runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-15:
Da vores ordfører på området, hr. Søren Kolstrup, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Der er tale om en ganske langvarig sag, som nu forsøges afsluttet. Enhedslisten kan som udgangspunkt tilslutte sig intentionerne i forslaget.
Vi er ganske enige i målet, nemlig at sikre skolernes reelle uafhængighed og sikre, at midlerne bruges til skolernes eget bedste i stedet for at indgå i en større koncerndannelse.
Vi er som udgangspunkt også enige i opstramningen af reglerne om bestyrelsesmedlemmernes habilitet og eventuelle engagement.
Sidste forår bad Uddannelsesudvalget ministeren indgå i en dialog med de forskellige foreninger m.v.
på dette område
, fordi der blev rejst en række relevante kritiske bemærkninger til det daværende forslag.
Tiden siden dengang har været benyttet og har medført en række ændringer i lovforslaget.
Jeg skal ikke gentage dem alle, det er allerede gjort, men specielt er vi glade for, at agitationsarbejdet nu er fjernet som et kritikpunkt.
Vi er til gengæld ikke begejstret for, at vi ikke har haft lejlighed til at se, hvordan de forskellige organisationer og foreninger reagerer på det.
Fristen for høringssvar udløber fredag den 17. marts.
Vi anser det for essentielt at have reaktionerne fra de folkelige foreninger, oplysningsforbund osv. med i den politiske proces.
Peder Sass (S), 2000-03-15:
I Socialdemokratiet anser vi økologi og bæredygtig udvikling for værende væsentlige.
Og når vi taler om økologi, er det ikke kun dyrkningsmetoder inden for gartneri og landbrug, men også hele den måde, hvorpå vi lever. Den danske befolkning er blevet meget bevidst inden for de sidste 10-15 år om, hvad vi køber, og hvor og hvordan varerne er fremstillet.
Men derfra og så til at oprette en forsøgsordning med specielle økologiske uddannelser, det må vi dog afvise.
Vi ønsker, at de omstillinger, herunder de økologiske, der finder sted i det danske samfund, også afspejler sig i det eksisterende uddannelsessystem.
Vi er derfor ikke enige med forslagsstillerne om, at der skal oprettes en forsøgsordning med specielle paralleluddannelser. Vi ser derimod gerne, at der i det eksisterende uddannelsessystem tages højde for de tiltag og den udvikling, der løbende sker i samfundet, og det uanset om man er i lære i landbruget, som håndværker, er på kontor, er i et supermarked eller er i gang med en videregående uddannelse.
Vi ser også gerne, at der udbydes flere grønne tilbud
inden for det eksisterende uddannelsessystem
Forslagsstilleren nævner selv landbrugsuddannelsen på Den Økologiske Jordbrugsskole.
Det er præcis et eksempel på, at man kan gennemføre en uddannelse med hovedvægt på økologi, der er den samme som på de øvrige landbrugsskoler.
Der skal ikke herske tvivl om, at Socialdemokratiet støtter bæredygtighed og økologi, og at der er mange uløste opgaver, som vi allerede er i gang med inden for hele uddannelsesområdet, og dette sker bl.a. i et samarbejde med Miljøministeriet.
Men paralleluddannelser inden for et bredt område må vi afvise.
Men økologi og bæredygtighed skal være en fællessag, som alle skal tage del i, og på den baggrund kan Socialdemokratiet ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Helga Moos (V), 2000-03-15:
Da jeg læste beslutningsforslaget, fik jeg en fornemmelse af, at det var ude af trit med sin tid.
Det er, som om det er kommet mange år for sent, verden er kørt videre.
Når jeg læser om, at der skal være en økologisk tømreruddannelse, for at de kan uddanne sig til indsættelse af bygningsintegrerede vedvarende energisystemer, så kan jeg jo kun sige, at ordene godt nok er imponerende.
Vi andre havde bare skrevet, at vi skal have nogle tømrere, der skal sætte solfangere i, og det kan de altså godt klare, uden at de får en superanderledes
uddannelse.
Som håndværker kan man sit kram.
Når det gælder bæredygtighed, vil jeg sige: Jamen selvfølgelig skal vi have bæredygtig udvikling.
Vi skal lige huske, at bæredygtighed er en kombination af miljøtænkning, økonomisk tænkning og social udvikling, og at det ikke kun handler om øko.
Hvis man kigger på energispareloven, begynder vi jo bare at indtænke ressourcetænkning, vi indtænker energidelen, og vi har siddet og arbejdet med grønne regnskaber, jamen det hele er jo i dag integreret i samfundet.
Det er derfor, jeg siger, at jeg synes, det er mange år for sent.
Der er ikke rigtig noget at komme efter.
Den Økologiske Jordbrugsskole, jamen fred være med den.
Den kan jo være i systemet, uden at vi behøver at lave særskilte ordninger for den.
Når jeg også siger, det er for sent, så er det, fordi for mig at se stagnerer økoideologien.
Den har gjort den gavn, som den skulle sidst i 1900-tallet, og det er udmærket.
Den stagnerer nu.
Vi er kommet ind i et nyt årtusind, og nu sker der nye ting.
10-15 mio. kr. vil man gerne have afsat
, og der står beskrevet et sted i beslutningsforslaget, at det jo handler om, at man skal tænke på en helt anderledes måde.
Så for mig at se ligner det mere en åndelig skole, som man gerne vil have oprettet, en ny åndelig linje.
Og så tænker jeg, om det er en bestemt ideologi, man vil have fremmet, og så kan jeg da godt se, det er en fordel, at undervisningsministeren også er kirkeminister.
Så kunne det jo være, hun kunne svare ud fra den vinkel.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-03-15:
Fra konservativ side kan vi ikke støtte det fremsatte forslag.
Der skal ikke herske tvivl om, at vi mener, at økologi på mange måder er godt.
Og at de danske forbrugere jo er glade for økologi, kan vi jo se af den stigende andel af omsætningen i dagligvarebutikkerne, der udgøres af økologiske produkter.
Der er heller ikke nogen tvivl om, at økologien med tiden vil vinde indpas på mange andre områder i vores samfund end bare blandt varerne på supermarkedets hylder.
Men det er ikke en offentlig opgave at fremme økologien i uddannelsessystemet.
I dette tilfælde med de økologiske uddannelser bør det være op til de enkelte uddannelsesinstitutioner i samarbejde med relevante brancher selv at vælge, om de ønsker at præge uddannelsen i retning af mere økologisk tænkning.
En eventuel omstilling bør være en følge af ændrede krav hos den endelige forbruger.
Skal økologien i højere grad ind i uddannelsessystemet, end det er tilfældet i dag,
så må det ske som supplement til de eksisterende uddannelser.
Der er ikke noget til hinder for, at eksempelvis tømreruddannelsen tilføjes en økologisk dimension, som der står i bemærkningerne.
Men det må vel at mærke være, hvis branchen mener, der er behov herfor.
Men at oprette en parallel uddannelse mener vi altså er omsonst og spild af ressourcer.
I modsætning til det fremsatte forslag mener vi fra Det Konservative Folkepartis side godt, at de eksisterende uddannelser kan gennemføre økologisk tænkning ved at tilføje den pågældende uddannelse relevante ekstra kurser på de økologiske områder.
Aage Frandsen (SF), 2000-03-15:
Vi er enig med forslagsstillerne i intentionen om, at det er vigtigt, at økologien får en fremtrædende plads i den uddannelse, som unge og voksne får, sådan at det er en tænkning, der indgår i forbindelse med de pågældendes uddannelser, og det er vigtigt ud fra en betragtning af, at spørgsmål om, at vi i høj grad lever i en økologisk bæredygtig verden, ikke er endelig afklaret.
Det er et slagsmål hele tiden i forhold til forskellige interesser om produktionsmetoder, om indtjening og om udnyttelse af ressourcer.
Det foregår hele tiden, også selv om nogle siger, at det er en diskussion, som er overstået.
Det er sådan ligesom klaret.
Nej, det er det slet ikke.
For det første er vi jo ikke ved vejs ende i forhold til, hvor langt vi kan nå, og for det andet er der sandelig også nogle interesser, der trækker i den modsatte retning. Når det drejer sig om, hvordan uddannelserne i højere grad får dimension af økologisk tænkning, så er der to veje, man kan gå.
Den ene vej er, at uddannelserne generelt får den tænkning ind i sig.
Det er en proces, som kan være langvarig i forhold til, hvilke behov der er for uddannelser på arbejdsmarkedet, og hvilke ting man efterspørger.
Det er noget, som tager lang tid, fordi det netop er bestemt af de forskellige interesser, som bestemmer uddannelsernes indhold, og det er bestemt af, hvilke markedsforhold der er.
Den anden mulighed er jo så det, som ligger i beslutningsforslaget her: at man har nogle parallelle uddannelser.
Og det ser vi som noget, der i hvert fald er værd at overveje.
Dermed ikke være sagt, at vi mener, at det er det vigtigste i den her forbindelse, men det vigtigste er, at sådan nogle parallelle uddannelser jo ikke bare er parallelle uddannelser, men - går jeg ud fra - skal ses som inspiratorer, som noget, der udvikles hurtigere end de traditionelle uddannelser, og som kan være grundlaget for, at man i de traditionelle uddannelser kan se, at der er andre veje at gå, end man har gjort hidtil.
På den måde kan vi godt se, at der kan være noget fornuft i at tænke nogle uddannelser igennem som værende økologiske uddannelser.
I SF har vi i hvert fald diskuteret det ud fra, at man ud fra en miljøsynsvinkel godt kunne forestille sig, at man havde uddannelser, som i højere grad havde den økologiske dimension i sig, ja, fuldt ud havde det, netop som inspirator i forhold til de eksisterende uddannelser.
Derfor synes vi, at det beslutningsforslag, der ligger her, er værd at arbejde videre med i forhold til at se på, om der er bestemte uddannelser, som man kunne forestille sig blev paralleluddannelser.
Ikke nødvendigvis alle de ting, der foreslås her, men jeg går også ud fra, at forslagsstillerne opfatter de forslag, der ligger her, som et idékatalog til, hvad man kunne tænke sig.
Derfor mener vi, at det her forslag er værd at arbejde videre med.
Det kommer formentlig vel ikke til afstemning nogen sinde, for det er en type beslutningsforslag, som jo mere har idéskabende karakter, og man kan jo sige, at Folketinget heldigvis da også kan bruges til at være idéskabende og ikke bare til at lave love, som er konkret færdige i indholdet.
Christian H. Hansen (DF), 2000-03-15:
Allerførst vil jeg kvittere forslagsstillerne for, at de har gjort så meget ud af forslaget.
Jeg må sige, at de virkelig er gået i dybden med både beskrivelse og bemærkninger her i forslaget.
Men når det så er sagt, så må jeg også sige, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det her forslag fra Enhedslisten. Det er ikke, fordi vi ikke anerkender, at der er en økologisk udvikling i gang, for det er der, og der er også en økologisk trend i øjeblikket.
Her tænker jeg nok specielt på f.eks. økologiske fødevarer, som jo i bund og grund nok er det, som størstedelen af befolkningen kender til i form af økologiske varer i vores butikker osv.
Men hvis nu efterspørgslen var så stor på alle de økologiske områder, som er nævnt her i beslutningsforslaget, hvor der bl.a. er nævnt uddannelse som økologisk tømrer, uddannelse som økologisk kommis, økologisk økonoma osv., ja,
For det er jo som regel sådan, at udbud og efterspørgsel følger hinanden.
Hvis man f.eks. tager det, der står i beslutningsforslaget om den økologiske tømreruddannelse, så er det jo sådan, at den uddannelse, man får i dag som tømrer, kan man faktisk godt bruge i forbindelse med bygning af et såkaldt økologisk byggeri.
Det behøver man ikke en specialuddannelse for.
Enhedslisten peger da også i forslaget selv på, at der allerede i dag findes steder, hvor man kan foretage disse økologiske uddannelser.
Der henvises bl.a. til Den Økologiske Jordbrugsskole i Åbybro samt en række andre steder, og der henvises også til nogle foreninger.
Her kunne man så fremhæve Landsforeningen for Økologisk Byggeri.
I Dansk Folkeparti mener vi, at hvis det forholder sig sådan, som Enhedslisten peger på her i beslutningsforslaget, så ville vi som før nævnt have set, at det her faktisk var noget, der fungerede i dag.
Med hensyn til byggeri, ja, så ville man jo også se, at det ene økologiske storbyggeri efter det andet simpelt hen skød op.
Derfor mener vi, at hvis hele samfundet var så økologisk, som man lægger op til her i beslutningsforslaget, så ville mange af de ting, der peges på i beslutningsforslaget, have udviklet sig selv.
Så ville de unge mennesker nærmest stå i kø for at komme ind på de økologiske uddannelser, og det synes vi heller ikke at der er noget direkte tegn på er tilfældet. Om der så bliver det en dag, kan vi jo ikke spå om her i dag, men bliver det aktuelt, så synes jeg, at tankerne og ideerne i beslutningsforslaget så må tages op igen.
For hvis det viser sig, at samfundet retter sig hen mod, at det virkelig er det her, der skal til at ske, så er intentionerne i beslutningsforslaget jo gode nok.
Vi kan bare ikke støtte det på nuværende tidspunkt.
Henrik Svane (RV), 2000-03-15:
Ligesom flere andre har sagt i løbet af debatten, vil jeg også gerne kvittere Enhedslisten for, at Enhedslisten sætter fokus på økologi i uddannelsen.
Det er nødvendigt, at vi hele tiden bliver mere bevidste om at bruge vores ressourcer bedre og på en måde, hvor bæredygtigheden er i fokus.
Men ligesom ministeren er jeg betænkelig ved at lave rene økologiske uddannelser og åbne for særlige puljer til de mest entusiastiske økologer.
Som ministeren har redegjort for, er der en meget positiv udvikling inden for det almindelige uddannelsessystem, og den udvikling støtter Det Radikale Venstre varmt.
For Det Radikale Venstre er det vigtigt, at ansvaret for at tænke økologisk ikke kun placeres hos nogle få, men integreres mere og mere i alle danskeres hverdag.
Uddannelsessystemet er en vigtig brik for at nå det mål, men som sagt mener Det Radikale Venstre, at vi allerede er inde i en god udvikling, og derfor kan vi ikke støtte Enhedslistens forslag.
Tom Behnke (FRI), 2000-03-15:
Frihed 2000 hilser det velkommen, at Enhedslistens har stillet et beslutningsforslag på det her område, som vi også i Frihed 2000 finder relevant og vigtigt.
Vi har i Frihed 2000 den opfattelse, at økologi er ganske udmærket.
Vi skal også huske at tilføje, at vi mener, det skal være helt frivilligt.
Det skal ikke være sådan, at man presser noget ned over hovedet på nogen eller f.eks. med afgifter eller tilskud eller lignende prioriterer eller favoriserer det økologiske.
Men det økologiske som et alternativ finder vi er ganske tiltalende, og det ser vi også gerne fremmet.
Men kun i det tempo, hvor forbrugerne - befolkningen - vil være med til det.
Men når så Enhedslisten konkret foreslår, at man skal bruge en masse penge på et økologisk uddannelsesråd, og at man skal afsætte en pulje til, at man skal lave nye eller måske endda parallelle uddannelser, så må vi melde fra.
Dér har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at hvis det økologiske skal ind, så må det være en interesse, som skolerne og uddannelsesinstitutionerne allerede har i dag, og - som vi også ser i mange uddannelsesinsitutioner - at man tager det med ind som et supplement til undervisningen eller som ekstra timer eller lignende.
Den måde, hvorpå det fungerer i dag, og den udvikling, vi ser i dag, er vi glade for, og den støtter vi.
Den synes vi skal have lov til at køre videre, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-15:
Jeg kan høre på ministeren, at vi ikke kommer det nærmere i den her omgang, men jeg vil alligevel spørge ministeren: Hvis det nu viser sig, at vi faktisk får bedre tid til at behandle det lovforslag, så ved ministeren jo, at Danmark har stillet nogle ændringsforslag og har nogle ønsker, men de er jo meget beskedne og vil f.eks. ikke betyde en ændring af den komitéprocedure, der tillader Kommissionen sammen med et mindretal af landene at godkende ting på tværs af et flertal.
Den udemokratiske proces har Danmark ikke, så vidt jeg ved, stillet krav om ændring af.
Det er bare et eksempel.
Ministerens svar gav mig en flig af håb om, at Danmark måske nu, ikke mindst efter at ministeren er kommet ind i sit embede, ville foretage en revurdering af den situation og stille nogle nye og fornuftige krav til det lovforslag.
Det var det, jeg syntes jeg hørte en åbning af, men det var måske for optimistisk?
Jette Gottlieb (EL), 2000-03-15:
I bemærkningerne til forslaget peger forslagsstillerne fra SF på en lang række forhold, som er en beskæmmende konstatering
af ulighederne mellem mænd og kvinder
Det er jo, som forslagsstillerne også siger, begrænset, hvad vi gennem lovgivningen kan løse i et snuptag, men det, der kan gøres, skal gøres.
Forslaget er som sådan meget begrænset, bl.a. ved, at der kun er tale om statslig indbetaling af arbejdsgiverbidraget, der kun udgør 2/3 af den samlede pensionsindbetaling i de omtalte perioder, men Enhedslisten støtter forslaget, uanset at det er begrænset.
Vi vil gerne samtidig fremhæve forslagsstillernes bemærkninger om den særlig lave ydelse under børnepasningsorloven.
Her ville det eneste rimelige socialt set være, at staten påtog sig forpligtelsen til at indbetale også den del af pensionsopsparingen, der normalt er lønmodtagerdelen, alternativt naturligvis at forhøje orlovsydelsen tilsvarende.
I forlængelse af de bemærkninger vil jeg godt tilføje, at der i lighed med, hvad der var tilfældet i de to tidligere diskussioner, vi har haft i dag, er behov for, at regeringen hurtigst muligt kommer med udspil til, hvordan vi også i andre dele af arbejdsmarkedspolitikken kan fremme en reel ligestilling.
Vi frydede os jo over at høre arbejdsministerens udtalelser om at fremme ligeløn, udtalelser, som kom frem på selveste kvindernes internationale kampdag den 8. marts.
Nu er der gået en uge, og vi håber ikke, at de gode og positive intentioner er glemt, ellers vil jeg gerne lige gentage den del af udtalelsen, nemlig at vi må have en debat i gang om, hvorvidt arbejdsmarkedets parter er i stand til at lave frivillige aftaler om løngennemsigtighed, eller om det er noget, vi skal have lovgivning til.
Anders Samuelsen (RV), 2000-03-15:
Den skal blive kort.
Jeg kan kun erklære mig 100 pct. enig med den konservative ordfører i det indlæg, som netop er afleveret, og så sige, at jeg vil afstå fra at forsøge at løbe med i en kamp, hvor vi nu via symbolpolitiske tiltag skal forsøge at overgå hinanden i en ligestillingsmæssig profil.
Det vil jeg fuldstændig afstå fra.
Mogens Andreasen (DF), 2000-03-15:
Som jeg sagde ved nr. L 193, har vi i Dansk Folkeparti stor forståelse for ligestilling, men vi bør jo konstatere én ting, og det er, at vi ikke kan gøre alle ens.
Der er altså en vis forskel mellem kønnene.
Vi må dog konstatere, at i dette beslutningsforslag lægges der af SF vægt på, at uanset på hvilket uddannelsesmæssigt niveau kvinder ligger, skal de sidestilles med mænd både lønmæssigt og pensionsmæssigt. Det ville være naturligt, hvis der var tale om en mand og en kvinde, der var på samme uddannelsesmæssige niveau og var arbejdsmæssigt ligestillede.
Sådan er det ikke i alle tilfælde, det ved vi, og det kan ikke være anderledes.
Der er mange faktorer, der er afgørende for, om man ud over det lige nævnte forhold om uddannelse og arbejdsområde kan opnå den ligestilling, der er nævnt i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Jeg mener, det er rigtigt, at der kan være denne her forskel, men i Dansk Folkeparti mener vi dog, at disse problemer ikke skal løses via lovgivning, men må løses af arbejdsmarkedets parter.
Det er en vanskelig opgave at nå den ligestilling, som SF ønsker.
Uanset de intentioner, SF har om ligestilling på løn- og pensionsområdet, er Dansk Folkeparti ikke enigt med SF i beslutningsforslaget.
Vi er ikke med til nye tilskudsordninger og afviser derfor forslaget.
Helga Moos (V), 2000-03-15:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Forslaget her lægger op til, at staten skal indbetale arbejdsgiverbidrag i forbindelse med barselorlov og børnepasningsorlov.
Jeg vil med det samme tilkendegive, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Først og fremmest er det efter vores opfattelse nu engang op til arbejdsmarkedets parter at regulere forholdene omkring aflønning og pension.
I den forbindelse kan man nævne, at der på DA-LO-området allerede i dag udbetales løn og dermed pensionsbidrag under barsel i de første 14 uger. Det konkrete forslag om, at det er staten, der skal indbetale bidrag under de nævnte ordninger, er vi af følgende grunde modstandere af: For det første mener vi, at forslaget i forhold til ligestillingsspørgsmålet sender et forkert signal.
For Venstre er ligestilling lige rettigheder, ikke statslig særbehandling.
Vi synes ikke, at man fra politisk side skal blande sig i forholdene på arbejdsmarkedet, undtagen hvis lovregler og anden regulering skaber uligheder mellem kønnene. For det andet mener vi, at statsligt indbetalte pensionsbidrag vil kunne forsinke naturlige fremskridt dér, hvor uligheder måtte eksistere, med henvisning til, at staten betaler jo alligevel.
Samtidig vil ordningen virke urimeligt og skævt i forhold til de områder på arbejdsmarkedet, hvor man i dag betaler løn under barsel.
For det tredje er det værd at påpege, at kvinders indbetalings- og dækningsprocenter gennemsnitligt er højere end mænds.
Det er således mere et spørgsmål om, hvor man er beskæftiget, end hvilket køn man har.
Når forslagsstillerne i forlængelse heraf argumenterer med, at kvinder træder senere ind på arbejdsmarkedet end mænd, skal det bemærkes, at det ikke nødvendigvis skal sidestilles med en mærkbar forskel i pensionsopsparing, da det rent faktisk er en ganske lille del af de helt unge, nemlig 1-3 pct. af de 20-24-årige, der indbetaler til en arbejdsmarkedspension eller til anden privat pensionsopsparing.
For det fjerde er en af de ordninger, som forslagsstillerne lader indgå i forslaget, nemlig børnepasningsorloven, frivillig.
Her må det i alle tilfælde være op til folk selv, om de vælger at have fri eller de vælger at gå på arbejde og dermed tjene penge, også penge til pensionsbidrag.
Og hvis der skulle opstå ulighed på grund af det, er det en ulighed, som folk selv vælger og derfor selv må acceptere. Til sidst skal det siges, at Venstre er meget optaget af pensionsspørgsmålet generelt, idet vi er tilhængere af gunstige vilkår for privat pensionsopsparing til gavn for både mænd og kvinder.
Pia Christmas-Møller (KF), 2000-03-15:
Jeg kan slet ikke følge fru Anni Svanholts argumentation.
Det er ikke udtryk for, at vi ikke tillægger ligestillingen betydning nok.
Ligestilling er ikke værdig nok, sådan var ordene
Jeg er helt uenig.
Altså vi har da heller ikke et folketingsudvalg, som skal behandle demokratisager, eller et menneskerettighedsudvalg.
Det har vi da ikke, for det er en selvfølgelighed.
Så må vi indarbejde, at de selvfølgeligheder også bliver omsat til praksis i de lovgivningssammenhænge, hvor de i øvrigt optræder.
Om det er miljølovgivningen, skattelovgivningen, uddannelse eller hvad, skal det indtænkes; det skal ikke isoleres.
Det synes jeg fru Anni Svanholt skal tænke på.
Hvis vi siger, at vi vil ændre loven nu, at vi tilretter ligestillingslovgivningen her i forbindelse med regeringens forslag, så er der i og for sig ikke så meget tilbage at ønske, hvad lovgivning angår.
Det, det handler om, er at få lovens principper omsat til praktisk virkelighed ude
i mænds og kvinders dagligdag.
Det kan vi ikke sidde og dirigere her med lovgivningen.
Det er ved holdningsændringer og løbende arbejde ude i marken, ude på virksomhederne, ude i det daglige liv i familierne osv., at vi skal sikre de gode principper om ligestilling.
Vi har princippet om ligeløn fra 1976, og der er en lov om det.
Det handler om at få det omsat til praktisk virkelighed.
Det tror jeg ikke på at man fremmer ved at nedsætte et særligt udvalg, og det har intet at gøre med, at ligestillingsprincippet og ligestillingssagen ikke er værdig nok.
Der er sandelig mange meget værdifulde principper i vores folkestyre, som vi vil kæmpe med næb og kløer for, men som vi ikke har et særligt folketingsudvalg til at behandle.