Jette Gottlieb (EL), 2001-03-13:
Vi står i en diskussion nu: Hvad er det, der forårsager, at arbejdsmiljøet er dårligt?
Jeg kan da se en lang række eksempler på det.
Jeg kan f.eks. se, at ved nogle af de seneste forbedringstiltag, der blev lavet med de arbejdsmiljøændringer, der kom i 1997, skete der jo simpelt hen det, at arbejdsgiverne gik i strejke.
De meldte sig ud af de organer, der skulle etablere samarbejdet og alt det, så jeg er ikke i tvivl om, at arbejdsgiverne har et tungt og stort ansvar for, at tingene ikke fungerer.
Man kan diskutere, hvorfor vi havner i den situation, og man kan diskutere, hvad konsekvenserne er.
Men der er ikke nogen tvivl om, at den praktiske konsekvens ude på arbejdspladserne har været, at arbejdsmiljøet ikke er blevet bedre.
Den konstatering gør fru Charlotte Antonsen også, men hun går ikke skridtet videre og spørger: Jamen hvad er det så for nogle ting, der skal til?
For mig er det klart, at den måde, man kan gribe en sådan situation an på, lige præcis er at sikre en lovgivning, som giver mulighed for nogle »skal«: Man skal gøre sådan, der skal ske det og det, og det er dét, der vil ske med dette lovforslag.
Jeg vil godt starte med en anerkendelse til arbejdsministeren, som gang på gang ikke mindst i pressen understreger sin store forkærlighed for at skabe et sundt og sikkert arbejdsmiljø på de danske arbejdspladser.
Jeg er også på det rene med, at det her forslag ikke alene er omfattet af det, men også har til hensigt at styrke arbejdsmiljøarbejdet grundigt.
Og det er først og fremmest, fordi jeg er af den opfattelse, at det er nødvendigt, hvis det skal virke ude i virkelighedens verden.
Det er, at udbyderen i udbudsmaterialet skal gøre opmærksom på, hvad der er af særligt væsen i arbejdsmiljøforhold i forbindelse med den udbudte opgave.
Men der er ikke tilstrækkelige forpligtelser til at sikre, at udbudet ikke i praksis fører til forringelser af gældende standarder, og der burde også indgå forpligtelser til at inddrage de ansatte og deres repræsentanter og forpligtelser til en fortløbende kontrol med, hvordan opgaven så udføres i praksis.
Jeg mener kort og godt, at bestemmelsen om udbyderansvar skal strammes væsentligt, hvis det for alvor skal sætte en stopper for de forringede arbejdsmiljøforhold, som vi har set udliciteringspolitikken har medført indtil videre.
Også med hensyn til bygherreansvaret mener jeg, at lovforslaget mangler noget i skarphed.
For det første skal det være klokkeklart, at bygherrens ansvar ved byggeri af en vis størrelse, som er beskrevet i lovforslaget, ikke under nogen omstændigheder kan uddelegeres. Alle erfaringer viser, at det netop har stor betydning for sikkerheden på byggepladserne, om bygherren går ind i planlægningen eller ej. Koordineringen af kontrollen med arbejdsmiljøforholdene er selvfølgelig noget af det allervigtigste under hele byggeforløbet.
Det betyder selvfølgelig ikke, at den enkelte entreprenør kan fralægge sig ansvaret for arbejdsmiljøet,
slet ikke
Det gælder om begge de områder, at det, vi ønsker, er, at ansvaret skal placeres fuldstændig utvetydigt.
Det kan ikke nytte, at påviselige skader falder ned i et hul mellem enten bygherre og entreprenør eller mellem udbyder og tilbudsgiver.
I øvrigt kan jeg heller ikke se noget galt i, at der er tale om et dobbelt ansvar, eftersom der er tale om kontraktlige forhold, hvor man har mulighed for at fastholde ansvarligheden via kontrakten.
Så er der spørgsmålet om retten til at forlade farligt arbejde.
Jeg vil gerne sikre mig, at det betyder, at også sikkerhedsrepræsentanten kan gribe ind og stoppe farligt arbejde.
Ligesom jeg gerne vil have afklaret, at formuleringen »alvorlig og umiddelbar fare« også rummer f.eks. situationer ved ophold i rum, hvor grænseværdier er overskredet.
Er der dér tale om et spørgsmål om alvorlig og umiddelbar fare?
Det synes jeg er vigtigt at være klar over.
Endelig vil jeg påpege en enkelt ting i lovforslaget, nemlig spørgsmålet om BST's arbejde med sundhedsfremme.
For mig er det afgørende, at arbejdsmiljøloven handler om arbejdsmiljørelaterede forhold og ikke almindelig folkesundhedsspørgsmål.
Så den afgørende del af det, der skal stå her, handler efter min mening om de arbejdspladsrelaterede ting.
Til sidst vil jeg godt i forhold til den debat, der er foregået her, sige, at jeg godt kan forstå, at hvis regeringen ønsker, at konkrete forandringer på arbejdsmiljøområdet skal iværksættes, vender den sig i den sammenhæng, hvis man skal ud over den almindelige bare snak, mod venstre i salen.
Erfaringen er, at hvis man skal have nogle konkrete ting igennem, er man nødt til at samarbejde til venstre.
I den forbindelse vil jeg godt lægge afstand til den usædvanlig uforskammede og nedvurderende omtale, som fru Charlotte Antonsen gav af en del af Folketingets mandater, som tilsyneladende i denne her sag kan se ud til at blive en del af Folketingets flertal.
Jeg kunne selvfølgelig vente med at komme med sådan nogle bemærkninger, til taletiden var opbrugt, så der ikke var nogen mulighed for at reagere på det.