runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2003-05-13:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Mogens Nørgård Pedersen, ikke kan være til stede, skal jeg for ham læse følgende: For Kristeligt Folkeparti er demokrati og samfundsengagement i lige høj grad en pligt og en ret. Det gælder også deltagelse i valghandlinger og med hensyn til valgbarhed.
Kristeligt Folkeparti mener, at mennesker uanset herkomst bør have en ret til at påvirke og deltage i udformningen af de rammer, der direkte vedrører dem som personer.
For Kristeligt Folkeparti er dette et essentielt princip for at sikre menneskets ukrænkelighed og dermed værdighed.
Kristeligt Folkeparti mener også, det er en pligt at tage del i et demokrati og tage ansvar for det samfund, man lever i.
At fratage mennesker valgret og valgbarhed i forbindelse med det nære demokrati er at sende et signal om, at man ikke behøver tage medansvar for det samfund, man er en del af.
Helt konkret er vore spørgsmål derfor til forslagsstillerne: Er forslagsstillerne ikke enige i, at demokrati er lige dele pligt og ret?
Bør det ikke være en pligt for alle uanset nationalitet, som har opholdt sig i landet i 3 år, at interessere sig for det samfund, de er en del af, altså ved at forsøge at lære sproget og kulturen og ved at tage et medansvar for dette ved at engagere sig i demokratiet ved at stemme eller ved at stille op?
Og endelig: Hvis ikke det bør være en pligt for alle at tage medansvar for det samfund, de lever i,
hvorfor skal det så være en pligt for dem, der er EU-borgere, danske eller nordiske statsborgere?
Kristeligt Folkeparti finder, at dette forslag humper på ét ben, fordi valgbarhed og deltagelse kun forstås som en ret, og man har glemt, at det også bør være en pligt.
Kristeligt Folkeparti kan derfor ikke støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Heller ikke Enhedslisten kan støtte Dansk Folkepartis forslag.
Enhedslisten ønsker at udvide demokratiet, ikke at indskrænke det.
Vi mener, der er behov for at få langt flere til at deltage aktivt i demokratiet, og at det er det, vi skal arbejde på.
Vi kan slet ikke forstå, hvorfor man kan have et ønske om at indskrænke demokratiet og fratage nogen stemmeretten.
Vi har jo også tidligere for et par år siden haft debatten om, at kun danske statsborgere skulle have ret til at deltage i f.eks. beboerarbejde.
Vi synes, det er vigtigt, at man gør alt for, at så mange som muligt af dem, der bor i Danmark, kan deltage i så meget som muligt af demokratiet.
Vi mener, at det har stor betydning, at man har stemmeret.
Som også Socialdemokratiets ordfører var inde på, har det jo også betydning, at mange er kommet hertil fra lande, der ikke har demokrati, og her kan de være med til at lære et demokrati at kende og være med til at bruge det.
Dansk Folkeparti har så et argument om, at der ikke er lige så høj stemmeprocent blandt folk, der ikke er danske statsborgere, som blandt danske statsborgere.
Men det tager jo tid at lære demokrati at kende, hvis man ikke har været vant til det i det land, man kommer fra.
Derfor skal man jo hellere se på: Hvad kan vi så gøre for at få en højere stemmeprocent?
Hvad kan vi gøre for, at flere deltager aktivt?
Dengang kvinderne fik stemmeret, var der jo også nogle, der sagde, at det kunne kvinder ikke finde ud af, og at der nok ikke var så mange, der stemte, og sådan noget.
Det tog også nogle år, før kvinder kom lige så meget med.
Men vi mangler stadig lidt, før der er lige så mange kvinder, der sidder i Folketinget, som der er mænd, før der er lige så mange kvinder i kommunalbestyrelser osv.
Det tager nogle år at komme igennem og også få systemerne indrettet på måske at arbejde lidt anderledes.
Det, vi skal arbejde på, er at udvide demokratiet og få flere til at deltage aktivt i stedet for at indskrænke demokratiet, som Dansk Folkeparti foreslår.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2003-05-13:
Undskyld, fejlen var min.
Jeg skal tilkendegive, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte det forslag, som er til behandling her.
Men i dag er det en helt anden situation, nu står man over for at skulle fratage en stor gruppe af vore medborgere den kommunale stemmeret og den kommunale valgbarhed, og det er en helt anden sag.
Det tror vi ikke på er rigtigt at gøre.
Desuden er der jo ganske meget, der tyder på, at netop det, at man har denne valgret, betyder, at man engagerer sig mere i det lokale samfund, at man engagerer sig i politisk virksomhed, at man måske oven i købet melder sig ind i politiske partier, altså med andre ord, at man får en bedre integration.
Søren Krarup (DF), 2003-05-13:
Jeg vil såmænd endnu en gang stille hr. Per Dalgaard et spørgsmål, nemlig om han ikke fuldstændig deler min opfattelse af, at det er ufatteligt så naivt, jeg vil ikke sige ubegavet, men jeg vil alligevel tillade mig at sige småstupidt, der tales om de spørgsmål her.
Forholdet er jo det, at forudsætningen for, at der er demokrati, for det første er, at der er et folk, men dernæst, at der er respekt for lov og ret, og det forudsætter faktisk en forståelse af, at loven er til for menneskets skyld, som kristendommen siger, og ikke, som islam siger, at mennesket er til for lovens skyld.
Hvis man ikke forstår, hvad der er en lovreligiøsitets kendetegn,
har man heller ingen anelse om, hvad lov og ret er.
Hvis man ikke kan sondre mellem guds og kejserens rige, og det vil sige fastholde, at loven faktisk er til for samfundets, for menneskets skyld og ikke er hellig i sig selv - det er kristendommens forkyndelse - så forstår man intet af et retssamfund, så forstår man heller ikke noget af et demokrati.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
For mig handler det altså ikke om, om man ligger langt over, eller man ligger langt under.
Det handler om, at der er blevet fremsat et beslutningsforslag, og at regeringen har nogle tanker, som vi lige har hørt.
Hr. Flemming Oppfeldt refererer til, at de tanker går tilbage til februar måned.
Hvorfor så ikke komme i gang med arbejdet?
Hvorfor så ikke give tilslutning til beslutningsforslaget her, når det kan indgå i »Flere i arbejde«?
Hvorfor så ikke vedtage det i stedet for at bruge al den der retorik på, at det er noget forfærdeligt noget?
Vi er jo sådan set enige om, at det handler om, at der skal gøres noget for de små virksomheder, og at der skal gøres noget for, at akademikerne får mulighed for at komme ud og gøre det, det er nødvendigt at gøre ude i disse virksomheder.
Per Dalgaard (DF), 2003-05-13:
Til fru Line Barfod: Igen usaglige hensyn om at sikre demokratiet.
Det, det handler om for os, og det, der er vores mål, er, at de ikke skal have lov til at have en indflydelse på landets udvikling, fordi den ballast, de kommer med, og den hensigt, de har med at udvikle et samfund, som vi kan se ved at kigge ud i verden, ønsker vi ikke.
Det er det, der er hovedformålet med hele vores forslag.
Hr. Kim Sejr spurgte til det om ikkeudviklede lande og sagde, at der kommer mange moderne og veluddannede muslimer her til landet.
Ja, og får de børn her i landet, bliver de vel danske statsborgere fra starten.
Det eneste problem, der kan være i den forbindelse, og som ofte er et problem,
er jo de forældre, der så ikke lyster, at deres børn skal gå i den danske folkeskole, men opretter koranskoler, så de i hvert fald ikke kan lære, hvad demokrati handler om, men bliver undervist på og i arabisk, selv om jeg godt ved, at det må de ikke, og bliver undervist efter danske lærebøger, hvor de overstreger de grimme ord, som de heller ikke må lære noget om. Jeg ved ikke lige, hvor demokratiske de små børn så egentlig bliver, når de vokser op.
Det er jo et kæmpeproblem, og det er jo netop en af de måder, hvorpå disse såkaldte moderne mennesker rent faktisk viser deres foragt for det danske demokrati, og de vil få en indflydelse, som vi ikke ønsker at de skal have.
Jeg er sådan set fuldstændig ligeglad med, hvordan folk lyster at have deres samfund, om de vil udvikle deres samfund på den ene eller den anden måde.
Det er jeg fuldstændig ligeglad med.
Jeg vil bare ikke have, at de skal komme her og belære os om, hvordan vi skal udvikle vores samfund; folk, som kommer fra de her mindre udviklede lande med en kultur, der i al sin gru viser, hvad den står for, og hvad den netop ikke kan: skabe et samfund, der er værd at leve i.
Det ønsker vi ikke skal indføres eller have indflydelse
Den form for udvikling skal ikke vinde indpas i Danmark.
De skal bare ikke komme og lære os, at det skal vi også gøre, og forsøge at præge vores samfund i en retning, som vi for mange hundrede år siden har fundet ud af bare ikke duer.
Det vil vi ikke acceptere, og det er igen et af hovedformålene med vores forslag.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Man skal være både døv og blind, hvis man ikke har kunnet forstå de meninger, regeringen har fremført om det forslag, Socialdemokraterne har fremsat.
På baggrund af det, vi indtil dato har hørt beskæftigelsesministeren sige, og det, der har været skrevet i forskellige tidsskrifter, må vi komme dertil, at man ikke finder, der er grundlag for at støtte forslaget, og derfor er vi i den situation, at jeg kunne sige det, jeg gjorde i min ordførertale.
Men jeg har også kvitteret for, at ministeren er interesseret i at bryde isen ved at give udtryk for, at det kan holdes inden for »Flere i arbejde«.
Derfor synes jeg, at hele den retorik, hr. Flemming Oppfeldt kom frem med, da han holdt sin ordførertale, sådan set ikke rigtig var på sin plads.
og hvis der er nogen, der skulle have lært noget af det, der er blevet sagt tidligere, er det nok hr. Flemming Oppfeldt.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-13:
Det er ikke for at være polemisk, men jeg bliver nødt til at spørge, hvordan Socialdemokratiet bedømmer det politiske håndværk, når det i dag bliver oplyst her fra talerstolen, og det har været offentligt kendt siden den 26. februar, at regeringen arbejder med et program for ansættelse af akademiske medarbejdere i mindre virksomheder inden for det nuværende beskæftigelsesprogram.
Det bliver fremlagt her fra talerstolen, det er tilgængeligt, og vi burde oven i købet være sammen om dette program, for det ligger inden for »Flere i arbejde«.
Hvordan føler man sig som ordfører, når sådan noget
overhovedet ikke er blevet undersøgt, og når der ikke er taget nogen kontakt?
Den socialdemokratiske ordførers tale bar jo præg af, at det overhovedet ikke er blevet undersøgt. Man fremsætter et forslag i Folketinget, men for flere måneder siden har regeringen sat det samme i gang, bare mere målrettet mod de ledige.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Et af de alvorligste problemer i Danmark er den stigende arbejdsløshed, og for de nyuddannede akademikere er situationen meget problematisk, idet over en tredjedel af dem ikke kan få arbejde. Når regeringen foretager massive besparelser i det offentlige, som vi har set det inden for staten, vækker det stor undren, at regeringen øjensynlig slet ikke har overvejet, hvad den vil gøre med de mange, som står uden job.
Samfundet har givet mange penge til lange videregående uddannelser til disse mennesker, som nu rammes af arbejdsløshed, og ud over den samfundsmæssige investering har hver enkelt lagt lang tid og arbejdskraft i sin uddannelse.
Men som arbejdsløs kan man ikke udnytte sine evner, og spørgsmålet rejser sig, om alle anstrengelserne i studietiden har været skønne, spildte kræfter.
Nu står de pågældende i en svær situation.
Mange bliver nødt til at sadle om og påbegynde en helt ny uddannelse, mens andre forbliver ledige på trods af hundredvis af jobansøgninger, og faren for, at nogle af disse mennesker helt mister kontakten til arbejdsmarkedet, er stor.
Vores budskab til de ledige er, at vi er parat til at give dem en hjælpende hånd.
Når regeringen ikke har taget et initiativ, er det i vore øjne udtryk for en uansvarlig og kortsigtet hovsapolitik, men det har desværre været kendetegnende for regeringens politik, både her og i mange andre sammenhænge.
Med dette beslutningsforslag vil Socialdemokratiet og De Radikale bringe den danske beskæftigelsessituation i offensiven, så vi kan få gjort noget ved problemet.
Hvis der ikke er plads til de nyuddannede inden for det offentlige, skal der gøres en aktiv indsats for at få dem ansat inden for det private område.
Mange små private virksomheder kunne med fordel ansætte akademiske medarbejdere for at udvikle virksomheden, men der er brug for, at samfundet træder til som fødselshjælpere for at sætte udviklingen i gang.
Derfor foreslår vi nu at genindføre den isbryderordning for nyuddannede akademikere, som vi tidligere har haft gode erfaringer med.
Med denne ordning skal det være muligt for små virksomheder at ansætte akademiske medarbejdere med løntilskud.
Der er brug for at skabe egentlige stillinger, og det nytter ikke bare at henvise akademikere til arbejdsformidlingen, for den er ikke rustet til at anvise job til akademikere. Den gamle isbryderordning var en succes, fordi den var medvirkende til, at to tredjedele af akademikerne fik varigt job.
Tiden er nu kommet til igen at indføre en sådan ordning, og jeg vil ikke undlade at bemærke, at det er et ønske, som Akademikernes Centralorganisation støtter varmt, og vores forslag går i den samme retning.
Det er ikke tilstrækkeligt at tage toppen af ledigheden, for ambitionen må jo være at knække kurven.
Desværre har regeringens beskæftigelsespolitik vist sig at være utilstrækkelig, når det gælder om at skabe øget beskæftigelse.
Men vi er meget glade for, at der blev sagt, at isbryderordningen kan indeholdes i »Flere i arbejde«, og derfor er vores budskab: Lad os bryde isen.
Med disse ord skal jeg give forslaget vores anbefaling, og samtidig skal jeg sige, at det gør SF også.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-13:
Venstre vil selvfølgelig godt være med til at lette vilkårene for de små virksomheder.
Det kan vi gøre ved at lette de administrative besværligheder og gøre det nemmere rent beskatningsmæssigt og alle de ting.
Det er et langt program.
Men vi mener ikke, at genvejen til det er at lave en masse offentlige støtteordninger til virksomhederne.
Det er en forkert tankegang. Når det drejer sig om ledigheden, skal det være programmer, der sigter mod, at de ledige kommer i beskæftigelse, og ikke mod andre hensyn.
Dem kan vi naturligvis godt målrette mod de små virksomheder, som ikke har akademikere ansat, de kan også målrettes mod de områder, hvor vi ved, der skal ske en udskiftning af ældre offentligt ansatte, og det kan også ske over for større virksomheder.
Vi er sådan set med på at få de ledige i beskæftigelse hvor som helst og så hurtigt som overhovedet muligt, men vi skal huske, at som forslagsstillerne selv siger, sigter forslaget her mod, at der maksimalt kommer 500 mennesker i beskæftigelse.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Venstres ordfører lægger tilsyneladende meget vægt på, at der skal være tale om en arbejdsmarkedspolitisk ordning.
Det er for så vidt også fint nok, for en af målsætningerne er jo at få nedbragt akademikerledigheden.
Men ville det ikke være dejligt, hvis man samtidig med et sådant tiltag kunne udføre nogle ting, som også står regeringens hjerte nær, nemlig udbredelsen af innovation blandt mindre virksomheder?
Den kombination synes jeg var værd at forfølge, og er det ikke også Venstres ordførers opfattelse?
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Det må vi høre nærmere om. Men at der ikke skulle være vilje til, at man gør noget, at man nærmest står her og siger, at det da er noget forfærdeligt noget, at nogen kan foreslå, at der skal bruges nogle ordninger for at fremme innovationen i virksomhederne - det mener jeg var lidt af en tilsnigelse, hr. Flemming Oppfeldt kom med der.
Men jeg kan godt forstå, at man skal lede meget for at finde nogle argumenter, som kan gå imod, at små virksomheder får nogle muligheder, når ikke det offentlige kan ansætte alle de nyuddannede akademikere.
Det, der er sagen omkring hele det her, er jo, at der er mange, som har været i gang med deres uddannelse, som netop på grund af omlægningen hos regeringen ikke er i stand til at kunne finde en plads i det offentlige.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-13:
Fokus for os er de ledige akademikere, det er dimittenderne, det er dem, der skal have job.
Ved 1994-95-ordningen var der den fundamentale forskel, at den ikke alene var rettet mod at løse et ledighedsproblem, den var også rettet mod at gøre det, der her i debatten kaldes noget innovativt.
Jeg vil ikke sige noget dårligt om det, men regeringens og Venstres linje er, at vi først og fremmest vil lette vilkårene for virksomhederne frem for at lave en hel masse nye støtteordninger.
Så vil jeg lige kort skitsere, hvad det egentlig er, vi forestiller os.
Vi forestiller os ud over denne stifinderordning, som jeg har nævnt her, som jo ikke er meget forskellig fra den ordning, der bliver foreslået - kun på det punkt, at den ikke er så dyr, kun på det punkt, at den er meget mere målrettet over for de ledige - at vi bruger andre aktører, at andre aktører kan blive resultatlønnede efter, hvor mange ledige man får i beskæftigelse, at man fører kampagner over for virksomhederne, at man opkvalificerer de ledige i offentlige job. Inden for det offentlige sker der i disse år det, at selv om antallet af offentlige samlet set ikke stiger så meget, skal der opkvalificeres en masse inden for det offentlige, fordi der sidder nogle lidt ældre inden for det offentlige, som i løbet af nogle år desværre skal forlade os, og der skal vi have nogle af de unge ind.
Det er en del af denne landsdækkende handlingsplan, som vi alle sammen burde være fælles om, når vi også har lavet et fælles program, der hedder »Flere i arbejde«.
Jan Trøjborg (S), 2003-05-13:
Jeg kan godt forstå, at det er svært for Venstres ordfører endnu en gang at skulle sige nej til at tage et initiativ, der vil gøre noget godt og ubureaukratisk for de mindre virksomheder.
Vi taler jo om et forslag, som er et af de få forslag, Folketinget har gennemført, som har fået ekstremt meget ros i alle egne af landet og især har fået ros fra de små virksomheder.
Så det er selvfølgelig vanskeligt for Venstres ordfører at stå her og sige nej til et forslag, som ville gavne de mindre virksomheder.
Jeg skal bare rette en misforståelse.
Det forslag, som blev gennemført i 1994-95,
Vi vil ikke lave en løntilskudsordning, men vi vil lave
en ordning, der sparker nogle ting i gang, og som vænner både akademikere og små virksomheder til et fællesskab, der er til gavn for hele samfundet.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Hr. Flemming Oppfeldt har lidt svært ved at forklare, hvad der er det negative ved det her forslag, og når han må erkende, at det faktisk kan indeholdes inden for »Flere i arbejde«, kommer han så med det administrative, at det vil være noget forfærdeligt noget.
Der skal hr. Flemming Oppfeldt tænke lidt på:
Det er den lille virksomhed, og så er det akademikeren, som skal forenes i et samarbejde om, hvordan man kan være med til at styrke virksomheden.
Det er altså en erhvervsordning, men det er også en ordning under »Flere i arbejde«, og det synes jeg hr. Flemming Oppfeldt burde have haft med i sine vurderinger, når han er så negativ over for forslaget her.
Kim Sejr (RV), 2003-05-13:
Jeg tror nok, der er mange virksomheder fra dengang, der vil have sig frabedt at få den beskrivelse, som Venstres ordfører giver med, at alle pengene blev givet væk fuldstændig uden hensyn til, hvad de skulle bruges til - sådan lyder det i hvert fald - for det var i hvert fald ikke tilfældet.
Det her er jo ment som en erhvervsordning.
Regeringen har gentagne gange med rette peget på, at der er behov for innovation i det danske erhvervsliv, og for at få øget denne innovation må vi erkende, at der blandt en række mindre virksomheder er mangel på innovation, og der viser de evalueringsrapporter, vi netop fik fra den gamle ordning, at omfanget af innovation som følge af denne her ordning blev kraftigt forøget.
Så er det bare, vi spørger: Hvorfor så ikke gå ind og lave en ordning, der målrettet sigter mod at skabe innovation på virksomhederne i en situation, hvor vi kan bruge ledige akademikere?
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-13:
Den ordning, vi taler om nu, skal være tilrettelagt inden for programmet, der hedder »Flere i arbejde«, og den skal have et beskæftigelsesmæssigt sigte - den har ikke kun et erhvervsmæssigt sigte, den har først og fremmest et beskæftigelsesmæssigt sigte.
Det er derfor, Venstre er mere begejstret for vores stifinderordning og for hele det her program end for at lave en ny erhvervsstøtteordning.
Det er i virkeligheden også svaret til hr. Kim Sejr, for jeg mener, og Venstre mener, at hvis vi giver penge væk til virksomheder, der skaber job inden for områder, hvor der ikke er brug for det, ødsler vi penge væk.
Men hvis vi målretter det der, hvor der er ledige, bruger vi det rigtigt, det er det, der er forskellen.
Hr. Ole Vagn Christensen og hr. Jan Trøjborg henviser til 1994-95-ordningen, men der var vel en årsag til, at den blev afskaffet.
Den blev afskaffet på et tidspunkt, hvor akademikerarbjedsløsheden var højere, end den er i dag.
Så derfor har der dengang været en idé om, at man kunne lave noget, der var mere målrettet. Og det er det, vi står med i dag, og lad os samle os om det.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-05-13:
Det var noget af en bemærkning, vi fik fra hr. Flemming Oppfeldt: et tagselvbord og at vi ville ødsle.
Jeg mener, at det, det drejer sig om - og det håber jeg også at hr. Flemming Oppfeldt har forståelse for - er, at der er ved at opstå en fantastisk stor akademikerarbejdsløshed, ikke mindst når det drejer sig om dimittenderne.
Det kan hænge lidt sammen med den politik, der er blevet gennemført.
Hvis vi skal have disse mennesker over i det private erhvervsliv, er det jo nødvendigt, at man tager fat i erhvervslivet, men også tager fat i den ledige akademiker og så får lavet en forening her.
Vi ved jo godt, at denne forening koster noget, når man skal bygge noget op på to forskellige uddannelser.
Jeg synes også, det var noget af en bemærkning, at man sagde, at det her er noget forfærdelig noget, når vi faktisk fik et svar fra beskæftigelsesministeren, som sagde, at den her isbryderordning faktisk kan rummes inden for »Flere i arbejde«.
Så i stedet for at lave konflikt, burde vi samarbejde.
Jan Trøjborg (S), 2003-05-13:
Nu har Venstres ordfører åbenbart ikke meget tillid til erhvervslivet og taler om at kaste pengene i grams osv.
Når vi har genfremsat, kan man næsten sige, dette forslag, som virkede med succes i 1994 og 1995, skyldes det jo, at vi gerne vil slå to fluer med ét smæk: for det første reducere ledigheden blandt akademikere, primært i en meget kort periode, og - nu kommer jeg til det - målrettet støtte erhvervsudviklingen hos virksomheder, som får mange ord med på vejen, men sjældent fulgt af konkret handling i Folketinget og ej heller hos regeringen.
Det, vi foreslår, er konkret at hjælpe de små virksomheder i gang med at få et lidt højere niveau.
Det kan være teknologisk, det kan være i form af anden kvalificeret, højt uddannet arbejdskraft, og vi har set, at det virker hidtil.
Det er i høj grad en erhvervsfremmeordning, vi har forestillet os.
Så kan man godt sige, at det er dyrt, men det er målrettet til små virksomheder, og det var vel på tide, at de også fik en hånd med.
Jeg vil gerne kvittere for beskæftigelsesministerens positive bemærkninger om, at man inden for de eksisterende rammer kan arbejde med disse ideer.
Det drejer sig jo ikke om, hvem der gennemfører det, det er resultatet, der tæller.
Skulle det blive beskæftigelsesministeren, der fremmer et forslag i praksis, håber jeg, det lykkes at lave noget, der er ubureaukratisk nok til, at det virker i det praktiske liv, for det var det, der var kendetegnende ved det forslag, der blev gennemført i 1994-95, at det var så fantastisk ubureaukratisk, og at der var så meget tillid til virksomhederne - sagt til hr. Oppfeldt - at det rent faktisk virkede til gavn for virksomhederne.