Hans Christian Schmidt (V), 2000-03-29:
Jamen jeg forstår sådan set godt fru Lis Greibes kommentar.
Jeg forstår så også på fru Lis Greibe, og det er også det, jeg har fået at vide, at den her ordning alene er tilpasset efter, om forsikringsselskaberne vil tegne en forsikring eller ej.
Det er jo selvfølgelig ærgerligt, når man står derude med et driftstab, at forsikringsselskaberne bestemmer: Frugtavlerne vil vi ikke tegne en forsikring for, det vil vi for skovejerne.
Ergo kan frugtavlerne få driftstilskud for det tab, de har fået, og skovejerne kan få fredskov og restriktioner.
Jeg håbede i grunden at have hørt ordføreren for Socialdemokratiet sige, at det i hvert fald var noget, som vi kunne tage op i udvalget og diskutere, for jeg synes ikke, at det er en rimelig sidestilling mellem dem, der har skove, og dem, der er frugtavlere.
Jeg er enig med fru Lis Greibe i, at det er godt for frugtavlerne og fint for det, men det er altså et problem for skovejerne, at de ikke kan få lov til at få den samme driftstabsdækning.
Siden orkanens hærgen i starten af december sidste år har regeringen lovet hjælp til de stormramte skovejere.
Nu har regeringen så langt om længe fremsat sit forslag til en stormflods- og stormfaldsordning.
Men vi må sige, at det desværre ikke er, hvad der var ventet på baggrund af miljøministerens ord om at gøre »en helt ekstraordinær indsats for de skovejere, som i løbet af få timer mistede store dele af deres skov.«
Når man læser forslaget - jeg er selvfølgelig lidt ærgerlig over, at økonomiministeren ikke er her i dag, men nu henvender vi os så til den fungerende økonomiminister - så sidder man tilbage med det indtryk, at miljøministeren har lovet for meget uden at koordinere det med sine kolleger i Økonomiministeriet.
Vi synes ikke, det er nogen stor indsats, regeringen har mandet sig op til, tværtimod.
Vi mener faktisk, at lovforslaget lægger flere hindringer og ubehageligheder ud for skovejerne, og det synes vi ikke er nødvendigt.
Det indtryk, man sidder tilbage med, er, at regeringen udnytter den alvorlige og triste situation til at gennemføre en central styring af skovdriften i Danmark, og vi forstod jo også på de bemærkninger, der faldt lige før, at et af de vigtigste argumenter er, at man vil styre driften.
Vi finder det uanstændigt, at regeringen ikke udviser den fornødne forståelse for skovejernes vilkår, men i stedet bruger sagen til, som vi oplever det, en politisk vinding og en politisk styring.
De mennesker, der lever af skovene, står i en økonomisk og personlig meget vanskelig situation.
Deres levebrød er forsvundet på et par timer i starten af december, og denne sårbare situation har regeringen valgt til at fratage skovejerne kontrollen over deres ejendom.
For det, man ønsker at gennemføre med dette lovforslag, er jo simpelt hen en styring fra højeste sted af, hvordan de enkelte skove skal se ud, og det kan vi ikke støtte.
Nu står vi jo sådan set ikke alene med det.
Hvis man vil gøre sig den ulejlighed at læse høringssvarene fra de folk, der virkelig er berørt, så vil man også kunne se, at det er der mange andre der mener.
Lad mig herefter sige til ministeren, at det er stærkt kritisabelt, at vi først her og nu kommer til at diskutere det.
Det har taget for lang tid.
Men når det så er sagt, vil jeg gerne pege på nogle af de elementer i regeringens lovforslag, som er uacceptable - regeringen stiller tre krav, for at man kan få del i støtten: Det første krav er, at tilplantning skal bestå af blandede træer eller flere løvtræer, såkaldt robust skov.
Det andet krav er, at der skal være tale om fredskov; det vil sige, at jorden pålægges en række restriktioner på brugen.
Og det tredje krav er, at der skal tegnes en obligatorisk forsikring til sikring mod fremtidigt stormfald.
Jeg vil da gerne bede ministeren om i sit svar at komme ind på, hvilke erhverv der kan paralleliseres med hensyn til den her forsikringsordning.
I vores nabolande er alle stormfaldsforsikringer da også frivillige, og vi kan komme til at opleve, at hvis man tvinger skovejerne til at tegne en forsikring, så er mange hellere fri for hjælpeordningen, og det får man ikke mere skov ud af. Og så virker forslaget om en forsikringsordning da også unødvendig bureaukratisk.
Alt for mange penge går til forsikringsselskaberne.
Kravet om, at skovejerne skal overgå til fredskovspligt for at få del i hjælpen, er heller ikke rimeligt.
Ved at stille det krav tager regeringen reelt de stormfaldsramte skovejere som gidsler i en situation, hvor de dårligt kan sige nej til tilbudet om hjælp.
For det tredje er regerings krav til genplantning unødvendig bureaukratisk.
Vi kan godt se, at der kan være en idé i at få en tilplantning, som er tilpasset, men det skal ske efter et samarbejde og gennem en dialog.
Så er der hele problemet med, at lovforslaget ikke hjælper de skovejere, der er ramt af spredt fald, altså hvor de faldne træer ligger blandt de mange tilbagestående træer.
Det er jo netop de naturnære driftsformer, der er ramt af spredt fald, i modsætning til fladefald, som især har ramt nåleskovene, hvor alt er faldet i stormen.
Efter forslaget ydes der kun oprydningstilskud til de arealer, hvor der er genplantningspligt.
Men det kan da ikke passe, at skovejerne, blot fordi de er ramt af spredt fald, ikke kan få hjælp ifølge regeringens forslag.
Det virker ikke som et gennemarbejdet forslag.
Hvordan tror ministeren, at konsekvenserne kan blive af det, og hvordan mon det kommer til at se ud i fremtiden?
Jeg tror ikke, man får de skovarealer, som man ønsker sig. Vi synes også, det er underligt, når en regering ved flere lejligheder melder ud, at den ønsker, at det danske skovareal skal vokse fra de nuværende 11 pct. til 25 pct. af landets samlede areal, at den så kommer med de her forslag.
Vi må jo sige, at hvad enten det er de grønne organisationer, eller det er skovejerforeningen, vi hører kommentere det her, så har de i hvert fald et fælles budskab, nemlig at ordningen ikke er god nok, når vi går ind og diskuterer, om man har det, der hedder spredt fald, eller det er et fladt fald, og det vil vi bede om at ministeren under udvalgsarbejdet kommer i gang med at arbejde med.
Vi vil gerne love en meget hurtig sagsbehandling i Miljø- og Planlægningsudvalget, men vi må samtidig sige til ministeren, at vi håber på, at de signaler, der kommer i dag, vil medføre, at vi kan komme ind og vurdere nogle af de her elementer og få dem til at blive betydelig mere spiselige for dem, der skal bruge dem.