Annette Just (FP), 1997-10-21:
Jeg vil gerne starte med at takke både stats- og udenrigsministeren for svarene eller forsøget på at svare - for det var det i virkeligheden - på denne forespørgsel.
Dog må jeg sige, at forsøget lykkedes ikke helt.
Hverken stats- eller udenrigsministeren kom ind på, hvad regeringen gør, når nejet kommer.
For det gør det!
Med den argumentation, regeringen har lagt for dagen i dag, er jeg ikke et sekund i tvivl om, at vi får et klart og tydeligt nej til den merpolitiske union, der er lagt op til.
Statsministeren siger meget betagende: Jamen når nu 15 lande har siddet i 15 måneder og arbejdet så hårdt og er nået frem til et kompromis, må fru Annette Just da kunne forstå, at det kan ikke bare sådan blive lavet om.
Jo, jeg tror på, at når reglerne siger, at alle skal være enige, for at der kan laves ændringer i traktaten, holder det også.
Og er der et land, der siger nej, eksisterer den traktat ikke længere.
Netop for at denne regering ikke skal stå i samme situation, som den forrige regering gjorde i 1992 - og mildest talt blev taget på sengekanten og ikke anede, hvad den skulle stille op og derfor lavede en eller anden hovsaløsning sammen med SF - ønsker vi allerede nu at sige: Tænk tanken igennem og lad os se på et stykke papir, hvad der vil være den fornuftige løsning, når Danmark har sagt nej til Amsterdamtraktaten!
Men her siger både statsministeren og udenrigsministeren: Nej, uhadada, vi skaber bare en ganske usikker position.
Vi skaber kun en usikker position, hvis vi ikke har gennemtænkt tingene på forhånd; men hver gang, der kommer et forslag fra nogle af de partier, der siger nej til Amsterdamtraktaten, bliver det bare skudt i stykker som værende fuldstændig urealistisk og som værende fuldstændig tåbeligt, og det er der ingen, der gider tænke på.
Statsministeren siger: Jamen vi har en bedre traktat.
Er det, fordi der er mere union i den?
Er det det, statsministeren i virkeligheden gerne vil have, at det hele skal ind under unionen? Må vi slet ikke have noget selvstændighed tilbage i Danmark?
Jeg tror det ikke.
Jeg tror rent faktisk, statsministeren godt kan se, at danskerne også er værd at kæmpe for som en nation, der i fællesskab samarbejder med andre europæiske lande.
Derfor kan det heller ikke nytte noget, når udenrigsministeren siger, at det er svært at definere et svar.
Det er lige akkurat begrundelsen for, at vi er nødt til at tage diskussionen allerede nu, så vi har et halvt år til at blive 100 pct. sikre på, hvad det er, der skal ske.
Jeg er nemlig enig med udenrigsministeren, når han siger, at det er nødvendigt med en finansieringsreform, og at det er nødvendigt, at vi laver en reform af landbrugsstrukturen, af landbrugsfondene og strukturfondene osv. Men det er der ikke et ord om i Amsterdamtraktaten, og det ved udenrigsministeren såmænd lige så godt som jeg.
Derfor er det nødvendigt, at de 15 stats- og udenrigsministre sætter sig ned og siger: Hvordan får vi rullet unionen tilbage til gavn for befolkningen i hele Europa, også til gavn for de nye demokratier i Europa?
Det er ikke til gavn for dem at få endnu mere union og få det hele tværet ind i Amsterdamtraktaten, og derfor har jeg et forslag til vedtagelse, der lyder: Forslag til vedtagelse »
Folketinget konstaterer, at regeringen var uforberedt på situationen, da Maastrichttraktaten blev forkastet ved folkeafstemningen herom i 1992.