Pia Gjellerup (S), 1999-01-13:
Forslaget her handler om at sikre - og så kan jeg samle nogle af de ord, som skiftende ordførere har fremført her fra talerstolen - reel, fair, troværdig, uvildig, og jeg vil tilføje både stærk og spændende information til forbrugerne, som de har brug for for at kunne vælge, når de begiver sig ud på det store, spændende marked for at handle.
Vi har en statslig forbrugerinformation i dag, så mange af de betænkeligheder ved denne monopolisering af den statslige del af det her kan man i virkeligheden fuldstændig lige så godt anføre om det, vi har haft siden 1960.
Vi ønsker også at give mulighed for en understregning af noget af den udvikling, som sker på forbrugerområdet, hvor man ikke alene beskæftiger sig med andre produkter, men også, som hr. Ole M. Nielsen var inde på, mere med nogle af de vinkler, som bliver stadig mere påtrængende i forbrugerpolitikken og i forbrugernes søgen efter oplysninger som grundlag for deres valg: spørgsmål om produkternes tilblivelse, om produkternes mulige bortskaffelse, om produkternes genbrugsmuligheder osv., en lang række ting knyttet til etik, menneskerettigheder, miljø, socialt ansvar, og hvad vi i øvrigt kender fra debatten om forbrug og fremstilling af produkter til forbrug.
Hr. Jørn Jespersen nævnte så, selv om det ikke har noget med dette lovforslag at gøre, at det jo er nogle områder, hvor der flyttes meget, hvor der sker meget, og hvor vi derfor ikke alene har brug for information, men også har brug for at få sikret, at der kan være en forskning, sådan at man også har et grundlag for at frembringe den information, som forbrugerne finder væsentlig for deres valg.
Det vil vi på andre måder vende tilbage til.
Jeg noterede mig, at de mange indlæg faktisk gav støtte til, at man skulle have en reel, fair, troværdig og uvildig forbrugerinformation fra statens side.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege, at overskriften over dette forslag er, at en sådan god information kun er rigtig god, hvis den også når ud til forbrugerne, og at det er ganske vigtigt, at vi får gjort forbrugerinformationen så tilstrækkelig aktiv og relevant for forbrugerne, at det også vil være interessant for forbrugerne at kaste sig over den i dens helhed.
Fru Pernille Sams brugte udtrykket, at regeringen kørte fast med sine forslag sidst de blev fremsat.
Det var en meget mærkelig beskrivelse af situationen, men det var der også så meget andet i fru Pernille Sams' ordførerindlæg, der var, så lad mig blot om denne sætning sige, at der blev udskrevet folketingsvalg umiddelbart efter, jeg kan ikke huske, om det var dagen eller to dage efter, men det var meget kort tid efter, og at forslagene følgelig bortfaldt.
Det har vi gjort ved at se på, hvordan sammensætningen af repræsentantskabet kunne blive.
Repræsentantskabet er det ansvarlige forum, som forbrugerinformationen skal arbejde på grundlag af, og bliver formet ved en udpegning fra erhvervsministeren af, som der står i lovforslaget, 34 medlemmer plus en formand.
Det er en trykfejl, der skulle stå 33.
Den vil blive rettet i et ændringsforslag.
Hvis man gjorde sig den ulejlighed at se det i sammenhæng med de næste punktummer, der er i den selvsamme paragraf, så står der, hvordan disse 33 medlemmer udpeges, nemlig efter indstilling fra en lang række organisationer.
At oversætte det til, at det skulle være ministerens repræsentantsskab, synes jeg er helt fuldstændig ved siden af.
Hvis det endelig skulle være sådan, at man stadig synes, at det er stærkt problematisk, er det en indvending, man med fuldstændig samme styrke kunne komme med mod den konstruktion, vi har i dag med Statens Husholdningsråd.
Jeg kan forstå, at man kan komme til den konklusion, at hvis et bredt sammensat repræsentantskab bliver gjort smallere, går det fra at være repræsentativt til at blive ensidigt. Men jeg synes, det er svært at påstå, når vi tager udgangspunkt i et repræsentantskab, vi kender fra Statens Husholdningsråd, og udvider det med lidt flere organisationer, som repræsenterer forbrugerorganisationer, der har markeret sig stærkt i de senere år: Grønne Familier, Danmarks Aktive Forbrugere og lokale forbrugerorganisationer.
Jeg synes, det er nogle organisationer, som det ville være meget underligt ikke at inddrage.
Når man ser på forbrugerinformationsområdet, synes jeg, det ville være underligt pludselig at komme fra noget, der altså er bredt, fint, tosidigt, flersidigt, til noget, der er ensidigt.
Jeg synes, det er en oversættelse af forslaget, som ikke kan rime med, hvad man faktisk kan læse ud af forslaget, men som måske hænger lidt sammen med ens egne forestillinger om, hvordan tingene nu ser ud, men som ikke stemmer overens med virkeligheden.
Jeg vil gerne takke for de positive tilsagn og også for nogle af de tilsagn, som ikke var overvejende positive, men som dog bød på en række konstruktive forslag til, hvad man kunne gøre for at nå de målsætninger, som ligger i regeringens forslag, og der kunne dels være tale om drøftelser, dels om ændringsforslag.
Venstres ordfører og De Konservatives ordfører udtalte sig nemlig ikke imod dette forslag.
De udtalte sig imod et forslag, som jeg ikke kender, som jeg ikke har fremsat, men som er noget, der optræder i de pågældende to ordføreres hoveder.
Jeg vil bare nævne hr. Svend Erik Hovmands begreb: Et forbrugerpropagandakontor.
At det, der laves her, ud over at det er bredere og inddrager nogle flere aspekter af det at være forbruger i målsætningen, bliver til et forbrugerpropagandakontor, kan jeg faktisk ikke få til at stemme.
Vi vil alle sammen have spændende interesser at varetage, og som sagt tror jeg, at når det forslag, der faktisk er til behandling, bliver læst og grundigt drøftet, er der mulighed for, at vi måske med nogle ændringer, med nogle yderligere præciseringer, faktisk kan få gennemført en moderne og effektiv information til de mange forbrugere, som efterspørger ganske megen information om de mange varer, de gerne vil købe.
Lov er lov, og lov skal holdes.
Det står her ude på frisen i Vandrehallen.
Nogle af os ser øjensynlig med mere kærlige og forstående øjne på den del af frisen end andre gør.
Det, der er tale om med det her forslag, er at gøre det klart, at dér, hvor vi har klare regler, klare fortolkninger af reglerne og en klar retspraksis, vil der kunne gribes hurtigere ind over for dem, der alligevel vælger at krænke reglerne, end der ellers kan.
Og hvem er det så, de krænker?
Ja, det er jo ikke reglerne.
Reglerne står på papir, og de bliver hverken kede af at blive brugt eller misbrugt.
Nej de, der krænkes, er de forbrugere, der får en forkert vejledning, som investerer i noget, de aldrig ville have investeret i, som spiser noget, de aldrig ville have spist, og sådan kan man fortsætte.
Det er ikke alene forbrugerne, der bliver krænket, det er også de konkurrenter, som gerne vil opføre sig ordentligt, for hvad er det, der sker, når der klart i strid med markedsføringsreglerne gennemføres en kampagne?
Ja, det er jo, at den pågældende virksomhed skaffer sig en konkurrencefordel.
Og man kan skaffe sig en konkurrencefordel
ved at have en kampagne, hvor det vil være relativt langsommeligt at gribe ind.
Så er kampagnen gennemført, markedet erobret, og så vil konkurrenten, som opfører sig ordentligt, som overholder reglerne, som repræsenterer det, som en meget, meget stor andel af virksomhederne gør, nemlig de virksomheder, som gerne vil, og som i det daglige gør sig umage for at overholde de regler, som er klare og ordentlige, blive ladt tilbage og være den, der kommer til at miste markedet.
Det er meget klart, at et Folketing naturligvis må interesse sig meget for: Er der en ordentlig retssikkerhedsmæssig balance i disse regler og i den måde, man anvender reglerne på, og i den måde, man griber ind i forhold til reglerne og overtræderne på?
Det er meget selvfølgeligt.
Derfor er der faktisk i forslaget gjort en utrolig umage med - ved en gennemgang af sager - at give eksempler på, hvad det er for en afvejning, der lægges op til.
Jeg synes, det er blevet meget præcist, men jeg vil selvfølgelig gerne stå til rådighed under udvalgsarbejdet, for at kunne præcisere yderligere og skabe en afklaring for Folketingets medlemmer - i første omgang måske især for Folketingets medlemmer, men min ambition rækker nu langt ud over Folketinget.
Jeg synes, at det ville være spændende at medvirke til det, så vi faktisk ser i øjnene, at der altid er nogle balancer at finde.
Jeg synes, at ordførertalerne fra Venstre og De Konservative - jeg vil ikke engang sige det polemisk - lagde direkte op til en revolution af hele vores retlige system.
Med de grundholdninger, der blev tilkendegivet derfra, skal vi altså godt nok lave en retsplejereform ganske afgørende hurtigt.
Anholdelser er i hvert fald ikke noget, der kan ske
uden alvorligt at krænke retssikkerheden, grundloven med meget mere i det danske samfund
Dette her handler mest om påbudene.
Det andet emne - jeg ved ikke, om det var med vilje - nemlig spørgsmålet om retningslinjer, blev blandet ihærdigt sammen dermed.
Det er sådan, at det, der lægges op til i lovforslaget, er et supplement til det, vi i dag kender som retningslinjer.
I dag kan Forbrugerombudsmanden selv fortælle offentligheden, hvordan han agter at tilrettelægge sine afgørelser i forhold til forskellige områder af markedsføringsloven, som naturligvis vil indebære en del skøn.
Der er altså i disse retningslinjer en vejledning for dem, der er ude på markedet.
Hvad kan de vente sig, og hvad kan de forvente sig?
Der er også tale om, at brancher og Forbrugerombudsmanden i dag kan udarbejde disse retningslinjer i fællesskab.
Der er tale om, at der er mulighed for virksomheder og brancheorganisationer for at være med til at påvirke den måde, som reglerne bliver udformet på.
De er helt tæt inde i forståelsen af dem, så samarbejdet om at overholde det, der er lovens ånd og bogstav, bliver så godt som muligt, og man gør det i et ordentligt fællesskab.
En rigtig dansk måde at tilrettelægge tingene på.
Det, der var tale om i det tidligere lovforslag, var, at man fra Forbrugerombudsmandens side kunne - sådan kunne det i hvert fald udlægges, det må jeg medgive, det var ikke klart - beslutte sig for, at disse retningslinjer skulle være bindende forstået på den måde, at der var en egentlig retsvirkning.
Derfor er der i det nuværende forslag tale om en meget præcis beskrivelse, hvoraf det fremgår, at de selv samme, der aftaler retningslinjerne med Forbrugerombudsmanden,
også sammen med Forbrugerombudsmanden, hvis de sørger for at have et mandat bag sig fra den branche, de repræsenterer, kan aftale, at disse retningslinjer skal være bindende, så der er en hurtigere retsvirkning i forhold til overtrædelser af dem. Det kan naturligvis også godt give anledning til, at man siger: Jamen vil det her nu medføre, at der er nogen, der vil holde sig fra at aftale retningslinjer?
Jeg tror, det er en betænkelighed, man kunne rejse, hvis de retningslinjer, man aftalte, pludselig kunne blive bindende, men jeg mener ikke, at det er rigtigt at anføre den betænkelighed, hvis der er tale om, at man med retningslinjer, man har aftalt, også ville kunne aftale, at de skal være bindende.
Derfor mener jeg faktisk, at CD's ønske om at understøtte erhvervslivets selvregulering faktisk får et yderligere skub.
Det er at tage selvreguleringen alvorligt, når det ikke alene er en god vejledning, men også er en vejledning, som man tager på sig og siger: Hvis vi alligevel krænker denne vejledning, vil vi gerne tage skraldet hurtigt.
Så jeg synes faktisk, at der her er tale om både en nyttig præcisering og en understregning af et væsentligt element, nemlig muligheden for at bidrage til erhvervenes selvregulering.
Så fremgik det i hvert fald af hr. Svend Erik Hovmands ordførerindlæg, at man jo ikke engang kunne få forhåndsgodkendelse.
Jo, det kan man godt.
Det kunne hr. Svend Erik Hovmand overtyde sig om ved en nøje granskning af forslaget, men jeg skal gerne bidrage til en yderligere oplysning i forbindelse med udvalgsarbejdet. Endelig skal jeg sige, at spørgsmålet om åremålsansættelse vil jeg naturligvis gerne drøfte med udvalgsmedlemmerne: Hvad er det for ting, vi gerne vil have understreget ved at lave en åremålsansættelse?
Hvad taler for, og hvad taler imod?
Sådan så vi i fællesskab kan finde en fornuftig ordning, sådan så Forbrugerombudsmanden sikres en stor uafhængighed.