Dorte Bennedsen (S), 2000-02-03:
Disse lovforslag bygger på et grundigt forarbejde i Straffelovrådet, og det er store og ganske omfattende forslag.
Denne første behandling er da heller ikke stedet til at komme ind på de mange detaljer i forslagene; de egner sig mere til et udvalgsarbejde.
Jeg vil gerne understrege, at selve grundideen i forslaget om straffuldbyrdelse er en principiel og væsentlig reform.
I dag er det sådan, at straffuldbyrdelse er reguleret af nogle forholdsvis få lovbestemmelser i straffeloven suppleret med et meget, meget betydeligt antal administrative forskrifter.
Med forslaget ændres denne situation, idet reglerne for straffuldbyrdelse, herunder også de indsattes rettigheder og pligter, nu flyttes fra administrative forskrifter til egentlig lovgivning.
Og det er efter Socialdemokratiets opfattelse et stort fremskridt både set fra en demokratisk synsvinkel og fra en retssikkerheds synsvinkel. Regler, som går meget tæt på mennesker, mennesker, der jo oven i købet som her befinder sig i en speciel situation, bør fastsættes ved love vedtaget af Folketinget og ikke ved nok så gode administrative forskrifter.
Begrebet retssikkerhed optræder ofte i den politiske debat, og det er godt, for et anstændigt samfund er karakteriseret ved, at det yder retssikkerhed for alle sine borgere.
Og det er jo ikke så svært, når det drejer sig om alle de ordentlige, pæne borgere, som befinder sig på den rigtige side af loven.
Men den egentlige lakmusprøve for et retssamfund er, hvorledes vi behandler dem, vi ikke bryder os om, de kriminelle, lovovertræderne, de skidte knægte, som vi dømmer og straffer.
Vil vi yde dem samme retssikkerhed, som vi andre pæne mennesker får, eller skal de have en tillægsstraf i form af andre og noget ringere vilkår?
Forslagene her lægger op til at styrke de indsattes rettigheder, så de er på linje med rettighederne i det civile samfund, så langt det nu engang kan lade sig gøre.
Der åbnes således op for erstatning for uberettigede indgreb under afsoningen.
Det kan være strafcelle eller det kan være afskæring fra omgang med andre, eller hvad det nu ellers er - helt på linje med at vi andre får erstatning, hvis vi er udsat for en uberettiget anholdelse.
Forslaget lægger også op til, at nogle af de afgørelser, der er de mest indgribende over for de indsatte, skal kunne prøves ved domstolene, det være sig brevtilbageholdelse, som sker af hensyn til den forurettede, disciplinærstraffe, nægtelse af prøveløsladelse og den slags.
Socialdemokratiet støtter de hovedlinjer, denne del af forslaget indeholder.
Kriminelle skal dømmes, og de skal afsone deres straf, men det skal være domstolene, der afsiger
dommen
, og den skal ikke løbende kunne skærpes ved afgørelser truffet på administrativt grundlag uden mulighed for prøvelse.
Der vil fortsat blive tale om disciplinærstraffe, nægtelse af prøveløsladelse, konfiskation osv., osv., men det må være ret og rimeligt, at der er en mulighed for, at sådanne afgørelser kan prøves ved domstolene.
Lovforslaget indeholder også et forslag om at afskaffe hæftestraffen, som vi fuldt ud kan støtte.
Rent faktisk er der jo i dag stort set ikke nogen som helst forskel på fængselsstraf og hæftestraf, og en afskaffelse af hæftestraffen vil, så vidt vi kan se, føre til en bedre og mere rationel udnyttelse af anstaltskapaciteten end i dag, hvor hæftedømte ikke uden videre må afsone sammen med fængselsdømte.
Der stilles så også forslag om prøveløsladelse af livstidsdømte.
Ikke en automatisk ordning, men derimod en pligt for myndighederne til efter 12 år at tage spørgsmålet om prøveløsladelse op til overvejelse, samt at afslag på prøveløsladelse efter mere end 14 år skal kunne forelægges for domstolene.
Det er givet et af de forslag, som nok vil vække debat.
Men i Socialdemokratiet finder vi det rigtigt, igen ud fra en retssikkerhedsvinkel, at selv den strengeste dom tages op til overvejelse af myndighederne efter en længere årrække, og at den dømte også får mulighed for domstolenes vurdering, når der er gået mindst 14 år.
Endelig skal jeg så nævne et enkelt forslag fra straffelovsbetænkningen, som ikke er medtaget i lovforslagene, nemlig forslaget om at begrænse de indsattes ret til aktindsigt i sager om straffuldbyrdelse.
At begrænse retten til aktindsigt er principielt meget betænkeligt, og man må derfor af alle kræfter søge at løse de reelle problemer, der jo er, med andre midler.
For det første eksisterer der i de nuværende regler i forvaltningsloven en mulighed for at begrænse aktindsigten efter rent konkret vurdering.
Og endelig vil lovforslaget desuden gøre det nemmere at overføre stærke negative indsatte til et lukket fængsel.
Det vil altså sige, at med de allerede eksisterende muligheder plus de muligheder, som forslagene her giver, finder vi, at der er fundet en fornuftig balance mellem på den ene side den grundlæggende ret til aktindsigt og på den anden side de svage indsattes krav på beskyttelse.
Samfundet har et stort ansvar for at beskytte de svage indsatte mod overgreb, og vi erkender i Socialdemokratiet, at det er et felt, hvor der kan ske ændringer i, hvad man kan kalde samværsmønstret inden for fængslerne.
Og derfor er det også et felt, hvor man løbende må følge udviklingen og vurdere, om der er behov for andre tiltag.
Til slut: Dette er et stort forslag.
Og der bliver brug
for en grundig udvalgsbehandling.
Men sammenfattende vil jeg gerne give udtryk for, at det efter vores vurdering er en glædelig dag for det danske retssamfund, hvor dette forslag om bedre retssikkerhed i straffuldbyrdelsen nu kommer til en realitetsbehandling.