runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 2000-03-15:
På spørgsmålet om, hvorvidt spørgeren kan få en journaloversigt, kan jeg svare, at jeg selvfølgelig til enhver tid vil besvare de skriftlige spørgsmål, som hr. Frank Aaen vil stille, korrekt og ordentligt inden for rammerne af ministeransvarlighedsloven i overensstemmelse med både forvaltningsloven og arkivlovsbestemmelserne.
Så i det omfang både offentlighedsloven og arkivloven osv. giver mig mulighed for at gå i dybden i skriftlig form over for hr. Frank Aaen, vil jeg naturligvis gøre det.
Det har jeg gjort hidtil i de skriftlige besvarelser, netop i de meget specifikke spørgsmål, hr. Frank Aaen har stillet om arkivaliematerialet, når det drejer sig om værnemageri og Industrisyndikatet.
Jeg tror sådan set også, der implicit i de spørgsmål, som hr. Frank Aaen stillede her, ligger en tilfredshed med de besvarelser, der er givet hidtil, når man spørger specifikt.
Når der spørges mere generelt, kommer jeg også til at svare
Men det vil jeg gøre, og hvis hr. Frank Aaen stiller de skriftlige spørgsmål, så vil jeg besvare dem.
Frank Aaen (EL), 2000-03-15:
Der var lige et spørgsmål mere.
Det går ud på, om man nu har fat i alle arkiver, der er mere end 30 år gamle.
Eller sagt på en lidt mere ligefrem måde: Er der flere fjernarkiver i Justitsministeriet?
Frank Jensen (S), 2000-03-15:
Nej, det er der ikke.
Der er tale om, at der kan være arkivaliemateriale, der er overført til PET's fjernarkiv, altså Justitsministeriets fjernarkiv, der ligger i PET, Politiets Efterretningstjeneste.
Det er for mig oplyst
det eneste arkivaliemateriale, som ligger i det fjernarkiv, som jeg her har beskrevet det. Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2000-03-15:
»Hvorledes vil ministeren garantere, at materialer, der ikke er afleveret til offentligt arkiv, ikke løbende er blevet eller vil blive tilintetgjort?«
Når vi stiller det her spørgsmål om tilintetgørelse, så er det selvfølgelig, fordi vi i nogle af de svar, vi tidligere har fået fra justitsministeren, har fået den oplysning, at arkivmaterialet var tilintetgjort efter aftale med arkivet eller på anden måde tilintetgjort.
Vi synes selvfølgelig, når vi ser det, at det er lidt besynderligt, at åbenbart meget omfattende materiale vedrørende besættelsestiden og værnemagersagerne efter krigen er blevet tilintetgjort.
Så er det jo selvfølgelig sådan, at når der er tale om et arkiv, som vi indtil nu ikke har kendt, så er faren for, at der er sket tilintetgørelse, naturligvis større.
Derfor det her spørgsmål til justitsministeren: Kan justitsministeren på nogen måde belyse, om der er sket tilintetgørelse af det materiale, der ligger i de sager, der nu er tilbage, og kan vi få - og det går jeg selvfølgelig ud fra - en garanti for, at der ikke vil ske tilintetgørelse fra nuværende tidspunkt og frem?
Frank Jensen (S), 2000-03-15:
Vi drøfter det, som jeg sagde indledningsvis, med Rigsarkivet nu og afleverer de arkivalier fra den pågældende periode, som der ikke længere er mening i at have liggende i Justitsministeriet.
Så snart vi har overstået de drøftelser med Rigsarkivet, vil vi træffe beslutning om at overføre dem til Rigsarkivet.
Men Rigsarkivet har altså ikke haft anledning til at modsætte sig det synspunkt, som Justitsministeriet har gjort gældende, nemlig at arkivalierne, som vi har liggende, er omfattet af undtagelsesbestemmelsen for afleveringsfristen på de 30 år.
Nu ved jeg jo fra tidligere skriftlige besvarelser, jeg har givet til hr. Frank Aaen om den pågældende periode fra 1930 og op til 1955, at spørgerens interesse samler sig om værnemageri, om Industrisyndikatet.
Jeg kan så oplyse over for hr. Frank Aaen, da det måske ikke er fremgået så præcist af mine tidligere skriftlige besvarelser, at i det arkivaliemateriale, som Justitsministeriet ligger inde med fra den pågældende periode, er der, som det er oplyst for mig, ikke noget materiale, der relaterer sig til den interesse, som spørgeren har haft for værnemageri under besættelsesperioden i Danmark.
Efter arkivlovens § 9 skal myndighederne drage omsorg for, at deres arkivalier opbevares på betryggende måde.
I Kulturministeriets bekendtgørelse vedrørende arkivloven, som er fastsat i medfør af arkivloven,
er der i § 8 bestemt, at kassation af en statslig myndigheds arkivalier kun må finde sted efter bemyndigelse fra Statens Arkiver.
En myndighed kan således ikke på egen hånd foretage kassation af arkivalier. Og når hr. Frank Aaen i dag henviser til en tidligere skriftlig besvarelse af det spørgsmål, så er det ikke kassation, der har fundet sted i Justitsministeriets regi.
Jeg kan oplyse spørgeren om, at jeg har fuld tillid til, at tidligere medarbejdere, men også nuværende medarbejdere i Justitsministeriet ikke foretager eller har foretaget kassation af arkivalier i strid med arkivloven.
Sådan er det jo.
Jeg er nødt til at svare, hvad jeg ved, og dér er min viden, at det ikke tidligere er foregået, og at det heller ikke foregår i dag.
Naturligvis overholder man gældende arkivlovsbestemmelser.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldet spørgsmål Spm. nr. S 1659
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Det forlyder, at regeringen overvejer en hurtig folkeafstemning om Danmarks forhold til euroen
allerede i september eller oktober.
Der er indlysende taktiske årsager til, at regeringen overvejer en sådan kupagtig fremgangsmåde.
For det første klarer euroen sig dårligt, og tiden arbejder ikke for tilhængerne.
Hertil kommer, at der venter en ny unionstraktat i december med yderligere centralisering og magt til de overstatslige unionsorganer.
Derfor kunne eurotilhængerne have taktiske fordele af en salamimetode, hvor de enkelte unionsskridt deles op. Men heroverfor står hensynet til demokratiet.
Afstanden mellem EU-eliten og befolkningen er i disse år voksende, og en lynafstemning, som ikke giver tid til en ordentlig debat, vil uanset udfaldet af folkeafstemningen øge denne afstand og skabe dyb frustration i en stor del af befolkningen. Regeringen og et stort flertal i Folketinget har støttet, at DUPI i øjeblikket får udarbejdet en ekspertredegørelse om euroen.
Folketinget får også kun mulighed for en enkelt debat her i foråret.
Folketingets Præsidium har hidtil kategorisk og uden hensyn til saglige argumenter afvist forespørgselsdebatter i sommerpausen.
Hertil kommer, at ØMU-reglerne kan blive ændret i den kommende Nicetraktat.
Der er allerede fremsat konkrete forslag om ændring i traktatens bestemmelser om euroen, og der vil komme forslag om harmonisering af social- og arbejdsmarkedspolitikken.
Det vil derfor være helt urimeligt at tage stilling til dansk tilslutning til euroen, før vi kender disse nye traktatregler.
EU-Kommissæren Pedro Mira har i går sagt, at hvis Danmark stemmer nej ved folkeafstemningen om euroen, bliver vi smidt ud af EU.
Det er naturligvis noget vrøvl, og jeg håber også, statsministeren vil understrege, at det er noget vrøvl.
Men han har også sagt - og det er jo beklageligvis ikke noget vrøvl - at euroen betyder, at det bliver nødvendigt at harmonisere bl.a. socialpolitikken, skattepolitikken og arbejdsmarkedspolitikken.
Og det er jo det, der ligger forslag om på regeringskonferencen, og som bliver til en ny unionstraktat i december i den franske by Nice.
Og jeg har en ubehagelig mistanke om, at når statsministeren fremrykkede folkeafstemningen til at blive afholdt allerede i september, var det for at undgå at få den debat ind om social harmonisering, som ligger foran os lige efter folkeafstemningen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Det skal hr. Keld Albrechtsen nu ikke have.
Der er to begrundelser, som jeg har nævnt, for at rykke folkeafstemningen til den 28. september.
Den ene er at sikre en rigtig, rigtig god debat, og her får vi jo rigtig god tid til debat.
Den anden begrundelse deler sig i to.
Den ene er et ønske fra flere partier og ikke mindst mig eget parti, og derudover at vi efter afslutningen af overenskomsterne i Danmark har en 4-årig fredsperiode foran os, som giver danske virksomheder alle tiders chance og mulighed for virkelig at fortsætte den fremgangslinje, vi har haft i 7 år.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jamen så vil jeg godt spørge statsministeren, om han er enig med Pedro Mira, EU-Kommissæren, og resten af EU-Kommissionen i, at efter september, når man kommer til den nye unionstraktat i december, ja, så bliver der altså flertalsafgørelser på bl.a. det sociale område og arbejdsmarkedet: overenskomster og den slags ting.
Er statsministeren også enig med sin partifælle Helle Thorning-Schmidt, medlem af Parlamentet, som siger, at det kan man lige så godt sige rent ud, og som siger, at der skal være sådanne flertalsafgørelser på det sociale område.
Vil statsministeren ikke medgive mig, at det vil være ærligt og oprigtigt over for befolkningen, at man i det mindste siger rent ud, hvad det her handler om, og hvad et ja til euroen vil føre os ud i efterfølgende i december?
Kunne vi ikke få en debat den her gang, hvor man spiller med fuldstændig åbne kort og ikke forsøger på f.eks. at indgyde befolkningen det indtryk, at hvis man siger ja, så bliver der ikke mere union?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Altså flertalsafgørelser på det sociale område er vi ikke tilhængere af.
Vi har på det her område fuldstændig suverænitet til at føre vores egen fordelingspolitik og vores egen socialpolitik, sådan som det omhyggeligt er fastslået i Edinburghafgørelsen.
Hvordan regeringskonferencen kommer til at forløbe i
øvrigt
, jamen det vil tiden vise, og det er der ikke grund til at lægge skjul på.
Vi kan jo ikke vide med sikkerhed, hvordan det konkrete forløb bliver, men den danske regerings holdning er fuldstændig klar.
Nu lød spørgsmålet fra hr. Keld Albrechtsen før, om jeg vil erkende, at det er yderst udemokratisk at afholde en folkeafstemning om eventuel dansk tilslutning allerede i september eller oktober.
Det mener jeg simpelt hen ikke jeg kan, og det vil jeg heller ikke, for det er da ekstremt demokratisk at holde en folkeafstemning.
Jeg har mange gange fået det spørgsmål her i salen, også fra hr. Keld Albrechtsen, tror jeg, om jeg vil stå inde for, om jeg vil sikre, at der bliver mindst 6 måneder til at have en folkeafstemningsdebat i, og nu bliver der næsten 7.
Det kan ikke være bedre.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Men jeg vil godt spørge statsministeren, om det ikke er korrekt, at statsministeren ikke kan afgive nogen garantier imod, at der kommer en unionstraktat med flertalsafgørelser på en lang række områder.
Er det ikke korrekt, at det kan statsministeren ikke garantere?
Er det ikke også korrekt, at der ingen folkeafstemning bliver om den unionstraktat, og er det dermed ikke også korrekt, at når vi stemmer ved folkeafstemningen i september, ved vi altså ikke, hvilke yderligere unionsskridt man har tænkt sig at gennemføre uden at spørge befolkningen?
Det er jo det, jeg har kaldt udemokratisk, og det mener jeg nu fortsat at det faktisk er, især hvis statsministeren vil gøre et forsøg på nu at give befolkningen det indtryk, at det, der sker på regeringskonferencen, bliver nok ingenting; så skal vi endnu en gang have at vide, at der kommer ikke mere union.
Er det ikke muligt for statsministeren at sige, ligesom jeg f.eks. opfattede at den nye fødevareminister gør det, at der altså bliver mere union?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-15:
Vil statsministeren medgive mig, at der ikke er nogen grund til at klynke over, at vi skal have en folkeafstemning om 7 måneder, forudsat at Rådet for Europæisk Politiks ekspertgruppes - fire ansete økonomer, som er i gang med at komme med en udredning over fordele og ulemper ved dansk tilslutning til euroen - rapport foreligger senest et måned før?
Det må være i slutningen af august senest, sådan at dette dybt saglige grundlag, der kan belyse de økonomiske fordele og ulemper, ligger på bordet, så det kan nå at blive diskuteret i den seneste måned forud for folkeafstemningen.
Men hvis det er på plads, er der vel ikke noget, der er udemokratisk?
Så har vi jo grundlaget i orden, og så får vi det solide ja til kronen og dermed nej til euroen, som jeg håber der bliver tale om.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-15:
Jeg synes, statsministeren var længe om at komme til konklusionen, men var konklusionen, rigtigt hørt, at statsministeren ikke vil have en folkeafstemning, hvis en ny traktat giver flertalsafgørelse på det sociale område, fordi der ikke deri ligger suverænitetsafgivelse i grundlovens forstand?
Altså helt firkantet: Er det statsministerens konklusion?
Og hvis vi får en folkeafstemning alligevel, så vil det i givet fald være, fordi der er suverænitetsafgivelse på andre områder, men en flertalsafgørelse på det sociale område vil i sig selv ikke medføre folkeafstemning efter statsministerens opfattelse.
Ja eller nej?
Frank Aaen (EL), 2000-03-15:
Men er ministeren bekendt med, om man destruerer det materiale, der jo præcis ikke er blevet afleveret, og som der derfor heller ikke på nogen måde har kunnet være nogen aftale med Rigsarkivet om?
Jeg synes selvfølgelig også for en ordens skyld, det er en god idé lige at få en bekræftelse på, at der ikke vil ske nogen destruktion af materiale fra nu af og frem til, at det er afleveret og der eventuelt er foretaget en aftale med Statens Arkiver.
Men altså også hvad angår tiden op til nu: Kan vi regne med, at materialet er intakt, det, der er blevet afleveret?
Jeg må stadig væk fastholde, at hvis man skal gøre en vurdering gældende om, at der er modstående hensyn, der muliggør en fravigelse af 30-års-fristen, så må den naturligvis gives efter en konkret vurdering.
Og når man over for Folketinget i det svar, der hidtil er givet, ikke er i stand til at give fyldestgørende oplysninger om, hvad det er for nogle sager, så kan jeg jo konkludere, at der ikke er sket nogen konkret vurdering.
Derfor mener jeg stadig væk, at der er noget af det, der halter.
Jeg forstår ikke, at ministeren ikke kan se, at der er et problem i, at man har undladt at efterleve arkivlovens bestemmelser.
Må jeg så opfølgende spørge: Hvornår havde man tænkt sig at gennemføre en aflevering til Rigsarkivet?
Frank Jensen (S), 2000-03-15:
Som jeg allerede sagde indledningsvis, skal statslige myndigheder efter arkivlovens § 13 aflevere sine arkivalier til Statens Arkiver, inden de er 30 år gamle, medmindre modstående hensyn gør sig gældende, som også hr. Frank Aaen sagde.
Dér er vi så enige, dér læser vi arkivloven på samme vis.
I Kulturministeriets arkivbekendtgørelse er der fastsat nærmere regler om tidspunktet for aflevering, herunder om de tilfælde, hvor en fravigelse af 30-års-reglen kan finde sted.
Det fremgår således af bekendtgørelsen, at man efter drøftelse med Rigsarkivet bl.a. kan foretage senere aflevering, hvis der er tale om materiale af fortrolig karakter.
Det er Justitsministeriets opfattelse, at det omhandlede materiale er omfattet af adgang til at foretage senere aflevering, og at materialet således ikke er undergivet en 30-årig afleveringsfrist.
Jeg skal tilføje, at Rigsarkivet har meddelt, at man ikke har bemærkninger til Justitsministeriets opfattelse af dette spørgsmål.
Frank Aaen (EL), 2000-03-15:
Tak for svaret!
Jeg vil sige, at det er oplagt, at sager, der stadig væk er verserende i en eller anden forstand, kan man selvfølgelig - sådan er det jo også med arkivloven - stadig væk have liggende i det enkelte ministerium.
Den anden undtagelse, altså i tilfælde af modstående hensyn, står også i arkivloven, det er også klart.
Men hvordan kan man vide, at der har været modstående hensyn, når man tilsyneladende ikke er klar over, hvilket materiale det drejer sig om?
Der må have været lavet en konkret vurdering på et tidspunkt.
Er der lavet en konkret vurdering, eller har man bare puttet det her væk i modstrid med arkivlovens bestemmelser?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Det, jeg spørger om, nemlig om det ville være forsvarligt set fra en fødevareministers synspunkt, at man godkendte og iværksatte en produktion med en gensplejset afgrøde her i Danmark uden at afvente de konsekvensundersøgelser, som man nu foretager i Storbritannien, og som jo kan gå hen og vise, at der er miljømæssige og sundhedsmæssige konsekvenser, som er alvorlige, og som man altså kommer for sent med, hvis man går i gang inden da, synes jeg er et pricipielt vigtigt spørgsmål at få afklaret, men jeg synes ikke, at jeg rigtig kan få svar på det. Så vil jeg godt sige til ministeren, at jeg er vældig glad for at høre, at det kan være, at der bliver mulighed for at få bedre tid til at drøfte den lov i EU, for det synes jeg i høj grad der er behov for.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Til hr. Frank Dahlgaard: Det er også min fornemmelse, sådan som det ligger oplyst for mig nu, at Rådet for Europæisk Politiks rapport skulle foreligge så betids, at vi fra rapportens offentliggørelse til den 28. september vil have en god måneds tid.
Jeg er i øvrigt også bekendt med, at DUPI-rapporten om samme spørgsmål ligger noget før, måske endda umiddelbart før sommerferien, og det giver os altså også et grundlag for med disse to rapporter - og i øvrigt mange, mange andre rapporter, der ligger i forvejen - at få den grundige og gode debat.
Må jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, at regeringens forhandlingsoplæg til regeringskonferencen er jo velkendt, og hvis der bliver tale om suverænitetsafgivelse i grundlovens forstand, bliver der afholdt en folkeafstemning om sagen. Sådan har det altid været; det er der i og for sig ikke noget nyt i.
Når det gælder flertalsafgørelser, må jeg nævne for hr. Keld Albrechtsen, at dér ser vi jo meget klart og tydeligt
, at der kan blive tale om flere flertalsafgørelser, eksempelvis på miljøafgiftsområdet, hvis det kombineres med en positivliste og derigennem giver os det nødvendige rygstød til at løfte kravene til miljøet i hele Europa.
For vi skal jo huske, at luftforureningen standser ikke ved Padborg, den går over grænserne, og der er atomkraftværker i det gamle Øst- og Centraleuropa, som ikke har den standard, de skal have, og vi er trods alt i nærheden af dem.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jeg er glad for, at statsministeren nævner det med atomkraftværkerne; det synes jeg er en god debat, vi kan tage på et andet tidspunkt.
Er det ikke korrekt? Og er det dermed ikke også korrekt, at hvis der bliver lavet en traktat i Nice, som indfører harmonisering på arbejdsmarkedet, socialområdet og skatteområdet, så er det ikke noget, regeringen føler sig forpligtet til at spørge befolkningen om, i hvert fald ikke i sig selv; så skal der komme andre elementer ind i traktaten.
Det vil jeg godt bede statsministeren bekræfte: at det er den opfattelse, regeringen og juristerne har.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-15:
Jeg vil godt have præciseret det lidt, for det kan jo være, at den danske regering bliver presset op imod muren i hele spørgsmålet omkring flertalsafgørelser på det sociale område.
Jeg er helt med på, at man er imod det, men vi har før set i EU, at den danske regering har sagt ét og så alligevel i sidste ende er gået med på noget helt andet.
Kan statsministeren overhovedet forestille sig, at man går med til en traktat, hvor der er flertalsafgørelser på det sociale område, uden at en sådan traktat kommer til folkeafstemning?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-03-15:
Og jeg var lidt ked af det, hr. Holger K. Nielsen startede med at sige: at ofte har regeringen sagt ét og gjort noget helt andet på EU-området.
Det mener jeg nu faktisk ikke.
Vi kan være uenige, SF og Socialdemokraterne, SF og regeringspartierne kan være uenige, det er én side af sagen, men jeg mener faktisk, at vi har holdt den linje meget klart, som vi har stået inde for, også på forhånd.
Så kan der være kompromiser, bevares, men jeg mener, at vi har stået inde for den linje igennem alle de år, hvor vi har haft ansvaret for det.
Jeg ville egentlig foreslå, for at komme ordentligt i dybden, at vi frem for i § 20-spørgsmål og korte bemærkninger, som ofte er meget korte, tog os tid til at tage en ordentlig debat inden så længe om det spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen er inde på, nemlig hvordan vi ser på regeringskonferencens forløb, herunder f.eks. det sociale spørgsmål.
Dermed er jeg også ovre i at svare både hr. Holger K.
Nielsen og hr. Keld Albrechtsen: Jeg vil sige, at under alle omstændigheder skal der foretages en meget nøje vurdering af suverænitetsspørgsmål i relation til regeringskonferencen, når vi er færdige. Derfor vil jeg da ikke udelukke, at vi kan komme i en folkeafstemningssituation; det har jeg også sagt fra starten.
Omvendt er det heller ikke sikkert, at vi kommer det, og jeg føler, at det, der skal være grundlaget for at vurdere det, jamen det er, om der er tale om en i grundlovens forstand afgivelse af suverænitet.
Jeg har også sagt for et øjeblik siden til hr. Keld
Albrechtsen
, at det ikke er regeringens politik at indføre flertalsafgørelser på det sociale område.
Det stemmer heller ikke med den holdning, vi har haft hele tiden.
Tag Edinburghafgørelsen f.eks., hvor vi har en klar fordelingspolitik og socialpolitik, der er et suverænt dansk anliggende.
Så det er ikke regeringens politik, det er ikke vores holdning.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jeg er da glad for, at statsministeren opfordrer til, at vi får en sådan debat; den er helt nødvendig, også på baggrund af den ordveksling, vi har haft her i spørgetiden. Derudover vil jeg godt spørge statsministeren, om vi ikke kan få et stykke papir, en redegørelse fra statsministeren, der ganske enkelt besvarer det helt elementære spørgsmål, som hr. Holger K. Nielsen og jeg har stillet: Kan man forestille sig den situation, at der indføres flertalsafgørelser på det sociale område, uden at det medfører folkeafstemning i Danmark?
Det er et ganske enkelt spørgsmål; det vil jeg godt bede om at vi fik et stykke papir, der besvarede.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-15:
Jamen stadig væk så synes jeg, at statsministeren binder folkeafstemningsdebatten for meget op på § 20 i grundloven.
Vil statsministeren ikke medgive, at hvis vi ser på Maastrichtafstemningen i 1992, var det i meget lille omfang et spørgsmål omkring suverænitetsafgivelse i grundlovsmæssig forstand, der var baggrunden for, at man havde folkeafstemningen; det var en samlet politisk vurdering af den pågældende traktat. Jeg er med på, at der var små afgivelser af suverænitet, men det var ikke det afgørende hverken i debatten eller i hele kampagnen eller i hele forløbet op til 2. juni-afstemingen.
Det var den politiske vigtighed, den politiske vægt i den pågældende traktat, der var det afgørende dér.
Og bør det ikke også kunne være sådan fremover?
Birte Weiss (S), 2000-03-15:
Det kan jeg gøre ganske kort, for jeg kan i virkeligheden kun henvise til den meningsudveksling, vi netop har haft.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-15:
Men ministeren var netop inde på, at det fordrer selvjustits, og at det kræver en meget høj grad af bevidsthed.
Kan ministeren oplyse, i hvilket omfang de regler, som man nu er på vej til at udarbejde, hvad angår øget offentlighed, vil kunne harmonere så at sige med det kommercielle sigte?
Er det ikke korrekt opfattet, at der simpelt hen er en grænse for, hvor meget offentlighed der kan kræves, jo mere man går ind og påtager sig kommercielle opgaver?
Og i forlængelse deraf: Er det så ikke korrekt, at der kan komme til at ligge en modsætning mellem kravet om offentlighed og kravet om: Værsgo at bedriv noget kommerciel virksomhed?
Birte Weiss (S), 2000-03-15:
Med hensyn til offentliggørelse af forskningsresultater ligger det jo helt klart, at hvor der er tale om rent offentligt finansieret forskning, skal forskningsresultaterne offentliggøres hurtigt.
Når der er tale om rekvireret forskning, det vil sige forskning, hvor det fuldt og helt er betalt af rekvirenten, er der ikke på forhånd nogen regler eller nogen lovbestemmelser, der taler om, hvordan offentliggørelse skal finde sted.
Det kan finde sted, men der er ikke noget krav om det.
Søren Kolstrup (EL), 2000-03-15:
Jeg er enig med ministeren i, at det virkelig spændende er, hvor der er den blandede finansiering.
Kan ministeren som udgangspunkt give løfte om, at