det her lovforslag, for som jeg sagde i min ordførertale, er jeg nok lidt ovre i den forvirrede boldgade, også efter at have læst nogle af høringssvarene.
Det bliver understreget i lovforslaget, at hensynet til individet har forrang.
Samtidig skriver man i bemærkningerne, at hensynet til individet tilgodeses i dag i langt hovedparten af komitésystemets godkendelser af biomedicinske forskningsprojekter.
Så er spørgsmålet, at hvis det fremover skal være sådan, at det ikke bare er hovedparten, men at det skal være alle, hvordan kan der så samtidig være tale om en lempeligere, kan man sige, adgang til at forske?
Jeg ved ikke, om ministeren helt fik fat i mit lange ræsonnement, men det er faktisk lidt snirklet, og jeg vil simpelt hen bare spørge, om ministeren også er lige så forvirret, som jeg er.
Men det kan vi måske så vende tilbage til.
Situationen er jo den, at vi har et komitésystem, der tager stilling til, kan man sige, den generelle forsøgsramme: Skal der overhovedet åbnes op for, at man laver protokollerede forsøg?
Så er det jo almindeligvis sådan, at når man så skal i gang med det konkrete forsøg med den konkrete patient, beror det jo på informeret samtykke, hvor patienten har fået at vide, hvilke risici der kan være, og hvilken prognose der kan være af positiv karakter, og så siger patienten
: Således oplyst vil jeg gerne gå ind i det her forsøg.
Det lader sig jo ikke gøre med patienter, som er inhabile, og det lader sig jo ikke gøre at gennemføre de her forsøg med andre patienttyper.
Der er altså ikke nogen anden mulighed for at få den her viden end ved at lave forsøgene på de inhabile, og derfor er vi jo nødt til at finde en mekanisme, hvis ikke vi helt vil afstå fra forskning, og det vil ikke være i patienternes interesse.
Der er det klart, at frem for en regel, der hedder, at man skal have fat i en ægtefælle og have samtykke, er det jo mere lempeligt – en pragmatisk ordning – at sige, at i det tilfælde at man ikke kan skaffe en pårørende, da kan to læger, der ikke har interesse i forsøget, på patientens vegne sige ja eller nej.
Majbrit Berlau (EL), 2006-01-24:
Ligesom alle andre partier i Folketinget har vi jo måttet sætte os ned og foretage en balance af de to vigtige hensyn, der skal afbalanceres i det her lovforslag.
På den ene side ønsker vi at akkumulere mere viden på området, så vi sikrer, at når folk kommer ud for de her akutte situationer, har vi rent faktisk viden, der kan helbrede og behandle dem.
På den anden side er der spørgsmålet om patienternes retssikkerhed.
Vores balancebarometer er tippet lidt anderledes end de andre partiers, kan jeg godt høre.
Situationen er sådan, at vi i Enhedslisten er af den opfattelse, at patientens retssikkerhed på det her område bliver krænket i det her forslag, sådan som det foreligger, hvor det er to læger, der vurderer, om man rent faktisk kan foretage biomedicinske forsøg på en person, som er inhabil og dermed ude af stand til selv at tage ansvar for, om vedkommende ønsker at deltage i forsøget.
Der mener jeg altså, at patienten skal have givet tilladelse.
Vi kender den fra organdonorkort, altså muligheden for, at man simpelt hen går rundt med et kort på sig, hvorpå der står: I tilfælde af at jeg kommer ud for en situation, så må I tage min nyre og min lever, men I må også gerne foretage biomedicinske forsøg på mig.
Det er en mulighed.
Det er også en mulighed med de her elektroniske patientjournaler, som vi snakker så meget om.
Når de kommer op at køre en dag – det tager lidt tid – kan man faktisk lige chippe folks navn og cpr-nummer ind, og så popper det op på skærmen, at man har lov til at foretage et biomedicinsk forsøg på den pågældende, i tilfælde af at vedkommende er inhabil.
Det er sådan nogle overvejelser, jeg synes er nødvendige at gøre sig i behandlingen af det her forslag som alternativ til, at det er to læger, der foretager vurderingen, to læger, som er den enkelte person fuldstændig fremmed, og som ikke kender den enkelte persons etik eller overvejelser om, hvordan vedkommende ønsker at leve sit liv.
Jeg synes, vi er nødt til at tage en retssikkerhedsbrille på, når vi læser det her forslag, og for os i Enhedslisten er det så tippet over til at sikre retssikkerheden for patienten i langt højere grad, end det her forslag lægger op til.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-24:
Hr. Per Clausen gentager sit spørgsmål, og jeg vil så gentage mit svar, nemlig at der også i fremtiden vil være en omfattende såkaldt fri forskning i det danske samfund.
Vi skaber en masse gode forskningsresultater, men der, hvor vi ikke er så gode, er til bagefter at få dem omsat til noget praktisk produktion.
Jeg vil sige, at det er sund fornuft, at når man bruger store samfundsressourcer på at skabe interessante forskningsresultater, så bliver de også omsat til noget, der kan komme den brede befolkning til gavn i form af produktion og beskæftigelse.
Per Clausen (EL), 2006-01-24:
Så galt kan det jo gå, når man forsøger at beskrive konsekvenserne af regeringens politik, at man så står for en gammeldags, socialistisk politik.
Det er jo trist, men måske kunne statsministeren alligevel også gøre sig nogle overvejelser om det.
Nej, pointen er jo, at uanset hvad statsministeren siger, så er det regeringens forskningspolitik, at den største andel af de offentlige midler skal gives til forskning, hvor der også er private midler.
Så er det bare, jeg siger, at hvis man havde brugt den metode til forskning i energi for 20-30 år siden i Danmark, så havde vi i hvert fald ikke fået noget vindmølleboom, og så havde vi ikke fået Danmark i spidsen for en vedvarende energisektor.
Så siger jeg bare, at det måske indimellem ville være en meget bedre idé at sige, at vi faktisk forsøger at skaffe erhvervsudvikling og forskning ud fra den målsætning, at vi vil afkoble Danmark fra afhængigheden af olie og andre fossile brændstoffer, før der ikke er mere nordsøenergi tilbage.
Det ville jo blive en målsætning for forskningen og erhvervsudviklingen.
Statsministeren lægger meget vægt på, at der skal være en tæt forbindelse mellem den offentlige forskning og den private forskning, og det lyder selvfølgelig også meget fornuftigt.
Men der er vel et enkelt problem i det, og det vil jeg prøve at anskueliggøre ved at tage energiområdet frem igen.
Hvis man tilbage for 30 år siden havde sagt, at forskningen i energi i Danmark skulle tage udgangspunkt i de behov og de interesser, virksomheder inden for energisektoren havde, og det, de syntes der skulle forskes i, så var der jo ikke kommet noget vindmølleboom, så var vi ikke blevet drivende i vedvarende energi, for det var jo ikke synspunktet.
Er det ikke bare et eksempel på, at ved at tage udgangspunkt i virksomhedernes behov og sige, at forskningen skal tilpasses virksomhedernes behov, risikerer man at lave fremtidsorienteret politik med blikket stift fæstnet på bakspejlet?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-24:
Nu skal jeg ikke kunne sige, hvad hr. Per Clausen har imod Microsoft som sådan.
For mig at se rummer Microsoft da faktisk meget innovativt.
De har jo i hvert fald vist, at de har kunnet produktudvikle, og det er et spørgsmål, om ikke vi her i Danmark kan lære af dem.
Nu er de oven i købet her i nationen med ret mange arbejdspladser i Danmark, og det synes jeg ikke vi skal være så kede af det.
Tværtimod er det da faktisk en rigtig god mulighed for danske virksomheder og danske forskningsmiljøer, som samarbejder med Microsoft, for at blive klogere.
Det synes jeg ikke ubetinget er negativt.
Tværtimod er det måske i den retning, vi skal gå, at vi skal gøre det attraktivt for udenlandske virksomheder at slå sig ned her.
Derfor er der heller ikke noget forkert i, at de er inddraget i arbejdet i Globaliseringsrådet.
Jeg tror faktisk, de har meget at bibringe det arbejde netop på baggrund af den succes, og at de egentlig har bevist, at de kan være en spiller på den globale scene.
Per Clausen (EL), 2006-01-24:
Nu stiller jeg mange spørgsmål til hr. Per Ørum Jørgensen, fordi han er en af de politikere fra regeringspartierne, der undertiden svarer på det, man spørger om.
Det er der ikke så mange af dem der gør.
Det var jo hr. Ørum Jørgensen og ikke mig, der startede med at kigge tilbage, for der skulle lige afleveres en giftighed til SR-regeringen – og det kan der være gode grunde til, ingen tvivl om det.
Men jeg spurgte også om noget andet, og det er i hvert fald fremadrettet: Synes hr. Per Ørum Jørgensen ikke, at det er besynderligt, at man i Globaliseringsrådet har lagt så meget vægt på at få inddraget Microsoft, så der er en meget solid repræsentation fra det firma, hvorimod hele det miljø, der findes omkring åbne standarder og open source, hvor i hvert fald mange mener at der er gode udviklingsmuligheder, erhvervsmuligheder og beskæftigelsesmuligheder for Danmark, er fraværende?
Det synes jeg godt kunne være interessant at få et svar på, når nu hr. Per Ørum Jørgensen selv lægger meget vægt på det innovative i arbejdet for at sikre Danmarks overlevelse i globaliseringen.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-24:
Nu skal jeg ikke påstå, at jeg ved noget, som hr. Per Clausen ikke ved.
Jeg ved, at hr. Per Clausen stiller mange spørgsmål, så der er åbenbart meget, som hr. Per Clausen ikke ved.
Men jeg vil sige det sådan: Er det med hensyn til folkeskolen nu noget, der er opstået under den tidligere regering alene?
Nej, det er det ikke, det er jo et svigt, der går mange år tilbage – det er det – og Det Konservative Folkeparti har også stået uden for folkeskoleaftalerne i mange, mange år.
Men det er jo ikke særlig konstruktivt bare at kigge tilbage og så sige: O.k., I var jo ikke bedre alligevel.
Det, der er konstruktivt, er at komme med nogle bud på, hvordan vi imødekommer den her globalisering.
Det var da mere konstruktivt.
Per Clausen (EL), 2006-01-24:
Det med folkeskolen er jo en meget sjov ting.
De Konservative og Socialdemokraterne har jo i årevis været enige om, at en af de vigtigste målsætninger var at reducere udgiften pr. elev, og noget tyder på, at den nuværende regering har bedre held med det end den tidligere regering.
Jeg ved ikke, om hr. Per Ørum Jørgensen ved noget, som jeg ikke ved, men hvordan er det nu med de der 20 pct., der ikke kan læse og skrive?
Så det anderledes ud, da vi sidste gang havde en borgerlig regering i en årrække og den nuværende undervisningsminister holdt op som undervisningsminister?
Var tallene da bedre?
Eller var de bedre, dengang hr. Per Ørum Jørgensen gik ud af folkeskolen, for slet ikke at snakke om dengang, jeg gik ud af den?
Det er så den ene pointe.
Så kan jeg bare ikke helt forstå, hvorfor det, man lægger fokus på, og de, man involverer i Globaliseringsrådet, jo f.eks. er Microsoft med patenter osv., hvorimod hele det kreative miljø, der findes omkring open source, open standard osv. inden for it-teknologien, slet ikke er involveret i arbejdet.
Det synes jeg måske er lidt besynderligt, når man nu snakker meget om kreativitet og innovation.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-24:
Jeg fornemmer ligesom, at Socialdemokraternes ordførers præmis er, at hvis man styrker fagligheden, så ødelægger man det kreative og det innovative, og der er jeg absolut ikke enig.
Jeg mener ikke, at de to ting er modsætninger.
Tværtimod mener jeg faktisk, at de sagtens kan gå hånd i hånd, men det, vi i hvert fald ved, er, at begge dele er nødvendige.
Jeg mener faktisk, at der er mange gode initiativer, også når vi snakker om Globaliseringsrådet, og det er jo egentlig det, der er temaet her i dag, f.eks. at vi med hensyn til vækstiværksættere får skabt en iværksætterkultur også i vores uddannelser.
Ikke at vi skal til at have det som fast fag på skoleskemaet, men sådan at vi også i Danmark styrker den del hos de unge mennesker og får dem overbevist om, at de kan nogle ting, at de skal turde tage chancen med hensyn til at skabe nogle ting, så vi får mere iværksætterånd i vores uddannelser.
Det er faktisk meget spændende.
Kim Mortensen (S), 2006-01-24:
Jeg er glad for den sidste bemærkning, for det er første gang, jeg har hørt en konservativ ordfører bekræfte, at der faktisk er en række ting, som vi lærer i det danske uddannelsessystem, som handler om samarbejde, som handler om innovation, som handler om kreativitet, som handler om at få hovedet til at følge med armene og benene, når man skal udføre et stykke arbejde.
Det er lige præcis dér, Danmark gør en forskel i forhold til en række andre lande.
Så mit spørgsmål skulle så være, om Det Konservative Folkeparti sammen med Socialdemokratiet vil være med til i det her uddannelsessystem at sikre, at vi ikke får ødelagt den dimension af de danske uddannelser i kampen for at styrke fagligheden og det faglige niveau.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-24:
Jamen det er da godt, at Socialdemokraternes ordfører glæder sig over de unge mennesker, der kommer ud af vores folkeskole.
Det gør vi så sandelig også i Det Konservative Folkeparti.
Der, hvor kæden hopper af, og der, hvor det er svært at glæde sig over tingene, er for de 20 pct., der ikke kan læse og skrive.
Der kvitterer vi da for, at Socialdemokraterne også er med til at gå ind og tage ansvar, så vi får ændret den udvikling.
Det er altså svært at glæde sig over, at så mange unge mennesker ikke kan læse og skrive, når de forlader folkeskolen, og det tror jeg egentlig også hr. Kim Mortensen er enig med mig i.
Så hvad danskerne er dygtige til?
Vi er dygtige til mange ting, det har vi jo set.
Vi er gode til at omstille os, vi er gode til design, vi er gode til at være kreative, men vi skal også have fagligheden med, og de ting udelukker jo ikke hinanden.
Men vi har mange kompetencer, og derfor er jeg absolut heller ikke så nervøs på nationens vegne, når det kommer dertil.
Kim Mortensen (S), 2006-01-24:
Tak til ordføreren, også for den store interesse for at læse aviser her de sidste par dage.
Det er rart at se, at ordføreren følger med.
Jeg har et spørgsmål.
I både ordførertalen og i de spørgsmål, der var under hr. Steen Gades indlæg, koncentrerede den konservative ordfører sig meget om, at vi skal lære mere, og skoleeleverne skal lære mere.
Vi skal være dygtige, og vi skal op på et højere niveau.
Socialdemokratiet er med i det folkeskoleforlig, som vi lige har lavet aftale om, og hvor Det Konservative Folkeparti er med, så jeg kan kun være enig i, at vi også skal styrke fagligheden.
Men kunne ordføreren ikke sådan prøve at sige, om der er andre ting, som ordføreren kan få øje på, som stiller Danmark godt i konkurrencen, ud over lige faglighed?
For der må være et eller andet, der gør, at vi kan klare os og udgøre en forskel, når vi ved, at en række andre lande er lige så dygtige fagligt, som vi er.
Marianne Jelved (RV), 2006-01-24:
Hr. Per Ørum Jørgensen appellerer til, at ordførerne her i salen skal være konstruktive.
Det vil jeg også gerne appellere til den konservative ordfører om at være i stedet for at træde på den folkeskole, som faktisk præsterer et kæmpestort stykke arbejde under ofte meget vanskelige vilkår.
Hvor ved hr. Per Ørum Jørgensen fra, at der er 20 pct. af eleverne i folkeskolen, der ikke kan læse og skrive?
Hvad er kilden til den viden?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-24:
Jeg synes måske ikke, det er helt fair, at jeg her som medlem af Det Konservative Folkeparti skal forholde mig til, hvad hr. Steen Gade måtte mene om Dansk Folkepartis politik og vores omdømme i udlandet på baggrund deraf.
Det er ikke så lang tid siden, jeg var en tur i New York og på Museum of Modern Art og så dansk design, snakkede med forretningsfolk derfra, og der må jeg altså sige, at det renommé, som hænger ved Danmark, var jeg absolut ikke flov over.
Tværtimod.
Jeg voksede måske lige et par centimeter.
Det er altså noget, som jeg oplever, når jeg kommer ud.
Jeg ved ikke, hvad det er for et renommé, hr. Steen Gade henviser til.
Jeg tror, alle er klar over, at vi står i en situation, hvor vi har brug for så mange kloge hoveder som overhovedet muligt.
Nu vil jeg nok ikke være så negativ i den henseende som hr. Steen Gade.
Hvis vi ser på praktikpladserne, ser vi jo faktisk, at de har været en succes integrationsmæssigt, at der har været en stigning på det område.
Det synes jeg er positivt.
Jeg synes også, det er positivt, at vi netop, når det gælder unge af anden etnisk herkomst, i vores folkeskole nu tager fat, så vi ikke svigter dem, og så de får de faglige kundskaber, der skal til, for at de kan få en uddannelse og dermed også komme ind på det danske arbejdsmarked.
Det synes jeg faktisk er en kæmpe tjeneste og et kæmpe skridt i den rigtige retning.
Men i Det Konservative Folkeparti lægger vi ikke skjul på, at vi også er åbne over for at se på nogle modeller, der eventuelt kan tilføre højtuddannet arbejdskraft til Danmark fra udlandet.
Steen Gade (SF), 2006-01-24:
Det må jo være ideen i at kalde det globalisering.
Jeg ved ikke, om det giver anledning til en bemærkning, men jeg vil stille et spørgsmål om innovative virksomheder og kreative virksomheder, som jeg tror hr. Per Ørum Jørgensen kaldte det: Er De Konservative klar til at nyvurdere vores flygtninge/indvandrerpolitik, så vi også kan tiltrække folk, der virkelig er innovative, folk, der virkelig er kreative?
Det er jo ikke så let at få dem lokket til København, hvis de bliver præsenteret for, at hvis de har den forkerte hudfarve og i øvrigt ser lidt forkerte ud, så er de ikke så velkomne her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-24:
Det er jo en aldeles fortegnet fremstilling, hr. Per Clausen her giver af samspillet mellem privat og offentlig sektor, en rigtig gammeldags, forstenet, socialistisk opfattelse af det samspil.
Det er jo ikke virksomhederne, der skal styre, hvad der skal forskes i.
Der vil fortsat være en omfattende fri forskning, men det, vi har brug for, er faktisk, at resultaterne af den offentlige forskning hurtigst muligt kommer ud at arbejde, bliver omsat til produktion og dermed beskæftigelse og nytte i det danske samfund.
Bent Bøgsted (DF), 2006-01-24:
Jeg er da enig i, at der kan ske en afmatning af yderområderne, hvis man begynder at spekulere på regioner.
Et eksempel, som er meget aktuelt lige for tiden, er jo alt det her om Femern Bælt-forbindelsen.
Det kan jo være med til at udvikle Storstrømsregionen, men det er godt nok også med til at afvikle Nordjyllandsregionen, så det er sådan et spil.
Man giver noget et sted, og så ryger der noget et andet sted, og det er det, man skal prøve at se i en helhed.
Jeg kan godt se, at det kan være lidt svært at skabe udvikling et sted og så skulle undgå at skabe afvikling et andet sted.
Men det er noget af det, vi skal være meget opmærksomme på fremover.
Steen Gade (SF), 2006-01-24:
Jeg regnede egentlig også med, at det sidste var sådan.
Men er hr. Per Ørum Jørgensen så også klar til at give et andet signal end det, der er blevet givet de sidste år i Danmark?
For som jeg ser det, er det i hvert fald sådan, at skal vi tiltrække også folk fra udlandet, kreative miljøer og innovative virksomheder, så må vi have noget af den dunst, som Dansk Folkeparti har lagt over Danmark, væk.