Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Når man læser regeringspartiernes ord, og i det her tilfælde kalder jeg også Dansk Folkeparti for et regeringsparti, fordi de er med til at regere over mediepolitikken, er det interessant at se, hvor mange smukke ord der kan skrives.
Alligevel må man sige: Tro dem ikke, for hvad er det, der ligger til grund for, at de smukke ord skulle blive til virkelighed?
Der står informations- og ytringsfrihed - jeg er varm tilhænger af det.
Det står mangfoldighed - mine ord igen.
Der står alsidighed - jeg kunne ikke have sagt det bedre.
Længere nede står der kvalitetsorienteret - det er flot.
Det må være at skabe ligeværdig konkurrence.
Det er omdrejningspunktet.
Det er så spørgsmålet, om der overhovedet er ligeværdig konkurrence mellem f.eks. Danmarks Radio på den ene side og en kommercialiseret verden på den anden side. Alle disse ord bruges af regeringen, men jeg tror ikke på dem, for det, der er regeringens metode, er jo, at det er markedet, der kan løse problemerne; det er det kommercielle, der kan løse problemerne, og man er ligeglad med, når/hvis konsekvensen er, at vi får mere monopol, for det får vi jo på en række områder.
Vel er det spredt ud, når det gælder mangfoldighed i antal udbydere, når det drejer sig om de elektroniske medier, men det er alene på grund af teknologien.
Når vi går f.eks. 30 år tilbage i tiden, kunne teknologien jo ikke give den form for mangfoldighed i udbuddet.
Når vi så ser på bladmarkedet, bliver der jo mindre mangfoldighed.
Jeg har ikke et idylliseret forhold til, hvordan det var engang, for vel har jeg nået en vis alder, men jeg er alligevel efter den tid, hvor der var fire blade i hver større provinsby; det var væk, men dengang var der trods alt flere blade, der var selvstændige bladhuse, og de er der i mindre og mindre udstrækning.
Det, der er problemet i øjeblikket, er, at man i den grad lader markedet blive dominerende, lader det kommercielle bliver det dominerende, så vi risikerer, at netop det liberalistiske betyder monopol på en række områder.
Hvad er det så, vi vil slås for?
Ja, noget af det helt afgørende, flagskibet inden for medieområdet, er Danmarks Radio, når det drejer sig om de elektroniske medier.
Det er det ud fra en betragtning om, at Danmarks Radio har en række forpligtelser. Det er vigtigt også at understrege, også over for Danmarks Radio, at man aldrig nogen sinde må underlægge sig disse tidens tendenser med, at man skal behage alle.
Der er masser af ting, jeg ikke er enig med dem i, men det er helt afgørende, at journalister ikke er til for at behage.
Også DR 2 er selvfølgelig på tv-siden helt afgørende, men det er også vigtigt, at Danmarks Radio på DR 1 hele tiden tænker på, at man ikke skal være her for at behage, men man skal være her for at være oplysende, for at være orienterende.
Når det drejer sig om TV 2, som jo er et flagskib, som regeringen vil have solgt: Jeg glæder mig over hver eneste dag, der går, hvor det ikke lykkedes.
Det kan ligefrem være sådan, at det efter et valg ikke er nødvendigt at rulle det tilbage, for det kan være, at det ikke lykkes at sælge TV 2 inden et folketingsvalg, og efter et folketingsvalg, hvor der er et andet flertal, bliver det ikke solgt. Skulle det være blevet solgt, er det selvfølgelig lidt afhængigt af, hvordan konditionerne er, men så må vi have det tilbage igen.
Vi vil ikke have et TV 2 på private hænder med de risici, som alt i øjeblikket tyder på at der vil være i den forbindelse.
Derfor glæder jeg mig hver eneste dag over, at det ikke er solgt, og jeg takker i denne forbindelse EU for at bidrage til, at man ikke kan sælge det over hals og hoved.
Så vil jeg godt fremhæve, at på det lokale radio- og tv-område er risikoen ved den metode med, at man lader markedet og det kommercielle bestemme, at noget af mangfoldigheden forsvinder.
Dagbladsområdet - det må jeg hellere lige for en sikkerheds skyld nævne -
er virkelig et sted, hvor det er meget problematisk, når det gælder fremtiden.
Der er jo særordninger i dag via Dagspressens Finansieringsinstitut, og der har også været særordninger for de dagblade, der ikke er meget annoncerende; for at sige det ligeud: Information og Kristeligt Dagblad.
Jeg er meget ked af, at det gik så skidt for Dagen, ikke for avisen som sådan, men for projektet med at lave en ny avis.
Vi lægger meget vægt på, at der er penge i det, som vi foretager os, for at sikre, at der kan komme nye dagblade, for det er en del af mangfoldigheden.
Derfor er vores bud: Ja, det koster penge.
Nu får dagbladene via momsstøtten i forvejen ganske mange penge, men man kunne se på at lave lidt om på det.
Det kunne jo godt være, at der var nogle, der havde mere brug for pengene, i stedet for at det er dem, der har den bedste økonomi, som får de fleste penge.