Vibeke Peschardt (RV), 2001-10-23:
Årets redegørelse forud for Nordisk Råds session her i København i næste uge fortæller om den aktivitet eller de aktiviteter, Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd som institutioner har været rammen om i det forgangne år.
Jeg synes, det viser en virksomhed, hvis man kan kalde det sådan, der er i konstant udvikling nu med det formål - ikke direkte udtalt, men sådan må man læse det - at placere Norden i verden.
Verdenskortet har jo ændret sig markant, siden Nordisk Råd blev til for næsten 50 år siden.
Murens fald er nu forhistorie, der er over 10 år gammel, og Nordisk Råd arbejder på fuld kraft med en meget større omverden. Aktiviteterne i Rådet retter sig ind efter det nye verdensbillede, Østersøsamarbejdet, Arktisk Råd, forstærkede relationer til Rusland og Baltikum og de russiske nærområder langs Nordens grænser, Det Nordiske Ministerråds samarbejde om væsentlige emner på både europæisk og globalt plan, blot for at nævne nogle eksempler.
I det europæiske står de baltiske lande i første række for en optagelse i Unionen sammen med Polen, Slovenien og Ungarn, og inden for den næste 10-års-periode, når Baltikum og Polen er indtrådt i EU, kan Nordisk Råd vel nærmest ikke undgå at se sig selv som en spiller i et endnu stærkere samarbejde mellem de nordiske lande og landene omkring Østersøen.
Det hele er faktisk en region i sig selv under udvikling.
Nordisk Råd udvikler sig altså i pagt med tiden, og det er lige, hvad redegørelsen på sin helt egen måde beskriver.
Jeg synes i den forbindelse, at reformen af det nordiske samarbejde påkalder sig særlig opmærksomhed.
Men organisationer skal for at holde sig levende hele tiden holdes til ilden og hele tiden laves om og tilpasse sig de skiftende krav. Derfor fik vi vismandsrapporten, der blev besluttet på sessionen i 1999 i Stockholm.
Rapporten lå klar og blev præsenteret på sessionen i Reykjavik sidste efterår.
Vismandsrapporten har været genstand for intense drøftelser i Rådet og partigrupperne og Ministerrådet.
Der foreligger nu et forslag til omstrukturering af arbejdet i Nordisk Råd, altså i den parlamentariske forsamling, med en opdeling af Rådet i flere udvalg fra tre til fem plus Præsidiet.
Det beskrives i redegørelsen en anelse forsigtigt.
Jeg vil som parlamentariker og medlem af Rådet også her anbefale den model, der ligger, som absolut brugbar i det daglige arbejde, hvor især Norden i udvalget, det har jeg selv prøvet, har måttet sprede sig over mange forskelligartede felter.
Jeg synes, opdelingen er et udmærket valg.
Hvis man skal dykke ned i det meget omfattende arbejde, Nordisk Råd i virkeligheden laver, ikke kun på det parlamentariske plan og på Ministerrådsplan, men også i alle institutionerne, så kunne man tale meget længe.
Det vil jeg ikke, men jeg vil nævne en enkelt ting fra det forgangne år, som jeg synes fortjener en særlig kommentering, og den handler om det nordiske miljøhandlingsprogram, der går fra 2001 til 2004.
Handlingsprogrammet er først og fremmest et økonomisk styringsredskab til fællesnordiske projekter omkring miljø og bæredygtig udvikling, og som en anden ordfører vist har nævnt, gælder det miljøet meget, meget bredt.
Når jeg specielt nævner det, er det, fordi programmet, der blev vedtaget her i sommer, danner grundlag for fællesnordiske holdninger til det internationale miljøarbejde og også som miljøintegrator.
Samarbejdet, kan vi se, strækker sig også ud over de nordiske lande.
Der ligger i dette miljøhandlingsprogram jo spor, der strækker sig frem til Johannesburg, det vil sige den store, internationale FN-bæredygtighedskonference, som bliver afholdt i Sydafrika næste år.
Det har også været glædeligt at se, at de nordiske lande har samarbejdet om ratifikationen af Kyotoaftalen, som nu for Danmarks vedkommende finder sted.
Der er kun et enkelt land, som ikke vil være med, nemlig Island, men vi kan jo håbe, at det kommer.
Til allersidst vil jeg nævne noget, som andre ordførere
også har været inde på, og som Præsidiet har taget op, nemlig at der er blevet nedsat en arbejdsgruppe, der skal se på problemer - skal vi sige bilateralt? - mellem de nordiske lande.
Det har også heroppefra i dag været nævnt, at det, man specielt tænker på fra dansk side, har været problemerne i Øresundsregionen, altså med integrationen efter broen.
Jeg synes, det er et projekt, der fortjener stor opmærksomhed, og jeg vil se frem til den redegørelse, som vi får om det spørgsmål på sessionen.