runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Ja, først vil jeg sige tak til hr. Flemming Hansen for lykønskningen.
Jeg har været ude med udmeldinger om, at skatten måske kunne skrues sammen på en anden måde.
Det er ikke det, det drejer sig om.
Og så vil jeg også invitere hr. Flemming Hansen over og se en video fra mit julebord; der var ikke en eneste dåseøl på bordet.
Så det synes jeg måske ikke er helt rimeligt at bringe ind i debatten her.
Men tilbage til det oprindelige spørgsmål.
Hr. Flemming Hansen spørger også med hensyn til afgiftslettelser på øl.
Det er jo ikke korrekt, at hver fjerde øl, der drikkes i Danmark, er købt syd for grænsen.
Ifølge Rapport om grænsehandel 2000 sælges der ca. 575 mio. liter øl med afgift i Danmark, heraf ca. 30 mio. liter til udlændinge, der grænsehandler i Danmark, og det vil sige 545 mio. liter til danskerne.
Danskerne grænsehandler ca. 120 mio. liter i udlandet og drikker altså alt i alt 665 mio. liter øl.
Grænsehandelsøllene står for ca. 18 pct. af de øl, der drikkes i Danmark, eller mellem hver femte eller sjette øl og altså ikke hver fjerde.
Men jeg vil gerne understrege, at selv om det trods alt ikke er hver fjerde øl, så er grænsehandelen et problem.
Og problemet består i, at en stor del af danskernes forbrug af varer forsynes fra udlandet.
Det gælder eksempelvis også bananer.
Problemet er, at der i vidt omfang er afgiftsforskelle, som betinger og forvrider handelen.
Danskerne sparer ca. 50 kr. på en kasse mærkevareøl, der hentes i Tyskland.
Heraf forklarer afgiftsforskellen knap og nap 30 kr. pr. kasse, mens forskellen i emballageregler og forskelle i nettoavancen forklarer resten.
Det er derfor ikke nok at se bare på ølafgiften; vi er også nødt til at se på konkurrenceforholdene, når vi skal diskutere grænsehandel med øl, og det er Konkurrencestyrelsen godt i gang med for øjeblikket.
Det er ikke alene grænsehandel med øl, der er problemet.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-17:
Til det sidste spørgsmål, om undervisningen er fritaget efter Venstres opfattelse: Det er jeg simpelt hen lidt i tvivl om, men lad nu tvivlen komme Venstre til gode.
Tilbage bliver så sygehusene, børnene og vore ældre, og når jeg har tjekket det, lyder den lønsum, hr. Henrik Sass Larsen var inde på, ikke helt skævt i mine ører.
Og hvis vi i relation til det sætter beløbet 26 mia. kr., er det jo yderligere en understregning af, at hvis vi bare skal tage et menneskeligt minimumshensyn, lader det sig ganske enkelt ikke gøre.
Jeg synes også, at debatten for Venstres vedkommende er præget af en helt, helt skæv opfattelse af, hvordan det danske samfund ser ud i dag.
Der er jo slet ikke leverandører i den private sektor, der kan matche eller træde i stedet for hele sygehusvæsenet, hele folkeskoleområdet, hele børnepasningsområdet eller hele den den sociale ældreomsorg.
Det kan ikke lade sig gøre, og det ville være dybt, dybt uansvarligt.
Jeg vil også svare de spørgere, der i øvrigt har spurgt i denne runde, og først hr. Kim Andersen - nu er hr. Kim Andersen desværre gået, og det kan jeg egentlig godt forstå, for hr. Kim Andersen må være fuldstændig klar over, at i min nytårstale forbandt jeg buschaufførerne og rengøringsassistenterne med tankerne om licitationsarbejdet, mens slagteriarbejderne kom ind i forbindelse med, at smagen skal tilbage i maden. Hr. Kim Andersen må ikke udlægge det, jeg har sagt, forkert. Han skulle tage at læse nytårstalen, for den var, som hr. Kim Andersen også sagde, vel modtaget. Fru Rikke Hvilshøj spørger, hvad man kan bruge udbudsværktøjet til.
Først og fremmest til bedre kvalitet,
som kommer borgerne til gode
Men man skal bruge det med omhu, man skal bruge det velforberedt, og så kan det være ét blandt mange andre instrumenter, og må jeg nævne nogle flere. Jeg tror, at indførelsen af informationsteknologien i den offentlige sektor og en bedre anvendelse af den vil kunne give os alle bedre kvalitet og bedre udnyttelse af ressourcerne, bedre samarbejde, bedre ledelsesforhold og i det hele taget bedre samvirke.
Det kan give os en bedre fungerende offentlig sektor og et større kvalitetsløft i den.
Flemming Hansen (KF), 2001-01-17:
Ministeren vil snart få lejlighed til at svare yderligere, for jeg fik ikke svar på mit spørgsmål om, hvorvidt ministeren vil sætte afgiften ned, som han har bebudet, eller om han ikke vil.
Det er sådan set et, synes jeg, ganske enkelt spørgsmål.
Jeg må så sige, at når der kommer et svar, vil jeg lytte meget spændt, for ministeren har jo sagt i pressen, at den skal sættes ned.
Men fra den samme måned, som ministeren siger det - jeg tror endda, at ministeren sagde det i december måned - nemlig fra den 1. januar, har regeringen indført nye skærpede afgifter på sodavand.
Det er sådan, at en stor flaske sodavand på 1½ l koster 18 kr. i Danmark og 9 kr. syd for grænsen.
Jeg synes ikke, der er sammenhæng i regeringens politik.
Prisen på øl skal sættes ned, siger ministeren, det har vi dog ikke fået svar på endnu, det er kun i pressen, ministeren siger det, og sodavandene lægger man altså en ny afgift på.
Der må i en regerings politik være en eller anden form for sammenhæng, det må borgerne kunne forlange.
Jeg er så spændt på, hvad sammenhængen er her.
Frode Sørensen (S), 2001-01-17:
Jeg kan sige, det skyldes alene, at skatteministeren - hvis hr. Klaus Kjær vil se tilbage - i hvert fald B.T. i sommeren 1999 er citeret for, at han intet har imod at dokumentere udgifter for at få dem dækket, og holdningen er nøjagtig den samme, også efter at han er blevet minister.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-01-17:
Jeg har ikke forlangt, at den danske regering skal gå ind i et megafondiplomati; det var såmænd kun mig, der råbte i en megafon den pågældende dag foran den russiske ambassade, som har givet anledning til den her reaktion.
Men jeg synes nok, at svaret er rimelig svagt.
Det blev sagt fra ministeren, at den russiske regering er bekendt med, at vi ikke billiger den slags reaktioner.
Vil det sige, at man har givet et svar til den russiske regering?
Har man reageret på den erklæring, der kom fra den russiske regering den 21. december?
Det synes jeg er meget vigtigt at få afklaret, for jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, at man bare siger: Ja, vi venter med at reagere til på et senere tidspunkt, til vi kommer til sagens substans.
Jeg synes, der er tale om en meget alvorlig sag her.
Der er tale om, at den russiske regering går ind i en situation, hvor der er en lovligt anmeldt dansk demonstration vendt imod krigen i Tjetjenien, hvor man fremsætter en slet skjult trussel, hvor man opfordrer danske myndigheder til at forhindre sådanne demonstrationer fremover, og hvis man ikke gør det, så kan det skade de dansk-russiske relationer. Det er dog så stærkt et ordvalg i diplomati, at det må påkalde sig en lidt mere omfattende reaktion end bare noget med, at man er bekendt med, hvad reglerne er her i Danmark, og at man regner med, at det ved man godt. Jeg vil for det første godt høre, om det er rigtigt forstået, at der ikke er givet et officielt svar på det her, for det andet, om det kan være rigtigt, at man heller ikke fremover overhovedet vil reagere på den helt utidige russiske indblanding i den danske politik.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-17:
Jeg vil bare sige til ministeren: Der er jo for så vidt sket det nye, at da man drøftede situationen i 1998, havde man lige haft et valg, og det vil sige, man var ikke særlig villig til at ændre betingelserne dramatisk for den gruppe af folketingsmedlemmer, der sad i den valgperiode.
Men hvis man skal nå at lave en ændring, som er i overensstemmelse med det, som vel de fleste synes er rimeligt, at folketingsmedlemmer underkastes samme betingelser som almindelige mennesker, så skal man rent faktisk komme med forslaget nu, hvis det skal nå at være gennemført inden næste folketingsvalg.
Holger K. Nielsen (SF), 2001-01-17:
»Hvad er baggrunden for, at den danske regering ikke direkte og i klar tale vil tage afstand fra den russiske regerings forsøg på at intervenere i den danske forsamlingsfrihed, som det fremgår af erklæringen fra det russiske udenrigsministerium den 21. december 2000 vedr. en lovligt anmeldt dansk demonstration vendt imod krigen i Tjetjenien?«
Svarene på spørgsmål nr. S 1025 og S 1026 er utilfredsstillende og kræver en nærmere uddybning.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-17:
Jeg har forstået det sådan, at Venstre var af den opfattelse, at de 26 mia. kr. var det, der skulle finansiere Venstres skattetanker.
Men nu forstår jeg, at det slet ikke er sådan, det forholder sig, så jeg vil overlade til Venstre selv at prøve at forklare, hvad det egentlig er, Venstre mener.
Det, der i hvert fald står klart for mig i dag, er, at vi har fået så mange forskellige forklaringer på, hvorfra de 26 mia. kr. skal komme, at det hele efterhånden smuldrer.
Men jeg er sådan set tryg ved én eneste ting, og det er, at regeringens økonomiske politik står som det stærke grundlag, hvorpå en fortsat stabil udvikling kan finde sted i vort samfund. Hr. Jens Rohde spørger om leverandøreffektiviteten. Jamen i vores lille samfund kan det altså ikke nytte at forklare befolkningen eller prøve at gøre det, at vi kan udlicitere det meste af den offentlige sektor.
Det lader sig ikke gøre, og det vil være et stort, stort tab.
Vi har set i så mange andre samfund, der ikke har en velfungerende offentlig sektor, hvor skævt og hvor galt det kan gå.
Vi har brug for et velfungerende velfærdssamfund og en stabil offentlig sektor, der kan sikre omsorgen for vore ældre og kan stå som det fremmeste, når det gælder uddannelse, når det gælder samvirke med erhvervslivet, og når det gælder hele forskningsområdet.
Når det gælder sygehusområdet, har vi også brug for en offentlig sektor som grundlag for, at man kan få den pleje og den omsorg, man har brug for.
Men der er naturligvis nogle ideologiske skel her.
Citater af den tidligere finansminister, som er klippet ud af deres sammenhæng, er én side af sagen; men de strider på ingen måde imod regeringens linje, naturligvis ikke, og heller ikke imod det, jeg har sagt i dag.
Både den tidligere og den nuværende finansminister er ligesom jeg dybt optaget af, at man hele tiden dygtiggør sig i den offentlige sektor, og at man hele tiden tænker på at gøre tingene bedre.
Det samme gælder naturligvis i den private sektor, men som jeg allerede har sagt: Udbudsværktøjet kan bruges, men det skal bruges med omtanke, og vi må ikke gøre os overdrevne forestillinger om, hvordan det værktøj kan bruges. Hr. Keld Albrechtsen spurgte mig på et tidligere tidspunkt, om det ikke er på tide at bede Venstre dokumentere og forklare, hvad det egentlig er, det drejer sig om: hvad er det for besparelser, der tænkes på, hvad er det for nogle øgede indtægter, og hvad er det for en vækst, man forestiller sig skal skaffe de 26 mia. kr.?
Det er jeg enig i.
Mogens Lykketoft (S), 2001-01-17:
Den danske regering har ved enhver anledning klart tilkendegivet, at vi ikke er enige i eller billiger forløbet af konflikten i Tjetjenien.
Og den russiske regering er helt på det rene med vores holdning med hensyn til menneskerettighederne.
Den russiske regering og den russiske ambassade i København må også være klart bekendt med den grundlovssikrede ytrings- og forsamlingsfrihed i Danmark, og man er i øvrigt også gjort bekendt med, at vi fra dansk side finder det russiske reaktionsmønster i forbindelse med den lovligt anmeldte demonstration den 18. december ganske overraskende.
Den danske regering er imidlertid ikke tilhænger af et megafondiplomati; det er ikke sådan, at vi ønsker vores bilaterale forhold til andre lande forvaltet gennem højttalere.
Den russiske erklæring er samtidig så åbenlyst ilde anbragt.
Hvis de russiske myndigheder finder, at udøvelsen af den danske forsamlingsfrihed kan skade det dansk-russiske forhold, så må de jo drage den konklusion.
Det står dem også frit for at udtrykke deres mening, men det er ingen grund til, at vi skal følge dette eksempel på forvaltning af internationale forbindelser.
De kontante erklæringer synes jeg vi skal gemme til sagens egentlige genstand, nemlig forholdene i Tjetjenien, som fortsat giver anledning til den største bekymring.
Jens Rohde (V), 2001-01-17:
Jeg er glad for, at det endelig er gået op for statsministeren, at der er mange måder at klare de kommende års udfordringer på; men en måde, som Venstre ikke accepterer, er forøgelse af skatter og afgifter.
Men det er tilsyneladende den eneste vej, regeringen kender, for det har jo været resultatet af den politik, der er blevet ført, og det, jeg hører, er, at det også vil blive resultatet af den politik, som bliver og vil blive ført af en socialdemokratisk ledet regering.
Men så er det vel reelt at vende sagen den anden vej og spørge: Hvor går grænsen?
Hvor meget mere skal danskeren betale i skatter og afgifter?
Skal det være 80 øre af hver tjent krone eller 85 øre?
Hvor langt kan vi komme op?
Hvor er smertegrænsen?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-17:
Vi er langt ude over spørgsmålets tekst nu, men jeg kan sige én ting til hr. Jens Rohde: Jeg synes, at hr. Jens Rohde skal gøre sig den ulejlighed at sætte sig ind i den økonomiske udvikling, der har været gennem de seneste næsten 8 år, hvor vi har haft en god og stabil økonomisk fremgang som følge af regeringens ansvarlige økonomiske politik.
Det har betydet, at vi i det store og hele har kunnet holde skattetrykket i ro; at vi har kunnet undgå, at ulighederne bliver større i vort samfund, men tværtimod mindre; at vi nu kan arbejde for et bedre arbejdsmiljø, og at vi kan arbejde for, at velfærden i vort samfund fortsat kan hvile på et solidt økonomisk fundament.
Hr. Jens Rohde ved jo godt, at der bliver flere ældre i vort samfund, og hr. Jens Rohde kan da ikke forestille sig, at vi skal svigte disse mange flere ældre, som har krav på en god og effektiv og ordentlig service.
De har været med til at bygge vort samfund op, så de har selvfølgelig krav på, at selv om der bliver flere ældre i samfundet, skal vi ikke svigte dem, hvad service angår.
Hvis man fastholder det grundsyn - og det gør vi i regeringen - er der ikke mulighed for den kasinoøkonomi og disse besparelser på 26 mia. kr., som Venstre fører sig frem med i disse måneder.
Kim Andersen (V), 2001-01-17:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om han ikke mener, at udlicitering også ud fra et medarbejdersynspunkt rummer nogle kvaliteter.
Lad os nu se bort fra det økonomiske - ikke fordi jeg har lyst til det, men fordi der også er andre elementer i sagen.
Men mener statsministeren ikke, at det kan være hensigtsmæssigt for en lønmodtager, der er beskæftiget i et erhverv inden for et område, der typisk udliciteres, at han har mulighed for at skifte fra arbejdsplads til arbejdsplads, at han har mulighed for at avancere, og at han har mulighed for at tage imod et nyt tilbud, som giver bedre arbejdsvilkår og måske bedre løn?
Og mener statsministeren ikke også, at det for amter og kommuner kan være nyttigt at have et kontraktmæssigt forhold til nogle af de ydelser, man skal levere borgerne?
Giver det ikke den fleksibilitet, at man kan geare op og geare ned, alt afhængig af borgernes ønsker inden for et givet serviceområde, frem for at det er ens egen organisation, der alt andet lige vil være vanskeligere at omstille, som skal levere ydelsen?
Jeg synes, det er nogle nuancer, der skal med ind i debatten, og som vil kvalificere den.
Jens Hald Madsen (V), 2001-01-17:
Skal vi nu ikke prøve at være noget konstruktive med hensyn til spørgsmålet om at få formuleret en udbudspolitik med kriterier om f.eks. arbejdsmiljøet og kvaliteten af arbejdet
, så det bliver helt klarlagt og kan give tryghed til medarbejderne, når der sker en udlicitering? Hvis statsministeren ikke ønsker, at vi skal have fastlagt en helt klar udbudspolitik over for kommunerne og amterne med hensyn til arbejdsmiljøet og kvaliteten, hvordan vil statsministeren så sikre, at medarbejderne ikke bliver nedslidt efter udlicitering?
Eller skal man bare fuldstændig glemme og udelukke enhver mulighed for udlicitering?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-01-17:
Til hr. Kim Andersen, som jeg er glad for er kommet igen,
vil jeg sige: Udliciteringsinstrumentet har vi drøftet omhyggeligt, mens hr. Kim Andersen ikke var her, men når hr. Kim Andersen nu er kommet, vil jeg lige læse op af min nytårstale: »Vi skal have et Danmark, hvor vores arbejdsliv bliver bedre for os alle. Ikke delt mellem dem, der har det spændende job, og dem, der har det stressede job. Og vi skal skabe plads og muligheder for dem, der ikke er hundrede procent effektive. Vi har udliciteret meget i de senere år.
Mange tidligere offentlige virksomheder er nu i fuld privat eje.
Nogle steder er arbejdet tilrettelagt fornuftigt, men det er mit klare indtryk, at tempoet mange steder er sat urimelig højt i vejret.
Hvordan skal en rengøringsassistent, som ifølge Arbejdsmiljøinstituttet dagligt skal rengøre et areal, der svarer til 28 danske parcelhuse, kunne bevare sin arbejdsglæde og sit overskud til ungerne derhjemme?
Eller hvad med buschaufføren, som knap nok kan nå at holde pause på grund af en stram køreplan?
Spørgsmålet er, om tiden ikke er inde til, at vi skal se grundigt på arbejdsforholdene for mennesker i alle disse job og dermed måske bidrage til lidt mere arbejdsglæde.«
Jeg må sige til hr. Kim Andersen, at der står ikke noget
om slagteriarbejderen
Jeg synes, hr. Kim Andersen skal vedstå, at han har prøvet at dreje min tale i forkert retning.
Til hr. Jens Hald: Der er mange muligheder for at opnå god kvalitet.
Vi kan samarbejde bedre, vi kan anvende moderne værktøj som informationsteknologi.
Når det gælder rengøringsområdet, kan vi også skabe større arbejdsglæde ved at tilrettelægge arbejdet bedre.
Det er jeg fuldstændig sikker på, og det har Arbejdsmiljøinstituttet da også påpeget. Hr. Henrik Sass Larsen var inde på en tanke, som jeg meget gerne vil medvirke til - det er jeg sikker på at også finansministeren bidrager til - nemlig at gennemregne for syv, otte eller ti kommuner, hvad Venstres besparelsesforslag om udlicitering og effektivisering indebærer, så vi kan få trukket disse tanker ned i den konkrete hverdag.
Det vil vi meget gerne foretage nogle beregninger af.
Må jeg for min part slutte med at bekræfte hr. Henrik Sass Larsen i, at mit eget parti har holdt en konsekvent linje gennem alle årene.
Jeg tror, at det brev, som hr. Henrik Sass Larsen refererede til, var fra 1995.
Det brev kan jeg kun bekræfte, og jeg citerer fra mit eget brev: »De basale velfærdsopgaver må aldrig blive en fri markedsplads, hvor størst mulig indtjening alene er formålet.
Mennesker må gå forud for penge.
Det er ikke alt, der kan sættes markedspris på.
Det er de folkevalgte politikere, der har ansvaret for at definere behov og kvalitetskrav til sundhed, til børn, omsorg, også omsorg for vores syge og vores ældre.«
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2001-01-17:
»Vil den danske regering arbejde for en beslutning om, at NATO ikke anvender ammunition med forarmet uran, så længe der er en mulighed for en sammenhæng mellem anvendelsen af denne og leukæmi?«
Keld Albrechtsen (EL), 2001-01-17:
»Hvorledes vil udenrigsministeren administrere de fire danske undtagelser og sikre, at der bygges bro til befolkningen i EU-politikken, herunder at regeringen medvirker til at skabe folkelig debat om Nicetraktaten?«
Først vil jeg sige til lykke til ministeren med den nye ministerpost.
En af grundene til, at jeg har stillet dette spørgsmål, er at give ministeren lejlighed til her for første gang i spørgetiden som udenrigsminister at komme med en slags programerklæring.
Der skete jo det, at hr. Niels Helveg Petersen ved sin afgang fastslog, at han ikke længere var den rette til at forvalte de fire danske undtagelser.
Det håber jeg jo så den nye minister er.
I den forbindelse vil jeg håbe, at ministeren vil forklare, hvordan han vil forvalte de fire undtagelser.
Henrik Sass Larsen (S), 2001-01-17:
Lad mig gøre brug af Venstres snak om udbud.
Kunne det ikke være interessant, når nu Venstre er så begejstret for udbud, at de regnede tingene igennem i et par af deres egne kommuner, 7-8 almindelige Venstrekommuner, så det blev opklaret, hvad det ville betyde at implementere de besparelser på 26 mia. kr., som man rent faktisk foreslår?
Kunne vi ikke få det eksemplificeret fra område til område?
Og er statsministeren ikke enig med mig i, at det kunne være utrolig nyttigt for debatten, hvis man efter et frit valg tog 7-8 Venstrekommuner, så vi lige præcis kunne se, hvad det er, Venstres politik går ud på?
Indtil videre står det jo lidt uklart.
Mogens Lykketoft (S), 2001-01-17:
Jeg mener også, vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen
, at det er vigtigt, vi får en fortsat debat her i Folketinget, det giver jo sig selv med hele ratifikationsprocessen om Nice, men også, at der som del af den fortsatte diskussion om Europas fremtid skabes om muligt en endnu større folkelig interesse for det flotte perspektiv, der er i Nice, alle mellemregningerne er ufortalt.
Nu har vi fjernet barriererne for, at udvidelsen kan gå sin gang, institutionerne er parat til at modtage de nye medlemmer, og nu skal vi som dansk deltager i EU-samarbejdet holde fast i, at de enkelte lande så hurtigt som muligt skal have forhandlet deres adgang på plads og optages i den rækkefølge, de er parat til at leve op til kravene.
De danske EU-forbehold eksisterer.
De skal efterleves i såvel bogstav som i ånd, og de kan kun ændres ved en folkeafstemning.
Men det er også klart, at disse forbehold har både tilsigtede og, som udviklingen foregår, utilsigtede virkninger.
De har deres pris, og den pris kan komme til at stige i de kommende år.
Nu har vælgerne jo som bekendt netop den 28. september sidste år taget stilling.
Det betyder efter min opfattelse, at der må gå en rum tid, før en ny folkeafstemning om forbehold bliver aktuel.
Men forbeholdenes eksistens må ikke forhindre os i løbende at drøfte, hvad der er i Danmarks interesse.
Det er vigtigt, at vi forholder os til udviklingen
i Europa, som jo konstant er i bevægelse, og jeg mener, det bl.a. er min opgave som udenrigsminister - og jeg takker for velkomsten fra hr. Albrechtsen - at være med til hele tiden at vurdere, hvad der er Danmarks interesse.
Jeg vil selvfølgelig administrere forbeholdene loyalt, men også med den klare målsætning, så vidt det er muligt, at forhindre, at de udgør end belastning for danske interesser.
Efter folkeafstemningen i september har regeringen lagt op til en dialog, en debat, om Danmarks rolle i EU, en debat, der skal bredes ud til alle hjørner af samfundet, ikke kun finde sted her i spørgetiden eller i Folketinget i det hele taget.
Målet er at bidrage til at skabe en folkeligt stærkere funderet debatproces, som kan forny vores europadebat, uanset de holdningsforskelle der er.
Vi opfordrer partierne til at deltage, komme med nye initiativer, der kan styrke befolkningens deltagelse i debatten.
Debatten hører ikke kun til ved folkeafstemninger.
Den skal være der løbende.
Den skal omfatte alle europæiske spørgsmål, altså også forbeholdene, Nicetraktaten, udvidelsen, hele dagsordenen om Europas fremtid.
Regeringen vil senere på året fremlægge en hvidbog om de spørgsmål, der tegner sig som de centrale for den europæiske dagsorden efter Nice, og hvidbogen vil forhåbentlig kunne være det gode grundlag for de kommende års debat.