runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1998-11-12:
Fru Birthe Rønn Hornbech var inde på, at jeg i mit sidste indlæg nævnte, at vi jo ikke skulle være i den situation, at PET fortsat skulle trækkes gennem sølet.
Jeg tror gerne, det var sådan, jeg sagde det, når fru Birthe Rønn Hornbeck siger det.
Men jeg synes, at jeg godt i den sammenhæng vil sige, at det er klart, at da vi i foråret tog PET-redegørelsen mere eller mindre til efterretning og ligesom klappede hesten, var det selvfølgelig, fordi vi nok havde indtryk af, at der var nogle, der gik lige lovlig hårdt efter vores efterretningsvæsener på det tidspunkt.
Det skal jeg da gerne medgive fru Birthe Rønn Hornbech.
Men jeg synes så også samtidig, at det er vigtigt at nævne, at der er sket ting og sager, siden vi sidst drøftede sagen her i Folketinget.
Der er kommet en hel del ting for dagen, som med rette, synes jeg, kan betinge, at man iværksætter en undersøgelse og får kortlagt, om nu Politiets Efterretningstjeneste har levet op til de instrukser og de retningslinjer, som er givet i forbindelse med registrering af politisk virksomhed.
Kristen Touborg (SF), 1998-11-12:
Det er med stor forundring, man hører Venstres ordfører her i dag, for ordføreren giver udtryk for en højst besynderlig demokratiopfattelse.
Der er særlig to udsagn, jeg synes, der er bekymrende og helt uforståelige.
Det ene er: Sagen er meget alvorlig, og derfor skal den ikke undersøges.
Og det andet er: Selv om Folketingets beslutninger overhovedet ikke følges, skal de i alt fald ikke undersøges. Er det virkelig Venstres holdning til folkestyre og demokrati?
Line Barfod (EL), 1998-11-12:
Jeg kan starte med at oplyse fru Pia Kjærsgaard om, at Enhedslisten er imod forslaget, som det ligger nu, men vi går ganske klart ind for, at der skal foretages en undersøgelse, og vi er parate til at forhandle med regeringen om, hvordan den undersøgelse så nærmere skal udformes.
Jeg vil gerne igen spørge fru Birthe Rønn Hornbech, som hun er blevet spurgt flere gange: Er det i orden, at man registrerer folk, der har en anden opfattelse end flertallet? Så siger fru Birthe Rønn Hornbech, at det ikke er personer, der bliver registreret, men aktiviteter.
Men aktiviteter bliver jo udøvet af personer, og det er lidt svært at registrere særlig mange aktiviteter, uden at man også registrerer de personer, der udøver dem.
Hvad er det så for aktiviteter, fru Birthe Rønn Hornbech mener det er i orden at man registrerer i efterretningsvæsenet?
Er det den aktivitet at skrive under på en stillerliste for et lovligt politisk parti?
Er det den aktivitet at foretage en ferierejse til et Østland, uanset om man sympatiserer med det eller ej?
Og hvad er det for et samfund, fru Birthe Rønn Hornbech ønsker, hvis det er i orden at overvåge og registrere alle, der har en anden opfattelse end flertallet?
Det vil i hvert fald skræmme en meget stor del af befolkningen fra overhovedet at tage del i nogen aktiviteter, men det kan være, det er det, fru Birthe Rønn Hornbech ønsker.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-12:
Jamen nu er jeg så nødt til at beklage over for hr. Jacob Buksti; jeg anede ikke, at hr. Jacob Buksti var jyde.
Og jeg må sige, at det så måske er, fordi hr. Jacob Buksti ikke har fået tilstrækkelig med modersmålsundervisning.
Jeg vil gerne sige til hr. Jann Sjursen: Jamen nu skal det jo selvfølgelig ikke dreje sig om, hvem der har stillet spørgsmål, men jeg kan faktisk sige, at de par spørgsmål, jeg stillede i sidste uge, gav pote, for vi fik de instrukser, og det er jeg meget taknemlig for. Så sagde hr. Jann Sjursen noget, som jo kun bekræfter, hvorfor vi er så inderligt imod denne undersøgelse.
Hr. Jann Sjursen brugte udtrykket, at PET fortsat trækkes gennem sølet.
Ja, PET er nemlig blevet trukket gennem sølet.
Men det er ikke os, der har medvirket til det.
Der blev så sagt, at jeg har sagt, at man ikke registrerer personer.
Det har jeg ikke sagt.
Men det, jeg har sagt, er, at når man læser de instrukser, kan man jo se, at det er aktiviteterne, det drejer sig om.
Det er ikke personregistreringerne, der fokuseres på i disse instrukser; det har man jo hvirvlet op her, mener jeg, på et plan, hvor det overhovedet ikke hører hjemme.
Man kan naturligvis ikke registreres, fordi man melder sig ind i et politisk parti.
Men det, der står i regeringserklæringen, er jo, at man ikke alene af den grund kan registreres. Det må jo ikke blive sådan, at det at være medlem af et politisk parti kan bruges som undskyldning for at dække over aktiviteter, der er ulovlige eller til skade for Danmark.
Det er, som om det er det, man ønsker.
Derfor er det selvfølgelig ikke i orden.
Vi er jo enige i den regeringserklæring: at man ikke skal kunne registrere alene på grund af lovlig virksomhed.
Men det må som sagt ikke blive et dække.
Man skal selvfølgelig heller ikke registreres, alene fordi man har nogle meninger, der måtte være anderledes end det, som den til enhver tid siddende regering mener.
Men naturligvis skal der holdes øje med de mennesker, der har de meninger og udfolder de aktiviteter, der viser, at man er parat til ved vold at omstyrte samfundet.
Der er jo ikke tid i dag, men lad os nu læse den bog, der kommer i morgen, og lad os se de citater, der er dér, og lad os så diskutere dem.
Med hensyn til stillerlisterne: Hvis jeg ikke husker meget galt - hr. justitsminister, har jeg ikke ret i, at det med stillerlisterne helt klart er dementeret og afvist i den undersøgelse, vi fik fra Politiets Efterretningstjeneste i foråret?
Sådan husker jeg det i hvert fald.
Lad mig så sige til sidst: Jamen det dér med rejser til østlandene - jeg har indberettet rejser til østlandene.
For mig var det en sikkerhed, og sådan er der mange andre, der ser på det.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-11-12:
Jeg havde lige en kort debat om det her forslag med hr. Jacob Buksti i starten, og jeg skal ikke tolke, hvad fru Birthe Rønn Hornbech siger, men i modsætning til andre synes jeg ikke, der er så meget at være i tvivl om: De første indlæg, jeg hørte fra SF og Enhedslisten, måtte jeg opfatte, som om det her forslag ikke kunne støttes.
Og jeg var da ikke i tvivl, da jeg hørte fru Birthe Rønn Hornbech, og jeg formoder, at De Konservative vil have samme holdning: at man ikke kan støtte det her forslag.
Dansk Folkeparti kan under ingen omstændigheder støtte det, og jeg tror, det bliver meget vanskeligt for justitsministeren at finde noget som helst flertal for det her forslag, og om det bliver i en anden udgave, vil jeg da også stærkt stille mig tvivlende over for.
Og nu var justitsministeren jo så hurtig med at springe på talerstolen før; så det kunne være, at vi kunne få en ny replik fra ministeren med hensyn til, om det ikke er på høje tid at trække det her forslag, for det er fuldstændig overflødigt, forhastet og uoverlagt, og det egner sig slet ikke til den lange debat, som det ser ud til vi nu får her.
Jann Sjursen (KRF), 1998-11-12:
I et tidligere svar til undertegnede konstaterede fru Birthe Rønn Hornbech, at Kristeligt Folkeparti ikke i sommerens løb har stillet spørgsmål om PET, og det er da rigtigt.
Men det havde vi såmænd nok kunnet finde på at gøre, hvis der ikke havde været så mange andre, der havde fundet på at stille de samme spørgsmål, som vi kunne have fundet på.
Men jeg vil da sige, at jeg står egentlig uforstående over for, hvis det begivenhedsforløb, som vi har oplevet siden forårets debatter om en undersøgelse osv., ikke har givet Venstre og fru Birthe Rønn Hornbech anledning til nogle spørgsmål.
Jeg tvivler da også meget på, at der ikke er faldet et enkelt eller to af i den sammenhæng fra fru Birthe Rønn Hornbechs side.
Og så er det, jeg vil sige med hensyn til, hvordan spørgsmålene fortsat skal regne ned over regeringen, at jeg stiller mig lidt spørgende over for, hvad Venstre egentlig vil i denne sag, for på den ene side siger fru Birthe Rønn Hornbech, at man ønsker at fortsætte med, at der bliver stillet spørgsmål til ministeren, som så skal give svar til Retsudvalget, og så kan diskussionen fortsætte dér, og på den anden side er der i hvert fald nogle af spørgsmålene, som ministeren efter Venstres og fru Birthe Rønn Hornbechs opfattelse ikke skal besvare.
Jeg synes ikke, det hænger sammen, og først og fremmest mener jeg, at fru Birthe Rønn Hornbech og Venstre med den fremgangsmåde i virkeligheden gør Politiets Efterretningstjeneste en bjørnetjeneste, for den bliver så fortsat trukket gennem sølet sammen med regeringen, og hverken det ene eller det andet ser særlig smukt ud.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-12:
Først til referenten: Hvis jeg sagde 400, var det selvfølgelig en talefejl, for jeg ved godt, at der blev sagt 400.000.
Men jeg vil sige til justitsministeren, at når jeg siger, at justitsministeren fældede dom, siger jeg det ud fra, at det for mig var en meget stærk oplevelse, da jeg sad foran mit tv-apparat og hørte, at ministeren sagde, som jeg citerede det.
Men jeg er godt tilfreds med, at det ikke bliver gentaget her, og at ministeren alene henviser til sin pressemeddelelse.
Så siger hr. Holger K. Nielsen, at vi foretager en lovprisning af Politiets Efterretningstjeneste.
Nej, men vi vil forhindre, at efterretningstjenesterne bliver lammet af en undersøgelse, der ikke kan føre til noget.
Vi ønsker at se fremad.
Og det er jo en fuldkommen urimelig beskrivelse af det, vi mener og siger, når man påstår, at vi ikke mener, at justitsministeren skal stå til ansvar for Folketinget i denne sag.
Jo, men vi anerkender, at der altså er er ting, der ikke kan siges, eller som kun kan siges i et Wamberg-udvalg og i et kontroludvalg, og derfor har vi jo også erklæret os rede til at indgå i nye drøftelser om, hvordan den demokratiske kontrol skal være.
Men efterretningstjenesterne må altså både i dag og i fremtiden have en vis grad af hemmelighed, og dér er vi selvfølgelig ved demokratiets problem; det er vi jo ikke uenige om.
Og det diskuterede fru Elisabeth Arnold og jeg også i foråret, eller rettere: Vi var enige i, at det altid er et problem.
Men sådan må det nødvendigvis være, og derfor er det, vi siger: Så lad os sætte fokus på, om den demokratiske kontrol kan blive bedre.
Søren Søndergaard (EL), 1998-11-12:
Jeg vil sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg sagde ikke, at 400 var registrerede i Efterretningstjenestens arkiver i 1960'erne; jeg sagde 400.000.
Og det tal opnåede man bl.a., fordi navnene på alle, der skrev under på, at de ville opstille et parti til Folketinget, røg direkte i Politiets Efterretningstjenestes register.
Og det blev så besluttet, at det ikke længere skulle ske.
Ingen problemer.
Men i marts måned kommer en agent fra PET så frem og siger: Min opgave var lige præcis at fortsætte den praksis i et lovligt politisk parti, som Wamberg-udvalget i midten af 1960'erne havde sagt ikke måtte gælde.
Det var min opgave, og jeg afleverede til PET navne og adresser på folk, der havde skrevet under på et lovligt politisk partis opstilling til Folketinget.
Hvad sagde PET så?
Sagde PET så: Det er ikke rigtigt?
Næh, PET sagde: Vi kan ikke huske, om det er rigtigt.
Vi kan ikke finde noget, der viser, om det er rigtigt.
Og den person, der gav ordren, går lyslevende rundt i Danmark i dag.
Man kan bare spørge ham.
Men han er ikke ansat i PET længere, så det kræver selvfølgelig, at man finder en eller anden form for undersøgelsesramme at spørge inden for.
Det afgørende spørgsmål er: Vil fru Birthe Rønn Hornbech være med til, at det bliver undersøgt, om den beslutning, som Wamberg-udvalget traf i midten af 1960'erne, stadig bliver overholdt eller den bliver overtrådt af PET?
Arne Melchior (CD), 1998-11-13:
Jeg vil undtagelsesvis tillade mig lidt oplæsning.
Det er kun to små spaltelinjer.
De lyder sådan: »For ikke at optage Tingets tid og for ikke at optage spalteplads i Folketingstidende skal jeg henvise til, hvad jeg på CD's vegne sagde den 13. november 1997, da forslaget sidst - jeg ved ikke for hvilken gang - var til behandling her i Tinget.
Jeg tror, det kommer fra det parti, der i sin tid lancerede begrebet papirnusseri.
Jeg holder mig altså til det, jeg sagde sidst, og i øvrigt er CD selvfølgelig meget interesseret i atter en gang at drøfte sagen med Folketingets formand og Præsidiet og i Udvalget for Forretningsordenen og at se den i en større sammenhæng.«
Citatet er, hvad der ikke kan overraske meget, hvad jeg selv sagde.
Det findes i Folketingstidende 1997-98, 2. samling, den 11. juni 1998 på side 1803.
Og som de opmærksomme lyttere vil have bemærket, er det altså i dag nøjagtig 1-års-dagen for, at vi næstsidste gang diskuterede det forslag, som altså inden for et år tre gange har stået på Folketingets dagsorden.
Så kan fru Auken tale om plageri, så meget hun vil.
Jeg synes altså, at papirnusseri er alt for venligt et ord at betegne dette her forslag med.
Dette genbrug, som jeg har tilladt mig, synes jeg er brugbart også i dag, men det skal da ikke hindre, at jeg også netop har gentaget, at CD gerne vil drøfte sagen, og jeg opfordrer faktisk Folketingets Præsidium og det Udvalg for Forretningsordenen, som jeg selv har den ære at sidde i, til at tage sagen op i en større sammenhæng, som flere ordførere har været inde på.
Vi bør ikke have denne føljeton
hvert halve år
både i huset her og i bladene rundtomkring om folketingsmedlemmers og ministres aflønninger.
Vi er jo ellers ret beslutningsdygtige i dette Ting, men det er som om, når det gælder vore egne forhold, og især når der er kroner med i spillet, bliver vi åh, så bange og åh, så nervøse i stedet for at være en lille smule beslutsomme.
Det er det, min opfordring gælder at vi bør blive.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-11-13:
Vi kan fortsat ikke støtte forslaget.
Vi mener, at man tager ét element ud af en sammenhæng.
Også Venstre vil gerne være med til en nyordning, men det kræver et bredt flertal.
Den, der kan komme med et retfærdigt columbusæg, vil vi støtte.
Henning Grove (KF), 1998-11-13:
Vi vil også gerne være med til at finde en løsning på dette spørgsmål.
Jeg kan garantere for, at vi både i Præsidiet og andre steder diskuterer lønninger til folketingsmedlemmerne, og hvordan vi får det løst på den bedste og mest rimelige måde, men der er desværre ingen lette løsninger. Jeg har kun én bemærkning.
Jeg synes også, vi skal løse spørgsmålet om hjemmehjælpsordningen til Det Radikale Venstre.
Den var vi ikke tilhængere af dengang, og den hører vel også hjemme i denne sammenhæng, så vi ser frem til nogle forhandlinger.
Jeg mener ikke, det er livet om at gøre, men jeg mener, at det var rart at få det på plads i løbet af et års tid.
Margrete Auken (SF), 1998-11-13:
Jeg kan trøste Fremskridtspartiet med, at ifølge den hellige skrift, bind 2, så nytter det at plage.
Der er nogle plagelignelser, der fortæller, at det simpelt hen giver mening at plage.
Vi er jo i SF på væsentlige punkter enige med Fremskridtspartiet.
Jeg kan også mærke, at jeg er den første på talerstolen i denne debat, der ikke repræsenterer et parti, der har pensionerede ministre på slæb.
Vi har jo hele tiden sagt, at vi nok skal lade være med at røre de pensionerede ministre.
Vi ved godt, at den står helt stille, hvis vi skulle komme i tanke om noget, der kunne tage noget den vej rundt.
Det ved vi godt.
Så vil jeg sige, at hos os står den ikke helt stille, men vi må på den anden side også sige, at vi tilsyneladende ikke rigtig er kommet ud af stedet.
Det, som bekymrer mig lidt også i finansministerens svar her, er, at der ikke må ske noget, der bare minder om forringelser.
Denne ministerpension tilfalder tidligere ministre uanset alder, og uanset hvad de laver, så vi har altså helt unge, fuldstændig arbejdsføre og oven i købet medlemmer af Folketinget, som får pension.
Der er nogle, der er på alder med mine børn omtrent, som altså er tillagt en ministerpension oven i alt det andet.
Hvis vi skal lave så store lønstigninger til folketingsmedlemmerne, som jeg jo kan høre ligger i det her, og som ligger i, at man har en ministerpension med sig, tror jeg altså, at det hele vil gå i baglås.
Jeg kan godt mærke, at vi er udsat for en vis pression
med det med at få folketingsmedlemmernes vederlag op
Jeg synes ikke, det er nødvendigt, og jeg håber, vi kan få håndteret sagen, uden at vi er nødt til at lave store lønforhøjelser til alle 179 herinde.
Men vi venter spændt på de store partier - de er jo store, nogle af dem er det endnu, i hvert fald.
De påberåber sig hele tiden, at vi skal være et meget stort flertal, og det er jo dem selv.
Vi håber så på, at de finder på noget, som gør, at vi kan være bekendt at komme ud i byen og fortælle, at Folketinget altså er holdt op med at give statsforsørgelse til unge mennesker, der udmærket kan klare sig ved almindeligt, godt, solidt arbejde.
Poul Nødgaard (DF), 1998-11-13:
Nu var det jo rart, hvis finansministeren hørte, hvad jeg nu vil sige, for jeg tror, jeg nogenlunde ordret kan huske, hvad finansministeren sagde, da vi for et års tid siden behandlede det selvsamme forslag, som vi behandler i dag.
Finansministeren sagde: Det er rigtigt alt det, der står i det her forslag.
Der bør ses på de ting, men, sagde finansministeren, når jeg taler med de forskellige politikere om det, så er det, som om de ikke vil noget alligevel, når det kommer til stykket.
Nogenlunde ordret husker jeg det, som det blev sagt.
Jeg synes, at tiden nu er ved at være fremme til, at vi skal have ændret de her ting.
Det, som mange går rigtig forkert af, er, at man ligesom gør sådan, fordi man tror, at der skal tages noget fra nogen.
Det er der jo slet ikke tale om.
Der er tale om, at hvis man kunne blive enige om noget a la det, der står i dette forslag, så bliver hverken hr. Melchior eller andre gode folk herinde ramt økonomisk af det.
Det skal alene være noget, der gælder for fremtiden, eventuelt efter et kommende folketingsvalg.
For nogle år siden blev der lavet en lovændring her i Folketinget, således at borgmestre, der gik af som borgmestre i en alder af 43-44-45 år, fordi de kom til som borgmestre meget hurtigt, ikke længere kunne få pension, før de var 60 år.
I øjeblikket har vi en 3-4-5 stykker som folketingsmedlemmer herinde, der er tidligere borgmestre, og som er i en ung alder, og som oppebærer pension.
Den lovændring kunne man få lavet med et snuptag, således at tidligere borgmestre tidligst kan få pension, når de bliver 60 år.
Så er mit spørgsmål til finansministeren: Hvorfor pokker kan man så ikke også lave det sådan, at ministre først kan oppebære pension fra det 60. år?
Stadig væk de ministre, der bliver nye ministre fra en eller anden dato og så fremover.
Så er der alt det andet, der står i lovforslaget.
Det er også ganske glimrende, men specielt det med pensionerne synes
jeg, vi skulle se at få løst i en fart, og hvis finansministeren har den fornødne vilje og lyst til det her,
er jeg sikker på, at det kunne gennemføres.
Så en varm anbefaling af det foreliggende forslag.
Det burde have været gennemført for længst, og det tror jeg også retsindige mennesker i dette Folketing vil kunne indse.
Mogens Lykketoft (S), 1998-11-13:
Nu fattede jeg mig jo i stor korthed indledningsvis, fordi vi unægtelig har haft debatten før, men jeg vil egentlig godt som en af dem, der efterhånden har ramt alle de lofter, der kan findes på pensionsoptjening som politiker, og som er beskyttet af grundloven mod enhver fremtidig ændring, komme med en principiel bemærkning om det her: Der skal efter min mening sættes en tyk streg under, at der ikke er nogen som helst grund til, at dette Folketings medlemmer skal forringe vilkårene for sig selv eller for nogen medlemmer af Folketinget eller for nogen ministre, for de vilkår er ikke kurfyrstelige.
En hvilken som helst mellemstor erhvervsleder i dette land er bedre aflønnet end de politikere, der har det største ansvar her i landet.
Det, man kan diskutere, er, om det er skruet nutidigt sammen, om man hellere skulle give, jeg havde nær sagt, en bedre løn, en fratrædelsessum, som man jo har i erhvervslivet, og så selvfølgelig til gengæld ikke udbetale noget, man kalder pension, frem til det 60. år.
Men det er efter min opfattelse den sammenhæng, det skal ses i, og der er ingen som helst grund til, at dette lands politikere skal dukke nakken og sige: Undskyld, vi er for højt lønnet.
Jeg konstaterede i øvrigt ved sidste debat, at fru Kirsten Jacobsens drivkraft i dette forslag var en vrangopfattelse på 50 pct. om, hvad ministre faktisk får i løn.
Arne Melchior (CD), 1998-11-13:
Jeg overlader da gerne betegnelsen plageånd til forslagsstillerne og til fru Margrete Auken.
Hun må gerne bære betegnelsen plageånd, og jeg har ikke spor imod folk, der plager, men det har én forudsætning, og det er, at det, der plages om, har nogen væsentlighed.
Dette her hører til i bijouteriafdelingen og næsten i skuffen derunder.
Det kan man altså ikke lige sige her.
Jeg har jo også sluttet min egen tale med at sige: Jeg så gerne noget mere beslutsomhed, så vi kan få det afgjort én gang for alle og ikke behøver at have det på dagsordenen mere.
Men at være stolt af at plage i bagatelsager må man nu have mangel på sager for at glæde sig over.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-11-13:
Jeg har undladt at tage de tidligere ordførertaler med herop, for det er jo netop, som hr. Arne Melchior sagde, præcis 1 år siden, vi næstsidste gang behandlede dette forslag og altså også igen for ca. et halvt år siden.
Det Radikale Venstre har megen sympati for enkeltelementer i forslaget.
F.eks. synes vi, det er helt rimeligt, at man først får en ministerpension, når man er over 60 år.
Men det er lidt svært, når vi står, her gang på gang at høre på, at det altså er de store partier, der ikke rykker sig, det er Præsidiet, der ikke kan få hul på den her diskussion, og derfor skal der også fra radikal side lyde en opfordring til, at de store partier med Socialdemokratiet i spidsen sætter sig for at løse det her problem.
For os spiller det ingen rolle, om det bliver i dag eller i morgen eller om en uge, men på et eller andet tidspunkt ville det jo være rart, når vi får det her spørgsmål igen, igen og igen, så at kunne se, at nu var der sket noget siden sidst.
Det ville være dejligt, at man ikke skulle holde den samme tale for fjerde, femte og sjette gang.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-13:
Det mest karakteristiske ved den her sag er netop, at der ikke sker en smule overhovedet, og der er ingen tvivl om, at det er dynen af forenede ministerpartier, som ikke kan blive enige om, hvordan det her skal laves om.
Det er oplagt urimeligt, og alle kan se det, at man som minister får pension og løn og alting oven i hinanden, uanset at man kun har været minister i ét år og ikke er mere end 27 år.
Alle kan se det, alle synes, det er urimeligt, og man kan godt forstå, at befolkningen også synes, det er urimeligt, men der er ingen, der tør løfte en finger for at lave om på det.
Derfor synes jeg, at de her forenede ministerpartier skulle tage og love en deadline for den ualmindelig gode vilje, som de altid præsterer på talerstolen, når de først står heroppe.
Jeg synes, de forenede ministerpartier skal bestemme sig til enten at finde en løsning i denne folketingssamling eller acceptere, at man finder løsningen dér, hvor man kan finde den. Jeg kan jo tydeligt høre et flertal, som kan markere en klar stillingtagen til spørgsmålet om at gøre ministerpensionen til en alderspension på lige fod med alle andre pensioner, altså så den først kan udbetales, når man er 60 år, og til forskellige andre af de tiltag, der er foreslået her.
Jeg synes, det vigtigste i denne debat, som vi får her en gang om året, er, at vi nu får en deadline fra de forenede ministerpartier.