Kristen Touborg (SF), 1998-11-12:
Dette lovforslag om Det Centrale Personregister, som vi behandler her i dag,
har vi i SF set meget frem til.
Det er absolut på tide, at diverse bekendtgørelser og bestemmelser nu samles i en lov og afløser de eksisterende regler.
Det er vigtigt, at regler om registrering og registre med oplysninger om borgernes privatliv og forhold omkring det klart fremgår af lovgivningen.
Jeg har meget ros tilovers for lovforslaget.
Tidligere skulle man igennem nærmest en jungle af bekendtgørelser for at finde ud af, hvilke regler der var om CPR.
Det fremgår også klart af bilaget til lovforslaget, hvilke ændringer der er i forhold til den nuværende retstilstand.
Det er også godt.
De fleste ændringer hører hjemme i småtingsafdelingen og ser jo ganske fornuftige ud, men - og nu kan jeg så gå en anden vej, end den tidligere ordfører gjorde, som begyndte med at være kritisk - jeg har så også efter, at jeg har rost lovforslaget, nogle mere kritiske bemærkninger.
Den første går på § 10, stk. 3, hvor private forpligtes til at bidrage med oplysninger om en persons rette bopæl samt muligheden for retsligt forhør efter retsplejeloven.
Jeg er betænkelig ved denne forpligtelse, som private skal have til at angive hinanden.
Det tror jeg det er.
Det andet forhold, som jeg vil beskæftige mig lidt med, er § 38, som åbner mulighed for videregivelse af oplysninger til private virksomheder, foreninger m.v. i langt større udstrækning end hidtil.
Ændringen skal selvfølgelig ses i sammenhæng med lovforslaget om personoplysninger, hvor private forretninger vil få lov til at forlange CPR-numre fra kunder i forbindelse med kreditgivning, udlejning m.v.
Kunden skal dog give samtykke, men det vil jo næsten alle gøre i en situation, hvor det er en betingelse for at leje eller for at få kredit.
Hidtil har det kun været offentlige myndigheder plus nogle særlige private virksomheder som f.eks. pengeinstitutter og forsikringsselskaber og altså fagforeninger, der har haft adgang til at bruge CPR-nummeret.
Forslaget indebærer, at CPR-nummeret vil blive endnu mere udbredt, end det er i dag, og jeg mener, at jo mere CPR-nummeret bliver spredt, jo mindre sikkerhed giver det.
Der er efterhånden mange beretninger om, at CPR-numre i de forkerte hænder har givet adgang til følsomme personoplysninger, til at hæve på bankkonti m.v., og det skal selvfølgelig forhindres i videst muligt omfang.
Det tredje forbehold, jeg har, er med hensyn til § 29, hvor borgerne har ret til ved henvendelse til bopælskommunen at få lokalvejviserbeskyttelse i CPR, således at vedkommende ikke optages i de lokale vejvisere, og til at få indsat en markering i CPR, som sikrer, at vedkommende ikke får henvendelser i forbindelse med statistiske og videnskabelige undersøgelser og reklamehenvendelser.
Det virker selvfølgelig rimeligt, at borgerne kan få de beskyttelser og markeringer i deres CPR-registrering, men jeg finder altså, det er betænkeligt, at det skal ske efter en aktiv handling fra borgeren.
SF mener, at det bør ændres til, at oplysningerne kun må videregives, når borgeren har givet samtykke til det.
Det kunne eventuelt også udbygges med, at de borgere, der ønsker reklametryksager, samtidig opkræves en miljøafgift.
Men sammenfattende skal jeg sige, at SF hilser lovforslaget velkommen.