Colette L. Brix (DF), 2003-01-15:
Som Dansk Folkepartis ordfører må jeg afvise Socialdemokraternes udspil.
Udspillet er et sammensurium af forslag hentet fra Revisorkommissionen, Nørby-udvalget og Socialdemokraternes tænketank, og de mange forslag spænder således fra sympatiske forslag til, lad mig sige det direkte, erhvervsfjendtlige forslag. I kølvandet på de mange erhvervsskandaler er det da godt at få luftet ud i både virksomheder og hos deres revisorer. Det er vigtigt, at der er rene linjer, som kan skabe et sundt og troværdigt erhvervsliv med et velfungerende kapitalmarked, men grundlæggende hylder Dansk Folkeparti de traditioner, vi har for at lade markedet løse dets egne problemer så langt hen ad vejen det kan lade sig gøre.
I dette tilfælde gælder det både for informationsforpligtelserne, aktieselskabernes årsrapporter og selvfølgelig også kapitalmarkedets forhold til opdeling i A- og B-aktier.
Vi mener, at på en række af punkterne i Socialdemokraternes forslag er markedet allerede på vej i den ønskede retning.
Vi mener blot i modsætning til Socialdemokraterne, at det ikke skal være politikerne, der dikterer den konkrete løsning.
Det skal være aktionærerne, Fondsbørsen eller virksomhederne selv, der trækker i den retning.
Socialdemokraternes konkrete udspil kan inddeles efter de tre forskellige lovområder, som forslaget vedrører: revisorlovgivningen, årsregnskabslovgivningen og selskabslovgivningen. Med hensyn til habilitetsreglerne finder vi, at man bør vente på regeringens udspil.
Kravet om offentliggørelse af Revisortilsynets Kvalitetsråds afgørelser i ikkeanonymiseret form har imidlertid ikke Dansk Folkepartis opbakning, for af hensyn til retssikkerheden for den lille revisorvirksomhed bør der ikke gøres forskel til andre brancher, f.eks. VVS, teknik, byggeri m.m., hvor den erhvervsdrivende forbliver anonym gennem hele disciplinærsystemet.
Forslaget lægger op til, at hvert medlem af direktion og bestyrelse i børsnoterede statslige aktieselskaber skal oplyse størrelsen af vederlag, pension, aftrædelsesordninger, incitamentsprogrammer, frynsegoder m.v. i årsrapporten.
Dansk Folkeparti mener, det er et spørgsmål om tid, før virksomhederne selv vælger at oplyse dette, eller Fondsbørsen kræver denne information.
Forslagene inden for selskabslovgivningens område lægger op til at tvinge aktieselskabernes bestyrelser til at interessere sig for valget af kommunikation med den eksterne og interne revision, samt at princippet »én aktie, én stemme« gennemføres for alle nye selskaber og de fleste selskaber, der ønsker at udvide aktiekapitalen.
Det første krav er måske relevant for de helt store virksomheder, men det er at skyde gråspurve med kanoner for flertallet af danske aktieselskaber. Det andet krav »én aktie, én stemme« er igen et udtryk for Socialdemokratiets bedreviden og trang til milimeterdemokrati.
I dag kan virksomheder udstede A- og B-aktier med forskellig stemmeret, og det bør alene være op til virksomhedens ejere og generalforsamlingen at bestemme, om det fortsat skal være sådan.
Hvis der ikke er nogen købere til aktier uden stemmeret, kan det godt være, at virksomhederne vil overveje spørgsmålet, men det skal staten ikke blande sig i. Det er helt forståeligt, hvis ejere af en virksomhed gerne vil beholde ejerskabet til virksomheden, også i en situation hvor de har brug for kapital og derfor udvider aktiekapitalen.
Hvis de tvinges til at give afkald på stemmerettigheder, hver gang de sælger en aktie, risikerer
man, at mange danske virksomhedsejere går i baglås og slet ikke tør udvide aktiekapitalen.
Det vil skade det danske erhvervsklima, som er præget af mange mindre virksomheder i modsætning til, hvad der er tilfældet i de større nabolande, og på den baggrund ønsker Dansk Folkeparti ikke at støtte Socialdemokraternes forslag.