runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
er rimelig ophidset over, at dette forslag er kommet frem.
Jeg vil gerne lige sige her fra Folketingets talerstol, for at der ikke skal være nogen tvivl, at når forslaget ikke kom til behandling den 1. november, men blev udsat til i dag, er det, fordi en af ordførerne på sagen - ikke mig selv - var sygemeldt på det tidspunkt, og derfor bad vi om at få det udsat.
Så plejer vi at snakke om det, så jeg går ikke ud fra,
at det kan give fru Birthe Rønn Hornbech nogen problemer.
Jeg synes, det var en meget medmenneskelig beslutning at træffe.
Jeg har noteret mig og er vidende om, så det behøver fru Birthe Rønn Hornbech overhovedet ikke oplyse mig om, for det
er helt klart, at Venstres folketingsgruppe står bag afvisningen af forslaget.
Det er jo klart, at når regeringen står sammen med justitsministeren, gælder det begge partierne.
Jeg har trods alt været i Folketinget i 12 år, så det behøver jeg ikke at blive belært om af fru Birthe Rønn Hornbeck.
Jeg synes bare, Venstres folketingsgruppe ser helt forkert i denne sag, og jeg forestiller mig, at hvis jeg kunne få lov at optræde for hele Venstres folketingsgruppe og forklare sammenhængen i sagen, så er jeg sikker på, at et flertal i gruppen ville få en anden indstilling.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-11-20:
Jamen selvfølgelig udviste vi da medmenneskelighed og gik med til, at sagen skulle udsættes i 3 uger.
Vi synes bare, det er lidt flot nu at komme og sige, at nu må der ikke spildes én eneste dag, og nu skal forslaget gennemføres inden jul.
Det kunne være, vi andre blev syge, hvad ved vi om det?
Og så vil jeg godt igen spørge hr. Poul Nødgaard: Hvornår begynder dialogen? Hvornår begynder den helt konkret? Hvornår begynder hr. Poul Nødgaard at nævne bare ét element
af så konkret karakter, at det kan bruges i et kommissorium?
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
Hvis fru Birthe Rønn Hornbech havde studeret sine papirer oppe på sit kontor, ville hun have set, at Udvalget for Forretningsordenen er indkaldt til møde i dag, 5 minutter efter at den sidste sag på Folketingets dagdorden er færdigbehandlet.
Her kommer hele denne sag til behandling, og når der efterlyses en dialog, kunne man passende starte dialogen på det møde. Vi har talt sammen om sagen mange gange tidligere, og fru Birthe Rønn Hornbech, der var formand for underudvalget, protesterede ikke imod, at vi skrev en beretning og sendte
den over til Justitsministeriet; ikke et ord lød der på det udvalgsmøde, hvor det skete.
Så fik vi trukket sagen over i Justitsministeriet, og jeg troede, at alt kørte på skinner, som det skulle.
Men så fandt man pludselig ud af, at fru Birthe Rønn Hornbech sikkert har hjulpet justitsministeren med at finde ud af, at sagen skal tilbage til Folketinget.
Der blev ikke nævnt ét eneste ord om det i det afsluttende møde i Udvalget for Forretningsordenen
, selv om det havde været et passende sted, hvor fru Birthe Rønn Hornbeck kunne have sagt: Vi, altså Venstre, ønsker denne sag i Folketinget.
Så tror jeg, vi allerede på det tidspunkt havde taget det ad notam og ført den i Folketinget.
Men fru Birthe Rønn Hornbech skal vide én ting: sagen bliver gennemført, hvad enten Venstre vil det eller ej.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-11-20:
Jeg kan høre på hr. Poul Nødgaard, at det fortsat skal være for lukkede døre.
Om nogen tid, når vi skal i Udvalget for Forretningsordenen, kan hr. Poul Nødgaard altså svare på det hele, men her i Folketingssalen kan han ikke, for den danske befolkning må ikke få at vide, hvad Dansk Folkepartis svar er.
Det synes jeg er meget interessant i en sag, som hr. Poul Nødgaard nærmest kalder danmarkshistoriens største sag.
Lad mig så sige, at alt dette med at Venstre og andre i Udvalget for Forretningsordenen ikke skulle have protesteret, er jo en lodret usandhed.
Det fremgår fuldkommen klart af vores beretningsbidrag, ligesom vi har udtalt til dagspressen, at vi vil køre sagen for åbne døre, og at vi vil have forhandlingen her i Folketinget.
Men jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis argumentation og ideer ikke tåler dagens lys.
Det skal stadig væk foregå for nedrullede gardiner i et udvalgsværelse.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-20:
Jeg synes, det er rimelig stærke ord, fru Birthe Rønn Hornbech tager i sin mund.
Den danske befolkning kan på ethvert tidspunkt gøre sig bekendt med, hvad der står her i beslutningsforslag nr. B 2.
De ting, vi ønsker undersøgt, står remset op pind for pind: Hvorfor svigtede Tilsynsrådet?
Hvorfor svigtede skiftende indenrigsministre?
Hvorfor svigtede den ene og den anden instans, som skulle føre tilsyn med alle de ting?
Det står nøjagtigt beskrevet.
Det, vi sætter os til umiddelbart efter mødet, er simpelt hen at lægge en køreplan for det videre arbejde.
For min skyld kunne mødet sagtens finde sted i offentlighed, for der sker det, at formanden sætter sig for bordenden, og så går vi i gang med at vurdere, hvordan vi kommer videre med sagen.
Det står beskrevet i forslaget, og alle - også de mange tilhørere, der sidder på pladserne i øjeblikket - kan bagefter gå ud og få udleveret B 2, som nøjagtigt beskriver, hvad det er, forslagsstillerne vil.
Jeg står komplet uforstående over for det her, men det er jo fru Birthe Rønn Hornbechs sædvanlige måde: når der er noget, der ikke passer hende, bruger hun de argumenter, at nu skal det foregå for lukkede døre, for ligesom at sælge til befolkningen: Uha, nu foregår der et eller andet, der ikke tåler at se dagens lys!
For min skyld kan vi arbejde fuldstændig åbent i denne sag, og det har vi villet hele tiden.
Vi har aldrig lagt skjul på, at sagen skal kulegraves, og at hver en sten skal vendes.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2002-11-20:
I sidste folketingssamling har jeg ved flere lejligheder, også her fra denne talerstol, på Det Konservative Folkepartis vegne understreget alvoren i de bizarre begivenheder, som har fundet sted i Farum Kommune gennem en årrække.
Regningen betales nu af skatteyderne i kommunen gennem en kraftig forhøjelse af både indkomstskatten og grundskatterne kombineret med en stribe nedskæringer i serviceniveauet.
Jo, det er en alvorlig sag for borgerne i Farum Kommune, men det er også en belastning for det kommunale selvstyre og dermed for alle kommuner i landet.
Som bekendt har vi i Danmark et udstrakt decentralt styre, hvor beslutningerne tages så tæt på borgerne som muligt.
Det er en god og en rigtig måde at træffe beslutninger på, og derfor er der god grund til at være opmærksom på, om der er nogen systemfejl i den måde, vi har indrettet det kommunale selvstyre på.
Det er slemt nok, at det er gået galt i Farum, men bliver vi udsat for lignende forhold i en anden kommune, vil det simpelt hen være en katastrofe.
Derfor er det utrolig væsentligt at få afdækket eventuelle systemfejl og få dem rettet.
Det er naturligvis baggrunden for, at der allerede er sat en række undersøgelser i gang for at få belyst begivenhedsforløbet, først og fremmest af bagmandspolitiet, men også af Indenrigsministeriet og Tilsynsrådet, hvortil kommer Farum Kommunes egne undersøgelser.
Fremadrettet har ministeren nedsat det såkaldte Jens Peter Christensen-udvalg, som netop har til opgave at få afdækket eventuelle systemfejl og på denne baggrund foreslå ændringer, som i videst muligt omfang kan forhindre en gentagelse af Farumsagen.
Der er en formulering, der har været anvendt utallige gange i debatterne om Farumsagen, nemlig formuleringen: Hver en sten skal vendes.
Jeg har konstateret her i dag, at forslagsstillerne åbenbart ikke har læst vores mindretalsindstilling i beretningen, men det vil jeg så anbefale at man gør, for her findes argumentationen fuldt og helt.
Begrundelserne er fortsat dækkende, og jeg skal således tillade mig at henvise til denne udtalelse og blot nøjes med at gøre opmærksom på hovedindvendingen mod undersøgelseskommissionen, der bl.a. skal undersøge nogle af de samme forhold som bagmandspolitiet.
En sådan dobbeltundersøgelse vil utvivlsomt afstedkomme alvorlige forviklinger.
Konsekvensen kan sagtens blive, at nogle sten netop ikke bliver vendt, hvorimod andre sten kan blive vendt indtil flere gange. Vi vil gerne være med til at drøfte betimeligheden af en undersøgelseskommission, når bagmandspolitiet er færdig med sine undersøgelser og konklusionerne er draget, men ikke før dette er tilfældet, og derfor afviser vi forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-11-20:
Jeg synes, at hr. Aage Frandsen som andre ordførere vender fuldkommen op og ned på tingene.
Hr. Aage Frandsen kom med hentydninger til Tvindsagen.
Jamen forskellen var jo netop, at Tvindloven blev fremsat af en regering.
Et flertal i Folketinget vedtog af egen fri vilje og med ganske åbne øjne den lov, hr. Aage Frandsen og jeg stemte imod.
Og hr. Aage Frandsen har heller ikke svaret på nogen af spørgsmålene, men taler vedvarende om, at ministeren skal være hjælpsom, ellers må vi bruge magten.
Jamen jeg vil også meget gerne være hjælpsom, men jeg vil godt vide, hvad det drejer sig om.
Vi kan jo ikke hjælpe hinanden, når vi ikke kan få at vide, hvad det er, forslagsstillerne vil.
Jeg hører faktisk til dem, der synes, at politiske partier i højere grad skulle leve af private tilskud.
Jeg er bekymret.
SF må jo selv om, om de vil offentliggøre, men jeg mener faktisk, at der så vil være nogle mennesker, der altså ikke vil give frivillige bidrag til politiske partier.
Man kan også spørge sig selv, om man ikke med sådanne nogle regler er med til at intimidere tanken om at give penge til politiske partier.
Man må dog sige, at det er noget af det, der bærer demokratiet og folkestyret i Danmark.
Hr. Aage Frandsen svarede ikke på det, jeg spurgte om:
Hvad med dem, der holder sig væk?
Anne Baastrup (SF), 2002-11-20:
Så må jeg citere fra beslutningsforslaget om en national handlingsplan til beskyttelse af børn mod seksuelt misbrug: »Sigtet er at opnå en samlet indsats juridisk, socialt og sundhedsmæssigt samt at øge fokus på den forebyggende indsats.
Handlingsplanen skal indeholde:...«
og så de elementer, som jeg tidligere har læst op.
Jeg har endnu ikke fået en eneste begrundelse, jeg kan forstå, fra fru Irene Simonsen for, hvorfor Venstre ikke kan støtte det her, hvorfor Venstre ikke synes, at det er bedre, at vi får det afgrænset og får ministeriet til at arbejde målrettet allerede nu.
Mangler der nogle elementer, så synes jeg, fru Irene Simonsen skal komme med dem.
Er der nogle elementer, der skal ud, så synes jeg, fru Irene Simonsen skal sige det.
Men det her med, at vi bare ligesom ikke rigtig føler, at vi kan støtte det her forslag sådan nærmest nu, synes jeg virkelig er et meget dårligt argument.
Svend Auken (S), 2002-11-20:
Socialdemokratiet har meget stor sympati for det her forslag
til folketingsbeslutning.
Vi tror, at størst mulig åbenhed er til gavn for demokratiet og ikke det modsatte.
Der er en pointe i det med de lokale kandidater.
Jeg tror, at vi i Folketinget har oplevet, hvordan enkelte kandidater pludselig har brugt hundredtusindvis af kroner og dermed i virkeligheden haft en kæmpefordel på bekostning af andre kandidater.
Der er det kun rimeligt, at man også i lokalsamfundet får svar på, hvor alle de penge egentlig er kommet fra.
Vi havde en ved sidste valg, hvor mit overslag var, at den pågældende havde samlet et beløb, der nærmede sig en million kroner. Hvor stammer de penge fra?
Det er, hvad enten det er fra faglig side, eller det er fra virksomheders side, jo interessant at få det frem, og selvfølgelig kan det gøres, hvis man vil.
Tilsvarende spørgsmålet om at få enkeltbeløb oplyst.
Det er også interessant.
For nylig kom det frem, at Berlingske Tidendes Officin, eller hvad det hedder, havde givet betydelige beløb til de borgerlige partier, og det var da med
til i hvert fald for mig at forklare dele af den dækning, vi havde oplevet.
Tilsvarende hvis man forhandler Nordsøen, er det da interessant at vide, hvor meget der er givet af penge osv. Så vi er tilhængere af den fulde åbenhed. Men vi føler os bundet af, at der siden midten af 1980'erne - både i 1980'erne og 1990'erne - har været en forståelse mellem det ene af regeringspartierne og Socialdemokratiet med hensyn til, hvordan vi skulle regulere vilkårene for politisk arbejde i Danmark.
Den omfatter tre elementer: Dels partistøtten, altså den offentlige støtte til de politiske partier, dels spørgsmålet
om mulighed for som det andet, at de i en faglig organisation, der ikke ønskede, at deres faglige kontingent skulle bruges til politiske formål, fik mulighed for at melde fra over for det, og endelig for det tredje en større grad af åbenhed om bidrag til partiernes valgkampe fra private virksomheder, organisationer osv. Det synes jeg var en fornuftig balance, hvor man altid kan arbejde for at gøre åbenheden større, frivilligheden større, de offentlige tilskud bedre osv. Men før man forlader denne forståelse, skal man tænke sig godt og grundigt om, og vi vil i hvert fald overholde vores del af forståelsen.
Så selv om vi har fuld sympati for SF's forslag og gerne under udvalgsarbejdet vil arbejde med de her ting og også gerne med dem, vi har forståelsen sammen med, så er det for os meget afgørende, hvad ministeren siger her i Folketinget med hensyn til, at vi fortsat kan have denne forståelse mellem os, der sikrer balance og sikrer ordentlige vilkår for det politiske arbejde, eller om man føler sig helt frit stillet.
Man kan altid arbejde på at gøre et forlig eller en forståelse bedre, og det er vi villige til at gøre i det her tilfælde, for vi synes, SF har ret i sin argumentation; men vi føler os forpligtet.
Socialdemokratiet løber aldrig fra indgåede aftaler.
Helge Adam Møller (KF), 2002-11-20:
Hvis jeg har læst beslutningsforslaget rigtigt, og det håber
jeg da,
pålægger beslutningsforslaget regeringen at udarbejde en handlingsplan i denne folketingssamling, som jo typisk løber til begyndelsen af juni måned, det vil altså sige inden for 7½ måned.
Det er det, der står.
Der står ni konkrete punkter i forslaget, og jeg hørte justitsministeren sige, at regeringen kommer med en plan i løbet af foråret.
Det kan godt ske, at der kommer nye punkter med på baggrund af ekstra viden, men vi får altså en handlingsplan, og vi får den inden for den tidsfrist, jeg nævnte.
Vi får den måske endda 2-3 måneder tidligere end den 5. juni, så hvad er problemet?
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg vil blot konkludere over for fru Anne Baastrup, at når jeg har de ni punkter foran mig, er der nogle, jeg kan sætte kryds ved og sige, at de lyder måske meget fornuftige ud fra det, jeg kan læse i den betænkning, der allerede foreligger.
Men der er bestemt også punkter, hvor jeg er meget i tvivl
om, hvorvidt det er det rigtige, og før jeg selv og Venstre kan tage en beslutning, er vi i hvert fald nødt til at se nogle flere udsagn og nogle flere ekspertudsagn.
Når fru Anne Baastrup taler om en vedtagelse inden jul, bekymrer det mig, fordi jeg synes, at vi så sætter os lidt over eksperterne og de folk, der virkelig arbejder med tingene og har forstand på dem, og lytter ikke til, hvad de har at sige til os.
Vi skal nok også passe på, fordi vi jo alle sammen føler meget for dette område, og det er måske lige præcis her, følelserne kunne løbe af med os, så vi ikke bruger vores sunde fornuft og netop skal have fagfolkene med.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-20:
Først til hr. Helge Adam Møller: Forskellen er, at et flertal i Folketinget pålægger regeringen at komme med en national handlingsplan i denne samling, mens justitsministeren lover, at den nok skal komme.
Der er en markant forskel, når justitsministeren bliver pålagt af Folketinget at komme med den, for så er ministeren forpligtet. Dernæst til fru Irene Simonsen: Det kan godt være, at fru Irene Simonsen ikke har beskæftiget sig med dette område så længe, men jeg vil sige, at når det drejer sig om misbrug af børn, har jeg ikke oplevet, at der er nogen elementer, vi ikke har diskuteret, vendt og drejet på konferencer og høringer og foretræde for Folketingets Retsudvalg osv.
Jeg er på nuværende tidspunkt i den situation, at jeg synes, at nu må vi gøre det, og hvis der mangler nogle elementer, er der da ikke nogen, der forhindrer justitsministeren i at komme f.eks. næste år og sige: Vi har efterfølgende fundet ud af, at det og det skal altså også ind.
Fru Irene Simonsen taler om følelser og siger
, at man ikke kan handle velovervejet,
Jamen så har vi andre vel også en ret til at sige, at vi ved godt, hvad hovedproblemerne er.
Vi har deltaget i forskellige seancer i Landstingssalen, i Fællessalen, ude i byen og i Folketingets Retsudvalg, hvor temaerne er blevet diskuteret, vendt og drejet sammen med eksperter, så derfor er der nogle af os, der godt kan anbefale SF's folketingsgruppe at stemme for beslutningsforslaget inden jul.
Det må fru Irene Simonsen da respektere, på trods af at fru Irene Simonsen måske er for usikker.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jamen selvfølgelig kan jeg respektere, hvis SF indstiller, at de vil stemme for; det vil jeg overhovedet ikke blande mig i.
Jeg kan blot sige til fru Anne Baastrups oplysning, at jeg har faktisk i mit faglige virke førhen arbejdet med incestofre, så hvis der er noget, jeg kender noget til, er det rent faktisk dette område.
jeg måske endnu mere i tvivl end nogle af de andre her i salen, fordi jeg faktisk ved, hvor mange forskellige ting og hvor mange nuancer der ligger i det, og hvor vigtigt det er at få tingene belyst ordentligt af dem, der virkelig sidder og arbejder med dem, også retspolitisk.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-20:
Jamen så forstår jeg virkelig ikke fru Irene Simonsens ordførertale og det svar, fru Irene Simonsen gav til fru Sandy Brinck.
Fru Irene Simonsen påpegede, at vi skal være opmærksomme på retssikkerhedsproblemet, når det drejer sig om afhøring, og jeg har medgivet, at det kan vi skrive ind i betænkningen; det skal nok blive ordnet.
Men fru Sandy Brinck spurgte fru Irene Simonsen: Hvad er det ellers, som skal tilføjes, og hvad skal tages ud?
Med fru Irene Simonsens meget store og grundige viden på området forekommer det mig noget underligt, at der ikke er ét eneste element, som man foreslår skal tages ud, og ikke ét eneste nyt element, som man foreslår skal sættes ind.
Det synes jeg altså virker lidt underligt.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at på trods af, at jeg har arbejdet med det, vil jeg aldrig kunne sige, at jeg har den meget store viden, som fru Anne Baastrup tillægger mig.
Det vil jeg også sætte store spørgsmåltegn ved, om fru Anne
Baastrup og andre folketingsmedlemmer har, for hvem er det, der sidder inde med viden?
Det er dem, der er i det her til daglig.
Og jeg ville virkelig være bekymret, hvis vi skulle haste noget igennem her.
Det er ikke uvilje, det er netop velvilje for at sikre, at vi altså gør tingene rigtigt, så vi får beskyttet den svage part her.
Og det er det, det handler om.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-11-20:
Ligesom alle de øvrige partier er Det Radikale Venstre dybt optaget af at kunne forhindre og forebygge
seksuelle krænkelser af børn.
Det er nogle grusomme forbrydelser, som præger børnene for hele resten af deres liv.
Og det er dem, vi skal beskytte.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at man her lægger mærke til, at det drejer sig om at forpligte ministeren til at komme med en national handlingsplan.
Vi fra radikal side synes ikke, det er nok, at ministeren bare kommer med nogle luftige tilkendegivelser om, at hun snart kommer med noget.
Jeg synes, det er udmærket, at Socialdemokratiet har fremsat dette her forslag til en national handlingsplan, og jeg kan ikke se andet, end at den er meget velunderbygget, den er meget velgennemtænkt.
Og jeg kan ikke umiddelbart finde på tilføjelser eller på udeladelser, jeg vil komme med her.
Jeg må sige, når jeg hører på den debat, der har været
om, at nu skal man lige vente på, at der kommer nogle færdiggjorte udvalgsarbejder og nogle færdige forskningsrapporter, at vi befinder os i et kontinuum af erfaringsopsamlinger.
Vi har arbejdet i Folketinget med det her i hvert fald i 10 år og har gradvis øget beredskabet mod seksuelle krænkelser af børn.
Vi har ændret på afhøringsmetoderne, vi har ændret på sanktionerne, vi har ændret på behandlingsmuligheder, vi har ændret på mange ting.
Vi skal lige vente, til der er et udvalg, der er færdigt med at arbejde.
For vi bliver aldrig færdige med alt.
Der vil hele tiden være nye hjørner af forskningen, som skal klarlægges.
Der vil hele tiden være nye hjørner af det her kompleks, som skal undersøges nærmere.
Og derfor vil vi aldrig komme i den lykkelige situation, hvor vi ved alt: Nu ved vi alt, vi ved, hvordan det skal bekæmpes, vi ved, hvordan det skal forebygges, vi ved, hvordan vi skal straffe forbryderne - vi vil aldrig komme i den situation. Derfor synes jeg godt, man kan sige nu: Vi ved temmelig meget.
Der findes temmelig mange undersøgelser, der er temmelig mange erfaringer, der er ting, vi allerede kan gøre nu.
Vi kan allerede nu beslutte at pålægge ministeren at komme med en national handlingsplan til beskyttelse af børn mod seksuelt misbrug.
Der er rigeligt med erfaringsmateriale.
Derfor støtter Det Radikale Venstre det her beslutningsforslag.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-20:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne tilkendegive følgende: Kristeligt Folkeparti er positivt over for det fremsatte beslutningsforslag. Vi har selv over for den tidligere SR-regering efterlyst en national handlingsplan til beskyttelse af børn mod seksuelt misbrug.
Derfor må det også, stilfærdigt ganske vist og med et glimt i øjet, noteres, at det åbenbart er nemmere for Socialdemokraterne på dette område at vise handling i opposition end i regering.
Det gælder særlig situationer i forbindelse med afhøring, og Kristeligt Folkeparti er ganske enigt i de foreslåede tiltag.
For at forebygge seksuelt misbrug er det også vigtigt, at sædelighedsforbrydere kommer i behandling.
Kristeligt Folkeparti deler derfor forslagsstillernes opfattelse af, at et sådant punkt også hører hjemme i en national handlingsplan.
Det gælder også en forstærket forskningsmæssig indsats
på dette område.
Vi ser frem til udvalgsarbejdet og håber, at det under alle omstændigheder og med de nye oplysninger, som er på vej,
kan føre til en forstærket indsats i kampen imod seksuelt misbrug af børn.
Så Kristeligt Folkeparti støtter forslaget.
Irene Simonsen (V), 2002-11-20:
Fru Sandy Brinck starter med at sige: Vi har ikke lagt os helt fast, og vi er jo sådan set faktisk enige.
Når jeg så hører, at justitsministeren her siger, at vi er i gang, der bliver fremsat forslag i den her samling, og derefter hører hele fru Sandy Brincks fremstilling, så undrer jeg mig og siger: Hvad er problemet egentlig?
For handler det her ikke om, at det ønske, som fru Sandy Brinck har, netop er, at det fremsættes i den her samling, og det har fru Sandy Brinck fået lovning på?
Fru Sandy Brinck lægger også vægt på, at hun ikke er helt klar over, om det nu er det helt rigtige med de her ni punkter.
Jamen så lad os dog vente bare den ganske korte tid, før vi har det.
Så skal jeg i øvrigt imødekomme synspunktet om, at jo mere viden, vi kan få på området, jo bedre er det.
Så jeg skal gerne støtte det, hvis vi kan få lavet nogle høringer på området.