Johs. Poulsen (RV), 2005-05-26:
Når man tager udgangspunkt i den redegørelse, vi har fået i dag, og det, der i redegørelsen refereres til af beslutninger, der er truffet inden for det sidste års tid, vil man isoleret set uden tvivl godt kunne konstatere, at Danmark naturligvis kan fungere på energiområdet, også i de kommende år.
Det vil man selvfølgelig ikke mindst kunne gøre, fordi det bygger på det sidste års indsatser og de aftaler, der er indgået der.
Inden for det sidste år er det nemlig reelt sådan, at man trods alt igen har fået taget lidt fat på energiområdet og udviklingen på energiområdet.
Ser man 3 år længere bagud, er det flere gange i debatten i dag konstateret, at der nok blev bremset for hårdt op over for investeringer og udvikling inden for energiområdet, da regeringen tiltrådte og vedtog sin nye finanslov i foråret 2002.
Med det ambitionsniveau, der er lagt frem, er det derfor som sagt min opfattelse, at Danmark naturligvis kan fungere, og at vi naturligvis kan indgå i de samspil, vi vil.
Vi må dog samtidig sige, at der – med udkastene til både en energispareredegørelse og en handlingsplan og også det, vi indtil nu ved om, hvad vi må forvente os af ministerens udspil frem til sommerferien – primært er tale om, at man foretager en fremskrivning af de allerede eksisterende aftaler og initiativer.
Jeg vil så gerne sige klart og entydigt, at vi fra Det Radikale Venstres side synes, at det er for uambitiøst.
Vi synes, at det er vigtigt, at vi kommer ud af en situation, hvor vi har låst os fast på, at et bestemt ord som f.eks. marked skal være helt afgørende for, hvordan tiltagene skal se ud.
Vi synes, at det er vigtigt netop at være mere åben over for de input, som kommer mange forskellige steder fra.
Hvis jeg må tillade mig at referere til det, kunne man i søndagsaviserne se en stor annonce, som ikke har noget med energiområdet at gøre, men som havde et statement, som jeg egentlig syntes var meget interessant, nemlig at man ikke kan tænke, hvis man er sikker på, at man har ret.
Det er sådan set et synspunkt, som vi måske alle sammen en gang imellem må skrive os bag øret.
Hvis man altid er sikker på, at man har ret der, hvor man selv står, kommer man faktisk ikke ret meget videre.
Derfor er vores opfordring i og for sig, at vi til det arbejde, vi står ikke mindst fremadrettet over for, i høj grad hos alle Folketingets partier må gøre brug af aktørernes viden og forslag på det her felt.
Der er nemlig på energiområdet en lang række aktører, som har meget store ambitioner om at udvikle og meget store ambitioner om at komme videre i forhold til den udmærkede historie, vi har på området.
Derfor synes vi, at der er brug for en mere ambitiøs tilgang til udfordringerne på energiområdet.
Det gælder både med hensyn til det at skabe forsyningssikkerhed og et bedre miljø og i forlængelse af det: klimaforbedringer.
Det gælder naturligvis også i forhold til beskæftigelse og teknologiudvikling.
Derfor må det dreje sig om, at vi får opstillet målsætninger, som er stærkere, og at vi får opstillet en handlingsorienteret indsats, som også er stærkere.
Vi synes nemlig ikke, at vi nødvendigvis behøver at være reaktive over for de EUtiltag, der er undervejs.
Der er jeg enig med hr. Torben Hansen, som pegede på, at nogle af de ting er med til at drive vores energipolitik frem i Danmark.
Faktisk synes vi ikke i Det Radikale Venstre, at vi behøver at være reaktive over for det.
En gang imellem kan vi måske også være proaktive og være så langt fremme i skoene, at vi ikke nødvendigvis behøver at tilpasse os det, som måtte komme, men allerede har taget højde for det på forhånd.
Ikke mindst når vi taler om området for vedvarende energi, biomasse og lignende, kunne vi godt skabe os en anden position.
Med hensyn til målsætningerne synes vi, at man på energibesparelsesområdet må sige, at der er så stort et potentiale ved anvendelse af bygninger – både private og offentlige bygninger – at målsætningen her må være noget større end den, vi har fået præsenteret hidtil.
Målsætningen må være at komme i en situation, hvor vi får et reelt fald i forbruget, ikke blot en status quo eller, som der i første omgang i virkeligheden er lagt op til, en reduktion, der betyder, at man ikke engang kan følge med den udvikling, som forventes at komme i de næste år.
Målsætningen må altså set med vores øjne strammes betydeligt op, og det kan også lade sig gøre.
Med hensyn til energiforsyningen er det også vores opfattelse, at vi skal have stærkere og mere ambitiøse mål for udbygningen af nogle af de energityper, vi ved at man fortsat kan udvikle stærkt, og som vil have stor betydning for os i fremtiden.
Det er selvfølgelig vindenergien, det er solenergien, det er bølgeenergi, som også har været nævnt her i dag, og det er hele brintområdet.
Ligesådan synes vi, at varmeforsyning baseret på biomasse og for den sags skyld flydende biobrændsler også er noget, vi må forsøge at målsætte som indsatsområder, og som vi derfor politisk vil understøtte.
Det er altså ikke nok her at henvise til – selv om det naturligvis er positivt – at der sker en forskningsindsats, og at der vil komme til at ske en forskningsindsats.
Det er vigtigt, at man også har den del med, at det bliver ført ud i livet.
Derfor kan man med hensyn til det mere handlingsorienterede vedrørende i hvert fald forsyningsområdet sige, at det er vigtigt, at vi fortsat skaber rammer, som rækker ud over forskningsindsatsen, og derfor også fokuserer på udvikling og markedsadgang for de nye teknologier, som udvikles.
Der peges meget ofte i debatten i Danmark på, at netop det sidste led er at skabe markedsadgang for de nye teknologier, skabe mulighed for, at man kan komme i gang og så at sige skabe sig et fundament for en produktion af nye energityper, som måske endda senere kan have et eksportpotentiale, altså at det er et af de vigtige områder.
Hvis man iagttager, hvad man i øjeblikket gør i nogle af vores nabolande, må vi sige, at man der – i hvert fald hos nogle af vores nabolande – er langt længere fremme i skoene, end vi er.
Det kan give os problemer på sigt, hvis vi ikke også forsøger at komme så at sige på omgangshøjde.
Også med hensyn til energispareområdet mener vi, at der kan være en betydelig mere handlingsorienteret indsats.
Vi har været lidt inde på det i debatten allerede i dag, men det er vigtigt, at man der med hensyn til både mærkning, finansiering og forpligtelse lægger op til, at både den private og den offentlige bygningsmasse får en større indsats end den, vi har set hidtil.
Det er også nødvendigt, at man forpligter sig de steder, hvor andre initiativer er nødvendige.
I debatten i foråret så vi, at det var nødvendigt at gøre opmærksom på, at der skulle foretages en stærkere indsats for at skabe et planlægningsmæssigt grundlag for at få vindmøllerne opstillet.
Vi må så med tilfredshed konstatere, at det kom vi langt om længe igennem med.
Ministeren har nu henvendt sig til amterne, som skal udføre den fysiske planlægning.
Men alle steder handler det altså om, at målsætningerne også skal følges op af handling.
Vi er fra Det Radikale Venstres side ikke på nogen måde fastlåst i en eller anden opfattelse af, at oppositionen absolut skal have en anden energipolitik end regeringspartierne.
Derfor vil vi også gerne tilkendegive, at vi helst ser en fortsættelse af det brede samarbejde om energipolitikken også i den kommende tid.
Men vi må understrege, at det kræver bevægelse.
Det kræver bevægelse, både når vi ser på målene, og når vi ser på midlerne, altså den handlingsorienterede del, fra regeringspartierne, hvis der skal skabes en fornuftig energipolitik på et bredt grundlag.
Vi er fra radikal side parat til at hjælpe regeringen både med at udarbejde en mere ambitiøs energispareplan og med at tilrettelægge en samlet energipolitik med udvikling af nye tiltag inden for biobrændsel, solenergi, vindenergi, geotermisk varme, brint og meget andet.
Vi er sikre på, at en kombination af markedsstyring og politisk styring er vejen frem.
Vi er nemlig enige i udsagnene om, at der naturligvis skal være et markedspotentiale i de ting, man beskæftiger sig med.
Vi skal dog samtidig forstå, at horisonterne for at skabe den situation nogle gange ligger et godt stykke ude.
Derfor er det nødvendigt med politisk styring undervejs, og det er efter vores opfattelse der, Folketingets partier skal mødes her i Folketinget om, at det er den kombination, som først og fremmest vil sikre en udvikling.
I den forbindelse vil jeg godt nævne, at der efter vores opfattelse er et særligt tema, som vi ikke undgår at komme til at diskutere.
Det er nemlig hele afgiftsområdet.
Jeg ved godt, at det også henhører under et andet ministerium, men det ændrer ikke på, at hele afgiftsområdet i øjeblikket på en række områder er styrende for, hvad vi også foretager os med hensyn til energipolitikken.
Der vil vi så blot i dag sige, at vi vil appellere til, at man får en fordomsfri debat om virkemidler også inden for afgiftspolitikken.
Vi synes, at gevinsterne er så åbenbare ved at få hele det her område grebet rigtigt an, at vi absolut skal høste de gevinster.
Det er forsyningssikkerhed, det er bedre miljø, det er klimaforbedringer, det er beskæftigelse, og det er eksportpotentiale.
Der er altså noget at hente på stort set alle felterne.
Lad os høste de gevinster.
Vi står over for nogle fortsatte snakke om, hvad vi skal med hensyn til både spareindsatsen og måske også den fremtidige energiforsyning inden for den næste korte tid.
Vi starter allerede i eftermiddag.
Jeg vil derfor gerne spørge fru Tina Petersen, om hun fortsat står ved de udtalelser, som hun gav til Fagpressebureauet, der kort tid efter Folketingsvalget interviewede de nye energiordførere om deres holdninger og synspunkter på området og også om deres ambitioner.
Er det sådan, at de ting, som fru Tina Petersen der gav udtryk for, fortsat er Dansk Folkepartis indgang i de snakke, vi skal have?