Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Hvis jeg lige skal starte med at kommentere på det sidste, hr. Anders Samuelsen sagde om, hvad der var målet,
Enhedslisten er medforslagsstiller til de arbejdsmiljøforslag, vi behandler i dag, og vi har gerne villet være med til at fremsætte forslagene for at sætte fokus på det, vi opfatter som de centrale redskaber i kampen for et bedre arbejdsmiljø: Udbygning af BST, sikkerhedsrepræsentanter, et effektivt arbejdstilsyn og mulighed for administrative bøder, alt sammen redskaber, som kan hjælpe de ansatte ude på de enkelte virksomheder i deres bestræbelser på at få et så sundt og sikkert arbejdsmiljø som muligt.
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi her i Folketinget har to modsatrettede holdninger til arbejdsmiljøpolitikken.
På den ene side er der vores holdning, der tager udgangspunkt i, at de ansatte skal have de bedst mulige betingelser for indflydelse på arbejdsmiljøet gennem sikkerhedsrepræsentanter, også på de små arbejdspladser med fem til ni ansatte; gennem BST-rådgivning, som konstant kan rådgive om forbedringer og følge med i den produktionsudvikling, som finder sted på de fleste arbejdspladser; gennem muligheden for at kunne tilkalde Arbejdstilsynet; gennem arbejdspladsvurderinger, og hvad deraf følger af fokus på alle arbejdsmiljøproblemer i de stadig mere komplicerede produktionsgange.
På den anden side er der så regeringens, Dansk Folkepartis og De Radikales holdning, som kommer til udtryk i den indgåede aftale om en ny arbejdsmiljøreform, en holdning, som tager udgangspunkt i, at arbejdsgiverne skal betale så lidt om muligt til arbejdsmiljøarbejdet.
På 1½ time skal man nå på en arbejdsplads at snakke igennem alle de forskellige arbejdsmiljøproblemer, der kan være.
Aftaler ude på den enkelte arbejdsplads, der kan sætte arbejdsmiljøloven og Arbejdstilsynet ud på et sidespor, ligger også i den nye reform.
Men det grundlæggende er, at regeringen siden sin tiltræden systematisk har skåret ned på kravene til arbejdsgiverne.
Arbejdsmiljøafgiften og det gebyrbelagte tilsyn er afskaffet, udbygningen af BST er stoppet sammen med kravet om sikkerhedsrepræsentanter på små virksomheder.
Alt i alt taler vi om, at arbejdsgivernes bidrag til et forbedret arbejdsmiljø er barberet ned med ca. 1 mia. kr. om året.
Lad mig tage det vigtigste først, nemlig spørgsmålet om BST-dækning af alle virksomheder.
Samtidig med at regeringen og medløberpartierne nu vil fjerne BST-tilslutningen,
har de ikke været i stand til at pege på problemer i BST's rådgivning af virksomhederne.
Det eneste argument, vi har hørt mod BST,
er, at der angiveligt kun er pligt til tilslutning, ikke til brug af BST.
Ja, det kan være et problem, men det ville være ret enkelt at indføre en pligt til brug af BST-rådgivning samtidig med pligten til at være tilsluttet, hvis det var det, man mente var problemet.
Det er for mig uforståeligt, at man i stedet vil skylle barnet ud med badevandet. Men hvorfor skal det så lige være BST, man skal have rådgivning af?
Af flere forskellige grunde.
Først og fremmest har de enkelte BST'er opbygget og samlet en bred erfaring vedrørende arbejdsmiljøproblemer, en erfaring, som bygger på et helhedssyn.
Arbejdsmiljøproblemer er jo tit meget mere sammensatte, end det umiddelbart ser ud.
Hvis f.eks. de ansatte i en virksomhed klager over hovedpine og utilpashed, så kunne man umiddelbart tro, at der var noget galt med indeklimaet.
I regeringens system vil virksomheden så søge rådgivning fra eksperter i indeklima, mens BST ville kunne gå ind og se på helheden og afdække, at det måske handlede om det psykiske arbejdsmiljø.
Det samme vil jo ikke være tilfældet, når rådgivningen kan foretages af f.eks. rådgivende ingeniørfirmaer. Endelig vil jeg fremhæve den erfaringsopsamling, som ligger i BST-systemet, både erfaringer med forholdene på de enkelte virksomheder, erfaringer inden for de enkelte brancher og erfaringer med de specifikke arbejdsmiljøproblemer.
Et andet problem i regeringens arbejdsmiljøindsats har været nedskæringerne på Arbejdstilsynet.
De er sket i sammenhæng med, at Arbejdstilsynet især skal prioritere de fire indsatsområder: dødsulykker, tunge løft, ensidigt gentaget arbejde og det psykiske arbejdsmiljø.
Fra Enhedslistens side har vi sagt, at det er godt, at der bliver sat konkrete mål for nedbringningen af skader på disse områder, men vi har også påpeget, at en samtidig nedskæring på Arbejdstilsynet kan få alvorlige konsekvenser for, om ansatte kan få hjælp fra Arbejdstilsynet på andre områder.
For at illustrere problemet kan jeg citere fra et brev fra Arbejdstilsynets københavnskreds til FOA Social- og Sundhedsafdelingen: Da henvendelsen vedrørende manglende inddragelse af sikkerhedsorganisationen ikke er omfattet af de fire højest prioriterede arbejdsmiljøproblemer, og da kredsen endvidere har begrænsede ressourcer, ser kredsen sig desværre nødsaget til at afvise begæring om et tilsynsbesøg og påbud.
Det illustrerer vist meget godt, at vi har et problem.
Arbejdstilsynet er simpelt hen skåret så meget ned, at de ikke er i stand til at sikre overholdelse af arbejdsmiljøloven.
Jeg tror og håber, at en sådan situation ville vække ramaskrig blandt de borgerlige politikere, hvis det havde handlet om andre dele af lovgivningen, f.eks. hvis politiet afviste at gribe ind over for overfald og vold med henvisning til, at det ikke lige var blandt de højest prioriterede områder, og at man derfor ikke længere havde ressourcer til at tage sig af det.
Til sidst vil jeg fremhæve, at den indsats for et bedre arbejdsmiljø, som vi i samarbejde med SF og den tidligere regering satte i gang i perioden 1997-2001, overhovedet ikke kom langt nok.
Vi står stadig i en situation, hvor tusindvis af mennesker lever med et alt for ringe arbejdsmiljø, som fører til stress, nedslidning og ulykker.
Det er et af de helt store velfærdsproblemer, og samtidig fører det til et samfundsøkonomisk spild i milliardklassen.
I virkelighedens verden er der på mange områder brug for nye tanker i arbejdsmiljøpolitikken.
Men på trods af, at arbejdsmiljøet kort sagt ikke har det godt på danske arbejdspladser i dag, så vil jeg trods alt konstatere, at der var tale om en positiv udvikling
, indtil den nuværende regering kom til.
Selv om tal på det her område skal tages med et gran salt, kan vi trods alt konstatere, at såvel antallet af anmeldte arbejdsulykker som anmeldte erhvervssygdomme faktisk har været faldende siden 1997.
Med disse bemærkninger vil jeg fastholde, at vi med de fire forslag, vi behandler i dag, vil holde fast ved de holdepunkter for en effektiv arbejdsmiljøpolitik, som den nuværende regering har brudt ned, og som en kommende regering forhåbentlig vil bygge op igen.