Margrete Auken (SF), 1999-04-28:
Hvis vi nu kan trække allergierne fra, må man sige, at ministeren sådan set står med et meget godt grundlag for at komme videre.
Men vi er jo ikke i en helt så lykkelig situation, som det kunne tyde på.
Danmark og den danske regering har lige fået en ordentlig klamamse i miljøkarakterbogen.
På trafikområdet er vi uhjælpeligt bagud i forhold til de miljømål, som vi i den internationale CO2-forpligtelse har sat os - og hvor den danske regering jo har ført sig frem på det internationale felt som foregangsland - og OECD har på trafikområdet udnævnt os til bagstræbere.
Det skal desværre siges, fordi det sætter det følgende i relief.
Det, der gør vores position virkelig slem, er, at vi - og nu taler jeg altså om den danske regering - ved bedre.
Vi kan med andre ord ikke engang dække os bag traditionalisme og uvidenhed, og trafikdebatterne her i dag vil demonstrere det på det pinligste.
Først til redegørelsen om den kollektive trafik: Regeringen skal have megen ros for et mangesidigt og grundigt arbejde.
Vi står nu med langt flere ideer til, hvordan vi skal få et velfungerende kollektivt trafiksystem, end vi før har haft.
Der er lavet et enestående godt stykke arbejde; vi ved meget nu, vi har sat kunderne i centrum, og vi har i langt højere grad indrettet os efter deres behov, hvor der tidligere kunne være en vis tilbøjelighed til at behandle brugerne af den kollektive trafik som de tvangskunder, mange af dem jo er.
De er nødt til at bruge den, fordi de ikke har nogen alternativer, men nu ser vi, hvordan man begynder at betragte dem på en anden måde.
Masser af mennesker har oplevet, at bilistsamfundet har frataget dem deres mobilitet.
Det drejer sig om den store gruppe i vort samfund, der ikke har adgang til bil, enten fordi de er for fattige, eller fordi de er for unge eller for gamle.
De kunne tidligere i stor udstrækning klare sig ved at gå og cykle, men dels er det mange steder blevet for farligt - ikke mindst for børn og gamle - og dels har bilistsamfundet pålagt mennesker meget mere transportarbejde end før.
De skal simpelt hen transporteres af andre, og her er de henvist til den kollektive trafik som tvangskunder.
På denne noget dystre baggrund er det altså dejligt at kunne rose regeringen for et fint stykke arbejde.
Det er simpelt hen blevet meget mere attraktivt at bruge den kollektive trafik.
Man tænker kundevenligt, også når det gælder problemerne i de tyndt befolkede områder, man tænker i kombinationer med andre transportmidler end cyklen og bilen, og det er fint, at hele den samtænkning er kommet ind i billedet.
Med stor ærlighed påviser regeringen endda, at der bruges forholdsvis færre penge på området end tidligere.
Hvis jeg skal nævne noget, jeg mangler i redegørelsen - som jeg altså som sagt næsten kun kan sige noget pænt om - er det, at man skal behandle busser og cykler i byerne på samme kælne måde, som man længe har behandlet bilerne på i hele landet - altså sige, at de skal kunne komme frem, skal have højeste prioritet.
Det er egentlig besynderligt, at vi endnu ikke har set ordentlige vejstrækninger, som kun er for busser
og cykler, når man tænker på, med hvilken selvfølge man laver uendelige strækninger, der kun er for biler.
Tænk, om man på hovedstrøgene i København - på f.eks. Amagerbrogade kunne det laves uden videre, og man kunne også lave det andre steder - havde busbaner langs fortovskanten, så busserne ikke kom i karambolage med cyklisterne, som skulle være på midten, og de busser, der ikke skulle stoppe, kunne passere hurtigt.
Så kunne man lade bilisterne i det omfang, de stadig syntes det var nødvendigt at gøre brug af bilerne, benytte parallelgaderne.
Jeg tror, det ville give en kolossal aflastning, og for den sags skyld også af de veje, der skulle tage bilerne.
Mange mennesker ville jo foretrække at bruge et system, der ville være så splintrende effektivt.
Man kunne lave det på Amagerbrogade - og jeg tror også, man kunne lave det på flere af brogaderne - så man fik nogle strøg, hvor man faktisk gav den kollektive trafik og cyklerne alle fordelene, på samme måde som vi gør over for bilerne de steder, hvor vi laver motorveje og fjerner alle andre trafikmidler end de firehjulede motorkøretøjer.
Ud over at det ville være af meget stor værdi, og at det ville øge buskapaciteten helt enormt, fordi de kunne komme meget hurtigere frem, ville det også være meget, meget billigt.
Jeg tror, man f.eks. på Amagerbrogade stort set kunne klare sig med en bøtte maling til afstribning, og i forhold til, hvor mange penge vi nu skal hælde ned i metroen - og vi må jo erkende, at næsten ligegyldigt hvordan og hvorledes, bliver det meget store summer - er det jo herligt at kunne komme med forslag, som virkelig er meget billige og også løser de problemer, vi ikke på anden måde har fået løst.
Alt dette her ville blot fuldende den ellers udmærkede måde, regeringen i øvrigt har redegjort for den kollektive trafik på, og hermed altså ros og tak.
Så meget desto pinligere er det, at al tankevirksomhed holder op, når det kommer til stykket.
De konkrete initiativer i redegørelsen er jo ikke for imponerende, og regeringen ved også udmærket, at fremragende kollektiv trafik og andre gode gulerødder ikke gør det alene.
Hvis vi skal overflytte folk fra privatbiler til kollektiv trafik, skal der altså mere til end et fremragende kollektivt trafiksystem.
Der må også restriktioner på privatbilkørsel til.
Regeringen har tidligere sagt det meget klart; både i Trafikministeriet, i Miljøministeriet og i Skatteministeriet har man sagt det.
OECD siger det, og Transportrådet siger det, men nu må regeringsmedlemmerne ikke sige det mere.
Miljøministeren må ikke sige det og trafikministeren må ikke sige det.
Sidste gang hørte jeg stadig skatteministeren sige
det, men jeg tror også, han har fået mundkurv på nu.
Nu må ingen sige det mere, først når vi får indført roadpricing, men så håber de folk jo, at der går lang tid, før det kommer.
Men det interessante er, at de bliver ikke glade for, at der lefles og fedtes og smålyves for dem, så vi kan lige så godt sige dem sandheden: Det skal nødvendigvis være både dyrere og mere besværligt at tage bilen, for ellers får vi ikke opfyldt regeringens trafik- og miljømål, heller ikke dem, vi har forpligtet os til internationalt.
Men det skal selvsagt ske ud fra en samlet strategi, som især skal dreje sig om at lave en ordentlig bypolitik, for det er her, de tunge punkter ligger, og gør man det på den måde, bliver det ikke kun surt; det bliver også sjovt.
Om lidt skal vi atter drøfte nogle overflødige motorvejsforslag.
Her er Danmark virkelig foregangsland, for vi har simpelt hen de fleste motorveje, så hjertelig til lykke til de herrer!
Vi har de fleste, vi er de førende, og det får vi altså ikke ret megen ros for andre steder end lige præcis hos de herrer.
Det er faktisk en skamstøtte, det ved regeringen godt, og vi ved, at den ved, at vi ved det.
Det gør bare det hele endnu mere pinligt, og hele det fortræffelige katalog over, hvordan den kollektive trafik kan forbedres på alle leder og kanter, bliver underlig fiktionslæsning - luftkasteller til at pynte på det trafikale mareridt, som jo altså desværre ikke bare er en ond drøm, men kynisk og kortsynet virkelighed.