Inge Dahl-Sørensen (V), 2000-11-15:
Allerførst en tak til justitsministeren for hans besvarelse og også til alle andre partier for debatten i dag.
Justitsministeren redegjorde for, at det var synd for børnene, og at det var for deres skyld, at man sådan havde ændret på reglerne her i sommer, så vedkommende havde en chance for at være sammen med børnene.
Så sagde
justitsministeren: Det var for at børnene ikke mistrivedes.
Så spørger jeg mig selv: Hvad med alle disse måske mange fædre, som arbejder i udlandet, og som sjældent er hjemme?
De børn ser heller ikke deres far.
På en eller anden måde synes jeg nok, at den kriminelle skulle have tænkt på sin familie, inden han begik forbrydelsen. Man kom også ind på udgangsmisbrug.
Det var noget med, at den ikke var steget.
Det siger justitsministeren, og det er nok muligt.
Det skal jeg ikke kunne sige, men der er jo også en hel del kriminalitet, som vi aldrig nogen sinde får opklaret, og ingen ved, hvem der har begået den.
At den ikke er steget er jo i sig selv ikke et argument, synes jeg.
Det er såmænd ikke ene og alene derfor, jeg fremsætter forslaget her.
På en eller anden måde kan jeg selvfølgelig godt se, at der skal et helt andet flertal til.
Der skal en anden regering til, før vi får ændret på vores retspolitik.
tidligst kunne få udgang fra fængslet, når de mangler at udstå den allerseneste tid af frihedsstraffen.
I dag skal man jo kun have udstået en fjerdedel af straffen, før man får udgang.
Det kan da ikke være meningen, at hensynet til forbryderne skal stå over hensynet til ofrene.
Jeg kender godt argumenterne om, at straf ikke hjælper.
Det er muligt, men indtil videre er det altså det, vi gør ved folk, der overtræder landets love, og som sådan må vi andre, der forsøger at overholde de spilleregler, der gælder, kunne tillade os at kræve, at når samfundet sætter en person i fængsel, så skal han blive der, og helst indtil straffen er nogenlunde udstået, og først i den allersidste fase skal personen langsomt udsluses.
Alt andet er dybt krænkende for retsbevidstheden.
Til trods for at fanger under udgang fra fængsel begår ny kriminalitet - og det ved vi jo, de gør - har justitsministeren og de øvrige forvaltningsmyndigheder fortsat bestræbelserne på at øge antallet af udgange for selv de værste forbrydere.
Senest har man i denne her sommer givet ret til udgang
for fanger med mindreårige børn.
Det er så weekendudgange hver 14. dag og udgang til barnets første skoledag og til barnets fødselsdag.
Det lyder vældig humant, at den indsatte skal bevare muligheder for kontakt med kærester, koner og børn osv.
eller skal kunne gennemgå en uddannelse uden for fængslet med henblik på livet efter fængselsopholdet.
Ofrene for de nye forbrydelser tænker man åbenbart ikke på.
Afsoning af frihedsstraf skal ikke være noget hyggeophold med mulighed for ekstern uddannelse og hyppige udgange m.v. Udenlandske kriminelle, der endnu ikke har vænnet sig til systemet, betragter simpelt hen det danske straffesystem som en parodi, mens danskerne misbruger det for fuld kraft.
En længere fængselsstraf for grov, gentagen kriminalitet skal være effektiv og mærkbar og ikke udhules administrativt gennem hyppige udgange.
Dertil kommer, at straffens præventive virkning mindskes, ja, den risikerer helt at forsvinde.
Som sagt er det givtigt, at vi endnu en gang får drøftet reglerne for udgang fra fængslerne, selv om det ikke har rykket noget som helst.
Kun et valg kan sikkert ændre dette.