runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Som sagt er der stadig en del spørgsmål om samme emne, så der bliver rig lejlighed til at svare.
Der er andre lande, der ønsker at beholde det reaktionsmønster, vi har nu, og blandt de lande, som vil videreføre den linje, er også Danmark.
Det tror jeg også der er den store samling om i Europa.
Der er derimod ingen lande, som har givet udtryk for, at vi skal ændre kurs, og det er jeg meget glad for, fordi jeg tror, det er vigtigt, at vi nu ser, hvordan den videre reaktion bliver i Østrig og fra den østrigske regering.
Vi er sammen med 14 europæiske lande inklusive Norge, gode, demokratiske lande, som vi har et tæt samarbejde med, og som vi holder sammen med.
Vi er også sammen med Israel, som vi udenrigspolitisk gennem alle årene, siden Israel blev en selvstændig stat, har respekteret højt og samarbejder tæt med.
Vi er sammen med USA, som er vores stærkest allierede i NATO og i udenrigspolitikken, og vi er endelig på linje med FN's generalsekretær, der ligesom vi er dybt bekymret over udviklingen.
Jeg befinder mig overordentlig godt i det selskab.
Så spurgte hr. Arne Melchior om noget meget principielt: Er det sådan, at ord er en del af en politikers gerning?
Til det må jeg sige: Ja, for mig er det sådan.
Ord kan jo - og jeg tror, det var det, hr. Arne Melchior tænkte på - bruges til at skabe både venskab og had, og derfor er ord ikke ligegyldige, for så var alting ligegyldigt.
Derfor må man reagere på ord, på taler, på udsagn, og det er det, vi gør.
Så blev jeg spurgt af fru Charlotte Antonsen om socialministeren.
Socialministeren deltager som bekendt på linje med andre ministre, helt som vi plejer.
Så kan der være situationer undervejs, som vi jo ved, hvor vi af praktiske grunde også sender en departementschef eller andre medarbejdere.
Det er sket før i historien, men socialministeren deltager altså i det pågældende møde, og så har jeg i øvrigt ikke yderligere kommentarer til det spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Spørgsmålet er jo relevant, fordi det nu ser ud, som om regeringen - uanset hvad der sker, og uanset at et flertal i Folketinget åbenbart klart siger, at man ikke synes, de sanktioner er gode - alligevel vil fastholde, at der altså skal iværksættes sanktioner.
Det vil regeringen åbenbart fortsætte med.
Men så er det jo klart, at østrigerne og andre spekulerer lidt på, hvad der så egentlig skal til, for at den danske regering og de andre lande vurderer, at man så igen vil tage en snak med den østrigske ambassadør i Danmark, at man igen vil lade en kvalificeret østriger blive valgt til internationale topposter.
Mit spørgsmål lyder derfor til statsministeren: Hvad skal der til?
Varer det 5 år, 10 år?
Skal man vælge en socialdemokrat som ministerpræsident i Østrig?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Tænk, hvad vi kunne bruge vores tid til, må jeg sige til fru Charlotte Antonsen, af nyttige gerninger.
Udenrigsministeren har nu udmøntet, hvordan den fælles holdning skal fungere i praksis.
Kontakterne sker på niveau under departementschefniveauet, og når det gælder ministre og de politiske kontakter, så foregår det alene i den europæiske samarbejdskreds, dvs. Den Europæiske Union.
Der mødes man.
Men de såkaldte tosidige, bilaterale, kontakter er ikke på politisk niveau, men på teknisk niveau, og det har man så defineret sådan, at det er under departementschefniveauet.
Til det andet spørgsmål, som fru Ulla Tørnæs var inde på: Det er vanskeligt et svare på.
Det er vanskeligt, det er vanskeligt.
Vi drøftede det lidt i Det Udenrigspolitiske Nævn i går.
Det var for mig ikke krystalklart, men det, der for mig er klart, er, at regeringen fastholder sin kurs.
Vi fastholder vores linje.
Vi vil solidarisk stå last og brast med såvel de 13 andre EU-lande som med Norge, USA, Israel, og som FN's generalsekretær Kofi Annan også har gjort opmærksom på, for os er det ikke at tie, for det kan udlægges som at samtykke, for os er det at have klare holdninger, og det står vi ved. Til et spørgsmål til, som gik på Rusland og Østrig, må jeg sige: Rusland er der faktisk på Helsinkitopmødet sidste år igangsat meget klare holdninger til, som går videre end holdningen til Østrig.
Så havde hr. Jens Hald Madsen et spørgsmål, som jeg kan se har nr. S 1401, og der kommer vi tilbage til det.
Ulla Tørnæs (V), 2000-02-09:
Jeg må jo desværre konstatere, at jeg ikke fik et svar på mit spørgsmål, og derfor bliver jeg nødt til at forsøge en gang til.
Kan statsministeren bekræfte, at et flertal i Folketinget, som det til dels også kom til udtryk via de elektroniske medier i går aftes, anmoder statsministeren om at tage uformelle kontakter til sine kolleger blandt de øvrige 13 lande, som er blevet enige om en række sanktioner mod Østrig?
Kan statsministeren bekræfte, at et flertal i Folketinget har anmodet regeringen om ad uformelle kanaler at tage kontakt til de øvrige regeringsledere?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Jeg synes, at statsministeren ligesom udviser en form for arrogance over for den her spørgetid, som egentlig ikke er sømmelig.
Det er vel ikke forbigået
statsministerens opmærksomhed
, at der ude i den danske befolkning er en meget stor interesse for de her spørgsmål, fordi de jo lægger nogle linjer for det fremtidige europæiske samarbejde, om EU fremover skal blande sig i, hvorvidt et suverænt land laver sin regeringsdannelse på den ene måde eller den anden måde.
Derfor må det vel også være rimeligt, at vi som politikere her i Folketingets spørgetid, hvor statsministeren er til stede, kan få lov til at spørge, og statsministeren kan svare på de spørgsmål, vi har. Man har spørgetiden, man har politikere på Christiansborg, for at folk kan høre, hvad regeringen mener om forskellige ting.
Når statsministeren siger, at det er vanskeligt at svare på, om der er noget flertal for at ophæve de her sanktioner, må jeg sige: Jeg tror ikke, der er nogen som helst i Folketinget, der er i tvivl om, at det faktisk kun er CD, der bakker regeringen op i, at de her sanktioner er en god idé, og når statsministeren ikke vil sige det direkte, så vil jeg gerne: Det er faktisk kun CD, der synes, at det her er en god idé.
Venstrefløjen har måske af forskellige årsager, måske fordi den er bange for et folketingsvalg, at regeringen vil gøre det til et kabinetsspørgsmål, eller hvad ved jeg, ikke indtil nu ønsket at gøre brug af den holdning, den nu har i det her spørgsmål, men det er fuldstændig klart, at regeringen kun har opbakning fra ét eneste parti her i Folketinget til at opretholde de her sanktioner.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-02-09:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om ikke det her først og fremmest er en politisk aktion, fordi man altså én gang tidligere i det her århundrede på grund af nazismen har lagt Europa i ruiner, og at det er derfor, man på grundlag af det samarbejdsgrundlag, EU har, har en særlig forpligtelse til at holde stien ren internt imellem landene, når man ser faretegn, der kører i den forkerte retning, samt at det derfor også er vigtigt i forhold til udvidelsen med Øst- og Centraleuropa, at man understreger det demokratiske grundlag for det her samarbejde. Så ville jeg også spørge statsministeren, om ikke det er korrekt, at Udenrigspolitisk Nævn er inddraget så hurtigt som overhovedet muligt i denne her sag, og at den historie, som bl.a. hr. Anders Fogh Rasmussen forsøger at søsætte, om, at en pressemeddelelse, som er offentlig fra om fredagen, fra den portugisiske statsminister i virkeligheden ikke er noget hemmeligt notat, og at man derfor har levet ganske godt op til de målsætninger, der gælder på det her område.
Villy Søvndal (SF), 2000-02-09:
Mit spørgsmål går også på selve grundlaget, for jeg er for så vidt enig med statsministeren, når statsministeren understreger, at man skal handle, og man skal blande sig, og man skal blande sig i tide, og man skal blande sig specielt i tide, når højreradikalismen stikker hovedet frem på den ubehagelige måde, helt enig.
Det, der så er interessant, er selvfølgelig måden, man blander sig på.
Jeg antager, at statsministeren har læst regeringsgrundlaget, men jeg gætter på, at ikke alle danskere har læst det.
Jeg vil godt citere bare ganske lidt fra regeringsgrundlaget i dansk oversættelse: »Forbundsregeringen står for respekt, tolerance og forståelse for alle mennesker, uanset deres oprindelse, religion eller verdensanskuelse. Den fordømmer og bekæmper aktivt enhver form for diskrimination, intolerance og demagogi på alle områder.
Forbundsregeringen arbejder for et Østrig, hvor fremmedhad, antisemitisme og racisme ikke hører hjemme.«
Jeg vil godt spørge: Er det ikke den kraftigste tilslutning til humanismen, vi nogen sinde har set, og hvordan vurderer statsministeren regeringsgrundlaget?
Er det ikke i virkeligheden et tegn på, at aktionen er lykkedes, og hvordan kommer man så ned igen fra det høje træ?
Det er vel det, der er pointen i denne her diskussion.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-02-09:
Kan jeg forstå statsministeren på den måde, at statsministeren kan bekræfte, at der ikke er noget i EU-Traktaten, der berettiger til de her sanktioner, og at der heller ikke er noget i den østrigske regerings regeringsgrundlag, der berettiger til disse sanktioner?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Fru Eva Kjer Hansen spørger, om jeg vil redegøre for, hvilke konkrete grunde der berettiger til bilaterale sanktioner mod Østrig.
Lad os lige et øjeblik rekapitulere og huske, hvad det er, vi taler om.
Ikke mere, ikke mindre.
Det er det, vi taler om.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-02-09:
»Vil statsministeren redegøre for, hvilke konkrete grunde der berettiger til bilaterale sanktioner mod Østrig?«
Jeg vil gerne takke for statsministerens klare tilsagn om, at Udenrigspolitisk Nævn naturligvis skal inddrages, og jeg går ud fra, at det var en forglemmelse, at statsministeren ikke understregede, at Nævnet skal inddrages på forhånd, altså førend man træffer en beslutning.
Men jeg vil så gerne spørge statsministeren om, hvorfor man ikke har inddraget Nævnet på forhånd i den her konkrete sag, og jeg vil gerne bede statsministeren om at bekræfte, at man jo sagtens kunne have taget en diskussion om det her forslag på forhånd i Nævnet, og at statsministeren dermed kunne have sikret sig, hvilke synspunkter der blev gjort gældende fra de forskellige partier i Folketinget.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Jeg vælger at tolke statsministerens udtalelse sådan, at de udtalelser, hr. Henning Gjellerod kom med, altså ikke har dækning i regeringen og hos statsministeren.
Så vil jeg godt sige til statsministeren, at vi hører jo gentagne gange her, at der altså er 14 EU-lande, der er gået sammen om det her.
Så er der Norge, så er der Israel, og så er der USA, og det er i alt 17 lande, der har nogenlunde den samme opfattelse af tingene.
Men jeg kan jo minde om, at der f.eks. i forbindelse med Holocaustkonferencen, som mange mener dannede baggrund for det her, var 48 lande til stede. OSCE f.eks. har nogle og halvtreds medlemslande.
Der er mange flere lande rundtomkring i verden.
Når nu man tager andre lande til indtægt for det her, hvorfor er det så i virkeligheden egentlig relativt få lande - 17 lande her i Europa, lidt mere end Europa - der reagerer?
Hvorfor er det ikke hele verden, der reagerer, hvis det er så galt?
Hvorfor er det ikke hele verden, der vil blande sig i, hvem det er, Østrig vælger at have i regeringen i Østrig?
Det kunne man godt undre sig over, og det synes jeg egentlig statsministeren også burde forholde sig til.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Min sidste kommentar til dette spørgsmål - så har jeg ikke flere kommentarer til dette spørgsmål - vil for det første være, at hr. Thulesen Dahl sammenblander Den Europæiske Union og dens beslutningsproces med det forhold, at 13-14 lande plus Norge, USA, Israel og FN's generalsekretær har udtrykt deres bekymring.
Hr. Thulesen Dahl må også være klar over, at det, at vi har en traktat, der er klar og præcis, jo ikke afskærer en gruppe af lande fra at have klare holdninger. Til det spørgsmål, som fru Eva Kjer Hansen stillede om at tage Udenrigspolitisk Nævn med på råd, er svaret et fuldstændig klart ja.
Vi havde lejlighed til, kan jeg nævne for fru Eva Kjer Hansen, i går at drøfte de særlige omstændigheder, hvormed kontakten var mellem det portugisiske formandskab og os, og vi er alle sammen enige om, at Udenrigspolitisk Nævn naturligvis skal inddrages i sådanne rådføringer.
Så til spørgsmålet om hr. Henning Gjellerod.
Jeg tror, at hr. Henning Gjellerod med rette har udtrykt dyb, dyb bekymring over udviklingen.
For jeg kender jo hr. Henning Gjellerod som et holdningsmenneske, der lægger overordentlig stor vægt på at værne om de menneskelige værdier og menneskerettigheder.
Hr. Henning Gjellerod er et stort aktiv i Europarådet, hvor der mange, mange gange i løbet af et år løber meldinger ind om, hvor store overtrædelser der sker rundtomkring, og hvilke forfærdelige udsagn, der kommer fra politikere.
Jeg tror, det er det, der optager hr. Henning Gjellerod, og det kan jeg sådan set godt forstå.
Og så har jeg ikke mere til dette spørgsmål.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-09:
Må jeg godt lige sige til statsministeren, som flere gange her under debatten har henvist til Udenrigspolitisk Nævn, at vi altså er nogle, som jo ikke ved, hvad der sker i Udenrigspolitisk Nævn.
Der er fortrolighed i nævnet, og derfor bliver vi jo nødt til, hvis vi vil have en diskussion om de her forhold og ikke sidder i nævnet, at rejse spørgsmålene over for statsministeren.
Så kan vi ikke blive fri for den der med hele tiden at sende aben ind i et lukket udvalg her i Folketinget, som vi ikke har en jordisk chance for at få noget at vide om?
Så har statsministeren ved tidligere lejligheder fremhævet, at det, der er det fornemme ved det europæiske samarbejde, er, at det er et retssamfund.
At man har nogle spilleregler, som kan måles, nogle ting, hvor man kan sige, at her er nogle retsregler, som gælder for både store og for små lande.
Jeg vil gerne spørge statsministeren: Hvis ikke vi får en afklaring og en klar vurdering af det her spørgsmål, vi har til debat nu, nemlig hvornår man ellers end i Østrigsituationen kan regne med, at der kan blive grebet ind eller ikke grebet ind, så kan man ikke mere tale om, at EU er et retssamfund, der bygger på nogle klare regler, som gælder både for de store lande og for de små.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-02-09:
Hvis der måtte opstå en situation, hvor der er brug for lignende aktioner, som det vi her har set over for Østrig, vil statsministeren så sørge for at tage Udenrigspolitisk Nævn med på råd på forhånd?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Jamen jeg takker for statsministerens svar her.
Jeg vil vælge at opfatte det, som statsministeren siger, sådan, at der ikke er andre lande, det her kunne komme på tale over for.
På den baggrund mener jeg også, at statsministeren i virkeligheden siger til sin partifælle, hr. Henning Gjellerod - der i debatten om det her sagde, at det også kunne komme på tale i forhold til Danmark - at hr. Gjellerod ikke var rigtig på den i den debat, og at de udtalelser dermed ikke har vægt som regeringens eller Socialdemokratiets politik på det her punkt.
Kan statsministeren bekræfte, at det, som hr. Henning Gjellerod har truet med over for eksempelvis Danmark og andre lande, altså ikke hænger sammen, og at det ikke er noget, der er dækning for hos Socialdemokratiet?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
det vil være et helt forkert signal, hvis Danmark henvendte sig til Portugals europaminister og sagde, at nu vil vi have garantier for, at vi ikke skal optræde i fællesskab igen.
Det ville være helt forkert, for det ville igen være udtryk for, at vi ikke står ved vores holdninger, at vi ikke er parate til at holde sammen om vores værdier, om sikring af vores mindretal, om vores menneskerettigheder, om vores fælles menneskesyn.
Derfor ville det være helt forkert.
Til hr. Peter Skaarup vil jeg sige, at det sagde jeg i øvrigt også i går, og det sagde jeg i øvrigt også til hr. Peter Skaarup i Udenrigspolitisk Nævn, som stillede mig samme spørgsmål.
Men jeg er glad for at kunne bekræfte det over for hr. Peter Skaarup i dag også.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Vi har i Dansk Folkeparti bemærket, at da de her sanktioner kom på banen fra EU's side, så sagde den portugisiske europaminister, at man meget vel kunne forestille sig, at det her var relevant at iværksætte over for andre lande.
Jeg synes ikke, statsministeren tidligere har svaret på, om statsministeren på den baggrund vil forsøge at få at vide, hvad der ligger i de udtalelser, og om det er statsministerens og den danske regerings opfattelse, at det skal komme på tale over for andre lande end Østrig.
Vi har set, at statsministeren har sagt, at det er en særlig situation i forhold til Østrig, og at det ikke kan komme på tale i forhold til andre lande.
Men efter at den portugisiske europaminister har sagt det som formandsland, har statsministeren ikke udtrykt sig siden hen.
»Vil statsministeren ved først givne lejligheder over for sine regeringskolleger i de andre EU-lande forlange en garanti for, at man ikke - som det er sket med Østrig - vil iværksætte politiske og diplomatiske sanktioner over for andre medlemslande, herunder vil blande sig i de respektive landes regeringsdannelser?«
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-09:
Statsministeren brugte udtrykket, at nu gælder det om at holde sammen i EU.
Men det gør man vel ikke, når 14 EU-lande overfalder det 15., som ikke har gjort noget som helst forkert, og som er et demokratisk land, der er i gang med en regeringsdannelse.
Det er jo midlerne, det er galt med.
Det kan da ikke være rigtigt, at man begynder at skyde
Selve EU's traktat siger jo i § 6 eller § 7, at når der foregår handlinger, der er i strid med Københavnkriterierne, menneskerettighederne og principperne for beskyttelse af mindretal og den slags, skal man gribe ind med sanktioner, men heller ikke før, og derfor er mit spørgsmål til statsministeren, når nu statsministeren siger, at vi skal sige fra: Jamen hvorfor nøjedes statsministeren så ikke med det, men gik videre og begyndte at lave konkrete diplomatiske sanktioner?
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-09:
Jeg bemærker, at statsministeren går meget op i begrebet ord og handling, ord og handling, og det kan jeg godt forstå, når man tænker på andre regeringer, som har lavet et regeringsgrundlag, hvor man giver nogle garantier, og der så er forskel på, hvad handlingen så er bagefter.
Ord og handling.
Hvad er det for et grundlag, som man så skal videreføre de her sanktioner på?
Hvor er det?
Er der noget i det østrigske regeringsgrundlag, som gør, at man kan begrunde at fortsætte de her sanktioner?
Hvad er det?
Og hvis det er på grundlag af, at Frihedspartiet er med i regeringen i Østrig, er så den eneste mulighed for at ophøre med disse sanktioner og for at Danmark kan komme ud af det her ikke, at man skal lave en helt ny regering i Østrig?
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-09:
Jeg er tilfreds med statsministerens svar om, at man tilsyneladende har banket socialministeren på plads, så hun nu alligevel kommer til at deltage i det uformelle arbejdsmarkeds- og socialministermøde. Det er i hvert fald fremgået af flere aviser, at tanken var at sende en departementschef.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er grunden den, at man ikke har kunnet få de andre ministre i EU med i den aktion, altså at holde ministrene hjemme fra det uformelle socialministermøde?
Er det derfor, man har banket socialminister Karen Jespersen på plads og nu siger, at hun skal deltage i det uformelle møde?
Og kan statsministeren i det hele taget afvise, at det har været på tale, at ministeren skulle melde afbud?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Statsministeren lægger det jo nærmest frem, som om Danmark ikke må gå enegang her, men jeg må minde statsministeren om, at vi er et lille land, som stod allersidst i rækken af dem, der blev spurgt, og det er jo et tegn på, at EU er ved at udvikle sig til denne politiske union, der skal bestemme, hvad der foregår i medlemslandene, også på det politiske område.
Så får statsministeren det til at lyde, som om det kun er i Danmark, vi har den diskussion.
Men det er jo ikke rigtigt.
Man har jo en levende diskussion om det i Finland, i England og i Tyskland, og alle steder er der altså meget voldsom modstand ude i befolkningen mod, at man har grebet ind og har knægtet muligheden for, at et land selv kan danne sin regering.
Derfor er det et usandt billede, statsministeren fører frem. Må jeg også minde om, at når der er nogle, der her i spørgetiden interesserer sig for de ting, er det selvfølgelig, fordi regeringen bl.a. har misligholdt sin forpligtelse til at informere Det Udenrigspolitiske Nævn, som den skal ifølge grundloven.
Man skal rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn, men det har regeringen ikke gjort, og statsministeren har her i dag sagt, at man ikke vil lytte til, hvad et flertal i Folketinget eventuelt vil sige.
Det er altså et problem for regeringen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Jeg vil sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at dette er jo et af disse pragtfulde ledende spørgsmål.
Jeg læser op af spørgsmålet, for det er i sig selv meget sigende: »Finder statsministeren det ønskeligt, hvis udenlandske regeringer blander sig i danske regeringsdannelser?« Det minder mig om et spørgsmål, jeg somme tider føler
jeg får.
Og det er jo det, der ligger i det.
Det svarer til: Er statsministeren holdt op med at skubbe til sin gamle moder?
Forstå mig ret: Det er jo næsten ligegyldigt, hvad jeg svarer, så vil det jo blive brugt imod mig.
Svaret ligger i og for sig i selve måden at spørge på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-09:
Ja, så bevæger vi os jo unægtelig ind på et lidt andet felt, og grunden til, at Dansk Folkeparti har ønsket at rejse denne her debat i spørgetiden - for den kører jo selvfølgelig mange steder, denne debat - er jo, at der er noget helt principielt ved, at EU-landene som den drivende kraft er gået ind på et nyt felt og har foranstaltet præventive tiltag over for et medlemsland på grund af tidligere udtalelser fra en politiker.
situation, og at det er noget af et ryk, der foretages.
Derfor ønsker vi her i dag statsministerens svar på, om statsministeren ville finde det ønskeligt, hvis udenlandske regeringer begyndte at blande sig i en dansk regeringsdannelse, eller for den sags skyld, hvis jeg må være så fri, at bede statsministeren om i sit svar også at komme ind på, om man i forhold til andre lande vil finde det ønskeligt, at EU griber præventivt ind, som man har gjort her i forhold til Østrig.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-02-09:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om statsministerens svar på de tidligere spørgsmål skal forstås således, at statsministeren vil forpligte undervisningsministeren til at tage kontakt til Folketingets partier for at forhandle om KVU-reformen og dermed tage partierne i Folketinget med på råd med hensyn til udbudet af uddannelser? Hermed sluttede spørgsmålet.
Svend Erik Hovmand (V), 2000-02-09:
Jeg vil hæfte mig lidt ved det, statsministeren - selvfølgelig med nogen ret - siger: En statsminister kan jo ikke være inde i alle detaljer, og han henviser til sine fagministre, at det må man drøfte med dem.
Javel, det er fint nok.
Men overordnet har statsministeren jo et ansvar, og overordnet må man vel forvente, at statsministeren er med til at lægge de overordnede retningslinjer for regeringens politik.
Jeg tillod mig for et års tid siden at henvende mig til statsministeren i et brev og pege på, at der i det år, der nu er gået, 1999, skulle tages stilling til 6-8 store statslige institutioner, IT-center, Måltidets Hus, KVU, en lang række forskellige institutioner.
3 måneder efter skrev statsministeren som svar, at det ville han overlade til det enkelte fagministerium at drøfte.
Hvad er der sket?
Der er sket det, at stort set alle de beslutninger, der er truffet med hensyn til placeringen af de institutioner, er gået ud på at tilgodese København.
Det mener jeg ikke er rimeligt, og derfor mener jeg, det er på tide, at statsministeren nu lægger en helt anden linje, som tilgodeser Det Skæve Danmark.