Ole Stavad (S), 1998-04-24:
Hr. Frank Aaen startede debatten med at stille mig spørgsmålet, om det her ikke betød mistede skatteindtægter og som følge deraf også en mindre økonomi til eventuelt at gøre noget i det offentlige sygehus- og sundhedsvæsen.
Dér må jeg sige til hr. Frank Aaen, at hvis man gennemfører et forslag med dette indhold, vil det alt andet lige selvfølgelig betyde, at der kommer færre indtægter.
Får man færre indtægter, har man selvfølgelig også mindre at bruge af, og så er det en politisk beslutning, hvor det eventuelt manglende provenu skal hentes ind, eller hvor man skal lade være med at have en udgift.
Sådan forholder det sig selvfølgelig i denne sammenhæng som i alle mulige andre.
Så var det hr. Aage Frandsen, der sagde, at han håbede, vi kunne få opregnet problemer og principper i en betænkning.
Jeg synes nu, vi skal diskutere lidt med hinanden, hvordan vi håndterer det videre forløb.
Er det mest hensigtsmæssigt, at vi afgiver beretning eller simpelt hen aftaler konkret, hvordan vi sætter os omkring et bord og får det her forhandlet videre?
Jeg mener, at der stadig væk er ganske mange spørgsmål, det er vigtigt vi får snakket grundigt igennem med hinanden, og derfor ville jeg i hvert fald være ked af på et tidspunkt, hvor der er udestående spørgsmål, at vi begyndte at binde os til en konkret modelløsning, som vi måske efterfølgende risikerede at få problemer med.
Så jeg synes, vi skal snakke med hinanden om, hvordan vi håndterer det videre forløb.
Jeg er i øvrigt enig med hr. Frank Aaen i, at problemet også er, at umiddelbart vil virksomhederne være mest optaget af de ledende medarbejdere og mindre optaget af de medarbejdere, som befinder sig længere nede i hierarkiet.
Det er derfor, at jeg har præsenteret og præciseret, at jeg tror, det er vigtigt, vi finder modellen, så alle er med på lige vilkår.
Og jeg vil da godt sige til hr. Tom Behnke, at jeg tror ikke, at det er en fuldstændig umulig opgave at løse i det videre forløb.
Så vil jeg godt sige til fru Sonja Albrink, der mener, at der er en stor bevægelse.
Som fru Sonja Albrink selv sagde, så mener jeg faktisk, at det, jeg har gjort, er at følge op på de signaler, som også min forgænger har sendt.
Så der er ikke noget dilemma imellem den nuværende sundhedsminister og den nuværende skatteminister i forhold til mit svar her i dag. Endelig var der spørgsmålet om, hvornår man kan fremkomme med et forslag.
Under forudsætning af at vi kan få håndteret de udestående spørgsmål, synes jeg, at vi skal have en målsætning om, at vi i begyndelsen af den næste folketingssamling gerne skulle kunne konstatere et forslag.
Og i hvilken kreds vi skal sætte os omkring bordet, synes jeg afhænger lidt af nogle af de meldinger, der kommer til det næste forslag.
For mig er det vigtigt, at den kreds af partier, som sætter sig sammen og forhåbentlig finder fælles løsninger, er parat til at stå sammen, så vi ikke ender et helt andet sted.
Derfor vil jeg godt lytte til behandlingen af den næste sag, inden vi finder ud af, hvordan vi sammensætter kredsen af partier.
Men jeg har konstateret, at der i hvert fald har været et flertal bestående af de to regeringspartier, SF og CD som minimum, der har været parat til at holde det inden for den ramme, der ligger i CD's forslag, og som kan sætte sig ned og have nogle fælles udgangspunkter og nogle fælles mål for løsning af det her.
Det vil være mit udgangspunkt for det videre arbejde.
Jeg håber på og glæder mig til,
at vi sætter os ned og løser problemerne i fællesskab og forhåbentlig også når et resultat, som kan bidrage til, at vi når det mål, som er hele forudsætningen for det forslag, som CD er kommet med i dag.