runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-11-02:
Jeg synes, det er en fantastisk påstand, når beskæftigelsesministeren snakker om, at der ikke skulle være ligestilling mellem danskere og indvandrere og flygtninge på det her område.
Er det ikke sådan, at lovgivningen gælder for alle, uanset hvor man kommer fra?
Er det ikke sådan, at lovforslaget, der ligger her, gælder for alle, uanset hvor man kommer fra?
Jeg synes faktisk, det er at skyde nogle noget i skoene, som i hvert fald ikke fremmer ligestillingen mellem folk med anden etniske herkomst og danskere.
For spørgsmålet er jo, om de mennesker, der rent faktisk bliver ramt, bliver fattigere.
Ministeren snakkede om en negativ spiral.
Er det udtryk for en positiv eller en negativ spiral, at folk, der står meget langt fra arbejdsmarkedet og har været længe på kontanthjælp, bliver frataget en del af deres indkomst?
Er det at skubbe til den negative spiral, eller er det at modgå den negative spiral?
Jeg mener, det er det første.
Nu kan man selvfølgelig altid diskutere lighed og ulighed.
Jeg synes, at det bedste bidrag, vi kan give i den forbindelse, er at skaffe folk i arbejde.
Nu handler det her spørgsmål ikke om de mennesker, som er i stand til at passe et arbejde, og som eventuelt så alligevel ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet, for der har vi jo allerede på nuværende tidspunkt regler for, om de har ret til ydelser eller ej.
Vi snakker om 1.200 ægtepar.
Vi snakker om nogle, der får halveret deres kontanthjælp.
Vi snakker om, at regeringen via det her lovforslag budgetterer med en besparelse på kontanthjælpen til ægtepar på næsten 250 mio. kr.
Spørgsmålet er ganske enkelt: Er det udtryk for mere ulighed, eller er det udtryk for mindre ulighed i det her samfund?
Der må man sige, at hvis man står til rådighed for arbejdsmarkedet, så skal man naturligvis også gøre, hvad man kan, for at få et arbejde.
Noget tyder på, at nogle af disse familier har valgt en livsform, hvor den ene er hjemme, og al respekt for dét.
Der synes jeg bare, at vi må sige, at der må være ligestilling med danske familier på det område.
For de mennesker gælder det jo, at de har en arbejdsevne, de kan tage et arbejde.
Det, der er deres problem, er, at de mangler sprogligt kendskab, og de har nok aldrig rigtig været ude på det danske arbejdsmarked.
Derfor skal de så starte med nogle lettere job.
Og jeg ved ikke, om det er forbigået Enhedslistens opmærksomhed, men der er meget stor efterspørgsel efter arbejdskraft i det danske samfund i øjeblikket.
Min tankegang er bare: Når vi nu har et opsving med mange job, der kommer, skulle vi så ikke udnytte den chance til at få grupper, som ellers ville leve på kanten af arbejdsmarkedet, ind i ordinære job?
Poul Andersen (S), 2005-11-02:
Er det så regeringen, der alene træffer beslutningen om det ganske kort tid før valget?
Er det principperne for den måde, det skal foregå på?
Der må jo have været en drøftelse omkring det.
Eller inddrager man dem, man har med i et forlig omkring den 10-års-investeringsplan?
Det kunne da være meget fornuftigt.
Det kunne da også være meget fornuftigt, hvis man inddrog de partier, der står bag kommunalreformen og er med til at bære de her ting igennem.
Der må da have været nogle overvejelser, hvis det ikke kun er et spørgsmål om en gentagelse af det fra før folketingsvalget.
Morten Østergaard (RV), 2005-11-02:
Det sidste tror jeg da sådan set at der er bred opbakning til i Folketinget: at flest muligt skal have et arbejde.
Men det, som undrer, og det, som vel afføder spørgsmålet omkring lighed, er, at man forstår på ministeren, at han mener, at der ikke er nogen i det ganske danske land, som ikke er i stand til at få 300 timers arbejde med undtagelse af matchgruppe 5.
Der er altså ikke nogen kontanthjælpsmodtager i det her land, som ikke skulle kunne få 300 timers arbejde.
Så er det bare, spørgsmålet melder sig: Hvorfor indfører regeringen det her udelukkende for de allersvageste familier – dem, hvor begge forsørgere er på kontanthjælp?
Hvorfor skal de her regler udelukkende gælde for de allerringest stillede familier i det her land, hvis ministeren virkelig har den opfattelse og er af den overbevisning – som der så altså er delte meninger om – at 300 timers arbejde kan enhver få?
Det ligger i sagens natur.
Havde de ikke en arbejdsevne, så stilledes de slet ikke over for det her krav.
Jeg kan godt forstå, at det byder Enhedslisten og Det Radikale Venstre imod, men på et eller andet tidspunkt må vi i det danske samfund sige: Vi må forhindre, at tingene udvikler sig den forkerte vej.
Det er selvfølgelig rigtigt, at for alle, der bor her i landet, er det ens regler, der gælder.
Men bortset fra Enhedslisten og Det Radikale Venstre tror jeg, de fleste er enige om, at det er en meget uheldig udvikling, for så vidt angår flygtninge og indvandrere og deres tilknytning til det danske arbejdsmarked, og det er det, vi prøver at gøre noget ved.
Poul Andersen (S), 2005-11-02:
Det er til statsministerens sidste replik her om, at der er gået valgkamp i det: Det var der måske også med tunnelen til Århus.
Det var måske derfor, at statsministeren sendte transport- og energiministeren op med et tilsagn om, at der kunne bevilges x antal millioner kroner før folketingsvalget.
Er det det, der også er tilfældet i den sag her?
Kan vi forvente, at der skal gå kommunal valgkamp i den, og at vi vil se transport- og energiministeren med en pose penge ovre i Odense for at støtte den konservative borgmesterkandidat?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Som udgangspunkt tror jeg ikke, der er behov for et meget indviklet regelsæt på det her område.
Der er som sagt ikke fastlagt regler på området, men det er under alle omstændigheder min opfattelse, at ministerierne ikke bør afholde udgifter, som ikke kan henføres til ministeriets virksomhed eller ministerens funktion som minister.
Det gælder selvsagt også, når det drejer sig om bespisning, gaver eller anden form for repræsentation.
Men det er så selvklart, at det tror jeg ikke man behøver et indviklet regelsæt for at regulere.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-02:
Når det nu forholder sig på den måde, at der ikke er nogen generelle retningslinjer, vil jeg spørge, om statsministeren påtænker, at der så bliver etableret sådanne retningslinjer med baggrund i de sager, der har været, hvor en minister holder møde med sig selv, og hvor pågældende minister så åbenbart får fortæring under det møde, som pågældende holder med sig selv.
Jeg vil spørge: Finder statsministeren, at det er en rimelig måde at bruge offentlige midler på?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Det vil således i vid udstrækning være overladt til de enkelte ministerier at foretage en konkret rimelighedsvurdering.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-02:
»Vil statsministeren oplyse, hvilke generelle retningslinjer der ligger for ministres bespisning i ministeriet uden egen betaling, samt hvilke retningslinjer der ligger for ministres anvendelse af ministeriets midler til private gaver?«
Skriftlig begrundelse
Spørgsmålet stilles med baggrund i den omtale, der har været af videnskabsminister Helge Sanders private forbrug af gratis bespisning i ministeriet samt omtalen af gaveforbrug af mere privat karakter betalt af ministeriet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Det er jo sådan, at som man spørger, får man svar, og det er jo de samme spørgsmål hele tiden, og så må det også blive de samme svar.
Lad os holde fast i, hvad det her drejer sig om.
Det drejer sig om at skabe grundlaget for, at vi igen kan trække os ud af Irak.
Og hvordan er vejen frem til det?
Det er at give irakerne ansvaret for deres egen sikkerhed, og den dag, hvor irakerne kan overtage ansvaret for egen sikkerhed, trækker vi os ud.
Det er det, den irakiske befolkning giver udtryk for i meningsmålingerne; det er det, den irakiske regering giver udtryk for, når vi snakker med dem, men samtidig siger den irakiske regering, at vi skal blive, indtil de er sikre på, at de kan overtage ansvaret for egen sikkerhed.
Og i hele den her debat har SF vist, at SF ikke har noget svar på det her.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-11-02:
Desværre fik vi jo en gentagelse her til sidst.
Det kunne man måske også have forventet, jeg ved det ikke, men på den anden side havde vi da håbet på, at statsministeren lidt mere klart ville se situationens alvor i øjnene.
For det er altså en ganske alvorlig situation, man står i dernede, helt modsat af, hvad man havde forventet, da man startede krigen i marts 2003, helt anderledes end de optimistiske meldinger, der kom kort tid efter, at krigen formelt var afsluttet, helt modsat af, hvad der er kommet af optimistiske meldinger siden hen.
Det burde give anledning til nogle andre overvejelser end de gentagelser, vi har hørt fra statsministeren her til sidst.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Hr. Villy Søvndals forsøg på en opsummering må stå fuldstændig for hans egen regning og er i vidt omfang en total fordrejning af, hvad jeg rent faktisk har sagt i dag.
Så det må stå fuldstændig for hr. Villy Søvndals egen regning.
Det, jeg bare vil slå fast, er, at vi, der lever i frie demokratiske samfund, da har en forpligtelse til at hjælpe andre mennesker til at opnå de samme frihedsrettigheder, som vi nyder gavn af.
Nu er det altså Irak, det drejer sig om.
Jeg respekterer fuldstændig, at vi har været uenige i sin tid om grundlaget for krigen i Irak osv., men jeg kan forstå, at SF er glade for og tilfredse med, at Saddam er væk.
Skulle vi så ikke kigge fremad nu og prøve at se på, hvordan vi bedst kan hjælpe den irakiske befolkning med at opbygge et nyt og bedre og moderne Irak?
Den irakiske befolkning har selv vist, at den ønsker at trodse terrorisme ved at være mødt frem i stort tal til stemmeurnerne.
Det synes jeg ærlig talt vi skal bakke op om, og det gør vi altså bedst ved, at vi lytter til den irakiske regering, og ved, at vi er i Irak for at hjælpe, så længe den irakiske regering beder om det, og så længe FN bakker det op.
Og det er regeringens strategi.
Villy Søvndal (SF), 2005-11-02:
Nu er det jo sidste runde i dette spørgsmål, jeg får, og jeg er derfor ikke så meget i tvivl om, at statsministerens afsluttende replik, hvortil jeg ikke har muligheder for at svare, vil være endnu et meget hårdtslående forsøg på at skyde skylden på SF for den misere, regeringen har skabt i Irak.
Jeg synes alligevel, at dagen i dag har været god.
Der er kommet i hvert fald to sikre indrømmelser, måske endda tre.
Den ene er, at statsministeren i et af de tidligere svar indrømmede, at terroren er vokset.
Når man kender statsministerens natur, er der grund til at kvittere for en sådan indrømmelse.
Det er en af de sjældne dage i Folketinget.
Den anden indrømmelse er, at sikkerhedssituationen ikke, som statsministeren ellers sagde i den første time, er forbedret, men forværret.
Det kom vi frem til kl. 14.42, da statsministeren læste svaret om den forringede sikkerhedssituation i Irak op.
Og så er der måske også den tredje gevinst, at den undersøgelse, som statsministeren er i besiddelse af, og som vi ellers ikke måtte få, har statsministeren i dag lovet, at vi får.
Tak for det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Nej, for der er ingen sammenhæng mellem det, SF siger, og det, SF gør.
Det er det, jeg nu har påvist flere gange i dag: SF siger et, og SF gør noget andet eller gør ingenting.
Det er en fuldstændig gratis omgang; det er svært at tage helt alvorligt.
Jeg synes, denne sag er for alvorlig til den form for polemik, fordi det jo drejer sig om det dybt alvorlige at hjælpe befolkningen i Irak med at skabe et demokrati.
Jeg synes, det er beundringsværdigt, at den irakiske befolkning i så stort tal er mødt op til stemmeurnerne for at stemme ved et parlamentsvalg i januar og stemme ved en folkeafstemning i oktober for med meget høj valgdeltagelse dermed at trodse terroristerne.
Jeg synes, at i stedet for at vende den irakiske befolkning ryggen, hvad jeg får indtryk af at SF vil, bør vi hjælpe den irakiske befolkning med at udvikle det demokrati så meget mere, som det sker på opfordring af FN.
Villy Søvndal (SF), 2005-11-02:
Når man kender statsministeren godt, når man ved, hvad statsministeren kan på sine gode dage her i Folketingssalen, så bliver det også meget tydeligt, når statsministeren er rigtig trængt.
Og det er ikke, fordi jeg har ondt af statsministeren, for sådan er politik jo.
Men undskyld mig: Det er lidt ynkeligt at opleve det, når man står med en undersøgelse, der så klart dokumenterer, at ikke en eneste af statsministerens hidtidige begrundelser holder.
Der var ingen masseødelæggelsesvåben i Irak; det er ikke noget, vi tror, det er noget, vi ved i dag.
Der var ingen internationale forbindelser til terror; det er ikke noget, vi tror, det er noget, vi ved.
Når vi så påpeger, at den politik, statsministeren sammen med sin gode ven Bush har dirigeret, har ført til en eksplosion i terror, og beder statsministeren reflektere over det, så er statsministerens svar at angribe SF.
Er det ikke for ynkeligt?
må jeg spørge statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Lad mig bare gentage, hvad jeg nu flere gange har sagt: Når vi og de andre lande i koalitionen stadig har soldater i Irak, så er det, fordi den irakiske regering har bedt os om det; det er, fordi FN har bedt os om det og der er bakket op med et FN-mandat.
Det er baggrunden for, at vi er der.
Så er jeg altså nødt til igen at sige til hr. Ole Sohn, at der ingen sag er, der intet formål er, der kan forklare, forsvare, begrunde eller undskylde terror og drab på uskyldige mennesker.
Jens Peter Vernersen (S), 2005-11-02:
Når man ikke behøver et indviklet regelsæt for at regulere det, hvordan ser statsministeren så på, at en enkelt minister ikke kan finde ud af at regulere sådan et område uden et regelsæt?
For det er jo det, der er tale om, idet det via aktindsigt er kommet frem, at den pågældende minister rent faktisk holder møde med sig selv uden andres deltagelse, og på den mødefortæringsblanket, hvor man skal skrive, hvad formålet er med mødet, sættes et spørgsmålstegn; ud for rubrikken, om der har været eksterne deltagere, sættes et spørgsmålstegn; ud for rubrikken om, hvem der har deltaget i mødet fra ministeriet, skriver man et m.
Der er altså ikke brug for regler, men finder ministeren alligevel ikke, det er problematisk, at en minister ikke kan finde ud af det her, når der så ikke er regler?
Ole Sohn (SF), 2005-11-02:
Statsministerens hukommelse bliver kortere og kortere, for det tilkendegav jeg faktisk fra starten under det allerførste spørgsmål, da vi begyndte denne debat for et par timer siden.
Det burde statsministeren dog trods alt kunne huske.
Men statsministeren har jo selv erkendt, at terrorismen er taget til efter besættelsen af Irak.
Det er en konstatering; vi påpeger det bare.
Statsministeren har undervejs erkendt det, men har svært ved at fastholde erkendelsen, fordi erkendelsen af, at den førte politik har skabt mere terrorisme, også betyder, at man nødvendigvis må have en refleksion over: Er det den rigtige strategi, som medfører en stigende utilfredshed i den irakiske befolkning og en stigende utryghed blandt danske soldater med de psykiske følger, det giver?
Det er et meget, meget stort ansvar, regeringen påtager sig, og jeg kan godt forstå, at statsministeren er bekymret og ikke rigtig tør svare på det.
Vores ønske med spørgsmålene her er ikke, at statsministeren skal erkende det her for åben skærm, men at statsministeren trods alt i en stille stund prøver at reflektere over, om det er den rigtige strategi, og måske prøver at anlægge en anden strategi, så vi kunne få bedre forhold for de danske soldater og en mere velvillig, støttende irakisk befolkning.
Jeg synes, det bliver mere og mere besynderligt.
Nu påpeger vi stilfærdigt her i Folketingssalen med henvisning til internationale undersøgelser, og hvad enhver kan se, at koalitionens styrker, besættelsesstyrkerne, har skabt flere terrorister.
Det påpeger vi, og så får vi nærmest skyld for at støtte terroristerne.
Det er da en besynderlig kortslutning, der sker hos statsministeren.
Statsministeren må da forholde sig til, at regeringens politik, USA's politik, Storbritanniens politik i Irak skaber flere terrorister.
Det bliver sværere og sværere for de danske soldater at forstå årsagen til deres tilstedeværelse.
Følgen er stigende psykiske problemer.
Det påvirker den enkelte danske soldat, soldaternes forældre, deres kærester og koner, og alligevel så ligger det statsministeren fuldstændig fjernt på noget som helst tidspunkt at gøre sig nogen overvejelser om, hvorvidt strategien er rigtig – den strategi, som medfører, at der bliver flere og flere terrorister i Irak.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå det.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-11-02:
Det har vi jo sagt her i dag, jeg tror fem til ti gange.
Der er ingen tvivl om det: Vi er imod de terrorister.
Men det er ikke nok at stå her i Folketingssalen og sige, at vi er imod terrorisme, når vi nu kan se, at den faktiske udvikling i Irak har fremmet terrorismen.
Og årsagen er eksempelvis det britiske angreb på politistationen i Basra, årsa gen er fangemishandling i Abu Ghraib-fængslet, årsagen er overgreb på civile irakere fra militærstyrkerne.
Der er kommet en militær logik ind i denne her besættelse, som der er i alle militære besættelser,
og man kan derfor ikke komme ud af det her dødvande, af denne her catch 22-situation, medmindre man indser, at krigen og den militære besættelse er en fejl.
Det er det, vi forsøger at få den danske regering til at erkende, som det er blevet erkendt – hvilket hr. Villy Søvndal sagde tidligere – af en lang række andre europæiske lande og lande andre steder i verden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Hvis jeg skal bruge samme skarpe ordvalg som hr. Holger K. Nielsen, så vil jeg sige, at det, hr. Holger K. Nielsen jo næsten lægger op til, er en overgivelsesstrategi, hvor vi ikke så meget som skulle rokke med ørerne og bare lade terroristerne bombe.
Det er faktisk det, hr. Holger K. Nielsen siger.
Det hænger altså ikke sammen, for hr. Holger K. Nielsen har tidligere sagt, at det er godt, at Saddam er væk, men hr. Holger K. Nielsen har ikke villet gøre noget for at få ham væk.
Heldigvis er han væk, men det er da ikke, fordi hr. Holger K. Nielsen har anvist nogen veje til det.
Det er på trods af hr. Holger K. Nielsens råd, at Saddam er væk.
Hr. Holger K. Nielsen siger så: Men nu er der terrorbombninger.
Hvorfor angriber hr. Holger K. Nielsen ikke de terrorister i stedet for hele tiden at kritisere koalitionen, som prøver at bekæmpe terrorismen, som prøver at hjælpe demokratiet frem, som prøver at hjælpe irakerne med en genopbygning af Irak?
Det er det, jeg ikke kan forstå: at hr. Holger K. Nielsen bruger flere kræfter på at angribe den koalition, der prøver at assistere irakerne, end på at angribe de terrorister, der prøver at bryde det hele ned.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-11-02:
Det er så her, vi har nogle forskellige vurderinger.
Vi har jo hele tiden sagt, og helt tilbage i 2003 var det et centralt argument for os, at en krig ville medføre mere terrorisme og ikke mindre terrorisme.
Det har vist sig at være rigtigt.
Men det betyder samtidig, at man ikke bliver i stand til at løse de civile opgaver vedrørende vand, elektricitet og energi, hvor netop en løsning af disse er en forudsætning for at underminere terrorisme.
Det er derfor, man er havnet i en catch 22-situation, kan man sige.
Og det er regeringens krigsstrategi – det er regeringens krigsstrategi – der er årsagen til det, og det synes jeg statsministeren skal erkende.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Hr. Holger K. Nielsen nævner et tal i sit skriftlige spørgsmål, som jeg er nødt til at korrigere.
Hr. Holger K. Nielsen siger, at 65 pct. af irakerne er terrorister eller terrorsympatisører, men det er jeg altså nødt til at korrigere.
Den undersøgelse, vi her taler om, viser, at 25 pct. af irakerne i de fire sydlige provinser finder det i orden at angribe koalitionen – og, som jeg før sagde, i det danske ansvarsområde er det endnu mindre – men i de fire sydlige provinser under et er det 25 pct. af irakerne.
Tallet på landsplan, som jo altså også dækker nogle provinser, hvor en meget stor del går ind for angreb på koalitionen, er 45 pct. Helt uanset alle de her tal, så er det da også for meget.
Hver eneste, som synes, at det er i orden at angribe, er da en for meget.
Jeg er bare nødt til her at korrigere det der misbrug af tal fra SF's side, men det er i og for sig ikke et talslagsmål, jeg er ude efter.
Jeg spørger bare mig selv igen, hvordan det egentlig kan være, at SF ikke er i stand til at levere noget klart svar på, hvordan man vil fremme demokratiet i Irak.
Jeg giver jo ikke meget for, at man siger, man vil fremme demokratiet, hvis man ikke vil anvise, hvordan man vil fremme demokratiet.
Jeg er altså nødt til at sige, at når der findes fanatiske terrorgrupper, som er ude på at blokere vejen frem mod demokrati med bomber og drab på uskyldige mennesker, så er man altså nødt til at bruge lidt håndfaste midler i form af en militær tilstedeværelse.
Det er det, den irakiske regering har bedt om, og det er det, FN bakker op.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-11-02:
Det er jo en analyse, der ikke er korrekt, og som er dementeret af en lang række af de organisationer, der har med sagen at gøre, f.eks. Forsvarets Efterretningstjeneste, CIA og den danske ambassadør i Irak, som for nylig sendte en fortrolig rapport til Det Udenrigspolitiske Nævn.
Den rapport giver et langt, langt mere nuanceret billede af hele situationen i Irak.
Der er ikke bare tale om nogle enkelte fanatikere.
Der er tale om et langt mere komplekst billede, der er tale om et langt mere komplekst oprør mod den udenlandske besættelse, og derfor er man nødt til at komme med nogle andre svar end dem, som statsministeren kommer med.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-11-02:
Jeg tager det meget alvorligt, og det gør forsvaret selvfølgelig også.
Jeg vil sige, at de danske soldater er godt uddannede og udfører et dygtigt arbejde, og forsvaret tager selvfølgelig hånd om typiske efterreaktioner og tager i det hele taget hånd om de soldater, der har været sendt ud – ingen som helst tvivl om det.
Det tager jeg også dybt alvorligt, og jeg siger bare, at det er en meget kunstig kobling, når SF tilsyneladende vil knytte en forbindelse derfra til en argumentation for, at Danmark skal trække sig ud.
Jeg har som mål, at Danmark skal trække sig ud, men det er bestemt ikke terroristerne, der skal bestemme det.
Derfor er jeg nødt til at slå fast, at vi skal blive i Irak for at hjælpe den irakiske regering, så længe den beder om det, og så længe FN bakker det op.
Det er altså ikke terroristerne, der skal bestemme, hvornår vi skal trække os ud.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-11-02:
Alle ved jo udmærket godt, at vi var uenige i den strategi, der gik ud på, at man gennem krig skulle ud i et moderne korstog mod Irak, fordi det ikke er den rigtige måde at gennemføre demokrati på.
Det er aldeles ikke kunstigt.
Det er udtryk for en helt relevant bekymring for de danske styrker nede i Irak, også over længden af den tid, de er dernede.
Det er givetvis fuldstændig korrekt, at der ligger et problem der, og hvis regeringen vil gøre noget ved det, så lad os diskutere det; det er vi med på.
Men at hele sikkerhedssituationen blev forværret for hold 3's vedkommende og er blevet yderligere forværret siden hen må da give anledning til andre overvejelser end den arrogance, som statsministeren kom med.
Per Clausen (EL), 2005-11-02:
Nu har det jo i medierne været omtalt, at de sager, som der refereres til fra hr. Jens Peter Vernersens side, er små sager og små beløb.
Carsten Hansen (S), 2005-11-02:
Der er jo ingen, der forventer, at statsministeren skal svare dagen efter.
Men man kunne jo forvente, når det er til kommuneforening og borgmester, at der så kommer et svar i løbet af en måneds tid eller halvanden og ikke 3 måneder.
Det andet er, at hvis statsministeren sådan ridser det principielle i forskellen på kanalforbindelsen og vejnettet i Odense og så det, der er givet et tilsagn om i Århus, op, hvor man jo er gået ind og har støttet en lokal forbindelse med 250 mio. kr., hvori består så forskellen, ud over at der er en containerhavn?
Er der nogen forskel i betydningen for regionen, eller er der andre forskelle, der gør, at man nu først har afvist det, men alligevel holder en lille dør på klem?
Hvad er forskellen?