Frank Aaen (EL), 1999-11-26:
Da vi lavede pinsepakken, var vi jo godt klar over, at vi kom igennem sådan nogle runder - det er vel den tredje bog, vi behandler om pinsepakken bare i den her samling - for at justere, og vi er da også positivt indstillede over for at gå ind i arbejdet omkring den her justering.
Jeg vil dog sige: Én af de ting, vi er tilfredse med i opstramningen uden videre, er dér, hvor man siger, at en flerhed af skattepligtige, der tilsammen har et datterselskab, alle sammen skal beskattes, som om de selv havde datterselskabet.
Så vidt jeg kan se, så var det noget af det, Kurt Thorsen var i gang med omkring sine ejendomsselskaber og hele opbygningen, og det er også derfor, at jeg stadig væk har den overbevisning, at PFA var mere interesseret i Thorsens projekt, end André Lublin er indstillet på at indrømme i offentligheden.
Der er jo ingen tvivl om, at den flerhed af pensionskasser dér mente, at de kunne gå sammen og på den måde omgå den stramning, der lå i pinsepakken på beskatningen.
Sådan er de jo, de der pensionskassedirektører - selv om de jo godt ved, at det er en utrolig skattebegunstigelse, der sker på pensionsområdet af dem, der har egen pensionsopsparing, så prøver de alligevel at udvide skattebegunstigelsen ved at undslå sig at betale de skatter, der er vedtaget her i Folketinget.
Det ser ud, som om det er et godt sted, vi får lukket en spekulationsmulighed.
Det støtter vi selvfølgelig.
Vi er lidt mere betænkelige ved det, der hedder punkt 2.1 om at indskrænke anmeldelsesområdet for, hvilke datterselskaber, der er omfattet.
Afsluttende vil jeg bare sige, at man også kan gøre sig overvejelser om klogskaben i, at vi tillader, at finansielle institutioner opbygger sig så kompliceret, som de gør.
Altså, når den her bog er så tyk, så er det jo dels, fordi det er en grundig forklaring på, hvad det er, der foregår, og hvad andre har sagt til det.
Men når vi hele tiden skal vedtage de her omfattende regler, der er utrolig komplicerede, så er det jo, fordi vi er ovre i Erhvervsministeriets regi - nej, det hedder i dag i Økonomiministeriets regi -
hvorfra man har tilladt, at finansielle koncerner må opbygge sig i nogle konstruktioner med datterselskaber og datterselskabers datterselskaber og holdingselskaber, og hvad ved jeg, som gør, at det praktisk talt er umuligt at gennemskue.
Jeg mener i øvrigt også, at det øger usikkerheden i den finansielle sektor, for med så komplicerede konstruktioner er det også meget sværere at gennemskue, om en finansiel koncern er på vej til at gå ned, altså er i økonomiske vanskeligheder, fordi det ganske enkelt for alle, selvfølgelig for kunder, men også for ejere og for tilsynsmyndighederne, er utrolig kompliceret at være sikker på, at vi helt har tjek på, at her ikke er en finansiel virksomhed, der har sminket regnskaberne og har et dårligere resultat, end det tilsyneladende ser ud.
Så der er faktisk, mener jeg, ved at opbygges ikke bare noget, der er svært at gennemskue, men også en øget usikkerhed på, om de finansielle virksomheder er så velfunderede, som vi må kræve af en virksomhed, vi betror vores penge.
Derfor synes jeg igen, igen: Når vi ser sådan et lovforslag her, så mener jeg, at det er meget uklogt, det vi tillader i øjeblikket, hvad angår opbygning af finansielle koncerner i Danmark.