runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Mit spørgsmål om de praktiserende læger kørte ikke på, om praktiserende læger skulle operere eller ej.
Det kørte faktisk på den svage patient: om det faste holdepunkt ikke også indebar, at hvis den lægelige vurdering fra en praktiserende læge medførte, at der var behov for akut behandling, så finder den sted i det offentlige sygehussystem.
Ester Larsen (V), 2000-11-28:
De tal, som fru Anne-Marie Meldgaard opgav, er korrekte, men det er jo heller ikke de patienter, det handler om.
Det handler præcis om de patienter, som ikke bliver behandlet i tide, om pigen fra Løgstør, der havde en ventetid på 2 år.
Vi har ikke et princip, som siger, at patienter udelukkende og hundrede procent skal vurderes efter lægefaglige kriterier.
Det er sådan, også på de offentlige sygehuse, at man lovligt fra lægelig side kan lave en vurdering, der omfatter andre forhold, som omfatter personlige forhold, men det er bare ikke muligt for læger på de store sygehuse at kende patienterne og gennem henvisninger at se, at her kan der være nogle situationer, som burde tælles med.
Men hvis de gør det, er det godt, og det er på ingen måde et brud med noget.
Omsorgen for de svageste er det, der er det bærende i forslaget.
Og så bliver der spurgt til, hvor de praktiserende læger er henne, om det ikke er det faste holdepunkt.
Jo, det er det da heldigvis og forhåbentlig, men nu er der ikke ret mange praktiserende læger, der er gode til at operere, og jeg vil heller ikke anbefale, at de øver sig for meget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Jeg vil gerne spørge fru Ester Larsen, om det ikke er sådan, at langt de fleste patienter i det her land bliver behandlet akut i sygehussystemet, og derefter, om det så ikke er inden for 14 dage, og yderligere igen inden for 3 måneder.
Så vil jeg også spørge, om det her beslutningsforslag ikke også lægger op til et brud med, at det alene er en lægefaglige vurdering, der ligger til grund for behandlingen og rækkefølgen på ventelisterne.
Mit sidste spørgsmål går lidt på den omsorg, der er omkring de svageste her, hvor vi taler om forskelsbehandling.
Hvor er de praktiserende læger henne i forhold til det her forslag?
Mig bekendt er det jo netop de svageste grupper, der
her bliver talt om, hvor den praktiserende læge er det faste holdepunkt, som også har muligheden for at visitere videre i systemet.
Tove Videbæk (KRF), 2000-11-28:
Beslutningsforslag nr. B 30 er et gammelt forslag fra 1997-98, der her er genfremsat, og det er der ikke noget galt i.
Men det er nedslående, at der ikke er sket mere på området siden den første fremsættelse.
Familiernes psykiske og økonomiske konsekvenser af en sådan unødvendig ventetid er ikke blevet mindre i de mellemliggende år.
Ud over nedsat livskvalitet er der økonomiske udgifter på flere niveauer, både for familierne og for samfundet.
På arbejdsmarkedet er der manglende privatindkomster, der er risiko for udstødelse fra arbejdsmarkedet, og der er risiko for at droppe ud af uddannelser.
Når amterne eller sygehusejerne ikke inden for en rimelig tid kan opfylde deres behandlingsforpligtelse, bør de have pligt til at vejlede patienterne om de behandlingsmuligheder, der er på private eller offentlige sygehuse enten her i landet eller i nabolandene, og de bør være forpligtet til at betale for den løsning, borgeren så måtte vælge.
Grunden til, at kommunerne nu økonomisk kan have interesse i at hjælpe borgere, der er kommet i denne ulykkelige situation, er åbenlys, og det bør vi ikke fortsat hindre dem i. I Frankrig, som Sundhedsudvalget besøgte tidligere på året, fungerer offentlige og private sygehuse fint side om side, og begge får tilskud fra det offentlige.
I Frankrig kender man ikke til ventelister.
Her understreger man derimod, at det er uetisk, at syge mennesker skal stå på ventelister.
Syge mennesker skal behandles, og bl.a. denne indstilling gør, at Frankrigs sundhedsvæsen er nr. 1 på verdensranglisten.
Netop billedet af, hvordan private og offentlige sygehuse fungerer side om side i Frankrig, må da understrege og bekræfte, at det måske ikke er så katastrofalt for et land at benytte private hospitaler, men det er bare en yderligere service for landets borgere. Vi kan ikke være bekendt, at de menneskelige konsekvenser og de samfundsmæssige omkostninger, som er omtalt i dette forslag, er uændrede i dag, når de samme problemer har været diskuteret i offentligheden i årevis og i Folketinget i 1997-98.
Kristeligt Folkeparti kan støtte forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-11-28:
Jeg vil gerne spørge hr. Keld Albrechtsen, om ikke det er korrekt, at jeg i min ordførertale nævnte gruppen af kommunalt ansatte, som jeg mente kommunen skulle have lov til at betale for.
Først derefter nævnte jeg borgere, der kunne være udsat for en social deroute, som nogle, der også havde behov for at kunne få betalt sygdomsbehandling af kommunen.
Jeg nævnte altså to grupper, og jeg mener, at de offentligt ansatte skal have gode vilkår, og at det skal være attraktivt at arbejde i det offentlige.
Det vil selvfølgelig blive en udløber af forslaget, men det er rigtigt, at hovedformålet med forslaget er det, fru Ester Larsen også har plæderet for og talt for, nemlig at vi skal undgå, at folk kommer ud i en social deroute.
Det drejer sig ikke om så mange, men jeg kunne da godt tænke mig, at forslaget blev udvidet, det må jeg ærligt indrømme.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Med hensyn til fru Ester Larsens spørgsmål må jeg bare sige, at nu har forslaget i forhold til, som det var, da det blev fremsat, jo fundamentalt ændret karakter under behandlingen, for det begyndte med, at fru Henriette Kjær forklarede, hvordan det drejede sig om bestemte typer af nøglemedarbejdere, som jo typisk ikke er inde i det sociale system, som fru Ester Larsen nu henviser til.
Så må jeg jo bare konstatere, at der er totalt forvirring i de borgerlige rækker.
Fru Henriette Kjær ønsker et system med forskelsbehandling, det tilkendegav hun meget klart: Det er nogle bestemte grupper i samfundet, der skal rykkes frem på ventelisterne.
Nu forsøger fru Ester Larsen sig så med en forklaring om, at det i virkeligheden er mennesker i det sociale behandlingssystem, som det her drejer sig om.
Vi må så konstatere, at forslaget er endt i total forvirring med hensyn til, hvad det egentlig går ud på.
Men det er jo nok fru Henriette Kjærs version, som er den egentlige forklaring på det.
Nej, det var heller ikke et spørgsmål, hr. formand ...
Hvis Dansk Folkeparti vil være med til at skaffe nogle penge og også være med til at finansiere det, til at løse ventelisteproblemer direkte ...
Tom Behnke (FRI), 2000-11-28:
Jeg er langtfra enig i de argumenter, som hr. Keld Albrechtsen brugte for at afvise forslaget her - langtfra.
Men jeg har to konkrete spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen.
Det ene spørgsmål er: Når hr. Keld Albrechtsen siger »de borgerlige partier«, hvad mener hr. Keld Albrechtsen så helt præcist med det?
Det andet spørgsmål er: I og med at jeg selv betragter mig og mit parti som hørende til de borgerlige partier, vil jeg godt høre, på hvilket tidspunkt Frihed 2000 her i Folketinget har fremsat forslag om, at de rigeste her i landet skal have skattelettelser?
Så vidt jeg har forstået,
er hele vores skattepolitik netop bygget op på, at vi laver skattelettelser fra bunden af.
Så det er to interessante spørgsmål, bare lige for at vi har det på det rene, vil jeg gerne sige til hr. Keld
Albrechtsen.
Henriette Kjær (KF), 2000-11-28:
Vil den socialdemokratiske ordfører ikke erkende, at man kan spare penge ved at behandle patienterne hurtigst muligt, fordi man bruger så mange penge på sygedagpenge?
Sidst vi fremsatte det her beslutningsforslag, havde jeg et eksempel med en mand, der blev syg.
Det var en banal lidelse.
Han kunne blive opereret for 35.000 kr., hvis man havde betalt for en behandling i det private sundhedsvæsen.
I stedet for måtte han vente på behandling i det offentlige sundhedsvæsen, og kommunen kom af med godt og vel 120.000 kr. i sygedagpenge.
Derfor er der altså tale om besparelser, både økonomisk og når man ser på de menneskelige lidelser.
Fru Anni Svanholt har jo ret i, at det drejer sig om, at en gruppe mennesker skal behandles frem for andre, men ikke, at det kommer an på ens placering i erhvervslivet.
Det er jo ikke det, jeg siger, hvilket jeg også gjorde hr. Keld Albrechtsen opmærksom på.
Og så mener jeg, at man kunne administrere det på den måde, at der kunne foregå en konkret sygdomsbehandling af en lægefaglig konsulent i socialforvaltningen, der må træffe de her afgørelser.
Så ville man også undgå, som der var nogle, der var inde på tidligere her i debatten, at der kunne foregå nepotisme, altså at man kunne presse en politiker til at kræve at blive behandlet privat.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at det offentlige jo i den grad tegner private forsikringer til deres medarbejdere allerede i dag.
De statsansatte, i Finansministeriet, hvor vi har dem, alle steder får de dem da tegnet for tiden, så det er da ikke noget nyt.
Det er da ikke noget, vi behøver et beslutningsforslag til, eller noget, der skulle ligge som en skjult bagtanke i det her beslutningsforslag.
Det foregår da.
Det er en del af overenskomsten for mange offentligt ansatte i dag.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Ja, nu har hr. Keld Albrechtsen jo efterlyst et svar på et af mine spørgsmål, så det vil jeg undlade at bruge tid på.
Men jeg vil gerne sådan lige for forståelsens skyld en ekstra gang spørge fru Henriette Kjær: Når det her ikke kun drejer sig om, at det er nøglemedarbejdere på et højt niveau, men også specialarbejderen, og at det her drejer sig om, at der ikke skal være forskelsbehandling, er det så rigtigt forstået, at kommunerne også kan vælge at gå ind og betale for behandlingen af en hjemmegående husmor og andre, som ikke i den grad er belastet af måske at være på dagpenge eller på sygedagpenge osv.?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Tak, hr. formand.
Når det gælder om at være med til at finansiere penge til det offentlige sygehusvæsen, så er Enhedslisten at finde, også med hensyn til at finansiere.
Enhedslisten er ikke optaget af at uddele statens penge i form af skattelettelser til de velbjergede, således som det er Det Konservative Folkepartis primære programpunkt, og derfor tager vi det ærlig talt ikke særlig alvorligt, når Det Konservative Folkeparti påstår, at de gerne vil skaffe penge til så det ene og så det andet og så det tredje.
Det hænger jo ganske enkelt ikke sammen.
Så lagde jeg mærke til, at fru Henriette Kjær ikke besvarede fru Anne-Marie Meldgaards spørgsmål, som jo var et særdeles relevant spørgsmål, nemlig om den snedige bagtanke bag ved det her var, at så kunne det offentlige overtage betalingen til de private forsikringsordninger, for så kunne fru Henriette Kjær jo opnå, at man ikke alene ligesom i USA havde det sådan, at nøglearbejdere f.eks. kunne få en fortrinsstilling og springe ventelisterne over, men så kunne det offentlige oven i købet betale det; så kunne man få amerikanske tilstande for det offentliges regning.
Så er vi ovre i en fuldstændig parodi, men lad os nu høre svaret på det spørgsmål.
Anni Svanholt (SF), 2000-11-28:
Det er ret uforståeligt, at den konservative ordfører så hårdnakket benægter, at der er tale om fortrinsstilling, eller at nogle medborgere skal have et fortrin frem for andre.
Jeg havde den opfattelse, at det forslag her netop går ud på, at der altså er en gruppe af mennesker, som skal frem for andre; det er jo hele essensen i forslaget.
Så vil jeg godt spørge den konservative ordfører: Hvordan havde man i øvrigt forestillet sig, at det skal foregå, den henvisning, den udvælgelse, der skal finde sted her? Vil det sige, at man skal tage alle?
Hvem skal gøre det her?
Det bliver jo en meget, meget vanskelig sag, når man ikke har et meget fast kriterium, nemlig at det går efter behov med hensyn til sygdomsbehandling.
Ester Larsen (V), 2000-11-28:
Jeg kan godt undre mig over den store spørgelyst, der er til, hvem der dog skal bestemme og træffe beslutninger
: Er man ikke klar over, at det, forslaget går ud på, er ...
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Nu har vi jo lige hørt den konservative ordfører forklare, at De Konservative ønsker at sætte ind med alle midler, når det drejer sig om behandling og forebyggelse for at få ventelisterne afskaffet.
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, om det også gælder, når vi taler om forskel i den behandling, der skal være i sundhedssystemet.
Jeg vil også godt spørge fru Henriette Kjær, om det er De Konservatives opfattelse, at de fleste på sygedagpenge er på venteliste, for sådan forstod jeg faktisk fru Henriette Kjærs tale her.
Jeg vil også spørge, om det drejer sig om, at de private virksomheder, der forsikrer sig og kan få deres medarbejdere behandlet på private hospitaler, skal kunne få den ydelse gratis, ved at der tages penge fra det offentlige sundhedssystem til privathospitaler.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Det ved
fru Henriette Kjær godt. Det synes jeg alt i alt er en temmelig usympatisk
tankegang, faktisk en meget usympatisk tankegang, for det betyder jo også en omprioritering af, hvem der skal behandles for hvilke lidelser.
Kriteriet for Det Konservative Folkeparti er jo simpelt hen, at jo større værdi arbejdsgiverne mener, en medarbejder har i produktionen, desto højere skal vedkommendes behandling prioriteres.
Det er renlivet kynisme, men så er hensigten da kommet åbent frem.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Jeg ved altså ikke, om det her er et spørgsmål om, hvorvidt man skal erkende det ene eller det andet.
Det her er et spørgsmål om holdninger, og jeg synes, det er forkert fra Folketingets talerstol at gå ind i enkeltsager og sagsbehandling.
For mig handler det om, at man kan bruge de systemer, der er i det offentlige, og det er jo ikke forbudt i dag at bruge privathospitaler.
Det, der for mig er vigtigt i den her sammenhæng, er at fastholde, at det er amterne, der har ansvaret for, at sundhedssystemet og ventelisterne bliver administreret, at man visiterer derfra og så bruger de systemer, der er.
Henriette Kjær (KF), 2000-11-28:
Det kom overhovedet ikke frem i mit indlæg, at det her skulle være til gavn for højtplacerede i virksomheder.
Jeg sagde: Specialarbejderen er lige så vigtig, han kan lige så vel være nøglemedarbejder.
Men altså, det er jo Enhedslistens sundhedspolitik.
Man kan også se på det netop indgåede sundhedsforlig med regeringen, at der jo ikke er tale om nogen reformer, nogen særlig opgradering af det offentlige sundhedsvæsen.
Det er jo småting, hvad Enhedslisten har præsteret. Så jeg synes, det er intet mindre end træls at høre på en sådan anklage, der ikke har bund i nogen virkelighed.
Fru Anne-Marie Meldgaard spørger, om det også gælder forskelsbehandlingen, når jeg siger, at man skal sætte ind i kampen mod ventelister.
Jamen jeg tror på, at det kommer dem, der ikke er i arbejde, til gavn, at dem, der er i arbejde,
De kommer jo ikke til at vente
længere tid, fordi man gør en ekstra indsats for at behandle nogle i det private system. Det er lidt det samme, vi havde en diskussion om før, da
fru Anne-Marie Meldgaard var ordfører.
Regeringen og fru Anne-Marie Meldgaard har en opfattelse af, at det her forslag kommer til at være fordyrende for samfundet.
Det mener jeg ikke, for de læger, der er på privathospitalerne, er nogle, der på grund af en meget, meget god overenskomst har tid til at arbejde i det private sygehusvæsen også.
Så vi tager altså ikke nogen læger, og i øvrigt er der også tale om behandling i udlandet.
Så ved jeg godt, at det ikke er alle, der står på venteliste, der belaster sygedagpengesystemet.
Ester Larsen (V), 2000-11-28:
... Jeg skal derfor spørge, om fru Henriette Kjær ikke kan bekræfte, at det, forslaget sigter på, er at lovliggøre de beslutninger, der allerede i dag træffes i kommuner, men desværre uden gyldig lovhjemmel.
Beslutningerne træffes ud fra en samlet vurdering af de enkelte personer, som er ved at komme i klemme i systemet på grund af lange ventetider, og det er ikke en lægelig vurdering, men en samlet social vurdering for at forhindre mennesker i at komme ud på en social glidebane.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-28:
Vi må bare konstatere, at fru Henriette Kjær ikke vil eller kan besvare det spørgsmål, som vi nu har stillet et par gange, om det i virkeligheden er tanken, at de offentlige kasser så kan gå ind og overtage finansieringen af nogle af de ordninger, som i dag tegnes privat forsikringsmæssigt, og som desværre jo også offentlige arbejdsgivere benytter sig af.
Det ved jeg godt, men det har jo ikke noget med sagen at gøre.
Det har ikke noget med det spørgsmål at gøre, som vi stiller.
Det var forhåbentlig ikke et forsøg på direkte at svare udenom, det vil jeg da nødig mistænke fru Henriette Kjær for, men kunne vi ikke få et svar?
Henriette Kjær (KF), 2000-11-28:
Nu er det lidt ærgerligt, at reglerne her i Folketinget betyder, at jeg ikke kan svare på alle de gode spørgsmål, hr. Keld Albrechtsen ellers havde.
Men jeg vil så spørge hr. Keld Albrechtsen, om han ikke synes, det er rimeligt, at en hjemmehjælper, der på grund af rygsmerter har været længe væk fra sit job, og som mister sit job, sine kolleger, mister hele sit sociale netværk, mister sin gode løn, så hun må gå fra sin bolig, får betalt en behandling i det private, når det offentlige ikke kan klare det?
Det er da helt urimeligt, at den person må lide en social deroute på grund af et system med for lange ventetider og på grund af et for stift system, der ikke er så smidigt, at man kan tillade den her slags tiltag.
Synes hr. Keld Albrechtsen ikke, at det er urimeligt over for hjemmehjælperen?
Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2000-11-28:
Beslutningsforslaget om kommunal støtte til sygdomsbehandling på private hospitaler, hos speciallæger og lign. er tilsyneladende velment, og det har, som det også er blevet sagt, til formål at afbøde urimelige konsekvenser af lange ventelister. Forslaget er koncentreret om personer, hvor venteliste til sygdomsbehandling kan betyde umiddelbare meromkostninger for det kommunale system.
Sådan har jeg i hvert fald læst det.
For det er jo ikke tanken, at enhver borger skal kunne søge kommunen om at springe ventelisterne over - eller er det?
Jeg er snart kommet helt i tvivl, efterhånden som debatten har udfoldet sig.
Hvis forslaget, som jeg har forstået det, bliver vedtaget, vil det betyde, at kommunen kun skal punge ud ud fra en konkret vurdering, og hvor der er en umiddelbar økonomisk fordel.
Det vil medføre en diskrimination i forhold til kommunens øvrige borgere, der kunne have lige så stort behov for at komme hurtigt til for ikke at ende som eksempelvis langtidssygemeldte.
Forslaget er simpelt hen ikke gennemtænkt, og det griber ikke fat om nældens rod, nemlig at folk alt for længe bliver hængende i sygedagpengesystemet.
Således påviste Socialforskningsinstituttet i 1999, at der i gennemsnit gik godt 7 måneder, fra en sygedagpengemodtager har sin første sygedag, til vedkommende første gang møder en kommunal sagsbehandler.
Herefter er der flaskehalse og ventetid på sagsbehandlingen.
Der er ventetid hver gang en sag går fra én instans til en anden, og det er jo en helt anden slags venteliste end den, vi taler om i dag.
Vi skal altså ikke bilde os ind, at selv om kommunerne fik mulighed for at yde støtte til sygdomsbehandling på privathospitaler og lign., så ville vi have løst problemet med, at syge bliver hængende alt for længe i det kommunale system.
Desværre er problemet i stedet for, som jeg tidligere sagde, flaskehalse og dårlig organisering af sagsbehandlingen i det kommunale system.
Det er et alvorligt problem, for det er en kendsgerning, at langvarigt sygemeldte har svært ved at komme tilbage til arbejdsmarkedet.
Så der er to grunde til ikke at støtte beslutningsforslaget.
Den ene grund er, at det bryder med princippet om lige adgang til sundhedsydelser.
Den anden grund er, at formålet med beslutningsforslaget, nemlig at afværge en social deroute, heller ikke nås.
Dér skal vi først og fremmest se på det kommunale systems måde at arbejde på.
Det Radikale Venstre synes, at kommunerne skal feje for egen dør i stedet for at prøve at flytte fokus til sundhedssektoren, hvor ventelisterne naturligvis skal ned.
Men det er en helt anden sag.
Birthe Skaarup (DF), 2000-11-28:
Jo, men det mener jeg faktisk, at det har, for en speciallægeerklæring kan ganske rimeligt udbygges på den led, at en speciallæge finder ud af, at vedkommende faktisk skal indlægges i sygehusvæsenet.
For det er jo mange gange speciallægerne, der kan gå ind og sige: Jamen her skal virkelig en behandling til i sygehusvæsenet.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-11-28:
Jeg vil gerne spørge fru Birthe Skaarup, om hun ikke er enig i, at henvisning til speciallæger, som skal udfylde erklæringer i udlandet, ikke hører til under sociallovgivningen og ikke har noget at gøre med ventelisterne i sundhedssystemet?
Birthe Skaarup (DF), 2000-11-28:
At være ramt af sygdom er i sig selv naturligvis slemt, men såfremt økonomien samtidig smadres, bliver der lagt endnu en alvorlig byrde på den enkelte person, hvad enten det er unge, der får afbrudt en uddannelse, eller arbejdsledige, hvor det kan være vanskeligt at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Derfor mener Dansk Folkeparti, det må være rimeligt og rigtigt at få en økonomisk håndsrækning fra sin hjemkommune.
Såfremt der ikke var problemer med ventetiderne inden for nogen amter, ja, så havde forslaget jo ikke været nødvendigt, men det er urimeligt, at mennesker i sygdomssituationer skal vente på en udredning af deres situation og få forringet deres livskvalitet og økonomi. Derfor ser vi ingen problemer i, at kommunerne i særlige situationer kan få instrument og kompetence til efter en samlet konkret vurdering - og naturligvis som konsekvens af lange ventetider hos det offentlige - at afhjælpe generne ved at benytte sig af henvisningsmulighederne til private behandlingssteder. Dansk Folkeparti er af den formening, at der kan spares mange penge og forbedres livskvalitet for mange borgere.
Vi har hørt utallige eksempler på, hvorledes mennesker på sygedagpenge venter og venter på behandling.
Nogle kommuner har, som andre har været inde på, taget sagen i egen hånd, og vi har senest hørt om Århus Kommune, hvor den socialdemokratiske rådmand har sendt patienter til Kiel for at få en hurtig udredning af en hel gruppe sygdomsramte mennesker, således at samfundet vil blive sparet for en hel del penge.
Jeg tror på, at vi løser et reelt problem med dette forslag, men de berørte borgere vil så også få en behandling af samfundet, som de vil være tilfredse med.
Ingen kan nemlig i ordets bogstaveligste forstand sige, at det må være sundt at stå på en venteliste.
Derfor kan vi varmt anbefale forslaget.
Jo længere en patient står på venteliste, desto mere medicin skal der til, og Dansk Folkeparti ønsker, at patienterne kommer hurtigt igennem sundhedssystemet, også de svage grupper i vores samfund.
Det er det, forslaget her åbner op for.
Der er jo endelig også en hel del afledte udgifter, når man står på en venteliste, bl.a. til medicin, og hvis man har stået der i lang tid og er blevet endnu dårligere, er der udgift til rekreation.
Der er ingen tvivl om, at vi som sagt kan støtte det her forslag, så vi får gjort dårlige penge til gode penge, og så vi får gjort sygdomsramte mennesker, der har det dårligt, til raske og tilfredse borgere.