runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Melchior (CD), 2000-08-24:
Hr. Fogh Rasmussen viste også i dag, at han evner at føre klar tale.
Derfor vil jeg gerne bede ham om at give en klar belysning af følgende spørgsmål:
Flere har i den senere tid og også her i salen i dag påstået, at kursudsvinget i euroen er ensbetydende med en dansk devaluering.
Jeg vil gerne bede hr. Fogh Rasmussen svare på - jeg vil så gerne forstå ham rigtigt - om det er korrekt, som jeg opfatter det, at når der er kursudsving på euroen, så er det ikke en følge af en beslutning af den art, som hr. Fogh Rasmussen i sin ordførertale her beskrev, der sker, når et enkelt land devaluerer, og derved, at det altså sker for en stor blok af lande, får det ikke de negative virkninger, som et enkelt lands solodevaluering får.
Og så kan jeg ikke tilbageholde et hjertesuk.
Jeg kan ikke forstå, at et medlem af Folketinget kan sige, at det kan være en ulykke for landet, hvis en leder af et land på demokratisk måde bliver statsminister her i landet. Jeg må skarpt tage afstand fra påstande af den art.
Jeg synes ikke, det er værdigt, simpelt hen.
Margrete Auken (SF), 2000-08-24:
Jeg beklager selvfølgelig, at hr. Arne Melchior ikke synes, det er værdigt, at jeg synes, det ville være en ulykke for landet.
Og jeg prøver jo efter nu, om det er en ulykke for landet.
Jeg vil godt læse det citat fra svaret på S 3497 færdigt.
Jeg beklager meget, at jeg ikke gjorde det før, så det var så svært for hr. Anders Fogh Rasmussen at høre, hvad det var, jeg sagde.
Der står her: »Tværtimod« - altså i modsætning til de rå markedskræfter - »er dette samarbejde i vores del af verden det eneste mulige modsvar til de negative sider af globaliseringen.«
Og det er dem, der hænger sammen med de rå markedskræfter. »
EU er på vores side, hvis vi skal undgå, at de globale markedskræfter sætter sig på Danmark og skaber social udstødning.
Globaliseringens negative sider kan ikke alene besvares af nationalstaten, men må besvares ved et samarbejde mellem en gruppe lande.
Vi får kun selvstændighed
over pengepolitikken gennem et samarbejde.
Den selvstændighed, vi har afgivet på grund af globaliseringen, kan vi kun få tilbage sammen med de andre.
« Jeg synes, det er et godt og interessant svar.
Og det, jeg spørger hr. Anders Fogh Rasmussen om, er: Er hr. Anders Fogh Rasmussen enig i denne vision, og er han enig i, at det er det, som EU faktisk kæmper for i øjeblikket, eller mener han, at den eneste vision, vi kan komme med, er det, vi har i øjeblikket, nemlig at vi er bundet til euroen i øjeblikket?
Vi følger den op og ned.
Altså hvis det kun er det, det drejer sig om, så er der ingen grund til at pålægge os alt dette her besvær og alle de ulykker, vi også skaber ved det.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg vil gerne sige til hr. Jes Lunde, at der er givet mange oplysninger her i Folketinget om, at vi har masser af luft økonomisk selv med opfyldelse af kravene til at sparke gang i økonomien, hvis vi skulle få behov for det.
Men muligheden er der også med tilstrækkelig luft økonomisk set, ligesom vi gjorde i 1993. Omkring det dér med indflydelse, og hvad regeringen vil: Det, regeringen vil, det, Socialdemokratiet vil, er at opnå maksimal indflydelse til gavn for den danske befolkning på de områder, hvor der sættes nogle økonomiske og politiske rammer for vores råderum.
Det er da første gang i historien, vi har den chance; det er da ikke en trussel, det er da rent faktisk et gevaldigt tilbud at få.
Og så synes jeg, man skal skille det ad.
Konvergenskravene og den økonomiske politik er et middel, hvorimod kravene om fuld beskæftigelse er et mål.
Og jeg har heller ikke lagt mærke til, at SF har fremsat nogen forslag om, at loven om Nationalbanken skal tilføjes et beskæftigelseskrav.
Jeg går ud fra, at det er et politisk krav og en kamp, man tager i det politiske system, og sådan er det også.
Og den beskæftigelsesstrategi, der følger Amsterdamtraktaten, giver masser af muligheder for dette.
Og hvis man i øvrigt ikke vil en centraliseret politik på arbejdsmarkedsområdet og alt muligt andet, så er den beskæftigelsesstrategi, vi har valgt med at sætte fælles mål om fuld beskæftigelse, men at bruge egne midler i egne lande, sådan set en ganske fornuftig ting.
Det er i virkeligheden et ekstra konvergenskrav oven i det, der gælder i forhold til ØMU'en.
Så skal jeg sige til hr. Knud Erik Hansen ganske kort, at det er forkert, indgangsvinklen er forkert.
Men da det har vital betydning for vores fremtid, er spørgsmålet: Er det fornuftigt af os?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Lad mig vende tilbage til debatten og spørgsmålet om indflydelsen igen.
Jeg stillede det tidligere i dag og også til hr. Anders Fogh Rasmussen, men har ikke fået noget tilfredsstillende svar: Hvori ligger forskellen i Centralbankens dispositioner, i EU's dispositioner, om vi havde været medlem af ØMU'en fra startdatoen?
Er det ikke korrekt, at et nej til ØMU'en den 28. september ikke er et nej til EU?
Det er ikke et nej til Europa.
Ved et nej vil Danmark fuldt ud være medlem på alle de områder, vi er med i i dag: landbrugspolitik, transportpolitik, energipolitik, erhvervspolitik, alle de politiske områder, hvor vi daglig sender folk ned og har et samarbejde med de andre lande.
Vil hr. Anders Fogh Rasmussen medgive, at der ikke ændres en tøddel i alt det samarbejde?
Vil hr. Anders Fogh Rasmussen medgive, at det, at vi har haft en undtagelse siden 1993, jo ikke har betydet, at Danmark af den grund er sat på et sidespor.
Vi deltager fuldt ud i samarbejdet.
Vi har haft indflydelse, og kunne det så ikke være en idé, at man fik hele den debat ned på det niveau, hvor den faktisk hører hjemme?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Nu kunne jeg aldrig drømme om at beskylde hr. Holger K. Nielsen for at være historieløs, for det er han ikke, men det må vel være ganske ordinært, at politisk stabilitet hænger sammen med økonomisk stabilitet.
Forudsætningen for økonomisk fremgang er, at vi har styr på de her områder.
Hvorfor han er det, har jeg svært ved at indse.
Vi stiller også krav om menneskerettigheder, og vi føler faktisk, at det er vitale områder, også når vi taler menneskerettigheder, og vi mener, at det, vi har oplevet i Europas historie igennem de sidste 100 år, vil vi gerne undvære i fremtiden.
Vi ønsker at skabe mere samarbejde mellem lande, og et af midlerne er en fælles valuta, og vi tror, det er det rigtige.
Så igen til hr. Keld Albrechtsen: Altså vi har jo haft den her diskussion om Nicetraktaten
under afslutningsdebatten og under førstebehandlingen.
Det eneste, vi løber ind i, er, at hr. Keld Albrechtsen er den eneste person i dette hus, der ved, hvad der nøjagtigt kommer til at stå i Nicetraktaten. Vi kender forslagene, men der er ingen, kan jeg sige til hr. Keld Albrechtsen, der kender resultatet, og inden vi kender resultatet, er det jo umuligt at sige, hvor vi ender henne.
Så til hr. Knud Erik Hansen om stærkere integration, og at der er områder, hvor man skal samarbejde: Vi er i Det Konservative Folkeparti åbne for samarbejde på flere områder, hvis det gavner Europa, hvis det gavner Danmark, og vi kunne tage hele debatten om flygtningespørgsmålet, hvor vi jo også ønsker at komme af med det forbehold.
Og om svage ældre: Hvis vi holder os til vores finanspolitik, holder orden i eget hus, så er der jo ingen i EU, der bestemmer, hvilke ydelser fru Jensen skal have.
Frank Aaen (EL), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsen vil ikke svare på mit spørgsmål, om det her er et borgerligt projekt eller det er et socialdemokratisk projekt.
Hvad er det for noget luskeri?
Det er jo luskeri.
Hvis vi går tilbage til maj måned, var der jo ikke problemer med at sige, hvad det her er.
Jeg refererer fra Folketingets forhandlinger fra 17. maj, at hele konstruktionen med en fælles mønt på toppen af det fælles marked er en imponerende virkeliggørelse af den borgerlige økonomiske tankegang.
Det er da forholdsvis klar tale.
Det var derfor, jeg syntes, det var lidt interessant i dag, for hr. Claus Larsen-Jensen og andre socialdemokrater rejser rundt i hele landet og fortæller, at det her er et socialdemokratisk projekt, at det er
, fordi det er socialdemokratiske regeringer, der sidder ved magten rundt i Europa, at det her er for styre den rå kapital, at det er for at styre spekulanterne, altså det modsatte af liberalisme. Derfor synes jeg, at vi må få at vide, og at De Konservative også må kunne deltage i en debat her, når de selv efterlyser visioner: Er det her et borgerligt projekt, eller er det et socialdemokratisk projekt?
Jeg ved godt, hvad det er.
Jeg er helt sikker på, at hr. Bendt Bendtsen havde ret i maj måned.
Jeg synes da godt, at hr. Bendt Bendtsen kan stå ved ordene også i dag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-08-24:
Jeg vil gerne blande mig lidt i debatten om Nicetraktaten, for jeg synes, at de svar eller mangel på samme, der kommer fra hr. Bendt Bendtsen, er fuldstændig utilstrækkelige og selvfølgelig ikke må stå som resultatet af den her debat.
Altså nu har Nicetraktaten, som vi jo forventer den kommer til at blive kaldt, faktisk været forhandlet i en rum tid - eller hvad, spørger jeg hr. Anders Fogh Rasmussen - i lang tid i hvert fald, 5 måneder.
Vi kan nogenlunde skimte konturerne af det indhold, der kommer til at fremgå af Nicetraktaten.
Det må hr. Bendt Bendtsen også være klar over.
Hvorfor er det så, når man spørger hr. Bendt Bendtsen om indholdet af den her kommende traktat, at der ikke kommer nogen klare svar?
Hvorfor er det, der ikke kommer et klart svar på spørgsmålet om, hvorvidt den skal til folkeafstemning
med det indhold, vi forventer
Hvorfor er det i det hele taget, vi har en folkeafstemning nogle ganske få måneder, før forhandlingerne om Nicetraktaten er tilendebragt?
Hvorfor mon?
Mon ikke det er, fordi der faktisk forhandles nogle ting, som man synes det er ganske glimrende befolkningen ikke er alt for indviet i, før vi stemmer om euroen, fordi der ligger nogle ting, som er en naturlig følge af euroen: mere politisk harmonisering, mere centralisering, mere union.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsens tumlen rundt i argumenterne omkring aktiekurserne er en smule ynkelig.
Først er forklaringen på de stigende aktiekurser fra hr. Bendt Bendtsen, at man regner nok med, at det bliver et ja til euroen.
Men meningsmålingerne viser jo netop, at der er sandsynlighed for et nej, i modsætning til i foråret, og foreholdt dette faktum siger hr. Bendt Bendtsen så: Det er nok den økonomiske vækst i euro-området, der hjælper Danmark.
Men jeg må spørge hr. Bendt Bendtsen: Hvordan kan så de danske aktiekurser være steget mere end kurserne i de andre lande i euro-området?
For det er det, der er sket.
Der er stadig væk et mysterium omkring det.
Jeg tror, at forklaringen er, at finansmarkedet har dømt europolitikernes argumenter ned.
De holder ikke.
Finansmarkedet er enigt med de økonomiske vismænd, som siger, at rent økonomisk og erhvervsmæssigt er det ligegyldigt, om vi har kronen eller vi har euroen.
Ud fra nogle politiske betragtninger kan man så tage stilling, men økonomisk er der ikke noget at komme efter, og dermed falder hele hr. Bendt Bendtsens tale til jorden med et stort, hult brag.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Nu må jeg hellere begynde bagfra, for ellers når jeg jo ikke at få svaret hr. Frank Dahlgaard.
Altså hr. Frank Dahlgaards demagogiske tale kan vi ikke bruge til ret meget.
Han har stillet et utal af spørgsmål i udvalget til denne her sag, og han har nok stillet så mange spørgsmål, at man ikke har nået at få dem læst.
Med hensyn til aktiekursernes højderekord har det danske aktiekursindeks sat rekord onsdag den 12. juli, hvor kursen på KFX nåede 310, og KFX faldt så til 306 den 17. juli.
Det er jo sådan, at indekset er påvirket af mange forhold, globale og nationale såvel som virksomhedsspecifikke, og det giver ingen mening at forklare udviklingen isoleret i forhold til en enkelt måling.
Stigningen i aktiekurserne fra slutningen af juni og til den 12. juli er ikke et isoleret dansk fænomen. Tilsvarende stigninger har vi jo fundet på børserne i både Sverige og Tyskland og også i USA, må jeg sige til hr. Frank Dahlgaard.
Til hr. Frank Aaen om fælles mønt og borgerlig tankegang: Det er borgerlig tankegang at føre en sund økonomisk politik.
Til hr. Thulesen Dahl: Det er jo utroligt!
Forbrødringen er ved at være total mellem den yderste højrefløj og venstrefløjen.
Man vil diskutere Nicetraktat nu i stedet for at diskutere, hvad det her drejer sig om.
Det her drejer sig om en afstemning om den fælles mønt og ikke om Nicetraktaten.
Vi kender forslagene til Nicetraktaten.
Vi kender ikke slutresultatet.
Lad os diskutere slutresultatet, når vi kommer til det.
Man ønsker ikke at diskutere den fælles mønt.
Nej, man hopper om bord i noget, som man ikke aner resultatet af.
Det er, hvad man kan formå sig til på den side i øjeblikket.
Jann Sjursen (KRF), 2000-08-24:
Nu her senest påstår hr. Bendt Bendtsen igen, at nejsiden tager et spring ud i det uvisse, eller som han sagde det sidst: hopper om bord i noget, som vi ikke kender resultatet af.
Vi kender godt resultatet af et nej.
Det er en fortsættelse af det samarbejde, som er fastlagt i ERM II-aftalen mellem Danmark og eurolandene.
Så enkelt er det rent faktisk.
Så kan det da godt være, som hr. Bendt Bendtsen var inde på i sit tidligere svar til undertegnede, at ERM II-aftalen godt nok står fast, men hvad om 10 år?
Ja, det er jo som bekendt svært at spå om fremtiden.
Jeg går da sådan set også ud fra, at hr. Bendt Bendtsen ikke alene stemmer for euroen den 28. september 2000, fordi han ved, hvordan eurosamarbejdet vil se ud om 10 år.
Det kan man da have formodninger om.
Men lige så lidt, som man ved, hvordan samarbejdet mellem Danmark og eurolandene ser ud om 10 år, ved man da heller ikke, hvordan det ser ud, hvis Danmark stemmer ja til euroen.
Så vil jeg også godt i lighed med hr. Holger K. Nielsen udfordre hr. Bendt Bendtsen på spørgsmålet om, hvad det er for en katastrofe, der rammer de central- og østeuropæiske lande, hvis befolkningen stemmer nej den 28. september 2000.
Jeg synes, vi fortjener at få et svar.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Jeg skal kort følge hr. Jann Sjursen op.
Men jeg må spørge hr. Bendt Bendtsen: Hvad har det at gøre med ØMU'en? Hvad har det overhovedet at gøre med den danske folkeafstemning den 28. september 2000? Kan vi ikke få en forklaring på det?
Hvor er sammenhængen dér?
Hr. Bendt Bendtsen plæderer for samarbejde.
Javist, men vil samarbejdet gå i stå, hvis det bliver et dansk nej?
Vil optagelsesforhandlingerne gå i stå, hvis det bliver et dansk nej?
Vil Østeuropa komme til at sejle sin egen sø, hvis det bliver et dansk nej? Hr. Bendt Bendtsen bør svare på de her helt grundlæggende spørgsmål.
Når nu han selv gør Østeuropa og dets eventuelle afhængighed af en eller anden galning eller 300 millioner galninge sydfra til et kernespørgsmål i den konservative kampagne, så må det da vel være rimeligt, at befolkningen får at vide, hvad hr. Bendt Bendtsen egentlig mener.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg vil gerne spørge hr. Bendt Bendtsen, om han ikke kan bekræfte, at det, der er på dagsordenen til Nicetraktaten, er udvidelsen.
Det er den og konsekvenserne af den, det handler om, og hvis der skal ske traktatændringer, kan det kun ske ved enstemmighed - i virkeligheden en fantastisk stærk vetoret, og det er jo ikke sådan, at de andre lande ensidigt er imod os.
Det andet, jeg vil spørge hr. Bendt Bendtsen om,
er: Er det ikke korrekt, at EU vel kan betragtes som det største demokrati-, civilisations- og solidaritetsprojekt i Europas historie, at vi ved at skabe økonomisk stabilitet og social stabilitet undgår at fare i hovedet på hinanden, at det, vi slås for, er at skabe den stabilitet, den demokratiske, samarbejdende politiske kultur, og at vi så selvfølgelig hver for sig ud fra vores politiske udgangspunkt slås for at præge den med socialdemokratiske, liberale, konservative eller andre synspunkter, og at det derfor er ganske meningsløst at spørge, om det er et socialdemokratisk eller et konservativt projekt.
Det ligner ganske godt det politiske slagsmål og de delinger, vi har også i Folketinget.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Hr. Jann Sjursen og jeg er egentlig enige om mange ting i denne tilværelse, blot ikke om det her.
Vi er uenige på det her område.
Kender vi resultatet af et nej?
Kender vi resultatet af et ja?
Dér er vi uenige.
Jeg mener, at et ja er en fortsættelse af den økonomiske politik, mens hr. Jann Sjursen mener det modsatte.
Jeg vil gerne gentage, at jeg mener faktisk, at politisk stabilitet også i Østeuropa er et spørgsmål om økonomisk stabilitet.
De to ting hænger uløseligt sammen, og det er delvis også et svar på det, hr. Holger K. Nielsen spørger om, nemlig hvad det har med hinanden at gøre.
Det har det med hinanden at gøre, at vi i en region får økonomien forbedret i forhold til niveauet i dag, og det, at man får økonomisk stabilitet og udvikling, betyder, at man ikke kriges.
Vi har sagt ja til at tage et ansvar, vi har talt visioner og europæiske visioner.
Når vi siger ja, så siger vi ja til at tage ansvar for Europas udvikling.
Man har talt om, hvad man vil med det europæiske samarbejde.
Vi har fra konservativ side sagt, at vores visioner for det europæiske samarbejde jo netop er at foretage en udvidelse af EU mod øst, så vi får stabilitet, fred og frihed.
Vi siger ja til at medvirke til den udvikling, og den bedste forsikring for en fredelig udvikling i Sydøsteuropa er jo, at vi får økonomisk fremgang og økonomisk stabilitet.
Og lige for at runde denne her Nicetraktat af endnu en gang: Det er jo sådan, som jeg har sagt fra Folketingets talerstol, at det ikke er det, vi stemmer om den 28. september.
Det er den fælles mønt med de visioner, vi alle har i forskellige retninger.
Det er jo sådan, at hvis vi ikke er tilfredse med det her, så kan vi modsætte os den afgørelse i Nice - for at gøre det her færdigt.
Så vil jeg gerne slutte af med at sige, at jeg mener, at EU og NATO er de to største succeser i det århundrede, vi lige har forladt, når vi taler om frihed, fred og økonomisk velstand.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-08-24:
Jeg spurgte før, hvor grænsen gik for De Konservative, når man nu havde sådan et stille ja til ØMU'en.
Så fik jeg at vide, at man vil da gerne samarbejde i EU.
Det vil vi også i SF.
Vi synes, der er mange områder, vi skal samarbejde på,
også mange områder, som vi skal udvide samarbejdet på.
Men det, diskussionen går på her, er jo meget: Hvor går grænsen?
Hvad er det for nogle ting, som vi faktisk synes vi
skal bestemme her i Danmark
Hvilke ting vil vi godt overlade til EU?
Det, der er essensen i ØMU'en og også i vores tilslutning, er klart, at en hel masse områder, som i dag bestemmes i Danmark, bliver presset over mod at blive bestemt i EU, og nogle af de steder, som der klart kommer pres på, er arbejdsmarkedsområdet og socialområdet.
Derfor er det ikke uvæsentligt at diskutere Nice, for dér kommer det op.
Det kommer op i lyset af ØMU'en, og noget af det, vi kan frygte meget, er netop, at der kommer et pres på noget af det, der er vores velfærdsområde, hvor vi har en anden måde at lave velfærd på end de andre lande.
Det er ikke noget med, at vores beslutningsret bliver frataget os, men vi kommer under et pres mod et velfærdssystem, som vil skabe større ulighed og dermed også, hvis vi tager de ældre, vil gøre det sværere for os faktisk at give de svage ældre en ordentlig støtte.
Frank Aaen (EL), 2000-08-24:
Jeg kan godt forstå ubehaget ved at få diskuteret retningen
af projektet
, men det er, som hr. Bendt Bendtsen godt turde sige det i maj, et klokkeklart borgerligt projekt.
Det er, som hr. Anders Fogh Rasmussen tidligere har sagt det, en garanti.
Euroen er en garanti, sagde hr. Anders Fogh
Rasmussen, og det kan jo bekræftes, for hr. Anders Fogh Rasmussen er i salen.
Euroen er en garanti imod det, hr. Anders Fogh Rasmussen betragter som uansvarlig socialdemokratisk finanspolitik.
Så indlysende rigtigt er det jo, hvilken retning projektet har.
Så taler hr. Bendt Bendtsen om, at økonomisk stabilitet er en forudsætning for fred.
Fuldstændig korrekt, men derfor har vi jo også et kæmpemæssigt problem med euroen
, fordi Euroland er så forskelligt socialt og økonomisk, fra Grækenland til de rigeste dele af Italien, til de rigeste dele af Tyskland, fra de steder, hvor der er drøn på, til de steder, hvor der ikke er drøn på. Her vil man prøve at rumme så store sociale og økonomiske forskelle inden for samme møntunion.
Uden at have et apparat til at hjælpe de steder, der er bagud, får man uundgåeligt store sociale spændinger i Euroland, og det er nemlig store sociale spændinger, der er på vej, og det er bestemt ikke til gavn for freden.
Det kan jeg love.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-08-24:
Jeg forstår ikke et klap efter at have hørt hr. Bendt Bendtsen i et par omgange.
Altså vi får at vide, at euroafstemningen den 28. september ikke har en døjt med Nicetraktaten at gøre, men derimod har euroafstemningen den 28. september noget med udvidelsen at gøre, noget med stabiliteten at gøre, noget med en hel masse ting at gøre, men ikke lige med Nicetraktaten, som vi så dog fra hr. Claus Larsen-Jensens side bliver mindet om lige er forudsætningen for udvidelsen, altså den udvidelse, vi også stemmer om den 28. september.
Hvordan i alverden hænger det sammen?
Hænger det i virkeligheden sammen på den måde, at de ting, som det passer ind i det politiske kram for hr. Bendt Bendtsen og jafløjen at sige hænger sammen med euroafstemningen den 28. september, må vi gerne tale om, men de ting, der kan være ømme for jasiden, og som kan ligge i Nicetraktaten, som jasiden helst ikke vil have nogen debat om før den 28. september, skal gemmes af vejen, og dér får vi så at vide, at det har ikke en døjt med euroafstemningen at gøre. Det er jo kun euroen og, nå ja, så udvidelsen og stabiliteten og de ting, man har en interesse i at få sagt noget om.
Jeg synes simpelt hen, det er for pinligt med sådan en argumentation.
Selvfølgelig har de ting, der foregår også i Niceforhandlingerne, med euroen at gøre.
Selvfølgelig er der nogle eurolande, der har en speciel interesse i at sætte en speciel dagsorden, og selvfølgelig sætter de Danmark under pres, og det kan hr. Bendt Bendtsen jo bare bekræfte heroppefra i stedet for at prøve at komme med de søforklaringer.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Der er jo ting omkring Velfærdsdanmark, som vi som danskere ikke mener EU kan blande sig i, men vi er da nødt til på en række områder - det er til hr. Knud Erik Hansen - at se på, hvordan vi kan udvikle også EU, fordi verden ikke står stille, og det vil man gerne være med til i SF.
Hvorfor kører man sig så ud på et sidespor ved at stemme nej?
Og arbejdsmarkedsområdet?
Så taler man om, at vi får et ringere velfærdssystem i Danmark, hvis vi skal til at sammenligne os med nogle lande sydpå.
Det rejser jo det spørgsmål, at Frankrig ligger som nr. 1, når man taler sundhedsvæsen, mens Danmark ligger på en 34. plads i WHO's undersøgelse.
Det har mig bekendt også noget med velfærd at gøre.
Er det, fordi man prøver at diskutere det på den måde?
Altså så ringe er det ikke i de lande, der omgiver os.
Dér har man ikke de ventetider, som man har i det danske hospitalsvæsen.
Til hr. Frank Aaen om retningen og visionerne
: Jeg synes, jeg gentagne gange i dag har sagt, hvad der er de konservative visioner, men jeg gentager dem gerne en gang mere for hr. Frank Aaen: Vi ønsker at komme af med de fire forbehold.
Nu er det den fælles mønt, vi omtaler, og så prøver man på igen i forbindelse med Nicetraktaten at råbe: Ulven kommer, ulven kommer!
Jeg har sagt: Vi kender forslagene, men der er ingen, der ved, hvordan det kommer til at se ud, når resultatet kommer.
Til hr. Thulesen Dahl om ømme punkter i forbindelse med Nicetraktaten: Mit svar er nøjagtig det samme som til hr. Holger K. Nielsen.
Og så kunne man jo prøve at spørge hr. Thulesen Dahl, om han er enig med sin politiske leder i, at et ja den 28. september betyder, at kongehuset på længere sigt bliver afskaffet.