Jann Sjursen (KRF), 2002-01-31:
Her i januar måned i år er der udarbejdet en undersøgelse, som også er blevet offentliggjort, af Hanne Behrens fra Formidlingscenteret for Socialt Arbejde i Esbjerg, som har taget sigte på at beskrive 5.230 børn på krisecentre og deres oplevelser, og hvilke konsekvenser det har haft for dem.
Jeg synes, at der i den undersøgelse kommer tankevækkende tal frem om børn, der har været på krisecentre, og om deres oplevelser.
Omkring halvdelen af børnene, der er med i undersøgelsen, flytter for første gang ind på et krisecenter, over en fjerdedel af børnene har været der flere gange, og de 3-6-årige har flest ophold.
Det, der er vores grundtanke med det beslutningsforslag, som vi har fremsat, og som er til behandling i dag, er jo altså, at voldsofferet ikke er den, der skal bære konsekvensen af den vold, der sker i hjemmet, at offeret får ret til sikkerhed og beskyttelse og støtte, men at voldsudøveren heller ikke bliver ladt i stikken, men faktisk får hjælp og også hjælp til behandling.
Jeg er glad for, at partierne i dag inklusive justitsministeren har udtalt sig positivt om intentionerne
bag Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag.
Andre partier har også fremsat beslutningsforslag i Folketinget, som nærmer sig nogle af de delelementer, der er med i Kristeligt Folkepartis forslag - det gælder især Enhedslisten og SF - og derfor er der ved at komme mere fokus på netop spørgsmål omkring vold i hjemmet.
Jeg er enig med de ordførere, der har peget på de praktiske vanskeligheder for især politiet i situationen, hvor der skal tages stilling til, om en voldsudøver skal bortvises eller ej.
Det kræver tanke på detaljen, og derfor er det altså også kun et beslutningsforslag, vi har fremsat her i dag.
Det kræver også, at man ser nærmere på spørgsmålet om retssikkerhed for den voldsudøver, der bliver bortført eller ligefrem tvangsfjernet af de kommunale myndigheder, som
vores forslag åbner op for at myndighederne kan gøre.
I dette spørgsmål som i så mange andre spørgsmål er det jo til syvende og sidst et spørgsmål om, hvilke balance man ønsker mellem hensynet til den enkeltes retssikkerhed og hensynet til offeret og de mulige konsekvenser, det kan få, hvis man ikke griber ind med f.eks. bortvisning eller en decideret tvangsfjernelse eller udsætning fra eget hjem, som det hedder i Island, for et voldsoffer.
Her har vi altså gjort os disse overvejelser i Kristeligt Folkeparti, og de har ført til, at vi mener, at man er nødt til at give politiet endnu et redskab, ikke for at fjerne volden i hjemmet totalt, for det kan man ikke, som hr. Helge Adam Møller var inde på, men for dog trods alt at komme mere af den til livs, for vi ser de uhyggelige konsekvenser af den i dag.
Jeg tror, det var fru Anne Baastrup, der spurgte: Hvad sker der med manden i de 10 dage?
For os er det vigtigt, og det er jo også en væsentlig del af vores forslag, at der sker noget, at vedkommende får behandling, at der er muligheder for, at også mænd kan komme på krisecenter.
Derfor er det også tanken bag forslaget, at vi skal have flere krisecentre for mænd med de muligheder, det kan give for også at give behandling.
Vi tror, at det måske kan føre til, at man - i gåseøjne - kan spare på nogle af de krisecentre, der er for kvinder, men det ved vi jo ikke, og det er ikke et mål i sig selv med vores forslag, at man gør det. Jeg vil understrege, at for de kvinder, der finder, at de selv med Kristeligt Folkepartis forslag, hvor man kan bortvise en voldsudøver, har brug for hjælp, kan den ske dels i hjemmet, dels ved, at kvinden alligevel søger hjælpen på et kvindekrisecenter. Jeg tror desværre ikke, at behovet for krisecentre, hvad enten det er til mænd, kvinder eller børn, bliver mindre i de her år, men det skulle da glæde mig, hvis det med Kristeligt Folkepartis forslag og andre initiativer skulle gå i den retning, for så betyder det, at der er sket noget positivt. Jeg vil gerne sige tak, selvfølgelig specielt til de ordførere, som har givet støtte til forslaget og især til hr. Morten Bødskov fra Socialdemokratiet, som gav en relativt ubetinget støtte til vores forslag, som jeg hørte det i hvert fald, men som selvfølgelig også nævnte, at det er vigtigt at se indsatsen og initiativerne i en bredere sammenhæng.
Det er jeg helt enig i, men nu har vi altså valgt fra Kristeligt Folkepartis side at slå ned på det her delelement og det her redskab.
Jeg er fuldt ud enig i, at det selvfølgelig slet ikke er nok, og det løser slet ikke de problemer, der er, men det er dog ét skridt i den rigtige retning.
Også tak til ordførerne fra Dansk Folkeparti, SF og Enhedslisten og også tak til Venstres og De Konservatives ordførere.
De to sidstnævnte var måske lidt mere betænkelige ved delelementer og specielt nogle retssikkerhedsmæssige elementer i vores beslutningsforslag.
Det er jo noget af det, som vi så kan se nærmere på under udvalgsarbejdet. Vi vil gerne bruge udvalgsarbejdet til, at vi kommer i dybden med nogle af de her spørgsmål, ved at vi beder ministeriet om at belyse nogle af konsekvenserne, men vi kan såmænd også tage yderligere initiativer, som det har været foreslået af fru Anne Baastrup.
Vi er optaget af, at der kommer til at ske noget på det her område, og at de forskellige beslutningsforslag, inklusive vores eget her i dag, fører til noget og fører til nogle ændringer.
Det skal selvfølgelig gerne ses i sammenhæng med de initiativer, som regeringen agter at tage, og det er jo da udmærket, at der er en arbejdsgruppe, som i øjeblikket arbejder med forslag til initiativer.
De skal selvfølgelig også indgå i debatten.
Men lad mig sige ud fra den erfaring, vi har fra folketingsarbejdet som sådan, at selv om det er godt, at vi tygger grundigt på tingene, er det vigtigt, at vi også når nogle resultater.
Jeg synes faktisk, at vi skulle lægge os i selen for, at vi når videre på det felt her, og at det ikke bliver til, at vi skal klare alle verdens problemer, inden vi kan tage bare ét eneste initiativ.
Med disse ord vil jeg sige, at vi ønsker at forfølge denne her sag under udvalgsarbejdet og se, hvad det kan blive til, både i forhold til vores beslutningsforslag og
selvfølgelig også i forhold til de andre initiativer og forslag, der måtte komme fra regeringens side eller fra andre partiers side.
Jeg siger tak for den positive modtagelse af beslutningsforslaget, både konkret og da i hvert fald i forhold til de intentioner, som er bærende for Kristeligt Folkepartis forslag her i dag.