Anne Baastrup (SF), 2003-04-09:
Den terrorisme, vi har oplevet i de sidste år, fylder os alle med afsky.
Terrorismen og roden til terrorisme skal fjernes.
Verdenssamfundet skal stå sammen i bekæmpelse af terrorisme og grunden til, at terrorisme opstår.
Derfor har det på mange måder været en beskæmmende oplevelse at følge regeringen i sagen vedrørende den internationale retsorden og USA's fortolkning heraf.
Regeringen har klappet hælene sammen og sagt ja og amen til USA's tilsidesættelse af definitionen på, hvem der er krigsfange, og hvem der ikke er.
Der er klare regler for, hvordan man kan finde ud af det, nemlig at en uafhængig domstol eller et tribunal finder ud af det og så behandler krigsfanger som det, de er, og civile som det, de skal, efter de konventioner de tilhører.
Og har man som civil begået kriminalitet, så skal man naturligvis dømmes herfor og straffes.
udtalelse, udenrigsministeren efterfølgende trak tilbage, har indtrykket været, at udenrigsministeren og regeringen ikke prioriterede, om USA overholdt de internationalt fastsatte regler for behandling af krigsfanger.
For SF er det vigtigt, at de enkelte lande holder fast i, at alle er ansvarlige for at overholde de internationale regler.
Hvis først respekten for de internationalt fastsatte konventioner mistes, så mister vi muligheden for at få en mere moderne tænkning sat igennem, der løser konflikter via retsregler og ikke via magtdemonstrationer.
Derfor er det en bedrøvelig affære at opleve, at udenrigsministeren tager så afslappet på det forhold, at USA har indført et nyt begreb, nemlig illegale kombattanter.
Vi har i SF forståelse for, at regeringen har ønsket at holde
fangens identitet skjult, men vi har ikke forståelse for, at regeringen holdt lav profil, når det drejer sig om de legale rammer.
Det er jo hovedproblemet.
Der har været udsagn fra USA om, at det er helt klart, at man kan definere, hvem der er krigsfanger, og via modsætningsslutninger komme frem til, hvem der ikke er.
Problemet er, at USA ikke har nærlæst og ikke anvender den 3. Genèvekonvention, hvor det jo klart fremgår, hvordan man adskiller krigsfanger fra andre.
Vi har fået en række henvendelser i Retsudvalget fra Dansk Røde Kors, fra Europarådet osv., og de beskriver klart retstilstanden, når man skal finde ud af, hvem der er krigsfange, og hvem der ikke er, nemlig nedsættelse af en uafhængig domstol, et slags tribunal, der tager stilling hertil.
Hvis vi i det her forløb har opdaget, at der er fortolkningsproblemer, implementeringsproblemer, så mener jeg, at den danske regering skal komme med et aktivt bud til løsning af fremtidens problemer, men behandle de fanger, der er der nu, efter de hidtidige regler.
Og fremtidens problemer skal løses i sammenhæng med de internationale øvrige arrangementer, man har, hvor Harvard-universitetets første konference var et godt bud.
Vi vil jo alle sammen undgå, at vi får terrorisme.
Og vi vil alle sammen gerne slippe for, at krigen mod terrorisme bliver forværret.
Men forudsætningen for, at vi kan gøre det, er, at vi holder fast i verdenssamfundets indgåede internationale retskonventioner.
Vi skal holde fast i, at alle lande skal respektere den internationale retsorden, både slyngelstater og supermagter.
Ellers kan vi jo ikke komme efter slyngelstaterne.