Henrik Dam Kristensen (S), 1999-01-27:
Jeg synes, det er glædeligt, at partierne har været så grundige i diskussionen her ved første behandling, for det er jo ikke en ligegyldig lov, vi behandler i dag.
Det er, som også nogle før mig har udtrykt det, jo i realiteten landbrugets grundlov. Jeg tror, det var fru Vibeke Peschardt, som undervejs i debatten sagde, at jorden er en knap ressource i Danmark, og det er korrekt.
Indgangsvinklen i Danmark er, at vi har en meget intensiv landbrugsproduktion, og vi er et lille land.
Det betyder, at jord er eftertragtet.
Jord er afgørende for den landbrugsproduktion.
Når vi er i den situation, ja, så er der to muligheder, enten har vi den totale rå liberalisme, som jeg stort set ikke har hørt nogen argumentere for, eller også regulerer vi.
Det sidste er det, som Folketinget har valgt gennem mange, mange årtier.
Det er altså ikke noget nyt, at det er nødvendigt at regulere via landbrugslov.
Når regeringen har ønsket en ændring af landbrugsloven, er det jo ikke, fordi vi sådan synes, det er sjovt at lave landbrugslov eller lovgivning i det hele taget.
Sådan skal det selvfølgelig altid være, når en regering laver lovgivning.
Jeg tror, det var hr. Erling Christensen, som indledningsvis beskrev det med de, synes jeg, fornuftige ord, som var: Det er vel sådan, at der er forskellige situationer undervejs i ens tilværelse.
Man starter som ung med noget, man synes, man kan overskue økonomisk, driftledermæssigt osv., og så kan ambitionen udvikle sig til, at man måske gerne vil være større, og man begynder at trappe af, når man nærmer sig det, der så er en normal pensionsalder, og det kan man så gøre på en ordentlig, glidende måde.
En af de ting, som vi har været bekymret for i regeringen, har været tendensen til, at når man ønskede at blive større, så foregik det stort set udelukkende ved, at man nedlagde de ejendomme, som man opkøbte, og så fik man en meget stor ejendom dér, hvor man startede.
Intentionerne, der ligger i det her, er i realiteten stadig væk at kunne blive relativt stor, dynamisk og alle de ting, der ligger i det, men på en sådan måde, at der bliver bevaret nogle flere driftejendomme.
Jeg har også med loven villet sikre, at der var sammenhæng imellem den nye landbrugslov og Vandmiljøplan II.
Vi har sikret, at de incitamenter, vi har om vådenge osv., også naturligt kan opfyldes i det lovforslag, som nu ligger
Jeg tror egentlig, at man kan sige det på den måde, at loven har som mål at lave nogle begrænsninger for de meget få, samtidig med at den forbedrer udviklingsmulighederne for de mange.
Der er mange ordfører, som med tal har dokumenteret undervejs i debatten.
Jeg tror også, at det var hr. Erling Christensen, som indledningsvis sagde, at som han havde fornemmet på den mediedebat, der har været indtil nu, så rammer loven vist meget godt.
Nu kan man vælge at vurdere debatten på forskellig måde.
Jeg vælger først og fremmest at bemærke, hvad hvert enkelt partis ordfører sagde i sin ordførertale, og så måske koncentrere mig meget om de korte bemærkninger.
Når jeg tænker igennem, hvad stort set alle ordførere sagde i deres ordførertaler, må jeg sige, at det var korrekt, hvad hr. Erling Christensen startede med at sige.
Jeg ser faktisk gode muligheder for, at Folketinget er i stand til med et meget bredt flertal at vedtage en ny landbrugslov.
Det er vigende priser, det er presset, der stiger, effektivitetskrav osv.
Det er korrekt.
Det er ikke noget nyt, og det er jo heller så meget anderledes i forhold til så mange andre erhverv, at tingene udvikler sig.
En af de ting, som hr. Christian Mejdahl, men også andre har været inde på, var fortrinsstillingen.
Jeg synes, man skal være hudløst ærlig og sige, at her er der foretaget et valg, som er foretaget, siden vi begyndte at have en fortrinsstilling.
Så kan man diskutere, om den nye fortrinsstilling her betyder, at der er flere ejendomme, der så bliver slagtet.
Det tror jeg ikke man kan afvise.
Men jeg synes også, det er vigtigt at sende det signal af sted, at regeringen ikke tror, at strukturudviklingen er færdig.
Vi er gået fra 200.000 familier tilbage i 1960'erne, som levede af at drive landbrug, og til, at vi vel i dag har det, vi betegner som i underkanten af 30.000, 28.000-29.000 såkaldte heltidsbrug, herhjemme.
Jeg tror ikke på, at det er det tal, som også vil stå om 5 eller 10 år, men jeg har ikke en ambition om, at det skal være så få som overhovedet muligt.
Jeg har faktisk en ambition om, at der skal være mange bæredygtige bedrifter også om 5 og 10 år.
Men jeg tror da ikke andet, end at strukturudviklingen vil fortsætte i et eller andet udviklingstempo.
Så kan man diskutere fortrinsstillingen.
Det synes jeg da er helt fint og legalt, men her har regeringen foretaget et valg, og det, der i hvert fald er konsekvensen af det valg, er, at nu er der betydelig flere, som får mulighed for at udvikle deres bedrift.
Jeg har også forstået signalerne omkring en hovedejendom.
Jeg synes, det også er en af de ting, som kan diskuteres.
Jeg var glad for, at hr. Christian Mejdahl sluttede af med at sige, at der var både plusser og minusser i regeringens lovforslag.
Det svar, jeg har givet hr. Christian Mejdahl, gælder også hr. Henning Grove, men måske med den tilføjelse, at det er fuldstændig korrekt, at det er nogle vigtige beslutninger, som står foran os i internationale fora.
Jeg tror på, at inden vi har tredjebehandlet landbrugsloven, så kender vi også konjunkturerne, så kender vi den præcise reform af den fælles landbrugspolitik. Jeg har ved andre lejligheder ofte givet udtryk for, at som jeg ser det, vil det foregå i marts måned, og jeg synes ikke, at landbrugsloven, som vi nu har førstebehandlet her i dag, skal hastes igennem.
Så jeg er egentlig lidt enig i, at der vil være en naturlig rækkefølge her.
Med hensyn til det andet, som jo bestemt også er helt relevant, nemlig de helt internationale forhandlinger, altså WTO, ligger det nok nogle år frem i tiden, førend vi kan forvente, at der bliver en egentlig aftale.
Men med hensyn til det europæiske, som jo påvirker os så meget, tror jeg egentlig, vi kan få et fornuftigt forløb med vores danske behandling af landbrugsloven og så de forhandlinger, der skal være i europæisk sammenhæng.
Jeg tror, det var hr. Kristen Touborg, som brugte megen energi på at være enig med regeringen i de overordnede mål, men som ikke var så enig i de værktøjer, vi havde valgt.
Jeg tror, det er vigtigt at gøre opmærksom på, at der også er nogle forholdsvis store stramninger i forhold til den lov, vi kender i dag.
Nogenlunde samme forhold gør sig gældende, når vi taler om jord.
Det var fortrinsstillingen ved forpagtning.
Jeg tror, man kan problematisere det meget længe, men lad mig bare give ét eksempel: Hvis det var sådan, at der skulle være fortrinsstilling ved forpagtning, så kunne man komme i den lidt groteske situation, at man på en gård, som var drevet økologisk, kunne blive tvunget til at forpagte noget jord til en, som blev drevet traditionelt.
Det var også et svar til hr. Christian H. Hansen om fortrinsstilling, men jeg vil også gerne give ham nogle kommentarer om beboelsesbygninger.
Jeg synes, det er en meget sympatisk tankegang.
Jeg er ikke sikker på, at man skal lovgive om det.
Men vi, der har fornøjelsen af at leve ude på landet eller i mindre landsbyer, oplever jo netop, at vi har en positiv udvikling.
Vi kender i Danmark stort set ikke begrebet ødegårde; vi er måske oven i købet nærmest i den situation, hvor det er tæt på at være liebhaveri at kunne købe en nedlagt landbrugsejendom, og hvor der er mange velfungerende familier, som står i kø for at købe dem.
Det er jo bl.a. for at få nogle drømme opfyldt om at kunne have lidt høns, og hvad der i øvrigt hører sig til at bo på en nedlagt landbrugsejendom.
Derfor synes jeg også, at det er sørgeligt, når man ser, at der er pillet så meget jord fra disse ejendomme, at der ikke engang er så meget tilbage, som man ville efterlade ved et almindeligt parcelhus inden for bygrænsen.
Jeg ved ikke, om man kan lovgive om det, men tanken, vil jeg gerne tilkendegive, synes jeg er rigtig og sympatisk. Jeg tror, at det var fru Annie Lunde Hansen, der var inde på det, som også andre var inde på, at også landbofamilierne ønsker sig nogle forhold, som betyder, at det er muligt at få ferie, det er muligt at få fritid og få et familieliv til at hænge sammen.
Jeg har ikke nogen statsautoriseret definition på, præcis hvor stor en gård skal være. Det mener jeg i meget høj grad er op til den enkelte driftsleder selv at beslutte sig for, inden for de rammer, vi så i øvrigt bliver enige om.
Men jeg synes, det er rigtigt set, at det signal, der oftest bliver sendt af sted, når man besøger landbrugsskolerne og dermed de kommende landmænd, hvoraf mange i øvrigt er unge piger, er: Vi ønsker at være landmænd.
Det er derfor, vi går her på skolen.
Det er her, vi ønsker at lægge vores livsværk, men ikke nødvendigvis på den måde, som vi har set igennem vores forældre eller det sidste praktiksted, vi var.
Vi ønsker også nogle frihedsmuligheder, som betyder, at vi også kan leve et liv, som ligner andre danskeres.
Så for mig er det ikke nogen stor gård, fordi den er af sådan en volumen, at der også er mulighed for at have en eller måske flere medhjælpere.
Jeg tror også, det er det, vi skal se i fremtiden.
Derfor også mit signal om, at vi nok ikke er færdige med strukturudviklingen som sådan.
Til hr. Keld Albrechtsen kunne man jo komme med mange svar, men lad mig sige, at jeg i hvert fald undervejs i debatten blev en lille smule frustreret over strukturudviklingen og Enhedslisten.
Hvis man ikke også går ind og regulerer i forhold til størrelser, men bare har de andre ting i mente, som hr. Keld Albrechtsen har, så tror jeg, at man får problemer.
Man kan sige til det eksempel, der kom frem med 100 hektar og 90 køer, at det jo ikke er ulovligt at forpagte jord i dette land.
Det er det heller ikke, efter at vi vedtager den nye landbrugslov i den form, som den foreligger i nu.
Jeg tror også, at det var hr. Erling Christensen, som gjorde opmærksom på, at en ikke ubetydelig procentdel af jorden rent faktisk er forpagtet; sådan vil det også være i fremtiden.
Om økologien vil jeg gerne sige: Jo, vi skal lave en landbrugslov, som kan bruges af økologer, af traditionelle landmænd, af store landmænd, af små landmænd osv.
Økologien har aldrig nogen sinde rummet så meget i en regerings politik som i den nuværendes, og jeg glæder mig til, at jeg inden for kort tid kan fremlægge Aktionsplan II om økologien.
Jeg tror, at det var hr. Ole M. Nielsen, der var inde på, at det, vi skal her, er at give nogle rammer, som giver mulighed for alsidighed, som giver mulighed for, at virkelysten kan være der, og jeg vil gerne kvittere for de meget præcise, synes jeg, men også fredsskabende ordførertaler, der blev holdt i dagens løb, og sige, at regeringen vil tage handsken op i de kommende uger, de kommende måneder.
Ambitionen for os er at få strikket en ny landbrugslov sammen, som rummer mulighed for alle mulige måder at dyrke landbrug på, og gerne, hvis det er muligt, i et bredt samarbejde med et bredt flertal her i Folketinget.
Regeringen vil faktisk godt give håndslag på her i dag, at det vil vi bestræbe os på i de uger, der kommer.