runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2000-05-03:
Må jeg ikke til hr. Frank Dahlgaard sige, at hvis franskbrød kan have forskellige priser i den samme by, så viser det da netop, at konkurrencen fungerer. Jeg er helt uforstående over for det ræsonnement.
Det handler om, at vi vænner os til - og at alle vænner sig til, både i Tyskland og i Holland osv., hvor det foregår lige nu - hvad et et franskbrød koster i euro.
Det kan man se på i en række år, inden der kommer en omveksling mellem f.eks. den hollandske gylden og euroen.
Man vil altså i meget lang tid kunne se, at et franskbrød til 13 kr. koster 1 euro og 75 cent.
Det kan man jo se på i flere år og vurdere, om bageren sætter prisen op eller ned eller holder prisen. Det har jeg stor tillid til at danske forbrugere også godt kan klare.
Mange danske forbrugere er vant til at vurdere, hvad priserne er i fremmed valuta.
Vi rejser meget på charterferie osv.
Vi lærer hurtigt, hvad tingene koster i Italien for eksempel, hvis vi er på ferie dér.
Så det er jeg ikke så nervøs for.
Jeg vil sige til hr. Keld Albrechtsen, at den dobbeltprismærkning jo skal bruges de år, hvor man har dobbeltprismærkning, inden den nationale valuta ombyttes med den fælles valuta.
Det er jo netop for at vænne os til nogle andre størrelsesforhold på tallene, og hvad vi så får for pengene, altså hvad varerne koster.
Jeg er meget overbevist om, at markedskræfterne fungerer: Der er konkurrence mellem virksomhederne, der er i dag konkurrence mellem forretningerne på både tøj, sko og fødevarer osv.
Det vil der også være, selv om det bliver en anden valuta.
Der er også konkurrence i andre lande, selv om de har en anden valuta end kronen.
Det er en misvisende problematisering, at konkurrence ophører ved, at vi får en anden valuta, at den kaldes noget andet.
Markedskræfterne vil stadig væk fungere.
Alternativt skulle man forestille sig, at en branche - nu tør jeg ikke nævne et navn på en branche - skulle blive enig om at lave en aftale, der gjorde, at man snød og brugte situationen til at skrue priserne op uretmæssigt.
Så er det jo godt, at vi har en Konkurrencestyrelse, som går ind og holder øje med den slags ting.
Og vi har et Forbrugerråd, og vi har meget dygtige folketingsmedlemmer, der dækker alle politiske spektre, og som også gerne vil bidrage til afklaring af den slags problemer.
Det kan jo ikke lade sig gøre at »snyde« på den måde.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Sådan vil det vel nok i almindelighed være.
Men det har heller ikke noget med sagen at gøre, at ministeren bliver ved med at henvise til, at man kan sammenligne med priser i udlandet, for det har jo ingen betydning for det prishop, der kommer i Danmark.
Så bad jeg bare ministeren om at bekræfte, at jeg har forstået det rigtigt, nemlig at der efterfølgende ingen mulighed bliver for at sammenligne priserne.
Dér skal man altså forud have gået og skrevet dem op eller brugt de 2 år, ministeren snakkede om, til at gå og lære priserne udenad.
Men mener ministeren i ramme alvor, at det, regeringen kan tilbyde forbrugerne, er, at forbrugerne skal gå rundt og lære alle priserne udenad og bruge de 2 år til det?
Det kan da ikke være meningen.
Derfor må det, hvis det skal hænge sammen, være sådan, at der bliver dobbelt prismærkning efter overgangen.
Ellers må vi i hvert fald konkludere, at så bliver der et gevaldigt prishop.
Det kan man forhindre ved at stemme nej.
Det ville naturligvis også være det eneste fornuftige.
Nu erkender ministeren jo faktisk, at der er den situation, at det kan tænkes, at ansøgerlandene faktisk ikke kan komme
med i euroen fra starten
Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke det er korrekt, at det faktisk er de overvejelser, der foregår i Kommissionen i øjeblikket.
Er det så ikke falsk markedsføring, hvis man så udgiver euroen med symboler om brobygning og symboler om åbenhed?
Nu siger ministeren så, at det nærmest er kunstneren, der har opfattet det sådan, og det vil ministeren så ikke selv stå inde for.
Man må nærmest tolke svaret sådan, at ministeren tørrer ansvaret af på kunstneren.
Men det, man har tegnet på eurosedlerne, er det så ikke falsk markedsføring?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-03:
Skriftlig begrundelse
Det indebærer i realiteten, at kronen ufrivilligt er blevet nedskrevet med godt 7 pct., og det har selvsagt intet med en fast kronekurspolitik at gøre.
Ved slavisk og tankeløst at følge euroen i dens kursmæssige nedtur påføres dansk økonomi alle devalueringsulemper.
Lad eurolandene kæmpe med deres selvskabte problemer som følge af den kunstige »junkvaluta«.
Det er ikke i det danske samfunds interesse at lade kronen følge euroen, hvis euroen synker yderligere i kurs.
Marianne Jelved (RV), 2000-05-03:
Jeg kan oplyse hr. Frank Dahlgaard om, at den situation, der refereres til i en avis, hvor den irske repræsentant skulle have kritiseret en beslutning i Den Europæiske Centralbank, har ikke været drøftet i det ministerråd, jeg sidder i.
Jeg kan ikke vide, om det har været drøftet i det, der hedder Euro-11, hvor eurolandenes ministre mødes, af den gode grund, at jeg som bekendt ikke deltager i de møder, og fordi der ikke gives referater af den karakter fra de møder.
Men med hensyn til det ræsonnement, som hr. Frank Dahlgaard gør rede for, at Irland kunne have brug for en højere rente for at undgå overophedning, vil jeg lige gøre opmærksom på, at inden Irland blev medlem af den fælles valuta, euroen, var Irland med i EMS'en og underlagt de samme regelsæt som Danmark var og i virkeligheden er.
Danmark bruger jo heller ikke renten til at undgå overophedning.
Vi bruger finanspolitikken, og det har vi gjort, siden Poul Schlüter og Henning Christophersen vedtog, at der skulle være fastkurspolitik.
Et eksempel på det er pinsepakken, som vi jo brugte for at undgå en overophedning og til at lave nogle strukturforbedringer i sommeren 1998, og den måde har Irland selvfølgelig også håndteret den type problemer på, hvis man har fundet det nødvendigt. Til hr. Thulesen Dahl: Lav rente er positivt i beskæftigelseshenseende, og det er ikke meningen, at politikerne skal bruge rentevåbenet, og det har det ikke været i al den tid, hvor vi har haft valutasamarbejdet i EMS'en, som er den seneste valutaaftale og -system, vi har haft inden den fælles valuta. Man kan udmærket have forskellige renteniveauer og løse det problem via finanspolitikken, som Danmark har gjort.
Det har vi jo gjort fint, med gode resultater, og det berømmes endda af de partier, som har stemt imod alle de reformer, regeringen har gennemført for at få en så høj, beskæftigelsesstabil udvikling, som vi har nu.
Men som sagt: Irland har været med i EMS-samarbejdet ligesom Danmark og har heller ikke tidligere brugt rentevåbenet til den slags ting.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at det er meget, at hr. Keld Albrechtsen opfordrer ministeren til at gå imod Traktatens bestemmelser om, at der er et styrelsesråd, som Danmark ikke har adgang til, og at jeg skal kræve af styrelsesrådet, at det aflægger detaljerede referater af, hvad der foregår, og hvad der bliver sagt.
Det er ikke muligt, hvis man skal overholde regelsættet, og det vil jeg foretrække at man gør.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Derfor bliver jeg nødt til at spørge ministeren: Er der eksempler på, at de små lande, f.eks. Irland, har haft konkret indflydelse i Centralbanken?
Det er jo også en mulighed.
Hvis det sidste er tilfældet, og det tyder ministerens svar jo sådan set temmelig meget på, var det så ikke en idé, at man undersøgte sagen, for regeringen rejser jo rundt og ministeren rejser jo også selv rundt og siger, at vi skal med ved bordet, for så får vi indflydelse.
Men ville det ikke være klogere, hvis ministeren nu gav tilsagn om at sørge for, at det her spørgsmål blev besvaret?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
»Vil statsministeren oplyse, hvilke partier Danmark og EU ikke kan acceptere i en ny italiensk regering, og vil statsminsteren yderligere oplyse, hvilke sanktioner Danmark og EU vil indføre over for Italien, såfremt et eller flere af disse partier bliver en del af en ny regering?«
Nu er jeg selvfølgelig klar over, at der er dannet en regering i Italien med det næsten snævrest mulige parlamentariske flertal.
Grunden til, at jeg alligevel har valgt at opretholde spørgsmålet, er, at de italienske regeringer har for vane at holde meget kort tid, og at vi derfor - også i lyset af, at der skal være valg i Italien om cirka et år senest - kan se frem til, at der vil være andre partier, der bejler til regeringsposterne i Italien. På baggrund af Østrigsagen er det derfor efter min opfattelse rimeligt at bede statsministeren oplyse, hvilke partier Danmark og EU-landene i givet fald ikke kan acceptere i en ny italiensk regering, og det er baggrunden for spørgsmålet her i dag.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Derfor er spørgsmålet helt hypotetisk, og derfor har jeg ikke nogen muligheder for at bedømme
italiensk politik.
Jeg synes, vi skal respektere den nye regering, så den får de arbejdsvilkår, den har krav på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Nu har jeg stillet en del spørgsmål i løbet af folketingsåret til statsministeren her i spørgetiden, og det, jeg har oplevet, er jo, at hver gang vi stiller et spørgsmål og vi så stiller yderligere spørgsmål på baggrund af det, får vi at vide af statsministeren, at han gerne vil besvare spørgsmålet, men kravet er, at det bliver stillet skriftligt, så statsministeren kan forberede sig, og at det er meget præcist formuleret, så statsministeren har en chance for at forholde sig til det, der bliver spurgt om.
Det her spørgsmål er meget klart, det er skriftligt formuleret, det er præcist, og derfor mener jeg, at statsministeren må kunne svare på, om der er partier i Italien, som ikke vil kunne accepteres i en ny italiensk regering. Vi står jo i en situation, en helt mærkværdig situation, hvor der er indført sanktioner over for Østrig, et EU-medlemsland, et lille land.
Det, der er vores naturlige frygt, og jeg tror en stor del af den danske befolknings frygt,
er jo lige præcis, at sanktionerne rammer Østrig, fordi det er et lille EU-land.
Men når det drejer sig om Italien, som er et stort EU-land, så indfører man ikke sanktioner, selv om der kommer folk til magten, som ville gøre, hvis de var i Østrigsituationen, at der så ville være baggrund for, at man indførte sanktioner over for landet.
Den dér dobbeltmoral, der er tale om her, og som statsministeren jo også gør sig til talsmand for, hvis ikke statsministeren vil gå ind i en belysning af det her, synes jeg er skrigende, og derfor må jeg bede statsministeren om at forholde sig til det spørgsmål, der er stillet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Man har som sagt lige konstitueret en ny regering i Italien, og efter næste valg vil vi efter alt at dømme også have en regering i Italien.
Den kender jeg ikke.
Den kender spørgeren ikke.
Derfor har jeg ikke flere kommentarer til det spørgsmål af de indlysende grunde, jeg allerede har nævnt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Nu skal man jo huske på, og det kan statsministeren jo bekræfte, at initiativerne til sanktionerne over for Østrig fandt sted, før den østrigske regering var dannet.
Det stod jo på, mens der var forhandlinger om, hvilken regering der skulle dannes.
Nu har vi en situation, hvor der lige er kommet en ny italiensk regering med det snævrest mulige flertal, en situation, hvor vi ved, at der sandsynligvis kommer et valg inden for et års tid, men muligvis meget snart.
Og vi står i en situation, hvor såkaldte højrepartier står til fremgang i Italien ved lokalvalgene, og det er det, der så afføder en naturlig diskussion om, hvilke partier der kan accepteres.
Men det, at statsministeren ikke vil svare på det her, viser jo med al tydelighed, at det handler om, at man godt kan indføre sanktioner fra EU's side, når det drejer sig om små EU-lande, små medlemslande, men når det handler om store, magtfulde EU-lande, så er der ikke mulighed for at indføre sanktioner.
Det er forskellen på et civiliseret retssamfund og så det, EU har indført over for Østrig.
Hermed sluttede spørgsmålet.
»Vil statsministeren bekræfte, at det som følge af euroens fald er blevet dyrere for borgerne i Euroland og Danmark at være turister i USA, Storbritannien, Japan, Korea, Sverige, Norge, Island, Letland, Litauen, Egypten, Marokko, Canada, Australien, New Zealand, Sydafrika, Hongkong, Indien, Israel, Kina, Kuwait, Malaysia, Mexico, Pakistan, Filippinerne, Saudi-Arabien, Singapore, Taiwan, Thailand, Uganda, Cuba og Argentina?«
Spørgsmål nr. 2 og 3 burde måske have været i en anden rækkefølge, men nu er det, som det er på dagsordenen.
Baggrunden for spørgsmålet her er naturligvis, at der jo ikke går en eneste dag, og det gør der sandsynligvis ikke indtil den 28. september, uden at regeringen hele tiden forsøger at finde nogle fordele og forklare befolkningen de fordele, der er ved den fælles valuta, enhedsvalutaen, eller hvad vi skal kalde den: euroen.
Men der er jo også nogle ulemper ved euroen og specielt ved det kolossale fald, euroen har præsteret over for en lang række andre valutaer.
Bl.a. bliver en effekt af euroens fald, at det bliver dyrere for borgerne i Euroland - og dermed også Danmark, fordi Danmark følger Euroland - at være turister i en lang række lande.
Derfor vil jeg bare gerne sige til statsministeren, at når statsministeren ikke selv kan se ulemper ved euroen, så vil jeg gerne være behjælpelig med, at statsministeren kan finde ulemper, og derfor har jeg bedt statsministeren bekræfte det, som er nævnt i spørgsmål nr. 2.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Jeg ved, at spørgeren har stillet det samme spørgsmål til økonomiministeren, som har givet en omhyggelig redegørelse for valutakursændringerne i alle de lande, spørgeren har henvist til.
Jeg er derfor i den lykkelige situation, at jeg kan henvise til økonomiministeren, der jo med stor ildhu og kompetence har svaret på spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Så måske statsministeren vil fortælle, hvilket spørgsmål det i givet fald er.
Og hvis statsministeren så også kunne fortælle, hvad svaret var på spørgsmålet, ville det jo blive endnu bedre, for det er jo det, jeg i al enkelhed beder om her.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-03:
Statsministeren har bakket sin økonomiminister op - jeg tror, det er halvanden måned siden - i en udtalelse om, at euroen er en fantastisk succes.
Det er så halvanden måned siden.
Siden er euroen faldet betydeligt og kraftigt.
Derfor vil jeg spørge statsministeren, om det stadig væk er hans og regeringens opfattelse, at euroen er en fantastisk succes?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Jeg kan sige til hr. Frank Dahlgaard, at det mener jeg den
For hr. Frank Dahlgaard tager helt fejl, når han prøver at definere den fælles valutas succes ved svingende valutakurser i forhold til dollaren eller i forhold til andre internationale valutaer.
Den fælles valutas forløber, den tyske D-mark, har f.eks. også igennem historien været i situationer, der ligner det, vi kender lige nu.
Skulle det så være sådan, at hver gang den fælles valuta fik en stærkere kursfremgang, var det en succes?
Skulle vi alene definere det i forhold til valutakurssvingninger?
Nej, det kan vi selvfølgelig ikke.
Det, der er meningen med den fælles valuta, er at sikre grundlaget for en stabil økonomisk og beskæftigelsesmæssig fremgang, og det har den fælles valuta gjort.
Under stabile inflationsvilkår har vi set en god, stabil økonomisk og beskæftigelsesmæssig fremgang i Europa.
Det er dér, vi skal måle succesen, og det er dér, vi kan sige: Se så, det kunne nytte, det er rigtigt.
Dertil kommer så noget andet: Den fælles valuta sikrer dem, der er indenfor, mod international spekulation på en måde, der rammer borgerne i de enkelte lande.
Det er den bedste beskyttelse, et lille land som Danmark kan få i en international verden, hvor den ansigtsløse, grænseoverskridende børsspekulation kan ryste selv små samfund.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Altså hvordan i alverden skal vi få svar fra statsministeren?
Når vi indgår i en diskussion, får vi ofte her i spørgetiden at vide: Stil det konkret som et skriftligt spørgsmål, så skal jeg svare på det i onsdagsspørgetiden.
Nu er det så stillet som et konkret spørgsmål i spørgetiden.
Kan vi så få svar på det?
Overhovedet ikke.
Der er endnu ikke givet svar på spørgsmål nr. S 2458, som er stillet til besvarelse her i dag.
Må jeg godt henlede opmærksomheden på det?
Så har jeg fået at vide, at jeg har fået svaret fra økonomiministeren.
Må jeg spørge statsministeren: I hvilket svar har jeg fået det?
Hvad er det for noget sludder?
Kan statsministeren nævne nummeret på det, og hvad svaret så i givet fald er?
For jeg står dybt undrende over for, at jeg har stillet det her spørgsmål og fået svar fra økonomiministeren.
Og så må det da være muligt for statsministeren at svare bekræftende på, at det som følge af euroens frie fald over for stort set alle valutaer i denne verden, måske med undtagelse af rublen, er blevet dyrere for danskere, hvor kronen er trukket med ned i faldet, at rejse i alle de lande, som ikke er eurolande.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-03:
Ja, jeg er forundret over, at statsministeren taler om euroen som et værn mod valutaspekulation
, når euroen netop er ude i en spekulation, hvor ingen rigtig vil købe i samme omfang, som der er euro, og kursen derfor falder.
Kan statsministeren bekræfte, at man i det tyske politiske system og i Bundesbank, denne filial af Den Europæiske Centralbank, er dybt bekymret over udviklingen?
Kan statsministeren bekræfte, at den tidligere tyske kansler, Helmut Kohl, lovede det tyske folk, at euroen ville være en lige så stabil og stærk valuta som D-marken, og at der nu er en voksende mistillid i Tyskland, Eurolands kerneland, over for den nye valuta, og at euroen derfor formentlig er ude i sin skæbnekamp i disse timer og disse uger? Er det ikke sådan, at det er euroen, der er havnet i en valutaspekulation, og at vi har mulighed for at frigøre kronen derfra, hvis vi ønsker det?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-05-03:
Til hr. Frank Dahlgaard kan jeg sige, at det kan jeg ikke bekræfte.
Jeg har ikke kendskab til de bekymringer, hr. Frank Dahlgaard giver udtryk for.
Jeg vil da ikke afvise, at hr. Frank Dahlgaard kan finde et avisklip her og dér i en tysk avis.
Det kan vi jo alle sammen.
Det anser jeg ikke for at være seriøs argumentation.
Det, jeg derimod kan sige, er, at Spanien, Portugal, Frankrig, Tyskland, Italien, Belgien, Holland, Luxembourg og alle de lande, der er tilknyttet den fælles valuta, i de her år oplever et langt mere stabilt grundlag for at føre deres egen finanspolitik, fordi de er beskyttede i fællesskabet, og fordi de ved, at de andre lande også er besluttede på at føre den samme ansvarlige, stabile politik, der sikrer gode nye job.
Og til hr. Thulesen Dahl
kun ganske kort: Det er klart, at når en valuta går ned i kurs i forhold til det land, man besøger, så bliver det dyrere, og går den op i kurs, så bliver det billigere.
I øvrigt er det billigt at rejse i en lang række asiatiske lande nu om stunder.
Så man kan ikke slutte noget som helst ud af det, vil jeg sige til hr. Thulesen Dahl, medmindre man har det formål ved at stille spørgsmålet på en ganske bestemt måde at give befolkningen et forkert indtryk af, hvordan billedet af den fælles valuta er, og det vil jeg som sagt i de kommende 4½-5 måneder gøre mit til at hr. Thulesen Dahl ikke får held til.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Jeg går ud fra, at når statsministeren ikke svarede på mit spørgsmål om, hvilket spørgsmål det var, jeg havde fået svar på fra økonomiministeren, som gav mig svaret på det her spørgsmål, så er det, fordi statsministeren erkender, at jeg ikke har stillet sådan et spørgsmål, og at statsministeren derfor selvfølgelig burde have benyttet første runde til at svare på det enkle spørgsmål, der er stillet.
Nu har vi i Danmark i det politiske system og generelt blandt partierne udtrykt, at Danmark har haft stor gavn af, at vi har ført en fastkurspolitik, og at vi har haft en stærk dansk krone.
Synes statsministeren så ikke, der er noget forunderligt ved, at efterhånden som euroens frie fald fortsætter og den danske krone bliver trukket med ned, så udtrykker statsministeren ikke nogen som helst bekymring over det, men siger, at det bare er et udtryk for, at kursen falder og kursen stiger?
Nej, i euroens situation og dermed også i kronens situation som koblet op på euroen har det jo ikke været sådan, at den falder og den stiger.
De stigninger, der har været, har altså været meget beskedne.
Nej, det er nærmest det frie fald, der har været tale om.
Burde statsministeren ikke udtrykke nogle bekymringer over det?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Jeg bliver nødt til at spørge statsministeren, for jeg synes, statsministeren tager lidt lemfældigt på de oplysninger, som hr. Frank Dahlgaard fremkom med om de bekymringer, der er i Tyskland.
Efter min opfattelse er det bekymringer, som statsministeren burde dele og sætte sig grundigt ind i.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren, om ikke det er korrekt, at der er stor bekymring i Tyskland med hensyn til f.eks. optagelsen af en svag økonomi som den græske på nuværende tidspunkt i Euroland, og at der er bekymring i Tyskland med hensyn til udsigterne til, at f.eks. Polen, Tjekkiet og de andre ansøgerlande skal med i euroen fra starten, sådan som de jo skal efter Traktaten, og at der i det hele altså er meget stor bekymring i Tyskland netop på grund af euroens støtte og solide fald ned mod bunden. Jeg vil spørge statsministeren, om han ikke godt vil orientere sig lidt bedre om den debat, der faktisk foregår i Tyskland.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-03:
Jeg synes også, det er påfaldende, som ministeren svarer uden om det spørgsmål, der er stillet.
Det, der er sagen her, er jo, at hvis ikke irerne, for at tage det som et eksempel, har kunnet få et økonomisk opsving og skaffet nye arbejdspladser på baggrund af, at de har fået ca. 6 pct. af deres bruttonationalprodukt i tilskud fra EU-kassen, hvornår skulle de så kunne?
Så selvfølgelig har irerne da oplevet et økonomisk opsving, og selvfølgelig har de oplevet at få flere arbejdspladser.
Men det, spørgsmålet her går på, og det, der er det afgørende at diskutere med ministeren,
er, om en lav rente, sådan som ministeren vil foregøgle, altid er af det gode, eller om rentevåbenet har været brugt i en situation, bl.a. i Irland, til at undgå en overophedning af økonomien.
Sagen er vel, at det at have forskellige renteniveauer som udgangspunkt jo ikke er af det onde.
Det er jo et spørgsmål om, at det er et redskab, der sikrer, at man kommer stabilt igennem en økonomisk vækstperiode, f.eks. som i Irland - det burde ministeren jo bare kunne anerkende - og at der derfor har været forskellige holdninger til, hvordan renten skulle bevæge sig.
Det er nok ikke irerne, der har sat dagsordenen, når det gælder, hvordan det som et lille land skulle gå i eurosamarbejdet, men det vil økonomiministeren ikke anerkende, for det føler ministeren nok vil være utaktisk i forhold til afstemningen den 28. september.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-03:
Jo, men det kan ikke være oprigtig snak, økonomiministeren kommer med.
af de få eurolande, hvor der var gang i den, og det ønskede at bremse opsvinget, inden det løb løbsk, bl.a. med en renteforhøjelse
I stedet for sænkede man renten, fordi man tog hensyn til de store lande, Tyskland og Frankrig, hvor det går sløvt og de har brug for en lav rente.
Der er kun én rente i det ufleksible Euro-Europa; vi ved det jo alle sammen, journalisterne ved det, og irerne har raset over det.
Er det ikke rigtigt, at et lille land på 3,5 millioner mennesker ikke har en tøddel indflydelse?
Det er ikke det, der afgør, hvor renten går hen.
Det afgør de store lande.
Sådan er virkeligheden, og derfor kan ministeren - er det ikke korrekt? - ikke svare konkret på spørgsmålet: Hvad har det gavnet borgerne i Finland, Portugal og Irland, at de har en repræsentant, der sidder med ved bordet?