Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-01-16:
Det Konservative Folkeparti ønsker vækst og udvikling i Danmark og i hele Danmark.
Vi vil ikke nøjes med en tilstand, hvor der er kraftig vækst i enkelte områder af landet og modsvarende stagnation eller tilbagegang i andre dele af landet.
Er det sidste tilfældet, er det en statslig opgave sammen med de stagnerende regioner at udstikke så gode rammebetingelser for vækst og udvikling også i udkantsområderne, at tingene kommer i bedre balance.
Og det er faktisk lykkedes i forbindelse med de to forespørgselsdebatter, vi har haft indtil nu, at få vedtaget konkrete vedtagelser, som har betydning for det fortsatte arbejde.
På den baggrund er jeg egentlig en lille smule ked af, at vi nu får to debatter om det samme tema med ganske kort mellemrum, og jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg gerne havde set, at vi havde koncentreret det under én debat.
Og jeg kan også sige, at jeg beklager, at vi skal ud i afstemninger om vedtagelser i dag.
Jeg tror, vi gjorde regionerne og udkantsområderne en bedre tjeneste ved at koncentrere kræfterne om den forespørgselsdebat, som vi skal have, når redegørelsen kommer fra regeringen.
Men de synspunkter, som jeg fremførte i april, er altså også de synspunkter, som jeg vil tage udgangspunkt i i dag under den forespørgselsdebat, som Dansk Folkeparti naturligvis er i sin gode ret til at rejse, og som man har betegnet som »udsultningen af yderområderne i Danmark«.
Konklusionen på debatten sidst kom til udtryk gennem den folketingsvedtagelse, som klart fastslog et statsligt ansvar for en afbalanceret regional udvikling i hele Danmark, og at regering og Folketing løbende må vurdere de regionalpolitiske konsekvenser af den lovgivning, som bliver vedtaget.
Jeg tror oven i købet, det var et enigt Folketing, der stemte for denne vedtagelse.
Så langt så godt.
Der er tilsyneladende bred enighed om målet: den afbalancerede regionale udvikling i hele landet.
Diskussionen må herefter dreje sig om midlerne til at nå målet, og om indsatsen i det hele taget er tilstrækkelig til at nå målet.
I Det Konservative Folkeparti mener vi ikke, at der indtil nu har været satset tilstrækkeligt på at nå målet. Vi vil ikke anvende det samme udtryk, som Dansk Folkeparti anvender som en karakteristik af regeringens politik, men vi mener ikke, indsatsen har været tilstrækkelig.
Jeg vil dog godt advare en smule imod at forfalde til nostalgi og landsbyromantik.
Vi kan nemlig ikke bare spole båndet tilbage og genskabe fortidens levevilkår på landet i bedste Morten Korch-stil.
Vi skal ikke krampagtigt holde fast i noget, som i kraft af udviklingen i bredeste forstand ikke længere er bæredygtigt.
Så er det bedre at bruge kræfterne på nye initiativer, som er fremtidssikrede.
Lige siden ændringerne i udligningssystemet i 1995 har de tyndt befolkede egne af landet været under pres.
Det må vi have lavet om på.
Infrastrukturen.
Og her er det ikke kun motorveje og kollektiv trafik, jeg tænker på, det er også den elektroniske infrastruktur, den moderne kommunikationsteknologi, som det er utrolig vigtigt at vi får ud over hele landet.
Det er uddannelsesinvesteringer.
Det er vigtigt, at vi også får gode uddannelsesmuligheder i hele landet.
Det er ikke mindst kulturinvesteringer.
Kultur er faktisk ikke kun for københavnere.
Det kan vi godt hilse og sige, vi, der kommer fra provinsen, og nu må det være provinsens tur til at nyde godt også af de statslige kulturpenge.
Så er der planlægningslovgivningen, som andre har været inde på.
Jeg er fuldstændig enig i, at her er der en række ting, vi skal have set på, for at give bedre muligheder for udvikling i de tyndt befolkede områder.
Der kunne have været nævnt flere områder her, men de 5 minutter er ved at nærme sig afslutningen, så jeg når ikke hele registret igennem.
Under alle omstændigheder er der nok at tage fat på, nok at tage fat på for den regering, som sidder nu, men også for en forhåbentlig kommende borgerlig regering.