runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-10-26:
Jeg skal gerne bekræfte, at den nat – jeg tror, det var ved 4-tiden – hvor vi forlod hinanden, var det ikke alle elementer, der var færdigaftalt; der var hængepartier.
Det, jeg så forventede, var naturligvis, at man næste formiddag ville forhandle videre for at få løst de sidste hængepartier.
I kraft af hr. Ole Stavads afbrydelse af forhandlingerne fik jeg og andre ikke en chance for at få det på plads i den sidste ombæring.
Det er Socialdemokratiets ansvar, og jeg er fuldstændig overbevist om, at det var ud fra en rent kynisk, politisk taktisk vurdering, og så fandt man nogle ting, som man brugte som undskyldning.
Det var ikke særlig klædeligt.
Nu er det jo som bekendt sådan, at økonomien følger opgaven, og jeg kan sige, at jeg ikke har den tyrkertro på, at en regional myndighed, nu amterne, skulle være langt bedre til at løfte den opgave end primærkommunerne.
Jeg tror faktisk, det er primærkommunerne, der har den største interesse for, at færgeforbindelsen er, som den skal være.
Jeg kan i hvert fald sige, at omkring Limfjordsområdet var jeg i stand til at iagttage et forløb, hvor det var amterne, der stod af, da opgaven skulle løses, så kommunerne stod alene tilbage og derfor var nødt til at skære i færgernes drift.
Det var egentlig en lidt sørgelig oplevelse.
Og det var ikke kommunerne, det var amterne, der stod af.
Derfor har jeg tiltro til, at det ligger bedre hos kommunerne, end det ville ligge hos regionerne.
Ole Stavad (S), 2004-10-26:
Selv om hr. Knud Erik Kirkegaard pakkede det ind i en hel del ord, så er jeg glad for, at hr. Knud Erik Kirkegaard bekræftede det, jeg sagde.
Nu var det ikke sådan, at der cirkulerede mange papirer i den fase, vil jeg gerne sige til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Der blev afleveret – i øvrigt på regeringens opfordring – ét stykke papir på 5 sider eller ét notat, om man vil, med de krav, som var afgørende for, at Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet ville bevæge sig ind i forhandlingslokalet igen, at der blev en meget konkret drøftelse.
Regeringen havde nogle forbehold på konkrete områder; det her var et af de områder, hvor regeringen ingen forbehold havde.
Derudover var der en række punkter, som regeringen heller ikke havde forbehold på, men som det viste sig efterfølgende at regeringen ikke ville leve op til, selv om vi var igennem forhandlingerne.
Jeg synes, det ville klæde hr. Knud Erik Kirkegaard med den tillid, vi normalt har til hans saglighed, at bekræfte, at det var det faktuelle forløb, som førte frem til et sammenbrud.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-10-26:
Jeg kan bekræfte, at der var en rig udveksling af diverse papirer forhandlingsparterne imellem i den der afgørende fase, og jeg kan også bekræfte, at der var elementer, som ikke nåede at blive egentlig substansdrøftet, fordi forhandlingerne på hr. Ole Stavads initiativ blev afbrudt hin formiddag.
Med hensyn til beregninger over de økonomiske konsekvenser er man jo nødt til at forholde sig til virkeligheden, den virkelighed, der siger, at selvfølgelig kan man ikke meningsfyldt lave økonomiske konsekvensberegninger på et fædreland, man ikke kender.
Så længe man ikke kender den præcise kommunale inddeling, er det selvfølgelig heller ikke muligt at lave seriøse økonomiske beregninger på, hvordan denne ordning på det sociale område præcis vil falde ud kommune for kommune.
Men vi kunne give et tilsagn om, at hvis der opstod skævheder, var vi parate til at rette skævhederne op i forbindelse med udligningsreformen og det tal, som blev givet.
Ole Stavad (S), 2004-10-26:
Hr. Knud Erik Kirkegaard brugte ret meget af sin taletid til at fortælle om den skuffelse, han havde over, at det ikke lykkedes at opnå en bred aftale.
Det tror jeg faktisk var ærligt ment, og jeg deler den i øvrigt.
Men jeg synes, at med den tale, hr. Knud Erik Kirkegaard holdt, ville jeg være glad for, om hr. Knud Erik Kirkegaard ville bekræfte, at Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet den 10. juni, M009S05500649subh.fm Page 603 Thursday, November 11, 2004 4:03 PM inden vi gik ind i forhandlingslokalet igen, efter at vi nærmest følte, at vi var blevet smidt ud i første omgang, afleverede et flere sider langt papir til indenrigsministeren som det afgørende grundlag for, at der var mening i, at vi satte os sammen igen, for vi var enige om, at satte vi os sammen igen, så skulle vi have en stærk tro, jeg tror endda, vi udtrykte det som halvfems procents tro på, at det ville lykkes at nå en aftale.
Det, jeg godt vil have hr. Knud Erik Kirkegaard til at bekræfte, er, at efterfølgende måtte vi jo desværre erkende, at en række af de punkter, vi troede var afklarede, ønskede regeringen alligevel ikke at leve op til, og det, der medførte det endelige brud, var, at regeringen meddelte, at den ikke ville leve op til følgende tekst: »Sammen med at der skabes klarhed over de økonomiske konsekvenser af de forskellige finansieringsmodeller, som regeringen har foreslået på de konkrete områder, skal hovedelementerne i en udligningsreform indgå i en samlet aftale.
En udligningsreform skal styrke de socialt og økonomisk svage områder.
Regeringen meddelte, at det ville den end ikke sætte sig ned og forhandle før på den anden side af et folketingsvalg.
Kan hr. Knud Erik Kirkegaard bekræfte dette forløb?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-10-26:
Jeg er fuldstændig enig i, at der ligger mange kloge overvejelser i den tykke betænkning fra Strukturkommissionen.
Men, som det er hr. Torben Hansen bekendt, så skulle de politiske overvejelser jo komme efterfølgende.
Og ud fra disse politiske overvejelser har vi altså ønsket at gå dristigere til værks, end man egentlig anbefalede fra Strukturkommissionens side på miljøområdet.
Det har vi overvejet meget, meget grundigt, og vi er overbevist om, at de mere borgerrettede opgaver, som nu bliver placeret i kommunerne, vil kunne løses fuldt forsvarligt og tæt på borgerne dér.
Så mener vi i øvrigt også, at vi har lagt de sikkerhedsventiler ind i systemet, som er nødvendige med hensyn til kvalitetsstyring, med hensyn til national overvågning.
Så det er efter min bedste overbevisning helt, som det skal være.
Nu er jeg temmelig sikker på, at hr. Torben Hansen før den tidsplan, som han skitserede, om kvalitetsstyringen, vil få et præcist kendskab til, hvad der er hensigten med hensyn til, hvordan dette instrument skal anvendes.
Jeg kan så sige, at jeg har hørt adskillige kloge mennesker med indsigt og erfaring i miljøproblemer give udtryk for, at kommunerne, de større, de mere bæredygtige kommuner, sagtens kunne løfte en større del af opgaven med miljøet i kongeriget Danmark, end det er tilfældet i øjeblikket.
Det er jeg temmelig overbevist om er rigtigt, og vi har ud fra en politisk vurdering og ud fra et ønske om at få de bedst mulige miljøer i Danmark anset det for den rigtige løsning, det, som vi nu foreslår, og det, som vi nu agter at gennemføre.
Torben Hansen (S), 2004-10-26:
Kvalitetsstyringsinstrumentet, som hr. Knud Erik Kirkegaard selv henviser til, er et kapitel for sig selv.
Det er med i udmøntningsaftalen.
Man ved endeligt, hvad det er, engang i 2005-06.
Det står i aftalen, der skal det lægges på Folketingets bord.
Det er da et særkende.
Kan hr. Knud Erik Kirkegaard ikke bare på et eneste punkt pege på, hvem der klart har anbefalet den fordeling af miljøopgaverne, som regeringen har lavet med denne her aftale?
Strukturkommissionen peger ikke på det.
Kan hr. Knud Erik Kirkegaard ikke bare pege på én eller to, der har sagt: Wauw, det her er ganske fantastisk, at man vil placere det hele ude i kommunerne?
Og så skal hr. Knud Erik Kirkegaard ikke henvise til de kommunale miljøchefer, men prøve at se på, hvem der ellers er af spillere inden for det her område, som synes, at det er godt.
Hr. Knud Erik Kirkegaard nævnte den liste, som Det Konservative Folkeparti så kiggede nedad og så, hvad der nu sådan helt overordnet skulle flyttes tilbage til enten regionalt eller statsligt niveau med udgangspunkt i kommunerne.
Så vil jeg sige, at så har man ikke læst langt nok ned.
Når man eksempelvis ser Strukturkommissionens betænkning – det er jo kloge folk, der har siddet med det her – så er det deres helt klaM009S05500649subh.fm Page 602 Thursday, November 11, 2004
4:03 PM
re indstilling på miljøområdet, for at tage et eksempel, at det skal være regionalt baseret.
Med hvilken argumentation har man fra Det Konservative Folkeparti valgt at se væk fra Strukturkommissionens betænkning på det her område?
Jeg har ikke hørt nogen argumentation.
Man har bare valgt at se væk fra det.
Der er rent faktisk nogle, der seriøst mener, at de grænseoverskridende ting skal ligge regionalt.
Så har man dog puttet noget ind.
Man har eksempelvis taget jordforvaltnings- og råstofområdet.
Det har man gjort med argumentation i den endelige udmøntningsaftale, og jeg citerer: Et krav om betydelig faglig ekspertise og ensartet praksis berettiger en regional forvaltning af jord- og råstofområdet.
Det er vi da enige i.
Men berettiger kravet om faglig ekspertise og ensartet praksis ikke også en regional forankring af sikring af vores fælles drikkevand, grundvand, havområder og alle mulige andre ting?
Hvorfor er det kun lige råstof og jord?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-10-26:
Jeg går ud fra, at hr. Jakob Jensen hørte hele mit første indlæg.
En af hensigterne med kommunalreformen her er jo at lave en fremtidssikker inddeling af den offentlige sektor, en mere enkel inddeling, og derfor har vi om ikke helt fjernet det regionale niveau så slanket det regionale niveau meget, meget kraftigt, og det gør vi bl.a. ud fra et forenklingshensyn.
Og derfor har vi ikke noget ønske om at placere flere opgaver end højst nødvendigt hos regionerne.
Nogle opgaver kan det være hensigtsmæssigt at placere på det regionale niveau og ikke flytte til det statslige, men der er også opgaver, hvor man med sindsro og ud fra et hensigtsmæssighedssynspunkt kan placere opgaven hos staten, naturligvis.
Hvem forestiller sig, at vi eksempelvis har kommunale domstole?
Jeg siger tak til hr. Jakob Jensen for at stille netop det spørgsmål, for det giver så mig mulighed for helt præcist at sige, hvad der er den konservative opfattelse.
I princippet ønsker vi at starte vores overvejelser på den måde, at vi lægger alle afgørelser over til kommunerne.
Domstole, forsvaret, politiet, det hele.
Det er vores første principielle overvejelse.
Ud til kommunerne med det hele.
Derefter går vi områderne igennem en for en og spørger, om der måske alligevel ikke var områder, hvor det var mere hensigtsmæssigt at placere det på et regionalt niveau eller på et statsligt niveau.
Det er den overvejelse, vi har været igennem, og derfor har vi f.eks. placeret skatteområdet i statsligt regi ud fra nogle logiske overvejelser om, at det er det mest hensigtsmæssige.
Jeg mener også som konservativ, at det er hensigtsmæssigt, at vi har et meget stærkt nationalt islæt i vores uddannelsessystem.
Det er derfor, vi har flyttet gymnasierne fra amterne til staten og ikke til kommunerne.
Tilsvarende på det sociale område mener jeg også, at vi der har et ansvar for de meget stærkt specialiserede opgaver, som ikke hensigtsmæssigt kan løses i hverken kommuner eller regioner.
Bjarne Laustsen (S), 2004-10-26:
Læsø Kommune er den mindste kommune, og det vil den også fortsat være, for alle har givet tilsagn om, at de 2.200 øboere på Læsø kan få lov at være selvstændige.
Hvad er det lige for en opgave, de skal løse?
For i dag deltager jo i et miks staten, Nordjyllands Amt og Læsø Kommune i at drive færgefarten.
Jeg kender udmærket regeringens politik, det er udlicitering, men hvilken garanti har hr. Knud Erik Kirkegaard for, at det kan lade sig gøre at få den livsnerve, som færgen til Læsø er, til fortsat at fungere, når Nordjyllands Amt/den nye regionskommune må trække sig ud af det her samarbejde, fordi hr. Knud Erik Kirkegaards parti og regeringen har bestemt, at det er en opgave, som man ikke må deltage i fremover?
Hvem skal så betale regningen?
Jakob Jensen (S), 2004-10-26:
Tak for den gennemgang.
Jeg vil så bare spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, om han ikke også kan være enig med mig i den opfattelse, at man ville have fået løst nogle opgaver tættere på borgerne, hvis man havde valgt at placere nogle af de opgaver, bl.a. på miljøområdet og uddannelsesområdet, som hr. Knud Erik Kirkegaard har valgt at placere i staten, på regionalt niveau.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-10-26:
Hr. Bjarne Laustsen bad mig om at give en garanti.
Nu var det vist kun en, der ikke engang er medlem af Folketinget mere, der havde for vane at afgive garantier – det var i forbindelse med folketingsvalget i 1998 – og det belærte os om, at vi ikke sådan skal afgive politiske garantier; det gav smæk efterfølgende på valgdagen.
Men jeg er tæt på godt at turde give en garanti for, at der fortsat vil være færgedrift til Læsø.
Jeg kan fuldt ud bekræfte, at det kom ind i aftalen efterfølgende, og det kunne selvfølgelig også være kommet ind i aftalen, hvis hr. Ole Stavad og fru Marianne Jelved havde været til stede under den sidste del af forløbet.
M009S05500649subh.fm Page 605
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-10-26:
Det var egentlig det, hr. Ole Stavad var inde på, der bragte mig til at måtte spørge indenrigsministeren, om ikke det maner sådan til lidt eftertænksomhed, hvis det er sådan, at det, at man får udskudt et mødetidspunkt, jeg kunne forstå tre gange i løbet af en formiddag, medfører, at man på det grundlag afgør, om man så overhovedet vil komme til det pågældende møde, eller man ikke vil komme til mødet.
Hvis det var det, der var grundlaget for, om der kunne indgås en aftale om hele indretningen, så var der altså mange gange, jeg i det her forløb skulle have sagt, at Dansk Folkeparti nu ikke længere deltager, for vi fik jo udskudt de møder, vi skulle komme til, et utal af gange hele foråret, fordi der skulle være de her forhandlinger, hvor Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre alene ville forhandle med regeringen.
Jeg synes måske nok, indenrigsministeren kunne sige, om han har haft den samme undren over, at sådan et argument kan blive bragt til torvs for at forklare, at det, fru Marianne Jelved har sagt til Holbæk Amts Venstreblad, åbenbart ikke er det rigtige, nemlig at man simpelt hen blev så fornærmet over, at mødetidspunktet blev udskudt, at man så overhovedet ikke ville komme til mødet.
Jeg ved ikke, hvor konstruktivt det er at sætte bakspejlet på her.
Det tror jeg såmænd ikke der kommer meget godt ud af.
Jeg er jo selvfølgelig M009S05500649subh.fm Page 616
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
Sådan nogle ting kan man jo godt gå og undre sig over, det kan man så skrive dagbøger om, og hvis man har lyst til det, kan man senere udgive dem, og så vil det sikkert vise sig, at der er variationer over det samme tema, afhængigt af, hvem der har noteret i dagbogen.
Det er sådan set ikke så interessant nu.
Jeg synes, at det interessante nu er, at Folketingets politiske partier bør honorere den forandringsvilje, der vises udeomkring i den offentlige sektor, i kommunerne, hvor man tværpolitisk har taget denne reform til sig, blandt de offentligt ansatte, der jo sådan set arbejder positivt med, om end de selvfølgelig ønsker tryghed på nogle distancer.
Det bør vi jo honorere ved at vise ansvarlighed og leve op til det frem for bare at skyde på alt, hvad der bevæger sig.
Vi har lavet en aftale, som er vores bedste bud på, hvordan vi fanger de forandringsbehov, der er i den offentlige sektor, ind.
Jeg står ikke her og siger, at der ikke er en detalje, der kunne have været anderledes, eller ikke noget, vi har overset.
Det står jeg ikke og siger.
Det er jo præcis derfor, vi nu bruger nogle kræfter på at oversætte denne her store aftale til 50 gennemarbejdede forslag, som kan holde til den offentlige debat, som kan holde til de spørgsmål, der rejses.
Så håber vi på, at når vi rammer den anden side af årsskiftet, har sindene lagt sig så meget, at der udfoldes et ægte engagement i at være med til at bære de dele af reformen igennem, som man sådan set ikke er så uenige i endda, når det kommer til stykket, jævnfør også den forventning, der er blandt de offentligt ansatte, og det, jeg lige citerede før af FOA-formanden, Dennis Kristensen.
Jakob Jensen (S), 2004-10-26:
Jeg vil gerne bore lidt videre i de forrige spørgeres emne, nemlig det omkring det borgernære, for jeg sad jo også og blev helt rørt, da jeg hørte hr. Knud Erik Kirkegaard tale om, hvor tæt vi nu kom på borgeren.
Når jeg så sidder og kigger den her dejlige blå publikation igennem, »Aftale om strukturreform«, så må jeg jo bare konstatere, at der på en lang række områder, ikke bare på miljøområdet, ikke kun skal være et statsligt kvalitetsovervågningsinstitut, der skal også flyttes reelle opgaver bl.a. på uddannelsesområdet og delvis på socialområdet til staten.
Vi har tidligere hørt regeringspartiernes ordførere tale varmt om den her nye statslige rådgivningsfunktion på socialområdet.
På sundhedsområdet skal Sundhedsstyrelsen såmænd også have en større rolle at spille.
Og kunne vi dermed ikke få tilpasset retorikken en lille smule til virkeligheden, så vi ikke ender med at skulle have ministeren for familie- og forbrugeranliggender over til en sag om falske varedeklarationer?
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-26:
Nu er det sådan, at også den radikale folketingsgruppe har udarbejdet sit standpunkt om strukturreform, og hvis man tager det standpunkt og lægger det ved siden af det, som landsmødet har vedtaget, vil man se, at der er meget, meget stor overensstemmelse.
Derfor kan jeg her berolige hr. Kristian Thulesen Dahl i hans omsorg for forholdet mellem folketingsgruppe og landsforbund, for der er fuld overensstemmelse mellem det, vi gerne vil.
Det hindrer ikke, som der er gode eksempler på, at der er enkeltmedlemmer, der har en anden opfattelse, sådan må det godt være hos os, og også er medlemmer, der giver udtryk for den i pressen og andre steder.
Men med hensyn til at komme og gå må man sige, at for at det politiske arbejde bliver rigtig fornøjeligt, skal der være grunde til, at man gør det, og at de grunde er indholdsmæssige.
Man kan ikke leve i det politiske arbejde, det tror jeg ikke nogen af os kan, hvis der ikke er indholdsmæssige grunde til det.
Vi ville meget gerne have været med til at lave strukturreformen.
Vi synes, det er meget kedeligt, at det er et snævert, herskende flertal, der skal stå for den, endda et flertal, der tilsyneladende hverken tager høring eller indsigelser særlig alvorligt.
Vi ville meget gerne have været med, men når vi må indse, at vi ikke kan få svar på åbenbare spørgsmål, og når man ikke vil nogen af de ting, vi gerne vil, så er det klart, at vi må sige: Jamen så er det jeres valg, vi træffer et andet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-10-26:
Nu har jeg jo ofte oplevet, at Det Radikale Venstre vedtager noget på landsmødet, og at den radikale folketingsgruppe højt og flot efterfølgende siger, at det agter man ikke at efterleve, for det synes man ikke er særlig fornuftigt.
Sådan er der jo det der med de kompetente forsamlinger.
Kan fru Margrethe Vestager ikke et eller andet sted, når vi nu står her nogle måneder efter og kigger tilbage, have svært ved sådan indefra at forklare med engagement, at det er fuldstændig håbløst, hvis vi har den vurdering, at når Det Radikale Venstre valgte at forlade forhandlingerne, var det måske egentlig ikke, fordi Det Radikale Venstre sådan normalt på det tidspunkt, hvor det skete, ville sige, at man simpelt hen ikke ville komme til en forhandling, der ellers var aftalt, som jeg forstod det, men at det måske skyldtes, at der var et andet parti, som ikke ville komme til forhandlingerne, og det betød så, at så kunne Det Radikale Venstre selvfølgelig heller ikke komme til den pågældende forhandling?
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-26:
Da jeg hverken har læst citatet eller deltaget i den seance, hvorfra citatet er fostret, kan jeg ikke kommentere dets sammenhæng.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-10-26:
Thursday, November 11, 2004 4:03 PM
et eller andet sted jo kan huske, at der i sommerens løb var en avis – jeg tror, det var Holbæk Amts Venstreblad – som citerede fru Margrethe Vestagers partiformand for at sige, at grunden til, at Det Radikale Venstre ikke var endt i en strukturreform med os andre, var en misforståelse mellem indenrigs- og sundhedsministeren og hr. Ole Stavad.
Jeg tror, det kom på baggrund af en debat, hvor der var en borgmester det pågældende sted, som syntes, at det var helt forkert, at Det Radikale Venstre ikke var med i denne her aftale.
Jeg kunne godt tænke mig fru Margrethe Vestagers, som en, der har meget tilknytning til sin partiformand,
kommentar: Var det noget, der var fuldstændig hen i vejret citatmæssigt, eller var det i virkeligheden udtryk for, at Det Radikale Venstre egentlig godt kunne have levet med en aftale, men af hensyn til samarbejdspartneren, Socialdemokratiet, valgte man at forlade forhandlingerne i fællesskab?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-10-26:
Det er en kommentar eller et spørgsmål i forbindelse med det, hr. Ole Stavad rejste tidligere, altså forsøget på at omskrive historien.
Det er jo velkendt; det er der mange politikere, der har forsøgt i tidens løb.
Sandheden er jo, at Socialdemokratiet og vel også Det Radikale Venstre på et tidspunkt insisterede på at forhandle uden om den forhandlerkreds, der jo ellers var indbudt til møderne.
Det vil sige, at Dansk Folkeparti ikke kunne komme med til de møder, og derfor kan der jo være sket en masse mellem regeringen og Socialdemokratiet, som vi ikke har nogen indsigt i.
Det, jeg bare kan konstatere og vil bede hr. Knud Erik Kirkegaard forholde sig til her, er, at noget af den usikkerhed, hr. Ole Stavad forsøger at rejse i forhold til det økonomiske, jo faktisk er noget, der er taget højde for i aftalen, som hr. Ole Stavad jo kunne have været en del af, hvis han var kommet til det møde, som jeg også den samme dag kunne forstå at hr. Ole Stavad pludselig meldte afbud til og dermed stoppede forhandlingerne både omkring de byrdemæssige forskydninger, hvor man siger, at det ikke må være værre end det, der skete ved den sidste store reform, man lavede i 1996,
og jo også specifikt i forhold til socialområdet, hvor man siger, at man kan falde tilbage på et grundtakstsystem, hvis det bliver nødvendigt.
Vi mener under ingen omstændigheder, som fru Sandy Brinck tilkendegiver, at vi leverer ringere vilkår.
Fru Sandy Brinck har jo sådan en eller anden automatpilot, der slås til, og som siger, at når man lægger noget et sted i den offentlige sektor, så er det en ringere behandling man får, end hvis det ligger et andet sted.
Vi har ikke den samme tilgang og den samme mistro til en stor del af de offentligt ansatte, der engagerer sig, som fru Sandy Brinck og i øvrigt store dele af Socialdemokratiet har.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-26:
Endelig var der en fra regeringspartiernes side, der sagde, at det også er svære afgørelser.
Det er ikke så enkelt.
Det kunne jeg forstå.
Det glæder mig da, at man kan konstatere, at det ikke er så enkelt.
Det vil altså sige, at når man skal træffe en afgørelse i en kommunalbestyrelse, så står man jo netop med den afvejning mellem, for at bruge det udtryk, klokkefrøen og svinefarmen.
Det vil sige, at det, der er det borgernære, også er det virksomhedsnære.
Og vi har jo set, at eksisterende kommuner også tænker på det virksomhedsnære og ikke kun på det borgernære.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-10-26:
Det er bare, som om når fru Sandy Brinck ikke får det svar, hun vil have, så bliver det sådan noget, der udarter til en åbenbart så træls forestilling, at man skal have en sang fra de varme lande.
Sagen er bare, at vi har en forskellig indgang til, om den ene del af den offentlige sektor kan levere en kompetent ydelse.
Så kan man altid diskutere, om den ene opgave skal ligge det ene sted eller det andet, men det er en fuldstændig fundamental forskellig indgangsvinkel til den her debat, vi har.
Vi tror faktisk, at hvis offentligt ansatte, der også er i den kommunale forvaltning, præcis ved, hvad det er for nogle opgaver, de har og skal løse, og de får nogle redskaber, nogle ressourcer til det, så vil de være fuldt kompetente til det.
De vil også kende deres egen begrænsning og gå hen og søge ekspertise, hvis der er behov for det, når de ikke selv magter det.
Det er også derfor, vi laver en videnstruktur, som kommunerne skal kunne trække på.