Jan Trøjborg (S), 1999-11-23:
Jeg vil sige tak for mange gode indlæg i debatten og hæfte mig ved, at der har været to overordnede temaer for debatten: naturligvis det, der er rejst af forespørgerne om sikring af kvaliteten i udviklingsbistanden, men selve kvantiteten i udviklingsbistanden har selvfølgelig også været diskuteret.
Det synes jeg i og for sig er ganske naturligt, og jeg glæder mig faktisk over, at de små bemærkninger, der har været med antydninger af, at der skulle være gjort brug af bistandsmidler, som ikke var i overensstemmelse med vores mål og principper, ikke er dokumenteret.
Jeg glæder mig over, at debatten tyder på, at der har været en, skal vi sige generel tilfredshed med kvaliteten i den indsats, som vi yder.
Det ville også være mærkeligt andet, når man internationalt kan bedømme dansk udviklingsbistand som en model, andre lande kan forfølge.
Men jeg tror også, det er meget vigtigt, at der konstant fokuseres på kvaliteten, og derfor er jeg glad for debatten, for kvaliteten er jo det, der legitimerer, at bistandsvenlige partier - dem er der heldigvis flest af i Folketinget - kan argumentere for og legitimere dansk udviklingsbistand og oven i købet legitimere dansk udviklingsbistand som værende på det højeste niveau internationalt set, en klar nummer et.
Vi er klart i den gule førertrøje.
Jeg mener, det er rimeligt begrundet.
Det er nemt at forklare, men det kræver naturligvis, at vi har en meget, meget høj kvalitet, og at vi også hele tiden kontrollerer, at denne kvalitet overholdes.
Til hr. Jann Sjursen vil jeg gerne sige, at jeg er meget optaget af, at vi så uafhængigt som muligt kvalitetssikrer vores udviklingsbistand, men jeg mener, det vil være forkert at gøre uafhængighed synonymt med objektivitet.
Det er ikke nødvendigvis mere objektive evalueringer, man får, fordi man har et helt uafhængigt organ.
Jeg vil også synes, at det ville være en besynderlig konstruktion, hvis vi på dette her specifikke område skulle have en helt specifik, selvstændig, helt uafhængig - uafhængig af, hvad kan man spørge, for hvad er uafhængigt af hvad, men jeg forstår uafhængig af ministeren - institution, der skulle kvalitetssikre og kontrollere udviklingsbistanden på anden måde, end det sker i dag fra Rigsrevisionens side.
Det ville være helt abnormt i forhold til de nuværende ministerområder, og jeg ville have vanskeligt ved at forstå,
hvorfor man skulle vælge en anden model for udviklingsbistand.
Det er det principielle.
Dernæst det, skal vi sige indholdsmæssige, det praktiske, som jeg har argumenteret for: Jeg tror, det er utrolig vigtigt, at vi har en evalueringsenhed i ministeriet, der er uafhængig og får lov at operere som uafhængig.
Selvfølgelig er den afhængig af bevillinger, og skal vi sige i sidste instans af ministeren, men den får lov at operere uafhængigt, og den bliver, om jeg så må sige, set som en ven af dansk udviklingsbistand, forstået på den måde, at systemet naturligvis betragter det som hårdt og måske også lidt krævende at skulle kritiseres i en evaluering, hvor det bliver påpeget, at det kan gøres bedre, men det bliver set som et instrument til en kvalitetsforbedring.
Kvalitetsforbedring er alfa og omega for os, og det er alfa og omega, at den kritik, der måtte komme i evalueringen, bliver betragtet som et instrument til at gøre det endnu bedre.
Jeg vil tro, det er en rimelig fornuftig model, vi har valgt, jeg tror, det er en rigtig god model, vi har valgt, og den er det meget vigtig for mig at understrege at vi vil bevare.
Der er også sat spørgsmålstegn ved evaluering.
Fru Margrete Auken spørger, om vi nu ikke skal passe på ikke at gå over i den anden grøft og evaluere for meget.
Jeg skal her give et par oplysninger om, hvad omfanget er: Vi evaluerer for mellem 15 mio. kr. og 20 mio. kr. om året.
I de sidste 5 år er der gennemført 40 evalueringer, der omfatter 200 aktiviteter, og jeg anser det som et ganske udmærket niveau.
Jeg glæder mig til at diskutere det med Folketinget, når jeg får mulighed for efter den foreslåede vedtagelse at forelægge de årlige evalueringsplaner.
For at besvare hr. Jann Sjursens spørgsmål om fordelingen mellem udenlandske og danske konsulenter, der arbejder på evaluering, kan jeg give følgende oplysninger:
I perioden 1996-1999 har antallet været 34 danske konsulenter og 15 udenlandske konsulenter med et kontraktbeløb på 35 mio. kr. til de danske konsulenter og 22 mio. kr. til de udenlandske konsulenter.
Hvis vi tager 1999 alene, så er antallet 12 danske konsulenter og 9 udenlandske konsulenter med et kontraktbeløb på cirka lige meget til henholdsvis de udenlandske og de danske konsulenter, ca. 17 mio. kr. til hver gruppering.
Det vil sige, at tendensen er klar: nok antalsmæssigt lidt flere danske konsulenter, der har været anvendt i evalueringsprojekterne, men de tungere projekter har i højere grad været varetaget af udenlandske konsulenter.
Det får vi nu mulighed for efter vedtagelsen at få en nøjere diskussion om i Folketingets Udenrigsudvalg.
Det ser jeg meget frem til.
Der har været en, synes jeg, grundig og god diskussion
af ngo-indsatsen, og jeg takker de ordførere, der har knyttet kommentarer hertil. Hr. Per Stig Møller var inde på spørgsmålet om rollefordelingen mellem stat og ngo'er, var inde på spørgsmålet om den kritik, der har været i INTRAC-rapporten eller reviewrapporten om NGO'ernes indsats, når det gælder målgrupper, og når det gælder varig virkning eller impact. Det er jo rigtigt, at der har været nogen kritik af ngo'ernes indsats.
Det skulle også være mærkeligt andet, når man laver så omfattende en review.
var der, som hr. Claus Larsen-Jensen var inde på i sin ordførertale, en positiv bedømmelse af danske ngo'ers bistand, som man pegede på var klart fattigdomsorienteret, ligesom der var et godt samarbejde med organisationerne i syd.
Men som sagt pegede man også på en række svagheder, herunder manglende viden om langsigtede virkninger af bistand.
Jeg tror, det er utrolig vigtigt, at vi prøver at holde, om jeg så må sige, tungen lige i munden, at vi ikke som statslig bistandsorganisation overtager ngo'ernes opgave, men tværtimod prøver at understøtte ngo'erne i at gøre det endnu bedre. I den forbindelse har man diskuteret kvalitet kontra folkelighed, og jeg synes, det er en relevant og interessant diskussion.
Ngo'erne på udviklingsbistandsområdet har det vel ligesom så mange andre organisationer i det danske samfund.
Man bliver efterhånden mere og mere professionel, og der stilles større og større krav.
Der stilles krav fra Rigsrevision, medier, omverden, politikere til kvaliteten i indsatsen.
Det tror jeg betyder, at mange af organisationerne - man kan i flæng nævne politiske partier, arbejdsmarkedsorganisationer og naturligvis også ngo'erne - på dette område professionaliserer deres indsats.
Vi som Udenrigsministerium, Danida, diskuterer også, om vi kan få forhøjet kvaliteten af ngo'ernes indsats i de konkrete udviklingsprojekter.
Man kan ikke afvise, at dette med, at man er medlem af og engageret i organisationen kan have en betydning for, skal vi sige folkeligheden i meget bred forstand.
Det kan man ikke afvise.
På den anden side set
giver det en fordel, at det, man kan præsentere at man har lavet, er af meget høj kvalitet, og at der også er ressourcer bag, som i nogen grad er sponsoreret af staten, af samfundet, ca. 1 mia. kr. om året, som giver et volumen, således at man kan udbygge sin politik, også på det område, som fru Margrete Auken efterlyste, nemlig at der er erfaringsopbygning og erfaringsopsamling hos mange danskere. Jeg vil gerne knytte en enkelt kommentar til det, fru Margrete Auken var inde på, nemlig handelsspørgsmålet: Der er jo ingen tvivl om, at når Afrika er forbigået og det økonomiske opsving igennem nogle år har forbigået Afrika, så er der mange forklaringer herpå. Jeg mener ikke, at globaliseringen som sådan er årsagen til det.
Man kan diskutere, hvad globalisering er, men der er nogle klare tendenser til, at der sker noget nyt i verden: Transport bliver billigere, informations- og kommunikationsteknologi udvikles, og der er øget hastighed og volumen på de direkte udenlandske investeringer.
Afrika er forbigået i den sammenhæng, og jeg tror også, at det i den forbindelse er meget vigtigt, at man finder det rigtige handelspolitiske regime at integrere Afrika i.
Derfor er det helt afgørende såvel i WTO-forhandlinger som i EU's forhandlinger med AACP-landene, at der bliver taget hensyn til udviklingslandene.
Langt de fleste udviklingslande vil have fordel af åben markedsadgang, men mange udviklingslande ville vice versa have et problem med åben markedsadgang, hvis de også på en række områder, hvor de har en fordel af at være beskyttede i dag, meget hurtigt skulle åbne markederne op.
Man må erkende, at det er utrolig forskelligt fra land til land.
Udviklingssituationen er forskellig, den handelspolitiske situation er forskellig, produktionskapaciteten er enormt forskellig fra land til land.
Derfor er det så afgørende, at man har den grundholdning, som EU har tilrettelagt i sit forhandlingsudspil, når dagsordenen skal diskuteres i Seattle fra den 29. november og nogle dage frem, at man får indpasset i WTO-dagsordenen, at der bliver en diskussion med de fattigste lande om, hvordan de fornuftigt kan indpasses, få en passende overgangsperiode og støtte til strukturforandringer i en overgangsperiode.
Det leder jo igen hen til det fundamentale spørgsmål, nemlig at det handler om overførsel fra de rigeste lande til de fattigste lande, hvis man skal have en mulighed for overhovedet at opbygge en fornuftig kapacitet og udvikle landene.
Lad mig slutte med at sige, at jeg synes, forslaget til vedtagelse er fremragende.
Jeg har forstået på debatten i Folketinget, at der var en lille diskussion, der handlede om, skal vi kalde det stemmeforklaring.
Når det handler om at diskutere spørgsmålet om at øge evalueringsindsatsen, så bliver det et diskussionsemne mellem ministeren og Folketingets Udenrigsudvalg i forbindelse med den årlige forelæggelse af et evalueringsprogram.
Når det handler om NGO'erne, ja, så handler det om, at vi har en afbalanceret diskussion med ngo'erne med henblik på, at vi ikke styrer ngo'erne, men at vi diskuterer med ngo'erne, hvorledes de kan forbedre deres indsats, hvordan vi kan styrke koordineringen mellem de forskellige og dygtige ngo'er.