runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2005-06-09:
Det er bizart, at vi hele tiden skal høre om den minimalstat, når vi fra andre sider i salen og andre venstrefløjspartier bliver angrebet for centralisme osv.
Det er jo helt hen i vejret, også i betragtning af, hvad det er for en udgiftsvækst, der jo trods alt hele tiden er i den offentlige sektor.
Men igen: Det her bunder jo i Enhedslistens had til private firmaer.
Alt, hvad der er privat, er det dårlige.
Der synes vi, at borgerne selv skal have lov til at vælge, om de vil have den private løsning eller den offentlige løsning.
Men hvis det er sådan, at man fuldstændig udelukker private fra at være inde over de her områder, er der jo ikke noget frit valg.
Hvorfor er fru Line Barfod og Enhedslisten så bange for at lade borgerne vælge selv?
Line Barfod (EL), 2005-06-09:
Den økonomiske model, som vi kæmper for i Enhedslisten, er ikke prøvet nogen steder i verden, og derfor kan man ikke sige, at de resultater, der har været i østlandene eller andre steder, viser, at den ikke duer, for det, vi gerne vil, er ikke prøvet.
Vi prøver netop at lære af erfaringerne fra både østlandene og mange andre steder i verden.
Den nyliberalisme, som Venstre kæmper for at indføre, og det, at der skal være en minimalstat, har vi derimod set nogle eksempler på rundtomkring i verden.
Vi har set, hvor galt det gik i New Zealand, som havde et velfærdssamfund, der lignede vores og gennemførte en række reformer, der minder om dem, man nu laver med kommunalreformen, og som endte i stor fattigdom.
Hvad angår tvangsprivatisering, er det, man har gjort, at man har tvunget kommunerne til, at de skal have private udbydere ind i forbindelse med ældreplejen, også selv om der slet ikke er nogen ældre, som ønsker at modtage pleje fra et privat firma.
Vi mener ikke, at frit valg består i, at folk kan handle i Netto eller Aldi, men i, at de også kan få hjemmepleje af en god kvalitet og selv bestemme i deres eget liv.
Jens Rohde (V), 2005-06-09:
Jeg vil bare sige til fru Line Barfod, at den økonomiske samfundsmodel, som Enhedslisten står for, jo har været prøvet mange steder rundtomkring i verden, og den har aldrig nogen sinde skabt nogen dynamik noget sted.
Jeg tror, at fru Line Barfod, hvis hun nu tog en rundrejse i de tidligere østlande og spurgte, hvordan det egentlig var dér, ville kunne forvisse sig om, at der ikke er ret mange dér, der mener, at der var specielt meget dynamik i den økonomiske politik, som man førte dengang.
Med hensyn til hele den diskussion om nye markeder, nyliberalisme, privatisering og begrebet tvangsprivatisering, som jeg dog for en gangs skyld ikke hørte den her gang, men som fru Line Barfod jo ellers også ynder at bruge i forbindelse med diskussionen om kommunalreformen, vil jeg sige, at når det er sådan, at vi ønsker et frit valg for den danske borger, så er forudsætningen for, at det frie valg giver nogen mening, at der er mere end én udbyder.
Om borgerne så vælger en offentlig løsning, eller om de vælger en privat løsning,
er op til borgerne selv, og derfor er der ikke tale om tvangsprivatisering eller tvangsudlicitering, men der er tale om, at borgeren skal have et reelt frit valg, og det får borgeren ikke med den politik, som Enhedslisten fører.
Per Clausen (EL), 2005-06-09:
Jeg er sådan set meget optimistisk, hvad angår kommunernes ageren i fremtiden.
Ved det kommende byrådsvalg vil Enhedslisten jo blive repræsenteret i en lang række kommuner, hvor vi ikke er repræsenteret i dag, og det betyder, at der også vil blive taget hånd om de her problemer.
Men der er en ting, jeg ikke helt forstår, og det er, hvordan det skulle kunne skabe begejstring og glæde på museerne, at de nu får at vide, at om 4 år er de penge, de får fra amterne nu, væk.
Hvordan det skulle være godt for museerne, har jeg faktisk meget svært ved at forstå.
Jeg kan godt se, at det vil stille krav om, at man bliver god til at tjene penge, men at det skulle give sikkerhed for, at man laver nogle aktiviteter, som er målrettet f.eks. at skabe større formidling over for de grupper, som i dag bruger kulturinstitutionerne lidt, og hvordan det skulle skabe entusiasme med hensyn til at udvikle forskningen, har jeg faktisk meget svært ved at forstå.
Jeg kan godt forstå, at det er godt, at der går 4 år, for så kan der nå at komme et nyt flertal i Folketinget, men det er da det eneste, som de her 4 år kan give anledning til optimisme over for.
Ole Stavad (S), 2005-06-09:
Bladet MANDAT lavede – er det en måned eller to siden? –
en undersøgelse om, hvor meget befolkningen vidste om den her store strukturreform, danmarkshistoriens største reform måske.
Det, vi desværre kunne konstatere, var, at bortset fra at det her medfører en ny geografi med nye kommuner, så var der kun ganske, ganske få procent i befolkningen, der overhovedet vidste, hvad det gik ud på.
Det handler vel egentlig om, vil jeg sige til hr. Jens Rohde, at Venstre og regeringen ikke har ønsket en debat med befolkningen om den her struktur.
Så er det jo en lille smule svært at forklare ændringer til noget, regeringen ikke ønsker at diskutere.
Men jeg vil sige, at om ikke før så vil klarheden vise sig, når det her skal føres ud i livet i 2007.
Så jeg tror, den danske befolkning begynder at opleve konsekvenserne af regeringens politik i den service, der kan leveres ude i de enkelte kommuner.
Desværre er jeg bekymret for, at det vil blive meget, meget værre i en række kommuner, når den her reform er ført igennem, fordi pengene ikke passer til opgaverne.
Per Clausen (EL), 2005-06-09:
Bare for at være helt sikker på, at jeg ikke har misforstået noget: Det er da rigtigt og en del af det her forslag, at om 4 år er de penge væk.
Det er sådan det er, medmindre der til den tid er et flertal i Folketinget, der vil sikre, at de penge stadig væk er der, og det kan man jo ikke udelukke.
I hvert fald ved vi, at vælgerne får en mulighed for at sammensætte et Folketing på ny, inden vi kommer i den situation.
Men det er vel rigtigt, at pengene er væk om 4 år, at det er det, der er kernen i det her?
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Det er da rigtigt, at jeg er medlem af 3F.
Og så skulle jeg hilse fra hr. Ole Sohn og sige, at vi er to herinde i Folketinget, der er medlemmer af 3F, og at hr. Ole Sohn er den anden.
Det er hr. Ole Sohns ord.
Undskyld, også hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Jeg vil nok sige, at de, der synes, at det er en dårlig idé at ændre på beskæftigelsesindsatsen, er dem, der er medlem af Socialdemokratiet og SF og Enhedslisten.
Det kan vi godt konstatere.
Så synes jeg, at hr. Eigil Andersen har overset, at det altså står i reformen, at der skal være en beskæftigelsesindsats på tværs af kommunegrænserne.
Man kan henvise til job i andre kommuner, virksomhederne kan hente ledige fra andre kommuner, og det er der, indsatsen går på tværs af kommuner.
Det er der ikke nogen ændring i; det kan stadig væk gøres.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-09:
Hr. Bent Bøgsted roser meget, at det bliver kommunerne, der bliver udgangspunktet for beskæftigelsespolitikken i den reform, der nu bliver indført.
Så vidt jeg ved, er hr. Bent Bøgsted fortsat medlem af fagforbundet 3F, og ud fra det er jeg overbevist, at hr. Bent Bøgsted er klar over, at masser af medlemmer af 3F og i øvrigt også alle mulige andre lønmodtagergrupper ofte kører både 50, 70, 100 km eller mere for at nå frem til deres job.
Det betyder, at det arbejdsmarked, som er relevant for den enkelte person, strækker sig over både to, tre, fire og fem kommuner, også med den nye store kommunestørrelse.
Ikke desto mindre skal jobcentrene nu fokusere på den enkelte kommune.
Derfor vil jeg betegne det som at være i en fantasiverden, når man tror, at arbejdsmarkedet kun findes på kommunalt niveau, og jeg vil spørge ordføreren, hvordan ordføreren forholder sig til problematikken mellem det regionale arbejdsmarked, som er det reelle, og så det nye snævre kommunale arbejdsmarked.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Nu tager jeg det med garantien først.
Jeg tror ikke, jeg på noget tidspunkt har sagt, at der var garanti for, at aktiveringsindsatsen blev 100 pct. i orden.
Så om ligestilling: Jeg kan ikke rigtig se, hvorfor der skal indflettes noget med ligestilling i forbindelse med jobcentrene.
Ligestilling, som det fremgår af de møder, der har været, og de deputationer, der er mødt frem i udvalget, går ud på, at der er nogle, der mener, at kvinder ikke får lige så mange høje stillinger, som mænd får.
Der har vi altså en klar holdning i Dansk Folkeparti: Når man besætter en stilling, så besætter man den efter kvalifikationer.
Og så må det for min skyld gerne være ene kvinder, der sidder i topstillinger; det har jeg ikke noget imod, intet.
Hvis det er dem, der er de bedst kvalificerede, så er det helt o.k. med mig.
Og omvendt, hvis det er mændene, der er bedst kvalificerede, så er det helt o.k., ingen problemer der.
Af den liste, som deputationen havde med, fremgik det, at der kun var tale de reelle topstillinger.
Så når jeg ikke mere.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Det er jo ulempen ved at have så meget på hjerte, at man spørger så meget, at ordføreren kan undslå sig for at svare på nogle af de vigtige spørgsmål.
Men jeg forstår nu det, hr. Bent Bøgsted siger, som om Dansk Folkeparti garanterer, at der nu ikke længere er problemer med aktiveringsindsatsen ude i kommunerne, når den her reform gennemføres.
Det glæder jeg mig til at se udført i praksis.
Jeg tvivler på det, bliver jeg nødt til at sige til hr. Bent Bøgsted, jeg tvivler endda overordentlig meget på det.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Det er da fuldstændig korrekt, at vi har kritiseret indsatsen over for kontanthjælpsmodtagere ude i kommunerne, men problemet i den situation er jo mange gange opstået, når en sagsbehandler har siddet og skullet kigge på en beskæftigelsesindsats, en problemindsats over for kontanthjælpsmodtagerne.
Det giver nogle problemer, og derfor har der været problemer med at løse opgaverne.
Det, vi snakker om her, er ren og skær beskæftigelsesindsats, og det vil sige, at den, der sidder og behandler beskæftigelsesindsatsen over for kontanthjælpsmodtageren, ikke skal se på, hvordan indkomstsituationen er, hvilke problemer man har, hvad man har af sygdom og den slags – omstændigheder, der gør, at man måske skal over på en førtidspension, eller hvad der er.
Det er en ren og skær beskæftigelsesindsats, der skal ses på her, og derfor mener jeg også, at det er en god løsning, der er kommet.
Og så lyser den røde lampe, og jeg har vist ikke mere at sige nu.
Jeg vender lige tilbage til ligestillingen næste gang.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg vil godt spørge hr. Bent Bøgsted, om Dansk Folkeparti og hr. Bent Bøgsted mener, at kommunerne i dag løfter de opgaver og de forpligtelser, de har vedrørende beskæftigelsesindsatsen over for kontanthjælpsmodtagerne.
Og så vil jeg spørge, om hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti har tiltro til, at det med de mange nye opgaver bliver meget lettere, og at man dermed kommer til at løfte opgaverne meget bedre ude i kommunerne.
Når jeg spørger, hænger det naturligvis sammen med, at jeg tidligere, også her i Folketingssalen, har hørt kritik fra Dansk Folkepartis side af, at der mangler en kommunal indsats, og det er derfor, det undrer mig, hvis man skulle have fået nye synspunkter.
Så har jeg lige et tillægsspørgsmål: Kunne hr. Bent Bøgsted ikke lige oplyse Folketinget og os andre og befolkningen derude om, hvorfor Dansk Folkeparti ikke vil være med til at støtte de ændringsforslag, der går på at sikre, at man også ligestillingspolitisk får en forpligtelse og en forankring ude i de nye arbejdsmarkedscentre?
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Nu har vi hørt en hel del debat indtil nu, og vi har fået sådan en kortere gennemgang af, hvad beskæftigelsesreformen går ud på, af hr. Jens Vibjerg, så jeg vil springe noget af det over, som er blevet sagt i forvejen; det er der ingen grund til at køre mere rundt i.
Den ændring af beskæftigelsesområdet, som finder sted nu, kan vi ikke sige andet om, end at det er en nyskabelse.
Det tror jeg ikke der er nogen der kan være uenig med mig i.
Dansk Folkeparti synes, det er en god idé, der er kommet her med den nye inddeling af kommunerne, som nu stort set er faldet på plads.
Men som det ser ud nu, så vil der blive ca. 80 B-centre, hvor staten og kommunen er fælles om indsatsen over for de ledige, og det gælder alle ledige lige fra dagpengemodtagere til kontanthjælpsmodtagere eller modtagere af integrationsydelse, eller hvad de nu får.
Der skal de selvfølgelig henvende sig, og det vil sige, at borgerne ved, de har ét sted, de skal henvende sig – ikke som i dag, hvor der er flere steder, de skal henvende sig, og hvor de skal flytte rundt efter det ene og det andet.
Vi har endda nogle situationer, hvor vi har kontanthjælpsmodtagere, der faktisk skal ud og køre noget med en 70-80 km for at komme til en arbejdsformidling.
Nu kan de få deres behandling på kommunalkontoret, og det er et stort fremskridt.
Samtidig er det de samme folk, der skal sidde og arbejde med det; det er dem, der har erfaringen fra arbejdsformidlingen, og det er dem, der har erfaringen fra kommunen, der skal sidde og behandle deres beskæftigelsessituation, men de skal ikke tage højde for, hvilken ydelse de skal have.
Derved undgår vi den sammenblanding, der sker rundtomkring i dag ude i kommunerne, af jobindsats og ydelsesindsats.
Men det betyder som sagt, at stat og kommune flytter sammen i fælles jobcentre landet over.
Og det er som sagt en rigtig god idé, og selv om der er nogle her, der påstår, at det ikke er, så kan vi ikke komme uden om, at for den enkelte ledige vil det blive set som et meget stort plus.
C-centrene, som vi så også kører med, de ti C-centre, er dér, hvor kommunerne får hele ansvaret for indsatsen.
Det er det, vi egentlig tror på kan være fremtiden for jobindsatsen ude i kommunerne, hvor man kan sige, at kommunerne, med den erfaring de har, kan klare alt, hvad den ledige har behov for, og det har også noget med størrelsen af kommunerne efter den kommunale sammenlægning at gøre.
Men alt i alt synes vi, at det er en rigtig god reform, vi har fået lavet her, og vi synes, det er gode tiltag, der bliver gjort i forbindelse med jobcentrene, som vi kun ser frem til vil komme til at virke efter hensigten.
Så vil jeg ikke komme mere ind på det, for vi har hørt en hel del om, hvad debatten går på.
Jeg vil blot sige, at vi selvfølgelig stemmer for de ændringsforslag, som vi selv er med i, og stemmer imod de ændringsforslag, vi ikke er med i.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Hele hovedproblemet er så, at når man får vredet armen om rent økonomisk ude i kommunerne og overhovedet ikke har noget handle- og råderum til at kunne løfte de opgaver, vi herinde pålægger dem, så lægger regeringen armene over kors siger: De kan jo bare gribe ned i kommunekassen og finde pengene.
Det er det, der er hele forskellen i forhold til den måde, som vi igennem 1990’erne drev beskæftigelsespolitik på.
Vi sagde: Nationalt set er det så vigtigt, for at vi har råd til at drive et velfærdssamfund, har råd til velfærd, at vi sørger for, at der er lav arbejdsløshed og høj beskæftigelse i det her land, og derfor var det en national opgave og ikke bare en kommunal opgave.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Hr. Thomas Adelskov svarer ikke på mine spørgsmål.
Det, jeg må sige, er, at det her forslag, vi behandler nu, ikke er et spørgsmål om ressourcer.
Det er, som jeg også sagde før, huset, vi er ved at bygge.
Alle kompetencer, som er i de nuværende systemer,
skal skubbes op, skubbes over i det nuværende system, herunder også medarbejderne, må jeg sige til hr. Thomas Adelskov.
Det er de samme kompetencer, der fortsættes.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Nu skal jeg ikke gøre mig klog på, hvad der gør folketingsmedlemmer rundtossede.
Vælgerne må tage stilling til, hvor rundtossede medlemmer, de vil have herinde, er, når de står og skal stemme på valgdagen næste gang.
Men faktum er, at jeg har stor tillid til kommunalt ansatte.
Jeg har stor tillid til mange af de kommunalpolitikere, der sidder rundtomkring.
Særlig Socialdemokraterne har jeg jo et rigtig godt forhold til.
Det, jeg frygter allermest, er rent faktisk det, vi lige nøjagtig nu hører fra De Konservative.
Det er, at man lægger armene over kors herinde og så siger: Jamen det er bare en prioriteringssag ude i kommunerne; de kunne jo bare finde de der 11 mio. kr.; de kan bare gribe ned i kommunekassen og prioritere.
Ja, men de står og skal prioritere og vælge mellem en indsats på folkeskoler, hvor fugten driver ned ad væggene, og en indsats, hvor det handler om at forsøge at bygge tilstrækkelig mange daginstitutioner til, at der er daginstitutionspladser til børnene.
Det handler om at prioritere den samlede indsats, og hvis det er sådan, og det er det vi frygter, at man så fremover fra regeringens side vil sige, jamen man kan bare prioritere ude i kommunerne, så lader vi de ledige i stikken, og så får de ikke de rigtige tilbud, fordi man lægger armene over kors.
Det er det, vi frygter allermest.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-09:
Udtrykket, at man kan hente arbejdsløse fra andre kommuner, bliver brugt her, men problemet er, at de her beskæftigelsescentres viden i alt væsentligt vil dreje sig om de arbejdspladser og de virksomheder og institutioner, der er inden for den enkelte kommune.
Og som jeg sagde, har mange mennesker et arbejdsmarked, som er relevant, inden for en radius af både 50 og 100 km og mere.
Derfor vil jeg gerne spørge: Hvordan søren – undskyld, det må jeg nok ikke sige – forestiller hr. Bent Bøgsted sig, at man i et kommunalt jobcenter, som primært har til opgave at beskæftige sig med kommunens forhold, at man i et sådant kommunalt fokuseret jobcenter skal have kendskab til brancher, som ligger mange kommuner væk eller i hvert fald en række kommuner væk?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Det er nærmest til at blive rundtosset af at være i det her Folketing lige nu, for når det er opportunt at sige, at den ikke har tillid til det kommunale selvstyre, så siger oppositionen det, og ved andre lejligheder fortæller den, hvor stor tillid den har til det kommunale selvstyre.
Summa summarum så lytter jeg mest til debatten og hører, at der ikke er særlig stor tillid til det kommunale selvstyre.
: Mener hr. Thomas Adelskov ikke, at 11 mio. kr., selv om det absolut er et stort beløb, er et relativt lille beløb ud af et budget på 30 mia. kr.?
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Det er da helt i orden at have noget mistro, når man så forholder sig til virkeligheden, men det er ikke det jeg synes man kan høre, for når man ser på beskæftigelsesindsatsen – den nye strukturreform her med jobindsatsen – er der jo ikke noget, der bliver fjernet på den måde fra beskæftigelsesindsatsen.
Det er ikke noget med, at det her er et spareforslag eller nogen ting.
Der bliver ikke fjernet nogen økonomiske midler fra beskæftigelsesindsatsen.
Der er heller ikke noget med, at der skal skæres ned i antallet af dem, der skal sidde og hjælpe de ledige i job igen.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg bliver bare nødt til endnu en gang at konstatere, at det altså er sådan, at langt de fleste, som vi taler om her, som i dag er anmeldt til arbejdsformidlingen, kommer via a-kassesystemet, de er dagpengeberettigede, og en meget lille del af dem, omkring 26.000, kommer fra kontanthjælpssystemet.
Jeg har sådan set ikke mistro til de kommunalt ansatte.
Jeg har mistro til en regering støttet af Dansk Folkeparti, som gør det fuldstændig umuligt at drive beskæftigelsespolitik ude i kommunerne.
Jeg har mistro til, at når man afgiver valgløfter, hvor man herindefra, fra en regerings side, bruger den økonomiske ramme, som kommunerne skulle drive kommuner for og skulle lave velfærd for, at de så ikke har de økonomiske muligheder for at lave aktiv beskæftigelsespolitik ude i kommunerne.
Alt det forsvinder, fordi man nu hegner beskæftigelsesindsatsen ind i små kommuner.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Jeg vil godt lige høre hr. Thomas Adelskov, om ikke hr. Thomas Adelskov kan forklare lidt om, hvorfor Socialdemokratiet har så sort et syn på, hvilken indsats de kommunalt ansatte kan gøre sammen med arbejdsformidlingens ansatte.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Vi har lige for ganske nylig hørt om kommunale medarbejdere, som klagede deres nød over, de simpelt hen ikke kunne nå bare de mest basale ting og opfylde bare de mest basale lovkrav til samtaler med ledige ude i kommunerne, og så står hr. Jens Vibjerg her i dag og anklager mig for ikke at have tillid til medarbejderne.
Jo, jeg har tillid til medarbejderne.
Men man må jo konstatere, at alene i Københavns Kommune mangler der, jeg tror, det var 11 mio. kr. i indsatsen for at sikre en ordentlig normering, så man bare kan opfylde de mest basale krav, som vi herindefra stiller lovgivningsmæssigt ude i kommunerne.
Hvis det er den indsats, man nu vil brede ud på hele arbejdsmarkedsindsatsen, synes jeg, det er voldsomt problematisk.
Jeg må lige gøre hr. Jens Vibjerg opmærksom på, at der i dag er et hundrede og nogle og tres tusinde tilmeldte ledige, og af dem er det omkring 26.000-27.000, som er kontanthjælpsmodtagere.
Det vil sige, det er op imod 140.000, som kommer fra arbejdsløshedskasserne.
Det er de 140.000, man nu flytter ud i kommunerne i de nye jobcentre derude.
Det er dem, man flytter derud.
Det er sådan set ikke, fordi jeg ikke har tiltro til og ikke synes, at det også ville være godt, at man øgede og forstærkede indsatsen over for de kommunalt forankrede ledige, kontanthjælpsmodtagerne, men jeg mener sådan set, at hvis vi skal bekæmpe ledighed og gøre noget ordentligt for de ledige herhjemme, så handler det ikke bare om, at vi skal indhegne kommunerne i små jobcentre.
Jens Vibjerg (V), 2005-06-09:
Jeg må sige, at jeg er noget skuffet på alle kommunale medarbejderes vegne over, at Socialdemokraterne ikke regner de kommunale medarbejderes evne til at være med til at løse den her opgave for noget som helst.
Jeg synes, at det er en stærk melding at give her fra Folketingets talerstol, at alle de medarbejdere, vi har ude i kommunerne, ikke er gode nok til det her.
Jeg vil nok opfordre den socialdemokratiske ordfører hr. Thomas Adelskov til at gå ind og læse lidt på www.jobindsats.dk og se, at der altså virkelig er kommunale medarbejdere, der er i stand til at løse denne her opgave.
Eller også handler det bare om, at Socialdemokraterne stadig hænger fast i betonen og altså ikke er kommet videre.
Man hænger i det gamle; det skal være, som det altid har været.
Jeg troede egentlig, at Socialdemokraterne med en ny ledelse var hoppet ud af betonen, men det kan jeg høre at de ikke er.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg skal bare starte med at konstatere, at vi altså nu er i en situation, hvor man tager arbejdsformidlingerne og fordeler de medarbejdere ud og fordeler arbejdsformidlingens opgaver ud på et par og halvfems centre, hvor man i dag har 40 centre.
Hvis man nu skulle følge hr. Jens Vibjergs tankesæt, så kunne det være, at hr. Jens Vibjerg måske egentlig var allermest enig med Socialdemokraterne i, hvordan man skulle gøre det her, for vi foreslog rent faktisk, at man i stedet for at lade sig begrænse af kommunestørrelser og kommunegeografi satte et måltal, der hed, at man minimum skulle have omkring 45.000 indbyggere som befolkningsgrundlag, før man kunne oprette et selvstændigt jobcenter.
Det ville nemlig give den der fordel, som hr. Jens Vibjerg taler om, ved at man så fik samlet indsatsen nogle steder.
For det, der er hovedproblemet i den reform, som man laver nu, og den måde, man har konstrueret den på, er, at mange af de ekspertiser og kompetencer, man i dag har samlet ude på AF’erne, smører man nu ud, og det vil sige, at man ikke får den faglighed til at følge med ud i hvert et jobcenter, der er ude i det ganske land.