runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torben Lund (S), 1997-12-18:
Men man skal jo lytte godt efter.
De betaler flere kroner i skat, siger hr. Thor Pedersen.
Ja, det gør erhvervslivet, og det tror jeg erhvervslivet er meget, meget glade for, at de gør, for hvorfor betaler de mere i skat?
Det er jo, fordi erhvervslivet tjener virkelig godt i øjeblikket.
De har gode tider i disse år i modsætning til dengang, hvor hr. Thor Pedersen var økonomiminister.
Da tjente de meget lidt, og derfor betalte de også mindre i skat.
Derfor skal jeg slutte med et spørgsmål til hr. Thor
Pedersen: Tror hr. Thor Pedersen ikke, at erhvervslivet trods alt foretrækker at beholde to tredjedele af et meget stort overskud til virksomhedens videre drift og til deres egen glæde og fornøjelse fremfor to tredjedele af en meget lille indkomst, sådan som det var i hr. Thor Pedersens tid?
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Hr. Jens Peter Vernersen spørger, hvad man sammenligner med, og hvorfor man sammenligner med 1987.
Jamen det gør jeg af den gode grund, at det var det sidste og det eneste store højkonjunkturforløb, som fandt sted under regeringen Poul Schlüter.
Og hvad var resultaterne dengang?
Var der flere eller færre ledige?
Ja, der var 220.000 registrerede ledige, altså 30.000-40.000 mindre end nu, hvis man tager personer på orlov og indregner, hvor de hører hjemme, nemlig i ledighedsstatistikken.
Så der er ikke noget unaturligt i, at man sammenligner højkonjunkturforløb.
Sådan vil det være, og sådan bør det være. Så vil jeg sige, at jeg aldrig har påstået, at jeg forstår radikal tankegang.
Den byrde lever jeg så med.
Jeg tror, at livet er for kort til at forstå De Radikale, altså deres måde at kommunikere på.
Jeg talte lige præcis ikke om personer, der kan anerkendes som flygtninge.
Det er rigtigt, som fru Elisabeth Arnold siger, at der er nogle helt klare betingelser, som man skal efterleve i forhold til personer, der er anerkendt som flygtninge.
Men jeg taler om personer, som ikke kan anerkendes som flygtninge, folk, der bare er flygtet fra fattigdom, og som ikke personligt er forfulgt.
Her er en stor forskel på, hvad man kan og ikke kan og de pligter, man har til at give ophold eller i givet fald at kunne sende folk tilbage.
Hr. Torben Lund siger, at der manipuleres.
Det er hr. Torben Lund jo en sand mester i.
Det var et fantastisk godt eksempel.
Hr. Torben Lund spørger, om virksomheden ikke gerne vil betale mere i skat, når nu det går bedre, altså dette at en større omsætning giver et større overskud, der udløser større skatter.
Jo, selvfølgelig vil de det.
Men det er jo slet ikke det, vi taler imod.
Vi taler om nye byrder og nye afgifter.
Der er altså ikke tale om dette, at man har et ekstra skattebeløb, fordi man har en større omsætning.
Næh, der er tale om, at man vælter nye udgiftsområder over på de virksomheder, der skulle have brugt pengene til at ansætte de personer, som går ledige.
Det er det, sagen drejer sig om. Det er her, skillelinjen er i dansk politik: Der er dem, der mener, at det drejer sig om at bruge pengene til at sikre folks lediggang, og der dem, der mener, at man skal bruge midlerne til at sikre, at folk kan blive selvhjulpne i almindelig virksomhed, som producerer de ydelser, der finansierer vores velfærdssamfund.
Dér går skillelinjen.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-12-18:
Jeg må konstatere, at hr. Thor Pedersen ikke ved, hvad han taler om.
Vi bad om forklaring på, hvordan Venstre kan operere med at afskaffe de facto-begrebet.
Og så fik vi en gang - undskyld udtrykket, hr. formand - pølsesnak, som gik ud på, at de facto-flygtninge var nogle, der flygtede fra fattigdom og endte med at få asyl i Danmark.
Det passer ikke.
Det er ikke en dækkende definition af de facto-begrebet.
Prøv at spørge en ordfører!
Har Venstre ikke en ordfører til stede i salen, som kan fortælle hr. de facto - undskyld, hr. Thor Pedersen - hvad en de facto-flygtning er pr. tradition og pr. definition?
Det er helt klart defineret.
Det har intet med fattigdomsflygtninge at gøre.
Og så må jeg sige, at citatet, som jo udtrykte et klart humanistisk grundsyn, ikke var fra en Radikal.
Det var det ikke.
Hvem kan det være, der har sagt de kloge ord, og er det et menneskeligt grundsyn, som hr. Thor Pedersen kan stå inde for?
Peter Duetoft (CD), 1997-12-18:
Det er ukorrekt.
Lige så ukorrekt som det er, når hr. Thor Pedersen forsøger at kaste sig ind i de facto-begrebet.
»De facto-status er administrativt blevet tildelt siden midten af 1960'erne for at beskytte mennesker, der var rejst ud fra kommunistiske lande og ved hjemvenden risikerede en uforholdsmæssig hård straf for forsinket hjemkomst eller ulovlig udrejse.
I 1980'erne og 1990'erne er især krigsmodstandere, forfulgte homoseksuelle og visse grupper på flugt for borgerkrig blevet anerkendt som de facto-flygtninge.«
Jeg vil godt spørge hr. Thor Pedersen: Er det folkene, der kæmpede sig ud af det gamle Sovjet for at slippe for Gulag?
Er det folkene, der flygtede ud af Tjekkoslovakiet for at undgå den sovjetiske undertrykkelse i 1968?
Er det folkene, der flygtede fra Bosnien?
Er det dem, vi ikke skulle anerkende?
Det er nemlig de facto-flygtninge.
Og det har ikke noget med fattigdom eller sult at gøre.
Det har noget at gøre med nogle mennesker, som også efter hr. Thor Pedersens almindelige holdning og verdensbillede burde være mennesker, der havde brug for ophold og asyl i vort land.
Frank Aaen (EL), 1997-12-18:
Vi kom lidt tættere på svaret om det tyveri, der via satspuljeforliget hver måned sker fra landets pensionister.
Hr. Thor Pedersen henviser til, at flere er med.
Men helt ærligt, det gør det da ikke bedre, at tyveriet gennemføres af Venstre, Socialdemokratiet, De Radikale, De Konservative, SF og CD i fællesskab.
Det, at man er flere om at gøre det, gør da ikke selve handlingen lovlig eller bedre og hjælper jo ikke pensionisten, bistandsmodtageren, den arbejdsløse.
De mangler i år 2,6 mia. kr.
Pengene putter man ned i en sukkerskål, og de selv samme partier, der gennemførte tyveriet, sætter sig i fællesskab ned og aftaler, hvem der skal have penge fra sukkerskålen.
Pia Gjellerup (S), 1997-12-18:
Det er svært at føre at debattere med hr. Thor Pedersen, fordi han benægter fakta.
Det er jo faktisk ikke en god debat, når man hver gang, man er klemt, så enten taler om noget andet eller også præsenterer dette andet som noget, der overhovedet ikke hører denne verden til, og allerværst bliver det, når hr. Thor Pedersen skal til at udlægge lovtekster på andre områder end dem, han sådan helt umiddelbart har nogen forstand på.
Men jeg kan forstå, at hr. Thor Pedersen også nærmest har vænnet sig til at arbejde som marionet.
Det fik vi jo præsenteret før.
Hr. Thor Pedersen har siddet som økonomiminister som marionet for Socialdemokratiet!
Det synes jeg er meget skræmmende at få at vide; det må jeg sige.
Jeg har aldrig haft færten af, at jeg har haft fat i nogle snore, der kunne styre hr. Thor Pedersen.
Jeg tror, at hr. Thor Pedersen mange gange hænger frit svævende i luften, og jeg kan sige, at hvis jeg havde nogen mulighed for at dreje på noget, så ville jeg finde den knap, hvor man kunne skrue ned for lyden.
Men det er beskæmmende at opleve en debat, hvor en tidligere økonomiminister præsenterer det, den tidligere økonomiminister har arbejdet med, som noget, et helt andet parti i opposition styrede, mens man nu, hvor hr. Thor Pedersen sidder på oppositionsbænken, skal kunne tro på det fatamorgana, han opregner i sin ordførertale.
Det er ikke troværdigt, og det er lige ved at være på kanten af demokratisk udøvelse.
Ole Stavad (S), 1997-12-18:
Jeg forstår, at Venstre ønsker en ærlig skattepolitik, men det er altså ikke det, vi diskuterer.
Det er måden, det skal laves på.
Og det, jeg kritiserer Venstre for, er den måde, hvorpå Venstre vil lave den ærlige skattepolitik, nemlig ved at lovliggøre alt det, der findes i forvejen af plat og fiduser, som i dag er ulovligt, og som ikke kan finde sted. Spørgsmålet til hr. Thor Pedersen er derfor: Kan der ikke gives et svar på, hvorfor de mennesker, der igennem de seneste år på grund af en god erhvervspolitik har scoret milliarder, trecifrede milliardbeløb i fortjenester på aktier, yderligere skal foræres en 25-30 mia. kr. i de kommende år ved at fjerne beskatningen? Er der ikke et svar på, hvorfor Venstre mener, at det kun er de pensionister, som har mest, der skal have flere penge, hvorimod der ikke er en øre til ganske almindelige, jævne pensionister i Venstres forslag?
Jes Lunde (SF), 1997-12-18:
Ja, det ville være dejligt, hvis hr. Thor Pedersen ville deltage i debatten med os om det fordelingspolitiske.
Hvis hr. Thor Pedersen ville forholde sig til, at det, Venstre har at tilbyde arbejdsløse, er nedskæringer, hvor de ryger hurtigere ud af deres a-kasse, og hvor det er forringede uddannelsesmuligheder. Det, hr. Thor Pedersen har at tilbyde samfundet, er en ødelæggelse af miljøpolitikken.
De, der får en åbenlys gevinst af Venstres politik, er alle sammen i en helt anden ende af skalaen.
Det er pensionisterne med de i forvejen store indkomster, det er dem, der har kæmpe aktiebeholdninger, og det er dem, der har en formue, hvor de kan være glade for, at formueskatten forsvinder i kraft af K's og V's synspunkter.
Det er kun dem, der er vindere.
Undskyld hr. Thor Pedersen, men det er en lille smule svært at få os andre til at forstå, at liberal politik er til fordel for alle, når de ting, man konkret lægger frem til vedtagelse her i Folketinget så ensidigt kun er gaver til de rigeste.
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Til hr. Ole Stavad: Ideen omkring aktier og aktiebesiddelser er jo at fremme muligheden for at få risikovillig kapital.
Ideen er for så vidt ikke, at det er spekulationshensynet, der er årsag til, at man har aktieporteføljer hjemlet i lovgivningen.
Det er en idé om, at jo mere kapital, man er i stand til at samle i enkelte virksomheder, i nye virksomheder, der har en idé, jo lettere er det at skabe beskæftigelse, jo lettere er det at finansiere alt det, man gerne vil i Folketinget.
Så det er i virkeligheden et spørgsmål om, hvordan man fremmer kapitaldannelse omkring private virksomheder, og det gør man altså ikke ved at lægge en skat på aktieudbytter og aktiesalg.
Vi kan vende diskussionen om de facto-flygtninge og spørge, hvem der har lovligt ophold, og hvem der ikke har lovligt ophold.
Vi kan jo, hvis vi skal lære noget, vende det om og spørge, hvad vi så skal kalde de 3.000 ikkeflygtninge, der får opholdstilladelse, fordi vi har givet dem lov til at blive her, selv om de har fået afslag.
Kan man ikke fortælle det?
Hvad skal de så hedde?
Der er 3.000, der nu får ophold.
Og man skal ikke ryste på hovedet - ikke engang hos De Radikale.
Det kan være farligt!
Hvad skal vi kalde dem?
For det er jo bare det, striden står om.
Hvad kalder vi dem, som får lov at blive her, selv om de har fået afslag på asyl?
Jan Petersen (S), 1997-12-18:
Jeg har et lille beskedent ønske til hr. Thor Pedersen.
Nu fik jeg ikke opskriften på, hvordan man kan få beskæftigelsen til at vokse, samtidig med at man lader overførselsindkomsterne vokse.
Men kunne jeg i det mindste få det med mig hjem på min juleferie, at hr. Thor Pedersen bekræfter, at man var i stand til i 1980'erne, da beskæftigelsen voksede, samtidig at lade antallet af mennesker på overførselsindkomst vokse, vil jeg blive lidt gladere.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-12-18:
Jeg synes, at hr. Thor Pedersen skulle tage et kursus i flygtningeret.
Det tror jeg ville være gavnligt.
En de facto-flygtning er en person, der har været igennem hele den danske asylprocedure og er blevet anerkendt som flygtning og har fået asyl.
Det er en de facto-flygtning.
Det vil Venstre spare 433 mio. kr. på i 1998.
Det har intet at gøre med de 3.000, som ikke har fået asyl, men som af forskellige grunde ikke for tiden kan sendes tilbage.
De facto-flygtninge har været igennem hele proceduren og har fået asyl og opholder sig her i landet på fuldstændig lovligt grundlag.
Det citat, som jeg nævnte før - hvor jeg bad om et svar på, hvem der havde sagt det - og som beskrev, hvad indholdet er i flygtningekonventionen, var af FN's flygtningehøjkommisær, hr. Poul Hartling.
Han var Venstres formand på et tidspunkt - endda Venstres statsminister.
Han sagde ordene i en radioudsendelse i 1985, og han sluttede den pågældende udtalelse med at sige følgende: »Intet land har tabt på at vise hjælpsomhed mod folk i nød.
Men den, der isolerer sig og lukker sin dør og sit hjerte for andre, mister meget.«
Gad vist om hr. Poul Hartling kan genkende sit gamle parti?
Thor Pedersen (V), 1997-12-18:
Hr. Frank Aaen siger, at vi er sandheden omkring et satspuljeforlig og regulering af pensioner nærmere i dag.
Jeg har ikke set, der er kommet noget nyt frem.
Der er tale om, at det er i det danske Folketing, og det er via lovgivningen, at man regulerer niveauet for overførsler i Danmark.
Satspuljeforliget er altså en politisk beslutning i det danske Folketing om, hvor meget man skulle regulere overførselsindkomster i forhold til, hvad almindelige lønmodtagere i øvrigt havde i indkomstfremgang.
Sådan er det etableret.
Det har ikke noget at gøre med tyveri.
Det har noget at gøre med, at man politisk vedtager niveauet for den ydelse, man vil give til personer på overførsel.
Så enkelt er det.
Til hr. Bjørn Elmquist og hr. Peter Duetoft: Der snakkes da udenom.
Vi taler om dem, der ikke kan anerkendes som flygtninge.
Der er jo ikke noget her, som divergerer med citatet fra Venstres formand.
Jeg taler om dem
, der ikke kan anerkendes som flygtninge, fordi de er forfulgt.
Det er dem, vi taler om, men som vi alligevel giver ophold.
Giver vi dem ikke ophold!
Får de ikke midlertidigt ophold!
Jamen det er da interessant! Får de ikke midlertidigt ophold i Danmark?
Er der ikke personer fra Somalia, som opholder sig i Danmark?
Næh, de er nemlig ikke flygtninge.
De er nemlig ikke anerkendt som flygtninge efter flygtningebegrebet.
Det er det, der er problemet. Når vi mener, at de skal kunne sendes tilbage, er det netop, fordi de ikke er anerkendt som flygtninge og for så vidt ikke har et lovligt opholdsgrundlag i Danmark.
Så enkelt er det.
Mere kommer der ikke ud af den diskussion.
Det er et spørgsmål om, hvem vi definerer som flygtninge med lovligt opholdsgrundlag, og hvem der så ikke er flygtninge.
Vibeke Kiil (CD), 1997-12-19:
Centrum-Demokraterne har stillet dette ændringsforslag for at give selvstændigt erhvervsdrivende ret til at få feriedagpenge på lige fod med personer, der enten bliver lønmodtagere eller forbliver ledige.
Optjente feriedagpenge kan ikke udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende, selv om de kan udbetales til lønmodtagerne.
I loven er der i dag en urimelig diskrimination af selvstændige, som vi her har mulighed for at rette op på.
Derfor undrer det mig, at Venstre og De Konservative ikke bakker Centrum-Demokraterne op.
Man kan muligvis mene, at reglerne om feriedagpenge generelt burde laves om, men når vi nu har dem, og der ikke er flertal for at ændre dem, kan det ikke være rimeligt, at der sker en sådan forskelsbehandling, og at de andre borgerlige partier ikke er villige til at ændre på dette.
Centrum-Demokraterne finder, at forskelsbehandlingen er udtryk for en urimelig mistænkeliggørelse af selvstændigt erhvervsdrivende.
Den gældende lov afspejler en samfundsholdning, som umiddelbart begunstiger lønmodtagere frem for et selvstændigt initiativ.
De økonomiske konsekvenser er ikke overvældende.
Det drejer sig om meget få mennesker, der kommer i den her knibe.
Det er måske derfor, at der heller ikke er en opbakning.
Hvem vil hjælpe så lille en gruppe?
Det vil Centrum-Demokraterne i hvert fald, og det burde ikke mindst de andre borgerlige partier kunne støtte.
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-13:
Hvis hr. Albrechtsen havde ret i det, han sagde, altså at vi rent faktisk kunne pådrage os en forpligtelse til i konkrete situationer at sende soldater i kamp, var der jo tale om suverænitetsafgivelse, og så var der slet ikke nogen tvivl om, hvad vi skulle gøre.
Men det er jo lige præcis en del af forholdet her, at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse.
Der er ikke tale om nogen automatik i de beslutninger om deltagelse i eventuelle aktioner, som hr. Albrechtsen henviser til, og derfor er det en fuldstændig anden situation, vi har med at gøre her.
Vi har at gøre med den situation, som er beskrevet i grundlovens § 42, stk. 6, hvor det siges, at der er en række forhold, som ikke egner sig særlig godt til at undergives folkeafstemning, fordi de kræver en meget betydelig indsigt og hensyntagen til interesser af forskellig slags.
Hr. Albrechtsen kan selv læse, hvor mange ting der er undtaget, og det gælder altså også, hvor der er tale om hensynet til andre landes selvbestemmelsesret.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-13:
Jeg må medgive hr. Estrup, at det kan være vanskeligt at gennemskue, om denne NATO-udvidelse medfører suverænitetsafgivelse, og derfor sagde jeg heller ikke noget endegyldigt om min holdning til det problem.
Jeg sagde bare, at der er en garanti indbygget i NATO-traktaten, og hvis denne garanti - hvad vi alle naturligvis håber aldrig må ske - en dag bliver effektiv, betyder det, at danske soldater skal deltage i en krig i Polen eller i Ungarn.
Det er også rigtigt, at en sådan beslutning skal omkring Folketinget.
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-13:
Men det afgørende er det, som hr. Albrechtsen selv siger, at det er dette Folketing, der i enhver konkret situation træffer afgørelsen, og derfor er der intet problem i forhold til suveræniteten.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-01-13:
Forespørgsel nr. F 12 er stillet både til forsvarsministeren
og mig.
Jeg skal overlade det til forsvarsministeren at besvare forespørgslens konkrete emner vedrørende kommandostruktur og forstærkningsaftaler.
Jeg skal her begrænse mig til at fremhæve, at Danmark aktivt har placeret sig i udviklingen af det ny NATO.
Det gælder ikke mindst NATO's beslutning om en udvidelse og NATO's samarbejde med landene i Central- og Østeuropa i øvrigt, herunder de baltiske lande.
Samarbejdet med landene i Central- og Østeuropa har mange perspektiver.
Samarbejdet bidrager både til økonomisk og social udvikling og til politisk og militær stabilitet i regionen.
Samarbejdet indeholder naturligt også militære aspekter, ikke mindst under Partnerskab for Fred-samarbejdet, alt i alt et samarbejde, der fremmer demokratiske styreformer, demokratisk kontrol med de væbnede styrker, respekt for menneskerettighederne og fredelig bilæggelse af stridighederne.
Det er centrale elementer, uundværlige for fred og sikkerhed i Danmark og i vore nabolande.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-01-13:
Enhedslisten kan støtte SF's forslag til folketingsbeslutning, som er et elementært demokratisk forslag.
Man kan naturligvis diskutere, om der er tale om suverænitetsafgivelse eller ej; men der er i hvert fald tale
om en forøget beføjelse eller i hvert fald en forøget forpligtelse af ganske alvorlig art
, fordi NATO's sikkerhedsgaranti jo indebærer, at vi i givet fald forpligter os til at sende Den Danske Division eller andre militære enheder i krig i Polen.
Dernæst er der en række vidtgående konsekvenser af NATO-udvidelsen, som vi har diskuteret under den foregående debat, men hvor jeg også synes, det kunne være rimelig demokratisk at give vælgerne lejlighed til at tage stilling til, om de ønsker disse konsekvenser eller ej.
Når jeg lytter til ordførernes afvisning af SF's forslag, kan jeg ikke helt frigøre mig for den tanke, at de måske har en vis bekymring for, at man simpelt hen ikke kan få vedtaget NATO-udvidelsen.
Jeg tror, der hos flertallet er en vis og velbegrundet frygt
for, at de argumenter, man har for NATO-udvidelsen, ikke kunne holde i en offentlig debat op til en folkeafstemning.
Så kan hr. Estrup nok så meget sige, at vi ikke har ret til at nægte nogen optagelse i NATO, som selv ønsker det, og hr. Estrup kan sætte spørgsmålstegn ved motiverne. Jeg synes, det er ret irrelevant, for hvis vi overlader vælgerne afgørelsen - og det er dog, det kan hr. Estrup vel ikke bestride, i virkeligheden den mest demokratiske måde, vi kan afgøre den sag på - lader vi jo også dem tage stilling til, om vi i givet fald vil sende danske soldater i krig.
Det kan da ikke være det polske parlament, der skal afgøre, om Danmark skal påtage sig forpligtelser, der kan betyde, at vi her i Folketinget skal beslutte at sende danske soldater i krig.
Det må dog være sådan, at den danske befolkning skal have det sidste ord i et sådant spørgsmål, for ellers forstår jeg simpelt hen ikke, hvad hr. Estrup mener, når han taler om demokrati.
I EU mener man, at andre skal træffe de mest afgørende beslutninger vedrørende ens egne forhold, men det kan jo ikke bruges som eksempel på demokrati, så jeg synes, SF's forslag er et glimrende forslag, og Enhedslisten bakker det helt og fuldt op.
Poul Nødgaard (DF), 1998-01-13:
I Dansk Folkeparti er vi jo som hovedprincip tilhængere af folkeafstemninger.
Derfor skal jeg da ikke lægge skjul på, at vi ville hilse med stor tilfredshed, at vælgerne fik lejlighed til at tage stilling til dette traktatforslag, vi netop har behandlet for kort tid siden.
Så er det, jeg spørger mig selv om, hvorfor man er så meget imod sådan en folkeafstemning.
Jeg tænker faktisk på, at før udenrigsministeren fik det høje embede som minister, mener jeg at kunne erindre, hvis jeg ikke er sådan helt galt på den, at han, da han havde lidt god tid, drog land og rige rundt, som man siger, og appellerede til og udtrykte forståelse for, at nu skulle danskerne i meget, meget højere grad tage stilling til en lang, lang række spørgsmål ved folkeafstemninger.
Det var i hvert fald, blev der sagt, radikal politik, og også det, som ministeren formentlig fik opbakning til i sit eget parti.
Det leder mig lidt hen til, og det kan godt være, at jeg bliver korrekset for det, at vi den 28. maj skal have en folkeafstemning om Amsterdamtraktaten, og den indeholder jo mange elementer, den Amsterdamtraktat.
Den indeholder blandt andet, og det har regeringen sagt er en af de væsentlige ting i Amsterdamtraktaten, at man skal udvide med et antal lande.
Det sætter man rask til folkeafstemning.
Jeg er ikke en gnist i tvivl om, at befolkningen vil synes, at det er en god idé, også fordi det har en lang række sikkerhedsmæssige aspekter, og så kunne man samtidig også bevise over for Enhedslisten og SF, at befolkningen bakker Danmarks NATO-politik op.
Jeg ved ikke, hvad man venter på, jeg ved ikke, hvorfor man tøver, hvad det er, der gør, at man er så negativ over for forslaget.
Villy Søvndal (SF), 1998-01-13:
Blot for tydelighedens skyld: Fru Annette Just sagde, at der ikke var én eneste bemærkning, fru Annette Just var enig i.
Det synes jeg er lidt underligt, al den stund at det, vi har gjort i bemærkningerne, er at fremhæve tilhængernes argumenter for, hvorfor man skal udvide NATO, og modstandernes argumenter for, hvorfor man ikke skal gøre det.
Så hvis fru Annette Just overhovedet mener noget, må hun som et minimum være enig i det ene sæt argumenter.