runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Glerup (S), 1999-05-28:
Jeg må desværre sige, at fru Aase D. Madsen har misforstået det hele, for indførelsen af CO2-kvoterne er netop sket, for at vi kan være parate til at sætte ind dér, hvor man får den største miljøgevinst ved at reducere produktionen, og det kan være på de elværker, der kun frembringer varme, f.eks. de kulfyrede værker.
Og CO2-kvoterne er simpelt hen en betingelse for, at vi kan overholde den miljømålsætning, som der er et bredt flertal for her i Folketinget, og Tyskland og Polen bliver også nødt til at gøre noget lignende, for at de kan overholde deres forpligtelser.
Vi har jo en fælles målsætning fra Kyoto
om, at vi skal overholde miljømålene. For øjeblikket bliver der så lavet nogle faste spilleregler for, hvordan man kan handle med kvoterne, og det er klart, at der skal være nogle faste spilleregler, for hvis der ikke er det, åbner man jo for en syndflod af svindel og humbug.
Det er klart, at det skal være ligeværdige partnere, som handler med de kvoter, men det er udmærket, at vi stille og roligt begynder at få nogle erfaringer her i Danmark, sådan at vi fortsat kan være et foregangsland både på det miljøpolitiske og det energipolitiske område.
Aase D. Madsen (DF), 1999-05-28:
Det er jo blevet til en kvotediskussion, men jeg synes, det
skal være en diskussion om, hvorvidt det overhovedet er nødvendigt at pålægge kvoter i det hele taget.
Den danske regering har lige udgivet et hæfte i den serie af publikationer, som hedder »Danmark som foregangsland«, og deri foreligger der en artikel om netop disse kvoter, og dér står der med hensyn til det internationale perspektiv i overhovedet at pålægge kvoter: »I lyset af markedsåbningen inden for elsektoren er der dog ingen tvivl om, at produktionen på de effektive danske værker forurener mindre end tilsvarende værker i flere af vore nabolande som f.eks. Polen og Tyskland, og det vil derfor være forbundet med en global miljøgevinst, hvis elektriciteten produceres i Danmark.«
Publikationen er udarbejdet af Finansministeriet, og det virker jo, som om finansministeren ser helt anderledes på kvoter, end miljøministeren gør, og jeg vil da gerne høre, hvilket skisma der ligger dér.
Miljøministeren siger jo på den ene side, at vi skal have kvoter, fordi det forurener mindre, og finansministeren siger i publikationen »Danmark som foregangsland«, at vi ikke skal have kvoter, fordi det forurener mindre, at elektriciteten bliver produceret på de effektive danske værker.
Så der er en dyb divergens mellem finansministeren og miljøministeren på dette punkt, og nu kan vi jo se, at man allerede er ved at flå hovedet af hinanden med hensyn til fordelingen af disse kvoter.
Jeg ved godt, at ministeren nu sagde, at fastlæggelsen
af disse kvoter skal ske i forbindelse med åbningsbalancen, men det bliver et slagsmål uden lige, og det er som sagt en bombe under den miljøvenlige danske eleksport.
Anni Svanholt (SF), 1999-05-28:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ministeren for de svar, der er givet, for jeg bad netop om at få sagen tilbage til udvalget efter andenbehandlingen med baggrund i, at jeg havde stillet nogle spørgsmål vedrørende fordelingen.
Derfor er jeg meget tilfreds med at få det svar i dag, at det er en foreløbig fordeling, der her er foretaget, og at den nærmere fordeling bliver fastlagt senere, og i øvrigt med hensyn til den præcisering af, hvad det er, der skal være tale om: at der skal være tale om selvforsyning og fortsat effektivisering af kraftvarmen, som hermed ligger til grund for fordelingen.
Det er jo meget vigtigt, at man fortsat kan få en effektivisering og dermed også sikre en reduktion af CO2.
Og det sidste, som ministeren sagde: at en uvildig tredje instans måske bør inddrages, synes jeg er godt, og det vil jeg meget kraftigt opfordre ministeren til at gøre, sådan at fordelingen mellem de to parter kan blive foretaget på det grundlag.
Så alt i alt er jeg meget tilfreds med de svar, der er kommet her.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-28:
Jeg synes, det er imponerende at høre, at justitsministeren står heroppe og takker de partier, der er sig deres ansvar bevidst, som om vi andre ikke er det.
Det er netop det, vi føler vi er.
Vi ønsker ikke at deltage og retliggøre det, det her drejer sig om.
Det er nemlig en politisk konflikt.
Når vi hører justitsministeren endnu en gang med de her halve, kollektive beskyldninger, måske berettiget mistanke, mod efterretningstjenesten, vil jeg spørge: Var det ikke en idé, at justitsministeren selv tog et ansvar?
Var det ikke hans tjenestepligt at få sagerne undersøgt fra starten af?
Peter Hansen-Nord (V), 1999-05-28:
Jeg skal gøre det kort og blot kvittere for det, som ministeren her kommer med til L 235: at vi i forbindelse med åbningsbalancen for kraftværkerne får fordelingen af kvoterne korrekt på plads.
Og vi er også indstillede på, hvis det skulle være nødvendigt, at tage en tredjepart ind til at vurdere, om den fordeling af kvoterne, som ministeren nævner her, bliver foretaget korrekt og retfærdigt.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-28:
Jeg skal forholde mig til fru Birthe Rønn Hornbechs bemærkninger til ændringsforslaget.
Da jeg selvfølgelig går ud fra, at fru Birthe Rønn Hornbech ikke bevidst forsøger at vildlede nogen, så synes jeg, det er beklageligt, at fru Birthe Rønn Hornbech ikke har læst de svar, som er kommet fra ministeren, for af de svar fremgår det jo krystalklart, at man ikke er inhabil i forhold til at sidde i den undersøgelseskommission, fordi man har udtalt sig om sagen.
Det fremgår fuldstændig krystalklart, at man godt må have udtalt sig om sagen.
Derfor er det, fru Birthe Rønn Hornbech sagde her på talerstolen, lodret forkert.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-28:
Jeg ved ikke, om det var en venlighed eller en uvenlighed, når hr. Svend Erik Hovmand ikke nævnte, at Kristeligt Folkeparti sammen med regeringen og venstrefløjen støtter markedsføringsloven, altså L 136, men det vedkender vi os gerne at vi gør.
Vi har fået en enkelt væsentlig ændring i den.
Det er den om, at Forbrugerombudsmanden kun kan lave bindende aftaler med dem, der er medlem af en brancheforening.
Det synes vi var væsentligt for os.
Men jeg må nok sige, at vi blev sådan rigtig for alvor overbevist om, hvilken lejr vi hører til i den her sag, da vi så de borgerlige partiers alternative lovforslag til L 136.
Jeg tror, det hedder L 246.
Da vi læste bemærkningerne dér, fandt vi ud af, at det i hvert fald ikke var dér, vi hørte hjemme.
Vi hører hjemme på den fløj, som vil beskytte forbrugerne imod aggressiv markedsføring, og Forbrugerombudsmanden har altså ikke til formål at beskytte erhvervslivet.
Vi mener faktisk, at de beføjelser og de muligheder, han får, og de værktøjer, han får til rådighed, er helt rimelige.
Men nu må vi se, hvordan det kommer til at fungere.
Men vi vil gerne vedkende os, at vi støtter lovforslag
nr. L 136, hvorimod vi ikke kan støtte L 137.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-28:
Det er fuldstændig klokkeklart, og dermed er det også fuldstændig klokkeklart, at fru Birthe Rønn Hornbech sagde noget forkert fra denne talerstol.
Derudover vil jeg sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at hun jo udmærket godt ved, at det har været Enhedslistens opfattelse, at Folketinget skulle tage ansvaret for at sammensætte en kommission, der som helhed kunne nyde tillid i en bred gruppe i befolkningen og en bred gruppe i Folketinget.
Det ville have løst det problem.
Det er jo forslag, vi har lagt frem, som desværre ikke har fået Venstres støtte, og det beklager vi. Venstre har valgt den politik, at man ikke engang vil tage stilling til ændringsforslaget.
Venstre har valgt at afstå.
Venstre har meldt sig ud.
Svend Auken (S), 1999-05-28:
Lovforslaget fastlægger kvotefordelingen i hovedtræk, og vi har fra regeringens og forligspartiernes side prøvet at gøre det så retfærdigt som muligt, men når man skal fordele den slags kvoter, er der altid mulighed for, at nogle føler sig forfordelt.
Selv om vi har prøvet at gøre tingene så godt, som vi kan, er jeg opmærksom på, at der fortsat kan være behov for at finjustere detaljerne i kvotefordelingen, men det kan mest hensigtsmæssigt finde sted i forbindelse med den opgørelse af åbningsbalancen for kraftværkerne, som under alle omstændigheder skal gennemføres til efteråret.
Det har også været mit udgangspunkt i fordelingen af kvoterne, at man skal kunne dække sit hjemmemarked både i Øst- og Vestdanmark, og samtidig skal reguleringen skabe de rigtige incitamenter til en energi- og miljømæssigt fornuftig adfærd.
Og da det her jo er meget, meget svært og man nemt bliver oplevet som en part i sagen, vil jeg herudover overveje, om det vil være formålstjenligt at få en uvildig tredjepart til at se på den kvotefordeling, vi er blevet enige om, for det kan måske være godt også at få en anden mening om det. Det er marginaler, men selv marginalerne spiller en meget stor rolle for, at det her bliver tilstrækkelig retfærdigt.
Pia Gjellerup (S), 1999-05-28:
Vi har jo haft lejlighed til at diskutere indholdet af disse to lovforslag, som behandles under dette punkt og under det næste punkt, mange gange.
De har været fremsat to gange i
Folketinget.
Vi har kendt til dem i næsten 2 år, og nu står de foran deres vedtagelse.
Undervejs i de 2 år har der været ført drøftelser
også med repræsentanter for de to første partier, der var her på talerstolen.
Det har ikke været drøftelser, der har haft et særlig konkret præg, og det synes jeg er kedeligt.
Jeg synes, det har været trist, at vi ikke har set nogen meldinger om, hvad det er, man ville for at styrke forbrugernes stilling og også konkurrenters stilling i forhold til virksomheder, som vælger klart at overtræde den gældende lovgivning.
Det, der jo er tale om i det første forslag, er, at man kan skride hurtigt og effektivt ind over for klare lovovertrædelser.
Det forstår jeg simpelt hen ikke at vi ikke har et meget, meget, meget bredt flertal bag.
Men sådan vælger Venstre og De Konservative at føre forbrugerpolitik.
Det skal være den enkelte sag, der bestemmer, om man nu kan lide denne eller hin lov.
Det synes jeg er trist.
Jeg synes, at man måske netop, når nu hr. Svend Erik Hovmand lader sig inspirere så meget af grundloven, kunne ønske sig, at det blev en lille smule principielt og ikke en enkelt sag, der fuldstændig tog vejret fra en ordfører for et stort parti i Folketinget.
Så jeg synes, det er skuffende, at der ikke er et bredere flertal.
Det er ikke, fordi det ikke har været forsøgt.
Men Venstre og De Konservative har lænet sig velbehageligt tilbage i sæderne i den tro, at der ikke var
noget flertal, og så behøvede man jo ikke på nogen måde at vove sig ud på banen og vise, hvad man mente. Det kender vi jo kun alt for godt, når det en gang imellem er sådan, at der er andre kræfter, som gerne vil gøre det arbejde, der skal gøres, styrke forbrugernes stilling og styrke de virksomheder, som gør et ordentligt arbejde som markedsførere inden for de rammer, der er fastsat, og det er dem, vi med dette lovforslag varetager interessen for.
Jeg er glad for, at der så er et flertal i Folketinget, ikke så bredt som jeg kunne ønske mig, men det er jo sådan i demokratier, at dér er det også flertallet, der tager beslutning efter at have taget grundige hensyn og kontakter til mindretallet.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-05-28:
Nu synes jeg, debatten ændrer lidt karakter.
Nu bliver det til en debat om bryggerierne, og det er jo ikke det eneste område, som Forbrugerombudsmanden skal tage sig af.
Jeg ved godt, at der ligger en strid dér i øjeblikket.
Men skal vi endelig til at drøfte den strid og berettigelsen af at give bryggerierne frit lejde til at markedsføre, som de vil, med den begrundelse, at de bruger deres overskud til velgørende formål, til kulturelle formål osv., så tror jeg nok, at vi kunne spare penge ved at begrænse bryggeriernes aktiviteter og så bruge de penge til kulturelle formål i stedet for.
Den omvej først at forsyne folk med umådeholdne mængder af alkohol for at bruge fortjenesten til gode formål bagefter synes jeg faktisk ikke er særlig hensigtsmæssig.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-05-28:
Jeg vil da også gerne kvittere for hr. Ole M. Nielsens bemærkninger.
Vi synes bare, at den måde, det sker på her, er helt i uoverensstemmelse med dansk tradition, dansk grundlov, hovedprincipper og retssikkerheden.
Jeg tror, at salig brygger Jacobsen ville vende sig i sin grav, hvis han oplevede, hvad der foregik i øjeblikket.
Hans idé med bryggerierne var jo, at alt, hvad der kom ind fra disse bryggerier, skulle gå til dansk kunst, dansk kultur, og det er også det, der er sket.
I dag støtter bryggerierne en meget stor, bred del af dansk kulturliv.
Tusinder af små idrætsforeninger, masser af organisationer landet over
, selv Det Kongelige Teater modtager støtte.
Det er disse ting, som Forbrugerombudsmanden nu egenhændigt ønsker at standse.
Det er da imod, hvad der er dansk, og hvad der er dansk holdning, og det er det, vi vender os imod.
Pernille Sams (KF), 1999-05-28:
Det var i hvert fald udelukkende af venlighed, at jeg ikke nævnte Kristeligt Folkeparti i denne her sammenhæng.
Og så kan jeg ikke lade være med at komme med den lille bemærkning, at jeg jo godt ved, at Kristeligt Folkeparti har en særlig holdning til vorherrestatuslignende ting.
Men at en forbrugerombudsmand også skulle have den status, kan jeg ikke forstå at Kristeligt Folkeparti i virkeligheden vil være med til at bære igennem.
Forløbet med både dette lovforslag, L 136, og det næstfølgende lovforslag på dagsordenen, L 137, er set med Det Konservative Folkepartis øjne dybt beklageligt.
Vi føler absolut ikke, at regeringen har ønsket reelle forhandlinger til den borgerlige side af Folketingssalen.
Der har kun været tale om rent sporadisk, overfladisk snak, men på ingen måde et reelt ønske om at inddrage vores partier.
Det synes jeg er dybt beklageligt, al den stund det er en meget afgørende lovgivning for dansk erhvervsliv, der her er tale om, og al den stund der ellers har været tradition for, at vi har fundet løsninger på de her spørgsmål, som man bredt kunne leve med i det danske samfund. Erhvervsministeren smiler selvtilfreds over, at hun nu kan køre disse love igennem med flertal på den yderste venstrefløj.
Jeg synes, det er en dybt beklagelig dag.
Men det er selvfølgelig også 2 år, hvor regeringen nu har forsøgt at få de her forslag igennem uden vilje til at ændre afgørende på det indhold, som allerede fra starten var lagt frem, og som vi allerede fra starten vendte tommelfingeren nedad for. Det, der nu vil være tilfældet, er, at Forbrugerombudsmanden får en reel Vorherrestatus, og det er ikke sundt for nogen mennesker uanset deres kvalifikationer at være Vorherre.
Det er rart i hvert fald at vide, at Vorherrestatus ikke varer ret længe, så man beholder benene på jorden.
Allerede med den nuværende lovgivning er Forbrugerombudsmandens stilling jo rimelig problematisk, allerede nu har han meget magt, og allerede nu har det retssikkerhedsmæssigt vist sig at være utrolig problematisk. Man har næsten fornemmelsen af, at Forbrugerombudsmanden en gang imellem administrerer lovgivningen efter, hvad han synes, loven burde indeholde, snarere end efter, hvad den indeholder.
Med det lovforslag, der nu bliver vedtaget, bliver det endnu værre.
Retssikkerheden bliver endnu dårligere, og Forbrugerombudsmandens magt bliver endnu større.
Det må vi meget klart tage afstand fra.
Samtidig med det næste lovforslag, L 137, bliver forbrugerinformationen i Danmark politiseret.
Den bliver nu bevidst politiseret, yderligere end tilfældet er i dag.
Det er også et klart tilbageskridt.
Derfor må vi sige, at det er meget afgørende forslag, der nu bliver stemt igennem med den yderste venstrefløj.
Det er dybt beklageligt, og vi håber, vi hurtigt kan få flertal for at ændre dem igen.
Svend Erik Hovmand (V), 1999-05-28:
I dag gennemfører regeringen og venstrefløjen en forbrugerinformationslov med en enkelt stemmes flertal.
Ved afslutningsdebatten i går understregede vi fra Venstres side behovet for bredt samarbejde her i Folketinget.
Venstre, De Konservative, en række partier i midten af dansk politik har ønsket et samarbejde også om disse love, men desværre er frøet faldet på stengrund.
Jeg synes, det er trist både for producenter og forbrugere.
Nu ved de, at man ikke skal disponere afgørende efter de love, som vedtages om et øjeblik.
Nu ved de, at disse love vil blive ændret efter næste regeringsskift.
Jeg synes også, det er trist at opleve en situation, hvor Forbrugerombudsmanden nu skal have endnu mere magt, oven i købet i en situation, hvor alle har været vidne til hans mildest talt uheldige rolle i de seneste uger.
Det gælder reklame, autotelefoner, det gælder sagen om læskedrikke, det gælder en lang række andre forhold.
Hvad er i det hele taget meningen med, at man i den situation ønsker at give Forbrugerombudsmanden endnu mere magt?
I vores parti ønsker vi en reel, saglig forbrugerinformation, og vi ønsker også en reel og saglig kontrol.
Men vi ønsker ikke et formynderi.
Vi ønsker ikke, at retssikkerheden trædes under fode.
Vi ønsker ikke, at folk ikke har mulighed for på forhånd at vide, hvor de står.
Jeg synes, at det, der sker her omkring Forbrugerombudsmanden, er i den grad undergravende for retssikkerheden oven i købet i jubilæumsåret for grundloven.
Forbrugerinformation er meget vigtigt for det danske samfund
Men vi vender os imod et statsligt formynderi, som disse to love er udtryk for.
Derfor stemmer vi klart imod.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-05-28:
Så læser vi svarene meget forskelligt, må jeg sige til hr. Søren Søndergaard, og det er selvfølgelig helt i orden.
Men mener hr. Søren Søndergaard ikke, at det er betænkeligt, hvis man udpeger personer, der i tide og utide har udtalt sig i pressen, hvad de er i deres gode ret til, til at sidde som kommissionsmedlemmer.
De sidder der jo ikke bare som historikere, de sidder der jo som kommissionsmedlemmer, der skal foretage retlige vurderinger.
Er det ikke et problem for retssikkerheden, sådan som hr. Søren Søndergaard opfatter det, at personer, der har udtalt sig i dagspressen, skal sidde og være en slags dommere
og foretage retlige vurderinger af, om der har fundet ulovligheder sted
Stemmer det med hr. Søren Søndergaards retssikkerhedsanskuelser?
Frank Jensen (S), 1999-05-28:
Jeg forstår ikke, hvorfor hr. Bendt Bendtsen og også fru Birthe Rønn Hornbech bliver ved med at holde fast i den kolde krigs retorik.
Hvorfor kan man ikke bare komme ind til, hvad den her sag i bund og grund handler om?
Der er rejst en hel debat om, at det var en anden tid, og det er rigtigt, og det var en anden historisk tid, og det var kold krig, og der var en høj grad af polarisering i opfattelsen af, hvem man skulle holde med.
Det officielle Danmarks holdning og holdningen hos et stort flertal i befolkningen og i Folketinget var klart, at vi skulle være med i NATO, den nordatlantiske alliance, men der var nogle i Danmark, der arbejdede for det modsatte.
Men der skulle ligge klare begrundelser for, at man også kunne give det anledning til at være registreringsgrundlag, og det var det, som den daværende regering sagde med sin erklæring fra 1968.
Når hr. Bendt Bendtsen vil bruge den her sag til at skabe tvivl om andre politiske partiers holdning til efterretningsvirksomhed, så synes jeg, det er at holde fast i den kolde krigs retorik, som om det stadig væk er sådan, at efterretningstjenestens opgave i dag alene er at holde øje med de venstreorienterede, dem på fløjen på venstre side.
Sådan ved hr. Bendt Bendtsen jo godt det ikke er.
Sådan forholder det sig bestemt ikke i dag.
Her er efterretningstjenestens opgave selvfølgelig også at holde øje med dem, der er på det højreekstremistiske felt.
Hr. Bendt Bendtsen nævner spørgsmålet om Stasi, og jeg vil endnu en gang henlede opmærksomheden på hos dem, der ikke skulle have set det endnu, at Stasi nu også indgår som et grundlag for undersøgelseskommissionens arbejde.
Hr. Bendt Bendtsen ved, at regeringen med baggrund i nye oplysninger fra Tyskland af fuld kraft bestræber sig på at få adgang til oplysninger om danske statsborgere, der måtte have arbejdet imod statens interesse, direkte lavet statsfjendtlig virksomhed i deres samspil med den tidligere østtyske spionorganisation Stasi.
Det materiale, som vi måtte få ud af de tyske myndigheder gennem retshjælpsanmodninger, vil vi selvsagt overgive til politi- og anklagemyndigheden, det, der kan give anledning til direkte retslig forfølgelse.
Det, der ikke kan det, men alene kan bruges til at beskrive dem, som efterretningstjenesten interesserede sig for og det berettigede i det, tilgår kommissionen.
Sådan har jeg også forstået Venstre og De Konservative lægger vægt på at vi tilrettelægger arbejdet, og det er da en støtte, jeg er glad for, men jeg er ked af, at den ikke har forplantet sig til, at Venstre og De Konservative også kan give opbakning til kommissionen.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-28:
Det er til bemærkningerne fra ministeren om, at han ikke har sat PET på anklagebænken.
Men det er også imponerende, at man hører ministeren spørge, hvorfor Det Konservative Folkeparti ikke ligesom vore søsterpartier i Norden kan være med til det her.
Regeringen bruger, hver gang det passer ind i dens eget kram, at sammenligne med de andre nordiske lande. PET-undersøgelsen kan man altså godt sammenligne med
Det kunne man altså ikke med undersøgelsen af Stasiarkiverne.
Da statsministeren her i salen den 20. januar 1999 blev spurgt om Stasiarkivernes forhold til efterretningstjenesterne i Norge og Sverige, sagde han, at han til brug for sin besvarelse havde fået oplyst følgende af justitsministeren: Det kan ofte være forbundet med vanskeligheder nærmere at sammenligne administrationen af et givet retsområde flere lande imellem.
Det gælder naturligvis i særlig grad på et følsomt felt som efterretningsområdet.
Det var statsministerens ord her fra talerstolen.
Da kunne det altså ikke sammenlignes, når det var Stasiarkiverne.
Ministeren siger, at alle er enige om, at vi skal have en efterretningstjeneste.
Mon dog?
Den eneste årsag til, at man ryger på vognen i denne sag, er, at man kan trænere og mistænkeliggøre vores efterretningstjeneste, så den er ødelagt mange år frem i tiden.
Når man hele tiden henviser til Norge og lignende, kan jeg da sige, at Kåre Willoch, den tidligere norske statsminister, har haft et ganske andet syn på den sag end det, der egentlig fremgår herfra i dag.
Han talte om, at POT, den norske efterretningstjeneste, havde en brækket ryg efter undersøgelsen.
Jeg synes også, det kunne være interessant at høre ministeren forklare en lille smule med hensyn til Thestrups dagbog om, at der skulle være overført en mikrofilm til ambassaden i Washington.
Det er, som om der ligger det under,
at det formentlig er et eller andet register, der er affotograferet og kørt derover.
Kunne det ikke være en spionagesag, der lå på kanten, eller noget andet?
Hvad er det her egentlig for noget
overhovedet?
Og har ministeren ikke en mulighed for at undersøge det med det embedsværk, der ligger bag, udenrigstjeneste og alt muligt andet?
Hvorfor skal det være genstand for denne her undersøgelse?
Jeg synes nok, at når vi kommer på afstand af det her, må vi konstatere, at omdrejningspunktet i denne her undersøgelse endnu en gang er 1968-erklæringen, hvor man taler om at registrere alene på baggrund af lovlig politisk virksomhed. Som vi gjorde under andenbehandlingen, må jeg endnu en gang gøre opmærksom på, at der har været et antal kartoteksdebatter i denne sal, og med den forståelse, der har været hos langt det største flertal mellem embedsværk og både borgerlige og socialdemokratiske ministre, har man kunnet finde ud af det.
Det tager vi afstand fra.