Torben Hansen (S), 2006-05-30:
Danmark har jo i mange år været et godt eksempel på brug af vedvarende energi.
Mange er valfartet hertil fra hele verden for at se, hvor fantastisk dygtige vi i hvert fald selv synes vi er på vind-, sol-, bølge- og biomasseområdet.
Det har været godt for miljøet, det har været godt for beskæftigelsen, og det har sikkert også i mange tilfælde været rigtig godt for den nationale selvfølelse.
Men når man har sådan nogle succeser, er det jo ligesom med pæne blomster i haven: De skal stadig væk vandes, og de skal stadig væk gødes.
Og det, vi i hvert fald har kunnet konstatere – og her taler tallene jo deres helt klare, utvetydige sprog – er, at de seneste år, startende i 2002 efter regeringsskiftet, blev det, der hedder forskning, udvikling og demonstration inden for energiområdet, som vel at mærke er det, vi skal leve af i de kommende år, og som vel at mærke også er det, der skal sikre, at vi bliver geopolitisk uafhængige, kan leve op til vores klimaforpligtelser og også har en levedygtig industri herhjemme, kraftigt beskåret.
Tallene taler deres eget tydelige sprog, og vi har lige kunnet høre på ministeren, at nu forsøger man for at smykke sig selv lidt at drage de brugerfinansierede PSO-midlerne ind, så de lige pludselig bliver en del af regeringens indsats.
Alle er enige om, at det, der sker lige nu, er dejligt; sidste år var energiteknologieksporten på 39 mia. kr.
samtidig med at vi glædes over tallene og sammenligner dem med tallene for landbrugseksporten, tænder alle, der arbejder inden for branchen, advarselslamperne og hejser advarselsflagene og siger: Hvis vi ikke passer meget på nu, og hvis vi ikke yder en bevidst offentlig indsats inden for forskning, udvikling og demonstration, risikerer vi rent faktisk, at mange andre eventyr end dem, vi kender lige nu, glider det danske samfund af hænde.
Jeg har tidligere i mine korte bemærkninger nævnt Danfoss’ direktør, Jørgen Mads Clausens, bemærkninger om bølger, og der har været mange andre.
Dansk Industri og andre har de seneste måneder stærkt advaret regeringen og har sagt, at nu skal der ske noget inden for området, for ellers risikerer vi, at potentielle erhvervseventyr forsvinder.
Jeg forsøger bare efter fattig evne at give ministeren gode råd inden de kommende forhandlinger, og det må man jo da heldigvis godt endnu, uden at det er direkte kollisionskurs.
Når vi netop ser på mangelen på midler inden for området, kommer SF’s forslag egentlig meget passende.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, hvad provenuet skal bruges til.
I perioden 2008-2012 skal 10 pct. af kvoterne bortauktioneres, og jeg har kunnet læse i Børsen, at regeringen mener, at provenuet skal bruges til at lette CO2-afgiften.
Det vil sige, at man tager fra nogle og kører ud med den brede pensel på resten, og det synes vi ikke der er noget perspektiv i.
Vi kan derimod rent faktisk se et perspektiv i, at nogle af midlerne går til det, der er nævnt i SF’s forslag, altså forskning, udvikling og demonstration, på samme måde som vi også kunne se et perspektiv i, at nogle af de enorme indtægter fra Nordsøen – nu kan man altid diskutere, hvor enorme de er, der har været lidt diskussion de seneste par døgn, og det vil jeg ikke blande mig i – blev taget fra til at fremtidssikre vores energisystem af hensyn til vores børn og vores børnebørn.
Jeg er af den klare forhåbning – måske ikke overbevisning, men forhåbning – at vi i de kommende måneder, hvor vi forhåbentlig får sat nogle fornuftige søm i »Energistrategi 2025«, der rækker fremad, får tilført området flere midler.
Det er klart, at nogle af de midler, som kommer ind via bortauktionering af kvoterne, altså 5 pct. fra 2005 til 2007 og 10 pct. fra 2008 til 2012, kan være med til at danne grundlag for flere midler til energiforskning, på samme måde som de helt abnormt store indtægter fra Nordsøen også kan være med til det.
På den baggrund vil jeg gerne sige, at jeg synes, SF’s forslag er godt.
Jeg synes, det falder meget godt i tråd med det, som alle her i samfundet rent faktisk ønsker, nemlig at Danmark igen kommer i front på områderne forskning, udvikling og demonstration.
Det er det, vi skal leve af i fremtiden, og så må vi i de kommende strategiforhandlinger forsøge at få skåret kagen ud fra kvoterne, fra Nordsøen eller fra noget helt tredje.
Det må vi kigge på, så der kan komme flere midler til området.