Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-04-19:
SF opfordrer med dette beslutningsforslag regeringen til at fremsætte forslag om ændring af den kommunale styrelseslov, således at et kvalificeret flertal i kommunalbestyrelsen kan udtale et mistillidsvotum til borgmesteren med den virkning, at borgmesteren fratages sine funktioner.
Ifølge forslagsstillerne skal en borgmester kunne afsættes, hvis to tredjedele af kommunalbestyrelsens medlemmer mener, at borgmesteren har vist sig uegnet til at varetage funktionen som den øverste administrative chef. Det er jo ikke første gang, vi diskuterer dette forslag.
Det er faktisk tredje gang, at dette forslag fremsættes af SF.
Jeg ved godt, man siger, at tredje gang er lykkens gang,
men her kan man måske sige, at tredje gang er Løkkes gang, for det er første gang, jeg deltager i diskussion.
Der har i hvert fald været et sådant forslag tidligere tilbage i april 1998 og i maj 1999.
Borgmesteren varetager centrale funktioner i kommunestyret, bl.a. koordination af den kommunale forvaltning, og det er af stor betydning for effektiviteten i varetagelsen af disse funktioner, at der ikke i løbet af funktionsperioden kan opstå uro om borgmesterposten.
Det gælder ikke mindst i forhold til varetagelsen af den administrative ledelse.
Hertil kommer, at en videre adgang for kommunalbestyrelsen til at afsætte borgmesteren vil kunne misbruges og anvendes som pression over for en borgmester, der er valgt på grundlag af en konstitueringsaftale mellem flere partier, for der vil jo også i kommunalbestyrelsens funktionsperiode kunne opstå nye grupperinger, der vil kunne danne grundlag for nye konstitueringsforhandlinger.
En afsættelsesmulighed vil endvidere kunne føre til, at der fra oppositionens side rettes angreb på borgmesteren med forslag om afsættelse.
Det vil på en uhensigtsmæssig måde kunne påvirke kommunalbestyrelsens møder og hindre effektiviteten i kommunalbestyrelsens virksomhed.
I forslaget er det godt nok anført, at en borgmester alene skal kunne afsættes, hvis den pågældende har vist sig uegnet til at varetage funktionen som øverste administrative chef.
Problemet er jo, at der imidlertid næppe findes noget entydigt svar på eller nogen objektiv sandhed om, hvornår en borgmester er uegnet til at varetage sin funktion.
Kommunalbestyrelsens afsættelse af en borgmester efter en bestemmelse, der er udformet som foreslået af SF, vil jo derfor i realiteten ende med at blive en politisk afgørelse.
Dertil kommer, at de kommunale tilsynsmyndigheder vil have meget svært ved at efterprøve, om en borgmester er uegnet til at varetage funktionen som den øverste administrative chef.
Det vil således være forbundet med væsentlige problemer at indføre en så upræcis adgang for kommunalbestyrelsen til at afsætte en borgmester, som forslagsstillerne lægger op til.
Hertil kommer, at det ikke er korrekt, når forslagsstillerne anfører, at det i dag stort set er umuligt for en kommunalbestyrelse at afsætte en borgmester, og at borgmesteren er fredet i 4 år.
Kommunalbestyrelsen har jo allerede, som vi også har været inde på i tidligere folketingsdebatter, et redskab, når det objektivt kan konstateres, at borgmesteren vægrer sig ved at udføre sine opgaver.
Forslagsstillerne nævner i øvrigt selv § 66 i den kommunale styrelseslov.
Det er jo en regel, der giver kommunalbestyrelsen en særlig indgrebsmulighed over for en borgmester, der vægrer sig ved at udføre de opgaver, som er pålagt embedet i den kommunale styrelseslov eller i kommunens styrelsesvedtægt.
I tilfælde, hvor vægringen er begrænset til en enkelt opgave og er af afgrænset karakter, giver bestemmelsen kommunalbestyrelsen en ret til at indsætte et andet medlem, der kan udføre den konkrete opgave.
Borgmesteren beholder så i øvrigt sine øvrige beføjelser efter styrelsesloven.
Men er der tale om en grov eller gentagen forsømmelighed, kan kommunalbestyrelsen i stedet suspendere borgmesteren og udpege et andet medlem til at fungere i borgmesterens sted indtil videre.
En sådan beslutning skal godkendes af Indenrigs- og Sundhedsministeriet og derefter af domstolene.
Baggrunden for, at SF genfremsætter sit forslag, er ifølge bemærkningerne, at der igen har været eksempler på, at borgmestre, uden at den øvrige kommunalbestyrelse kan gøre noget, totalt ansvarsfrit kan forvalte deres administrative rolle, som de vil.
Jeg går ud fra, at forslagsstillerne særligt tænker på den verserende sag i Farum Kommune.
Hvis jeg har ret i det udgangspunkt, vil jeg gerne i den forbindelse bemærke, som det jo er de fleste bekendt, at et flertal i Farum Byråd rent faktisk har truffet beslutning om at suspendere borgmesteren i medfør af den bestemmelse i styrelsesloven, jeg lige omtalte.
Derfor er sagen jo sådan set et eksempel på, at kommunalbestyrelsen rent faktisk har anvendt et af de eksisterende redskaber over for en borgmester, der efter flertallets opfattelse har vægret sig ved at udføre de opgaver, der er pålagt borgmesteren.
Et andet spørgsmål er så, om jeg som indenrigs- og sundhedsminister kan stadfæste byrådets beslutning.
Det er jo for så vidt en rent juridisk vurdering, der endnu ikke er tilendebragt i ministeriet.
Jeg kan oplyse, at byrådet på sit møde vistnok på tirsdag i næste uge skal afgive respons på de anbringender, som borgmesteren har gjort gældende mod byrådsflertallets beslutning.
Og kommer der i øvrigt ikke nye momenter frem i sagen, så har jeg en forventning om, at vi kort tid derefter vil være i stand til at færdiggøre sagsbehandlingen.
Hele spørgsmålet om rækkevidden af § 66 og direkte i kølvandet på det en mere principiel diskussion om, hvilke bestemmelser i styrelsesloven vi bør have, bør vel afvente også udfaldet af denne sag.
Der er jo ingen grund til at lave ny lovgivning, hvis den eksisterende i øvrigt har en rækkevidde, der er tilfredsstillende.
Alt i alt må jeg derfor konkludere som tidligere ministre og tidligere regeringer ved to tidligere lejligheder, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.