Mogens Lykketoft (S), 2006-04-25:
Tak til fru Margrethe Vestager, hr. Steen Gade og hr. Rune Lund for helhjertet tilslutning til de holdninger, der ligger bag forslaget, og til nødvendigheden af at øge indsatsen på aids-området.
Vi er selvfølgelig indstillet på – når det kommer dertil, at vi finder et flertal, der vil finde pengene – at diskutere, hvordan vi helt præcis skal balancere mellem de forskellige former for indsats, derunder den globale front kontra vores egen nationale indsats.
Jeg ved ikke, om det er bevidst, men egentlig er der noget sigende ved, at vi kan bruge meget tid i den bedste og lyseste del af dagen, hvor der er mest medieopmærksomhed, til at diskutere meget små spørgsmål her i Folketingssalen.
Men når vi kommer til nogle af de meget store problemer, der hærger denne verden, når vi som her kommer til den pest, der er ved at udrydde en stor del af befolkningen i Afrika, er vi kommet meget langt hen på aftenen, og interessen for det, der foregår i Folketingssalen, er røget meget, meget langt ned.
Det er beklageligt, fordi denne debat om ikke andet gerne skulle tjene til – som det blev sagt af en af ordførerne – at styrke den kollektive hukommelse og vise, hvor alvorligt dette problem er, og hvor dybtgående det er.
Det er ikke bare en menneskelig tragedie, som er skyld i millioner af forældreløse børn, men også den virkelig store blokade for en hvilken som helst form for god økonomisk og social udvikling i en række af de lande, der er hårdest ramt.
I virkeligheden er det jo også mærkeligt at høre den helhjertede tilslutning til 2015-målsætningen fra stort set alle i Folketinget.
Jeg hørte statsministerens varme tale om nødvendigheden af en øget Afrikaindsats, men så fik vi at vide fra Venstres ordfører, at forslaget bare er fremsat, fordi vi vil løfte niveauet for indsatsen.
Ja, det er rigtigt, og det er også konsekvent, i modsætning til det, regeringen gør,
når den i højstemte vendinger taler varmt for det, når det gælder om at lave reklamefremstød, men ikke følger op med aktiv handling.
Så vil jeg også godt gøre den bemærkning, at jeg overhovedet ikke kan identificere mig med udviklingsministerens betragtninger om, at vi lægger for lidt vægt på forebyggelse.
Der står ikke noget om i forslaget, at der skal tages en eneste krone fra forebyggelse, tværtimod.
Men som også andre ordførere har været inde på, har vi selvfølgelig forståelse for, at forebyggelse af den sociale katastrofe, som aids-epidemien er udtryk for i en stor del af Afrika, også kræver en behandlingsindsats, der er meget stærkere end den nuværende.
En del af problemet er egentlig utrolig mærkværdigt.
Det er lykkedes os at få et gennembrud med hensyn til kopipræparaterne af aids-medicin, så den betaling, der skal ydes til producenterne, er faldet fra 10.000 dollars om året til en aids-ramt i 2001 til 100 dollars om året i dag.
Men vi ved også – og det er derfor, vi skal støtte behandlingen i langt højere grad, end vi gør nu – at en lang række af de hårdest ramte lande i Afrika ikke kan betale 100 dollars om året for at redde et menneskeliv.
Det overstiger i virkeligheden i flere tilfælde ganske betragteligt det, de bruger om året i det samlede sygehusvæsen.
Jeg skal beklage, at der ikke for øjeblikket er tilslutning til at opprioritere indsatsen, sådan som vi har foreslået.
Men jeg skal også sige til hr. Søren Espersen, at det er min opmuntrende erfaring fra efterhånden ganske mange år herinde, at nogle gange er det sådan, at hvis man fremsætter et forslag tilstrækkelig mange gange, bliver det gennemført til sidst.
Afstemning