Pia Gjellerup (S), 2002-12-06:
Jeg er enig med finansministeren i, at hvis regeringspartierne har aftaler med andre partier, det være sig aftaler eller forlig, så er disse andre partier lige så vel som regeringspartierne forpligtede til at stemme i overensstemmelse hermed ved tredjebehandlingen af finansloven, som vi jo er i gang med.
Men jeg må sige, at jeg er noget overrasket over, at hr. Thor Pedersen som finansminister i dag lider under den vildfarelse, at der ligger et forlig om Den Sociale Pensionsfond.
Det gør der faktisk ikke.
Der ligger en ganske kort nøgtern aftale for finanslovaftalen for 1999, hvor en stribe partier, nemlig Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, Venstre, Det Konservative Folkeparti, Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti, indgår.
Det er en aftale om, at der sikres - og det er korrekt citeret - en ny lovhjemmel for den årlige overførsel fra Den Sociale Pensionsfond til Socialministeriet.
Der er ikke nogen forligsbindinger om aldrig at bryde det, hverken nu eller i fremtiden.
Det vil jeg så til gengæld gerne tilbyde finansministeren, og jeg vil gøre det på Socialdemokratiets vegne.
Andre må tale for sig selv.
Jeg vil gerne tilbyde regeringen, at der i aften her for åbent tæppe faktisk indgås den aftale, at det lovgrundlag, der ligger for Den Sociale Pensionsfond, ikke kan ændres, medmindre de partier, der måtte tilslutte sig aftalen, er enige om det.
Og aftalen kan ikke opsiges før et folketingsvalg for at genere en ny regering.
Vi har haft problemer nok, diskussioner nok, hykleri nok
om Den Sociale Pensionsfond.
Det vil en aftale her i aften medvirke til at stoppe.
Det vil være værdigt, ordentligt og parlamentarisk.
Ja, jeg er enig med fru Karen J. Klint, der bliver citeret af fru Pernille Rosenkrantz-Theil, men jeg synes ikke, der er nogen modsætning i det projekt, der er gennemført i forhold til at lave et kontanthjælpsloft, der samtidig er indrettet sådan, at det er til at komme uden om, hvis man har en tilknytning til arbejdsmarkedet, der ikke er særlig omfattende.
Vi synes, at det er en inspiration til at få et beskedent fodfæste på arbejdsmarkedet, der er den bedste vej ind til at få et endeligt fodfæste på arbejdsmarkedet, og det er det, der har været væsentligt for Socialdemokratiet i denne sammenhæng.
Derfor synes vi, at de to ting, nemlig fru Karen J. Klints udtalelser og det, der ligger i kontanthjælpsændringerne, faktisk på fin vis går hånd i hånd.
Så til fru Rikke Hvilshøj.
Se, fru Rikke Hvilshøj lægger alt muligt sammen, som hun så tilknytter til erhvervslivet på en eller anden måde.
Jeg synes jo ikke, det er sådan, at en yderligere begunstigende beskatning af aktieoptioner, som indebærer, at man udskyder beskatningen til et eller andet vist i øvrigt stadig, også for regeringens vedkommende, ganske uvist tidspunkt, er en begunstigelse af erhvervslivet.
Det er ikke begunstigelse af erhvervslivet.
Nej, det er en begunstigelse af nogle enkelte medarbejdere og ejere i erhvervslivet, men det er faktisk ikke en begunstigelse af erhvervslivet.
Og ligesådan når man taler om generationsskifteændringerne.
Hvis man begunstiger dem, der forlader erhvervslivet, er det heller ikke en begunstigelse af erhvervslivet.
Nej, det var det, hvis man ville begunstige køberne i erhvervslivet, sådan at der kunne komme ny kraft.
Det er det, Socialdemokratiet forelagde og var med til at gennemføre, i øvrigt uden Venstre, i den store generationsskiftepakke, at det blev lettere at etablere sig og købe sig ind i et driftigt erhvervsliv og derved tilføre det ny kraft.
Fru Inge-Lene Ebdrup bruger mange konstateringer og læner sig stadig vældig op ad Politiken.