runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 1998-11-05:
Det ville kun være glædeligt, hvis hr. Karsten Nonbos kommentarer her i dag kunne føre frem til, at Venstre også vil ende med at stemme for den styrkelse af retssikkerheden på arbejdsmarkedet med hensyn til anvendelsen af videoovervågning og andet overvågningsudstyr, der er forbundet med, at der bliver skiltet med det, så det ikke er hemmeligholdt.
Så det er en kvittering for tilsagnet om, at Venstre fortsat er i bevægelse.
Og hr. Aage Frandsen trak det så frem igen, idet hr. Aage Frandsen sagde, at det efter behandlingen her i salen også var uklart for hans vedkommende, hvad Venstre mente.
Men endnu en kvittering for hr. Nonbos åbning her i dag.
Så til fru Birthe Rønn Hornbech: Der er altså lovgivning, der regulerer forvaltningsmyndighederne i det hele taget, også når de foretager tvangsindgreb.
Der er jo almindelig proportionalitet, og det er da klart, at der er nogle rammer for en forvaltningsmyndigheds arbejde, når den fungerer som kontrolmyndighed.
Og hvis de overskrides, har vi jo myndigheder, der kan behandle det, både Folketingets Ombudsmand og det almindelige domstolssystem.
Man skal jo passe på ikke at skabe det indtryk, at borgerne er fuldstændig retsløse, når det drejer sig om de funktioner, vi lovgiver om her i Folketinget, og hvor vi både på miljøområdet, på skatteområdet og på arbejdsmiljøområdet, på en række områder, altså ønsker, at de, der er omfattet af lovgivningen, også overholder den, og at der er mulighed for at kontrollere det. Om man skulle gå videre i en regulering af det område, har vi jo haft et sagkyndigt udvalg til at vurdere, det såkaldte Bent Christensen-udvalg, som nåede frem til, at ud over den regulering, der allerede er i forvaltningsloven og de almindelige bestemmelser i øvrigt, er der ikke noget behov for det.
Og det har regeringen altså taget til sig og sagt, at så er det en vurdering af, hvorvidt man overhovedet skal have adgang til at lave tvangsindgreb uden om retsplejelovens almindelige bestemmelser, vi skal være optaget af, og det er regeringen.
Karsten Nonbo (V), 1998-11-05:
Nu har justitsministeren et par gange hentydet til lovforslaget om videoovervågning, og jeg har indtryk af, at justitsministeren sidder og lytter til, om man får sagt, at man er for et lovforslag eller imod et lovforslag.
Men sådan et svar kan man ikke give, før man føler, at lovforslaget er godt gennemarbejdet.
Og det, jeg gjorde den dag, var, at jeg stillede spørgsmål vedrørende indholdet i lovforslaget, og af samme grund gav jeg ikke noget udsagn om, hvorvidt vi var for eller imod.
Det udsagn gives først, når jeg føler, at lovforslaget er godt gennemarbejdet, og når de spørgsmål, vi har stillet, er blevet besvaret.
Så skal der nok komme en udmelding om, hvorvidt vi er for eller imod.
Tom Behnke (FP), 1998-11-05:
Jeg er ikke i tvivl om, at både ministeren og den øvrige regering til daglig sidder og overvejer de her ting, men noget af det, man måske kunne tage med, og som hr. Aage Frandsen også var lidt inde på, er det med grundloven.
Bliver den udhulet eller hvad?
Der står jo om ekspropriation, at den kan ske af hensyn til almenvellets interesser, men hvad er almenvellet?
Når EU kommer og siger, at nu synes man, der skal være bræmmer langs vandløb og sådan noget, er det så almenvellet?
Ja, det er det åbenbart i nogle sager.
Jeg tror nok, regeringen er optaget af det her, men hvad med kommunerne, hvad med borgernes retssikkerhed i forhold til kommunernes forvaltning?
Vi ved jo, at langt hovedparten af kommunerne bliver styret af enten Venstre eller Socialdemokratiet.
For det er jo ikke nok, at vi gør noget her i Folketinget; der skal også ske noget ude i kommunerne.
Så har der været talt om særlove, og særlove er jo en uorden.
De kan være nødvendige nogle gange, det erkender vi, men man bør gøre alt, hvad man kan, for at undgå dem.
Og vejen til at undgå, at der skal laves særlove, er jo, at ministrene lever op til deres forpligtelser og sørger for, at lovgivningen bliver efterlevet til daglig. Og så er der det med lovenes forståelighed, som jeg synes ministeren skulle tage fat i, for forudsætningen for, at borgerne kan vide, om deres retssikkerhed har det godt eller den har det skidt, er jo, at de kan forstå lovgivningen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-05:
Jeg skal allerførst sige, at når man refererer Venstres ordfører, synes jeg, det skal være korrekt, og det var det ikke.
Men ministeren ønsker, at vi skal være konkrete, og så vil jeg spørge helt konkret: Hvad vil regeringen gøre for at forbedre borgernes retssikkerhed, når det drejer sig om at anlægge sag mod det offentlige?
Det er jo sådan i dag, at det offentlige har en knusende fortrinsret, når det drejer sig om retssager.
Det er næsten håbløst for den lille borger at få sin ret over for det offentlige. Hvad vil justitsministeren gøre ved dét?
Og det andet spørgsmål drejer sig om den sammenblanding af forvaltningsmyndighedernes beføjelser, der finder sted, når man under dække af venlighed kommer og kontrollerer og det så ender med, at man allerede har skrevet et anklageskrift, der ligger i inderlommen, og som så bliver sendt til politiet med et bødeforelæg på 10.000 kr. Hvad vil justitsministeren gøre for at forbedre retssikkerheden på disse to områder, som er meget vitale for mange borgere?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-05:
Jeg er meget enig med hr. Aage Frandsen i, at det selvfølgelig også er i den konkrete lovgivning, at man skal se på retssikkerheden.
Jeg har brugt udtrykket, at vi i Venstre vil være med
til et retssikkerhedsmæssigt eftersyn, men vi må erkende, at det jo er meget ressourcekrævende at være opposition. Jeg kunne godt ønske mig, at specielt Retsudvalgets medlemmer også i højere grad fik andre folketingsmedlemmer til at se de retspolitiske indfaldsvinkler og gøre noget ved dem i lovforslagene, for jeg er enig i, at der kan gøres meget gennem nyttige spørgsmål i udvalget på de enkelte områder.
Jamen det kan godt være, at vi ikke har nævnt retssikkerhed om førtidspension, men selvfølgelig ser vi det under den synsvinkel, når forslaget skal behandles.
Fru Line Barfod nævnte også nogle aktivitetssamtaler, som man tilsyneladende er tvunget til.
Det er da også værd at se på.
Og så med hensyn til skattelovgivningen er det kun mangel på ressourcer, for hr. Anders Fogh Rasmussen var, da han var minister, jo indstillet på at få en skatteforvaltningslov.
Så det er vi meget optaget af, og det er der andre i vores folketingsgruppe, der arbejder med.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-05:
Fru Birthe Rønn Hornbech nævnte sommerhusloven.
Den vil jeg slet ikke kommentere.
Jeg har ikke læst paragrafferne med henblik på at se, hvordan retssikkerheden er dér.
Men jeg vil godt sige med udgangspunkt i det som konkret eksempel, at vi godt kan have nogle diskussioner om principperne herinde, og de er også vigtige.
Det kan også være, man kan lave nogle overordnede principper, men det er jo i den konkrete lovgivning, som hver lovgiver herinde står med, at vi alle sammen skal sikre det hver især, både når vi taler om skattelovgivning, arbejdsløshedslovgivning, sociallovgivning og miljølovgivning.
Det er ikke kun nogle retsordførere, der skal sikre det. Jeg vil så sige, at jeg glæder mig til at høre diskussionen, når vi i SF kommer med et forslag om retssikkerhed for førtidspensionisterne.
Der er en konkret sag, hvor vi mener, det ikke er godt nok.
Jeg har ikke hørt det i Folketingssalen.
Jeg har aldrig hørt det.
Det tredje, jeg vil nævne, er omkring skattelovgivningen.
Der har vi netop sagt, at vi synes, at det er et problem, når man vinder en sag ved Landsskatteretten, at man så ikke får en mere rimelig dækning.
Det er netop ud fra, at vi i hver enkelt lovgivning skal tage stilling og er ansvarlige.
Derfor regner jeg med, at lige så vel som jeg ser på Venstres skatteforslag, så ser Venstre så også på vores førtidspensionsforslag.
Jann Sjursen (KRF), 1998-11-05:
Formålet med forslaget fra Venstre er der vel næppe nogen, der kan være uenig i.
Hvem vil ikke gerne være med til at fremme borgernes retsstilling?
Det vil vi i hvert fald også være med til fra Kristeligt Folkepartis side, og vi er overvejende positive over for det forslag, som Venstre har bragt til behandling i Folketinget her i dag. Uanset det positive udgangspunkt, som vi har, synes jeg, det er vigtigt at understrege, at i forhold til mange af de delelementer, 10 i alt, som Venstre opregner i sit forslag, er Folketinget og også regeringen langt hen ad vejen optaget af flere af delpunkterne som sådan.
Der har allerede været nævnt flere eksempler i debatten, men jeg vil understrege, at hvis man tager bare det første punkt i Venstres forslag om kvalitetskrav til lovforslag, er der jo igangsat en, tror jeg, frugtbar proces med henblik på, at Tinget og regeringen i fællesskab finder frem til nogle procedurer, som vil sikre mere kvalitet i lovgivningen, så lovgivningen bliver mere forståelig.
Det vil vi i hvert fald medvirke til fra Kristeligt Folkepartis side, især fordi det er vigtigt, at vi får mere kvalitet i lovgivningen, og at den bliver mere forståelig både for borgerne og for os selv.
Af andre punkter i Venstres forslag vil jeg nævne, at vi lægger vægt på punkt 5, hvor man taler om en magtadskillelse i forvaltningen.
Jeg synes, det er vigtigt, at en kommission skulle se netop på det aspekt.
Også punkt 6 om lettere adgang for borgerne til at anlægge sager mod det offentlige, hvor også erstatningsspørgsmålet er vigtigt at få inddraget, synes vi er vigtigt, for nu at nævne et par af de punkter, som Venstre har sat fokus på med sit beslutningsforslag.
I det hele taget er det jo svært at være uenig i selve de 10 punkter, som de er skrevet op af Venstre i beslutningsforslaget her, så det skal jeg heller ikke erklære mig uenig i nu.
Men jeg synes, det er vigtigt, som andre ordførere også har været inde på, at der faktisk godt kan føjes punkter til listen her, hvis vi skal have en retssikkerhedskommission.
Det kan være spørgsmål på udlændingeområdet, og det kan være spørgsmål på arbejdsmarkedsområdet, som også for Kristeligt Folkeparti at se er vigtige at få inddraget i en sådan sammenhæng, inden man når frem til at få nedsat en kommission.
Dorit Myltoft (RV), 1998-11-05:
Det Radikale Venstres ordfører på dette område, fru Elisabeth Arnold, kan ikke være til stede, og derfor skal jeg fremføre følgende synspunkter
: Beslutningsforslaget, som Venstre har fremsat, er jo en uændret genfremsættelse fra de to forgående år.
Det Radikale Venstre har ikke ændret holdning til beslutningsforslaget.
Borgernes retssikkerhed er ikke noget, man kan være imod.
Det er et plusord.
Men vi mener ikke, at de ændringer, der foreslås i B 8, er den rigtige måde at øge retssikkerheden på.
Vi vil gerne være med til at forbedre retssikkerheden i konkrete sager og på udvalgte områder, men der er ikke brug for en stor og generel reform. På flere af de områder, man fra forslagsstillernes side ønsker at medtage i retssikkerhedsreformen, er der i øvrigt allerede initiativer i gang.
Det gælder f.eks. en forbedring
af lovkvaliteten og arbejdet med småsagsprocessen.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte beslutningsforslag
Bendt Bendtsen (KF), 1998-11-05:
Jeg vil gerne sige, at når vi genfremsætter forslag, hvilket vi gør den ene gang efter den anden, og det kommer vi også til i dag, er det jo, fordi der er nogle holdninger, vi ikke er enige i, og de holdninger må vi slås for.
Det er jo sådan, at også Socialdemokratiet er et parti i bevægelse, hvor vi ind imellem må konstatere, at man set med konservative øjne bevæger sig i den rigtige retning.
Nu skal vi diskutere effektiv afsoning i fængsler.
Ja, men hvis vi ikke kommer i bund, så vil vi blive ved med at genfremsætte vores forslag den ene gang efter den anden, så befolkningen kan tage stilling til, hvilken politik der skal føres.
Dorte Bennedsen (S), 1998-11-05:
Nej, hr. Bendt Bendtsen, hverken jeg eller mit parti smiler ad forslaget, bare fordi det ikke er kommet fra regeringen.
Vi går faktisk seriøst ind i mange debatter.
Men jeg tillader mig at smile og samtidig blive lidt rystet, når man to år efter, at man første gang fremsatte forslaget, genfremsætter det overhovedet uden at tage hensyn til, hvad der er sket i løbet af de to år.
Hr. Bendt Bendtsen nævner det med det offentliges adgang til borgerne.
Hvis hr. Bendt Bendtsen læser den redegørelse, der kom fra justitsministeren - hvis jeg ikke husker fejl, i december 1996 - så er det jo lige præcis det, man er ved at gå igennem.
Det kan godt
være, at der ikke er sket nok efter forslagsstillernes mening, men der er faktisk taget en række initiativer - det blev der også redegjort for på bl.a. lovkonferencen - men det bliver overhovedet ikke nævnt.
Og når man så samtidig tillader sig at tale generelt om, at lovforberedelsen i dette land er for dårlig, så er der altså noget, der ikke hænger sammen.
Dorte Bennedsen (S), 1998-11-05:
Hvis man er udstyret med bare en smule humoristisk sans, så trækker det i ens smilebånd, at Venstre, som taler så meget om dårlig forberedelse af lovforslag, nu endnu en gang genfremsætter sit forslag om en retssikkerhedsreform fuldstændig uændret.
Uden så meget som at nævne, at vi i mellemtiden har fået en domstolsreform; at der er bebudet et forslag i denne samling om en småsagsdomstol; at Folketinget for godt 4 uger siden afholdt en konference om lovkvalitet; at statsministeren ved den lejlighed omtalte en række initiativer, som dels var taget og dels er ved at blive sat i værk.
Men indrømmet, bemærkninger af den art ville have svækket det billede, som Venstre gerne ser af sig selv
, nemlig som det eneste parti der, beskæftiger sig med og gør noget ved retssikkerheden.
Man kunne godt få den tanke
, at dette forslag alle tre gange, det er fremsat, mere har været tænkt som en markering så at sige ud ad vinduet, end det har været et ønske om at arbejde seriøst med tingene.
En tanke, der unægtelig forstærkes, når man slår efter i Folketingets registreringssystem og konstaterer, at Venstre, første gang forslaget blev fremsat, stillede ét spørgsmål i udvalget og anden gang overhovedet ikke stillede et eneste spørgsmål til ministeren i anledning af forslaget.
Mener man sine forslag alvorligt, så er det jo netop gennem spørgsmål og de svar, man får, at man kan søge at holde ministeren fast på det, man gerne vil.
De har villet en nem politisk markering, og så har de derefter ikke orket at arbejde seriøst videre med deres eget forslag.
Det gør det jo ærlig talt ikke nemmere for os andre at tage dem alvorligt.
Lovene, vi vedtager, skal selvsagt give borgerne den maksimale retssikkerhed.
Den skal sikres gennem det daglige arbejde med forslagene i udvalgene.
Dette forslag nævner som eksempel på problemerne de mange og alt for brede bemyndigelser, der er i de vedtagne love.
I det omfang den påstand overhovedet er rigtig, kan Folketinget takke sig selv for det, for det er jo netop vores opgave gennem systematiske og koncise spørgsmål til ministeren at få afklaret, hvorledes bemyndigelsen konkret skal bruges, og navnlig få afgrænset, hvor den ikke kan bruges.
Kikser den proces, kan vi kun klandre os selv.
Men det ville måske hjælpe, hvis der blev brugt lidt færre kræfter på markeringer udadtil og lidt flere på at sikre, at den lovgivning, vi har et medansvar for, også er i orden, når den bliver vedtaget af os.
Line Barfod (EL), 1998-11-05:
Når Enhedslisten er medforslagsstiller til dette forslag, er det, fordi vi ligesom de forrige ordførere mener, det er meget vigtigt, at man meget klart kan se, om man er dækket af en forsikring eller ej.
Det kan ikke være meningen, at man tror, man er dækket, og så, fordi der efterfølgende viser sig at have været nogle problemer i forhold til lægeerklæringen, er man ikke dækket alligevel.
Vi mener altså ikke, det er nok, at der er nogle forsikringsselskaber, der går ind og laver en frivillig aftale, som vil omfatte nogle og ikke andre.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-05:
I den forbindelse vil jeg spørge hr. Bendt Bendtsen, om hr. Bendt Bendtsen rent faktisk mener, at det er de folk, der opfører sig dårligst, der skal have de bedste fysiske rammer.
Samtidig taler hr. Bendt Bendtsen med varme om narkobehandling og Kongens Ø.
Jeg vil så spørge, hvad der kommer først efter hr. Bendt Bendtsens opfattelse: Er det de
negativt stærke fanger, der skal have nogle såkaldt flugtsikre fængsler med overvågning osv.?
Er det dér, hr. Bendt Bendtsen vil bruge pengene?
Hvor mange penge vil hr. Bendt Bendtsen og hans parti faktisk lægge til den lukkede kriminalforsorg og til den åbne?
Det synes jeg kunne være passende at få at vide.
Anne Baastrup (SF), 1998-11-05:
Jeg vil starte med at henvise til fru Dorte Bennedsens tale
om lovsjusk
Det er altså imponerende, at Venstre og De Konservative bliver ved med at komme med det samme uden overhovedet at tage hensyn til, hvad der er sket undervejs.
SF er enig i, at kriminalforsorgen, såvel den lukkede som den fri, har brug for en gennemgribende reform.
Vi skal have gjort op med det straffesystem, vi har levet med i de sidste mange hundrede år.
Store anstalter, hvor mere end 100 alvorligt kriminelle mænd er stuvet sammen, er ikke et moderne svar på, hvordan vi straffer.
Desværre er der i Venstres og De Konservatives forslag ikke lagt op til megen nytænkning.
Debatten, som burde være fremadrettet, bliver derfor tilbageskuende.
Forslaget indeholder en lang række forskellige bud på, hvordan straf skal afsones.
Karakteristisk for de fleste er imidlertid, at livet skal gøres mere surt for de indsatte, uden at man overhovedet forholder sig til målet, nemlig at sikre, at de ikke begår ny kriminalitet, når de kommer ud af fængslerne.
Jeg vil her henvise til, hvad ministeren sagde om fordelene ved udgang.
Lad mig nævne et eksempel: Misbrugere med narko i fængslet skal have prøveløsladelsestidspunktet udsat.
Når man betænker, at ca. en tredjedel af de indsatte er stofmisbrugere, og heraf misbruger en tredjedel hash, så kan man få en fornemmelse af, at dette forslag blot er lov og orden-partiernes forsøg på at puste sig op.
Hvorfor ikke i stedet stille krav om, at der skal være mulighed for narkobehandling under afsoning af straffen?
Det er skidt for de fremtidige forhandlinger om den flerårige aftale om kriminalforsorgen, som justitsministeren har bebudet, at Venstre og De Konservative i den grad hænger fast i fortidige tanker.
»Sikre fængsler« er forslagsstillernes mantra, på trods af at de ansatte, fængselsfunktionærerne, klart har sagt fra.
Der er stort set ingen, der mener, at sikre fængsler er et brugbart svar.
Dertil kommer, at netop de indsatte, som efter forslagsstillernes opfattelse skal sidde i sikre fængsler, normalt ikke stikker af.
I den forbindelse skal man jo huske på, at kun 1 pct. af de indsatte fra de lukkede fængsler undviger, og heraf er der kun 0,1 pct., der begår kriminalitet under flugten.
Det synes jeg godt den lukkede kriminalforsorg kan være stolt af, og det synes jeg Venstre og De Konservative skulle fremhæve i stedet for at hetze mod denne gruppe indsatte.
Men heldigvis har vi i kriminalforsorgen folk, der tænker fremad, og det er derfor med stor tilfredshed, at jeg har konstateret, at der nu er nedsat et udvalg, der skal se på, om de indsatte kan fordeles på de forskellige afsoningssteder på anden vis end efter nærheds- og fortyndingsprincippet.
Jeg håber, at det udvalgsarbejde må føre frem til, at vi ikke fremover vil se narkomaner i de almindelige fængsler, at mennesker, der har brug for psykiatrisk behandling, kan få den på særlige institutioner, og at vi i langt højere grad kommer til at anvende alternativer til straf, for vi ved jo, at samfundstjeneste, konfliktråd osv. er det, der forhindrer fremtidig kriminalitet og ikke blot fjerner enhver form for værdighed for de mennesker, vi straffer.
Karen Rønde (V), 1998-11-05:
En højesteretsdom fra juni i år har skabt en vis usikkerhed
om retssikkerheden i forbindelse med forsikringsaftalelovens § 120.
Når en kommende forsikringstager har været i god tro og loyalt oplyst om alle relevante forhold og tilmed er blevet undersøgt og frikendt for sygdomme af en sagkyndig, er det stødende for borgernes retssikkerhed ikke at kunne få den forsikringssum udbetalt, som man i mange år har betalt til, når uheldet er ude og man rammes af sygdom. Det er uacceptabelt, at der kan herske tvivl hos forsikringstageren om dækning i tilfælde af sygdom, og efter højesteretsdommen hersker der en sådan tvivl.
Det er en krænkende oplevelse at tro, at man har forsikret sig, og så pludselig, når man har brug for forsikringen, kan man ingenting få.
Derfor må vi have nogle klarere regler.
Forsikringstageren må kende sin stilling, når forsikringsaftalen underskrives.
Derfor ønsker Venstre, at der nedsættes et sagkyndigt udvalg, der bl.a. får til opgave at præcisere og skabe
større klarhed over en forsikringstagers retsstilling og forsikringsselskabernes ansvar, for så vidt angår ulykkesforsikringer og sygeforsikringer.
Det er ønskeligt at få nogle klarere regler, så forsikringstageren på forhånd ved, om vedkommende vil få erstatning, hvis uheldet er ude.
Hele ideen med at forsikre sig er jo som sygdomsramt at sikre sig en økonomisk frihed.
Derfor støtter Venstre beslutningsforslaget, som betyder nedsættelse af et sagkyndigt udvalg, der skal tage stilling til ovennævnte problemstilling og se på en generel ajourføring af forsikringsaftaleloven.
Venstre ønsker, at der skabes større klarhed over, hvilken forsikringsdækning der ydes, og det skabes der mulighed for med beslutningsforslaget.
Lissa Mathiasen (S), 1998-11-05:
Igennem de senere år har vi med flere eksempler fået sat fokus på spørgsmålet om bristede forventninger, hvor en tegnet forsikring ikke er kommet til udbetaling.
Det er et spørgsmål, som vi har haft oppe at vende mange gange i Folketingets Erhvervsudvalg ud fra et ønske om, om man kunne finde bedre løsningsmodeller.
Vi er i Socialdemokratiet meget enige i, at der er behov for at finde en holdbar løsning på det problem, som også den såkaldte sklerosesag nok en gang har sat fokus på, en løsning, som på den ene side indfrier de forventninger, man naturligt må have til en forsikring, når en sådan er tegnet og man igennem år har betalt sin præmie, men samtidig også en løsning, som ikke kommer til at medføre, at en meget stor gruppe mennesker ikke vil få mulighed for at kunne tegne en forsikring, fordi kravene rent faktisk bliver så store, at kun meget få vil kunne indfri dem.
Netop disse modsatrettede ønsker viser jo også med al tydelighed, hvor svært det er netop at finde den rigtige skæring.
Derfor skal vi tænke os meget grundigt om, før en sådan ændring besluttes.
Og netop den tænkepause mener vi er opstået ved, at forsikringsselskabernes brancheorganisation er kommet med den meget klare henstilling til selskaberne om at undgå, at forsikringstagere, som har optrådt loyalt og givet fyldestgørende oplysninger i forbindelse med forsikringstegningen, havner i samme situation som den skleroseramte kvinde, som vi netop for nylig har set det i den konkrete sag.
Vi kan altså fra Socialdemokratiets side helt tilslutte os tanken om at få igangsat et udvalgsarbejde, som grundigt bearbejder det specifikke spørgsmål.
Vi kan også tilsvarende støtte, at der bliver kigget generelt på forsikringsaftaleloven.
Det gør ikke noget, hvis den bliver moderniseret.
Jeg vil godt sige, at det også skal gøres med omhu, og at det kræver tid, og dermed også være sagt, at vi fra Socialdemokratiets side ikke har noget ønske om, at der er hastværk i forhold til at få et sådant udvalgsarbejde gjort færdigt.
Der ligger ikke noget presserende på lang sigt i forhold til forsikringsaftaleloven, men så meget mere: Lad os få gjort det grundigt, og lad os så kigge på det, når rette tid er.