runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2006-02-09:
Jeg beklager meget, men det kan hr. Jørgen Arbo-Bæhr altså ikke få.
Det er jo sådan, så de penge, der ikke overføres direkte til den enkelte modtager af overførselsindkomst, jo overføres til grupper inden for det samme område, nemlig de særligt udsatte grupper inden for det område.
Under et får de jo i gennemsnit det samme beløb, og det synes jeg er en fornuftig og hensigtsmæssig ordning, vi har lavet på satspuljereguleringsområdet.
Hvis vi sammenligner med et andet område, er vores opfattelse, at vi kræver skat op hos individuelle borgere for at kunne give en del af det, vi kræver op i skat, som indkomster til de svage grupper i vores samfund.
Det er præcis det samme, som vi gør her med satspuljereguleringen, og derfor ser jeg ingen modstrid i det at føre en ordentlig og fornuftig socialpolitik og det at være tilhænger af satspuljereguleringen.
Lise von Seelen (S), 2006-02-09:
Jo, men det er måske netop det, hr. Ejgil Rasmussen mener med, at han godt kunne ønske sig noget mere forståelse fra Folketingets side
Hr. Hans Andersen siger, at det er hans opfattelse, at der er en tidlig indsats, men alle de mennesker, der arbejder med det her område, fortæller os, at det ikke er tilfældet, fordi man har så svære vilkår i kommunerne, at man faktisk skubber foranstaltningerne.
Derfor vil jeg gerne have hr. Hans Andersens kommentar til, om formanden for Kommunernes Landsforening er helt på gal kurs, når han giver os sådan en nytårsappel og siger, at han har brug for mere forståelse fra Folketingets side.
Jeg opfatter det selvfølgelig sådan, at det er fra regeringens side.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Det er ikke min opfattelse af de mange kommunalbestyrelsesmedlemmer, der sidder udeomkring i landet og skal have budgetterne til at hænge sammen.
Jeg deler ikke den mistillid til dem, at det første, de ser på, når de skal have budgetterne til at hænge sammen, er at reducere budgetterne til den tidlige indsats.
Jeg har oplevelsen af, at man netop går ind og yder en større indsats og er meget opmærksom på, hvordan man kan støtte den enkelte familie, således at man ikke senere måske skal ud i en tvangsanbringelse.
Jeg har oplevelsen af, at de netop sætter ind med en tidlig indsats, at det er det, vi ser udeomkring i landet.
Lise von Seelen (S), 2006-02-09:
Hr. Hans Andersen har mere end en gang nævnt, at det er meget vigtigt med den tidlige indsats, og det er et synspunkt, som vi helt sikkert deler.
Den indsats, vi skal gøre, er ofte meget mindre massiv, hvis vi kan gå ind og arbejde med nogle spørgsmål, når de dukker op, mens problemerne er små.
Ikke desto mindre så fortæller folk os, at tidspunktet for indsatsen her i de sidste år bliver gjort senere og senere.
Bl.a. på en konference i går, som Det Konservative Folkeparti havde arrangeret, snakkede man om, at man fra stort set alle kanter så, at indsatsen ligger senere.
Tror hr. Hans Andersen, at det hænger sammen med Ejgil Rasmussens udsagn om, at kommunerne er så hårdt pressede, at de skubber indsatsen foran sig af økonomiske grunde?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg kunne lige følge op på det første spørgsmål om ungdomsuddannelse med at sige, at jeg da ikke synes, det er en afvisning at sige, at det vil vi se positivt på.
Vi vil gerne se på, om der er mulighed for at skrue en ungdomsuddannelse sammen for de unge mennesker, der desværre har et handicap, og som skal have hjælp for at imødegå den funktionsnedsættelse, de har.
Det synes jeg da er en positiv tilkendegivelse af at vi her har et sted, vi kan løfte.
Konkret er det jo nævnt i det beslutningsforslag, at Fyns Amt er langt fremme på det område.
Det har jeg også noteret mig, og vi må da prøve at undersøge, om der er nogle muligheder der, vi kan tilstræbe.
Med hensyn til helhedsskole: Det handler jo først og fremmest om, at de unge mennesker lærer at læse og skrive, og at de i øvrigt tilegner sig de færdigheder, de skal få i løbet af deres folkeskoleliv.
Det synes jeg er overordentlig vigtigt.
Her skal vi bruge elementet omkring evaluering noget mere.
Det må vi jo konstatere.
Så handler det om, at man udeomkring, synes jeg, i øjeblikket gør nogle forsøg med at tage nogle pædagoger med ind i folkeskolens undervisning, således at der kan være nogle unge piger og drenge, hvor en kombination af en lærer og en pædagog gør, at de netop får det bedst mulige udbytte.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
Det er jo altid en måde, at man kan sige, at vi udskyder det til en anden god gang, for vi vil måske ikke alligevel.
Der lå et fikst og færdigt forslag, der var faktisk et flertal med Venstre, det var bare at sige ja tak til det.
Så det er såmænd bare en opfordring.
Jeg vil gerne spørge om en anden ting med hensyn til udsatte børn.
Hele diskussionen om at etablere helhedsskole, hvor der er en mulighed for, at man tænker skole- og fritidsdelen sammen til et samlet uddannelsestilbud, er det et perspektiv, som Venstre synes er nyttigt for at få samlet de børn op, som jo desværre forlader skolen, fordi de ikke synes, at skolen kan give dem et tilbud længere, og som altså heller ikke har forældre, der er i stand til at tage vare på dem?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Som jeg forstod debatten i går, ville Venstre positivt overveje de muligheder, der ligger i sådan en ungdomsuddannelse, men ønskede også at gå dybere ned og spørge, om der er nogen alternative muligheder, om det er den bedste måde at organisere sådan en ungdomsuddannelse på, når det drejer sig om unge mennesker med et handicap, der ikke i dag kan profitere af det helt almindelige uddannelsestilbud.
Jeg synes da, at man konstruktivt skal overveje mulighederne for at skrue en god ungdomsuddannelse sammen, men om det lige præcis er den model, der lå i det beslutningsforslag, eller det er andre modeller, synes jeg da er værd at tage en drøftelse af.
Christine Antorini (S), 2006-02-09:
Ja, undskyld.
Så sætter jeg mig.
Spørgsmålet lød i al sin enkelthed: Hvordan kan det være, at Venstre ikke ønsker at indføre muligheden for en ungdomsuddannelse for unge med handicap?
Vi havde jo diskussionen her i går i Folketingssalen.
Muligheden var der, Venstre kunne have stemt for, så havde der været flertal.
Men nej, det ønskede Venstre ikke.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg synes jo, det er alt for sent at vente til folkeskolen med at have fokus på god kost og ernæring.
Vi skal jo starte meget, meget, meget tidligt, vi skal starte med den enkelte familie.
Men et andet godt sted at have fokus på kost, bevægelse og ernæring er da i børnehaven, og det er der jo også forslag til initiativer til, bl.a. udmøntningen af de 400 mio. kr. De skal støtte gode projekter.
Så synes jeg da, at det er rigtig godt, hvis man på den enkelte folkeskole kan få lavet et tilbud til eleverne, der handler om god kost og ernæring.
Men jeg tror helt sikkert, at den enkelte folkeskolebestyrelse er rigtig god til at få det organiseret.
Det har jeg oplevet, så det tror jeg sådan set også de kan.
Thomas Krog (SF), 2006-02-09:
Jeg er da glad for, at også den sidste bemærkning kom med, for der er ingen tvivl om, at vi i SF sætter stor fokus på at sige, at hvis vi skal have alle folk igennem denne uddannelse bedst muligt, så er det vigtigt, vi også udnytter folks kreative værdier, at vi lægger vægt på idræt, motorik, kost og sundhed.
Når det så lige kommer ind i en sidebemærkning efter al den her snak om evalueringer, er det så, fordi det er noget, Venstre mener?
Og når de konkrete forslag til, hvordan vi udmønter det her i folkeskolen, ikke er der, er det så en forglemmelse, eller kan vi snart forvente, at der kommer noget konkret også i folkeskolen om, at vi skal have bedre kost, at vi skal styrke idræt, at vi skal styrke muligheden for motorik helt fra børnehaveklasse og op, sådan at vi kan få hele mennesker, der kan klare sig og også klare indlæringen?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i her, at på folkeskolens område sætter vi ind med øget evaluering, og det kan jeg forstå at SF ikke vil deltage i.
Men jeg finder, det er vigtigt, og specielt i forhold til den diskussion, vi har her i dag om de udsatte børn, er det jo vigtigt, at vi nu får øget evaluering, så de børn, der ikke lærer noget, kan blive opdaget meget tidligere, således at Peter eller Jens eller Muhammed, når vedkommende går ud af 9. klasse, ikke skal stå tilbage og sige: Desværre nåede jeg ikke at lære alt det, jeg skulle have lært med udgangen af 9. klasse.
Det synes jeg der skal være fokus på.
Så synes jeg, der selvfølgelig skal være fokus på mad og ernæring.
Det er da en kombination af de her ting, der skal gøre, at vi alle sammen får det bedst mulige udbytte af folkeskolen.
Thomas Krog (SF), 2006-02-09:
Det er også en spændende diskussion.
Hr. Hans Andersen snakker om mad og ernæring i daginstitutioner, men når det kommer til folkeskolen, så er der alene fokus på læse- og skrivefærdigheder.
Der lægger Venstres ordfører sig så helt på linje med undervisningsministeren, der med fokus på folkeskoleområdet alene snakkede om mere dansk i de små klasser og også i den her børnehaveklasse, som så kommer.
I modsætning til det har vi jo en familieminister, som her i dag klart giver udtryk for, at der er sammenhæng mellem god ernæring, sund livsstil og muligheden for at lære.
Der vil jeg gerne høre Venstres ordfører
: Er det, fordi man simpelt hen er uenig med familieministeren, eller har man bare glemt at komme med de konkrete tiltag, som også tager de aspekter med ind i indlæringen?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Der er jo virkelig ændret holdning med VK-regeringens tiltrædelse i 2001 til, hvordan vi skulle prøve at forbedre unge menneskers uddannelse.
Vi måtte jo desværre konstatere, at rigtig mange unge mennesker går ud af folkeskolen uden at kunne læse og skrive ordentligt.
Det er vigtigt lige at konstatere, at det jo er forudsætningen, at det jo er vilkårene.
På baggrund af det bygger Venstre og De Konservative ovenpå og siger: Folkeskolen skal være bedre, for det er jo hele forudsætningen for, at 95 pct. af en ungdomsårgang også påbegynder en ungdomsuddannelse.
Det synes jeg er vigtigt.
Det er jo nu sket, og det glæder jeg mig over, for en klar forudsætning for, at de unge mennesker også kan påbegynde en ungdomsuddannelse, er, at de har lært at læse og skrive.
Jeg har opfattelsen af, at kommunerne gør en stor og tidlig indsats i forhold til i de familier, der har det svært.
Det er i og for sig allerede, når familien konstaterer, at der er et barn på vej, at bl.a. jordemoderen går ind og gør en stor indsats.
Der er rundtomkring et tværfagligt samarbejde mellem de nuværende amter og kommunerne.
Det er et eksempel.
Og længere henne i forløbet gøres der en større indsats af sundhedsplejersken.
Det er min oplevelse, at man virkelig har styrket det.
Så er der ikke mindst kommunalreformen, hvor kommunerne jo får det fulde myndighedsansvar, således at der ikke er nogen tvivl om, hvem der nu skal handle.
Det er ikke, som det er i dag, hvor tvivlen kan opstå om, hvorvidt det er amtet eller det er kommunen, der har ansvaret for at hjælpe familien.
I fremtiden bliver det kommunen, der har ansvaret, og det tror jeg kan være med til at gøre det endnu bedre.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Jeg har også som så mange andre i denne sag med interesse læst regeringens strategi for at bekæmpe negativ social arv, at give lige muligheder for alle børn og unge.
Det er meget svært at blive uenig om indholdet af den strategi, men når vi så kommer til de praktiske gerninger, til realia, ser tingene jo lidt anderledes ud.
Jeg kunne tænke mig at spørge ind til en af de muligheder, som regeringen har skabt for kommunerne, nemlig den mulighed, der nu er for småbørnsforældre, for at købe mad i børnehaven, vel at mærke uden at alle børn i børnehaven er tilmeldt ordningen.
Så vil jeg da bare gerne spørge Venstres ordfører, om han synes, at det er et skridt i retning mod at skabe lige muligheder for alle børn.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg synes, det er rigtig godt, at muligheden nu er der for, at man udeomkring lokalt i den enkelte børnehave kan organisere, at man er fælles om at sørge for, at børnene får mad i børnehaven.
Det synes jeg er en rigtig god idé.
Jeg er også helt sikker på, at man også finder løsninger, hvis der er familier, der selv ønsker at smøre madpakken, respekt for det, det skal jo også være muligt, det skal jo ikke være sådan, at vi alle sammen skal være ens, men der findes nok også mulighed for, at man løser det lokalt, hvis der er enkelte familier, som ikke kan betale.
Det tror jeg sådan set også at man kan finde løsninger for.
Jeg mener netop, at vi nu har tilgodeset det lokale engagement, den lokale mulighed for at give de her børn en god frokost.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Skal det forstås sådan, at ordføreren ikke mener, at pædagogerne, der varetager det vigtigste i vores samfund, nemlig de små børns opdragelse, ikke har brug for efteruddannelse? Hvis det er tilfældet, vil jeg gerne sige, at det er vi meget uenige i.
I øjeblikket er væksten i antallet af uuddannet personale i børnehaverne større end væksten i antallet af uddannet personale.
Mener ordføreren, at det er en sikring af, at de svageste børn også får de bedste tilbud?
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg tror, der er nogle ting, der bliver blandet sammen her.
På daginstitutionsområdet er der på finansloven for 2006 afsat 400 mio. kr., som vil blive udmøntet over de næste 4 år.
Er det det, man spørger ind til?
Jeg mener, at det alt andet lige viser, at der selvfølgelig er fokus på området, både når vi taler om efteruddannelse af lærere, og når vi taler om en indsats over for bl.a. udsatte børn i daginstitutionerne og et generelt kvalitetsløft i daginstitutionerne.
Så jeg mener faktisk, at der er områder, der bevæger sig i den rigtige retning.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Alt det her skal altså dækkes ind af en såkaldt ekstrabevilling på ca. 1 mio. kr. i hver af kommunerne i år.
Er det en opfattelse, hr. Martin Henriksen kan genkende, og mener ordføreren, at det vil være tilstrækkeligt for ligesom at løfte området til gavn for de svageste børn?
Kirsten Brosbøl (S), 2006-02-09:
Jeg tager det som en bekræftelse af, at det er gået den forkerte vej, når ordføreren ikke svarer direkte på mit spørgsmål, men i stedet erklærer, at målsætningen er noget andet end det, der rent faktisk er sket, nemlig at der er færre af en ungdomsårgang, der har fået en ungdomsuddannelse i denne regerings regeringsperiode.
Det, som vi jo så skal frem til, er, hvilke konkrete initiativer regeringen vil sætte i værk for at sikre, at den forkerte udvikling, der har været i den her periode, bliver vendt.
Der kunne vi f.eks. tage hul på hele den gruppe, som vi havde en debat om her i salen i går, nemlig de udviklingshæmmede, som i dag ikke har ret til at få en ungdomsuddannelse.
Vil Venstre støtte det beslutningsforslag, som vi debatterede her i går om at give unge, som ikke i dag har nogen ordentlige tilbud om en ungdomsuddannelse, en mulighed for at få en ungdomsuddannelse?
Vil Venstre også støtte, at vi får oprettet en alternativ fri ungdomsuddannelse, den, som regeringen, da den trådte til, jo nedlagde, men som gav unge en mulighed for at få en ungdomsuddannelse, hvis ikke de syntes, at de ville gå den slagne vej gennem en gymnasial uddannelse?
Det er jo to konkrete bud på, hvordan vi kunne sikre flere unge mennesker en ungdomsuddannelse.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg kan konstatere, at flere og flere får et arbejde.
Flere og flere familier oplever, at faren eller moren får et arbejde og dermed også får endnu bedre forudsætninger for at skabe et godt liv for familien.
Ud over det er der jo en lang række tiltag, hvor det handler om at forbedre og støtte op omkring de familier, der har det svært dér, hvor børnene også er udsatte.
Det synes jeg da er vigtigt.
Ikke mindst hele kommunalreformen er et væsentligt skridt i retning af, at vi altså nu skal have fastlagt ansvaret entydigt.
Vi skal have fokus på at gøre noget for de mest udsatte i vores samfund, og det gør vi altså ved at placere et entydigt ansvar hos kommunerne, således at de kan tage fat og gøre en forskel, så familierne ikke sættes mellem to stole.
Vi kan blive enige om, at vi skal gøre noget mere.
Vi sætter nu ind med en styrkelse af fagligheden i folkeskolen, og det er jo netop for at hjælpe de udsatte børn og unge mennesker, som ikke nødvendigvis får den største støtte hjemmefra, men har brug for, at de i løbet af folkeskolen lærer det, de skal.
Det er den ene ting.
Den anden ting er jo, at der er sat massivt ind med muligheder for, at i familier, hvor faderen desværre drikker for meget, kan faderen komme i et behandlingstilbud, og det er således, at man nu også udeomkring i de enkelte amter er meget optaget af at have fokus på, om der er børn i den familie, og hvad man kan gøre for at hjælpe og støtte op omkring familien.
Børn i misbrugsfamilier er en vanskelig problemstilling, og vi har også nu iværksat tiltag, der skal gøre, at vi kan løse det problem.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Tak til Venstres ordfører for en blankpoleret ordstrøm.
Vi forstår, at regeringen nu også har svunget sig op til, at der skal nedsættes en kommission på familieområdet.
Tillykke med det!
Det kunne jo være interessant på et tidspunkt at få en oversigt over alle de kommissioner og udvalg, som regeringen har nedsat for at undgå at skulle gøre noget.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge Venstres ordfører sådan helt oprigtigt: Mener hr. Hans Andersen, at de udsatte børn i Danmark har fået det bedre eller dårligere i de sidste 4 år?
Når jeg spørger, er det altså, fordi der er over 30.000 børn, der er ramt af kontanthjælpsloftet; andelen af unge, der får en ungdomsuddannelse, er faldet med 25 pct.; der er en markant stigning af børn, der skal have en socialpædagogisk indsats; der er skåret i daginstitutionerne med en lille milliard kroner om året over de sidste 4 år.
Tror Venstres ordfører, at den udvikling, jeg her har beskrevet, har gavnet de udsatte børn, eller kan vi i hvert fald ikke mødes der, hvor vi er enige om, at der virkelig er brug for at få vendt udviklingen og gøre noget andet end det, der er gjort hidtil?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Det handler om, at vi nu går ind og fokuserer på og hjælper i de familier, hvor der problemer, i og for sig uanset hvad indkomsten er.
Det er på den måde, jeg synes at man skal læse den pågældende definition.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-02-09:
Det vil sige, at de 30.500 børn, som for øjeblikket lever under det, der hedder kontanthjælpsloftet, først skal defineres som værende i en meget udsat gruppe, før de er med i den gruppe, som hr. Hans Andersen nævner.
Og så synes jeg måske endda, at det er på kanten af det anstændige ligesom at sige, at der også kan være normaltfungerende familier, hvor der er problemer.
Ja, vel kan der det, men der er sandelig også en række tiltag i vores samfund for at tage fat i dem.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg tror, at man skal hæfte sig ved, at der kan være børn og unge mennesker, som godt kan have problemer, godt kan have brug for hjælp, selv om de vokser op i et miljø, hvor der er økonomi og god økonomi, og dem skal vi da selvfølgelig hjælpe.
Omvendt er det jo også således, at der er børn og unge mennesker, der vokser op i en familie, som har svært ved at få pengene til at slå til, som klarer sig udmærket, og så skal vi da ikke fra samfundets side bruge ressourcer på dem.
Der tror jeg, at det er vigtigt at fokusere på det enkelte barn og det enkelte unge menneske, således at vi får brugt ressourcerne ordentligt, men også får sat ind der, hvor der er behov.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-02-09:
I så vigtig en debat, som vi har her, om så vigtigt et emne, er det jo også vigtigt at kunne definere, hvem det egentlig er, vi taler om.
Nu har Venstres ordfører, hr. Hans Andersen, gjort det udmærkede hæfte, som er lavet af regeringen, til sit, og der er en definition af den negative sociale arv.
Den definition handler om, at de problemer, som børn og unge har, som de bærer med sig til voksenlivet, og som kan henføres til deres familiebaggrund, er den sociale arv; det kan skyldes, at forældrene har nogle individuelle vanskeligheder såsom misbrug eller en psykisk sygdom, eller at forældrene af andre årsager ikke har ydet børnene den nødvendige hjælp.
Se, umiddelbart er det i den første del af sætningen meget enkle områder, vi taler om.
Derfor vil jeg gerne have at vide: Hvad lægger hr. Hans Andersen i det, der hedder andre årsager?
Jeg vil gerne hjælpe hr. Hans Andersen en smule på vej ved at spørge: Indeholder det f.eks. de børn, som lever under vilkår, der er præget af den stigende ulighed, som bl.a. Rådet for Socialt Udsatte gang på gang manifesterer og forklarer er i samfundet?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Det er således, at forældre udeomkring kan skrives op til et børnepasningstilbud, og hvis man ønsker at benytte sig af den kommunale børnepasning, er det jo også således, at denne regering har sikret, at man i fremtiden ikke skal vente mere end 6 måneder.
Der er nu etableret lovgivning omkring børnepasningsgaranti, og det synes jeg er en klar fordel.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Har de 30.000 børn, hvis forældre har oplevet en markant nedgang i økonomien, fået det bedre?
Har de 25 pct., som er den andel af unge, der ikke får en kompetencegivende uddannelse, fået et bedre liv, siden den nye regering trådte til?
Eller må regeringen erkende, at i hvert fald i de sidste 4 år har dens socialpolitik spillet fuldstændig fallit?
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Målet er, at flest muligt skal have en ungdomsuddannelse.
Målet skal være, at 95 pct. af sådan en ungdomsårgang kommer i gang med en ungdomsuddannelse, og jeg håber på, at vi ved fælles hjælp kan få vedtaget de initiativer, der skal til, for netop at få de unge mennesker i gang.
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Det næste, jeg så gerne vil spørge ordføreren om, drejer sig om endnu en ting, denne regering har indført.
Regeringen har nemlig afskaffet det, vi kalder anciennitetsprincippet i børnehaverne.
Det vil sige, at børn af arbejdsløse og bistandsklienter kommer bagest i køen.
Når vi nu er enige om, det kan jeg jo læse i strategien, at det er umådelig vigtigt, at det er professionelle, der tager sig af børnene i daginstitutioner, vuggestuer og skolefritidsordninger, og at det først og fremmest er vigtigt for de svageste børn, hvordan synes ordføreren så, at det stemmer overens med, at barnet kan risikere at blive taget ud af børnehaven eller i hvert fald blive forhindret i at komme ind i en børnehave?
Barnet har jo ifølge strategiplanen så godt af at komme i børnehave, hvis det ellers er et barn af en familie, der er ramt af arbejdsløshed, eller er et barn af bistandsklienter.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Jeg mener faktisk, at anbringelsesreformen er med til at hæve kvaliteten væsentligt i det arbejde, der foregår med udsatte børn og unge udeomkring i landet.
Kvaliteten af sagsbehandlingerne bliver væsentlig øget.
Altså, det er jo ikke for sjov, at enhver socialrådgiver nu i de sidste par år har været i alt 1 uge ekstra på kursus.
Det har kostet i omegnen af 100 mio. kr. i ekstra midler at få gennemført den hævelse af kompetencen udeomkring til den enkelte socialrådgiver.
Det er da en vigtig del, når vi skal prøve at tegne et billede af, hvordan det går i kommunerne, hvordan kommunernes forudsætninger for at hjælpe familier, der har de udsatte børn, er.
Der er det vigtigt lige at holde fast i, hvad realiteterne er.
Realiteterne er, at vi har vedtaget en anbringelsesform, og at der også er fulgt penge med.
Hvis jeg hørte rigtigt, var første pind fra partierne bag det forslag, som fru Lise von Seelen fremsatte her, et forslag om, at man skulle pålægge regeringen at fremlægge en sammenhængende og mere markant indsats over for udsatte børn.
Det kan skyldes, at denne forespørgsel allerede har været planlagt.
Det må måske skyldes – vi kan måske få et svar senere – at det var en debat, vi skulle have haft før jul, og at der siden hen så er kommet et konkret forslag fra regeringen, der hedder »Lige muligheder for alle børn og unge« med en strategi til netop bekæmpelse af negativ social arv.
Så jeg vil gerne høre fru Lise von Seelen: Er initiativet ikke allerede taget?
Initiativerne er sådan set på vej ud i virkeligheden, så det, de pågældende partier her foreslår, er jo overflødigt.