runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2004-01-14:
Jeg stillede den 12. december 2003 kirkeministeren et spørgsmål skriftligt, som jeg nu vil stille igen mundtligt for ikke igen at blive spist af med et intetsigende embedsmandssvar og så selvfølgelig for at få mulighed for at spørge opfølgende.
Jeg vil gøre opmærksom på, at gældende ret i det her tilfælde jo i meget høj grad udgøres af den ministerielle praksis.
Det er rigtigt, at den hidtidige ministerielle praksis har været, at det vil man ikke, men den praksis kunne man jo ændre.
Det står ministeren frit for.
Jeg fik også det svar, at det jo er en objektiv kendsgerning, at den pågældende fadder var dåbsvidne.
Ja, det er da rigtigt nok.
Det var der ganske givet flere der var.
Der var sikkert flere i kirke den dag, som har set barnet blive døbt.
Men det betyder jo ikke, at man nødvendigvis skal stå som fadder.
Det betyder, at man kan stå der.
Men den anden del af fadderens dobbelte funktion er, at han, hvis forældrene falder fra, inden barnet når konfirmationsalderen, skal sørge for at oplyse barnet om den tro, det er døbt i, og ifølge det kriterium kan han ikke være fadder.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvad grunden er til, at man ikke kan lade forældremyndighedsindehaveren have det helt afgørende ord, når ønsket er velbegrundet?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-14:
Jeg skal ikke blande mig i hr. Stavads forsøg på at fortolke mine udtalelser og forsøg på at overføre denne diskussion på konkrete forhold.
Jeg har bare talt generelt om den situation, som gælder, at vi altså bruger eksterne rådgivere, ja, det gør vi, det gjorde den tidligere regering, og at vi naturligvis må være meget agtpågivende, når det drejer sig om at se på, hvad det er for nogle råd, vi får.
Så enkelt er det.
Ole Stavad (S), 2004-01-14:
Jeg kan næsten ikke lade være med at sige til skatteministeren, at han ikke er specielt velorienteret om, hvornår noget begynder at fungere på en bestemt måde, for det er faktisk flere år siden og under den tidligere regering, at lovforslagene blev lagt på internettet med mulighed for, at man kunne kommentere dem.
Så det er der ikke noget nyt i.
Jeg er, som jeg gav udtryk for over for statsministeren, enig i, at det er nyttigt i en lang række sammenhænge at inddrage eksterne rådgivere.
Jeg har ét præcist spørgsmål til skatteministeren, som jeg vil bede ham svare på: Har skatteministeren i sin tid som minister erfaret, at særlige rådgivere med særlige interesser har været involveret på en uhensigtsmæssig måde i lovforberedelsen?
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-14:
Jeg kan sige, at det, jeg har oplevet, formentlig er præcis det samme, som tidligere regeringer har oplevet, at man får en række henvendelser fra organisationer, fra enkeltpersoner og fra virksomheder i stort set alle lovgivningsmæssige spørgsmål.
Jeg vil bare sige, at den praksis, som vi følger i Skatteministeriet i dag, altså ikke er anderledes, end den har været tidligere.
Jacob Buksti (S), 2004-01-14:
Nej, men jeg tror, at ministeren vil medgive mig, at den nuværende regerings politik på området er anderledes.
Jeg har da i hvert fald hørt ministeren sige og også set ham skrive, at det, som regeringen er meget optaget af, er at skabe bedre rammevilkår for virksomhederne, at lempe reglerne og gøre det enklere.
Er ministeren ikke bekymret for, om der med hensyn til sådan en politik, der går ud på at lempe og forenkle - ikke, fordi der er noget galt i det - ikke netop kan være behov for en større agtpågivenhed, fordi man derved netop kan komme til at svække de regler, som skal forhindre, at man netop kan udnytte det her, som det er sket i flere sager?
Derfor tæller det jo ikke at henvise til, hvordan den tidligere regering gjorde.
Det afgørende er, hvad den nuværende regering har gjort.
Og der kan man konstatere, at når det drejer sig om at lempe reglerne, har man fulgt råd, som har haft som konsekvens, at der er blevet slået ganske store huller i skattesystemet.
Er ministeren ikke enig i, at når det drejer sig om at ville lave disse rammevilkår, som ministeren er meget optaget af, så kræver det i hvert fald en højere grad af kritisk sans
at udnytte denne rådgivning med klare interesser?
Jesper Langballe (DF), 2004-01-14:
Hvorfor bliver ministeren dog ved med indædt og stædigt at lægge mig ord i munden, som jeg ikke har sagt?
Jeg har overhovedet ikke sagt, at ministeren skal se hen over det biskoppelige udvalg, men selvfølgelig afvente det.
Jeg har spurgt ministeren, om ministeren er vidende om, hvornår der kommer en udmelding fra biskopperne.
Det var det hele, så lad være med at tvære videre i den misforståelse.
Så undrer det mig lidt, at ministeren ikke er klar over, at ifølge min lutherske dogmatik er der ikke noget, der hedder kirkens indre anliggender.
Det er et katolsk begreb, som jeg ikke anerkender.
Alt, hvad der er krøbet ud af dåben, kan rose sig af at være præst, biskop eller pave, og ministeren er mig bekendt krøbet ud af dåben.
Jeg forstår ikke rigtigt den der gentagne argumentation
om, at der er tale om et dåbsvidne.
Javist, der er tale om et dåbsvidne, men derfor behøver det dåbsvidne jo ikke at stå anført som fadder; vedkommende kan gøre det.
Men hvorfor tager ministeren overhovedet ikke stilling til den anden funktion, en fadder har, som den, der skal oplære barnet i den kristne børnelærdom, hvis forældrene falder fra?
Det er det, der er min afgørende pointe.
Svend Erik Hovmand (V), 2004-01-14:
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at den proces, som bruges i dag, og som blev brugt af tidligere regeringer, under alle omstændigheder kræver stor agtpågivenhed.
Når man får rådgivning af folk, skal man selvfølgelig være opmærksom på, hvad det er for et råd, og hvad det er for en situation, man får det i. Så enkelt er det, og der er ingen tvivl om, at agtpågivenhed er vigtig.
Ole Stavad (S), 2004-01-14:
Jeg er i den glædelige situation, at jeg kan takke skatteministeren for et særdeles klart svar, at det, som skatteministeren har kendskab til, det, som offentligheden, i hvert fald i en vis udstrækning, også har kendskab til i forhold til måden, hvorpå eksterne revisorer og eksperter er inddraget i lovforberedelserne, også selv om de har haft særinteresser at varetage, er sket med og sker med skatteministerens fulde og hele opbakning, og at skatteministeren ikke har set noget eksempel på, at eksterne eksperter er inddraget på en måde, som han er uenig i.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-15:
Jeg er utrolig glad for, at fru Jette Bautrup er enig i, at det er utrolig vigtigt at kunne beskrive det.
Man gør selvfølgelig de her ting i en masse daginstitutioner
, men de er jo nok ofte præget af, at det er stærke børns stærke forældre, som så har motiveret til det.
Det er derfor, vi så synes, at det er så vigtigt også at få det ind andre steder.
Jeg undrede mig lidt over, at fru Bautrup først sagde, at man skulle beskrive lidt nærmere i lovforslaget, hvad det her gik ud på, og derefter sagde, at nu skulle vi også passe på, at vi ikke detailregulerede for meget.
Så det vil jeg godt lige have opklaret.
Derudover vil jeg godt gøre fru Jette Bautrup opmærksom på, at der faktisk står i bemærkningerne til lovforslaget, at det netop er de enkelte dagtilbud, der skal udarbejde læreplaner, der matcher de børn og forældre, der er der, samt matcher de fysiske muligheder og geografiske tilhørsforhold, som den enkelte institution har.
Betrygger det ikke fru Jette Bautrup en hel del i forhold til, at det her netop er noget, der skal arbejdes med lokalt i den enkelte institution?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Egentlig ville jeg gerne starte med at bede fru Jette Bautrup om at uddybe, hvad det er for nogle regler fra det tidligere Østtyskland, der bliver henvist til, og hvori overensstemmelsen ligger med det herværende lovforslag.
Nu blev Østtyskland nævnt flere gange, og derfor synes jeg, at det ville være relevant.
Mit andet spørgsmål går på den konflikt, jeg netop synes, der er, og som er blevet afdækket nu gennem flere spørgsmål.
Det blev sagt fra ordførerens side, at begreberne i lovforslaget er for løse, og så bliver der på den anden side sagt, at reglerne skal være fleksible, og at man netop ikke skal gå for meget ned i detaljer.
Derfor bliver jeg også nødt til at spørge lidt mere ind til, om der er nogen af de temaer, der er nævnt i lovforslagets bemærkninger, som fru Jette Bergenholz Bautrup synes skal tages ud, og som er irrelevante for børns udvikling af kompetencer.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Jeg synes ikke, det er særlig klart, hvad Socialdemokratiet vil.
Der har givetvis været alt for meget Fimo og papmache, og hvad ved jeg, rundtomkring i børnehaverne, men hvad er det for et niveau, man forventer, at ministeren udtrykker målsætningen på for en 3-årigs kompetence, når det kommer til kendskabet til brug af ler?
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Vi vil fra Socialdemokratiets side konkret have at vide, hvad det er for kompetencer.
Hvad ønsker man f.eks. ude i de forskellige institutioner, hvad ønsker har forældrebestyrelserne?
Det har der ikke rigtig været fokus på.
Men hvad er det, forældrebestyrelserne, hvad er det, personalet, hvad er det, ledelsen ønsker, hvad er det, man tror, at man ude i daginstitutionerne kan give børnene,
så de både får leg og læring?
Vi er ikke utilfredse på noget punkt med, at der både er leg og læring, vi er bare bange for, at det bliver en ensretning, det bliver en statsstyring.
Nu stiller jeg det meget firkantet op, men vi er bange for, at det bliver sådan, at i dag er det mandag, og så leger vi med ler, eller så gør vi sådan og sådan.
Vi vil have, at det skal være meget fleksibelt, men derfor kan man godt have en overordnet lovgivning.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Bare for en ordens skyld vil jeg sige, at i Det Radikale Venstre synes vi også, det er i orden, at børn leger, uden at vi som voksne nødvendigvis kan se, at de lærer noget.
Der er faktisk et rum, hvor voksne ikke kan se, at børn lærer noget, men hvor der er en masse ting, der bliver prøvet af, og hvor det er helt usynligt for os andre, hvad der foregår; det rum skulle meget nødig lukkes.
Mit spørgsmål går på, om der ikke er nogen, der er lidt overrasket over den her socialdemokratiske mangel på åbenhed med hensyn til, at man måske vil at undlade at stemme for forslaget, for Socialdemokratiet har jo en lang tradition for statsstyring.
Derfor vil jeg spørge, hvad der er den socialdemokratiske forventning til, hvad ministeren vil fastsætte, for det er jo ikke Folketinget, der skal fastsætte, vi skal bare vedtage en rammelov, læne os tilbage og håbe det bedste.
Det, vi jo bemyndiger ministeren til, er at sætte de overordnede mål for, hvilke kompetencer et barn på knap 3 år og et barn ved overgang til skolen skal have mulighed for at tilegne sig.
Hvad er det, man har en forventning om, at ministeren skal fastsætte, hvad er det konkret, man gerne vil have, at der skal stå?
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Jeg vil godt sige til fru Charlotte Dyremose, at vi er meget interesserede i fra Socialdemokratiets side, at børn bliver så godt rustet som overhovedet muligt, at der bliver en rigtig god overgang fra en daginstitution til en førskoleklasse, at man ligesom har nogle kompetencer dér.
Det har vi ikke spor imod.
Det skal bare være på den rigtige måde.
Når vi siger, at vi ikke i dag endeligt har givet vores stilling til kende, så er det ikke noget med, at nej, det vil vi ikke, eller at vi ikke vil være med til at få en ordentlig proces i forbindelse med det her forslag.
Jo, vi vil meget gerne være med til, at der kommer en god læring, vi vil meget gerne være med til leg og læring, men det skal ikke være, kan man sige - som jeg jo heller ikke tror er De Konservatives politik - at det er det statslige, at det er som i det gamle Østtyskland, hvor alt var ensrettet sådan, at nu gør man det på den dag, og nu gør man dét.
Det er alt det, vi vil have pillet væk.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-01-15:
Jeg synes sådan set, at fru Jette Bautrup med sit lille eksempel om fisketuren udmærket fik forklaret, hvordan man så får kombineret det her med leg og læring.
Nu siger fru Jette Bautrup så, at man ikke rigtig ved, om man vil støtte forslaget.
Så jeg vil da godt spørge fru Bautrup: Hvad hælder Socialdemokratiet til?
Er det sådan, at Socialdemokratiet reelt vil gå imod et forslag, der vil kunne hjælpe de børn, der måske er i institutioner uden så stærke forældrebestyrelser, til at få den nødvendige stimulans og den nødvendige læring, som skal til, for at de er lige så godt rustet til at komme i skole som andre børn med stærke forældre, der har god tid til deres børn?
Er det sådan, at man reelt overvejer at lade være at stemme, eller er det bare et spørgsmål om, at der er nogle ting, der skal afklares, før Socialdemokratiet vil være med til at tage et ansvar på det her vigtige område?
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
Jeg tror jo ikke, at der er nogen, hverken i Folketinget eller ude i det ganske land, der er uenig i, at børn skal både lære og lege.
Det, som jeg synes er det afgørende spørgsmål,
er: Hvem skal bestemme det?
Skal Folketinget sætte sig ned i al sin ufattelige visdom, som jeg anerkender til fulde, og sige, at det er lige præcis på de og de her punkter, at børn kan udvikle sig?
Tror vi virkelig på, at folketingsmedlemmer og selv ministerielle embedsmænd er i stand til at favne børns udvikling i en grad, der gør, at vi er i stand til bedre end dem, der sidder ude i det virkelige liv, at sige, hvad der er godt for børnene?
Det er jo de to principper, der står over for hinanden i den her diskussion, og derfor synes jeg, det er en helt principiel diskussion om, hvor langt ned man skal gå og styre detaljer i den offentlige virksomhed.
Her forstår jeg ikke helt, at Socialdemokratiet synes, at selve tanken er så fortryllende, for den bygger jo på den kunstige modsætning, at nogle skulle være tilhængere af leg og læring og nogle skulle være modstandere af det, og det er jo vrøvl.
Det, vi diskuterer,
er, om det er klogt at detailstyre i det omfang, der her lægges op til.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Jeg vil sige, som jeg sagde i min ordførertale, at der er visse elementer, vi er skeptiske over for, og derfor står jeg ikke entydigt og siger, at vi kan gå med til det.
Men vi er overvejende positive over for, at der kan ske en læring og leg i daginstitutionerne. Jeg spurgte fru Eva Kjer Hansen, om det her var en testning, en eksamen for børn, for det er klart, at det kan vi ikke godkende.
Det synes jeg så at vi skal arbejde videre med, når vi kommer i gang med vores udvalgsarbejde, for her skal vi have det helt nøjagtigt.
Det kunne f.eks. være gennem spørgsmål, eller vi kunne måske få lov at se, hvordan bekendtgørelsen vil komme til at se ud.
Det kunne også være meget rart.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
I modsætning til fru Eva Kjer Hansen, der ikke ejer tvivlens nådegave i forhold til, om det her er en lyksalighed for børn og voksne, vil jeg godt rose den socialdemokratiske ordfører for at være i hvert fald meget usikker på, om det er klogt.
En klar erkendelse af, synes jeg, de risici, man er på vej ind i.
Når man så sætter et alderstrin ind, der hedder 3 år og 7 år, har man jo også forberedt vejen til at teste, om børnene har nået målene.
Som BUPL skriver i sit høringsvar, er det første gang i danmarkshistorien, at vi tester børn i førskolealderen.
Hvis vi havde haft en regering, der ikke led af et styringssyndrom så kraftigt, som den her gør, kunne man sige, at det nok er ikke det, de mener.
Jeg vil godt spørge fru Jette Bergenholz Bautrup
: Er Socialdemokratiets skepsis over for det her forslag ikke øget i takt med det, der er sagt indtil nu, og med det, vi har hørt i fru Eva Kjer Hansens ordførertale?
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Vi er fra Socialdemokratiets side meget enige i det, fru Line Barfod siger her.
Det er klart, at det ikke skal være en statsstyring, og det synes jeg også at jeg har sagt i min ordførertale.
Det ønsker vi ikke.
Derfor håber vi jo også, at når vi skal i gang med udvalgsarbejdet, bliver de værste tidsler simpelt hen pillet væk.
Det håber jeg også at ministeren har lyttet meget intenst til.
Vi skal selvfølgelig ikke herfra ned og styre den enkelte institution.
Det skal være, som jeg tidligere har sagt og godt vil gentage, leg og læring på en måde, som børnene føler er sjov og interessant, men hvor også pædagogerne synes, at det her er netop, som det også blev sagt, pædagogisk rigtigt.
Line Barfod (EL), 2004-01-15:
Der er jo ikke nogen, der er uenig i, at børnene skal prøve mange forskellige ting, og at det er vigtigt, at de i vuggestue og børnehave kommer ud og oplever ting.
Det, der er spørgsmålet, er, om vi her i Folketinget skal bestemme, hvad det skal være. Der står i det her lovforslag i bemærkningerne, at det, der som minimum skal indgå, bl.a. er, at de skal lege med ler.
Jeg synes altså ikke, det kan være meningen, at vi skal have så stærk en statsstyring af børnehaver og vuggestuer, at vi i Folketinget skal bestemme, om de skal lege med ler eller de skal lege med klodser, eller hvad de skal lege med ude i børnehaverne.
Jeg mener, at vi skal have stor tillid til, at det pædagogiske personale og forældrene godt kan finde ud af det derude.
Jeg mener altså, at det er en helt forkert vej at gå
at lave en statsstyring af noget, som burde være en god barndom med fokus på leg.
Det bør vi overlade til kompetente pædagoger og forældre og så give dem de ressourcer, der skal til, for at de kan leve op til den formålsparagraf, som vi jo allerede har, om, at det skal være et godt pædagogisk tilbud.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg synes, det er helt oplagt, at man nøje overvejer, hvad indholdet skal være i f.eks. dagtilbuddene, ligesom vi også nøje overvejer, hvad indholdet skal være i folkeskolen.
Men det betyder ikke, at vi vil ændre reglerne, så alle absolut skal presses ind i akkurat det samme, men at de får frihed til at vælge f.eks. privatskoler eller hjemmeundervisning.
På tilsvarende vis synes jeg, der skal være en enorm fleksibilitet på dagpasningsområdet, hvor det er den enkelte familie, der selv skal beslutte, hvad der er den bedste løsning for den.
Man gør det måske ikke som det første, hvis der er nogle, der har et større behov, men man får tilbudt en plads, og da langt de fleste kommuner har en pasningsgaranti, får man den også inden for en forholdsvis kort periode, plus at reglerne i øvrigt siger, at det tidspunkt, hvor det forventes, at der kan tilbydes en plads, skal angives over for forældrene.
At anciennitetsprincippet er blevet ændret, betyder altså på ingen måde, at nogen bliver holdt ude fra et dagtilbud, hvis de ønsker at komme i det.
Line Barfod (EL), 2004-01-15:
Den socialdemokratiske ordfører indledte med at sige, at der er store problemer med kvaliteten i mange daginstitutioner, og det er vi meget enige i, men hvorfor så ikke i stedet gøre noget for at forbedre kvaliteten?
Hvorfor ikke gennemføre det, som vi nu har kæmpet for i mange år, nemlig at få en arbejdsmiljølov for børn for at få de fysiske rammer på plads?
Hvorfor ikke stille nogle minimumskrav til, hvor meget uddannet personale der skal være?
Hvorfor ikke sørge for, at der kommer nogle flere penge
til daginstitutionerne, så de også har råd til at arbejde noget mere med pædagogikken, måske også sætte flere penge af til efteruddannelse osv., så vi får givet børnehaverne og vuggestuerne de redskaber, der skal til?
Hvorfor vil Socialdemokratiet støtte, at vi her i Folketinget skal diskutere, om de skal lege med ler eller med klodser eller med briotog, eller hvad det nu kan være, i børnehaverne?
Det kan da ikke være meningen, at vi skal have
et samfund, hvor det er folketingspolitikere, der skal fastlægge, hvordan børn skal lege, og hvad de skal lege med i børnehaverne.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-01-15:
Igen vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at jeg har præciseret meget, at skal det være en statsstyring, kan vi selvfølgelig ikke være med.
Men jeg synes også, at det er noget fleksibelt.
Det kan godt være, at der står noget om ler; det kan godt være, der står enkelte ting i ministerens lovforslag.
Jeg har været ude i nogle institutioner, som allerede i dag er gået i gang med leg og læring.
Der er det absolut ikke præcise mål, hvor man siger, at så skal det, som det blev sagt, være legoklodser, så skal det være ler, så skal det være det og det.
Man finder ud af det på en utrolig god måde, hvor børnene selv er ivrige for at lære noget, men hvor det er legen.
Der er ikke sat en målestok op, hvor børnene skal kunne helt præcist de og de ting på det og det niveau.
Derfor er vi i Socialdemokratiet også meget interesserede i, hvordan og hvorledes udvalgsarbejdet er, og vi vil stille utrolig mange spørgsmål, inden vi endeligt tager stilling til, om vi stemmer for.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Ja, et sidste forsøg på at komme nærmere til det.
Jeg kan simpelt hen ikke få den modstand mod statsstyring og krav om fleksibilitet og krav om hensyn til individuelle dagtilbud til at hænge sammen med, at fru Jette Bergenholz Bautrup kræver at vide ned i mindste detalje, hvad læreplanerne skal indeholde.
Jeg er nemlig uenig i, at det her lovforslag lægger op til, at vi herindefra formulerer læreplanerne.
Der er i lovforslagets bemærkninger skitseret seks temaer, der som minimum skal være fokus på i de læreplaner, man udarbejder hver for sig på det enkelte dagtilbud: Det er fokus på sprog, på sociale kompetencer, på personlige kompetencer, på naturen og naturfænomener - og det er måske her tidslerne ligger - så er der kulturelle udtryksformer og værdier, og så er der krop og bevægelse.
Mit spørgsmål går på, om det er et af de her områder, som fru Jette Bergenholz Bautrup synes er irrelevant, i forhold til at de skal indgå i en læreplan, eller hvad er det lige præcis, der skal tages ud?
Pia Kristensen (DF), 2004-01-15:
Jeg vil godt starte med bekendtgørelsen.
Det er selvfølgelig noget, vi skal se på under udvalgsarbejdet.
Det fremgik af den måde, som fru Margrethe Vestager sagde det på, at det eneste, der ligesom interesserer
Dansk Folkeparti, er at få roligere børn, når de starter i skolen.
Jamen vi ønsker da, at børn er velafbalancerede.
Det ønsker vi da at de er, for så har de det bedst med sig selv.
Vi ønsker, at de, når de skal starte i skolen, kan sidde roligt, være lydhøre, kunne lytte og være engagerede.
Vi ønsker, at de skal have en ballast til at kunne gå ud i verden og sige: Jeg kan en masse ting, jeg har ikke lidt så mange nederlag, for jeg har lært mange ting, og jeg har vist, at jeg også kan det.
Der skal ikke være tale om eksamen og prøver og test af børn, det er jo ikke det, forslaget handler om.
Tove Videbæk (KD), 2004-01-15:
For nogle minutter siden udtalte fru Jette Bergenholz Bautrup sig positivt over for miljølov for børn.
Derfor vil jeg da gerne spørge fru Bergenholz Bautrup, om hun ikke er enig i, at det kan være svært for børn at trives eller lære noget som helst, med eller uden læreplaner, hvis der er alt for meget støj i børnehaven, og hvis der er for lidt plads at røre sig på, hvis ikke der er udendørslegeplads, hvis der er for få voksne osv.?
Vi kan jo nok ikke komme uden om, at pædagogerne nok ikke får mindre kontorarbejde i forbindelse med de her læreplaner, så jeg vil da bare spørge fru Bergenholz Bautrup: Forstod jeg det ret lige før?
Vil Socialdemokraterne være med til at indføre minimumsstandarder i daginstitutionerne herefter?
Sandy Brinck (S), 2004-01-15:
Socialdemokratiet ser jo gerne, at der kommer øget fokus på den pædagogiske del af pasningen, og vi ser også det her som en mulighed for at kunne give et kvalitetsløft.
Men kvalitet kommer jo ikke ud af den blå luft.
Så vidt jeg kan læse lovforslaget, er der højst tale om et papirløft med de penge, der kommer med, og når vi så oveni lægger de besparelser, som vi godt ved er foregået ude i daginstitutionerne de senere år, vil jeg høre fru Pia Kristensen, om Dansk Folkeparti vil være med til sammen med Socialdemokraterne at lægge pres på regeringen i forhold til at få nogle flere penge til det her, sådan at det ikke kun bliver papirarbejde, men rent faktisk bliver et pædagogisk kvalitetsløft.