Frank Jensen (S), 1998-06-03:
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for modtagelsen
af dette meget vigtige lovforslag, som er kompliceret, og som vil få vidtrækkende indflydelse på mange forhold i vores samfund, fordi vores samfund både i den offentlige og den private sektor jo bruger moderne teknologi og også i stigende omfang.
Derfor er det utrolig vigtigt, at den lovgivning, vi har til regulering af anvendelsen af moderne teknologi, har
den klare målsætning at beskytte det enkelte menneskes integritet, beskytte det enkelte menneskes personfølsomme oplysninger og på den anden side selvfølgelig også at sikre, når det drejer sig om mere trivielle oplysninger, som ikke har nogen personfølsom relation overhovedet, at vi så udnytter den moderne teknologi til at sikre en hurtig og effektiv administration i den offentlige sektor og ikke belaster den private sektor, det private erhvervsliv, unødigt, hvis det er sådan, at man har mulighed for at fremme en hurtig og effektiv behandling i deres administrative procedure.
at tilsikre den balance, balancen mellem på den ene side at sikre maksimal beskyttelse af personfølsomme oplysninger og på den anden side at udnytte alle de teknologier, vi har til rådighed i vores samfund i dag til hurtig og effektiv administration.
Jeg må sige, at for mit eget vedkommende og også for regeringens vedkommende ligger balancepunktet i det her lovforslag, og det er vel vidende, at det bygger på et EU-direktiv, som er vedtaget tilbage i 1995, og som altså omsættes til dansk lovgivning med det her lovforslag.
Men målet er foruden at omsætte et EU-direktiv til dansk lovgivning også at få vores egen lovgivning i dag ajour, sikre, at vi har den maksimale beskyttelse.
Der er flere ordførere, der har været inde på, at dette lovforslag sikrer, at der nu er en lovgivning, der i samme lov dækker både den offentlige og den private sektor.
Ja, det gør mere end det.
Her får vi en lov, der på én og samme tid omfatter den offentlige og den private sektor med hensyn til deres elektroniske databehandling, men vi får også en lovgivning, der er fælles, når det drejer sig om deres manuelle registre og behandling af manuelle oplysninger.
Der er for mig at se - og dér var jeg utrolig glad for det, fru Birthe Rønn Hornbech og også fru Seeberg fra Det Konservative Folkeparti havde fanget i det her lovforslag - tale om en øget beskyttelse i forhold til borgerne, specielt på det manuelle område.
Vi lever jo i en tid, hvor der har været en forskrækkelse i befolkningen, når det drejer sig om anvendelse af elektronisk databehandling - af gode grunde, fordi det er ekstremt effektivt.
Men samtidig med at vi har lavet en restriktiv lovgivning om elektronisk behandling, har der ikke været den samme optagethed af, hvad man kunne bruge manuelle registre til. Enhver ved jo, at man i dag med moderne teknologi kan lave meget store sikkerhedsforanstaltninger.
Det kan man i forhold til, hvem der har adgang; det kan man på såkaldte logningssystemer, hvor man kan gå ind og spore, hvem der har været inde i systemet.
Men hvem kan gøre det på et manuelt system med store papirarkiver, hvor man kan gå hen og trække en skuffe ud i nattens mulm og mørke og tage en mappe op?
Her får vi altså en lovgivning, der regulerer begge typer, og jeg mener, der er tale om en stramning på nogle områder, men der er også tale om en lempelse på en række områder, hvor vi må sige, at edb-tidsalderen har udviklet vores syn.
Informationssamfundsudviklingen har gjort, at vi kan se, at der er steder, hvor vi skal begrænse, men der er også steder, hvor vi skal lempe en restriktiv lovgivning.
Jeg er meget med på de ordførere, der har sagt, at her er der tale om et område, hvor befolkningen nemt kan blive nervøs.
Javel, det er jeg enig i.
Det har jeg selv oplevet både i mit forrige job som forsknings- og IT-minister og også i min tid som justitsminister, men begrunder det, at man som politiker så skal puste til den ild af nervøsitet, at man skal skabe endnu mere uklarhed, at man skal forsøge at hvirvle endnu mere støv op, sådan at det bliver sværere for befolkningen at se, hvad der er op og ned på sagerne?
Jeg må sige, at der var et par indlæg i dag, hvor jeg synes, at de bidrog i hvert fald ikke til klarhed.
De bidrog ikke til, at befolkningen skulle have facts, men tværtimod bidrog de til at skabe et meget mudret billede og forsøgte måske i højere grad at lave politisk pingpong på sagen.
Jeg synes for mit eget vedkommende, at den tale, som SF fremførte i dag, var langt under niveau med, hvad vi ellers har af debat her i salen.
Så skal jeg sige til hr. Jan Petersen, som gav udtryk
for, at lovforslaget her er kompliceret, og at det omfang, det har, nødvendigvis kræver, at man får tid til at vende hvert blad og også se på konsekvenserne af de enkelte paragraffer, at det er jeg fuldt indforstået med.
Forud for, at lovforslaget kunne fremsættes i Folketinget, er der udarbejdet en stor betænkning, hvor stort set alle samfundsmæssige interesser har været repræsenteret i udvalget, uafhængige folk fra universitetsverdenen, fra den kommunale verden, fra Forbrugerrådet, alle hånde interesser
har været repræsenteret i det store udvalg, som har lavet en meget, meget stor betænkning på over 500 sider, tygget lovgivningen igennem, både EU-lovgivning og vores egen eksisterende nationale lovgivning på det område her.
Så når man taler om lovjaskeri, skal man bare erindre sig, at her ligger altså et velgennemtænkt arbejde som grundlag for lovforslaget, i øvrigt en betænkning, der har været sendt til høring hos alle interesser, og de høringssvar har så givet mig og regeringen mulighed for at fremsætte lovforslaget her i Tinget.
Nuvel, vi er tæt på afslutningen af den her samling, og jeg er fuldt indforstået med - og regeringen er fuldt indforstået med - at vi ikke kan behandle det her lovforslag færdig, men det giver os mulighed for i dag at indlede forhandlinger og drøftelser.
Jeg har så sent som i går oversendt besvarelser på de fem første udvalgsspørgsmål, der er rejst af Folketinget. Jeg har forstået, at de desværre ikke er blevet omdelt endnu, men det skyldes nogle vanskeligheder med at få omdelt udvalgsspørgsmål tids nok i en presset tid her ved Folketingets afslutning.
Men de er oversendt, og det er i øvrigt også opsamlinger på de høringsbidrag, der er kommet ind på betænkningen, hvor lovforslaget her adskiller sig fra det lovforslag, der lå i betænkningen.
Alt det er oversendt til udvalget.
Vi er, vil jeg godt sige til fru Birthe Rønn Hornbech, fuldt indstillede på i Justitsministeriet at bidrage til at besvare spørgsmål hen over hele sommeren.
Så skal jeg knytte nogle konkrete bemærkninger til det spørgsmål, der har været oppe i dagspressen indtil nu, nemlig muligheden for at lave politisk registrering.
Jeg er glad for, at de fleste ordførere har set, at der er et forbud imod at registrere politisk virksomhed og medlemskab af et politisk parti dér, hvor der ikke er givet et samtykke til det. Hvor man f.eks. har meldt sig ind i et politisk parti, må man selvfølgelig hos partiet have et medlemskartotek, men her drejer det sig altså om en stramning i forhold til gældende lovgivning. Det er sådan i dag i gældende lovgivning, ifølge registerlovgivningen, at politiet ikke har lov til at lave register med disse følsomme personoplysninger.
Politiet må i dag i konkrete efterforskningssager - nu taler jeg også til hr. Søren Søndergaard - i efterforskningsarbejdet, hvis det er en kriminalitet, der er i et politisk miljø, notere den politiske tilknytning.
i det nazistiske miljø, hvor der også er faldet dom ved Højesteret for ganske nylig i den pågældende sag med meget lange fængselsstraffe.
Når det foregår i et nazistisk miljø med ønske om at sende brevbomber til udenlandske statsborgere uden for landets grænser, er det selvfølgelig nødvendigt for politiet at kunne bruge det efterforskningsredskab, at man efterforsker ind i et politisk miljø
Den gældende retstilstand skal nu ind i den her lovgivning, og det kommer den derved, at der bliver en regulering af det her, og den regulering betyder, at politiet for at kunne lave det, man laver i dag, skal forelægge det for Datatilsynet, og Datatilsynet skal vurdere, om det er nødvendigt at foretage denne registrering med den politiske tilknytning i den konkrete efterforskningssag. Der er for mig at se tale om en stramning i forhold til gældende lovgivning og det burde i hvert fald ikke have givet anledning til den oppiskede mediedebat, der har været på det seneste.
for at handle med personfølsomme oplysninger
Jeg må sige - ja, jeg talte om niveauet i talen.
Jeg synes, at her var vi virkelig nede og skrabe bunden.
Der er jo ikke tale om, man kan begynde at handle med personfølsomme oplysninger.
Sikke noget sludder.
Når det drejer sig om den nytænkning, der ligger i lovforslaget, der knytter sig til CPR-nummeret, er det en åbning i forhold til gældende lovgivning, hvor der er et direkte forbud mod at bruge CPR-numre som en sikker identifikation på personer i den private sektor; heller ikke selv om man siger, at man gerne vil indgå den aftale mellem en kunde og en forretningsindehavende om, at man bruger de sidste fire cifre som grundlag for en sikker personlig identifikation, må det anvendes. Ikke selv om man ønsker at gøre det.
Hvis man samtykker, kan det gøres, og det er altså i de tilfælde, hvor kunden og den forretningsindehavende vil gøre det.
Hovedreglen er altså, at der skal samtykkes. Så er der muligheden for i nogle meget, meget afgrænsede tilfælde at kunne gøre det uden samtykke.
Eksemplet her er den private forskningsinstitution inden for medicinalområdet, som vi jo heldigvis har mange af i Danmark, hvor man for at kunne markedsføre et nyt lægemiddel er nødt til at gennemføre forskning, er nødt til at afprøve forskningsresultater, man er nødt til at sikre, at man kan have en sikker personidentifikation.
Dér må man i dag ikke benytte CPR, og det er det, forslaget åbner op for i et konkret tilfælde, hvor der altså er tale om, at man f.eks. har 20.000 personer, og hvor man skal ud og indhente samtykke for at bruge en for mig at se fuldstændig neutral kode på fire cifre for at kunne få en sikker identifikation.
Jeg kan godt forstå, at man er tilbageholdende, jeg kan godt forstå, at Folketingets medlemmer siger: Det her må vi altså lige have tænkt ordentligt igennem.
Det er jeg fuldt ud indforstået med, og jeg er også indforstået med, at denne del kan ryge ud af lovforslaget, hvis det er sådan, at vi ender med, når der er gået en 3-4 måneder og vi har haft lejlighed til at gennemdrøfte det her spørgsmål, at sige, at den del skal ud af lovforslaget. Men hvorfor starte med at sige, at den mulighed, som i dag er forbudt, skal helt ud af lovforslaget?
Lad os se på det, når vi får høringssvarene.
Der kan jo knytte sig forskningsmæssige interesser i den private sektor til det, at man har muligheden, vel vidende, at loven har et meget begrænset anvendelsesområde.
Jeg skal blot sige til det spørgsmål, der blev rejst
også fra SF's ordfører om, at der skulle være givet urigtige oplysninger over for Folketingets Europaudvalg: Det er, som om vi lever i en tid i øjeblikket, hvor man blot kan slynge om sig med den slags udsagn, uden at man skal stilles til ansvar for det. Jeg vil godt sige, at jeg har været i samråd om det spørgsmål i Folketingets Europaudvalg, og efter at have gennemgået hele sagsbehandlingen fra den daværende erhvervsminister, fru Mimi Jacobsen, der jo var den, der forhandlede direktivet i Det Indre Markeds Råd i EU, var der ikke anledning til efterfølgende at komme med den slags udsagn.
Men så er der altså gået nogle måneder, og så kan man her i Folketingssalen igen tage det tema op og slynge ud, at der blev nok givet urigtige oplysninger. Jeg ved godt, at injurielovgivning og den slags normalt ikke er noget, man tager i anvendelse her i Folketinget, men jeg vil godt sige, at det var en udtalelse, en tilkendegivelse, som også gav mig anledning til at sige, at det var desværre også på det felt under sædvanligt niveau.