Svend Aage Jensby (V), 1998-10-08:
Når jeg tager ordet, er det ikke fordi hr. Skaarup opfordrede mig til det, for hvis hr. Skaarup havde hørt efter i går, kunne han have hørt, hvad Venstres synspunkter i denne sag er, så dem behøver jeg ikke gengive.
Hr. Skaarup hæfter sig ved, at det er meget bedre at bringe nødhjælp frem og oprette flygtningelejre nede i Kosovo.
Jamen er det dog endnu ikke her ved slutningen af andenbehandlingen gået op for hr. Skaarup, at det netop er det, der er umuligt i dag, fordi de serbiske militær- og politistyrker forhindrer det?
Der er ikke nogen mulighed for at bringe disse sølle mennesker, der sidder nede i bjergene, hvor der om 14 dage er bragende koldt og hård vinter, nogen form for hjælp.
Glem det!
Det er jo ikke muligt! Så vil jeg også sige, at jeg tror, at en stor del af baggrunden for hr. Skaarups holdning i det spørgsmål, vi behandler, slet ikke er det, der står mindre klart i betænkningen.
Næh, det er det, der kom frem i går under debatten, hvor hr. Skaarup talte om, at albanerne jo er muslimer, og serberne er kristne.
Jeg tror, det er den dybere baggrund for hr. Skaarups holdning, og det er utroligt, at vi skal opleve, at hr. Skaarup vil bruge udvalgsbehandlingen til at spørge, hvad udenrigsministeren vil gøre for at standse hjemsendelse af penge til UCK-albanerne dernede, så vi skal bruge et beslutningsforslag, der drejer sig om en NATO-debat, til at finde ud af, om der foregår en ulovlig indsamling.
Jeg vender mig til et andet punkt i hr. Skaarups betænkningsbidrag.
Hr. Skaarup siger, at Jugoslavien ikke er et NATO-land i fare, og at landet ikke er blevet angrebet af et andet land.
Videre siges det, at dansk militær skal trods alt først beskæftige sig med forsvaret af Danmark og for øvrigt gøre det, der kræves for at forsvare NATO's territorium.
Det fremgår udtrykkeligt af resolution 1199, at Sikkerhedsrådet - også Rusland, medens Kina undlod at stemme - betragter hele situationen i Balkanregionen
som en dyb, dyb fare for freden dernede.
Vi har to NATO-lande i området, nemlig Grækenland og Tyrkiet, og det vigtigste af alt - måske bortset fra det humanitære - er at få stabilitet igen i regionen, ellers kan vi få en frygtelig udvikling på Balkan.
Må jeg dernæst sige, at hvis hr. Skaarup har fulgt med i NATO's udvikling gennem de senere år og de nye koncepter, vil han vide, at det gamle koncept, som hr. Skaarup taler om, for længst er afløst af, at NATO i bredere perspektiv skal deltage i fredsskabende, fredsstøttende operationer.
Det er det, vi gør her, og det er det, vores soldater har gjort fortræffeligt i årevis. Så må jeg slutte af med at sige, at det må skyldes manglende kendskab til NATO-landenes militære kapacitet
, når hr. Skaarup skriver, at NATO-lande som Island og Luxembourg ikke ønsker at deltage med angrebsfly i styrken.
Nej, det hænger sammen med, at netop disse to lande ikke råder over fly.
Det er altså deres militære capabilities, der mangler i så henseende, så derfor gør de det ikke, men deltager på anden måde.
Til slut: Venstre tager afstand fra formuleringer som følgende: Det er absurd, hvis danske soldater i al fremtid på denne måde skal tvinges til at rende rundt og løse alle mulige uløselige borgerkrige og stammekrige.
Det er en køn kvittering over for vort forsvar.
Men nu ved vi da i Venstre, hvor vi har hr. Skaarup, også når vi til næste år, forhåbentlig i januar måned, skal til at forhandle forsvarsforlig.
Den holdning, Dansk Folkeparti har i dette spørgsmål, har gjort et meget kraftigt indtryk på mig.