Karen Jespersen (V), 1999-03-18:
Jeg vil begynde med at minde om, at spørgsmålet om at inddrage pension, som forslaget her handler om, tidligere har været genstand for meget grundige overvejelser, og at der løbende er blevet foretaget lovændringer på området. Jeg vil også gerne her af hensyn til debatten i dag understrege, at pensionsloven er en lov, der fastsætter regler for udbetaling af en forsørgelsesydelse.
Udgangspunktet er derfor, at alle pensionister, uanset hvor de opholder sig, skal have pensionen udbetalt, men de skal betale for de ydelser, de modtager.
Dernæst er det også centralt, at personer med ophold i samme institution og boform er omfattet af ens vilkår, for så vidt angår udbetalingen af pensionen.
Det er de principper, der har ligget til grund, da vi vedtog loven om, at når man er domsanbragt, skal man have udbetalt sin pension, sådan at man bliver ligestillet med de andre, der bor under samme vilkår, og at man netop tager udgangspunkt i, at pensionen er en forsørgelsesydelse.
Indtil den 1. januar 1994 indeholdt pensionsloven regler
Den blev så ændret, og de regler blev ophævet, og der blev samtidig indført regler om betaling for ophold i de forskellige institutitionstyper, og så hang tingene jo sammen. I forlængelse heraf
blev reglerne om inddragelse af pension for personer, der har ophold på en institution under sygehusvæsenet, ligeledes ophævet.
Dette skete bl.a. for at ligestille mennesker, der har et plejehjemslignende ophold på en institution under sygehusvæsenet, med personer, der har ophold i plejehjem.
Pensionsinddragelse i forbindelse med strafafsoning eller andre frihedsberøvende foranstaltninger i henhold til dom blev opretholdt.
Det betød, at pensionister med en sindslidelse, der blev anbragt i henhold til dom, fik inddraget pensionen, medens pensionister, der blev idømt dom til behandling, beholdt pensionen også i de perioder, hvor de måtte være indlagt til behandling.
Årsagen hertil er, at sindslidende med dom til behandling vil kunne udskrives på baggrund af en administrativ beslutning.
Men sindslidende med dom til anbringelse kun kan udskrives efter rettens ophævelse af dommen.
Dermed var sindslidende med behandlingsdomme ikke omfattet af pensionslovens bestemmelser om dom til anden frihedsberøvende foranstaltning.
Især for lovovertrædere, der blev anbragt i almindelige institutioner, har institutioner og amter tidligere givet udtryk for det uheldige i, at der ikke var ens regler for pensionsudbetaling for alle beboere på institutioner, fordi det kunne medføre dårligere vilkår for behandling, deltagelse i aktivitet osv.
F.eks. er det behandlingsmæssige sigte for mennesker med behov for sociale behandlingstilbud, der anbringes i en boform efter serviceloven, at de i videst muligt omfang bliver i stand til at klare sig selv i en normal hverdag, at de opbygger og indgår i et sundt og solidt socialt netværk og i øvrigt håndterer almindelige dagligdags problemstillinger.
En sådan selvstændiggørelse er en forudsætning for en senere udflytning, og et væsentligt element heri er bl.a., at vedkommende støttes i at oparbejde eller vedligeholde et reelt økonomisk ansvar.
Særligt i forhold til anbragte stofmisbrugere, hvor der ofte er en direkte sammenhæng mellem manglende økonomisk ansvar og de problemer, stofmisbrugerne behandles for, er en sådan økonomisk ansvarliggørelse væsentlig.
Jeg skal minde om, at bortset fra SF og Enhedslisten stemte alle partier for det lovforslag, men alle Folketingets partier altså inklusive SF og Enhedslisten var enige i, at den del, der vedrørte, at pensionen ikke længere skulle inddrages, skulle ophæves.
Den eneste undtagelse var Fremskridtspartiet.
Efter den lovændring er mennesker, der i henhold til dom er anbragt på psykiatriske specialsygehuse i boformer
efter lov om social service eller har dom til behandling på hospital for sindslidende, således blevet ligestillet med andre personer, der opholder sig i samme institution eller boformer og får udbetalt pensionen.
Mennesker, der tidligere har fået inddraget pensionen, skal betale for deres ophold efter samme regler, som gælder for de øvrige beboere i de boformer.
I forhold til de mennesker, der afsoner straf under kriminalforsorgen, inddrages pensionen.
Det skal hertil bemærkes, at der er aktivitetspligt under strafafsoningen i fængsel og arresthuse. Pensionister, der afsoner dom i disse institutioner, får udbetalt arbejdspenge samt ydelser til selvforvaltning og selvforplejning.
I forhold til spørgsmålet om inddragelse af pensionen for denne persongruppe er det afgørende, at samtlige afsonere mister et eventuelt indtægtsgrundlag under afsoningen.
Der er således ikke tale om en fuldt ud sammenlignelig situation med pensionister, der har dom til anbringelse eller til behandling.
Det centrale er imidlertid, at der er tale om ligestilling mellem pensionister og andre, der er dømt til strafafsoning i fængsel eller arresthus.
Hvis der indføres en pensionsmæssig ligestilling af alle domsanbragte, vil det medføre en pensionsmæssig forskelsbehandling af mennesker, der opholder sig i samme institution eller boform, med de uønskede effekter, det har med hensyn til behandling, selvstændiggørelse osv. Jeg mener derfor ikke, at der er grundlag for at ændre de gældende regler om inddragelse af pension, og må derfor afvise forslaget.