Morten Homann (SF), 2004-11-10:
I virkeligheden er det en lidt bagvendt diskussion, for hvis man kigger alle mulige andre steder hen i det danske samfund end lige netop i Folketinget, oplever man, at der bliver efterspurgt bredere og bredere kvalifikationer.
Både offentlige arbejdsgivere og det private erhvervsliv efterspørger, at de unge, der kommer ud af uddannelsessystemet har brede kvalifikationer; at de ikke bare kan deres snævre fag og de ting de har lært i skolebøgerne, men at de er i stand til samarbejde, er kreative, er i stand til at tænke internationalt osv.
Derfor synes vi, der er behov for, at man videreudvikler kvote 2-muligheden som en ligeværdig og sideordnet mulighed for at blive optaget på de videregående uddannelser.
Der er ganske givet behov for, at man gør nogle af kravene klarere, så de unge ved, hvad det er for nogle forudsætninger, de møder, og der er i visse sammenhænge også behov for at kigge på, om de krav, der bliver stillet, er relevante for den pågældende uddannelse.
Det er i hvert fald helt sikkert, at i langt størstedelen af det oplæg, som ligger, spiller karaktererne en større rolle, og det er selvfølgelig en skam, både af den grund, jeg nævnte før: at der i virkeligheden er behov for bredere kvalifikationer end dem, der normalt bliver målt i karakterer, og fordi der er en social skævhed, som vi også har været inde på tidligere i debatten, i, at det er et system, som fortrinsvis tilgodeser folk, som kommer fra bedre sociale kår, og som ikke formår at hjælpe dem, som måske er socialt dårligere stillet.
Det er den ene svaghed ved det forslag, som regeringen foreløbig har lagt frem.
En anden svaghed er, at det gør optagelsessystemet mere uigennemskueligt, og det synes jeg er en skidt idé.
Det, der tværtimod er behov for, er jo at opstille klarere kriterier, som gør, at de unge virkelig ved, hvad de har med at gøre.
Som jeg også nævnte før, har jeg i hvert fald ikke mødt nogen unge, som har efterspurgt, om ikke vi kunne få nogle flere forskellige kvoter at håndtere.
Jeg tror, det er godt at holde fast i de to muligheder, vi har i dag, nemlig en ren optagelse på karaktergennemsnittet og så en anden optagelse på andre kvalifikationer, hvor kravene er klare, men at holde fast i, at vi har to kvoter i stedet for at udvide det til at have fire.
Man kan jo frygte, at det, der kommer til at ske ved den snævrere fokusering på karakterer, er, at der er i tusindvis af unge, som bliver afskåret fra den uddannelse, som de er motiverede for, og som de har evner for, men som de ikke lige kan måles og vejes på karaktergennemsnittet at de er kvalificerede til, fordi de måske tidligere i livet, da de tog deres studentereksamen eller hf-eksamen, ikke var så målrettede.
Men det gør dem jo ikke nødvendigvis til dårligere studerende eller til dårligere medarbejdere i den sidste ende.
Min grundopfattelse og SF's grundopfattelse af det her er, at ikke alt kan læres ved et skolebord, og det skal også afspejle sig i optagelsessystemet.
Så vil jeg endelig også advare imod, at man stirrer sig blind på, at der er nogle få uddannelser, som har nogle problemer, og hvor optagelsessystemet måske er ved at sande til, og så laver hele optagelsessystemet om, i lyset af at det rent faktisk fungerer ganske udmærket på langt, langt størstedelen af det område, hvor den koordinerede tilmelding gælder.
Så jeg synes, der er nogle svagheder ved det oplæg, som regeringen har lagt frem, men jeg har også hørt meldingerne fra de ordførere, som har holdt taler nu her, at man er åben over for at prøve at se, hvordan man kan forbedre det her.
Måske har man meldt for hårdt ud og har slået en skævert, og så er der god grobund – og den invitation vil jeg godt tage imod – for at få en dialog om, hvordan vi kan få lavet et fremtidsrettet optagelsessystem, som både er gennemskueligt for de unge, som har en social balance, som gør det muligt også for folk fra mindre stærke sociale kår at blive optaget, og som endelig også afspejler, hvad det er for nogle krav, der bliver stillet i fremtiden og ikke bare i fortiden.