runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Kiel (EL), 1999-11-04:
For Enhedslisten er det et centralt princip, at når det grønlandske hjemmestyre ønsker mulighed for eksempelvis at kunne oprette forskellige institutioner, ja, så giver vi mulighed for det.
Vi er derfor positive over for dette lovforslag, som gør det muligt at oprette og udvide eksisterende gymnasiale tilbud for de unge i Grønland.
Enhedslisten anser det for positivt, at unge i Grønland får så mange muligheder for at uddanne sig i Grønland som muligt, og at uddannelserne er indrettet efter grønlandske forhold.
Der tales i bemærkningerne til lovforslaget om muligheden for at afvise unge, der er berettiget til optagelse grundet manglende kapacitet på uddannelsen.
Jeg har noteret mig, at disse unge vil blive tilbudt plads på en anden gymnasial uddannelse eventuelt i Danmark. Jeg vil dog gerne spørge undervisningsministeren, hvorvidt ministeren har en forestilling om, hvor mange der kan blive tale om.
Vores udgangspunkt er, at unge, der er berettiget til optagelse på en gymnasial uddannelse i Grønland, også skal have mulighed for at tage deres uddannelse i Grønland. Vi kan som sagt støtte lovforslaget.
Christine Antorini (SF), 1999-11-04:
Det kan SF også.
Nej, jeg vil godt sige to ord mere.
Selvfølgelig kan vi i SF godt støtte lovforslaget, når det grønlandske hjemmestyre selv har bedt om at kunne indføre en htx-uddannelse.
Tove Videbæk (KRF), 1999-11-04:
Regeringens målsætning om uddannelse til flest mulige unge kan vi i Kristeligt Folkeparti naturligvis kun være enige i.
Den pædagogiske grunduddannelse, som vi har til drøftelse i dag, tilgodeser en restgruppe af unge, som måske ville have haft svært ved at få en uddannelse.
Kravene på dette område er ikke større, end at de fleste med folkeskolens afgangsprøve vil kunne klare disse.
Tilmed er uddannelsens varighed af en overskuelig længde, og efter færdiggørelse af uddannelsen vil der være mulighed for videre uddannelse.
De mange ansøgere til elevpladserne viser et klart behov, og fra ministeriets side må der derfor gøres en ekstra indsats, dels for at oplyse kommunerne om uddannelsen og dens muligheder, dels for at opfordre kommunerne på det kraftigste til at oprette flere elevpladser.
Kristeligt Folkeparti støtter dette forslag.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-11-04:
Venstre hilser det velkommen, at Grønlands hjemmestyre ønsker at etablere htx i Grønland parallelt med Grønlands gymnasiale uddannelser, dvs. reguleret ved dansk lovgivning med nødvendige tilpasninger til grønlandske forhold.
Etableringen af htx vil i lighed med GU give unge grønlændere mulighed for på Grønland at få studiekompetence, få adgang til de videregående uddannelser i Danmark, samtidig med at de får en uddannelse med en erhvervsmæssig og en erhvervsrettet profil.
Venstre kan derfor støtte lovforslaget.
Ole Hækkerup (S), 1999-11-04:
Med dette lovforslag åbnes der for at etablere htx i Grønland, og Socialdemokratiet støtter naturligvis dette lovforslag, så meget desto mere fordi vi hermed følger et ønske fra det grønlandske hjemmestyre.
Endelig skal jeg sige, at Det Radikale Venstre tillige støtter lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 1999-11-04:
Jeg vil gerne kvittere for den meget positive modtagelse, forslaget har fået.
Jeg synes også, det er en cadeau til skoleledelserne og lærerne og også til de amter og kommuner, som rent faktisk har oprettet elevpladser, at Folketinget på den måde kvitterer for velgennemført uddannelse, også set i forhold til den positive vurdering hos både de færdiguddannede og dem, som bliver deres arbejdsgivere.
Som der står i bemærkningerne til forslaget, er der et meget lille optag i forhold til den store søgning, uddannelsen har.
I diskussionen om, hvorvidt man skal uddanne eller ikke uddanne,
synes jeg, PGU'en afspejler, at der er et meget stort ønske hos unge om at uddanne sig, hvis de kan se en uddannelse, som imødekommer deres ønsker og behov og det udgangspunkt, de har.
Det er klart, at en uddannelse som denne netop bygger på et samspil mellem praksis og teoretisk indlæring, og det er under den form, man som elev flytter sig til et fagligt kompetenceniveau, som gør, at man kan gøre stadig bedre fyldest de steder, hvor man senere bliver beskæftiget.
Som det også står i bemærkningerne, er Undervisningsministeriet optaget af elevpladssituationen.
Det skal dog bemærkes, at lovforslaget jo blot viderefører en ifølge evalueringen både indholdsmæssigt og strukturelt udmærket tilrettelagt uddannelse, og at elevpladssituationen kan og bør betragtes uafhængigt af lovforslaget i det hele taget.
Men da det jo har fået en meget, meget positiv modtagelse, håber jeg, at vi uanset lovforslagets fortsatte gang kan drøfte spørgsmålet om elevpladserne og deres organisering.
Tom Behnke (FRI), 1999-11-04:
Frihed 2000 kan også støtte forslaget.
Det, der jo egentlig sker, er blot, at man siger, at man ikke vil revidere loven i denne samling.
Det udelukker jo ikke, at der med tiden kan ske udviklinger, der gør, at man bliver nødt til at gå ind og lave nogle ændringer, men at lave ændringer bare for ændringernes egen skyld i denne samling kan heller ikke vi se nogen grund til, og derfor kan vi støtte forslaget.
Det skal dog ikke afholde mig fra at rette en appel til ministeren.
Selv om vi kan være enige om, at uddannelse er godt, skal man også passe på, hvor mange steder, man stiller krav om, at der skal være en uddannelse.
Når vi f.eks. ser på den grundlæggende pædagogiske uddannelse, er det nævnt, at dagplejere også skal på kursus, på skolebænken, og man kan jo nogle gange spørge sig selv, om ikke livets skole i lige præcis den sammenhæng er langt stærkere end at sidde i et klasselokale og lære et eller andet teoretisk om, hvordan man skal passe børn.
bare for at uddanne og bare for, at det hedder sig, at man er uddannet.
Livets skole er også en uddannelse.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-04:
Da den pædagogiske grunduddannelse blev vedtaget af et snævert flertal i Folketinget i maj 1996, var Enhedslisten en del af flertallet.
Vi ønskede med den pædagogiske grunduddannelse at give uuddannede, som i stort tal arbejdede inden for det pædagogiske område, en mulighed for en grundlæggende uddannelse og i det hele taget give et uddannelsestilbud til mange af de unge, som ellers aldrig ville få en kompetencegivende uddannelse.
I dag står vi så med en evaluering af PGU'en og et forslag om, at den pædagogiske grunduddannelse fortsætter som hidtil.
Jeg mener, det er vigtigt, at der fra ministeriets side arbejdes med at udbrede kendskabet til PGU'en blandt kommunerne, og vi vil opfordre ministeren til at gøre noget ved det.
Det ændrer ikke ved, at vi synes, det
er fornuftigt, som ministeren lægger op til, at fortsætte den pædagogiske grunduddannelse som hidtil.
Enhedslisten kan støtte det foreliggende lovforslag.
Charlotte Antonsen (V), 1999-11-04:
Venstre kan også tilslutte sig lovforslaget.
Vi synes, det er godt, at Storbritannien er kommet med igen i EU's fælles arbejdsmarkedspolitik.
Det giver Storbritannien større indflydelse, men man kan sige, at det jo sådan set ikke er det danske Folketings sag.
Når jeg alligevel vil fremhæve det her i dag, er det, fordi det jo ofte er sådan, at netop i arbejdsmarkedspolitikken i EU er Storbritannien en god allieret for os, og derfor er det en klar fordel for Danmark, at Storbritannien er med på banen igen.
Henrik Svane (RV), 1999-11-04:
Siden 1996 har social- og sundhedsuddannelserne kørt som forsøg, og jeg vil gerne deltage i koret af ordførere, der før mig har rost uddannelsen.
Evalueringen har også vist, at uddannelsen har været en succes.
Men problemet i ordningen, altså at det i visse tilfælde er svært at finde elevpladser, mener jeg vi bør gøre noget ved.
Vi kan kun opfordre kommunerne og amterne til at oprette flere pladser.
Jeg tror, vi i fællesskab under udvalgsbehandlingen skal se, om vi kan finde nogle gode muligheder for at lægge op til, at amterne og kommunerne virkelig lægger sig i selen på grund af uddannelsens succes og det, at den bringer folk, som ellers tidligere har haft svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, i arbejde.
Vi støtter selvfølgelig dette lovforslag.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-11-04:
Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-11-04:
Jeg kan helt bekræfte det, Venstres ordfører sagde for et øjeblik siden.
Da Storbritannien trådte ud af den fælles arbejdsmarkeds- og socialpolitik i EU, mistede Danmark faktisk en ganske god samarbejdspartner.
Vores arbejdsmarkedsmodeller er meget forskellige, men der var alligevel nogle lighedspunkter, som gjorde, at vi indimellem kunne drage nytte af hinanden. Det er godt, at Storbritannien nu ønsker at være med i dette fælles arbejde i Europa, og lovforslaget her er jo en konsekvens af det.
Vi har ikke nogen form for problemer med at støtte lovforslaget.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-04:
Til dette lovforslag vil vi gå så vidt som til at rose arbejdsministeren for hans mod, og vi vil umiddelbart støtte forslaget.
Der er reelt tale om et lovforslag, hvor regeringen afholder sig fra en komplet implementering af udstationeringsdirektivet fra EU.
Vi er tilhængere af, at udstationerede arbejdere i Danmark bliver omfattet af den relevante lovgivning om arbejdsmiljø osv.
Vi er også tilhængere af, at man holder nallerne væk fra de ting, der berører overenskomstforhold.
Netop udstationeringsdirektivet er et skoleeksempel på den grundlæggende konflikt mellem det danske overenskomstsystem og EU's arbejdsret.
Uanset om man vælger at implementere den slags direktiver via lovgivning eller via overenskomstsystemet, vil det komme i afgørende konflikt med organisationsretten, med forhandlingsretten og med konfliktretten.
Når arbejdsministeren har valgt at afholde sig fra en implementering af den del af direktivet, der vedrører overenskomstforhold, så er det et fornuftigt valg.
Om den holder i byretten eller rettere ved EF-Domstolen, skal vi ikke på forhånd kunne spå om, men det skal ikke få os til at ryste på hånden.
Vi har nemlig stædigt holdt fast ved, at overenskomstforhold skal reguleres gennem aftaler og konflikter mellem arbejdsmarkedets organisationer.
Derfor er vi også opmærksom på, at ministeren i sine bemærkninger til lovforslaget fremhæver muligheden af en revision af loven på netop det omtalte ømtålelige punkt, og det sætter måske et lille spørgsmålstegn ved vores beundring for ministerens mod.
Af et notat fra Arbejdsministeriet fremgår det, at den nuværende praksis i korte træk går ud på, at forbundene overvåger, om der finder social dumping sted.
Hvis det er tilfældet, og de skønner, at det er nødvendigt at handle, rettes der henvendelse til den udenlandske virksomhed.
Hvis en forhandlingsløsning herefter ikke er mulig, iværksættes der en eventuel konflikt.
Hvis konflikten skal være effektiv, skal der i praksis iværksættes sympatikonflikt.
Her vil jeg godt spørge ministeren, om denne beskrivelse af praksis er dækkende for virkeligheden, og om lovforslaget eller direktivet på nogen måde vil være en hindring for de faglige organisationers forhandlings- og konfliktret.
Mogens Andreasen (DF), 1999-11-04:
I det foreliggende lovforslag, som omhandler Englands og Nordirlands indtræden i det europæiske samarbejde om samarbejdsudvalg på arbejdsmarkedet og udvidelse af det særlige forhandlingsorgan fra 17 til 18 medlemmer, er der, som det fremgår af bemærkningerne, tale om to mindre, tekniske ændringer, som implementeres i loven af 22. maj 1996 om europæiske samarbejdsudvalg.
Det har vi ingen betænkeligheder ved i Dansk Folkeparti.
Det, der giver os betænkeligheder i forhold til fremtiden, er, at social- og arbejdsmarkedspolitikken efter vedtagelsen af Amsterdamtraktaten er indarbejdet i EU-politikken, og vi forudser, at der kan opstå en række problemer på det danske arbejdsmarked, hvor den såkaldte danske model og dansk arbejdsmarkedslovgivning kan blive underkendt af EF-direktiver.
Det er stik imod Dansk Folkepartis ønsker.
Vi ønsker nemlig at fastholde det fri aftalesystem mellem arbejdsgivere og lønmodtagere i Danmark og fastholde, at dansk arbejdsmarkedslovgivning ikke skal ændres af EF-direktiver, men kun alene vedtages som dansk lovgivning og gældende i Danmark. Sidste år vedtog Folketinget den nye efterlønsordning, men som jeg har opfattet rumleriet i Europa-Kommissionen, har vi ingen sikkerhed for, at efterlønsordningen i fremtiden alene vil være gældende for danske a-kasse-medlemmer, men kan komme til at omfatte forsikrede i andre EU-lande.
Dansk Folkeparti har ingen problemer med arbejdskraftens fri bevægelighed i EU-landene.
Vi har ingen problemer med handelssamarbejdet i EU, hvorimod vi har store problemer med det stadig stigende antal ændringer af lovgivningen efter direktiver fra Bruxelles.
Der er dog ikke i det forslag, der foreligger, noget kontroversielt for os, og vi vil derfor kunne være positive over for det.
Vi vil dog i udvalget vurdere konsekvenserne
af det foreliggende forslag.
De økonomiske konsekvenser er angivet at være af mindre betydning for meget få virksomheder, men det er ikke i vurderingen præciseret, hvad de mindre konsekvenser omfatter. Så det ønsker vi naturligvis en redegørelse for under udvalgsarbejdet, og samtidig ønsker vi svar på, hvorfor lovforslaget ikke har været udsendt til høring.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-04:
Når jeg går tilbage i Folketingets forhandlinger, kan jeg se, at da lovforslaget blev fremsat i 1995 og endelig vedtaget i 1996, skabte det en meget stor debat.
Reglerne i loven skulle så tages op til revision i dette folketingsår, og så kunne vi jo så slutte og sige, at her står vi så nu.
Men der er jo udarbejdet en evalueringsrapport, som alt andet lige giver nogle positive signaler til området.
Rapporten viser bl.a., at der er langt flere ansøgere til uddannelsen, end der er udbudt elevpladser, og allerede ud fra det kunne man jo konkludere, at det var en populær uddannelse.
Men jeg er nødt til at komme ind på det, som også fremgår af rapporten, nemlig at 54 pct. af de adspurgte kommuner siger, at der er problemer vedrørende oprettelse af elevpladserne.
Det mener jeg nok er noget, man bør kigge voldsomt på.
Forslaget har ligeledes været til høring hos de berørte parter, og også her er udtalelserne overvejende positive.
Ministeren lægger op til, at uddannelsen skal fortsætte, og vi kan sige fra Dansk Folkepartis side, at vi vil gøre det, vi gjorde sidst, nemlig trykke på de grønne knapper og sige ja til det.
Dorit Myltoft (RV), 1999-11-04:
Jeg skal blot ganske kort meddele, at Det Radikale Venstre støtter dette lovforslag.
Mogens Andreasen (DF), 1999-11-04:
Som jeg sagde i min ordførertale under behandlingen af lovforslag nr. L 46, er Dansk Folkeparti imod implementering af EF-direktiver i dansk lovgivning.
Vi mener, at lovgivningen om udstationering af arbejdstagere i EU-landene godt kunne gennemføres og gælde i de enkelte nationalstater inden for EU, uden at det ville medføre væsentlige problemer.
Jeg skal dog ikke afvise, at det på visse områder kan være formålstjenligt med en tilpasning af lovgivningen, f.eks. kan der være tale om en unfair konkurrence fra udenlandske firmaer ved udsendelse af arbejdstagere fra en virksomhed, hvis disse lønmæssigt ligger på et lavere niveau end lønniveauet i det land, arbejdet udføres i, og her specielt i Danmark.
Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at gennemførelsen af det indre marked og implementering af direktivet vil skabe dynamisk fremgang for udveksling af tjenesteydelser over grænserne ved at tilskynde virksomheder til at udstationere arbejdstagere i andre EU-lande.
Det mener vi dog også kan lade sig gøre uden at implementere Europa-Parlamentets og Rådets direktiver i dansk lovgivning.
Dansk Folkeparti er tilhænger af en effektivisering af samhandelen, ikke alene i EU-landene, men også med lande uden for Fællesskabet.
Men umiddelbart må man vurdere det foreliggende forslag som fornuftigt, og Dansk Folkeparti er positivt indstillet over for implementeringen af dette her.
Vi vil dog under udvalgsarbejdet godt have klarlagt nogle spørgsmål om det, som også er blevet nævnt af andre partier, og vi forventer, at vi får en god drøftelse i Arbejdsmarkedsudvalget, inden vi vedtager den endelige lov.
Christine Antorini (SF), 1999-11-04:
Da SF's ordfører, hr. Ole Sohn, ikke har mulighed for at være til stede, vil jeg fremføre SF's synspunkter.
Udstationeringsdirektivet havde en vanskelig fødsel.
Et af problemerne set fra dansk fagbevægelses side har været, at selv om direktivet udtrykkelig ikke berører den faglige konfliktret, så kan direktivet tænkes at rejse tvivl om dansk fagbevægelses muligheder for at rejse krav over for udenlandske arbejdsgivere om at respektere danske overenskomster.
Det kan ske i situationer, hvor fagbevægelsen af strategiske og/eller af fagpolitiske årsager ikke vælger at stille og kæmpe for nøjagtig de samme krav over for danske arbejdsgivere.
Et af de ømme spørgsmål er her, at selv om vi er stolte af den danske arbejdsmarkedsmodel, er det langt fra alle arbejdsgivere, der har indgået overenskomster. Spørgsmålet er derfor, om man i den her foreslåede danske lovimplementering af direktivet kan hævde, at det er et brud på ikkediskriminationsprincippet, såfremt dansk fagbevægelse vælger at rejse krav over for udenlandske arbejdsgivere med arbejdere udstationeret i Danmark, uden at der med samme intensitet rejses krav over for øvrige danske arbejdsgivere uden overenskomst.
Dette problem vedrører en sådan eventuel uønsket konsekvens af udstationeringsdirektivet.
Den eventuelle rækkevidde heraf vil SF søge belyst under udvalgsarbejdet, og vi vil arbejde for at sikre dansk fagbevægelse de bedst mulige betingelser for selv på demokratisk vis at beslutte, hvilke krav den ønsker at rejse over for hvilke arbejdsgivere, danske som udenlandske.
Dette spørgsmål har yderligere en principiel vinkel, nemlig spørgsmålet om, hvad der vil ske, hvis udenlandske arbejdsgivere vil og kan rejse en sag ved EF-Domstolen med påstand om krænkelse af ligestillingsprincippet, såfremt dansk fagbevægelse ikke rejser helt identiske krav over for danske og udenlandske virksomheder.
Det vil i så fald blive EF-Domstolen, der kommer til at afgøre rammer for det faglige demokrati i Danmark.
Dette ønsker SF at undgå.
Også disse perspektiver vil SF søge belyst
under udvalgsarbejdet.
Når dette er sagt, støtter SF den grundlæggende ambition i direktivet og lovforslaget om at sikre et sæt af ufravigelige minimumsbeskyttelsesregler for lønmodtagerne.
Det er et bidrag til at undgå social dumping, hvor virksomhederne i konkurrencens navn kører et såkaldt »race to the bottom« på løn, arbejdsvilkår, miljø osv. for at vinde på det internationale marked.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-11-04:
Fru Anne-Marie Meldgaard sagde, at Danmark sædvanligvis var meget hurtig til at implementere direktiver fra EU, og det er givetvis rigtigt.
Men her er vi i den situation, hvis man skal tro fremsættelsestalen, at vi implementerer et direktiv, som endnu ikke er vedtaget i EU, eftersom direktivet er dateret den 16. december 1999.
Jeg går ud fra, at arbejdsministeren vil kunne bekræfte, at dette må være en fejl i fremsættelsestalen.
Nuvel, det er så tilgivet, det er jo menneskeligt at fejle, også for arbejdsministre, og det er så helt i orden.
Med hensyn til lovforslaget kan vi fra konservativ side give vores principielle tilslutning, men der er naturligvis en række spørgsmål, som skal undersøges nærmere under udvalgsbehandlingen.
Ligesom både den socialdemokratiske ordfører og Venstres ordfører har givet udtryk for, er der nogle bemærkninger fra nogle af parterne på arbejdsmarkedet om tekniske spørgsmål, som jeg ikke her i skyndingen helt kan overskue, men det er der jo rig lejlighed til at diskutere under udvalgsbehandlingen.
Lovforslaget indebærer jo, at den danske arbejdsmarkedslovgivning også skal gælde for udstationerede medarbejdere fra udlandet, når arbejdet foregår i Danmark. Det anser vi for ganske problemfrit.
Lidt anderledes forholder det sig, når man bevæger sig ind på overenskomstområdet.
Her har man så også klogeligt valgt den strategi, at det tager man slet ikke fat på i lovforslaget her.
Man lader foreløbig arbejdsmarkedets parter arbejde med den problemstilling i det håb, at de kan finde en model for, hvordan man ad den vej skal implementere. Jeg tror ikke, det er nogen let opgave, ej heller for
Altså problemstillingen er jo: Vi forestiller os, at det er en stor byggeplads i Sønderborg, hvor der bl.a. arbejder en virksomhed fra Tyskland med tyske medarbejdere.
På den samme arbejdsplads arbejder der et andet firma, måske fra Tønder, som ikke er organiseret på hverken lønmodtagersiden eller på arbejdsgiversiden; sådanne virksomheder findes jo, og det er helt lovligt.
Altså hvis
man forlanger, at de to virksomheder skal arbejde præcis under de samme regler, ja, så har vi så sandelig gjort op med den danske arbejdsmarkedsmodel. Hvis vi siger, at de må arbejde under forskellige regler, så kommer vi bestemt i konflikt med EF-direktivet.
Så her har vi altså et eksempel på, at EU-juraen støder frontalt sammen med den danske arbejdsretlige tradition.
Jeg er overordentlig spændt på, hvordan arbejdsmarkedets parter vil løse denne problemstilling, og det får vi jo så lejlighed til at tage stilling til, når loven til sin tid skal revideres.
Jeg er enig i de bemærkninger, der er i lovforslaget om, at reelt er det der med minimumslønnen ikke et problem i Danmark, som vi ikke kan håndtere på anden vis.
Det vil være sådan, at hvis der er en udenlandsk virksomhed, som har arbejde her i Danmark, og lønniveauet er uacceptabelt set ud fra et dansk synspunkt, så vil det danske arbejdsmarkedssystem - med kollektive kampskridt oven i købet - nok kunne tage vare på den problemstilling, og så vil man opleve, at selv den konservative ordfører i så tilfælde vil forsvare kollektive kampskridt.
Charlotte Antonsen (V), 1999-11-04:
I Venstre siger vi også ja til at implementere EF-direktivet.
Vi mener, at det er vigtigt, at EU er et forpligtende samarbejde, og at man derfor som udgangspunkt selvfølgelig implementerer de ting, man har vedtaget.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at forslaget her går tæt på den danske model, og det er vi meget opmærksom på i Venstre.
Jeg synes, at Socialdemokratiet var meget hurtigt til at sige, at man godt kunne finde på at lovgive om mindstelønnen, hvis der var lidt problemer.
Det mener vi ikke man kan.
I Venstre mener vi, man skal fastholde den danske model.
Politikerne skal holde sig langt væk fra mindstelønnen.
Der er jo i EU givet mulighed for, at man kan implementere via kollektive aftaler, og det skal vi fastholde.
Vi skal ikke selv vakle, for det er klart, at så bliver det jo svært over for de andre lande at stå fast på den danske model.
Sagen her har været behandlet, endda meget indgående, på flere Europaudvalgsmøder i 1996, og det synes jeg også er lidt vigtigt for behandlingen her i dag.
Det er jo altså en sag, som Folketinget kender fra Europaudvalget, fra dengang man vedtog direktivet.
Vi siger ja til et grænseoverskridende samarbejde, og det er rigtigt, at man laver EU-regler om udstationerede lønmodtagere.
Under udvalgsarbejdet kan jeg så forstå på den socialdemokratiske ordfører, fru Anne-Marie Meldgaard, at man også er indstillet på at se på detaljerne og på, om der måske er noget, der er for bureaukratisk og nogle formuleringer, der er forkerte.
Det er også samme holdning, vi har, altså at det må vi se på her i den kommende tid under udvalgsarbejdet.
Til sidst: Det, der er helt centralt for os, som jeg allerede nævnte undervejs, er, at mindstelønnen ikke er med.
Der er ikke lovgivning om løn i Danmark, og det skal EU ikke tvinge os til.