Bjarne Laustsen (S), 1998-06-04:
I Socialdemokratiet har vi en klar erhvervspolitik, som går ud på at skabe gode, stabile og ensartede rammer for dansk erhvervsliv, så det står stærkt i den internationale og globale konkurrence.
Det har vi gjort gennem de senere år, og ved de forslag, der ligger i den erhvervsskattepakke, vi i dag har til debat, fortsættes denne politik.
Jeg har bemærket, at både arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer er uenige om, hvorvidt de forslag, vi har lagt frem om erhvervsskatten, er gode eller dårlige.
Det fortæller mig, at helt skævt er det nu nok ikke.
Effekten af forslagene er ikke dramatisk, men skubber lidt rundt på de vante forestillinger om dansk erhvervsbeskatning, og ikke mindst er de erhvervsrettede forslag med til at løse de presserende finanspolitiske problemer uden at skade dansk erhvervsliv.
Målet er lavere skatter og en bredere skattebase for erhvervsbeskatningen, som skal være med til at sikre en positiv erhvervsudvikling i årene fremover.
Det er vigtigt, at erhvervsskattesatsen ikke er højere, end at både danske og udenlandske virksomheder finder det attraktivt at slå sig ned i Danmark.
I L 100 foreslås en sænkelse af selskabsskatten, fondsbeskatningssatsen og satsen i virksomhedsskatteordningen, således at den nedsættes fra 34 til 26 pct. i år 2000.
Det placerer Danmark i den lave ende i forhold til de øvrige EU-lande.
Dermed får vi sendt
et klart signal om, at Danmark er et sted, hvor det er værd at etablere virksomhed.
Den stabile økonomiske udvikling og vores gennemorganiserede samfund er grundlaget, men en lempeligere beskatning vil afgjort kunne forbedre vores konkurrenceevne, når det gælder om at tiltrække etablering af nye virksomheder. En del af finansieringen skal tilvejebringes ved at indføre en 10 pct.-skat på realrenteafgiftspligtige aktieafkast.
Også udenlandske aktier omfattes af denne beskatning, hvilket betyder, at investeringer i danske virksomheder bliver relativt mere attraktive, fordi de udenlandske selskaber ikke samtidig får gavn af nedsættelsen af selskabsskatten.
Hverken forslaget om nedsættelse af selskabsskatten eller den nye aktieskat skal ses som et udtryk for, at Danmark kaster sig ud i en skattekonkurrence, for det er bestemt ikke meningen, og erhvervsskattepakken er så godt som neutral i forhold til det samlede danske erhvervsliv.
For at finansiere satsreduktionerne er det vigtigt, at vi får udvidet skattebasen, og det tager de øvrige forslag højde for.
Det er også vigtigt, at vi sikrer mere ensartede og gennemskuelige rammevilkår, der afspejler fremtidens erhvervsudvikling.
F.eks. reduceres bygningsafskrivningssatserne med 2 pct., og satsen for saldoafskrivninger foreslås reduceret med 5 pct.
Socialdemokratiet kan naturligvis kun bakke op om de ensartede vilkår generelt og på tværs af brancher, der hermed skabes.
Et andet forslag til finansiering er smidiggørelsen af momsafregningen, som forbedrer statens likviditet og ved sin rentefordel er med til finansieringen.
I L 101 lovfæstes det såkaldte armslængdeprincip, fordi det er indlysende rimeligt, at handelen med de store værdier, der ligger i virksomhederne, skal foregå på fair vilkår, uanset om der er nære personlige relationer eller ej. Samtidig sættes der en stopper for flytning af skattetilsvar mellem datterselskaber og udenlandske koncerner i Danmark og deres moderselskaber udenlands.
Tilsvarende armslængdeprincippet skal også dette forslag sikre, at der gælder ensartede vilkår, i dette tilfælde mellem firmaer med hovedsæde i udlandet og dem uden.
Der ligger i afskrivningsreglerne en indirekte støtte til erhvervslivet, som der ikke er nogen rimelig begrundelse for, og da reglerne oven i købet er skæve, fordi de afspejler en erhvervsstruktur, som ikke længere eksisterer, er der god grund til forandring.
Som jeg allerede tidligere har nævnt, reduceres byggeafskrivningssatsen og saldoafskrivningssatsen, og det er der god mening i, for de nuværende satser tilgodeser de kapitaltunge virksomheder i modsætning til de videnstunge.
I væsentlig grad handler det om, hvad der står eller, som det kaldes i forslaget, ændringer af redaktionel karakter.
L 104 er specielt derved, at det retter sig mod en bestemt sektor, nemlig den finansielle.
Der foreslås en forhøjelse af lønsumsafgiften for virksomheder inden for den finansielle sektor.
Den finansielle sektor får fuld gavn af reduktionerne af selskabsbeskatningen på to måder, dvs. både direkte og gennem et højere afkast af aktiebeholdningerne.
Da sektoren på den anden side bidrager for lidt gennem den foreslåede justering af afgiftsreglerne, finder Socialdemokratiet det rimeligt at forhøje lønsumsafgiften med i alt 3,55 pct. over to omgange.
Det sidste forslag, L 105, indeholder ændringer af forskellige afgiftslove, bl.a. føromtalte ændringer af kreditvilkårene for virksomhedernes momsbetaling, og resultatet bliver en kreditstramning for virksomhederne under ét.
Det bliver især de store virksomheder, der oplever stramningen, mens de mindre virksomheder lettes.
Også for det forslag gælder det, at nedsættelsen er et led i tilnærmelsen
til andre landes niveau.
Socialdemokratiet støtter naturligvis forslagene L 100-105.
Dette er i klar overensstemmelse med de mål, vi har opstillet for erhvervspolitikken, ikke mindst sikring af gode muligheder for at deltage i den internationale konkurrence.