Kim Behnke (FP), 1997-11-27:
Princippet om, at borgere skal betale, når de får særlige ydelser eller der bliver udført et særligt stykke arbejde i det offentlige, er et godt princip, vel at mærke hvis det er sådan, at når man indfører en brugerbetaling, er der to forhold, der gør sig gældende.
Punkt 1: Brugerbetalingen skal gælde de faktiske udgifter.
Der skal ikke være det, der teknisk kaldes et fiskalt element, altså det, at finansministeren kan sidde og godte sig med, at der kommer lidt ekstra penge i statskassen ved samme lejlighed.
Punkt 2: Den betaling over de almindelige skatter, som hidtil har fundet sted til finansiering af det pågældende område, skal selvfølgelig nedsættes, ellers kommer borgeren til at betale to gange.
I det her tilfælde er der ikke tale om at indføre en ny brugerbetaling, men der er tale om, at man skal til at betale noget mere for Kort- og Matrikelstyrelsens arbejde med udstykning og med ommatrikuleringer og matrikulering.
Den eneste argumentation, ministeren har, er, som andre har været inde på, at nettoprisindekset er steget.
Men hvordan går det med udgifterne hos Kort- og Matrikelstyrelsen til det her arbejde?
Er de også steget?
Er det sådan, at Kort- og Matrikelstyrelsen som en af de få statslige institutioner ikke evner at bruge det nye edb-udstyr til at gøre tingene billigere, mere rationelt og bedre?
Er det sådan, at de erfaringer, som der f.eks. er med edb-bogføring og edb-styring af tinglysninger, hvor det jo har vist sig at blive meget billigere, efter at man overgår til edb, slet ikke gør sig gældende i Kort- og Matrikelstyrelsen?
Er det rent faktisk sådan, at det, efter at man er gået over til fuldstændig edb-styring
af matrikelarbejdet, er blevet dyrere?
Hvis ministeren vil gå her op og fortælle os det, så synes jeg, vi skal tage en diskussion om det.
Men det er næppe det, der ligger bag forslaget.
Det er ikke, fordi omkostningerne er blevet større.
Det er, fordi finansministeren har sendt en lille note over til boligministeren, hvori der står: Skaf nogle penge!
Find på et eller andet, og helst noget, som de mennesker, der bliver berørt af det, ikke rigtig vil være bekendt at brokke sig over!
At pålægge pensionister skatter og sådan noget er man ikke særlig glad for, for så er der jo nogle, der brokker sig.
Men her er det nogle mennesker, som får udført et stykke arbejde hos det offentlige, og hvem kan vurdere, hvad det egentlig koster?
Det er en af de ting, vi har mulighed for at få afklaret i udvalgsarbejdet: Hvad er de faktiske omkostninger hos Kort- og Matrikelstyrelsen?
Kan ministeren godtgøre, at det er 5.000 kr., skal betalingen selvfølgelig være 5.000 kr., men hvis det viser sig, at de faktiske udgifter er 3.000 kr. eller 1.000 kr., skal afgiften sættes ned.
Fremskridtspartiets holdning er derfor, at afgiften eller vederlaget, eller hvad man vil kalde det - man får nærmest indtryk af, at det er en skat i dette tilfælde - skal afhænge af de faktiske omkostninger og ikke af noget som helst andet. Når ministeren har redegjort for det, vil vi tage stilling til det beløb, der kommer frem.
Men er der bare tale om, at ministeren leger skatteministerens forlængede arm, kan Fremskridtspartiet af indlysende grunde ikke medvirke til det.
Vi vil ikke være med til at forhøje det verdensrekordhøje skattetryk i Danmark yderligere, uanset hvilken indpakning man giver det og uanset hvilken minister, der kommer og foreslår det.