Jørn Jespersen (SF), 2000-05-02:
Fødevareministeren nævnte, at det formentlig var hendes egne udtalelser, der havde fået os til at fremsætte det her forslag.
Der er det jo sådan, at vi faktisk, fra man lavede den nuværende ordning, har advaret imod den og sagt, at den punkt ét ikke ville løse de opgaver, den skulle løse, og punkt to ville den have en række uheldige konsekvenser.
Det synspunkt har vi stædigt forfulgt.
Vi synes, vi har fået ret, så derfor ville vi nu have kørt sagen under alle omstændigheder, men det er da rigtigt, at vi har bemærket, at den nye minister har udtalt sig i overensstemmelse med vore synspunkter, og det er vi da glade for.
Jeg synes også, at ministeren sagde to af de helt centrale ord i den her sammenhæng, nemlig at offentliggørelsen skal være offensiv og forbrugerrettet.
Det er det, der er essensen.
Den skal bruges til at opfylde fødevarepolitiske målsætninger på områder, hvor det kniber med det, og den skal give forbrugerne et frit valg.
Det er vi helt enige i er de to grundprincipper i en offentliggørelsesordning. Jeg er helt med på, at ministeren vil afvente evalueringen, og håber så, at når man i regeringen og regeringspartierne bruger vores forslag som inspiration, som der blev lagt op til, at man vil lade sig inspirere til at sikre, at den københavnske model for restauranter og bagere osv. bliver genindført på landsplan.
Den havde jo den meget store fordel, at den var ret nuanceret.
Det var ikke bare et plus eller et minus.
Det var en række kriterier, der blev gennemgået, hvor man så offentliggjorde, om virksomhederne havde levet op til de nødvendige krav på alle punkter, på nogle punkter eller slet ikke.
De blev sådan set belønnet via en smadderflot karakterbog, en pletfri anmærkning, og dermed havde man i virkeligheden en nuanceret bedømmelse af alle virksomhederne, sådan at forbrugerne fik det frie valg. Vi håber også, at ministeren og regeringspartierne vil overveje at bruge det inden for sådan et område
som vildledning
Dér har man jo gennemført en kampagne, som har flyttet noget, men som langtfra fik løst problemet og ryddet totalt op.
Jeg er overbevist om, at en offentliggørelse af de påbud, der er givet inden for en vildledningskampagne, ville gøre, at området blevet saneret i løbet af no time, og at problemet kunne løses helt og aldeles. Jeg synes også, det ville være en god idé at bruge det
eksempelvis inden for indsatsen imod overskridelse af grænseværdier for pesticidrester
Der er stadig væk ca. 3 pct. af prøverne, hvor grænseværdierne er overskredet.
Det er helt uacceptabelt.
Hvis detailhandelsbutikker, der forhandlede sådanne varer, blev offentliggjort, så ville det med det samme medføre, at man stillede krav til sine leverandører om, at det vil man ikke have.
Det har supermarkeder i Italien gjort, og dér har man et meget lavere restindhold af pesticider i fødevarer, der bliver solgt i disse supermarkeder, fordi man fører en hård kurs over for leverandørerne.
Så vi håber altså på, at ministeren virkelig vil lade sig inspirere, og jeg synes, at de foreløbige udtalelser tyder på, at det vil kunne ske.
Det er jeg glad for.
Vi skulle lige have den der med, at tillid er godt, men kontrol er bedre.
Det er sådan set ikke sådan, det er tænkt.
Det opfylder kriterierne
på side 1 i en lærebog om nationaløkonomi, om den frie markedsøkonomi, nemlig at forbrugernes fulde viden, den fulde gennemsigtighed på markedet, er forudsætningen for, at økonomien fungerer.
Det er sådan set bare det, vi vil sikre, og derfor er vi sådan set heller ikke så overraskede over, at Venstre synes, at der er meget godt i forslaget.
Fru Mariann Fischer Boel siger også, at sådan en offentliggørelse ikke giver mening, hvis der ikke er valgmuligheder.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Hun påpeger videre, at der er stor forskel på store virksomheder og så f.eks. landmænd, hvor der er et tæt sammenfald mellem virksomhed og privatliv.
Det er jeg helt enig i gør en stor forskel, og det er også baggrunden for, at vi har været meget kritiske over for nogle af de offentliggørelser, der har fundet sted, fordi der ikke var fri valgmulighed for forbrugerne, og fordi man ramte nogle privatmennesker på en måde, der ikke var hensigtsmæssig.
Jeg er også enig i, at det er uhensigtsmæssigt, hvis offentliggørelsen finder sted for sent.
Det bør være en bestræbelse, at den falder umiddelbart efter, at forseelsen er begået, så hurtigt, som det overhovedet kan lade sig gøre. Jeg er også enig i Venstres bemærkninger om, at man skal kunne blive frikendt igen, at man bliver slettet af listen, at der kommer en ny kontrol, som viser, at man har løst problemet, eller at man på anden måde kan dokumentere, at man har rettet op på forholdene.
ens objektive kriterier og vilkår, der sikrer, at alle virksomheder bliver bedømt på forudsigelige og fair og ensartede vilkår.
Det eneste punkt, hvor der måske er lidt uenighed mellem Venstre og SF om det her, er, når man snakker om de forsætlige, de grove og de gentagne tilfælde.
Med hensyn til det, at en sag skal være meget grov, er der masser af grove tilfælde inden for vildledningen, hvor virksomhederne har tænkt »går den, så går den«, og der må også være en rimelighed i, at der er en hammer, der falder relativt hurtigt, og at man ikke skal gentage det gang på gang.
Men det er en diskussion om, hvor grænserne skal ligge, og den kan vi forhåbentlig tage, når evalueringen foreligger. Hr. Henning Grove og Det Konservative Folkeparti var sådan, for at sige det lidt kort, nærmest lidt imod. Det er der jo ikke noget at sige til, for det var Det Konservative Folkeparti, som havde hovedansvaret for, at den offentliggørelse, der fandt sted af restauranters madsvineri, blev stoppet.
Det kunne godt være, at regeringen ikke skulle have taget imod den hjælpende hånd på det tidspunkt.
Den har mildest talt
ikke haft succes på ret mange områder.
Jeg kan kun sige til hr. Henning Grove, at jeg håber, at Det Konservative Folkepartis indflydelse på det her spørgsmål
slutter, når evalueringen foreligger.
Det tror jeg vil være til gavn for forbrugerne, og jeg kan konstatere, at i den linje, Det Konservative Folkeparti har lagt, vejer hensynet til virksomhederne ikke bare tungere, men meget tungere end hensynet til forbrugerne.
Det er da en ren linje; så ved man, hvad man har at rette sig efter.
Dansk Folkeparti kunne følge intentionerne i vores forslag og udviste det, man vel kan kalde en forsigtig interesse.
Det kan da være, der er noget at bygge på dér.
CD er også enig i betragtningerne i vores forslag og havde en del kritik af den nuværende offentliggørelses facon
og sagde, at det ikke var det, CD havde drømt om.
Så vidt jeg husker, var CD også med til at stemme det igennem i sin tid
, så det er - forstår jeg - dagen, hvor CD på mange områder bliver klogere.
Det lover godt.
Det Radikale Venstre opfattede jeg også nærmest var temmelig enigt med SF, og det håber jeg vil præge også partiets indstilling undervejs i de interne forhandlinger i regeringen.
Jeg siger også tak til Kristeligt Folkeparti for opbakningen.
Så jeg synes, der er meget, der tyder på, at der skulle være en god chance for, at vi, når evalueringen foreligger, kan lave ny ordning med offentliggørelse af kontrolresultater, som langt hen ad vejen flugter med de tanker, som SF hele tiden har gjort sig og har ført frem, også her i dag, så vi kan få en langt bedre offentliggørelse på de områder, hvor forbrugerne sikres en valgmulighed og har en mulighed for at træffe beslutninger på baggrund af offentliggørelsen af kontrolresultaterne, og at vi kan få opfyldt en række fødevarepolitiske målsætninger i langt større omfang, end det sker i dag.
Det synes jeg lover godt.
Så skal jeg sige om Enhedslistens forslag, at vi har en vis sympati for, at man lokalt kan fastsætte forskellige strategier for offentliggørelse.
Det har vi, fordi man jo lokalt har meget forskellige problemer.
Det var også det, der var tilfældet i København.
Det var ikke uden grund, at det var her, man startede med at offentliggøre.
Det var, fordi problemerne var størst dér.
På den anden side tror jeg, man realistisk må sige, at med den nye struktur, vi har fået, har Enhedslistens tanker
nok ikke nogen let gang på Jorden
Så derfor er det formentlig ikke særlig realistisk, at man kan lave den differentiering, men tanken om at kunne sætte målrettet ind i forhold til, hvor problemerne er, synes vi er sympatisk.
Enhedslisten har også nogle betragtninger om, at kriterierne skal udvides, så det ikke kun er omsætningsbegrænsende påbud osv., der skal danne basis for offentliggørelsen.
Det er jeg sådan set også enig i.
Det er jo et spørgsmål om, hvordan man definerer omsætningsbegrænsende påbud.
Men det, der i hvert fald er vigtigt efter vores opfattelse, er, at kriterierne bliver så vide, at det er de områder, hvor forbrugerne har en berettiget interesse i at få nogle oplysninger, som de kan handle på baggrund af, der kommer frem.
Og jeg tror i virkeligheden, at der er gode chancer for, at vi kan få det ind i den kommende ordning på det her område, sådan at den del af Enhedslistens forslag bliver tilgodeset.
Men jeg skal takke for den velvillige behandling og håber, at det er signal om, at vi efter evalueringen kan få en ny, offensiv, målrettet, forbrugerorienteret offentliggørelsesstrategi.