Ole Sohn (SF), 2004-10-29:
Jeg vil indledningsvis bede om at få afklaret – det kan man jo gøre via spørgsmål, og derfor vil jeg indlede min ordførertale med at stille et spørgsmål – om ministeren kan give svar på, om det i nogle situationer kan være rimeligt, at virksomheder aftaler ikke at ansætte hinandens medarbejdere uden medarbejdernes viden.
Jeg synes, det kunne være interessant at få belyst, om der overhovedet er muligheder for det, eller om der er tilfælde, hvor det kunne være rimeligt, og det håber jeg vi kan få afklaret under udvalgsbehandlingen.
Men ellers synes jeg, det er en lidt underlig måde, regeringen har grebet sagen an på.
Mig bekendt er et af nøgleordene for denne regering mobilitet.
Arbejdskraften skal være mobil, og når det gælder arbejdsløse, skal de jo stort set tage hvad som helst hvor som helst og når som helst og være villige til det, og hvis de ikke gør det, falder der brænde ned.
Men her har vi en situation, hvor medarbejdere faktisk ønsker øget mobilitet og ønsker at undgå, at de hele tiden bliver bundet ind i nogle snærende bånd, som for en stor dels vedkommende ikke kan siges at være rimelige.
Så siger regeringen: Nej, her er der et eller andet område, som arbejdsgiverne ikke har det godt med, så derfor må vi nok hellere begrænse medarbejderes mobilitet af hensyn til virksomhederne.
Det er dog en fantastisk form for dobbelt bogholderi med hensyn til arbejdskraftens mobilitet.
SF ønsker, at der skal ske en skærpelse af kunde- og konkurrenceklausulerne.
Vi er ikke af den opfattelse, at man slet ikke skal have dem, sådan som Dansk Folkeparti fejlagtigt kom til at tro; det er vi slet ikke.
Vi mener, at der selvfølgelig kan være nøglemedarbejdere i en virksomhed, hvor det kan være rimeligt at have en konkurrence- eller kundeklausul, men de findes i et helt urimelig stort omfang.
28 pct. af de danske sælgere er faktisk forhindret i at have anden beskæftigelse, 55.000 LO-arbejdere er omfattet af kunde- og konkurrenceklausuler, og det hører ingen steder hjemme.
I andre lande er man i stand til at have et fantastisk godt og mobilt arbejdsmarked med væsentlig strammere regler.
Det er heller ikke rimeligt, når vi kan konstatere, at både arbejdsgiverne og lønmodtagerne under udvalgsbehandlingen forud for lovforslaget samstemmende pegede på, at de særlig urimelige klausuler, som bliver bundet sammen, findes hos arbejdsgivere, som ikke er organiserede.
Det kunne da tyde på, at der er et behov for, at vi fortsætter med at undersøge, hvordan det kan sikres, at kunde- og konkurrenceklausulerne udelukkende benyttes til det, der er det primære formål med dem, netop over for nøglemedarbejdere og ikke i flæng, sådan som meget tyder på.
Derfor ønsker SF under udvalgsarbejdet at medvirke til at få skærpet reglerne og i hvert fald i det mindste sikre – det synes jeg også alle ordførerne, også fra de borgerlige partier, har argumenteret for – at revisionsbestemmelsen bliver opretholdt, fordi den forpligter ministeren til løbende at have kontakt med arbejdsmarkedets parter for at finde frem til, hvordan vi markant kan nedbringe antallet af kunde- og konkurrenceklausuler.
Hvordan kan vi sikre, at uorganiserede arbejdsgivere ikke misbruger reglerne?
Og hvordan kan vi sikre, at kunde- og konkurrenceklausuler udelukkende bruges til det, de er tiltænkt, netop over for nøglemedarbejderne?
Jeg vil meget appellere til, at vi under udvalgsbehandlingen finder ud af, hvordan vi får fastholdt revisionsbestemmelsen, så vi hele tiden overvåger området.