Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-28:
Der er egentlig ikke den helt store tradition for lige præcis med dette lovforslag, selv om det er en første behandling, at ministeren har det helt store at sige, fordi det er en behandling især i Folketinget, da det er Folketinget, der tildeler statsborgerskaber.
Men det var især hr. Simon Emil Ammitzbøll og hr. Kamal Qureshi, der alligevel fik mig til at sige: Nu tror jeg også lige, at jeg må op og markere.
Der skal nemlig sådan set ikke være nogen tvivl om, uanset hvem der har været ordfører for regeringspartierne, og jeg kan selvfølgelig mest tale på Venstres vegne, at vi også fra regeringens side meget gerne vil ønske de nye statsborgere tillykke med deres statsborgerskab, når lovforslaget her har fået sin endelige behandling.
Hvis man skal køre sådan lidt rundt i ord, så har jeg jo bemærket, at der er flere, der har brugt ordene at byde velkommen.
Jeg mener jo, at de folk, som vi nu tildeler statsborgerskab, har vi budt velkommen for nogle år siden, og når de nu søger statsborgerskab, så håber jeg, at det er, fordi de har følt sig velkomne, for ellers har man vel ikke lyst til at få statsborgerskab i det pågældende land.
Jeg vil meget gerne ønske tillykke med statsborgerskabet til de borgere, der med dette lovforslag vil få statsborgerskab.
Det blev også nævnt, at man nu har mulighed for at deltage i det danske demokrati.
Det har man nu, ved at man kan stemme til Folketinget, og det er selvfølgelig en meget vigtig sag; det er der, hvor man har mulighed for at få indflydelse på dansk landspolitik og det danske Folketing.
Det var sådan set mere de ord, som hr. Kamal Qureshi brugte.
Det plejer tit at være sådan, når vi har diskussionerne, at så er uenighederne måske alligevel ikke så store.
Men jeg synes, det er værd at understrege, at man forhåbentlig ikke venter med at deltage i det danske demokrati, til man måtte have fået et dansk statsborgerskab, for man har jo på sin vis – jeg tror ikke, det er unikt, sådan er det i mange lande – i høj grad mulighed for at deltage i det danske demokrati fra den dag, man træder ind over landets grænser: i den offentlige debat, i institutionsbestyrelser, efter 3 år ved kommunalvalg osv.
Så jeg håber i høj grad, at også de, der ikke har dansk statsborgerskab, benytter sig af de andre kanaler, de har for at deltage aktivt i det danske samfund, i det danske demokrati, altså ikke venter, til de først eventuelt måtte opnå et dansk statsborgerskab.
Det danske demokrati er nemlig meget mere og meget andet end det at kunne stemme til Folketinget.
Når det er sagt, vil jeg også gerne, for det er der flere, der har gjort, og det vil jeg gerne tilslutte mig, rose den meget smukke statsborgerskabsdag – bortset fra det vejr, der var på dagen – hvor nye statsborgere blev inviteret her til Christiansborg, her til Folketinget, og det arrangement, de taler og den underholdning, der var.
Og så bare lige endelig en kort bemærkning om det, som de sidste mange gange har fyldt, når vi har talt om det her.
Altså, det er jo ikke, fordi det ikke er blevet drøftet.
Vi har haft en forespørgselsdebat, og jeg har indkaldt til samråd i næste uge.
Der har været en række lejligheder til at drøfte det, og derfor så behøver det ikke nødvendigvis at være anledningen, når vi nu to gange om året har et lovforslag om indfødsret.
Der er flere, der siger, at folk med PTSD ikke kan få dispensation, så jeg synes, det er værd at understrege, at det, vi siger, er, at der altså skal være hæftet mere på end alene en PTSD-diagnose.
Men der er jo mange, som har diagnosen PTSD og får hæftet en psykisk diagnose oven på, og så er det en anden sag.
Det er bare for at sige, det altså ikke går den anden vej, så man, bare fordi der står PTSD, er udelukket, uanset hvad der ellers måtte stå i en lægeerklæring.
Det synes jeg altså er værd at understrege.
Der er også mulighed for at få dispensation fra danskkundskaber, hvis man har svære fysiske eller psykiske lidelser.
Og sådan synes jeg fortsat det skal være.
Det er også det, der ligger i aftalen med forligspartierne om indfødsretsaftalen.