runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
Det er altså en retorik, som jeg faktisk troede var blevet efterladt i det forgange årtusinde: Problemerne med muslimerne er alene opstået, fordi danskerne er nogle grimme racister, og det er i øvrigt os selv, vi skal kigge på.
Skal vi ikke se at komme videre?
Vi ved udmærket godt, at de, der udgør den virkelig ekstreme fraktion i de islamiske miljøer, rent faktisk foregiver at fungere godt i det danske samfund.
De fire unge mennesker, som netop er blevet varetægtsfængslet for at forberede terrorangreb mod Danmark, var der jo ingen, der ville kalde stigmatiserede, og der var heller ingen, der ville sige, at de ikke var tilpassede eller ikke integrerede.
Jeg vil sige til hr. Per Clausen, at den argumentation har vi andre altså forladt for længe siden, for den har ingen gang på jorden.
Det, der for den islamiske fraktion af muslimerne legitimerer det her, er ganske enkelt det forhold, at de ikke ønsker at se den vestlige verden som den førende civilisation på kloden.
De anser vores verden for uren, og de føler, det er fuldstændig legitimt, at de fører krig imod den.
Det er den situation, vi står i.
Hr. Per Clausen har et særligt ansvar, fordi han har været med til at føre disse mennesker ind i vort land, og det synes jeg faktisk hr. Per Clausen skulle tænke nærmere over i stedet for at sidde og grine i skægget.
Irene Simonsen (V), 2005-11-04:
Jeg vil gerne pointere her fra talerstolen, også ganske tydeligt, at jeg også ser det som positivt, at vi er blevet en mere blandet befolkning.
Men jeg ser det samtidig som meget nødvendigt, at vi så også får tydeliggjort, hvad det er for et demokrati, vi har i Danmark, og ikke lader os provokere til at lave vores demokrati om, men netop fastholder det demokrati og de traditioner, vi har.
Tom Behnke (KF), 2005-11-04:
Uden at blive alt for højtidelig vil jeg alligevel sige, at forslaget her jo dybest set handler om ytringsfrihed.
Det handler om vores kulturarv, det handler om noget så dansk som Grundtvig, om vores demokrati, om vores debatform og om vores tradition for, at vi kan tale om tingene.
Vi kan diskutere, vi kan skændes om tingene, og vi kan være lige ved at rykke hovedet af hinanden i en diskussion, men vi griber ikke til vold.
Vi afskyr enhver form for vold, og den, der ikke kan klare sig i en debat eller diskussion, må ikke gribe til vold.
Derfor er dette forslag virkelig vigtigt lige nu.
Vi har desværre set nogle tilfælde, hvor nogle er kommet med fuldt lovlige ytringer om deres holdninger, deres meninger, det, de tænker, og det, de tror, men på baggrund heraf er blevet udsat for overfald og vold, fordi nogle var så uenige med dem, at de ikke gad tage sig tid til diskussionen og debatten, men greb direkte til vold.
Vold relateret til ytringer er helt og absolut uacceptabelt, fordi det er stærkt ødelæggende for et frit og demokratisk land, som Danmark er.
Derfor er vi nødt til allerede nu helt præcist at markere, at vold, som er relateret til ytringer, er uacceptabel.
Det er altså allerede sådan, at hvis volden bunder i religiøs overbevisning, seksuel observans eller lignende, er det også en strafskærpende omstændighed.
Nu udvider vi altså anvendelsesområdet ved at sige
: Også når vold er relateret til ytringer, skal det være en strafskærpende foranstaltning.
Når det er skrevet ind i loven, kan hverken dommeren, domsmændene, forsvareren eller anklageren komme uden om den bestemmelse.
Man kan ikke se bort fra, at der ligger det element i straffeloven, at det er en strafskærpende omstændighed, og derfor kan vi fra konservativ side støtte lovforslaget.
Irene Simonsen (V), 2005-11-04:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Simon Ammitzbøll, om det ikke er utrolig vigtigt, at vi netop nu styrker den debat, der er om den danske ytringsfrihed og de grundlæggende rettigheder, vi har.
Jeg kan jo godt høre, at hr. Simon Ammitzbøll forsøger at skyde mig noget i skoene med, at jeg retter forslaget mod en bestemt gruppe.
Men jeg vil gerne bede hr. Simon Ammitzbøll bekræfte, at jeg netop pointerede, at vi oplyser udadtil, hvor vigtig ytringsfriheden er, hvordan vi skal hæge om den, hvad den i det hele taget betyder, at vi alle er lige for loven, og at loven er lige for alle.
Det er det, der er grundessensen i forslaget.
Så kunne jeg også godt tænke mig at spørge hr. Simon Ammitzbøll, om det ikke er rigtigt, at der er visse grupper – heldigvis ikke store grupper, men visse grupper – som i den grad provokerer vores ytringsfrihed.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
For mig at se er ytringsfrihed noget, der kommer i forlængelse af hele oplysningstraditionen, som Det Radikale Venstre gerne vil forsvare, så selvfølgelig vil vi, som jeg også sagde i min ordførertale, forsvare en meget udstrakt grad af ytringsfrihed
Den er faktisk meget central for et demokrati og for den demokratiske debat.
At alle er lige for loven tror jeg aldrig nogen har været i tvivl om er et synspunkt, som Det Radikale Venstre forsvarer.
Jeg kunne jo være flabet og stille spørgsmålet tilbage til netop integrationsordføreren for Danmarks såkaldte liberale parti Venstre, om det også gælder på alle punkter i det partis politik, men det skal jeg undlade.
Det tror jeg er svar nok.
Irene Simonsen (V), 2005-11-04:
Nu stiller jeg et meget mere konkret spørgsmål og lader være med at putte flere spørgsmål ind i det, så jeg er sikker på, at hr. Simon Ammitzbøll også svarer på det, jeg spørger om.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
Jeg vil give fru Irene Simonsen ret i, at der i de seneste år er opstået en kraftig forråelse; ikke kun blandt folk, som har for lidt forståelse for ytringsfriheden – det problem accepterer vi, og det er også derfor, vi stemmer for det lovforslag, vi behandler i dag – men også i den offentlige debat, hvor man udpeger minoriteter, hvor man marginaliserer folk, og hvor man prøver at undergrave sammenhængskraften i det danske samfund gennem den forråelse.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
I forlængelse af det spørgsmål, som fru Irene Simonsen rejste, og inspireret af det svar, hr. Ammitzbøll gav, kunne jeg godt tænke mig at spørge, om hr. Ammitzbøll måske kan pege på et eksempel, som vil falde inden for dette område, men ikke relaterer sig til udlændingepolitikken – altså på den ene side islamiske fundamentalister, som ikke ønsker ytringsfrihed, og på den anden side de eksempler, som hr. Ammitzbøll pegede på med danskere, der er utilfredse med den førte politik.
Hvis vi nu ser bort fra den gruppe, kan hr. Ammitzbøll så pege på et eksempel fra andre politiske områder, som ville falde ind under dette problemområde?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
Jeg ved ikke, om det er hr. Morten Messerschmidt bekendt, men der er faktisk folk, der har helt andre synspunkter på f.eks. det udlændingepolitiske område end hr. Morten Messerschmidt, der også bliver udsat for trusler på grund af deres politiske overbevisning.
Det skulle være de fleste bekendt, og det er desværre en del af den danske debat, ligesom det desværre er en del af den danske debat, at også folk, der deler hr. Morten Messerschmidts synspunkter, bliver udsat for trusler.
Jeg tager lige stor afstand fra begge dele, og jeg håber faktisk, der kan være enighed her i Folketingssalen om, at begge problematikker faktisk er lige slemme, fordi vi netop i et demokrati, i et folkestyre, skal forsvare retten til at være uenige.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
Jeg ved ikke, om hr. Ammitzbøll var fraværende under min ordførertale, men jeg nævnte faktisk specifikt – ganske vist ikke ved navn – Det Radikale Venstre som midterpartiet, idet jeg selvfølgelig henviste til hr. Naser Khader, som jeg ved har været udsat for ubehageligheder fra fundamentalistiske muslimer.
Men det, jeg gerne vil have hr. Ammitzbøll til at forholde sig til, er: Når hr. Ammitzbøll siger, at det selvfølgelig gælder både dem, som er imod indvandringen, og dem, som er imod demokratiet og ytringsfriheden, er jeg enig, for det må naturligvis gælde for alle fløje, at vi ikke ønsker vold.
Men jeg kan bare ikke forstå, at hr. Ammitzbøll afviser, at problemet skulle være noget, der meget klart er afstedkommet af den førte udlændingepolitik, og derfor vil jeg gerne bede hr. Ammitzbøll peger på et område, som ikke har noget med udlændingepolitikken at gøre, men hvor der er sket den samme forråelse, som helt åbenbart er sket i takt med udlændingepolitikken, uanset hvilken af fløjene vi fokuserer på.
Kan hr. Ammitzbøll pege på et andet område?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
Jeg vil først lige gøre op med den misforståelse, der var i hr. Morten Messerschmidts spørgsmål.
Jeg lagde ikke op til en diskussion mellem på den ene side dem, der er imod indvandring, og på den anden side dem, der er imod ytringsfrihed og demokrati.
Jeg talte bare om, at lige meget hvilke synspunkter de har, skal alle have ret til at være forsvaret af ytringsfrihed og demokrati og af den beskyttelse, vi i øvrigt giver – også Det Radikale Venstre, der hverken er tilhænger af den førte indvandringspolitik eller modstander af demokrati og ytringsfrihed.
Jeg siger det bare for at slå det fast.
Hr. Morten Messerschmidt kan jo have en vis pointe, når han siger, at problemet er opstået med den førte udlændingepolitik – forstået på den måde, at der måske kan være visse marginaliserede grupper, der kan føle sig presset så langt ud, at de kan have svært ved at forholde sig på en ordentlig måde til den demokratiske debat.
Så marginaliserer man dem, og man skaber en forråelse og en opsplitning i det danske samfund, som ikke er god, hvis vi også i fremtiden skal have en ordentlig forståelse og en ordentlig sammenhængskraft.
Morten Bødskov (S), 2005-11-04:
Jeg vil gerne sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at jeg synes faktisk, ordføreren gør et behjertet forsøg på at afbalancere debatten.
Men jeg må sige, at det store regeringsparti Venstres ordfører har overrasket mig en hel del, som jeg også gjorde opmærksom på i min egen ordførertale.
Men for ligesom at få balancen yderligere stadfæstet: Kan hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke bekræfte, at hvis man f.eks. slår op i årsberetningerne fra Politiets Efterretningstjeneste, kan man se, at de både har øje på de ekstreme fundamentalistiske miljøer, altså islamiske kredse, og også har øje på stærkt højreorienterede miljøer, eksempelvis omkring en større fodboldklub i det jyske?
Der er masser af eksempler på, at der er den type folk med vanvittige synspunkter – på begge fløje, om man vil, som hr. Morten Messerschmidt siger.
Jeg siger det bare, for at vi kan få lidt balance i debatten og få fastslået, at dette lovforslag gælder for alle, og at vi i hvert fald ikke efter denne debat skal sidde med en opfattelse af, at man fra Venstres og Dansk Folkepartis side kun ønsker at pege i én retning.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
Det bliver lidt længere end den forrige tale.
Ytringsfriheden er central i et demokratisk samfund.
Den er faktisk forudsætningen for en demokratisk debat, for en demokratisk dialog og for en forståelse af folkestyret, og derfor finder Det Radikale Venstre det meget betimeligt, at justitsministeren har fremsat dette forslag for Folketinget.
Som nogle har været lidt inde på, kan man sige, at pointen er, at dette forslag kan modvirke eventuelle tendenser til selvcensur i den demokratiske debat, og det synes vi også er meget positivt.
På den anden side synes vi også, det er vigtigt, at man i et demokratisk samfund med udstrakt ytringsfrihed er sig bevidst om det ansvar, der følger med, når man har fuld ytringsfrihed, og at man er sig bevidst om tonen i forskellige former for debatter.
Da først jeg selv og senere Det Radikale Venstre som sådan så på forslaget, var vi meget begejstrede.
Men jeg må indrømme, at jeg er noget overrasket over den sammenhæng, forslaget er blevet placeret i her i løbet af formiddagen, og jeg er ked af, at det nærmest er blevet sat ind i en sammenhæng, hvor en udpegning af bestemte befolkningsgrupper er baggrunden for, om man synes, forslaget er godt.
Det synes jeg ikke det skal handle om.
Sluttelig vil jeg sige, at Det Radikale Venstre lidt i forlængelse af det, hr. Tom Behnke sagde, ser forslaget som et led i bekæmpelsen af det, man kalder hate crimes, altså forbrydelser, der eksempelvis er begået med udgangspunkt i offerets lovlige ytringer, som vi ser i dag, eller offerets religion, seksualitet, race m.v.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
Jeg er meget glad for det, som fru Irene Simonsen siger, og jeg vil kun sige, at jeg støtter det fuldstændig.
Men jeg synes også, det er vigtigt at gøre det fuldstændig klart, at grunden til den forråelse, som har fundet sted, og som er årsagen til, at man nu finder det nødvendigt at indskrive det her i § 81 i straffeloven, ikke er, at danskerne pludselig har ændret mentalitet.
Grunden er jo, at den europæiske og den danske befolkningssammensætning over en periode på ganske, ganske få år er blevet fundamentalt ændret og er blevet påvirket – nogle kalder det kulturberiget, men jeg ville nok vælge et andet begreb – af folk udefra, som altså har en helt anden, meget mere rå måde at gå til tingene på.
Vi har set, hvordan man kan samle store demonstrationer imod ytringsfriheden, imod de demokratiske frihedsidealer.
Jeg beder bare fru Irene Simonsen bekræfte, at det altså er et problem, som særlig relaterer sig til den muslimske indvandring, som vi har haft her i landet.
Irene Simonsen (V), 2005-11-04:
Nu står jeg her som lovgiver og ikke som dommer, men jeg kan i hvert fald bekræfte for hr. Morten Messerschmidt, at der fra flere sider også er en eskalation af trusler, og det synes jeg er grotesk i et demokratisk samfund.
Derfor er det ikke blot meget nødvendigt, at vi sætter denne her debat på dagsordenen, men også ser nuanceret på den: at loven gælder alle, vi er alle lige for loven, og loven er ens for alle.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
Jeg kan ikke lade være med – lidt provokeret af det, som hr. Per Clausen siger, og sådan i relation til, at der jo er andre grupper end dem, som fru Irene Simonsen har nævnt, som vi hører er ofre for de her ting – at spørge, om ikke fru Irene Simonsen kan bekræfte, at særlig jødiske grupper både i det danske og i det europæiske samfund rent faktisk ser en klar eskalering i overfald, trusler og voldelige angre.?
Kristian Jensen (V), 2005-11-04:
Allerførst vil jeg glæde mig over de positive tilkendegivelser, der er kommet om lovforslaget.
Det er jo sådan, at der, når Skatteministeriet er det ministerium, som har flest lovforslag, måske er nogle, der tænker, at det må være irriterende hele tiden at skulle lave love på skatteområdet, men det her er faktisk et af de meget positive lovforslag på skatteområdet.
Det hjælper nemlig en række danske virksomheder med aktiviteter på Taiwan og en række taiwanesiske virksomheder med aktiviteter i Danmark, og gennem en sådan dobbeltbeskatningsaftale kan man få afklaret de skattemæssige konflikter, der måtte være.
Nu er forholdet med hensyn til Taiwan og Danmarks etkinapolitik sådan, at vi ikke indgår officielle drøftelser med de officielle myndigheder på Taiwan, men vi har haft en drøftelse mellem de danske erhvervsorganisationers kontor i Taipei og Taipeis repræsentationskontor i Danmark, og vi vil fra dansk side med det her lovforslag anerkende den aftale, der er indgået, og dermed vil den virke som en dobbeltbeskatningsaftale.
Jeg vil naturligvis i udvalgsarbejdet svare på de spørgsmål, der måtte komme, men det er jo sådan med dobbeltbeskatningsaftaler, at de er aftaler, der er indgået på basis af to parter, og det kan derfor være svært at ændre meget i det indholdsmæssige i løbet af et udvalgsarbejde.
Der kan naturligvis være opklaringsmæssige spørgsmål, som vi kan hjælpe med, og det vil vi gøre så godt som overhovedet muligt.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Irene Simonsen (V), 2005-11-04:
Lov om ændring af retsplejeloven er et fornuftigt forslag, som i sin enkelthed går ud på, at der nu sikres objektivt uvildighed i forbindelse med anmodning om genoptagelse af straffesager og klager over dommeres og andre domstolejuristers adfærd samt sager om disciplinærforfølgning, afskedigelse og forflyttelse af dommere og andre domstolsjurister.
Klagenævnet består i dag af 3 medlemmer: 1 højesteretsdommer, 1 landsdommer og 1 byretsdommer.
I det her forslag suppleres Klagenævnet med en advokat og en universitetslærer i retsvidenskab eller en jurist med særlig videnskabelig uddannelse.
Magnus Heunicke (S), 2005-11-04:
Det her forslag handler om retsfølelsen, og retsfølelsen er et evigt aktuelt emne, specielt i disse tider, hvor terror betyder, at vi er parate til at strække os længere, end vi var for få år siden.
Så er det helt afgørende, at tilliden til domstolene er så stor som overhovedet muligt, og set i det lys er dagens første lovforslag her meget positivt.
Den Særlige Klageret har eksisteret, som den ser ud nu, stort set siden 1939, så man kan undre sig over, at det først er nu, man begynder at ændre på sammensætningen.
Vi synes, det er positivt, at det kommer nu, så sammensætningen er vi med på.
En anden, lidt mindre ting, der er i lovforslaget, handler om klagefristen på 4 uger, som vi jo var med til at sætte op fra 2 til 4 uger: Der kan man se bort fra den, hvis væsentlige hensyn taler for det, og det synes vi også er positivt.
Det sidste, at man også kan klage over sagkyndige dommere, er jo selvfølgelig også noget, som vi kan støtte.
Så vi vil gerne rose ministeriet for forslaget, og ministeren kan regne med Socialdemokratiets fulde opbakning.
Morten Messerschmidt (DF), 2005-11-04:
Der er en række elementer, som er med til at sikre og videreudbygge det retssystem, som vi godt kunne tænke os.
Det er kun med til at gøre systemet mere fleksibelt til større gavn for borgerne.
Hvad angår sammensætningen af nævnet, er der også god grund til at lave de ændringer, som ministeren lægger op til med at inddrage øget saglig kompetence fra den virkelige verden, kan man sige, i stedet for, at det kun – i gåseøjne – er dommere, der skal sidde i det her nævn.
Så alt andet lige er vi godt tilfredse med det lovforslag, som ministeren har fremlagt, og vi ser frem til at have en god og frugtbar dialog i udvalgsarbejdet.
Tom Behnke (KF), 2005-11-04:
Den Særlige Klageret består nogle gange af 3 medlemmer, nogle gange af 5 medlemmer.
Og nogle gange kan det måske endda være lidt svært helt at holde tungen lige i munden, når man skal adskille, hvad det er for sager, hvor der skal være 3, og hvad det er for sager, hvor der skal være 5.
Jeg havde egentlig det udgangspunkt, at jeg faktisk troede, at Klageretten altid bestod af 5 medlemmer, uanset hvad det var for sager, som Klageretten behandlede: nemlig 1 højesteretsdommer, 1 landsdommer, 1 byretsdommer, 1 advokat og 1 universitetslærer i retsvidenskab.
Jeg troede faktisk, det var sådan.
Det var det så ikke, fandt jeg ud af.
Og man kan sige, at når nu jeg troede, det var sådan, så er det egentlig positivt nok, at ministeren kommer med et forslag, der indretter lovgivningen efter den virkelighed, som jeg troede jeg levede i.
Det er i hvert fald positivt, for det betyder jo så, at jeg kan fastholde, hvad jeg egentlig hele tiden troede.
Men med forslaget her ligger der så det lidt mere alvorlige i det, at også i sager om klager over dommere skal Klageretten så bestå af 5 medlemmer, og at det så ikke kun er dommere, der skal sidde og vurdere dommere, men at der også er 1 advokat og 1 universitetslærer, som indgår i Klageretten.
Det kan vi selvfølgelig kun støtte.
Med det her lovforslag sker der også det, at man får mulighed for at klage over sagkyndige dommere.
Der må vi sige, at det jo er en hel selvfølgelighed, det er indlysende, det er logisk, at man selvfølgelig skal kunne det.
Sagkyndige dommere må der også kunne klages over, hvis det er sådan, at man føler, at det er nødvendigt at gøre det, og så kan Klageretten tage stilling til det.
Endelig er der så muligheden for, at man i særlige tilfælde kan dispensere fra 4-ugers-reglen, nemlig reglen om, at man inden for 4 uger skal have indsendt eller indleveret sin klage.
Der kan jo være tilfælde, hvor man simpelt hen ikke er i stand til inden for de 4 uger at være klar over, præcis hvad det er, man skal klage over, fordi sagen måske ikke er helt færdig på det tidspunkt.
Det kan også være, at man har fået sendt sin klage det forkerte sted hen, eller at den måske ligger et sted eller lignende.
Muligheden for fleksibilitet, at Den Særlige Klageret har mulighed for at gå ind og give en dispensation, kan vi naturligvis støtte fra konservativ side, og det vil sige, at alt i alt synes vi fra konservativ side, at det er et godt forslag, som vi støtter.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-11-04:
Det skal blive min korteste ordførertale foreløbig.
Jeg vil bare meddele, at Det Radikale Venstre bakker fuldt og helt op om regeringens forslag.
Anne Baastrup (SF), 2005-11-04:
Venstres ordfører, De Konservatives ordfører, Socialdemokratiets ordfører har nøje beskrevet dette lovforslags indhold, og vi støtter det.
Per Clausen (EL), 2005-11-04:
Det er jo usædvanlig fornøjeligt at kunne være ordfører på det her forslag, for her kan jeg udtrykke mig både kort og positivt, og det sker alt for sjældent: Enhedslisten støtter i lighed med de tidligere ordførere et hundrede procent det forslag, der ligger her.
Lene Espersen (KF), 2005-11-04:
Som mange eller i hvert fald de første ordførere nåede at være inde på, så består det her lovforslag, kan man sige, af to dele: Den ene del handler sådan om det endegyldige opgør med det, der ellers har været det gældende princip, nemlig at der skal være mest mulig uafhængighed også i spørgsmål om klager over dommeres adfærd og behandling af sager.
Og der kan man sige, at hvis man skal anlægge en mere nutidig retsopfattelse – jeg mener, det var hr. Tom Behnke, der også være inde på lige præcis den pointe – så taler alt jo for, at man, samtidig med at man naturligvis har dommere, der er sagkyndige udi deres profession, også har andre personer siddende ved Klageretten, således at der også sikres en uvildighed i den måde, klagerne bliver behandlet på.
Derfor indeholder lovforslaget altså som sagt den her udvidelse af personkredsen, således at man udvider fra 3 medlemmer med yderligere 2 medlemmer, og hvor de sidste 2 personer så altså ikke er dommere, men har en stor viden og indsigt om retsforhold.
Den anden del af lovforslaget handler om, at vi så udvider klagemuligheden.
Ikke blot udvider vi muligheden for, at der er flere, man kan klage over, men også muligheden for at kunne se bort fra den almindelige klagefrist på 4 uger, som gælder i dag.
Og selv om nogle måske vil mene, at det her ikke er verdens største forslag, så mener jeg stadig væk, at det er et forslag, som kan have overordentlig stor betydning for den måde, borgerne ser på vores retssamfund på, og for den måde, hvorpå borgerne bedømmer domstolene.
Derfor er jeg selvfølgelig også meget glad for, at Folketingets partier så bredt og så enigt kan tilslutte sig lovforslagets intentioner.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning