Line Barfod (EL), 2005-04-26:
Jeg vil gerne takke for debatten.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Ole Glahn i, at hvis vi slipper kræfterne løs lokalt, kan vi sikkert få mange flere gode måder at lave god ældrepleje på.
Det er netop det, vores forslag går ud på.
Man skal nemlig have mulighed for at slippe kræfterne løs lokalt, men det er svært mange steder.
Jeg vil også gerne takke Forbundet af Offentligt Ansatte og Dansk Sygeplejeråd, der jo har lavet det her meget store arbejde med at udvikle de ti rettigheder, som indgår i vores forslag, og har sat gang i hele debatten, både blandt deres medlemmer, blandt os og ude i kommunerne, om, hvordan vi sikrer de ældre et værdigt liv.
Under valgkampen gik hjemmehjælperne i Aabenraa i strejke.
Jeg vil gerne citere Solveig Dahlsgaard, der har været social- og sundhedshjælper i 19 år.
Det er fra Ekstra Bladet den 1. februar 2005: »Men nu må vi sige stop.
Vi bliver presset mere og mere.
Vi har også fået at vide, at vi fremover ikke må holde hverken spise- eller tissepause fra kl. 7 til 13.
Det kan ikke være rigtigt.«
Man er så fokuseret på at kunne måle og veje i stedet for at kunne give ordentlig tid til omsorg.
Det glæder mig da, at der ikke er nogen, hverken ministeren eller nogen af ordførerne, der er uenige i de ti rettigheder, som FOA og Dansk Sygeplejeråd har opstillet.
Men det kan man vel heller ikke være offentligt.
Men hvad nu, hvis det i det projekt viser sig, at barriererne er, at der ikke er penge nok, at barriererne er, at man kræver, at der skal udvikles kvalitetsstandarder i hver eneste kommune, hvor alting gøres op minut for minut, så det kan måles og vejes, og at man bruger så mange administrative ressourcer på at gøre det hele op, for at de private firmaer kan komme ind på markedet?
Det, der er problemet, er jo, at man gør ældreplejen til en vare, der skal måles og være genstand for tidsstudier, nøjagtig ligesom vi i »Krøniken« kunne se, hvordan de på radiofabrikken »Bella« satte tidsstudiefolk ind.
Det er jo grundlæggende det, debatten handler om.
Er det den måde, vi ønsker at styre ældreplejen på, eller vil vi hellere prøve at udvikle nogle andre styringsredskaber?
Jeg synes godt, at der kunne have været noget mere åbenhed i debatten om at bruge andre styringsredskaber, at vi kunne bruge nogle af de forsøgspenge på at udvikle andre styringsredskaber end minuttyranniet, så der var en mulighed for at styre på andre måder, nøjagtig ligesom vi jo heller ikke styrer børnehaverne efter minuttal – hvor mange minutter skal man have til at made et barn, hvor mange minutter skal man have til at skifte ble på et vuggestuebarn, hvor mange minutter skal man have til at læse en bog højt osv.?
Så langt er vi heldigvis ikke kommet, og det håber jeg heller ikke vi gør.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor nogle mener at det skulle være nødvendigt på ældreområdet.
Hvorfor ikke prøve at se på, om det ikke kunne give et bedre resultat, en større tilfredshed og de ældre en mulighed for selv at bestemme i deres eget liv, hvis man lader de ældre og de ansatte selv tilrettelægge arbejdet og udviser noget mere tillid til, at både ældre og ansatte faktisk er mennesker, der er i stand til selv at tænke og selv kan styre nogle ting?
Men det kræver altså, at man tør vise tillid.
Vi synes, det er rigtig godt, at man både i Søllerød og i flere andre kommuner har taget FOA og Dansk Sygeplejeråds initiativ til sig og har diskuteret de mange etiske dilemmaer, der er og altid vil være i ældreplejen.
Men det er jo bare ikke nok, at man diskuterer de etiske dilemmaer, hvis man ikke har mulighed for at omsætte det, man når frem til, til praktisk virkelighed, hvis man ikke har mulighed for at tilrettelægge arbejdet på en anden måde.
Fru Lise von Seelen sagde det så klart, som det overhovedet kan siges: Livskvalitet ligger ikke i at kunne vælge mellem private og offentlige leverandører, livskvalitet ligger i at kunne vælge, hvordan ens hverdag skal se ud.
Det er jo det, der er hele humlen: Hvordan når vi frem til en situation, hvor de ældre får mulighed for selv at bestemme over deres egen hverdag?
Hvordan er det, man tilrettelægger den hverdag og den ældrepleje?
Det kan vi ikke indsætte i en lov, det kan vi ikke her fra Christiansborg sidde og fastlægge i detaljer, for vi skal netop give mulighed for, at den enkelte ældre selv kan tilrettelægge det.
Derfor er de redskaber, vi har, at give mulighed for, at man kan det ude i kommunerne.
Derfor håber vi jo, at man snart begynder at gøre op med kassetænkningen og se det fuldstændig vanvittige i, at vi har 800.000 mennesker, der er sat uden for arbejdsmarkedet, samtidig med at så mange bliver nedslidte af at skulle løbe alt for hurtigt og folk ikke får den fornødne omsorg, som de burde have.
Det vil ikke koste ekstra, for det, vi sparer på dagpenge og administration og får ekstra ind i skat, svarer til den løn, vi skulle give til hjemmehjælperne.
Så hvis flertallet her ville det, kunne vi ansætte alle de hjemmehjælpere, vi har behov for.
De skal selvfølgelig have noget uddannelse, så de har de faglige kvalifikationer, det er jeg fuldstændig enig i, men ud over det ville det være gratis for samfundet, og på sigt ville vi kunne spare penge, fordi de ældre ville få det meget bedre og dermed blive mindre syge, og fordi hjemmehjælperne ville blive mindre nedslidte, når de ikke skulle løbe så hurtigt, fik bedre arbejdsvilkår og kunne gøre deres arbejde ordentligt.
Så det er klart den vej, vi skal gå, og det vil glæde mig den dag Dansk Folkeparti også vil være med til at bryde rammerne.
Jeg har dog endnu ikke set noget, der tyder på, at man vil gå den vej, men vi vil blive ved med at prøve at spørge ind til det.
Så talte hr. Tom Behnke for, at vi skulle prøve at finde nogle andre måder.
Jeg vil meget gerne prøve at komme med nogle forslag ude fra virkeligheden til, hvordan man kan tilrettelægge tingene på en anden måde, end man gør i dag, og så må vi jo se, om De Konservative så vil være med til at give mulighed for sådanne forsøg ude i kommunerne.
Hr. Ole Glahn talte for, at kommunerne skal have mulighed for selv at igangsætte sådanne forsøg.
Vi har jo netop, inden vi fremsatte forslaget, snakket med nogle kommuner, som har ønsket at få mulighed for at lave sådan nogle forsøg.
Vi vil selvfølgelig gerne prøve at snakke med de kommuner igen og spørge, om de vil komme ind i Socialudvalget her i Folketinget og fremsætte deres ønske om forsøg, så vi kan høre, hvor barriererne ligger, og hvad de eventuelt skal bruge af penge for at igangsætte et sådant forsøg.
Så må vi jo høre ministeren, om det kan indgå i de beskedne 10 mio. kr., der er sat af, eller om man vil være villig til at sætte flere penge af, for som økonomien ser ud i kommunerne i dag, er der ikke, så længe man ikke kan få pengene med fra dagpengene, de fornødne midler til at gøre det, man gerne vil – slet ikke med det, vi kan se frem til med kommunalreformen, hvor der bliver endnu færre penge ude i kommunerne, og hvor vi endnu ikke ved, hvordan økonomien ser ud, ud over at man skal bruge mange milliarder på omstilling, at man skal bruge mange flere penge på at betale til sundhedsvæsenet
Derfor håber vi meget, at det lykkes at få budskabet om, at man skal kunne gøre tingene på en anden måde, igennem, og at der også kan blive sat penge og tid af, så vi en dag kommer frem til, at de ældre får ret til selv at bestemme, hvornår de skal sove; får ret til selv at bestemme, hvad de vil have at spise; får ret til selv at bestemme, hvad de vil have på af tøj; får mulighed for at komme uden for en gang imellem, komme ud og høre fuglene synge, komme ud og opleve, at det er forår.
Det burde være en menneskeret for os alle sammen, men det kræver altså, at vi vil sætte de fornødne midler af, og at vi vil give mulighed for, at udgangspunktet er den ældre og ikke stregkoder og minuttyranni.
Tak for debatten.
Afstemning