Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-01-27:
Jeg tror ikke, jeg brugte det udtryk, at det er hele idrætsforeningernes fremtid, der er slut, men jeg sagde, at det ville rykke ved den frivillighedsmentalitet, som hele vort idrætsliv bygger på; det gør det danske idrætsliv.
det er det, jeg siger.
det vil rykke ved, at man kan få de frivillige til at gøre det store arbejde.
og hvis man først begynder at rykke ved det, så ser det alvorligt ud for dansk idrætsliv.
Det bliver kort, men i hvert fald tak til Frihed 2000 for den støtte, det parti har givet til forslaget, og tak til de partier, der har sagt, at de vil kigge på det i udvalget, fordi de godt kan se, at der kan være problemer med den bekendtgørelse, som ligger i øjeblikket, og det er jeg enig med dem i.
Ligeledes har der været nogle partier, der har sat spørgsmålstegn ved, hvad det er for et ærinde, Venstre går i den her sag.
Er det populisme, er det valgkampen, der er startet, eller hvad er det? Det ærinde, Venstre går i den her sag, er simpelt hen borgernes ærinde.
Det kan godt være, at vi er nogle stykker, der ikke har været herinde i så lang tid, men det giver sig så også udslag i, at vi så har et tættere kendskab til noget
af det, der foregår uden for livet her
Det var også i den forbindelse og sikkert på samme tid, at vi fik en masse henvendelser fra vores bagland ude lokalt, der spurgte, om det virkelig kunne være rigtigt, at de nu skal på kursus for at lære at servere en pølse.
Kunne det virkelig være rigtigt, at de skal på kursus, og at de skal have regler for, hvilken uddannelse de skal have, hvis de ønsker at bruge en del af deres sparsomme fritid på at hjælpe med at servere i de kafeterier, der er i tilknytning til idrætsklubber rundtomkring i Danmark?
Kan det være rigtigt, at vi også her har en række regler, der sætter grænser for, hvad vi må gå og gøre i vores fritid?
Dér synes vi i Venstre, at vi har fundet en ubalance i det nuværende regelsæt, som vi gerne vil have rykket, og derfor har vi fremsat et forslag, der sætter fire meget præcise kriterier op:
Arbejdet skal være frivilligt og ulønnet, fordi vi mener, at hvis folk får løn for det arbejde, de udfører, ja, så er det ikke for meget at forlange, at de også skal på kursus for det, sådan at det er en del af aftalen.
Hvis det, man udfører, er frivilligt, ja, så udfører man det af egen lyst og vilje til at hjælpe andre.
Det andet kriterium er, at arbejdet skal udføres under ledelse af en ansvarlig, og netop det med ansvarligheden er der tilsyneladende mange, der har sprunget over.
Vi ønsker ikke at gå på kompromis med fødevarehygiejnen.
Vi ønsker ikke, at der skal være lovløse tilstande.
Vi ønsker, at der skal være tilstande, der er til at arbejde med for idrætsforeningerne, men som samtidig rummer ansvar.
Derfor har vi sagt, at der skal udpeges en ansvarlig, som så har til opgave at sørge for, at de andre er med til at få gennemført en ordentlig hygiejne, hvilket vi også er sikre på sker. Vi har sagt, at udsalgsstederne skal være under tilsyn af levnedsmiddelkontrollen.
Jeg husker selv, at jeg sad i bestyrelsen for den lokale idrætsforening på tidspunktet, hvor det blev gennemført, og vi syntes dengang, at det var for meget, at det var utroligt, at vi ikke engang kunne have vores hal i fred.
Men nu har vi så valgt at sige, at da de nu er her, så lad os fortsætte med at bevare en ordentlig fødevarehygiejne.
Og så har vi sagt som det fjerde, at det skal være til gavn for en almennyttig, ikkekommerciel organisation eller forening.
Det gør vi netop for, som flere har været inde på, at undgå de grænsetilfælde, hvor det her kunne være en eller anden form for konkurrence over for andre, hvor en pizzeria kunne omdannes til en forening, hvor man kunne spille dart.
Vi har jo i en række af de andre lovgivninger på fritidsområdet også den problemstilling, hvorvidt en kommerciel forening kan omdanne sig og så få den samme støtteordning som de frivillige foreninger.
Dér har vi også en lang tradition for, hvordan man sætter grænserne, og hvordan man sørger for at få afgrænset, at der ikke bliver et hul i lovgivningen.
I Danmark har vi en tradition for, at der er frivillige organisationer, at der er nogle, der vælger at gå sammen i deres fritid for at hjælpe andre og dem selv i den situation, de står i, for at komme videre, for at give støtte til f.eks. børn og unge, for at de skal have nogle tilbud i deres fritid.
Vi synes, at den tradition for den slags organisationer er så vigtig, at vi ikke bør lægge sten i vejen, men bør hjælpe og tilskynde i de tilfælde, hvor der er nogle, der ønsker at gå videre med det frivillige arbejde.
Der er personer, der siger, at vi skaber konkurrence med andre, hvis vi fritager hallernes cafeterier.
Det er jo sådan, at man, efter at man har været til træning, mødes for at have et socialt samlingssted, et værested, hvor man kan være, snakke med de andre, udveksle nogle historier om træneren og om dem, der ikke har været til stede, eller for at snakke om løst og fast, om livet i almindelighed.
Det er en del af klublivet, som vi i Venstre synes er utrolig givtigt og meget, meget vigtigt, og derfor er det ikke spørgsmål om, at vi udsætter nogle for en konkurrence.
Jeg er sikker på, at de fleste familier ikke sidder hjemme og overvejer, hvorvidt de nu skal tage på Hereford Beefstouw eller i bowlinghallens cafeteria.
Det er et enten eller.
man ud og spiser fint, eller også har man været til idræt, og så vælger man at gå ind og snakke med de andre, man har været til idræt sammen med.
En af de ting, som mange af ordførerne, der har været negative over for forslaget her, har nævnt, er, at en bakterie ikke kender forskel på en lønnet hånd og en ulønnet hånd.
Det kan jeg kun give dem ret i.
Fødevareministeren spurgte i sit indlæg, om Venstre gik ind for, at man nu skulle kræve uddannelse eller kursus til alle dem, der havde et enkeltstående arrangement.
Mit svar er: Nej, det kræver vi ikke.
Vi synes, det er en ganske rimelig skillelinje, som fødevareministeren har sat op.
Men fortæl mig så: Hvilken bakterie kender forskel på et enkeltstående arrangement og et tilbagevendende arrangement, hvilken bakterie kender forskel på, om det er Roskildefestivalen eller det er bowlinghallens cafeteria? Mener alle de, der nu har stået heroppe og sagt, at der ikke er forskel på en bakterie i en lønnet hånd og i en ulønnet hånd, at vi også skal stille krav til alle de enkeltstående endagsarrangementer, de enkeltstående begivenheder?
Skal arrangørerne på kursusbænken for at komme igennem med den slags?
For hvis ikke, så har de jo selv lavet en skillelinje og sagt, at der er nogle, de fritager, og så siger de blot, at de ikke ønsker at fritage det frivillige foreningsliv for den byrde, der er blevet lagt på det.
Hvor stor byrden er, ja, det får vi undersøgt under udvalgsarbejdet.
Hvis den er mindre end det, der står i beslutningsforslaget, så er det da kun glædeligt; det vil jeg kun være tilfreds med.
Det er simpelt hen et krav, som vi i Venstre finder er for vidtgående.
Vi synes, det er forkert at stille det krav til de mennesker, der vil hjælpe, at de skal på fødevarekursus.
Derfor synes vi, at man skulle have støttet forslaget.
Vi havde håbet på, at der havde været et flertal i Folketinget, der kunne støtte det nu, og vi håber selvfølgelig på, at udvalgsarbejdet vil bringe klarhedens lys over flere af Folketingets partier, og at vi ad den vej kan få et flertal, der kan hjælpe landets idrætsorganisationer, de sociale foreninger og andre, hvor frivillige gør et stykke arbejde også med at servere pølser.