runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-26:
Man kunne så tilføje på den liste, ministeren opremsede, at administrativt bøvl også kan være oppositionens skyld.
Det har vi i hvert fald set i forbindelse med opkrævningen af den ekstra ATP-opsparing, for her var det i hvert fald oppositionen, der gav anledning til administrativt bøvl, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Hvor mange forslag kan ministeren erindre, han har fået fra den borgerlige opposition?
Jeg tænker her i høj grad på Venstre og De Konservative, som jo altid ynder at tale om det administrative bøvl.
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Jeg forestiller mig ikke, at der kommer en egentlig revision i denne samling, og hermed mener jeg i den tid, der nu vil gå med, at vi har debatten her i begyndelsen af året og foråret igennem og drøftelsen med de involverede parter, som så kan udmønte sig, som jeg sagde før, i forslag til mulige ændringer af både regelsættet og af lovgivningen.
Og så vil det selvfølgelig være helt oplagt at tage lovgivningsinitiativet i den kommende samling.
Der kommer så et valg i mellemtiden, ved vi; det skal jo komme, inden den næste samling indledes.
Jeg mener i øvrigt, at det på dette område er vigtigt, at vi giver os tid til den diskussion.
Det er vel i øvrigt et led i vores måde at håndtere vores tradition for demokrati, at vi benytter os af samtalen, dialogen, diskussionen, og det synes jeg, der er god brug for her.
Jeg lægger meget vægt på, at den dialog, der nu skal løbe, og som for så vidt allerede er i gang, kan udmøntes i noget, som vi kan være enige om vil være væsentligt at gennemføre.
Det, jeg synes er betydningsfuldt i denne samling, er, at vi kan udnytte alle de ressourcer, bygge på alle de gode kræfter, som findes i systemerne, herunder i de videregående uddannelser, og det særlige engagement, som jeg synes man mærker hos unge mennesker i disse år, ønsket om at engagere sig, påtage sig ansvar, men jo også at få medindflydelse.
Det er en ganske god udvikling, og det har bl.a. været udgangspunktet for, at jeg gerne vil have den her drøftelse også med Folketingets partier.
Men jeg vil nødig på det her tidspunkt gå ind på forhånd og sige, hvor det er, ændringerne
skal ske, ud over de antydninger, der ligger i selve redegørelsen.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-26:
Jeg er naturligvis opmærksom på, at der skal være en debat om demokrati i uddannelserne, og det ser jeg da også frem til.
Når jeg alligevel tager det her spørgsmål op for universiteternes vedkommende, så er det, fordi den redegørelse, vi her har fået, handler meget generelt først og fremmest om de andre dele af uddannelsessystemet, som på mange måder er en anden verden, der ikke har en tradition for demokrati, mens universiteterne jo har en gammel tradition for selvstyre og i stigende grad - i hvert fald i de seneste år - for et udbredt demokrati.
Derfor føles det så stærkt, at man, samtidig med at man taler om demokrati, netop på dette område er gået i den modsatte retning.
Og derfor ønsker jeg allerede nu at få en foreløbig debat med ministeren.
Jeg forventer selvfølgelig ikke, at ministeren vil komme med detaljerede forslag i dag.
Men der blev på høringen nævnt ting som en ændret sammensætning af konsistorium, der blev nævnt spørgsmål som studenterrepræsentation i institutrådene, og derfor vil jeg endnu engang spørge - uden at forpligte ministeren til bindende tilsagn - om ministeren vil komme ind på disse tanker.
Tror ministeren, at der kommer en egentlig revision af universitetsloven i denne samling?
Det er universitetsloven, jeg vil spørge ministeren om.
Som det er ministeren bekendt, har der været en betydelig debat rundt omkring på universiteterne om det manglende demokrati i universitetsloven.
Jeg ved, at ministeren selv overværede en happening på RUC, hvor de studerende trådte ud af Konsistorium.
Det ved jeg, fordi jeg selv var til stede og overværede det samme, som ministeren gjorde.
Men der har også været en meget stor høring her i Folketingsbygningen dagen efter åbningen, hvor der kom mange gode forslag til demokratisering af styrelsesloven ikke kun fra studenterside, men også fra andre dele af universiteternes verden. Nu har vi så fået fem forslag; dem fik vi jo i går i forbindelse med en redegørelse om demokrati fra ministerens side, som jo i hvert fald ikke lever op til de forventninger, der er rundt omkring.
Derfor vil jeg spørge for det første: De fleste af de fem forslag kan gennemføres administrativt.
Er der nogen af dem, der kræver lovændring?
Og er disse fem forslag udtømmende for, hvad ministeren forestiller sig af ændringer af demokratiet på universiteterne?
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det faktisk ikke er korrekt, at staten gennem sin deltagelse i HS har medansvar for den forkerte beslutning, der oprindelig blev truffet om at nedlægge Kommunehospitalet, og at staten derfor også har et medansvar for at løse problemet nu, hvor det viser sig, at et flertal er indstillet på at bevare Kommunehospitalet.
Jeg er ikke i tvivl om, at dette flertal vil fremlægge en plan, som vil være bedre for både kvaliteten og indholdet af det københavnske sygehusvæsen og ikke mindst for patienterne, og at det derfor også vil være i statens interesse at gå konstruktivt ind og være med til at løse de finansielle problemer, der opstår i forlængelse heraf.
Frank Dahlgaard (KF), 1997-11-26:
En ny bog, der er på trapperne nu, og som hedder »Det Vigtigste Fag«
indeholder en række kapitler, og forskellige folk med forstand på skolen skriver, herunder undervisningsministeren, hr. Ole Vig Jensen, som starter sit afsnit med at skrive: »Eleverne i folkeskolen skal lære at læse og skrive og stave. Ingen kan være uenig i det.
Men samtidig må man heller ikke være blind for, at der er andre ting ...«, og så får vi hele svadaen med kreativiteten og fantasien og at man skal være kritisk, og man skal have dømmekraft og man skal kende sin historiske identitet og alle disse ting, som ministeren sætter i højsædet.
Og det gør vi da alle sammen.
Men så spørger jeg ministeren: Hvordan kan man være kreativ, hvordan kan man have en sund dømmekraft, hvordan kan man udvikle sin fantasi, hvis ikke man kan de hårde, målbare ting, først og fremmest læse og skrive? Og jeg spørger ministeren, som jo udmærket godt ved, at børn i Finland,som er verdens bedste læsere, læser, når de når til jul i første klasse, om ikke de som læsere har større muligheder for at udvikle deres personlighed, deres kreativitet og deres fantasi, når de selv kan læse bøger og lade den indre film køre i stedet for at være henvist til video og fjernsyn?
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Der er jo ikke meget nyt under solen i det spørgsmål, som spørgeren og jeg har drøftet adskillige gange før, men jeg skal gerne gentage mit svar, og det er noget, skolen, især i disse år, kan jeg sige, er meget optaget af at sikre, dette at børnene på et højt niveau kan læse, stave og regne.
Det har altid været en vigtig opgave for skolen, det er det fortsat, og det vil det være i fremtiden.
Tingene hænger jo simpelt hen sammen.
Jeg skal bare i forbindelse med den undersøgelse, der nu refereres til igen, nemlig Nordlæsundersøgelsen, minde om, at det jo er på tredje klassetrin, vi specielt har gennemført de her undersøgelser, og når det stod bedre til i Sverige og i Finland, så hang det ikke mindst sammen med, at børnenes sproglige niveau og deres begrebsverden var mere udviklet i de lande, end man kunne notere det i Danmark.
Det vil sige, at forberedelsen af børnene til det, de skulle møde i skolen, er meget vigtig, og det er noget, vi vel i og for sig godt har vidst, men som vi nu også vil gøre en del ud af de kommende år.
Spørgeren vil vide, at jeg sammen med socialministeren også arbejder på den side af sagen, samtidig med at vi forstærker indsatsen i skolen.
Så jeg må endnu en gang sige til spørgeren, at netop det, der også understreges i spørgsmålet, er noget, vi er meget opmærksomme på, og som skolen på alle områder er i fuld gang med.
Frank Dahlgaard (KF), 1997-11-26:
Jeg takker for svaret, som jeg ser som en delvis erkendelse
af, at forudsætningen for at være kritisk, have dømmekraft og kunne udvikle fantasi og kreativitet er de hårde, basale skolekundskaber, og derfor er det først og fremmest dem, der skal bringes i orden; ellers er det andet ligegyldigt, så er det ikke noget, der kan nås.
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Jeg tror, at den konstatering, som her refereres, relaterer sig også til det, jeg sagde til indledning, nemlig spørgsmålet om, i hvilken udstrækning man kan støtte børnenes sproglige udvikling, sådan at når de starter i skolen, så har de et rimelig godt udgangspunkt.
De, der ikke forinden har fået den støtte fra hjemmet eller måske fra daginstitutionen, ja, de vil jo ikke have den samme mulighed for i starten at være med på samme måde, og derfor kan spredningen nemt opstå.
Men jeg kan også sige, at i skolen søger man jo hele tiden at blive klogere på det, man arbejder med, og der er ingen tvivl om, at i skolen i dag er man meget optaget af, hvordan man også i børnehaveklassen kan stimulere børnene i højere grad, end man har gjort tidligere, ikke mindst gennem leg og udviklende aktiviteter, og derigennem beskæftige sig med en form for læring, som bliver af betydning for børnene.
Og det er jo også et af skolens fornemme formål at sikre, at netop de svage børn får den støtte og hjælp, der skal til, sådan at de også på fornuftig måde kan komme videre i uddannelsessystemet.
Eva Møller (KF), 1997-11-26:
Ministeren sagde, det var vigtigt, at man fik udvidet elevernes begrebsverden, for at de kunne lære at læse, og var også opmærksom på, at den spredning, der kunne opstå for eleverne, og som vi har set i de år, der er gået her, snarere er øget end formindsket.
Derfor vil jeg godt spørge, om ministeren ikke også mener, at den manglende sproglige formåen i mange tilfælde gør, at elever, som kunne komme langt længere, hvis de kunne bruge ordbøger, håndbøger, leksika osv., hæmmes af, at disse elever er så dårlige læsere, som de er.
Og jeg vil spørge ministeren, om han ikke vil gøre en indsats for, at de i den daglige undervisning får lært disse ting, så de derved selv i hele resten af deres liv kan gøre noget for at afhjælpe de manglende kundskaber.
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Det kan jeg kun svare bekræftende på.
Jeg går ud fra som en given sag, at de ting, som fru Eva Møller nævner, er af betydning for det enkelte barns udvikling og for dets muligheder for undervejs i skoleforløbet og efterfølgende også på egen hånd at kunne tilegne sig viden og færdigheder gennem de muligheder, der ligger dels i de traditionelle bøger, som omtales, men også netop i brugen af de nye muligheder, der ligger inden for informationsteknologien.
Så det er i høj grad også skolens opgave at sikre den side af dens virksomhed.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Pernille Sams (KF), 1997-11-26:
I al ubemærkethed er erhvervsministeren og regeringen ved at trække tæppet væk under standardiseringsarbejdet i Danmark.
Det mener vi Konservative er meget forkert, og vi advarer meget imod konsekvenserne af en sådan politik, fordi det vil ramme de danske virksomheder og danske arbejdspladser meget hårdt.
Standardisering på EU-plan er en krumtap i hele realiseringen af det indre marked, og det er særskilt vigtigt for os som et lille land med et lille hjemmemarked.
Standardisering er i det hele taget en forudsætning for, at danske virksomheder kan drage nytte af det store indre marked, og hvis vi ikke er aktive, så henvises danske virksomheder til at indrette sig efter de andres ønsker.
I regeringens talrige publikationer er der bunker af eksempler på, at regeringen siger nogenlunde det samme.
På kun et enkelt minut kan jeg kun nå at nævne ét af eksemplerne
Det viser, hvor vigtige de internationale standarder er.
Det slår regeringen også selv fast i sine egne publikationer.
Når det imidlertid kommer til handling, så gør regeringen det stik modsatte af, hvad den siger med de mange pæne ord, for den foreslår jo rent faktisk i finanslovforslaget, at bevillingen til standardisering halveres over de næste to år.
Jeg vil gerne spørge erhvervsministeren om, hvordan det hænger sammen med de pæne ord af stik modsat karakter.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg er utrolig glad for, at fru Pernille Sams stiller spørgsmål om standardiseringsarbejdet, idet regeringen er meget optaget af standardiseringsarbejdet både i Danmark, og for så vidt angår det indre marked.
Først til spørgsmålet om finanslovbevillingerne: Jeg har haft lejlighed til at svare Folketingets Erhvervsudvalg omkring de aktuelle bevillinger, og det er sådan, at jeg har kunnet svare, at vi havde et meget højt niveau for bevillingerne til Dansk Standard i 1997, og vi har fladet bevillingerne en anelse ud i 1998, men de er stadig væk på et historisk set højt niveau.
Det skyldes, at vi har prioriteret at gøre en særlig indsats i 1997 i spørgsmålet om at få standarderne på EU-plan til at blive bedre.
Det, vi har gjort, er, at vi har sat særlig fokus på en målrettet indsats for, at standardiseringsarbejdet i EU nød fremme.
Det har ført til, at Danmark på dette område for en gangs skyld har fået sat dagsordenen i det europæiske arbejde, og det er jo nu udmøntet konkret i, at den danske regering har fremlagt en note i rådet af indremarkedsministre, en note, som behandles også på det næste møde, og som har sat sig sine spor.
En lang række lande har sagt positive ting omkring den danske note, der omfatter en række forslag til, hvordan man kan effektivisere standardiseringsarbejdet på europæisk plan.
Og det er jo sådan, at det er standardiseringsarbejdet på europæisk plan, der er det vigtige; det definerer nemlig reglerne for, hvorledes et produkt skal udformes rent teknisk, således at det kan markedsføres uhindret i hele det indre marked.
Det har vi altså bevilget særlig mange penge til i 1997, og arbejdet fortsætter - men for øvrigt så indgår spørgsmålet om finanslovbevillinger jo i de aktuelle forhandlinger, der føres andetsteds i huset.
Pernille Sams (KF), 1997-11-26:
Jeg er nu inderligt uenig, når erhvervsministeren synes, at der stadig vil være tale om et meget højt niveau for de danske standardiseringer, når man næsten halverer standardiseringsbeløbet over de næste to år.
Man skærer ned fra 18 til 10 mio. kr., og for mig minder det meget om tomme ord og floskler med alle regeringens pæne sager, når man gør nøjagtig det modsatte i virkeligheden.
Jeg vil gerne nævne endnu et eksempel på alle regeringens fine ord: I Folketingets Europaudvalg i fredags havde man Kommissionens handlingsplan til effektivisering af det indre marked på programmet.
I regeringens papirer fra den danske delegation siger man selv - og nu citerer jeg: »Ikke mindst for små og mellemstore virksomheder er fælles standarder væsentlige, da omkostningerne ved at overholde direktiverne, hvis der ikke eksisterer standarder, vil være store for mindre virksomheder. Standarder er derfor særdeles vigtige for at skabe et indre marked for små virksomheder.« Der står meget mere, og det er nøjagtig det modsatte af, hvad regeringen gør i virkeligheden, så man taler med to tunger.
Det er nu engang sådan, at danske virksomheder først og fremmest får indflydelse, hvis man sikrer sig sekretariater
for strategisk vigtige arbejdsgrupper i standardiseringsarbejdet, og Dansk Standard, som er den organisation, der står for det her i Danmark, oplyser jo, at man må undlade at søge nye sekretariater, og man må opgive at have visse danske og internationale standardiseringssekretariater under de nye økonomiske rammer, som regeringen tilbyder.
Så det hænger ganske enkelt ikke sammen, hr. erhvervsminister.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg tror, at man skal passe lidt på, når man får brev fra visse interesseorganisationer.
Men hvis Det Konservative Folkeparti virkelig mener det, der bliver sagt her i salen seriøst, så er jeg meget indstillet på at diskutere en eventuel genopretning af bevillingen i de eksisterende finanslovforhandlinger.
Men Det Konservative Folkeparti og Venstre - i hvert fald Det Konservative Folkeparti kan jeg sige - taler jo i den grad med to tunger.
Her skal vi høre, at Det Konservative Folkeparti er optaget af at fremme erhvervsbevillingerne f.eks. til Dansk Standard med et uspecificeret millionbeløb, og samtidig fremgår det af det selvsamme forslag om erhvervsfremmebevillinger, som Det Konservative Folkeparti har fremlagt i Folketinget, at der skal spares 2,3 mia. kr. på erhvervsfremmebevillinger.
Der skal med den ene hånd bruges - jeg ved ikke - 5, 6, 7, 8 mio. kr., men med den anden hånd skal der så i øvrigt spares 2,3 mia. kr. på selvsamme bevillinger.
Det tør da siges at være at tale med to tunger.
Jeg er nødt til at sige, at det kan jeg ikke tage seriøst. Men regeringen arbejder for at få et niveau for Dansk Standard, så vi ikke forringer arbejdet, men tværtimod forbedrer det samlede arbejde for at få fremmet det europæiske standardiseringsarbejde.
Lissa Mathiasen (S), 1997-11-26:
Jeg er meget enig i de bemærkninger, der er kommet her fra erhvervsministeren, om betydningen af en stor bevågenhed omkring standardiseringen.
Jeg vil godt i den forbindelse spørge, om erhvervsministeren kan give nogle vurderinger af, hvilken betydning man må formode udvidelsen med de nye lande fra Østeuropa kan få for dansk erhvervsliv og dansk beskæftigelse set i relation til de her spørgsmål.
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg takker for spørgsmålet.
Men jeg kan sige, at for så vidt angår de aktuelle tal, ser det vældig positivt ud.
Det er sådan, at handelsbalancen over for Central- og Østeuropa - hvis vi tager Rusland med - for de første otte måneder af 1997 viser et overskud på 4,6 mia. kr.
Jeg kan også tilføje, at der er lande i Østeuropa, som allerede repræsenterer en større andel af vores udenrigshandel end visse af vore partnere i Den Europæiske Union.
Det gennemhuller den frygt, der er for udvidelsen af det indre marked med central- og østeuropæiske lande.
Vi kan konkludere, at det er en fordel for dansk beskæftigelse, for dansk produktion og for dansk indtjening, at det indre marked udvides med nye lande.
Kai Dige Bach (KF), 1997-11-26:
Jeg er enig med ministeren i, at standardiseringen er frygtelig nødvendig for at få de godkendelser igennem, som vi har så meget brug for til vores eksportvarer, og derfor ville det da også være fuldstændig urimeligt, hvis vi havde foreslået en besparelse i disse omkostninger.
Det har vi mig bekendt heller ikke.
Må vi forstå ministeren sådan, at ministeren mener, at der ikke kan gøres mere ved standardiseringen, end man kan få ved en nedgang fra 18 mio. kr. til 10 mio. kr. om året?
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg er nødt til at sige til hr. Kai Dige Bach, at det vigtigste standardiseringsarbejde gøres i de europæiske standardiseringsorganisationer.
Regeringens arbejde går ud på at få produktiviteten i standardiseringsorganisationerne øget.
Vi har foreslået i EU, at vi introducerer en politik, der hedder »value for money«, altså at udbyttet, antal producerede nye standarder, skal være en forudsætning for bevillinger fra Kommissionen til standardiseringsorganisationer, og vi har en lang række andre forslag.
Jeg vil gerne gentage, at hvis Det Konservative Folkeparti virkelig mener, at der er problemer med bevillinger til Dansk Standard, så må man rejse spørgsmålet i finanslovforhandlingerne, og så vil vi se positivt på det, så vil vi se seriøst på, om der er behov for flere midler.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-26:
Jeg synes måske også, at det var på sin plads lige at få tydeliggjort, hvordan bevillingerne til de godkendte teknologiske serviceinstitutter egentlig gives, herunder til Dansk Standard.
Er det ikke sådan, at den samlede bevilling, som fremgår af finanslovforslaget, efterfølgende fordeles af GTS-Rådet i form af basisbevillinger til de enkelte institutter, så man ikke på forhånd kan slutte, fordi der måske er en besparelse på det samlede beløb, at det så også deraf følger, at hvert enkelt institut forholdsmæssigt skal have den samme besparelse?
Det er vel en prioritering, der foregår i GTS-Rådet - det er vel bl.a. det, man har rådet til?
Jan Trøjborg (S), 1997-11-26:
Jeg kan bekræfte det, fru Sonja Mikkelsen spørger om.
Jeg må tilføje, at regeringen jo nu i finanslovforhandlingerne arbejder for at sørge for, at de samlede basisbevillinger til det, vi kalder GTS-institutterne, forbliver på nogenlunde det samme niveau, som er gældende for 1997, men det er klart, at der da også er mulighed for politisk at prioritere visse områder frem for andre - den mulighed skal jeg da ikke nægte eksisterer - ved særskilte bevillinger, og sådan har det været i 1997, hvor der har været ydet en særskilt indsats, for så vidt angår standardiseringsarbejde.
Men det forhold, at man ét år gør en særlig indsats for at fremme en standardiseringspolitik på europæisk plan, er jo ikke ensbetydende med, at man så vedvarende nødvendigvis skal befinde sig på det meget høje niveau.
Men som sagt så må jeg sige igen til Det Konservative Folkeparti: Det harmonerer altså ikke ret godt, at man vil bruge 5 mio. kr. mere til et specifikt område og så generelt vil spare 2,3 mia. kr. på erhvervsfremmebevillingerne.
Det er at tale med to tunger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Finder ministeren, det er solidarisk, at man i en situation, hvor Polen, Tjekkiet og Ungarn har overordentlig store økonomiske problemer, pålægger disse lande selv fuldt ud at betale alle omkostningerne ved den oprustning af deres militær, som de nu vil gennemføre, hvis de optages i NATO?
Niels Helveg Petersen (RV), 1997-11-26:
Hvis hr. Keld Albrechtsen virkelig interesserede sig for NATO's budgetter, ville han se, at de fælles udgifter i NATO er meget små.
De store udgifter er landenes egne udgifter, og det er udgifter, om hvilke man må sige, at en del af de udgifter, de har her, er udgifter, som de ville få ganske uanset NATO-udvidelsen eller ej.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Vig Jensen (RV), 1997-11-26:
Jeg kan til hr. Kjeld Rahbæk Møller sige, at jeg fremlægger
Det er selvfølgelig tanken, at vi på grundlag af den drøftelse, som foregår her i Tinget - men også de drøftelser, som vi i Ministeriet er indstillet på at tage, og som vi i øvrigt allerede har haft i en vis udstrækning med de involverede parter i den her sammenhæng især på de videregående uddannelser på universitetsområdet - vurderer, hvad der er brug for.
I den redegørelse, som jeg har lagt frem, har vi angivet nogle områder, hvor det er oplagt at prøve at gå ind og lave ændringer i det bestående regelsæt, men om der kan blive tale om ændringer også lovgivningsmæssigt, det vil jeg ikke afvise.
Det må helt afhænge af den debat, der nu kommer til at løbe igennem et stykke tid, og så må vi se, hvor det lander, og hvad det så forpligter mig og eventuelt Folketinget til at foretage sig.
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-26:
Det spørgsmål, som her er stillet, har også med de amerikanske senatorer at gøre og i ganske særlig grad Jesse Helms, som har stillet 10 betingelser for at ville stemme for loven om ratifikation af NATO-udvidelsen.
Det er betingelser, som vil betyde et brud på den aftale, der blev indgået mellem NATO-landene og Rusland.
Jeg håber, at den danske regering klart vil tage afstand fra de 10 betingelser og gøre det klart, at der ikke kan blive tale om, at NATO-udvidelsen skal gennemføres på det grundlag, som Jesse Helms ønsker at diktere den amerikanske præsident.