runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torben Hansen (S), 2006-02-02:
Jeg kan konstatere, at inden for det her område holder tallene vand.
Der er forsvundet 450 mio. kr. fra energiforskning de seneste 5 år.
Det skal vi dybt beklage.
Nu lægger man så nogle tilbage, men det sker da kun, fordi regeringen er under et kolossalt pres på det her område.
Jeg må desværre konstatere, at af en eller anden årsag så er regeringen inden for det her område født i trillebørens tegn.
Den skal løftes og skubbes, for at det går fremad.
Det påtager vi os gerne.
Men i det store billede, det store spil, er det jo småpenge i forhold til, hvis vi for alvor skal sikre det velfærdssamfund, vi har i dag, og sikre, at dine og mine børn også har en forsyningssikkerhed om 20 og 25 år.
Hvis det skal sikres, så er det desværre småpenge.
Men alt, hvad der tages med, vil vi selvfølgelig gerne have med.
Men det er stadig væk for lidt, også i forhold til 2001.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-02:
Det lyder næsten, som om oppositionen har patent på gerne at ville fremme det her område.
Jeg synes ikke, at det er helt retfærdigt.
Så sent som for ganske få måneder siden indgik vi bl.a. også med SF og Socialdemokratiet en aftale om, hvordan UMTS-midler skulle fordeles, hvor der jo var afsat 35 mio. kr. ekstra til forskning i vedvarende energi og i, hvordan vi kunne få de her teknologier til at arbejde sammen – plus alle de gode ting, der sker i Globaliseringsrådet.
Socialdemokratiet må vel også anerkende, at man fra regeringens side er i gang på en lang række fronter på det her område.
Torben Hansen (S), 2006-02-02:
Hvis fru Charlotte Dyremose havde hørt min ordførertale, det kan godt ske, at hun har det, og hvis fru Charlotte Dyremose også hørte min kommentar til transportministeren, ville fru Charlotte Dyremose jo netop have hørt, at det, der blev pointeret meget stærkt hele vejen igennem, var, at det samlede energiregnskab skal være o.k., det skal gøres på restprodukter, det skal ikke have miljømæssige konsekvenser, og man skal ikke gå ind og bruge brakarealer og andre ting til det.
Derfor nytter det jo ikke noget, at fru Charlotte Dyremose i sit indlæg på en eller anden måde lader det skinne igennem, at det nok er det, vi mener, for det er ikke det, vi mener.
Men for nuværende er det jo rent faktisk sådan, at hvis fru Charlotte Dyremose tager ud på DTU, på Risø eller til Elsam, vil hun se, at man jo rent faktisk nu har andengenerationsproduktet, som man kan lave af restprodukter.
Hvorfor så ikke lade os give dem en chance, i stedet for at regeringen nu endnu en gang har udskudt det til ultimo 2006?
Det er det, jeg synes er ærgerligt.
Men det indebærer også, at hvis vi skal have diskussionen, skal vi også have den på de sande præmisser ...
Per Clausen (EL), 2006-02-02:
Nu er jeg sådan set enig med ministeren i, at i hvert fald første del af SF's forslag nok ikke er den rigtige vej at gå.
Hvis det er det, ministeren siger, så kan vi jo bare ærgre os over, at den nuværende regering, da den trådte til efter SR-regeringen, afviklede en række gode ordninger på det her område, og så efter nogle års betænkningstid kan komme med nogle måske fremadrettede forslag.
Jeg går ud fra, at meningen i det, ministeren siger, er, at der skal afsættes flere penge til det her område i de kommende år.
Jeg er nødt til at vende tilbage til at få lavet nogle ordentlige analyser af hvert et behov, der er.
Jeg erkender, ikke mindst efter præsident Bushs tale forleden dag, en meget interessant tale, som jeg har nærlæst, at det er rigtigt, at tingene udvikler sig, og at tingene udvikler sig hastigt.
Men det udvalgsarbejde, vi har sat i gang, involverer jo også mennesker, der orienterer sig om, hvad der sker i verden, og derfor vil de komme med forslag til regeringen om, hvad vej vi skal gå.
Det er det, vi afventer.
De skal være færdige inden udgangen af dette år.
Der er jo ingen, der siger, at de skal være færdige den 31.december.
Det kan godt være, de har behov for at komme ud med ting f.eks. allerede den 30. september, og det er der jo ikke så særlig langt til.
Jens Christian Lund (S), 2006-02-02:
Jeg er selvfølgelig glad for, at hr. Eyvind Vesselbo nu ændrer lidt i tonefaldet.
Det var jo da positivt.
Men kan hr. Eyvind Vesselbo ikke se, at mulighederne for at udvikle andre områder kunne gøre det tilsvarende, og at det at stå der og sige, at den teknologi, som vi kunne bruge, ikke findes i dag, ikke er korrekt?
Teknologien findes, mulighederne er der, og det vil medføre, at vi også der har mulighed for eksport, bare regeringen turde gøre noget.
Jeg vil ikke påstå, at jeg kender tallene her, men jeg synes, hr. Eyvind Vesselbo skal have chancen for at sige, at forskningen er gået tilbage.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-02:
Ministeren sagde i sit indledende indlæg, at det var for dyrt, og gentog det over for hr. Martin Lidegaard, hvor han oven i købet understregede, at vi skal bruge rigtig mange penge.
Hvad er det for nogle rigtig mange penge, vi skal bruge?
Som vi skriver i beslutningsforslaget, koster det den enkelte bilejer 2 kr. ekstra for en tankfuld benzin, hvis man tilsætter 10 pct. bioætanol – 2 kr.!
Det er betydelig mindre end det, man i øvrigt sparer, hvis man tager hen og tanker om søndagen, hvor benzinen er billig.
Er det mange penge, eller hvad er det for nogle mange penge, der bliver talt om?
er det ikke særlig mange penge, men det er stadig væk et spørgsmål om, at vi er nødt til at beslutte, hvad vej vi vil gå, så vi ikke får hovsaløsninger eller zigzagløsninger, som jeg sagde til hr. Martin Lidegaard.
Derfor er der ingen ændringer i mit svar i forhold til det, jeg gav hr. Martin Lidegaard.
Jytte Wittrock (S), 2006-02-02:
Det er stadig væk i samme boldgade.
Hvis man afventer, at der kommer nogle aftaler i EU, må hr. Jacob Jensen da give mig ret i, at vi er et lille land, hvor afstandene er små.
Selv hvis jeg skal til Skagen, er det til at overkomme inden for en acceptabel rejsetid.
Og det skal være helt usædvanligt, hvis man pendler mellem Næstved og København, at opnå at få 1 times forsinkelse.
Men det er altså møgirriterende at stå der dag efter dag og komme for sent på arbejde.
Jacob Jensen (V), 2006-02-02:
Jeg vil stadig væk henholde mig til, at de mennesker, som er involveret, og som sidder i togene, altså pendlerne, også har været med til at give input til processen inklusive det forslag, som DSB nu har lagt frem.
Så jeg synes, at det er vigtigt, som også fru Jytte Wittrock fremhæver, at vi, som kender til problemet i dagligdagen, også bliver repræsenteret den vej rundt.
Med hensyn til, hvordan aftalen mellem ministeriet og de involverede parter bliver, er jeg meget fortrøstningsfuld for, at den lander på et passende niveau, som også er det niveau, som pendlerne synes er passende.
Jytte Wittrock (S), 2006-02-02:
Jeg er glad for, at hr. Jacob Jensen kender virkeligheden derude, for den er vi altså mange der har kendt til i mange år.
Nu har jeg pendlet imellem København og Nakskov i snart 12 år, og der er faktisk aldrig tale om en forsinkelse på 1 time, så hvis vi lægger os på det niveau, er der ikke ret mange, der bliver kompenseret for noget som helst.
Det er bluff, hvis det kun bliver det.
Så er det ikke et reelt tilbud til de togrejsende.
Vil hr. Jacob Jensen ikke give mig ret i det?
Jacob Jensen (V), 2006-02-02:
De forslag, som allerede er fremlagt af bl.a. DSB, Arriva m.v., er jeg positiv over for.
Jeg håber, at det kan være en indikation.
Men jeg vil gerne se og forholde mig til det resultat, som ministeriet og de involverede parter i øvrigt kommer frem til, før jeg vil tage endelig stilling til, om det er passende eller ej.
Men indikationen er, at jeg er positiv over for de forslag, som allerede foreligger.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-02:
Et rimeligt niveau siger ordføreren flere gange.
Ordføreren må da have gjort sig overvejelser over, hvad et rimeligt niveau er.
Kan vi ikke få en antydning af, hvad et rimeligt niveau er?
Det kan jo ikke bare være et fritsvævende ord.
Jacob Jensen (V), 2006-02-02:
Jeg synes, det nu er vigtigt, at vi afventer det resultat, som forhandlingerne medfører.
Jeg vil understrege, at det er min opfattelse, at det er bedre med en frivillig aftale mellem de i øvrigt involverede parter inklusive de pendlertalsmænd, som har været med til at give input til det forslag, DSB har fremlagt til eksempel.
Så jeg vil gerne afvente det forslag, der nu kommer efter forhandlingerne mellem ministeriet og de involverede parter, før jeg vil tage stilling til det niveau, vi skal ligge på.
Det er da klart, at vi skal have et niveau, som er rimeligt.
Men som sagt er det en hypotetisk situation.
Jeg vil gerne se resultater, før jeg endeligt tager stilling til, hvor vi skal lande.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-02:
Tak for fremlæggelsen.
Jeg lagde mærke til, at hr. Jacob Jensen sagde, at vi nu vil afvente, hvad den frivillige aftale giver, og så kan vi eventuelt gå ind og justere.
Det er sådan, at de forhandlinger, der har været frivilligt indtil nu, har opereret med en startgrænse for kompensation på en time.
Forslaget her og også Forbrugerrådets input har været en halv time.
Gør hr. Jacob Jensen sig tanker om, at hvis de finder en time, så er vi med til at komme tilbage og sige en halv time.
Er det sådan, jeg skal forstå det?
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-02:
Jeg er glad for at høre, at vi får noget aktion her inden for forholdsvis kort tid, men det friholder jo ikke ministeren for at have en holdning til, hvor meget man skal give i kompensation.
Ministeren vil spille en vigtig rolle i formidlingen af det her, og jeg er sikker på, at det politiske signal vil have stor betydning.
Ministeren optræder jo også som ejer af DSB.
Jeg kunne godt tænke mig at få uddybet, hvorfor ministeren ikke finder, at der er brug for at følge de regler, som er anbefalet af Forbrugerrådet, og som fungerer i f.eks. Sverige, når vi skal prøve at fastholde passagererne i hvert fald på kort sigt.
Det er meget afhængigt af, om man er på den ene eller den anden slags rejse eller kort osv.
Jeg må foreslå, at jeg sender det over til udvalget – det fylder nemlig ganske meget, og jeg vil ikke kunne nå at læse det op på den tid, jeg har her – så man kan få indtryk af, hvad det er for et leje, man har lagt sig på.
Det blev i øvrigt offentliggjort samme dag, vi havde forhandlingerne med DSB; det var DSB selv, der offentliggjorde det.
Så jeg vil bede om tilladelse til at sende det over til udvalget, så man kan få et indtryk af, hvilket niveau det er, vi befinder os på.
Det ligger altså mellem 25 pct. og 100 pct. afhængigt af en hel masse ting, som det vi tage for lang tid at læse op her fra Folketingets talerstol.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-02:
Tak for svaret.
Det er det, forslaget lægger op til.
Man kan spørge, hvor velegnet det her i virkeligheden er til folketingsarbejde.
Det bliver jo altid en strid om procenter.
Skal det være 25, 50, eller skal det være midt imellem
Der synes jeg altså, at det er bedre, at parterne selv finder en løsning, og jeg vil i hvert fald give tilsagn om, at det bidrager jeg meget gerne til.
Jeg var med i de første forhandlinger, mine embedsmænd er med i forhandlingerne, og vi følger det altså meget nøje og spiller utvivlsomt også en formidlerolle, og det gør vi gerne.
Beslutningsforslaget lægger op til, at vi lovgiver, men jeg har forståelse for ministerens synspunkt om, at hvis en frivillig aftale kan løfte området og vi bare når det samme resultat, så er det godt nok.
Altså, problemet er vel, om vi når til samme resultat.
Som jeg har set de udkast, der har været, er der lige præcis et stridspunkt om, hvorfra vi starter kompensationen.
Hvis vi snakkede politisk, kunne vi aftale, at minimumsrammen blev nødt til at starte ved f.eks. en halv time, men operatørerne ville ikke være med til det.
Hvad så?
Så mener jeg ikke, at man kan komme uden om, at en frivillig ordning altid vil være bedre end en lovgivningsordning, for det er nemmere at administrere, og det er nemmere at foretage ændringer.
Det er jo lige bindende, hvis det indgås som en aftale og det oven i købet kommer ind i DSB's og Arrivas kontrakter.
Jytte Wittrock (S), 2006-02-02:
Jeg har et andet spørgsmål: I et forsøg på at kompensere for de ulemper, der har været i lang tid, har man nu en mulighed for at få et eller andet, en kop kaffe eller en sodavand eller en pose slik, eller hvad det er for noget.
Er det forslag da ikke helt til grin, når det eneste, passagererne ønsker sig, er, at de reelt bliver kompenseret i billetprisen?
Jeg synes, det virker forkert og som lapperier på en dårlig samvittighed.
Jeg ser det som et udtryk for, at DSB har sagt: Vi har rigtig dårlig samvittighed, og vi vil yde den ekstra service.
Men når man nu er i en forhandlingssituation og man vil indgå en aftale mellem parterne og man gør det så kortfristet – jeg tror, at fru Wittrock vil give mig ret i, at det er ganske kortfristet at sige den 1. juli i år – så synes jeg, at det er en overgangsfase, hvor DSB viser stor venlighed, og jeg håber, at forbrugerne accepterer det.
Det er et lille plaster på såret, for jeg ved godt, at den rute, fru Wittrock specielt tænker på, ikke er særlig morsom.
Det er selvfølgelig positivt, at vi er på vej til at kompensere for de ulemper, som passagererne har levet med i rigtig lang tid, men jeg synes bare ikke rigtig, jeg kan forstå, hvorfor det skal være en frivillig aftale.
Hvorfor kan man ikke lige så godt have en lovgivning, der siger, at der er nogle minimumsregler, så man også sikrer sig i fremtiden?
Det kan vel også indarbejdes i en lov, at der løbende evalueres på gebyrstørrelser og alt andet.
Det er vel ikke umuligt, at det foregår i en lov.
Det der med, at det er en frivillig aftale, synes jeg er løsere, end det bør være.
I første omgang var det Forbrugerrådets synspunkt, at den skulle være i en lov, men da jeg argumenterede imod det, syntes de sådan set nok, at hvis man satte det ind i de kontrakter, som vi har med Arriva og med DSB, så var det måske en smidigere måde at gøre det på, for vi kan regne med, at der vil komme ændringer.
Altså, når vi har arbejdet med det et års tid, så vil man sige: Hov, der er noget, vi ikke har gjort godt nok, eller noget, der kan gøres bedre.
Og så synes jeg, det er nemmere at have det i en aftale, hvor man kan ændre det lynhurtigt, hvis parterne er enige.
Hvis de så ikke er enige, ja, så er det en ny situation.
Men det har jeg indtryk af de vil blive.
Så jeg tror, alle er enige om, at det her skal løses på en ordentlig og en smidig måde, og det kan vi gøre på den måde, jeg lægger op til.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-02-02:
Lovforslaget her om kystbeskyttelse er ikke et af de allerstørste.
Vi har nogle tekniske bemærkninger til det.
Det er tilfredsstillende, at der kommer en decideret formålsparagraf.
Man kan diskutere, hvordan den skal vægtes.
Så bliver der – og det vil vi spørge lidt nærmere ind til – lavet en indskrænkning i klageretten.
Jeg kan ikke lige gennemskue alle begrundelserne for det, men ser man på det med øjne, som tænker natur og almenhedens adgang til kysterne, så ville det være rimeligt snarere at give en større klageadgang og også give ngo'er som Naturfredningsforeningen, Friluftsrådet og lignende en klageadgang som dem, der står lidt udenfor og kigger på det fra helikopterplanet.
Jeg har også set på bemyndigelsen – jeg spurgte også Venstres ordfører om det – til at fjerne ulovlige anlæg fra og med lovens ikrafttræden.
Det kan godt være, det har en helt fornuftig grund, men er der styr på det, der ligger forude, altså de ulovligheder, der er der, er det noget, vi skal rydde op i, og var det noget, vi kunne bruge loven til?
Det vil jeg spørge ministeren om.
Nu har den radikale ordfører talt om den puniske krig og sådan noget, og det er nok rigtigt, at det er deromkring, vi er henne i diskussionen af metoder til kystsikring.
Set umiddelbart uden at have en dyb teknisk indsigt i det er der altså noget i de alternative metoder, som virkelig er værd at overveje, og selv om det er en punisk krig, selv om det er lidt uigennemskueligt, så bør vi gå ind i det.
Faktisk ser det ud, som om der både er større effektivitet og penge at spare.
Så hvis vi kunne gå ind og vægte det, så er vi meget nysgerrige på at få lidt bund i det. Med hensyn til betalingen tror vi også, at der er nogle aspekter, som gør, at vi faktisk nok vil få større kystsikringsproblemer, og dermed bliver det i højere grad en samfundsopgave.
Men der er helt klart nogle steder på de lidt mere stille kyster, hvor der er nogle meget attraktive kystbeliggenheder, og hvor der er nogle, der har rigtig mange penge og rigtig meget råd, og det er nok ikke lige der, vi skal gå ind.
Så det er ikke sikkert, det bare skal være en fuldstændig gennemsnitlig ens ret for alle kommuner; man kunne godt forestille sig en forskellighed der.
Men vi går positivt ind i lovforslaget og håber at få opklaret nogle af de ting her.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-02:
Nærværende lovforslag er jo et forholdsvis uskyldigt lovforslag, der ligger i forlængelse af både kommunalreformen og flere drøftelser, vi har haft herinde, og vi går forholdsvis positivt ind i det samarbejde.
Men lovforslaget har jo altså givet anledning, kan man sige, til en anden debat, som jeg sådan set synes er meget relevant at tage, og som vel kan deles i to.
Den ene del er meget lidenskabelig – man plejer jo at sige, at jernbanedriften er noget af det, der virkelig kan få sindene i kog ud over seksualdriften, men jeg skulle hilse og sige, at kystsikring åbenbart næsten kan følge med – og det er jo altså hele debatten om, hvilken kystsikringsmetode der er mest effektiv.
Som Dansk Folkepartis ordfører var inde på, er det jo drænrørene over for sandfodringen, hvor det sidstnævnte har været den traditionelle metode.
Jeg vil gerne sige, at fra radikal side finder vi det ret svært at vurdere, hvem der har ret i den puniske krig, der har udviklet sig på området, men vi er nu ret overbeviste om, at de to sider måske med en vis fordel vil kunne samarbejde mere, end tilfældet er i dag, og at der er noget at hente i begge metoder også økonomisk, og derfor ville det da være herligt, hvis vi kan benytte anledningen med dette lovforslag til måske at få et lidt nærmere samarbejde mellem Kystdirektoratet og SIC om nogle af de her ting.
Det andet er jo så diskussionen om, hvem der skal betale, og det ligger jo også i forlængelse af diskussionen om kommunalreformen: Er det de private grundejere, der skal betale, dem, der ligger helt ud til kysten?
Er det kommunerne, er det amterne, er det staten osv.?
Det synes jeg faktisk også er en relevant diskussion at tage fra radikal side.
Det siger jeg sådan lidt tonløst, for vi er ikke sikre på, at tingene skal laves om, men det er da klart, at efterhånden som klimaforandringerne sætter de danske kyster under et stadig mere voldsomt pres – og det er jo ikke længere et spørgsmål, om de gør det, men udelukkende hvor meget og hvornår vi kommer til at skulle lave ganske omfattende ændringer for at stå imod den stigende vandstand – bliver det selvfølgelig også aktuelt at spørge sig selv: Er det rimeligt, at det så til al evighed er de beboere, der bor længst ude ved kysterne, der på landets og nationens vegne skal holde stand mod vandet?
Det synes jeg er en diskussion, man bliver nødt til at tage, også selv om jeg er helt med på, at herlighedsværdien ved at bo i sådanne huse er meget stor, og at man jo selvfølgelig, da man købte sit hus, havde været klar over den risiko, man tog, men i og med at naturgrundlaget jo forandrer sig ret markant i de kommende årtier, så bør vi måske også have en sådan principiel diskussion på et tidspunkt, og den vil vi gerne tage ikke kun under dette lovforslag, men altså også gerne senere.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2006-02-02:
Jeg kan forstå, at ministeren gik lidt på retræte med det med de mange penge.
Det ville også have været mærkeligt andet – stillet over for 2 kr. pr. tankfuld.
Ministerens andet argument er, at han vil undgå zigzagkurs.
Hvilke andre mellemløsninger kan ministeren overhovedet se på det her område ud over to ting: Krav om øget effektivitet til biler, som kræver en EU-aftale, og biobrændsler?
Kan ministeren overhovedet se andre kortsigtede mellemtrin til at nedbringe det alt, alt for høje olieforbrug, vi har i transportsektoren?
Skal vi ikke prøve at finde nogle løsninger, som vi kan opnå enighed om, baseret på nogle ordentlige vurderinger og analyser, sådan at vi træffer nogle rigtige beslutninger og ikke nogen mellemløsninger?
Det er det, jeg gerne vil have.
Henriette Kjær (KF), 2006-02-02:
Det her lovforslag tilpasser lovgivningen efter den praksis, man har opbygget gennem tiderne, og samtidig forenkler det procedurerne for kommunernes kompetence og opgaver.
Der er tale om mindre ændringer, som vi kan støtte i Det Konservative Folkeparti.
Indsættelsen af en formålsparagraf finder vi meget fornuftig, da man fra myndighedernes side herefter kan se, hvad formålet med kystbeskyttelsesloven er, og derefter holde sig til det, når man behandler ansøgninger om tilladelse til at gennemføre kystbeskyttelse.
Det fremgår allerede i dag af bemærkningerne til forslaget til kystbeskyttelsesloven fra 1988, hvad formålet med kystbeskyttelsesloven er, men nu indsættes der så en egentlig formålsparagraf.
Og det er ganske udmærket, synes vi, at man fra politisk hold tilkendegiver formålet.
Derudover sker der en ændring af kommunernes kompetence i forbindelse med kystbeskyttelsesforanstaltninger.
Vi ændrede jo kystbeskyttelsesloven i juni 2005, så amternes nuværende kompetence på kystbeskyttelsesområdet blev overført til kommunerne som led i kommunalreformen med virkning fra den 1. januar 2007, og på baggrund af amternes erfaringer forenkler vi nu reglerne om høring og om det beslutningsgrundlag, der skal ligge til grund, inden ejerne af de berørte ejendomme indkaldes til et møde om sagen.
Desværre ser vi så også en række meget kreativt udførte kystbeskyttelsesforanstaltninger.
Det vil sige, at der rundtomkring på vores kyster findes et stort antal ulovligt opførte anlæg, der ofte består af byggeaffald, betonklodser, eller hvad man nu måtte have til rådighed.
Det ser grimt ud, og det lever ikke op til de krav, vi må have til en effektiv kystbeskyttelse, og derfor foreslås der nu en bestemmelse om, at man kan påbyde ejeren af en ejendom at bringe tingene i orden.
Så vi kan faktisk støtte hele forslaget.
Jacob Jensen (V), 2006-02-02:
Som nævnt er jeg positiv over for de forslag, som allerede ligger, og som er blevet udarbejdet af DSB og Arriva med input fra pendlerne og fra Forbrugerrådet.
Jeg synes, at alle de involverede parter er blevet hørt, og at de er blevet involveret i processen, så vi får det niveau, som alle kan være tilfredse med.
Jeg er en stor tilhænger af, at det bliver en frivillig aftale, hvor alle involverede parter bliver hørt og taget til indtægt for det, der nu bliver resultatet.