Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-09:
Om få uger drager der en dansk delegation til New York for at deltage i det, der hedder Beijing + 5, altså en opfølgningskonference på den store kvindekonference i Beijing i 1995.
Danmark har presset på for at få denne opfølgningskonference, og vi har også presset på for at få en regional forberedelseskonference, netop som fru Anni Svanholt fra SF beskrev.
Det var meget nyttigt at have denne regionale forberedelseskonference, idet vi kom igennem mange af de emner, som også kommer op på konferencen i New York.
Det, det handler om, er jo at få kigget på, hvordan det gik med gennemførelsen af Beijing-erklæringens 12 punkter, som fokuserede på fattigdom blandt kvinder, på kvinders uddannelsesvilkår og sundhed, på vold mod kvinder og handel med kvinder, på kvinder i væbnede konflikter, på kvinders økonomiske rettigheder, på kvinder i magtstrukturerne og i beslutningsprocesserne, på institutionelle strukturer til gennemførelse af ligestillingsprocesser, på kvinders menneskerettigheder, på kvinder i medierne, på kvinder og miljø og på pigebørns vilkår.
Det er mange emner at tage med, men alligevel er der faktisk nogle, der ønsker, at man skal genåbne denne proces for at få flere emner med eller for at tage nogle ud.
I dystre stunder kan man måske nok sige, at det i nogle områder af verden går
Vi kan tale om lande som Afghanistan, Iran, Sudan og andre steder, hvor selv de mest elementære menneskerettigheder ikke er forundt kvinderne. Der er stadig væk også mange lande, hvor kvinder ikke kan arve, kvinder ikke kan have selvstændig virksomhed, kvinder ikke kan undervise, kvinder ikke kan få lægehjælp på lige fod med andre. Så der er kort sagt nogle områder i verden, hvor der er hvide pletter, og hvor vi simpelt hen ikke rigtig har kunnet konstatere nogen fremskridt.
Alligevel må man sige, at for hver gang der er en ny verdensomspændende konference, skifter mønstrene en lille smule.
Der er lande, som tidligere har været helt forbenet imod fremskridt på dette område, som begynder at løsne lidt op.
Der er emner, som man pludselig kan begynde at diskutere, som tidligere har været tabu.
Jeg vil blot i den forbindelse nævne de ordvekslinger om kvindelig omskæring, der har været i denne debat.
I mange lande har det været absolut tabu at tale om det.
Det er det ikke mere.
Det er et fremskridt, at man tør tale om problemerne og siger, at man vil have disse problemer løst, og det kan man altså kun, hvis man tør tage ordene i sin mund, og det sker nu hyppigere og hyppigere og flere og flere steder i verden.
Det er også en slags fremskridt.
Hvis vi kigger indenlands, må man sige, at regeringen her i Danmark har rapporteret regelmæssigt om opfølgningen af Beijingkonferencens anbefalinger, at de politiske partier har forberedt sig til den næste konference, og at det har de kvindeorganisationer i Danmark, der arbejder med disse ting, også. Jeg vil gerne her fra talerstolen sige tak for den meget, meget ihærdige forberedelse, som organisationerne har bidraget med i opløbet op til New York-konferencen.
Der har været dialog med regeringen og de politiske partier, og det synes jeg har været overordentlig nyttigt.
Så vi er velforberedte til opfølgningskonferencen, og vi vil holde fast i, at det er en opfølgning og ikke en genåbning af emnerne.
Af de 12 punkter, der er valgt, som jeg nævnte før, er der selvfølgelig nogle, som har mindre betydning for danske kvinder i deres dagligdag end andre.
Der er ikke mange menneskerettigheder i Danmark, som ikke også tilfalder kvinder, der er ikke udbredt fattigdom i egentlig forstand blandt kvinder, og sundheden hos kvinder er set i global sammenhæng ikke dårlig i Danmark.
Men jeg vil sige, at områder som vold mod kvinder, handel med kvinder, prostitution osv. er ganske store problemer også i Danmark, og det er ganske store problemer i hele det europæiske område.
Vold mod kvinder og handel med kvinder er områder, som vi simpelt hen ikke har gjort nok ved, og som vi meget håber vi kan få nogle slagkraftige erklæringer om på New York-konferencen.
Forslaget til vedtagelse støttes naturligvis af Det Radikale Venstre.