Aage Frandsen (SF), 1999-04-13:
Da vi - og vi vil sige regeringen, SF og Enhedslisten - lavede pinsepakken, indeholdt den bl.a. en omlægning af skatten fra indkomstskat - personskat på arbejde, om man vil - til skat på forbrug, bl.a. forbrug af energi og ressourcer, og en omlægning til det, vi kalder grønne afgifter.
Så lå der også en ændring i sammensætningen
Et særligt element var, at man ville prøve at gøre noget miljømæssigt rigtigt, ved at den mindre svovlholdige diesel skulle afgiftlettes, tilgodeses på bekostning af den mere svovlholdige.
Alene det, at man hæver afgifterne, betragter vi også som noget, som har en positiv miljømæssig virkning; men det, at man nu hæver afgifterne og altså får en højere indtægt, er ikke noget, der oprindelig lå i det, for vi kunne ikke være sikre på, hvornår tyskerne forhøjede deres afgift.
Men det er da noget, vi tager med, for vi har da et ønske om, at afgiften skal være højere, og at vi til gengæld kan få personskatten eller skatten på arbejde sat ned.
Det var intentionen, og derfor lever forslaget helt op til den.
Det flytter afgiftstrykket, skattetrykket, det tilgodeser specielt den diesel, som er mindst forurenende, og derfor har vi her et forslag, som efter vores opfattelse et skruet rigtigt sammen.
Det er klart, at der også skal meget andet til inden for bekæmpelse af forureningen på trafikområdet.
Man kan og skal bl.a. fremme brugen af filtre til at fjerne partikler, og der er en masse andre ting; en yderligere ændring af afgiftsstrukturen kunne der også være tale om. Men her er altså et enkelt element, som er fornuftigt.
Med hensyn til de negative sider, der kan være tale om
for den kollektive trafik, og som også den socialdemokratiske ordfører var inde på, må man jo modvirke dem.
Forslaget har altså en social side, men det har også en helt klar miljømæssig side.
Det, der er tale om her, er rutebiler, men der kunne eventuelt også være tale om DSB.
Så vil jeg godt afslutningsvis sige til al den provenusnak, at nu har jeg i hvert fald undervejs været ordfører på syv forslag.
Skatteministeren har foreslået ekstraindtægter - afhængigt af hvilket år vi vælger, men skal vi tage år 2000 - på ½ mia. kr. og mindreindtægter på 400 mio. kr. Jeg har været positiv over for indtægten på den halve mia., men med hensyn til de første forslag, vi behandlede, vil jeg godt se lidt på, hvordan pengene eventuelt kunne anvendes.
Jeg har kunnet bidrage til mindre indtægter eller udgifter - alt afhængigt af, hvad dette forslag giver til den kollektive trafik - på måske 60 mio. kr., mens partierne derovre endnu ikke har bidraget med én krone og har foreslået, at staten skal have godt og vel 400 mio. kr. mindre i kassen.
Der er nogle, der somme tider taler om, hvem der er økonomisk ansvarlig, og hvem der ikke er økonomisk ansvarlig.
Jeg tror godt, at hvis man får sat sådan nogle regnestykker op - og det er ikke atypisk, det er desværre meget typisk i Folketinget - kan man godt se: Hvem er det, der er samfundsøkonomisk ansvarlig?
Hvem er det, der bruger pengene mere end én gang?
Lovforslaget er jo, som det er fremgået, en justering af en lov, som vi vedtog i sidste folketingssamling, som havde betegnelsen L 81.
Og, for ligesom at få det slået fast, der var ikke tale om en lov med tilbagevirkende kraft.
Den betydning, som man taler om at det er med tilbagevirkende kraft, var der ikke tale om.
Der var under ingen omstændigheder tale om, hvad vi kan kalde en særlov.
Det var en generel lov, som selvfølgelig gælder alle.
At der så er nogle bestemte skatteydere, der særligt udnytter nogle regler, og nogle, som bliver ramt hårdere end andre, jamen det betyder jo ikke, at det er en særlov.
Så ud fra regeletiske lovgivningsmæssige betragtninger var det, vi gjorde, helt i orden.
Og det, der var vores intention med den lovgivning, vi lavede, var netop at få stoppet forsikringsselskabers udnyttelse af skattelovgivningen igennem mange år og sikre, at de også kom til at betale skat på lige fod med andre.
Og derfor var det nødvendigt at få gennemført den lov. Vi er indstillet på, at man må kigge på, når man laver en lov, om der nu også er nogle ting i den, der er forkerte.
Vi vil godt medgive, at der er nogle problemer i den vedtagne lov ud fra nogle tekniske betragtninger, og vi vil heller ikke modsætte os, at man ser på, hvordan man kan løse de problemer, som der lægges op til at man skal løse.
Men efter vores opfattelse er det et problem, at vi altså får et provenutab i den her forbindelse.
100 mio. kr. er altså penge, som godt kunne anvendes i anden sammenhæng, i forhold til at vi ellers havde 100 mio. kr. her.
Og derfor er det efter vores opfattelse nødvendigt at se på provenutabet i den her forbindelse, men vi vil altså godt se på, om der er noget i den lov, som blev vedtaget, der bør justeres.
Vi er især usikre over for lovforslagets § 13, stk. 9 vedrørende skadesforsikringsselskaber.
Vi går ud fra, at når man har valgt formuleringen »50 pct. af den forsikringstekniske rente«, er det, fordi dette tal, 50, er mellem 0 og 100.
Men der gives ikke nogen forklaring på, hvorfor det lige netop er dét tal.
Og det kræver under alle omstændigheder, at vi får oplysninger, for at vi kan tilslutte os, at det skal være sådan.
På det foreliggende grundlag kan vi altså ikke tilslutte os forslaget.
Vi vil have større klarhed, i hvert fald inden vi siger ja til noget i den her forbindelse.
Men altså når man har lavet noget, som er uhensigtsmæssigt, og der er nogle tekniske mangler i det, nogle uhensigtsmæssigheder, ja, så må vi jo kigge på det.
Men altså som udgangspunkt kan vi ikke give vores tilslutning til forslaget.