runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Lund Poulsen (V), 2004-12-10:
Det, der i bund og grund kalder mig herop, er igen hr. Villy Søvndal, som i sin iver for at få mest mulig åbenhed kom ind på et par ting, som jeg synes fortjener en kommentar.
Men inden det vil jeg bare slå meget klart fast, at når denne debat nu har udviklet sig til også at handle om, hvorvidt der var et klart beslutningsgrundlag i Iraksagen eller ej, dengang den danske regering traf en beslutning sammen med det danske Folketing, var det et meget, meget klart mandat, der blev givet, og der var også en meget, meget klar opfattelse af, hvad beslutningsgrundlaget var.
Jeg mener ikke, man på nogen måde kan drage det ind i debatten som et billede af, hvordan den danske efterretningstjeneste agerede.
Jeg vil blot gøre opmærksom på, at hr. Villy Søvndal – og det er jo prisværdigt, og det vil jeg da gerne takke for – nu vælger at gøre sig til ven med USA.
Det er jo sjældent, hr. Villy Søvndal og hr. Donald Rumsfeld står skulder ved skulder, men man må jo sige, at det er det, vi har set her, og det er prisværdigt.
Men det, som alligevel er centralt i spørgsmålet om, hvorvidt man skal afklassificere materiale eller ej, er jo, at selv om Danmark gerne vil være et meget stort land, er det jo sådan, at hvad angår efterretningsoplysninger, er vi et land, som er dybt afhængigt af andre, og derfor er det ikke så let, som hr. Villy Søvndal gerne vil gøre det til, at afklassificere materiale.
Vi er altså dybt afhængige af, at andre tillader, at vi kan afklassificere materiale, og derfor er det ikke så nemt at sikre åbenhed, som hr. Villy Søvndal siger, hvis det er sådan, at vi gerne vil have et tæt forhold til vore allierede.
Peter Skaarup (DF), 2004-12-10:
Jeg vil såmænd bare spørge hr. Villy Søvndal: Er hr. Villy Søvndal enig i, at Irak har haft masseødelæggelsesvåben?
Nu kom der jo en hel masse andet, men hr. Villy Søvndals svar på spørgsmålet synes jeg da var ret klart, nemlig at hr. Villy Søvndal er enig i, at Irak har haft masseødelæggelsesvåben.
Jeg synes, det svar er interessant, for hr. Villy Søvndal har jo sagt her i debatten om efterretningstjenesterne, at Saddam Hussein og Irak var rene uskyldigheder, at man ikke har kunnet dokumentere noget, og at alt det, som efterretningstjenesterne har fundet ud af, er forkert.
Men bl.a. efterretningstjenesterne er jo netop dem, der har kunnet rapportere, at Irak har haft og har brugt masseødelæggelsesvåben.
Irak smed våbeninspektørerne ud i flere omgange, de kom ganske vist ind igen på et tidspunkt efter hårdt pres, men det er jo netop på baggrund af alle de oplysninger fra efterretningstjenesterne, at FN i et tocifret antal resolutioner forlangte, at Irak skulle dokumentere, hvad der var sket med de masseødelæggelsesvåben.
Men det gjorde de ikke, og så er det jo klart, at der kommer en reaktion.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Ja, undskyld mig, men jeg synes altså, man skal vandre meget søvnig rundt her på denne jord, hvis man synes, man har leveret en meget stor, banebrydende oplysning ved at sige, at Irak havde masseødelæggelsesvåben, for selvfølgelig havde de det.
Man kunne også se, hvad der skete i krigen mellem Iran og Irak 1980-1988, der skete giftgasning af kurdiske landsbyer og sådan noget.
Det er jo det, der er problemet.
Da man så på et senere tidspunkt ville forsøge at afsætte ham, blev man selvfølgelig mødt med nogle af de våben, man selv havde udstyret ham med, bl.a. en fantastisk magtposition.
Derfor var vores forslag, at man i stedet for at bygge en diktators magtposition op skulle frigøre det irakiske folk, men det ville hr. Peter Skaarup og den resterende del af den danske højrefløj jo ikke medvirke til.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-12-10:
Det er blot det samme spørgsmål som før til hr. Villy Søvndal, for det kan være, hr. Villy Søvndal ikke fik noteret det ned eller ikke hørte det.
Er der ikke en forskel mellem at være et land, der sidder med oplysninger, som kan deklassificeres/nedklassificeres, som USA gør, og at være et land som Danmark, som er afhængigt af at tage kontakt til måske fire eller fem lande, som stadig kan have en interesse i, at materialet er klassificeret?
Kan hr. Villy Søvndal ikke se, at der er en forskel, eller mener hr. Villy Søvndal blot, at det gør ingen forskel?
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Jo, jeg kan sagtens se, at USA er det store land, også i den sammenhæng.
Men det spændende er jo netop, at det store land er langt, langt mere vidtgående i sin demokratisering, når det handler om at offentliggøre klassificerede oplysninger, end Danmark er.
Det, SF og jeg selv foreslår i forslaget, er, at Danmark viser lige så stort mod som det land, der rent efterretningsmæssigt for alvor har noget at komme med, nemlig USA.
Danmark burde vise samme vilje til at deklassificere dokumenter, som USA har, hvilket havde betydet, at vi i dag ville kunne være gået ind, uden at Grevil havde været nødt til at gøre det, og læse analyserne af, hvordan situationen var i Irak.
Det havde været en fordel for debatten, men jeg er ikke sikker på, at det havde været en fordel for hverken Venstre, De Konservative eller Dansk Folkeparti, og derfor synes jeg, at diskussionen i en nøddeskal drejer sig om, at de, der ønsker lukkethed, gør det på grund af, at det ville være højst ubehageligt for dem, der tog beslutningen om krigen, hvis samtlige dokumenter kom frem i lyset.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-12-10:
Jeg blev igen provokeret af hr. Villy Søvndal, for det kan man jo blive nogle gange.
Jeg vil bare slå meget hårdt fast, at behandlingen af sagen om Frank Grevil finder jo ikke sted her i Folketingssalen, og det går jeg også ud fra at hr. Villy Søvndal er enig med mig i.
Den finder kun sted ét sted, nemlig i de danske retssale, og derfor synes jeg, det er en utidig indblanding.
Men jeg vil selvfølgelig spørge hr. Villy Søvndal, hvordan vi skal forholde os til en sag, som nu bliver behandlet ved de danske domstole.
Skal det danske Folketing nu til at behandle sagen om Frank Grevil?
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Nej, jeg synes helt bestemt, man skal lade den hvile solidt hos domstolene.
Men jeg synes da, at sagen giver anledning til overvejelse, nemlig om det er rimeligt at ændre den lovgivning, der danner baggrund for, at vedkommende, der står frem og siger sandheden, bliver dømt, mens de, som har fordrejet, fortiet og manipuleret oplysningerne under hele forløbet, går fri.
Sagen giver ikke anledning til en kritik af domstolene.
Den giver anledning til, at Folketinget bør overveje, om man virkelig vil bruge efterretningstjenesterne og lukketheden omkring dem til at beskytte magthavere, der har brug for noget, de kan krybe i ly af, fordi de har været fremme med nogle argumenter, der ikke holdt vand, og det er i ordets egentlige forstand en politisk debat.
Afstemning
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-10:
Jamen jeg har aldrig været mere enig med hr. Aage Frandsen.
Jeg lyttede med stor interesse også til hr. Aage Frandsens tidligere indlæg.
Og det var jo en klar afstandtagen fra, at Socialdemokratiet har blandet bogbrænding og begrænsninger af bøger og åndsliv i Danmark ind i denne sag.
Jeg kunne høre, at hr. Aage Frandsen med smerte tog afstand fra det.
Men jeg har alene forholdt mig til Socialdemokratiets kulturpolitik, som ærligt er blevet fremlagt her i dag.
Nu ved vi, hvordan det er.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-12-10:
Jeg vil selvfølgelig gå ud fra, at hr. Villy Søvndal – det ved jeg i øvrigt at hr. Villy Søvndal altid gør – lyttede meget intenst til den ordførertale, jeg holdt på vegne af hr. Ulrik Kragh, og hvor jeg bl.a. erkendte, at det er både fornuftigt og brugbart at have en større åbenhed.
Det glæder mig trods alt, at hr. Villy Søvndal hårdt presset erkender her til sidst, at der er tale om fremskridt.
Det var jo ikke det, man hørte ham sige for lidt siden her fra Folketingets talerstol, hvor han havde meget travlt med at angribe hr. Helge Adam Møller, hr. Peter Skaarup og undertegnede for de ordførertaler, vi holdt, men det glæder mig da, at han roser den siddende forsvarsminister, for det er helt rigtigt, at vi har en dygtig forsvarsminister.
Det var sådan set bare en replik til hr. Villy Søvndal.
Hr. Villy Søvndal kom i sin som altid polemiske bevarelse kort ind på den beretning, der er givet fra Kontroludvalgets side, og som forsvarsministeren også nævnte i sin tale.
Jeg synes, det er slående, at når jeg læser den beretning, kan jeg ikke se, at SF har taget nogle forbehold, mens det, hr. Villy Søvndal har sagt fra Folketingets talerstol i dag, jo er et frontalangreb mod det, der står i beretningen.
Så vidt jeg ved, har SF også sæde i udvalget – det er godt nok ikke hr. Villy Søvndal, der er udpeget, det er en anden person – men er der en divergens i SF’s holdning?
Bodil Kornbek (KD), 2004-12-10:
Vi har jo længe brugt og kendt begrebet kompetencer inden for uddannelsessystemet, men det har dækket de formelle kompetencer, man har fået ved at færdiggøre en uddannelse.
Forståelsen og brugen af kompetencebegrebet er dog i de senere år blevet udvidet som en konsekvens af udviklingen på ikke mindst arbejdsmarkedet.
I dag knytter kompetence sig i høj grad til den enkelte person og dennes evne til at tackle kendte og ukendte situationer i tilværelsen, og det betyder også, at man har accepteret, at det formelle uddannelsessystem ikke har patent på at videregive kompetencer.
Kompetencer vedligeholdes og udvikles i allerhøjeste grad også i arbejdslivet og i fritidslivet så vel som i uddannelsessystemet.
I resten af Skandinavien og i EU har man allerede længe været godt i gang med at udvikle strategier for, hvordan borgerne kan få anerkendt og vurderet deres realkompetencer
, og med redegørelsen har regeringen, synes jeg, taget hul på en meget vigtig hjemlig debat om, hvordan den enkelte kan opnå dokumentation for og anerkendelse af disse kompetencer.
Vi er meget interesserede i og støtter selvfølgelig at udbygge adgangen til individuel kompetencevurdering i uddannelsessystemet, for det er der i allerhøjeste grad brug for.
Men vi må selvfølgelig diskutere med alle implicerede parter, hvilke metoder der skal anvendes, og hvordan sagen skal gribes an, når denne vurdering af anerkendelsen skal finde sted, bl.a. hvordan vi undgår at udhule det uddannelsesgrundlag, som findes i dag.
Vi må også være opmærksomme på, at vurderingerne ikke kommer til at bero på tilfældigheder og forskelsbehandling.
Jeg tror bl.a., der må kræves en stor tillid til de vejledere, der skal have mandatet til at vurdere de individuelle realkompetencer, den enkelte kommer med, og jeg tror også, der i allerhøjeste grad vil være brug for ressourcer til de enkelte uddannelsesinstitutioner.
Vi er positive over for redegørelsen, og vi vil nøje følge arbejdet med at få indført mulighederne for realkompetence i det danske uddannelsessystem og på det danske arbejdsmarked.
Men når alt dette er sagt, er der dog også noget, som må undre mig.
Jeg har meget svært ved at se sammenhængen mellem denne redegørelses indhold – det, regeringen sådan set lægger frem nu – og de tiltag, som regeringen ellers har foretaget på hele uddannelsesområdet.
Disse tiltag har i den grad været ensidigt fokuseret på de faglige kompetencer, og jeg vil næsten sige, at de også har været udtryk for en manglende accept af og tiltro til realkompetencer eller, som man også bare kunne sige, livets kompetencer.
Her kunne man jo bare nævne ændringerne i optaget for kvote 2 eller alle de besparelser, der har været i forbindelse med folkeoplysning osv. osv., noget, som i den grad har været stik modsat virkelig at få realkompetencerne i spil eller bare de kompetencer, som man jo også kommer med, når man skal ud på arbejdsmarkedet eller ind i et uddannelsessystem.
Så man kan jo håbe, at det her er noget nyt, og så vil jeg da virkelig vente og se frem til nye tiltag fra denne her regering med en helt anden vinkel, end jeg hidtil har set.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-12-10:
Da Venstres ordfører, hr. Ulrik Kragh, ikke kan være til stede på grund af møde uden for huset, skal jeg læse hans ordførertale op: B 23 om øget offentlighed om efterretningstjenesterne er enslydende med og en genfremsættelse af B 194 fra sidste folketingssamling.
Dengang sagde Venstre følgende: »Forslagsstillerne vil med dette forslag øge efterretningstjenesternes åbenhed, således at offentligheden får større mulighed for at følge efterretningstjenesternes arbejde og vurderinger.
Der er dog for Venstre tre hensyn, som er helt essentielle, og som går forud for ønsket om åbenhed.
Som punkt 1 må åbenheden ikke ødelægge efterretningsvæsenernes mulighed for at kunne fremskaffe de nødvendige informationer.
For det andet må den ikke ødelægge fortroligheden og tilliden, som efterretningsvæsenet har opbygget ved indsats af en samarbejdspartner, og for det tredje må den ikke sætte efterretningstjenestens ansatte og samarbejdspartneres personlige sikkerhed i fare.
Forslaget, som vi behandler her, ville give anledning til, at de tre hensyn ikke kunne opfyldes, og derfor afviser vi forslaget.
Konkret lægger forslaget op til, at efterretningsrapporter i lighed med amerikansk og britisk praksis kan offentliggøres.
Jeg forstår forslaget således, at rapporter kunne offentliggøres i takt med, at de kan nedklassificeres.
Dermed vil fortroligheden og tilliden hos samarbejdspartnere kunne blive svækket i uønsket grad.
Der er altså en automatik, som vi finder uhensigtsmæssig.
En anden del af forslaget går ud på, at efterretningstjenesternes officerer skulle stå til rådighed for høringer, der afholdes i Folketinget.
Venstre finder det naturligt, at det alene er cheferne for efterretningstjenesterne eller personer, der er udpeget af disse, der udtaler sig om klassificerede forhold.
Hvis Folketinget kræver, at man afviger fra dette princip, vil der være en stor risiko for, at delinformationer overgives uden den rette sammenhæng, samt at de pågældende vil kunne have vanskeligt ved at kunne sige noget sammenhængende af hensyn til kildebeskyttelsen.
Denne risiko for usammenhængende oplysninger kan være til stor skade for kvaliteten af de informationer, som Folketinget efterfølgende arbejder videre med.«
Af ovennævnte grunde afviser Venstre forslaget og ser i stedet frem til den øgede åbenhed, som forsvarsministeren allerede har været inde på i sin besvarelse, og de tiltag, som forsvarsministeren har redegjort for.
Det er Venstres holdning til en afvisning, og jeg skal sige på vegne af Kristendemokraterne, at de også afviser forslaget.
Jan Trøjborg (S), 2004-12-10:
Jeg synes, det er udmærket, at vi her i Folketingssalen får vedligeholdt debatten om efterretningstjenesterne, og det er vel netop det formål, den uændrede genfremsættelse af forslaget fra SF sigter på.
Som ministeren var inde på, er der sket en hel del, siden vi debatterede forslaget senest.
Udvalget vedrørende Efterretningstjenesterne har afgivet en beretning, som er et meget godt grundlag for udvalgets videre arbejde.
Her er der for det første en klargøring af reglerne for tavshedspligt.
Det præciseres, at ministeren i praksis har samme tavshedspligt som udvalgsmedlemmerne.
Det gøres også klart, at man naturligvis gerne som medlem af Udvalget vedrørende Efterretningstjenesterne kan deltage i en debat, hvor man kan sige, at præmisserne, grundlaget i forvejen er offentligt kendt.
Dernæst er reaktionsmulighederne for udvalget beskrevet.
Det er jo ikke således, at udvalget er så hemmeligt, at det ikke kan reagere, hvis medlemmer af udvalget finder, at der er grundlag for det, og derfor tror jeg, at det er meget nyttigt, at udvalget nu har fået mulighed for at få præciseret, hvilke reaktionsmuligheder der er gældende for medlemmer af udvalget.
Dernæst har udvalget understreget behovet for større åbenhed omkring efterretningstjenesterne, og vi noterer os de løfter, der er givet til udvalget om øget åbenhed, og ser frem til, at de gennemføres.
En nyskabelse og en imødekommelse, som jeg ser det, af SF’s forslag er, at vi nu kan bede ministeren om at redegøre for en trusselssituation, give en sikkerhedsvurdering, når en sag virkelig brænder på.
Så er det jo op til Folketinget ifølge Folketingets normale arbejdsbetingelser, Folketingets forretningsorden, at benytte den mulighed for at få et bedre beslutningsgrundlag, når en sag virkelig brænder på.
Det ser jeg frem til vil være et nyt arbejdsgrundlag, som Folketinget vil anvende.
Når det handler om offentligt ansattes ytringsfrihed, skal jeg meget kort sige, at den sag ligger os meget på sinde i Socialdemokratiet, og jeg vil meget gerne understrege behovet for, at vi får regler på linje med dem, der f.eks. findes i Sverige og Storbritannien for offentligt ansattes ytringsfrihed og generelle deltagelse i den offentlige debat.
Imidlertid er området jo meget principielt, og sagen er den, at hele området nu behandles i det såkaldte Jens Peter Christensen-udvalg, der blev nedsat i sommer i år netop med det formål at se på behovet for ændringer af lovgivning vedrørende offentligt ansattes ytringsfrihed og deltagelse i den offentlige debat.
Lad mig slutte med at understrege, at Socialdemokratiet har et ønske om, at der bliver iværksat en grundig undersøgelse af Forsvarets Efterretningstjeneste.
Det er vores opfattelse, at vi på baggrund af fejlskønnene forud for krigen i Irak, når det gælder Iraks beholdning af masseødelæggelsesvåben, men også den generelle debat om kvaliteten i Forsvarets Efterretningstjenestes arbejde, vil være godt tjent med en troværdig analyse af kvaliteten af arbejdet i FE.
Jeg tillader mig at mene, at det også må være i Forsvarets Efterretningstjenestes egen interesse.
Villy Søvndal (SF), 2004-12-10:
Jeg tror ikke, hr. Skaarup er så velbevandret i historien, men det kan der jo være mange grunde til.
Når hr. Skaarup nævner, at han aldrig har hørt SF udtrykke sig positivt om efterretningstjenesten, så undrer det mig, for så vidt jeg husker, deltog hr. Peter Skaarup i den forrige forsvarskommission.
Hvis han gør sig den umage at gå hjem og læse den mindretalsbetænkning, SF lavede til forsvarskommissionens betænkning, så vil han dér finde en anbefaling fra SF om at styrke efterretningsvæsenet.
Hvis nu hr. Peter Skaarup kan gå ind og læse det og dermed bekræfte, at vi gerne ville have styrket efterretningstjenesten, kan hr. Peter Skaarup så godt forklare, hvorfor et parti skulle det, hvis det i øvrigt aldrig udtalte sig positivt om en efterretningstjeneste?
På grund af ny åbenhed må man jo i dag oplyse, hvem der sidder i udvalget, uden at blive straffet for det, så jeg kan godt oplyse, at det er fru Anne Baastrup, der sidder som SF’s repræsentant, og hun har selvfølgelig støttet rapporten, fordi den medfører fremskridt.
Det er klart, at vores linje er, at hvis vi ser forslag, der indebærer fremskridt, støtter vi dem.
Men det, jeg gav udtryk for undren over i min ordførertale, er, at en minister, der i øvrigt i modsætning til sin forgænger synes at vise tegn på åbenhed, ikke tør tage skridtet fuldt ud.
Det er jo ikke ekstreme ting, vi beder om.
Vi beder om, at vi på linje med amerikanske og engelske forhold får lov til at kigge i de dokumenter, der er afklassificerede, og at dokumenter bliver afklassificeret hurtigere, og det undrer mig, at en ung liberal som hr. Troels Lund Poulsen er en så stor forsvarer for lukkethed, som det fremgår af spørgsmålet.
Det forstår jeg ikke.
Peter Skaarup (DF), 2004-12-10:
Jeg udtalte mig først og fremmest om det forslag, som SF har fremsat, og der finder jeg i bemærkningerne til forslaget en mistænkeliggørelse af efterretningstjenestens virke.
Jeg vil ikke udelukke, at SF under en eller anden form tidligere i historien kan have sagt, at der måske var behov for at styrke efterretningstjenesten på et punkt.
Til gengæld har man villet svigte den på alle mulige andre, f.eks. når man gerne vil offentliggøre oplysninger, som ikke egner sig til offentliggørelse.
Jeg tror, alle er enige om, at det ikke er alle de oplysninger, man har modtaget om forberedelserne til den her Irakkrig, der var lige rigtige, men det ændrer jo ikke ved, at det ikke var det argument, som den danske regering og koalitionen i det hele taget byggede op for selve Irakkrigen, men lad det nu være.
Det afgørende synes jeg er den retorik, den form, som SF bruger i forbindelse med behandlingen af det her forslag og i bemærkningerne, og der kan jeg se flere steder, at der er tale om en mistænkeliggørelse, at der ikke er tale om en støtte.
Det nævnes ikke nogen steder, at efterretningstjenesterne gør et rigtig godt stykke arbejde, og at efterretningstjenesterne har været medvirkende til, at vi har kunnet undgå terrorangreb rundtomkring i verden, hvilket det er et faktum at vi har kunnet via forskellige oplysninger, der er fremkommet.
Så kommer SF her og fremstiller sig som et parti, der gerne vil efterretningstjenesterne og det arbejde, der beskytter landets sikkerhed, det godt.
Det kan jeg ikke se, det kan jeg ikke genfinde nogen steder i det her forslag.
Tværtimod.
Helge Adam Møller (KF), 2004-12-10:
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg sådan set er lidt overrasket over, at SF fremsætter det her forslag.
Der er bl.a. sket det, at Folketingets Kontroludvalg, hvor medlemmer fra seks partier har sæde, heriblandt også SF’s fru Anne Baastrup, i fuldstændig enighed har afgivet en beretning, der lægger op til en meget omfattende åbning, en beretning, som også forsvarsministeren har tilsluttet sig.
Derfor kan man sige, at det, der måske var rimeligt at diskutere for et halvt år siden, er sat i værk.
Men lad mig alligevel gøre i hvert fald tre overordnede betragtninger vedrørende efterretningstjenesten.
For det første er Danmarks egen sikkerhed meget snævert forbundet med det virke, der foregår i Forsvarets og for den sags skyld også Politiets Efterretningstjeneste.
For det andet kan den danske efterretningstjeneste ikke virke effektivt, medmindre den arbejder tæt sammen med de udenlandske tjenester og selvfølgelig specielt tjenesterne i NATO-landene og EU-landene.
For det tredje bygger enhver form for effektivt samarbejde mellem efterretningstjenester i forskellige lande på, at der eksisterer en dyb fortrolighed og et gensidigt tillidsforhold mellem de lande, der nu arbejder sammen.
Svigter man dette tillidsforhold, eller røber man kilder, udtørrer efterretningsstrømmen, og kilderne udtørrer også meget hurtigt; det ved enhver, der har beskæftiget sig med disse områder.
Det har jeg sagt, fordi disse forhold afgrænser mulighederne for, hvor meget åbenhed og hvor meget offentlighed der kan være i forbindelse med en efterretningstjenestes arbejde.
Når det så er sagt, skal der ikke være nogen som helst tvivl om, at Forsvarets Efterretningstjeneste ligesom Politiets Efterretningstjeneste efter konservativ opfattelse skal være så åben som overhovedet muligt inden for de begrænsninger, jeg anførte, og det skal den bl.a. for at udbrede forståelsen og accepten i offentligheden for det meget vigtige arbejde, den udfører, og også de ganske mange penge, den bruger til at udføre det her arbejde.
Derfor synes jeg også, man har nået den helt rigtige balance med det, som udvalget vedtog i enighed – herunder også SF’s repræsentant – for lidt over 2 måneder siden, og som har lagt op til, at forsvaret om 5 dage åbner en hjemmeside, at Forsvarets Efterretningstjeneste indgår med et langt afsnit i forsvarsministerens årlige redegørelse, at man deltager langt mere aktivt end tidligere i sikkerhedspolitiske møder, seminarer og konferencer og fortæller om, hvad Forsvarets Efterretningstjeneste arbejder med, om de resultater, man kan offentliggøre, og om, på hvilken måde man skaffer dem, og at man i langt højere grad går i dialog med medierne og laver artikler, interview i aviser og tv.
Det har vi jo allerede set inden for de sidste par måneder i et hidtil uset omfang, og det synes jeg er vældig godt.
Summa summarum har man altså nået det, som vi ønskede og gav udtryk for som ønske i maj.
Det har man nået, inden man behandlede det her beslutningsforslag, og derfor synes jeg stadig væk, at det er overflødigt.