runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2000-05-11:
Der ligger i det, at det skal aftales nærmere mellem partierne, og derfor er definitionen af sådan noget som reklamer omkring børneudsendelser, hvad der rettes mod børn, noget, vi kigger nærmere på.
Til spørgsmålet om den fjerde radiokanal: Det er jo journalisten, der stiller nogle spørgsmål; jeg har ikke sagt, at den er skræddersyet.
Vi har defineret den med hensyn til, hvad indholdet skal være, og derefter er det andre, der skal tage stilling til, hvem der lever op til indholdet.
Med hensyn til, om der er problemer i, at nogle andre får kanalen: Vi skal jo sørge for, at vi laver udbudsmaterialet på en sådan måde, at vi ikke får de problemer, som jeg kan forstå hr. Søren Søndergaard er optaget af, med hensyn til ophavsret og sådan nogle ting.
Jeg er ikke helt klar over, hvad det er for nogle problemer, hr. Søren Søndergaard forventer der kunne opstå i denne forbindelse.
Og så er spørgsmålet så, hvem der kan gøre det, og det er klart, at jeg har min opfattelse af, hvem jeg tror kunne gøre det, men hvis det viser sig, at andre kan gøre det også, så er det helt fint.
Jeg har jo forstået, at hr. Søren Søndergaard tidligere mente, at det var dagspressen, der skulle have den fjerde radiokanal.
Så med hensyn til de lokalradio- og lokal-tv-udvalg, der skal nedsættes, som fru Tove Videbæk spørger til: Jeg mener ikke, at man i sådan et udvalg skal have alle pressionsgrupper til at sidde der, men selvfølgelig skal man spørge dem, og man skal spørge de forskellige lokalradio- og lokal-tv-stationer, hvad de har haft af oplevelser og sådan noget, for at blive klogere.
endelig stilling til, hvem der skal sidde der.
Og så endelig til sidst med hensyn til, om vi får mere reklame ind, som hr. Søren Søndergaard siger: Altså vi ved det jo ikke med hensyn til den fjerde radiokanal, men med hensyn til den femte er det rigtigt.
Jens Rohde (V), 2000-05-11:
Det, det jo egentlig kunne være interessant at vide, er, hvad hr. Aage Frandsen vil gøre, hvis det nu bliver en kommerciel udbyder, som får den her fjerde landsdækkende kanal.
Sandsynligheden for, at denne kommercielle udbyder vil placere den klassiske musik om aftenen og den rytmiske musik om dagen, er jo temmelig stor.
Hvad så, har vi så fået løst problemet med den klassiske musik, som ikke er der om eftermiddagen, eller er det hr. Aage Frandsens opfattelse, at folk kan høre to, tre, fire radiostationer på én gang?
Har vi så ikke reelt set
afskåret muligheden for det alternativ?
Det var den ene ting.
Så hørte jeg hr. Aage Frandsen sige - men det kan godt være, jeg hørte forkert - at DR 2 kommer ud til alle.
Hvis det var rigtigt, som jeg hørte det, vil jeg godt have hr. Aage Frandsen til at dokumentere det.
Og så synes jeg jo, det er interessant, at man vedtager noget om børnereklamer, uden at man overhovedet har defineret, hvad børnereklamer er, og uden at man overhovedet har defineret, hvad børneudsendelser egentlig er.
Er »Familien Mortensens Jul« en børneudsendelse eller en familieudsendelse, eller hvad er det for noget?
Og hvad med reklamen på Danmarks Radio, nemlig DR's merchandising i forhold til »Bamse og Kylling«, som jo også skaber en god reklameeffekt?
Ester Larsen (V), 2000-05-11:
Jeg stillede tre spørgsmål til hr. Søren Hansen, som jeg ikke
fik særlig præcise og indholdsrige svar på, og det har hr. Jens Rohde også understreget.
Så jeg vil blot i et forsøg på, om jeg kan få svar her, gentage: Kan hr. Aage Frandsen bekræfte, at der med hensyn til de fire gange 60 mio. kr., der indgår i forliget til styrkelse af TV 2's børneudsendelser, er indgået en aftale, så TV 2 ikke er forpligtet til at bruge de penge til børneudsendelser?
Og så vil jeg som den forrige taler gerne efterlyse præcise definitioner af børneudsendelser og børnereklamer.
Vi kommer ikke videre i diskussionen, før vi ved, hvad det er, vi taler om.
Kristian Jensen (V), 2000-05-11:
Nu handler forespørgslen her i dag jo både om indholdet i medieaftalen og om forløbet op til den, og som hr. Aage Frandsen sagde, er visse ting ikke afsluttet, men én ting, der er afsluttet, er da i hvert fald forhandlingerne heroptil.
Jeg vil høre, om hr. Aage Frandsen er enig med den socialdemokratiske ordfører i, som der blev sagt, de uskønne elementer i forhandlingsforløbet, og at det er meget usædvanligt, at man så målrettet går efter at udelukke visse partier fra start af.
Kort sagt: Er hr. Aage Frandsen enig med den socialdemokratiske ordfører i, at det her er et uskønt forhandlingsforløb?
Aage Frandsen (SF), 2000-05-11:
Til hr. Kristian Jensen først: Jeg tror ikke, at hr. Søren Hansen sagde det, som hr. Kristian Jensen gengav som hr. Søren Hansens udsagn.
Men jeg vil ikke kommentere forhandlingsforløbet, det vil jeg ikke.
Jeg holder de aftaler, jeg indgår, og det forholder jeg mig til.
Hvis andre er utilfredse med et forløb i forhold til nogle andre mennesker, så må de have et mellemværende indbyrdes; det vil jeg ikke blandes ind i. Med hensyn til aftalen omkring TV 2 og pengene til børneudsendelser er det jo sådan, som der står i aftalen, og det, som kulturministeren så også ved anden lejlighed har sagt, er, at hun jo ikke går ind og blander sig i programlægningen.
Vi går jo ikke ind og konstaterer, hvordan enhver krone er placeret, men aftalen er en aftale, og det vil sige, at vores signal og besked er, at pengene går til børneudsendelser. Med hensyn til det dér med børnereklamer og sådan noget vil jeg sige, at jeg ikke tror, vi i dag skal diskutere,
hvad en børnereklame er for noget.
Ja, det kunne vi godt gøre, vi kunne godt begynde at bruge tid på det, men jeg tror nok, jeg foretrækker at diskutere det i en anden sammenhæng, for det er jo noget, som vi ikke er færdige med.
Og så med hensyn til DR 2, som jeg nævnte: Vi vil fremme digitaliseringen, bl.a. af hensyn til, at DR 2 kan komme ud til alle.
Sådan er det, og sådan sagde jeg også ordret, men det er i hvert fald også vigtigt at understrege det.
Og så med hensyn til, hvordan den fjerde radiokanal bliver strikket sammen: Dér har vi jo stadig væk en lille opgave i forligskredsen med at skrive ned, hvad det mere præcist er, vi vil have i den - der står allerede nogle stikord - for hr. Jens Rohde har da ret i, at hvis man lægger en del af udsendelserne på et bestemt tidspunkt på dagen og danskerne som helhed ikke får dem, så kan man godt sætte spørgsmålstegn ved, hvor meget vi fik ud af det.
Men vi har en øvelse for os selv, og dér kan man jo selvfølgelig sige, at det er synd, hvis nogle af de andre ikke er med i den øvelse.
Men jeg ved også, at det ville have været lidt mere bøvlet - jo flere, jo mere bøvlet, men måske også mere berigende.
Søren Søndergaard (EL), 2000-05-11:
Nu kan det jo være en lille smule svært at finde ud af, hvad der egentlig er ideen, når hr. Aage Frandsen siger, at den fjerde radiokanal er skræddersyet til Danmarks Radio, hvorimod ministeren siger, at den sandsynligvis vil blive vundet af en udenlandsk radiostation.
Lad os nu et øjeblik forestille os, at ministeren har ret i, at den sandsynligvis vil blive vundet af en udenlandsk radiostation, og at det ikke bare er noget, ministeren siger af hensyn til EU-lovgivningen, som man efterfølgende har opdaget måske ikke er helt i orden, så man hellere må gardere sig.
Hvis vi nu forudsætter det, ser SF så overhovedet ikke nogen problemer i, at det bliver en udenlandsk, privatejet station, der får den fjerde radiokanal?
Er der slet ikke nogen negative elementer i det, overhovedet ingen?
Det vil jeg spørge hr. Aage Frandsen om. Det andet spørgsmål er omkring reklamerne: Kan hr. Aage Frandsen ikke bekræfte, at vi har fået to reklamekanaler med det her forlig? Kan hr. Aage Frandsen ikke bekræfte, at vi har fået bevægelige sponsorreklamer i Danmarks Radio?
Kan hr. Aage Frandsen ikke bekræfte, at med hensyn til de reklamefri zoner, fri for børnereklame, vil det være meget vanskeligt at definere, hvad der er en børnereklame, og hvad der er en voksenreklame.
Hvad er en reklame for cola f.eks.?
En af bivirkningerne ved at udbyde den fjerde radiokanal er jo selvfølgelig, at en udenlandsk mediegigant kan gå ind og byde på den og få den, også ved at love en masse ting, for der er jo nok penge at putte i den.
Det er jo ikke noget problem for nogle af de store mediegiganter.
Det kan f.eks. være en koncern, som også har en interesse i pladeselskaber, og som derfor er interesseret i at spille en bestemt type af musik.
Og dér er det jo klart, at der er meget stor forskel på, om den fjerde radiokanal, hvis vi går ud fra, at kvaliteten er den samme, vælger at spille dansk produceret musik, dansemusik, rytmisk musik eller orkestermusik, eller vælger at spille musik med udenlandske orkestre.
Det har meget stor betydning for produktionsmiljøet i Danmark, selvfølgelig.
Derfor har det selvfølgelig en ret central betydning.
Det troede jeg egentlig SF og Enhedslisten var enige om.
Men det forstår jeg vi altså ikke er.
Som et af flagskibene, som SF havde opnået, nævnte han begrænsningen af børnereklamerne.
Nu forstår vi så, at det ikke er færdigbearbejdet - hvad der så egentlig menes med det - og at det kan fortolkes, og at der kan lægges forskellige ting ind i det.
Så må vi jo bare håbe, at den fortolkning, som kommer ud af det, er en fortolkning, som SF er enig i, og ikke som f.eks. med licensen, hvor CD mener, at en nedsættelse skal gå til hotellerne.
Jens Rohde (V), 2000-05-11:
Til hr. Aage Frandsens ros og egentlig også til dels til hr. Søren Hansens skal jeg sige, at de da i hvert fald har kæmpet med åbent sind og fra start gjort klart, både hvad man vil, hvor man vil hen, og hvem man egentlig ønskede at forhandle med.
Det har man ikke lagt skjul på fra den side, så af det skal der i hvert fald ikke lyde nogen kritik.
Så ved man da i det mindste, hvor man har folk, og det er jo dejligt.
Men skal jeg forstå det sådan hos hr. Aage Frandsen, at disse udbudskrav skal specificeres på klokkeslæt og timer, og at man nu vil sidde og lege programchefer for at sikre - og det er vel den eneste måde, man kan sikre det på - at man kan skabe det alternativ, som jeg hører SF's ordfører stå og plædere for?
For det synes jeg da vil være en interessant oplysning for de repræsentanter for de kommercielle udbydere, som måske havde tænkt sig at byde på kanalen.
Så tror jeg også, hr. Aage Frandsen vil kunne vente sig en lang række retssager om, hvad børnereklamer egentlig er, for det er det, man har i Sverige, fordi man ikke kan finde ud af at definere det.
Det giver en masse retssager.
Og så lige et enkelt spørgsmål: Får vi ...
Ester Larsen (V), 2000-05-11:
Jeg synes, det var et meget interessant svar, at man ikke skal blande sig i programlægningen.
Man pålægger altså borgerne at skulle betale 240 mio. kr. mere i licens under henvisning til, at man skal styrke TV 2's børneprogrammer
, og bagefter siger man, at det kan man ikke blande sig i.
Det er lidt interessant, for det er nøjagtig det samme argument, der blev fremført for få dage siden, hvor Danmarks Radio benyttede lejligheden til at afbryde aftalen med Filminstuttet om et engagement i dansk filmproduktion.
Det vil sige, at det også var et led i medieaftalen, at man skulle øge engagementet i dansk filmproduktion, men det er meget behændigt omgået af Danmarks Radio, og ministeren kommenterer det med, at man ikke kan blande sig i programlægningen.
Det vil altså sige, at argumenterne for at øge licensen er hule, er illusoriske.
Jeg synes, det er betænkeligt.
Aage Frandsen (SF), 2000-05-11:
Jeg er også helt sikker på, at man havde sagt, det var betænkeligt, hvis vi var gået ind og havde styret programmerne.
Det er jeg helt sikker på at man havde sagt.
For man kan sige, at vi i den her forbindelse, ikke mindst når det drejer sig om den fjerde radiokanal, går længere, end vi nogen sinde har gjort med hensyn til at begrænse, hvad vi kan kalde armslængden.
Det må man nok sige.
Derfor skal man gøre det med en vis nænsomhed, og derfor skal man heller ikke gå ind og fastsætte timer. Jeg siger bare, at der er et problem, og sådan skal vi jo indrømme, når vi laver sådanne aftaler som den her, at der da er nogle spørgsmål, som man kan stille efterfølgende.
Og jeg synes, det er glimrende, at man stiller spørgsmålene.
Men det afgørende i den her forbindelse er jo, at vi skal lægge nogle principper ned omkring den fjerde radiokanal, og det gør vi, og så er det overladt til andre med hensyn til, hvem der så lever op til indholdet i den.
Med hensyn til fru Tove Videbæks spørgsmål mener jeg ikke - og dér er jeg jo selvfølgelig enig i det, der er sendt ud - at det er stationerne, der skal sidde i de udvalg, men de skal selvfølgelig komme deres mening.
Og jeg mener, at de, der sidder i nævnene, er glimrende mennesker.
Altså til det dér med, at de er en modpart: Ja, de er det offentliges repræsentanter, og så kan de selvfølgelig også være en modpart en gang imellem, men i dette tilfælde synes jeg nu også de er vores repræsentanter. Så med hensyn til hr. Søren Søndergaards bemærkning om, at det, der er opnået omkring børneudsendelserne, er et flagskib: Nej, jeg sagde ikke, det var et flagskib.
Jeg sagde, jeg var godt tilfreds med det, for vi ville da være gået længere i den retning, end der er tale om her.
Og så lige til allersidst til det med, at Danmarks Radio skulle have brudt nogle aftaler: Jeg mener ikke, Danmarks Radio i forhold til det dér med film overhovedet har brudt nogen aftale.
Det er der ikke tale om i den her forbindelse, men igen: Det er heller ikke noget, jeg skal blande mig i.
Og med hensyn til de penge: Jamen det, der står i aftalen, er det, der gælder, men jeg går ikke ind og er en slags bagvedliggende direktør i forhold til, hvordan man bruger pengene, men jeg kigger selvfølgelig efter, om vi har fået det ønskede ud af det i sidste ende.
Tove Videbæk (KRF), 2000-05-11:
Hr. Aage Frandsen nævner, at der ikke er taget stilling til, hvem der skal sidde i arbejdsgruppen vedrørende lokalradio og -tv.
Men kan hr. Aage Frandsen ikke bekræfte, at der allerede er udsendt brev til brancheorganisationer om, at de godt nok vil blive hørt, men at selve arbejdsgruppen vil komme til at bestå af folk fra kommuner, amter m.v., som ikke nødvendigvis er sagkyndige konkret, men som nærmere skal administrere ordningerne, og som dermed af lokalradio-/-tv-stationer og af branchen som helhed betragtes, måske ikke som modpart, men i hvert fald som part i sagen.
Brian Mikkelsen (KF), 2000-05-11:
Jeg har noteret mig, at hr. Aage Frandsen under alle de medieforhandlinger og alle de mediesamtaler, vi har haft,
altid har udvist en positiv interesse for lokal-tv, lokal-tv-regionerne osv.
Den nye aftale, der er lavet her, betyder, at der kommer en koncessionsafgift på TV Danmark-stationerne på 30 mio. kr. Vi har set af forskellige henvendelser fra stationerne, at sandsynligvis de fleste af stationerne uden for Kanal 2's område i hovedstadsområdet vil bukke under, fordi der er forbavsende få penge til at producere lokal-tv for med en sådan koncessionsafgift.
Konsekvensen er altså, at man bliver nødt til at lukke nogle af TV Danmark-stationerne, som konkurrerer med andre regionale medier.
Hvad mener hr. Aage Frandsen om det, når man så nidkært ellers har kæmpet for lokal-tv, lokalradio i hele sin argumentation op til forliget her?
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-05-12:
Det Radikale Venstre ønsker ikke at sende patienter til eksperimentelle behandlingsformer i udlandet, så vi støtter ikke beslutningsforslaget.
Vi skal ikke sende patienter til behandlinger, som vi ikke kender effekten af.
Det er klart, at for patienter, der lider af livstruende sygdomme, kan selv et nok så spinkelt håb, et nok så tyndt halmstrå forekomme værd at gribe efter, men det er lige så klart, at når det drejer sig om eksperimentel behandling, er der ingen sikkerhed for, at behandlingen virker.
Den kan være direkte skadelig eller have skadelige bivirkninger og således forværre patientens tilstand.
I værste fald kan den eksperimenterende behandling fremskynde sygdommens dødelige udgang.
Det kan vi ikke vide.
Når vi ikke kan vide, hvordan en behandling vil virke, kan vi naturligvis ikke tage ansvaret for den, og det er netop det, vi kommer til, hvis vi tillader danske offentlige midler at følge patienten til eksperimenterende behandling i udlandet.
Ikke bare påtager staten sig så det økonomiske ansvar for behandlingen, men patienten vil også være omfattet af det offentliges Patientforsikring, og det forsikringsansvar kan det offentlige naturligvis ikke påtage sig over for en behandling, hvis resultater ikke er dokumenteret, og hvis bivirkninger ikke er kendt.
Hvordan skulle man kunne tage ansvar for det?
Derfor stemmer Det Radikale Venstre som sagt imod dette forslag, men det skal også siges, at Det Radikale Venstre er meget tilfreds med ministerens tilsagn om at give patienter mulighed for at få bevilget behandling i udlandet, hvis behandlingen indgår i godkendte og kontrollerede forsøg, og hvis behandlingen udføres som et samarbejde imellem danske og udenlandske sygehuse.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Hvis man ser bort fra de politiske drillerier, er det jo tydeligt, at der er et bredt flertal i Folketinget for at åbne mere op for, at patienter, der ikke kan få en behandling i Danmark, kan få mulighed for at komme til udlandet og få en behandling. Det gælder i forvejen, når det er dokumenteret, at det virker, men diskussionen går selvfølgelig på at udvide det i forhold også til behandlingsformer af eksperimentel karakter.
Og der er jeg enig med regeringen, når den siger, at kravene til, hvornår vi skal sende patienter ud til eksperimentel behandling i udlandet, ikke er, skal vi sige det mildt, ret velbeskrevne i beslutningsforslaget.
Jeg er enig i, at vi som offentligt sundhedsvæsen påtager os et enormt ansvar ved at sende mennesker ud, der jo er i en presset situation, og hvor vi skal tage hånd om dem og sørge for, at de får maksimal, god behandling, men jo heller ikke skal stille dem noget i udsigt, der alligevel ikke fører til noget, og heller ikke lokke dem ud i nogle eksperimenter, vi i virkeligheden ikke ved, hvad fører til eller har af konsekvens.
Vi har et enormt stort ansvar, hvis vi som offentligt sundhedsvæsen sender mennesker til eksperimentel behandling i udlandet.
Jeg er enig i det, ministeren sagde om, at det skal foregå på en kontrolleret måde.
Det vil sige - og det er jeg tilhænger af - at det også er et samarbejde mellem det danske sundhedsvæsen og det pågældende lands sundhedsvæsen, for det er den måde, vi kan være sikre på at have indsigt i, hvad det her eksperiment går ud på.
Kan vi stå inde for, at det er noget, vi godt vil tilråde danske patienter at indgå i?
Så jeg vil mene, at vi skulle prøve at lande denne her sag nogenlunde i den enighed, der er, nemlig at vi ser på ministerens tilsagn om at ændre bekendtgørelsen.
Vi får den over i udvalget og kigger på det, og så er jeg helt sikker på, at der vil vise sig et stort, bredt flertal for, at det var et godt fremskridt, vi dér sikrede for den gruppe af patienter, der i dag ikke har muligheder for at få behandling i Danmark.
Hanne Andersen (S), 2000-05-12:
Somme tider tror man jo ikke sine egne ører, men hr. Jørgen Winther havde tidligere i dag en definition på, hvad der var politik.
Det her er ikke politik, det er poletæk.
Dér vil vi kunne gøre det meget bedre.
Det var faktisk det, jeg sagde.
Og vi gør det gerne ved de behandlingstyper, der nævnt her, og vi gør det gerne efter de samme gode regler og krav, som vi har i Danmark, når vi f.eks. laver eksperimentel behandling, og jeg gav også udtryk for, at vi var meget glade for ministerens tilsagn om at se på bekendtgørelsen og gøre det nemmere for patienterne at få en behandling, som måske ikke kan gives i Danmark.
Så jeg var skuffet over hr. Tom Behnke i dag, men det er altså poletæk.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Hvis ikke jeg havde set, at hr. Tom Behnke har siddet i salen under hele debatten, ville jeg ikke have troet, at det var tilfældet.
Den svada, der blev indledt med, og som i hvert fald er skrevet hjemmefra, gik ud på, at venstrefløjen var imod og kun gik ind for, at de rige skulle have lov til at få behandling i udlandet, men det har jo overhovedet ikke noget hold i den debat, vi har haft.
Det er den eneste substantielle uenighed, der har været i debatten, og jeg tror ikke engang, den er der.
Jeg tror såmænd, forslagsstillerne er enige i, at den side bør der strammes op på, og det er garanteret det, der også kommer fra ministeren.
Så jeg synes, det var en mærkelig indledning,
vil jeg sige til hr. Tom Behnke.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-12:
Tak for de rosende ord.
Det er altid rart at få ros.
Så kunne jeg konstatere, at jeg havde misfortolket Enhedslistens indlæg, og det skal jeg beklage dybt.
Jeg kunne forstå på hr. Frank Aaens sidste indlæg, at Enhedslisten faktisk støtter beslutningsforslaget, og så nærmer vi os jo, at der er et regulært flertal for forslaget, og det er jo egentlig rart nok. Men virkelighedens verden er - og det ved vi jo også -
at beslutningsforslaget næppe når at blive færdigbehandlet i denne her folketingssamling, men inden vi når til den næste folketingssamling, så har ministeren fået samlet op på den her sag og forhåbentlig fået løst problemet.
Det fører mig så frem til fru Hanne Andersen, til hvem jeg kun har den kommentar, at problemstillingen jo har været kendt i flere år, og at det, vi brokker os over, er, at det er nødvendigt for oppositionen at fremsætte et beslutningsforslag, for at der kommer skred i sagen.
Det, vi gerne havde set, var, at regeringen allerede på et tidligere tidspunkt selv havde taget fat i det her.
Hvorfor skal regeringen sidde tilbage og vente på, at oppositionen skubber til regeringen?
Det er det, vi er lidt utilfredse med nogle gange i dansk politik, nemlig at regeringen er for sløv i optrækket.
Det her har været en kendt problemstilling.
Vi ved, at der har været muligheder på kræftområdet både i Sverige og i Norge, men at man ikke har haft de muligheder i Danmark, og man har end ikke haft den mulighed, at man fra Danmark kunne sende patienterne til henholdsvis Norge og Sverige.
Først når der kommer et konkret beslutningsforslag fra en række partier fra den borgerlige side af salen, kommer ministeren og siger: O.k., O.k., nu skal vi nok gøre noget ved det hen over sommeren, nu skal vi nok gøre det.
Det er bedre sent end aldrig, men det, vi anker over, er, at vi godt kunne tænke os, at regeringen havde handlet af egen kraft på et tidligere tidspunkt.