Jan Petersen (S), 2003-05-28:
Det vil jeg godt have at statsministeren så bekræfter.
Og så føjer jeg det spørgsmål til, om statsministeren også er enig i den vurdering, at når der er så megen tale om det i det, man kan kalde statsministerens nærmeste omgangskreds rent politisk, nemlig Dansk Arbejdsgiverforening, De Konservative og formentlig også en række af de økonomiske kræfter, der konstant peger på det her fænomen med efterløn, er statsministeren også enig i, at den vedvarende insisteren på, at det skal diskuteres, bidrager til, at vi får hamstring, at folk bare skynder sig at gå ind i efterlønsordningen, når de har adgang til det, fordi de er bange for, at nogle af de her politikere kan finde på at lave om på det.
Jeg er enig i de venlige formuleringer, statsministeren har med hensyn til, hvordan staten også bør agere.
Jeg er selvfølgelig selvsagt enig i, at man ikke skal diskriminere.
Det skal jeg vende tilbage til under et senere spørgsmål.
Men når nu statsministeren siger, at for visse ministerområder har der været den her skæve profil, tilstår, at sådan var den faktiske virkelighed, får det mig da til at sige, at tager vi så det overordnede politiske for samtlige ministerområder, viser det sig, at regeringen med de afskedigelser, der var direkte foranlediget af regeringens
eget finanslovforslag,
fik et samlet billede frem, som netop viste, at man i højere grad afskedigede medarbejdere på over 50 år end under 50 år.
Det udløser selvfølgelig det supplerende spørgsmål, at når nu statsministeren har sagt, hvad holdningen er hos regeringen, hvordan sikres der så en virkning? For holdningen har formentlig også været til stede, allerede da afskedigelserne foregik og finansloven blev fremlagt.
Men hvordan sikrer statsministeren så, at der ikke sker denne samlede systematiske afskedigelse, selv når man lægger alle beslutninger truffet i institutioner sammen?
Jeg tager naturligvis statsministerens beklagelse til efterretning, men det udløser selvfølgelig det spørgsmål, om ikke statsministeren er usikker med hensyn til, hvilke informationer han så får forud for at markere et standpunkt på regeringens vegne i så væsentlig en sag.
Jeg forstår, at opgørelsen, som statsministeren havde adgang til, var fra februar 2002.
Det er jo ikke ukendt for ganske mange, der har fulgt det her område tæt, at afskedigelserne fandt sted i løbet af 2002, og derfor var en varslet vurdering slet ikke holdbar.
Det sluttelige resultat, sådan som det bliver opgjort af Finansministeriet, viste jo, at der var 1.290 afskedigede, og det er ganske mange, og at personaletunge områder som Justitsministeriet, Beskæftigelsesministeriet, Undervisningsministeriet, Miljøministeriet og Trafikministeriet i høj grad afskedigede medarbejdere over 50 år.
Det udløser jo følgende to supplerende spørgsmål.
Det ene er: Hvordan sikrer statsministeren sig, at de informationer, statsministeren viderebringer højt profileret på sine pressemøder, er opdaterede informationer, sådan at statsministeren ikke vildleder offentligheden om, hvordan den faktiske situation er, når regeringens politik køres igennem?
Det andet er, om ikke statsministeren synes, det er et forkert signal at sende til landets lønmodtagere, der er over 50 år, at når staten selv agerer arbejdsgiver, går man forholdsvis hårdere til dem over 50 år end dem under 50 år.
Jeg har jo forstået, at statsministeren, som det også fremgår af spørgsmålet, på et pressemøde den 14. maj 2003 ikke fandt, at der var en systematik i de fyringer, der pågik i forbindelse med finansloven 2002.
Det er jo en udtalelse, der er direkte i modstrid med de oplysninger, finansministeren har givet til mig i svaret på et spørgsmål af 18. november 2002, hvoraf det bl.a. fremgår, at nogle af de meget personaletunge ministerier ikke har vurderet sagen seniorpolitisk og i højere grad har fyret folk over 50 år end under 50 år.
Det er baggrunden for spørgsmålet.
»Hvordan kunne statsministeren på sit pressemøde onsdag den 14. maj 2003 afvise, at de fyringer, der blev foretaget i staten i 2002, hovedsagelig gik ud over ældre medarbejdere
over 50 år
, når denne systematik netop fremgår af finansministerens svar på spørgsmål nr. S 704?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til besvarelsen af spørgsmål nr. S 704.