Kim Behnke (FRI), 1999-11-12:
Når engang verdenshistorien skal skrives, vil pvc og andre plastictyper absolut få en plads som værende en gave til menneskeheden.
Og ser vi på det ud fra en miljøbetragtning, er vi nødt til at stille spørgsmålet: Hvad har pvc egentlig betydet af miljøfordele? Tager vi sådan noget som rørene, der også har været diskuteret i dag, så er vi nødt til at huske på, at inden man begyndte at bruge pvc-rør, var alternativet metalrør og cementrør - utætte, ofte med betydelige udsivninger af forskellige former for spildevand, rør, der lækkede og gav anledning til skader osv. Alt det slap man for, da man blev i stand til at rørlægge med pvc i stedet for.
Så sidder der nogle i deres lønkammer og siger: Jamen gad nu vide, hvis nu vi koncentrerer det der pvc og brænder det af og udsætter det for kemisk behandling og smører det på halen af en mus, hvad sker der så?
Og så finder man ud af, at det har musen ikke så godt af - altså skal vi ud fra et eller andet såkaldt forsigtighedsprincip se at få det forbudt!
Jeg er nødt til at gøre den sammenligning, at da man i begyndelsen af 1980'erne fik den lidt tossede idé, at karlitlofter var noget skidt, så susede man rundt og brækkede alle karlitlofter ned på skoler og alle mulige andre steder, Den daværende borgmester i Århus, den nuværende indenrigsminister, hr. Thorkild Simonsen, udtalte efterfølgende, at hvis man i stedet for havde brugt de 2 mia. kr., som det danske samfund havde brugt på at brække karlitlofter ned, og hvor man over en 30-årig periode i bedste fald ville redde 1,7 menneskeliv, på kræftforskning, på hospitalsudstyr osv., så kunne man have reddet i tusindvis af mennesker.
Men nu havde man besluttet sig for, at det var karlitlofter, der var det værste, man kunne opdrive på denne jord.
Det er lidt ud fra samme filosofi, tror jeg, at man kigger på pvc.
Man har fikseret på den opfattelse, at pvc er noget skidt, og derfor skal vi gøre, hvad vi kan for at få det udfaset.
Og hvis pvc er noget skidt, skal det naturligvis udfases, men fordi man har nogle lidt halvkvædede viser om, at det i en eller anden situation kan tænkes at være farligt, er det efter vores mening alt, alt for tidligt at begynde at drive tingene frem på den måde, som regeringen har gjort med det her forslag.
Så har det været nævnt under debatten, at hvis pvc er giftigt, så lad os forbyde det.
O.k., Hvis regeringen har den opfattelse, at pvc er så giftigt, som man tror, så burde det jo være sådan, at man lod være med at jagte industrien, men i stedet for gik ud og fik samlet alt det pvc ind, der står på lofter og i køkkenskabe og alle mulige andre steder, for det er jo dér, den virkelige miljørisiko er.
Bevares, en del af det går i dagrenovationen og bliver brændt af på forskellige kraftvarmeværker osv., men der er også noget af det, der bliver afbrændt i folks baghaver, og der er noget af det, som børnene går og leger med og tygger på.
Det gør man ikke, for man ved godt, at det ikke er tilfældet.
Den her gang er det 100 mio. kr., og det er lidt ud fra samme princip, som dengang en borgerlig regering manglede nogle penge.
Så fandt den ud af, at der var 60.000 skilsmisser om året i Danmark.
Hvis man nu lagde en afgift på 250 kr. pr. næse, ikke 500 kr. pr. par, men 250 kr. pr. næse, så gav det nok nogle penge i statskassen, og så indførte man den afgift.
De 100 mio. kr. her er udelukkende og rent og skært fiskale penge, der skal kradses ind, og så er der en enkelt branche, der bliver udnævnt til at skulle bære byrden.
Hvis man endelig skal ind på miljøbetragtninger omkring det her, så burde det jo være sådan, at det provenu, der kommer ind, et hundrede procent modregnes i lettelser af andre skatter, så virksomhederne ikke får en ødelagt konkurrenceevne, men rent faktisk har økonomi og modstandskraft til at investere i den forskning, man efterlyser.
Men de 100 mio. kr. her kommer jo til at mangle i virksomhedernes regnskab.
Der mangler 100 mio. kr. til at opfinde nye plasttyper, som kan godkendes af miljøeliten, og derfor hænger argumentationen ikke sammen.
Skatteministeren er bragt på en kedelig opgave i dag, nemlig at skaffe 100 mio. kr. ned i finansministerens slunkne kasse.
Det her forslag er dårligt til at opnå det, og derfor afviser vi fra Frihed 2000 lovforslaget.