runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Seeberg (KF), 1999-04-13:
Indledningsvis vil jeg sige, at der efter vores opfattelse er tale om en ny og vigtig lovgivning, som har været lang tid undervejs.
Nu foreligger der endelig to lovforslag på baggrund af stempeludvalgets betænkning, to lovforslag, som ikke helt følger udvalgets indstillinger, men det har vi såmænd ikke så meget imod i Det Konservative Folkeparti.
Der er både gode og dårlige forslag.
Lad mig starte med at slå fast, at Det Konservative Folkeparti ikke vil være med til at hæve omkostningerne, når man handler bolig.
Det skyldes ikke mindst, at gebyrerne flere gange er blevet hævet.
Alene det her forslag, som regeringen nu er kommet med, vil i hvert fald, sådan som jeg kan regne det ud,
Men når det så er sagt, er der mange andre gode forslag.
Der er især et behov for at se på stempelafgifterne.
De høje stempelafgifter på især gældsbreve har længe været et problem, både fordi det selvfølgelig påfører private og virksomheder urimelige udgifter og på grund af den internationale konkurrencemæssige situation.
Det er jo en kendt sag, at man ved større lånetransaktioner har valgt at optage lån i udlandet for at slippe for stempeludgiften.
Med den stadig stigende internationalisering inden for det finansielle marked er det naturligvis vigtigt, at vi fra dansk side harmoniserer vores afgifter. Forslaget lægger herudover op til at afskaffe en række andre stempelafgifter på forskellige dokumentstyper, f.eks. lejekontrakter, entreprisekontrakter m.v. Med udgangspunkt i den virkelige verden er det ganske fornuftigt.
Vi har måttet konstatere, at det har været svært at opretholde en effektiv kontrol, og det vil samtidig både være billigere for parterne og også en forenkling for dem, at der ikke længere skal købes stempelmærker.
Vi kan også støtte, at livsforsikringer ligestilles konkurrencemæssigt med andre former for pensionsopsparing, så disse også fritages for stempelafgifter.
Lovforslagene er omfattende, og jeg vil ikke komme nærmere ind på de forskellige tekniske delelementer i forslagene.
Da vi oprindelig hørte om den bebudede stempelreform, skulle denne være provenuneutral.
Det er imidlertid ikke længere tilfældet.
Ifølge ministerens forslag vil der være tale om en provenugevinst på 225 mio., når der ses bort fra den midlertidige forhøjelse af stempelafgiften med tillægsbelåning, som jo er en del af finanslovaftalen for 1999.
Som sagt skal min konklusion være, at det er godt, der er fremsat de her to forslag, som skal forenkle stempellovgivningen, og der er mange gode elementer i den reform, som der er lagt op til.
Derfor vil Det Konservative Folkeparti også gå positivt ind i sagen.
Vi mener også, at der med den luft, havde jeg nær sagt, der er på den provenumæssige side, bør være mulighed for, at der kan laves en aftale, som indebærer de forenklinger, som vi alle sammen gerne ser, uden at det kommer til at koste boligejerne penge.
Der bør være mulighed for, at vi kan havne på noget fornuftigt.
Jeg kan i hvert fald her give det tilsagn, at Det Konservative Folkeparti gerne deltager i en sådan forhandling, for det er vores opfattelse, at det er nødvendigt med en forenkling af lovgivningen.
Aage Frandsen (SF), 1999-04-13:
SF kan støtte en række af de principper, som er i de to lovforslag, og som både er udtryk for en forenkling og en tagen højde for, at den teknologiske udvikling har gjort det sådan, at noget af det, som man i øjeblikket pålægger afgift, er svært at håndtere, og i nogle tilfælde ved vi også, at det omgås, måske fordi man ikke har været helt nøjeregnende med det.
Men under alle omstændigheder er der noget, som man må sige nærmest var umuligt at sikre.
Derfor er vi tilhængere af det princip, som ligger her, og som lægger afgiften om, men også ser bort fra nogle af de mere inferiøre ting, som i øjeblikket er afgiftsbelagt. Vi vil dog godt kigge lidt nærmere på, om der stadig væk er nogle skævheder i forslagene, men som udgangspunkt er vi positive over for forslagene.
Med hensyn til provenuet, som jo heller ikke er uden betydning i den her forbindelse, kan man jo sige, at det er en væsentlig del af formålet med disse love.
Det er jo karakteristisk, når vi tager disse lovforslag og de fem lovforslag, vi skal behandle senere, at der er nogle love, der giver penge i kassen, og der er nogle love, som koster, og jeg tror, jeg kan forudse, at der er nogle partier, der skal bære det igennem, som giver staten nogle penge i kassen, og jeg er bange for, at der er nogle andre partier, der beredvilligt giver ud til anden side.
Det vil vi også sammenlagt inddrage i vores overvejelser om, hvordan vi vurderer alle de her love som helhed.
Disse lovforslag er vi positive over for, og vi er også tilhængere af, at man ved denne justering får det provenu hjem, som der er tale om i den her forbindelse.
Det vil sige, at hvis ministeren kommer under pres fra den anden side, vil vi gerne forhandle også med udgangspunkt i ministerens eget forslag med hensyn til provenu.
Men vi vil godt kigge nærmere på, om der er nogle ting i det her forenklingsforslag, som vi ellers synes er fornuftigt, som vi synes det er uheldigt man friholder for afgift, og vi vil også godt kigge på, om man kan justere noget på de procenter, der er, i forhold til de formål, som vi gerne vil opnå.
Men altså en principiel tilslutning til begge forslag.
Klaus Kjær (DF), 1999-04-13:
Der er her tale om en lang række ændringer og justeringer hovedsagelig vedrørende stempelafgift.
Lovforslagene har til formål at forenkle og tilpasse den teknologiske udvikling og regelforenkling, som det så smukt hedder.
Nogle afgifter bortfalder helt, det gælder således typisk stempelafgifter, over for hvilke det har vist sig helt umuligt at etablere en effektiv kontrol, f.eks. stempelafgiften på hele låneområdet.
Det var en sådan situation, vi så, da en delegation fra Århus rejste til Tyskland og optog et lån på et millionbeløb i en tysk bank, som er datterselskab af et dansk pengeinstitut.
På andre områder sænkes stempelafgiften, f.eks. på andre ejendomme end boliger, mens satsen foreslås uændret for andre afgifter, f.eks. stempelafgiften på pantebreve og på ejerskiftesummen på ejerboliger.
Der foreslås endvidere en forhøjelse fra 200 kr. til 300 kr. for en notars medvirken ved attestation af underskrifter f.eks. på testamenter, protest af veksler og checks, lodtrækninger og lignende.
Som man så ofte ser, når regeringen foreslår såkaldte lempelser, bliver der imidlertid samlet set tale om en forøget beskatning, idet der forventes et merprovenu på 550 mio. kr. årlig, hvoraf de 325 mio. kr. erstatter bortfaldet af den midlertidige stempelafgiftsforhøjelse, og de resterende 225 mio. kr. er en forbedring af statsfinanserne.
Hvis man endelig ville gøre en god gerning, kunne man jo passende øremærke merprovenuet til erstatning til de borgere visse steder i landet, der er udsat for, at den maksimale ventetid på 10 dage for tinglysning, som er meldt ud fra regeringens side, fortsat ikke overholdes.
Det gælder navnlig Fyns Amt og også Nordjyllands Amt, hvor borgerne på grund af den langsomme behandling har betydelige merudgifter f.eks. i forbindelse med kurssikring.
I princippet er Dansk Folkeparti enig i forenklede regler, men når forenklingen samtidig skal dække over en samlet merbeskatning, må vi sige fra.
Sonja Albrink (CD), 1999-04-13:
Der skal overhovedet ikke herske nogen tvivl om, at vi i CD er godt tilfredse med ethvert forslag, der har til hensigt at bekæmpe administrativt bøvl for såvel borgere, erhvervsliv som for de forvaltende myndigheder.
Skatteministerens forslag er jo bl.a. begrundet med, at der skal ske regelforenkling, samtidig med at reglerne skal tilpasses den teknologiske virkelighed, og det har da også vist sig, at det er på tide.
Meget kan man jo sige om stempelafgiftssystemet, men moderne kan man altså ikke beskylde det for at være.
På overfladen er alting altså godt, men begynder man at gå lidt dybere ned i indholdet af forslaget om en ny tinglysnings- og registreringsafgift, kan man jo ikke undgå at bemærke en enkelt, men ikke helt uvæsentlig ting, nemlig at vi her taler om det, der hedder fordelingspolitik, eftersom forslaget fritager visse kontrakter for afgiftspligt, mens det hermed skabte provenu skal sikres ved forhøjelse af afgiften for andre typer af kontrakter. Den faste tinglysningsafgift foreslås at skulle stige fra de 1.200 kr. til 1.400 kr., og dette begrunder ministeren med, at forslaget skal være provenuneutralt, og at man derfor bliver nødt til at opveje det tab, der er opstået ved fritagelse af stempelpligt på en række andre områder.
Men man bliver også nødt til at være opmærksom på, at man inden for de seneste 3-4 år har hævet tinglysningsafgiften til næsten det tredobbelte, hvis det her forslag går igennem.
Alle husker vel også stigningen i forbindelse med grønærteforliget.
Tinglysningsafgiften er altså blevet en skatteskrue, som her bliver anvendt som et element i fordelingspolitikken.
Alt andet lige bliver der altså færre til at sikre statens provenu, og der er vist næppe tvivl om, at det igen primært er de mennesker, der ønsker at købe deres egen bolig, der kommer til at holde for.
Nu skal afgiften i stedet forhøjes ikke bare til nærmeste hele krone, nej, nu skal den forhøjes til nærmeste beløb, der er deleligt med 100 kr. Det betyder måske ikke så meget for den enkelte, men i CD er vi ikke meget for denne fremgangsmåde.
En anden ting er, at selv om det som udgangspunkt er positivt, at der sker regelforenkling, så kunne det da godt være, at man lige skulle være lidt opmærksom på, hvorvidt det, man foreslår afskaffelse af, nemlig en række af de afgiftsfritagelser, der i dag findes i stempelloven, nu også får den nødvendige hensigtsmæssige virkning.
Eksempelvis kunne man jo spørge sig selv, om forslaget om afskaffelse af afgiftsfritagelse for pantebreve til sikkerhed for boligydelseslån nu også er så godt, selv om jeg godt ved, at skatteministeren ikke mener, at der skal varetages sociale hensyn i forbindelse med afgiftslovgivningen.
Man kunne måske ønske sig, at man foretog en lille koordinering af den politik de to ministerier imellem.
Med hensyn til forslaget om ophævelse af stempelafgift på livsforsikring synes vi, det er rigtigt, og at det går i den rigtige retning, at der skabes ligestilling mellem pensionsordninger, uanset om de tegnes i pengeinstitutter eller i forsikringsselskaber.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-04-13:
Baggrunden for de to lovforslag er et ønske om at forenkle og tilpasse en række afgifter til den teknologiske udvikling og for forsikringsområdet også at sikre en fair konkurrencesituation mellem livsforsikringer og andre typer af pensionsopsparinger.
Derudover må det forventes, at tinglysning og registrering, der i øjeblikket er baseret på skriftlige dokumenter, i fremtiden i stigende omfang vil være elektronisk baseret, hvilket er en af betænkningens mange anbefalinger, og hvilket vil være med til at forenkle hele proceduren i forbindelse med tinglysning.
I Det Radikale Venstre finder vi, at det er fornuftigt at ændre afgiften fra at være dokumentbaseret til at være baseret på transaktioner.
Som et led i forenklingen ophæves stempelafgiften helt på låneområdet, og dermed ligestilles danske pengeinstitutter konkurrencemæssigt med udenlandske långivere.
Det skulle gerne betyde, at vi fremover kunne blive fri for nogle af de uværdige historier i dagspressen om borgmestre, der rejser milevidt for at underskrive lånedokumenter.
Samtidig afskaffes en række særregler som f.eks. adgang til stempelfrit at inddrage nye ejendomme under pantet, at stemple et pantebrev efter pantets værdi og flere andre.
Det er i det hele taget tilstræbt, at administrationen kan foregå så enkelt og sikkert som muligt på dette i øvrigt komplicerede område, og fra radikal side kan vi støtte forslagene.
Jeg er selvfølgelig spændt på i løbet af eftermiddagen at se, om dette princip om provenuneutralitet også gælder en række af de skatteforslag, vi skal behandle senere, hvor der strømmer penge ud af statskassen.
Jeg håber, de borgerlige partier vil være lige så optaget af det spørgsmål til den tid.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-04-13:
Der er to ting at trække frem ved disse to lovforslag.
Det ene er den tekniske udformning, og den synes vi er god.
Den er flot.
Her lægges op til forenklinger, moderniseringer, som der er brug for, og det gøres på en udmærket og god måde.
Så er der den anden del, den provenumæssige, og dér må man jo stille det helt overordnede spørgsmål: Er der behov for at gøre det dyrere at handle bolig i Danmark?
Det mener vi ikke i Kristeligt Folkeparti.
Vi mener ikke, at vi skal gøre det dyrere at handle bolig, og derfor er vi ikke enige i de provenuforhøjelser, der lægges op til i lovforslag nr. L 208.
Her må vi kunne komme ind i en forhandling, så vi får provenuneutralitet.
Med hensyn til lovforslag nr. L 209 er vi enige i, at man ophæver stempelafgiften på livsforsikringsdokumenter - den ligestilling, der så bliver mellem forsikringsselskaber og banker og sparekasser.
Men hvorfor skal man nødvendigvis i samme åndedrag forhøje afgiften på skadesforsikringsstempel?
Det synes jeg da lige ministeren skylder os en forklaring på.
Til afrunding: Det er fine forslag, men hvorfor skal det blive dyrere at handle bolig?
Kristian Jensen (V), 1999-04-13:
Når jeg i min ordførertale kritiserede, at ministeren ikke fulgte udvalgets anbefalinger, var det den del af udvalgets anbefalinger, der gik på, at det skulle være provenuneutralt, og ikke den del, der gik på, at afgiften ved selve handelen skulle sættes op fra 0,6 pct. til 1 pct. Når ministeren nu tager det med ind i debatten, føler jeg, at det for at være fair også skal nævnes, at stempeludvalget faktisk i samme åndedrag foreslog, at afgiften ved pantsætning skulle sænkes fra 1,5 pct. til 1 pct.
Dermed ville det gå fuldstændig lige op i de handler, hvor man har en 80 pct.-belåning af et parcelhus, hvilket er absolut flertallet af de handler, der er.
Så stempeludvalgets anbefaling var faktisk provenuneutral, også neutral rent udgiftsmæssigt, over for langt hovedparten af de hushandler, vi har.
Når ministeren så diskuterer selve provenuet, det provenu, der er, og tager en længere diskussion om, hvorvidt vi skal kigge på provenuneutraliteten næste år eller over en årrække osv., vil jeg blot holde mig til det, som ministeren selv har skrevet i sin fremsættelsestale, nemlig at det her i forhold til den nuværende pantsætnings- og afgiftslov giver et ekstra provenu på 550 mio. kr. Og når jeg tager min blyant og bagsiden af et forslag til vedtagelse, kan jeg regne ud, at ved at nedsætte den i forslaget nævnte faste afgift på 1.400 kr. til de nuværende 1.200 kr. er vi så rigeligt inden for rammen af de 500 mio. kr., som det ellers ville give ekstra.
Kim Behnke (FP), 1999-04-13:
Jeg havde under min ordførertale tre konkrete spørgsmål til ministeren, som ministeren nu skal få chancen for at svare på.
Det første drejede sig om disse notarforretninger.
Hvad er begrundelsen for, at man overhovedet har en stempelafgift
, f.eks. når en notar skal foretage en lodtrækning?
Der er jo ikke tale om, at det offentlige har noget besvær eller nogen udgift i den anledning, så hvorfor skal man betale et stempel på 300 kr.?
Det andet drejede sig om erindringsskrivelserne, hvor der står i loven, at man skal tage 69 kr. for en erindringsskrivelse.
Hvorfor 69 kr.?
Det harmonerer jo ikke særlig godt med de erindringsskrivelsesgebyrer, man i øvrigt har i skattelovgivningen.
Det tredje var omkring straffebestemmelsen, om ikke ministeren mener, at tiden er inde til at fjerne en bestemmelse om, at man kan sættes i fængsel i 2 år, hvis man har købt et forkert stempelmærke.
Det må vel være nok, at folk får en bøde, hvis de ikke overholder stempellovgivningen.
Ligefrem at sætte folk i fængsel i 2 år!
Ministeren var inde på, at det er nogle regler helt tilbage fra Trediveårskrigen.
Det kan godt være, at det dengang var passende at putte folk i fængsel i 2 år for at have overtrådt stempellovgivningen, men i det moderne samfund forekommer det en anelse drastisk.
Hvis man sammenligner med, hvilke overtrædelser man skal foretage af straffeloven for at komme i fængsel i 2 år, synes det her at være lige i overkanten.
Ole Stavad (S), 1999-04-13:
Til hr. Kristian Jensen: Jeg synes ikke, hr. Kristian Jensen er en specielt god lytter.
Jeg synes, vi skal tage den politiske diskussion og den politiske forhandling om, hvordan vi får det her klaret af, men det ændrer ikke ved, at et forslag, der har et andet indhold - i hvert fald hvis man ikke erstatter det, man måtte tage ud, med noget andet af samme værdi - vil efterlade et hul i statskassen i forhold til den situation, vi har haft både i 1999 og i 1998. Det kan man så mene der er god plads til i den danske økonomi. Men virkeligheden er - vil jeg sige til hr. Kristian Jensen, der ud over et parti også repræsenterer den yngre generation - at hvis vi skal give den yngre generation mulighed for at overtage det her samfund på nogle vilkår, som den generation, jeg tilhører, kan være bekendt, så er vi også nødt til ikke at lade os friste ud over det, der er rimeligt i forhold til at sikre, at vi i gode tider har overskud, så vi har betalt af på gælden.
Det er for billigt for den generation, som jeg tilhører, hvis det er sådan, at vi ikke bygger de diger op, der gør, at vi også kan tåle at se et overskud på statsfinanserne, så vi kan få afdraget den gæld, vi selv har været med til at ophobe. Den lille bemærkning håber jeg at hr. Kristian Jensen vil tage med til sin gruppe.
Til hr. Kim Behnke må jeg sige, at det er et spørgsmål, der er meget velegnet at få stillet under udvalgsarbejdet.
Med hensyn til notargebyrer er det et forslag, som er kommet ind efter aftale med justitsministeren.
Det er faktisk justitsministerens ressortområde.
Der er selvfølgelig en ekspedition i den her sammenhæng, som også kan berettige til et gebyr.
Man kan så altid diskutere gebyrets størrelse; man kan prøve at gøre det omkostningsmæssigt, og man kan træffe
en beslutning om, at det her er et rimeligt niveau, men hr. Kim Behnke er velkommen til at forfølge spørgsmålet under udvalgsarbejdet. På samme måde spørgsmålet om, hvorfor det hedder 69 kr., om det er en regulering eller hvad, også her vil jeg gerne grave i det under udvalgsarbejdet. Endelig er der strafbestemmelserne, hvor hr. Kim Behnke giver oplyser om dem, som om at man, hvis man kommer til at købe et forkert stempelmærke, ender 2 år i fængsel.
Det finder hr. Kim Behnke ikke belæg for, men vi har her, som vi har i de fleste af vores love, strafbestemmelser.
Med hensyn til den her bestemmelse om de 2 års fængsel i det ekstreme tilfælde så tror jeg ikke, at man finder eksempler fra det virkelige liv, hvor det er sket.
Jeg glæder mig til, at vi får den her sag ekspederet, forhåbentligt i et bredt samarbejde, med de mange positive bemærkninger, der er faldet her under førstebehandlingen.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-04-13:
Med dette lovforslag om ændring af vurderingsloven, ejendomsværdiskatteloven, ligningsloven og personskatteloven, som vi nu skal behandle, skabes der klarhed over vurderingen af ejendomme med store arealtilliggender beliggende i landzoner.
De første 5000 m2 indgår ved beregningen af ejendomsværdiskatten, og der skal alene betales ejendomsværdiskat af den del af ejendomsværdien, der knytter sig til boligen.
Det er dog på trods af denne ændring fortsat vurderingsmyndighederne, der afgør, om en ejendom skal betegnes som beboelsesejendom eller som landbrugsejendom. Vurderingsmyndighederne skal ved den bedømmelse tage udgangspunkt i de kriterier, der er nævnt i lovforslaget.
Med det lovforslag, vi behandler, sker der også en ændring vedrørende vindmølleparceller, der måske ligger flere kilometer væk fra den øvrige faste beboelse.
De skal fremover ikke indgå i ejendomsværdiskatsberegningen.
En sådan vindmølleparcel har jo intet med selve beboelsesejendommen at gøre, og derfor er det også naturligt, at den ikke indgår i beregningen af ejendomsværdiskatten.
Der bliver således kun tale om at betale lejeværdiskat af boligdelen.
Med lovforslaget er der taget højde for den debat, der har været i befolkningen vedrørende vurdering af små landbrugsejendomme, der ofte alene benyttes som familiebolig.
Nu vurderes den del af grunden, der naturligt tilhører boligdelen, som parcelhus, når i øvrigt retningslinjerne for fordelingen mellem landbrugsejendomme og beboelsesejendomme er opfyldt.
Det her lovforslag er i øvrigt et, som giver et provenutab til staten, og dermed kan det måske skabe den glæde, som ikke fuldt ud var til stede ved behandlingen af den foregående lovforslag.
Det er godt nok kun et beskedent provenutab på en 40-50 mio. kr. om året, men nu må vi i den videre forhandling se, hvordan partierne så ser på det spørgsmål.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-04-13:
Kristeligt Folkeparti er enigt i regeringens sigte med dette forslag, men vi må jo indrømme, at det ikke just er enkelt.
Så hvis vi kan bevare sigtet og få gjort det lidt mindre kompliceret, vil vi da synes, det vil være et godt fremskridt, men vi er positive over for lovforslagets sigte.
Aage Frandsen (SF), 1999-04-13:
Min bemærkning omkring provenuet var ikke, at ministeren tabte sammenlagt.
Nej, efter alt at dømme vil der være nogle partier, der sørger for, at ministeren har fået nogle penge i kassen, og så er der andre partier, der giver dem ud.
Det synes jeg er lidt urimeligt, og det må vi også kigge på i forbindelse med vedtagelsen af ellers fornuftige forslag.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-04-13:
Det lovforslag, vi har til første behandling i dag, er jo som bekendt et led i udmøntningen af finanslovaftalen for 1999. Lovforslaget indgår jo altså i den helhed, som finansloven nu engang er, og i en finanslov, som jeg i øvrigt mener vi har megen glæde af, og som opretholder et højt aktivitetsniveau i vores samfund.
Hvad angår den løbende ydelse, der anvendes som betaling for et aktiv, sker der med lovforslaget en ligestilling mellem sælgers skattepligtige fortjeneste og købers afskrivningsberettigede anskaffelsessum.
Lovforslaget indeholder derudover en særlig henstandsordning for beskatning af goodwill.
Sælger betaler skat, efterhånden som de løbende ydelser modtages, men - som det er vigtigt at slå fast - først af de modtagne ydelser.
Som nævnt indledningsvis er dette lovforslag en opfølgning af finansloven, og Socialdemokratiet tilslutter sig forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-04-13:
Det Konservative Folkeparti hilser forslaget velkomment.
Vi hilser det velkomment, fordi det afbøder lidt på de konsekvenser, som lovforslag nr. L 81 indførte i juni 1998.
Og det er jo - hvis vi sådan skal vende blikket lidt tilbage - relevant at diskutere her, når hr. Frank Aaen stiller sig op på talerstolen og harcelerer over, at det netto vil give et mindre provenu på ca. 100 mio. kr., for L 81 - sådan som jeg husker det - gav jo et massivt ekstra provenu til statskassen, så hvis vi fjerner L 81, er vi også meget villige til at fjerne det her; så vil vi komme tilbage til nogle rimelige tilstande, hvor erhvervsvirksomheder har mulighed for at drive virksomhed på almindelig kommerciel basis.
Så vi skal lige huske på her, at det her giver et kolossalt merprovenu til statskassen, selv om det giver lidt mindre med det sidste her.
Det skal selvfølgelig også med.
Som det også fremgår af det her, var vi imod L 81; vi var imod at belaste erhvervslivet med endnu en beskatning.
Vi var imod, at L 81 skulle tillægges tilbagevirkende kraft uden diskussion om det retssikkerhedsmæssigt betænkelige heri.
Derfor finder vi det da også anerkendelsesværdigt, at regeringen med dette lovforslag selv forsøger at rage nogle af kastanjerne ud af ilden.
Vi anser det her lovforslag for at være et godt fremskridt fra regeringen.
For regeringen har fået øjnene op for, at en pålæggelse af den ene skat eller afgift efter den anden ikke fremmer et ordentligt erhvervsklima. Det vil sige, at vi altså anser lovforslag nr. L 213 for at være en nødvendig forbedring af de regler, der blev indført med L 81 i 1998, en nødvendig lempelse af reglerne om fradragsbegrænsning for skadesforsikringsselskaber.
Vi kan altså tilslutte os forslaget, og vi ser frem til den kommende udvalgsbehandling, hvor vi vil forsøge at rette forslaget yderligere til, således at konsekvenserne af den tidligere lovændring bliver endnu mindre, så forslaget vil fremstå i en endnu smukkere tilstand.