Pia Kristensen (DF), 2004-11-05:
Lovforslaget lægger op til, at kommunerne kan undlade at tilbyde hjemmebesøg til ældre, som i forvejen får personlig og praktisk hjælp i hjemmet.
Regeringen begrunder det med, at kommunerne får større mulighed for at differentiere målgruppen, så at den forebyggende indsats målrettes til de ældre, hvor effekten erfaringsmæssigt er størst.
Jeg må sige, at Dansk Folkeparti er meget uenig med regeringen i denne sag.
Formålet med forebyggende hjemmebesøg er at opprioritere den forebyggende indsats over for ældre ved at skabe tryghed og trivsel og yde råd og vejledning om aktiviteter og støttemuligheder, og formålet er, at alle ældre over 75 år skal tilbydes mindst to forebyggende hjemmebesøg om året.
Besøget er et uopfordret, men ikke uanmeldt besøg i den ældres eget hjem.
Det er frivilligt for de ældre, om de vil modtage besøg, og sådan skal det også være, for vi kan og skal selvfølgelig ikke tvinge os adgang til de ældres privatliv.
Her må respekten for den ældres eget ønske vægtes højest.
Dansk Folkeparti er ikke et øjeblik i tvivl om, at de forebyggende hjemmebesøg har en vigtig mission.
Mødet mellem den ældre og hjemmebesøgseksperten bygger på en dialog med fokus på den ældres ressourcer og rum for mulighedstænkning.
Det er nødvendigt, at de personer, som skal foretage det forebyggende hjemmebesøg, er kvalificerede til opgaven.
Det skal være personer, der har et bredt kendskab til fysiske, psykiske og sociale problemer, men også til, hvad der findes af tilbud i kommunen tilrettelagt af enten frivillige organisationer eller af kommunen selv.
Ordningen skal altså medvirke til at skabe trivsel og tryghed.
Man skal hele vejen rundt, når det gælder helbred, trivsel, interesser, livskvalitet, familie osv., så det kræver altså, at der mellem hjemmebesøgeren og den ældre er tid og nærvær.
Derfor mener vi ikke, at der skal slækkes på den ordning, vi har nu.
Vi mener, det er vigtigt, at alle borgere på lige fod skal modtage tilbud om forebyggende hjemmebesøg.
Hvis vi piller en gruppe ud, er der tale om forskelsbehandling, og det vender vi os stærkt imod.
Vi mener, at der vil blive tale om social slagside, hvis de svageste ældre skal nøjes med det forebyggelsesarbejde, som hjemmeplejen kan tilbyde, mens de stærke ældre får den mere konstruktive forebyggelsesindsats, som forebyggelsesmedarbejderne er trænede i.
Den fagperson, der foretager de forebyggende hjemmebesøg, har netop ikke en bevilgende funktion, men er en uafhængig person, som har til opgave at få indblik i den ældres livssituation.
Den opgave kan vi ikke overlade til en hjemmehjælpsvisitator, og slet ikke til hjemmehjælperne, for det har de ganske enkelt ikke tid til.
Regeringen har selv taget initiativer, som skal forebygge aldersproblemer hos ældre, og her tænker jeg på projekt »Sund hele livet«.
Derfor giver det ingen mening, at man nu går den anden vej og hæmmer den forebyggende indsats, for det gør man altså med det her forslag.
Hvis det her forslag bliver vedtaget, er vi ikke et øjeblik i tvivl om, at så vil alle kommuner vælge kun at besøge de stærke, ressourcestærke ældre, og det er ganske enkelt imod vores principper.
Vi ønsker at gå den anden vej; vi kunne måske godt tænke os at udvide ordningen.
I september måned blev der på Christiansborg afholdt en høring om selvmord.
Det drejede sig hovedsagelig om mænd, der havde mistet en ægtefælle eller samlever, og som følte, at der ikke var mere at leve for.
Da vi spurgte ind til, hvad man kunne gøre for at forhindre, at ældre mennesker så selvmordet som den sidste udvej, fik vi at vide, at man burde indføre obligatoriske hjemmebesøg, når et ældre menneske mister en ægtefælle, og det er noget, vi gerne vil se på under udvalgsarbejdet.
Men som sagt: Vi tager afstand fra det her forslag, og vi kan ikke støtte det.