Aage Frandsen (SF), 1998-01-28:
Om man skal anvende digital kommunikation og digitale signaturer, eller om man skal anvende papir med underskrift, er et spørgsmål om, hvad der er praktisk.
Derfor er det selvfølgelig ikke et spørgsmål om, om vi skal have den digitale kommunikation eller ej, men et spørgsmål om, hvordan vi sikrer, at vi kan bruge den på lige fod med papir og underskrift.
Der vil givetvis være mange mennesker, som de første mange år ikke har megen glæde af - og måske aldrig nogen sinde når det - at man indfører muligheden for digital signatur, mens andre vil have megen glæde af det allerede fra starten.
Det drejer sig om for os som lovgivere at sikre, at valgmuligheden er til stede for de pågældende mennesker, at den er til stede for erhvervslivet, og at det kan ske på en betryggende måde.
Virksomhederne har givetvis en interesse i det, fordi man altså kan fremme kommunikationen ad den vej, og man kan også øge og først og fremmest lette salget.
Der er også en interesse hos borgerne i det, fordi man netop kan kommunikere hurtigere, og man kan også foretage køb af varer.
Det, der i denne forbindelse er helt afgørende, er selvfølgelig at sikre forbrugernes situation og sikre, at de rettigheder, vi kender i dag, også sikres i digital kommunikation.
Tværtimod bebrejder vi somme tider regeringen, når den lægger noget frem, at det ikke kan diskuteres, fordi regeringen har taget et standpunkt.
Det har den ikke her; det bebrejder jeg den ikke.
SF har en meget praktisk tilgang til det, synes vi.
Hvad er muligt i første omgang, og hvad er ønskeligt på længere sigt?
Og jeg deler det synspunkt, som fru Sonja Mikkelsen gav udtryk for, at man helt naturligt kan starte med at lave en tilmeldingsmodel.
Det, der kan lade sig gøre nu, skal man selvfølgelig gøre, og det skal mange så i gang med.
Dernæst skal der udarbejdes en målsætning om, hvornår man skal overgå til et frameldingssystem, sådan at det står klart, at fra det og det tidspunkt skal det være i orden.
Det vil sige, at der er to hensyn.
Det er ønskeligt, fordi det forbedrer kommunikationsmulighederne, det giver større valgmulighed.
Det andet hensyn er, at det skal være i orden, for på den ene side kan vi godt sige til regeringen, at den skal skynde sig lidt, men på den anden side ville vi også skælde regeringen ud, hvis den skyndte sig for meget. Man kunne formulere en målsætning med et bestemt antal år frem; om det er om 4 år eller om 5 år, at det skal være hundrede procent i orden, ved jeg ikke, men i hvert fald skal man have en målsætning.
Vi skal formentlig om på den anden side af år 2000, alene af den grund at der er så meget andet, der skal være klaret på IT-området til det tidspunkt.
Så vores råd til regeringen er, at man griber det helt praktisk an, og at man også sætter sig et mål.
Vi er enige i de overvejelser, regeringen har om sikring af nøglecentre og sådan nogle ting, nemlig at det skal være 100 pct. sikkert, for ellers vil nogle mennesker være utrygge ved at bruge det.
Jeg tror, at nogle af os, som har lært at bruge vores udmærkede underskrift, også vil bruge den fremover, men de mennesker, som ikke har den samme erfaring, vil selvfølgelig bruge digital signatur, og det er vigtigt, at det kan gøres hurtigst muligt.
Venstres ordfører var meget kort inde på det, redegørelsen berører det meget kort, og jeg vil også godt nævne vores holdning til spørgsmålet om kryptering.
Vi har den opfattelse, at på samme måde som man kan lukke en kuvert, skal man have mulighed for at lukke via kryptering, og det mener vi vil være det rette standpunkt, når det til den tid skal diskuteres.
Vi er meget glade for redegørelsen og opfordrer regeringen til lovgivningsmæssigt at komme med udspil så hurtigt og på et så sikkert grundlag som muligt.