runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Estrup (RV), 1999-03-19:
blot den oplysning: Nej, der er ikke nogen aftale om en sådan ændring af personelloven.
Der er på det her område ikke enighed mellem de to regeringspartier, og det må vi så tage til efterretning hver især, tror jeg.
Sådan er det.
Og så til hr. Jensby: Hr. Jensby har siddet i Forsvarskommissionen, så der er jo ikke nogen af de her ting, der kommer bag på hr. Jensby.
Jeg tror også, at hr. Jensby vil kunne mindes, at vi havde en diskussion her før sommerferien, hvor også nogle af de her ting blev taget op og der blev fremsat et klart ønske om, at Forsvarskommissionen nu skulle have lejlighed til ubundet at gå ned i den problemstilling, som drejer sig om det trilaterale korps.
Hvad angår økonomien, vil jeg foreslå, at hr. Jensby bladrer lidt om i Forsvarskommissionens bilagsbind og finder det notat, som blev sendt fra Hærens Konstabel- og Korporalforening til Forsvarskommissionen.
økonomien
Det vil måske hjælpe på forståelsen.
Endelig til hr. Melchior: Ja, jeg kan godt forstå, hr. Melchior med de synspunkter, han har, svinger sig følelsesmæssigt op.
Jeg har ikke noget imod at sige, at skat også har noget med tvang at gøre, men det, jeg understregede, og som jeg tror hr. Melchior lukkede ørerne for, var ordet motivation. Der er i høj grad motivation for at betale skat, men hvis man vil gøre noget for forsvarsviljen, så skal man sørge for, at de, der skal bære byrden, også forstår, hvorfor de skal bære den.
Den motivation tror jeg at hr. Melchior vil savne, når han går ud og snakker med unge mennesker i dag.
Det er der, problemet ligger.
Søren Søndergaard (EL), 1999-03-19:
Jeg synes, at der var mange gode indvendinger fra hr. Estrups side i forhold til det forslag, vi behandler i dag.
Men der var en ting, jeg ikke forstod, og det var den argumentation, som hr. Estrup kørte omkring henholdsvis professionelle soldater og værnepligtige soldater.
Kan hr. Estrup virkelig forestille sig, at vi i Danmark sender professionelle soldater ud i et forsvar af Danmark i en situation, hvor der, hvis vi havde haft værnepligt, ikke ville være motivation for det?
Hvis hr. Estrup forestiller sig det, har hr. Estrup så ikke i virkeligheden leveret det mest afgørende slag mod ideen om en professionel hær, nemlig den idé, at en professionel hær kan sættes til at gøre ting, som befolkningen ikke kunne drømme om at gøre?
Jeg synes, at det var et meget dårligt argument for en professionel hær.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-19:
Jeg synes, at hr. Estrup holdt en meget overvejet tale.
Det vil jeg godt kvittere for.
Det, der bringer mig op, er en kort bemærkning til hr. Estrup.
Utak er som bekendt tit verdens løn, men forekommer det alligevel ikke underligt for hr. Estrup, når hr. Jensby anvender en sprogbrug, der hedder »den elendige økonomiske ramme«?
Vil hr. Estrup godt bekræfte, at det, der er tale om, er at beskære forsvarsbudgetterne med 5 pct - med 5 pct. - i det udspil, regeringen har forelagt?
Er det efter hr. Estrups opfattelse virkelig rimeligt at betegne det som en elendig økonomisk ramme? Det andet spørgsmål, jeg vil stille hr. Estrup, er: Er det ikke rigtigt, at udgangspunktet for Danmark er, at vi er det land, der målt i dollar pr. indbygger bidrager fjerdemest som NATO-land, og at vi efter de her beskæringer vil ligge på en femteplads, og at det yderligere understreger, at det ikke er rimeligt at anvende en karakteristik, der hedder »en elendig økonomisk ramme«?
Hans Engell (KF), 1999-03-19:
Hr. Estrup oplyste, at der ikke imellem Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre ligger nogen aftale om, at personelloven skal ændres.
Det hilser jeg med tilfredshed, og jeg vil derfor godt bede ministeren bekræfte, at han ikke agter at gennemføre en sådan ændring, når nu ministeren får lejlighed til at svare.
Jeg har dybest set
altid følt, at det var helt uforståeligt, at Det Radikale Venstre har den holdning, at man vælger det professionelle militær frem for en styrke, der i princippet er båret af alle.
Og jeg vil godt understrege for hr. Estrup, at vi jo i Forsvarskommissionen har skrevet, at det er kommissionens opfattelse, at den danske værnepligtsbaserede hær ikke kan erstattes af en professionel hær, uden at ressourceforbruget vil stige
væsentligt.
Hr. Estrup har en pointe, som jeg, uden at jeg vil misforstås, ikke er helt uenig med ham i, nemlig at han siger: Vi placerer med denne beslutning over 20.000 mand i et bestemt geografisk område.
Vores synspunkt er så, at når vi vælger den disposition, betyder det jo, at så er der bestemt grænser for, hvordan man kan udtynde lokalforsvar, hjemmeværn og andre af forsvarets enheder.
Derfor vil jeg spørge hr. Estrup: Er han ikke bekymret for den udtynding, der så sker ved regeringens forslag på andre områder?
Er han ikke bekymret for den nedsættelse af værnepligtstiden, der gør de værnepligtige endnu ringere i stand til at løse opgaven, som regeringens forslag indebærer?
Jørgen Estrup (RV), 1999-03-19:
Det gør vi ikke, og hvis man ellers har fulgt med i Forsvarskommissionens arbejde, vil man vide, at det heller aldrig har været det, jeg har sagt.
Det, vi går ind for, er, at man afskaffer den tvangsudskrivning, undskyld, hr. Melchior, af 2.000-3.000 unge mennesker i dag, som totalt har manglet motivation for det, de er blevet udskrevet til, og i stedet går over til værneret.
Det dér med frivillighed er ikke en professionel hær, og derfor giver det også mening i forhold til de opgaver, der skal løses.
Jeg deler ikke hr. Søren Søndergaards opfattelse af, at korpset som sådan er forkert.
Jeg mener, at det er på et forkert styrkeniveau, at man binder for mange ressourcer, men jeg mener, at samarbejdet er fornuftigt nok.
Det har jeg bestemt ingen indvendinger imod.
Til hr. Villy Søvndal vil jeg så blot sige, at jeg jo klart kan bekræfte, at dette drejer sig om en nedskæring i størrelsesordenen 5 pct.
Jeg tror, der er andre statsinstitutioner, som vil være opmærksom på, at det har de også været ude for indtil flere gange.
Jeg har aldrig hørt nogen af de partier, som nu brokker sig ganske voldsomt, sige, at det var fuldstændig urimeligt og uhørt og uholdbart.
Danmark holder fortsat et pænt niveau med hensyn til forsvarsudgifternes højde, men det er jo ikke det, det drejer sig om, og det synes jeg nogle af de herrer skulle begynde at overveje.
Det, det drejer sig om, er, hvad vi får for pengene, og det er også et svar til hr. Hans Engell.
Jeg er ikke bange for udtynding af nærforsvaret, men jeg er bange for, at vi ikke gør nok for at løfte de byrder i Europa, som vi bør løfte, og er aktive nok for at kunne deltage i konfliktløsning.
Der ligger problemet, og det er der, konservatismen på forsvarsområdet efter min mening forhindrer fornuftige løsninger.
Svend Aage Jensby (V), 1999-03-19:
Jeg spurgte om et klart svar på sammenkoblingen mellem forsvarets udspil, som det ligger nu, og så De Radikales ændrede holdning og sammenkoblingen mellem korpset her og forsvarsudspillet.
Det fik jeg jo ikke noget svar på.
Der blev henvist til et bilag i Forsvarskommissionens betænkning, hvor Hærens Konstabel- og Korporalforening har udtalt sig.
Det er jo ikke det svar, jeg efterlyser.
Nu kommer spørgsmålet en gang mere: Hvilken økonomisk rolle spiller korpsets oprettelse ind på den, jeg gentager, elendige, uforsvarlige ramme, man har udstukket for forsvaret i de kommende år?
Det er det, jeg efterlyser et svar på.
For det andet vil jeg gerne høre: Stemte hr. Estrup eller hans parti i Finansudvalget imod aktstykket om de afrundede 32 mio. kr. til korpsets oprettelse, til renovering af bygningerne?
Stemte De Radikale imod?
Da det aktstykke blev tiltrådt i Finansudvalget den 17. juni 1998, var Forsvarskommissionen hverken halvt eller helt færdig.
Og for det tredje: Stemte hr. Estrups parti og hr. Estrup imod SF's beslutningsforslag, B 39, som blev førstebehandlet her i Tinget den 2. juni 1998?
Der er jo overhovedet ingen konsekvens i det, hr. Estrup siger, hvis ikke der bliver sagt: Vi stemte imod aktstykket, og vi stemte for SF's beslutningsforslag.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Jeg drister mig til at foreslå, at hr. Estrups tale her i dag skal være tvangslæsning for den socialdemokratiske gruppes medlemmer, så man får et klart indtryk af, hvor forbeholden regeringspartneren er over for regeringens egne forslag.
Og så sagde hr. Estrup til mig, at det, det går ud på, er motivation.
Men der lå i hr. Estrups udtalelser en klar anklage mod, at det er blevet forsømt, og det bekræfter hr. Estrup nu ved at nikke.
Er det en anklage mod vores forsvarsminister, som er i tætteste samarbejde med Det Radikale Venstre?
Det må det jo være.
Det Radikale Venstre har jo også siddet med i forsvarsforligsforhandlingerne, også de opfølgende, år efter år, nu i mindst 12 eller 16 år.
Hvor har hr. Estrups indsats været? Jeg hævder, at der ikke mangler noget på motivationssiden.
De soldater, officerer og værnepligtige, jeg taler med, føler sig i høj grad motiveret.
Jeg synes ikke, hr. Estrup kan være bekendt at stå her og slynge sin egen forsvarsminister og min forsvarsminister denne beskyldning i hovedet.
Hans Engell (KF), 1999-03-19:
Hr. Estrups tale skal være tvangslæsning for den socialdemokratiske folketingsgruppe, sagde hr. Melchior.
Så ond plejer hr. Melchior ikke at være.
Hvis man ser på de engangsudgifter, regeringen har regnet ind i sit udspil, hvis man ser på, hvilke udgifter man foreslår skal afholdes af forsvarsbudgettet, som i andre lande afholdes udenfor, er den besparelse, regeringen jo foreslår, i hvert fald det dobbelte - i hvert fald det dobbelte - af det, man har præsenteret i udspillet.
Men jeg vil godt holde fast i det, hr. Estrup var inde på om placering af de nogle og tyve tusind mand i Polen.
En stor styrke, siger hr. Estrup, og han er bekymret for, hvilke konsekvenser det får for vores muligheder for at deltage i fredsstøttende, fredsbevarende operationer andre steder.
Men jeg vil da gerne spørge hr. Estrup: Hvorfor er Det Radikale Venstre så ikke indstillet på, at vi kan fastholde et forsvar i større dimension end det, regeringen har spillet ud med? Det er da naturligt, når man ønsker de 20.000 mand til Polen og også ønsker andre fredsbevarende operationer, at vi så har et forsvar, der er større end det, hr. Estrup selv har været med til at foreslå.
Jørgen Estrup (RV), 1999-03-19:
Nu ville det jo være meget fjernt at beskylde hr. Jensby for at have en kort hukommelse, men på den anden side ville det være smart, tror jeg, hvis hr. Jensby læste debatten fra juni måned omkring det pågældende aktstykke en gang til.
Hr. Jensby vil måske kunne huske, at der var en diskussion om metodefrihed for regeringen.
Det var lidt mærkeligt, at man kom og søgte bevillinger til et hovedkvarters oprettelse, før man i og for sig havde diskuteret selve indholdet. Det blev forsvaret og støttet af mig, fordi jeg henviste til metodefriheden, og at man ville vende tilbage til Folketinget.
Det er det, man gør nu, og derfor er det i dag, vi får debatten.
Så prøv en gang at læse på det, så tror jeg, det bliver lidt klarere.
Og så blot omkring økonomien: Jamen det er jo oplagt, og det er også til hr. Engell, at når man beslaglægger ressourcer i forbindelse med en mobiliseringsstyrke af det omfang, der her er tale om - nu er det altså ikke 22.000, men 18.000, det drejer sig om, så det er ikke helt så slemt, som det kunne lyde - så er der jo nogle andre muligheder, man må give afkald på. Jeg har altså den opfattelse, som jeg tror at en del virksomhedsledere udeomkring ville støtte mig i, at hvis nogle opgaver er blevet mindre presserende, eventuelt direkte er faldet væk, skal man ikke afsætte ressourcer til at løse dem.
Det synes jeg egentlig også gælder for forsvaret, og jeg ville være glad for, hvis også man fra konservativ side i højere grad ville lægge sig det på sinde.
Så endelig til hr. Melchior
: Jamen jeg har ikke noget imod, at mine taler bliver læst op stort set overalt, også i CD's gruppe, for min skyld meget gerne, men spørgsmålet om motivation er og bliver det afgørende.
Det er ikke en kritik af den nuværende forsvarsminister, men det er en kritik af det system, som ingen åbenbart vil gøre noget ved, og jeg kan ikke forstå, at hr. Melchior i den grad er i stand til at putte gulvtæpper i sine øregange, så han ikke kan lytte sig til, hvad de værnepligtiges talsmænd siger.
Der har været rig lejlighed til det, det har været skrevet i aviserne, det har været sagt på talsmandsmøder.
Prøv nu en gang at lytte.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Nu gentog hr. Estrup jo sin anklage om, at forsvarsministeren, regeringen med et antal radikale ministre nu igennem 6 år, forsvarets ledelse og i øvrigt vi alle sammen ikke sørger for at skabe tilstrækkelig motivation.
Det kan da ikke bare være sådan skudt ud i den blå luft.
Der er da nogen, der står med ansvaret for, at det, som hr. Estrup siger mangler, ikke sker.
Det synes jeg er nødvendigt at nagle fast og bebrejde hr. Estrup.
Jeg kan så more mig indvendig, fordi det sætter splid imellem hr. Estrups synspunkter og sikkert regeringens og forsvarsministerens, men det er da uhørt og uset, at man kan bebrejde sin egen minister på den måde, uden at han egentlig har nogen ret god chance for at forsvare sig.
Villy Søvndal (SF), 1999-03-19:
Jeg vil spørge hr. Estrup, om hr. Estrup ikke kan bruge følgende eksempel til at forklare hr. Melchior, hvorfor det kan være ganske besværligt at tvinge folk til noget, man ikke bryder sig om.
Det er jo det, der er tale om her.
Hvis nu man forestiller sig det eksempel, at hr. Melchior blev tvangsindskrevet til at være gruppemedlem hos De Radikale og skulle under Jørgen Estrups regimente, kunne man så ikke godt forestille sig, at hr. Melchior ville optræde i Folketingssalen med væsentlig mindre lyst til arbejdet end nu?
Hans Engell (KF), 1999-03-19:
Det, der kalder mig herop, er venstrefløjens dybe bekymring for, hvordan Rusland måtte reagere på oprettelsen af dette korps.
Det, jeg synes er langt, langt vigtigere, er, at vi herved klart, håndfast manifesterer i forhold til de nye NATO-lande, at de er en del af den fælles sikkerhed, og at det ikke kun er mundsvejr, men at to nabolande, Tyskland og Danmark, er parat til at stille ressourcer til rådighed i en fredssituation gennem korpshovedkvarteret og i en krise- og krigssituation gennem selve opstillingen af korpset.
Det er det, der er det afgørende.
Hr. Søren Søndergaard og hr. Villy Søvndal ser det fra Moskva.
Jeg mener, at hr. Melchior ser det fra den rigtige side, og jeg vil blot understrege det, som Mette Skak i dag meget klogt siger til Politiken, hvis jeg må citere: »Oprettelsen er i klar dansk sikkerhedspolitisk interesse, fordi det stabiliserer udviklingen i Polen, integrerer det gamle østblokland i NATO-samarbejdet og medvirker til at demokratisere den polske hær.«
Villy Søvndal (SF), 1999-03-19:
Mit udgangspunkt i forhold til forligsdiskussionen var ikke et hvis , det var et når .
Vi har jo lavet en aftale sammen, vil jeg sige til hr. Arne Melchior, CD og SF,
om finansloven, en rigtig aftale, som vi understøttede begge parter, så det er ikke et hvis , det er et når * o.
Det er ikke noget med, at hvis SF indgår under ansvarets åg.
Det var dengang, vi i fællesskab, CD og SF, lavede en finanslovaftale.
Og inden da havde der været et forløb, hvor CD havde fornægtet, at sådan noget nogen sinde kunne lade sig gøre.
Nu står vi så i en lignende situation, hvor CD siger, at det kan aldrig lade sig gøre - det kan aldrig lade sig gøre.
Der siger jeg bare: Pas nu på, for det kan blive så lang en tilbagegang, når man er nødt til at trække ordene i sig igen.
Hvis nu hr. Hans Engell fortsætter den dér fuldstændig optonede måde at argumentere på med billeder tilbage fra tilbagetrækningen i Dybbøl i 1864 og fast forbliver i de dér højere luftlag, så kan det jo være nødvendigt at lave et forlig med nogle, der er lidt tættere på virkeligheden, f.eks. SF.
Arne Melchior (CD), 1999-03-19:
Ja, det sidste spørgsmål skulle vel ikke være så svært at besvare med et ja.
Der var noget, der hed Aksemagterne i min barndom og ungdom.
Det var da ikke nogen forsvarsalliance.
Der var ikke nogen, der truede Tyskland med et angreb, der var ikke nogen, der truede Italien eller Japan med et angreb.
Men de indgik en alliance.
Det var netop en aggressiv angrebsalliance både i ord og i handling.
Så hr. Søvndal må læse om igen på historien.
Og så siger hr. Søvndal altså, at nå ja, man indgik jo også et finanslovforlig med SF en skønne dag.
Ja, men hvis SF vil gå ind under ansvarets åg, så kan alt jo ske.
Hvis SF drejer 180 grader på forsvarssagen, kan det selvfølgelig også ske.
Men det er jo netop det, vi i dag har fået bevis for, at det er ikke det, der er ved at foregå.
Og så vil jeg give hr. Søren Søndergaard ret i, at NATO har da ikke eneret på at forsvare demokratiet.
Det har jeg heller ikke påstået, og det er jo i og for sig samarbejdet med en tidligere diktaturstat også et eksempel på: at så snart der er andre, der vil være med, er de hjertelig velkomne.
Kristian Jensen (V), 1999-03-19:
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg blot sige, at vi i Venstre ikke går ind for motorveje når som helst og hvor som helst; men hvis hr. Søren Kolstrup har et konkret forslag, kan han jo altid komme frem med det, så vi kan snakke om det. Hr. Søren Kolstrup er altså hård modstander af fjernbusser.
Jeg vil bare spørge, om ikke også hr. Søren Kolstrup har modtaget et eksemplar af Transportrådets rapport, der viser, at fjernbusser er et godt supplement - ikke en erstatning, men et godt supplement - til eksisterende toglinjer, og at det faktisk viser sig, at togene får en mindre belastning, alt afhængig af hvor parallelt ruterne kommer til at ligge, men at biler og også andre trafikformer kommer til at afgive passagerer til fjernbusser, og at der kommer en ny mobilitet ind i samfundet, ved at vi indfører fjernbusser.
Så jeg vil blot sige, at med hensyn til togdriften glæder Venstre sig til at se et udspil fra regeringen om privatbanerne, der netop betjener nogle yderområder, hvor der virkelig er et behov for, at der er nogen transport.
Vi har endnu ikke set, at det udspil er kommet.
Jeppe Kofod (S), 1999-03-19:
Mindre end 10 år efter Murens fald kan vi alle glæde os over, at kold krig i vores region, Østersøregionen, er blevet afløst af varmt venskab.
Danmark har på mange måder bidraget til fred og sikkerhed i Østersøregionen, ikke mindst gennem et aktivt forsvarssamarbejde og andre samarbejdsprogrammer med landene i regionen.
Det gælder både NATO-samarbejdet med Tyskland såvel som samarbejdet med øvrige lande omkring Østersøen, herunder og ikke mindst Rusland.
Samtidig oplever vi, at NATO-alliancen åbnes, og vi kan byde velkommen til tre nye medlemslande.
Det er selvfølgelig en historisk begivenhed, der vil bidrage til en styrkelse af fred, demokrati og frihed i det nye Europa efter den kolde krigs afslutning.
Og hvem havde for 10 år siden turdet håbe på, at vi her i foråret 1999 kunne byde velkommen til Polen som NATO-medlem.
Folketinget har også den 3. februar 1998 givet sit samtykke til udvidelsen af NATO med de tre omtalte lande.
I den sammenhæng er det et naturligt skridt at ønske at integrere Polen i det dansk-tyske korpssamarbejde inden for NATO's multinationale styrkestruktur og dermed fremme Polens integration i NATO-alliancen.
Det vil også medvirke til at udbygge vores aktive militære samarbejde omkring Østersøen ved korpssamarbejdet med Polen.
Således foreslås oprettelse af et dansk-tysk-polsk multinationalt korps, Multinational Corps Northeast, som samtidig afløser det dansk-tyske korps i Rendsburg.
Det nye dansk-tysk-polske korps kan medvirke til en succesrig integration af Polen i NATO og dermed udgøre et stabilitetsskabende militært samarbejde i vores del af Europa.
Vores bidrag til korpset bliver som i det nuværende dansk-tyske korps' danske division.
Korpset vil som helhed have én opgave, mens korpshovedkvarteret vil få yderligere to.
Først og fremmest tilmeldes korpset NATO for at løse opgaver i forhold til det kollektive forsvar, det vil sige artikel 5.
Endvidere vil korpshovedkvarteret kunne indsættes i multinationale krigstyringsopgaver og fredstyrkende operationer, selvfølgelig efter en politisk stillingtagen og tilslutning fra Danmark, Tyskland og Polen; det vil for Danmarks vedkommende sige Folketinget.
Endelig vil korpshovedkvarteret også kunne bistå i forbindelse med humanitære operationer, katastrofehjælpssituationer og lignende. Korpssarbejdet vil være et vigtigt bidrag fra Danmark til NATO's multinationale styrkestruktur og vil under alle omstændigheder medvirke til en fastholdelse af NATO-hovedkvarteret i Karup i den nye kommandostruktur og samtidig sikre betydelig indflydelse på denne.
Det nye korps vil også bidrage til at styrke den internationale dimension i dansk forsvar.
Socialdemokratiet kan derfor give sit fulde samtykke til Danmarks tilslutning til konventionen om oprettelse af et Multinational Corps Northeast og giver på den baggrund også sin tilslutning til beslutningsforslag nr. B 93.
Søren Søndergaard (EL), 1999-03-19:
Jeg har to spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører hr. Jeppe Kofod.
Er det, fordi de har misforstået noget?
Er det noget, man ikke skal tage højtideligt, eller hvordan vurderer man det?
Jeg er bare interesseret i: Hvordan vurderer hr. Jeppe Kofod det?
Og det andet er, at hr. Jeppe Kofod selvfølgelig understregede som den første opgave, at korpset er en del af det kollektive forsvarssystem i NATO, artikel 5-opgaver, og dér vil jeg så høre, om den socialdemokratiske ordfører kunne prøve at præcisere: Rettet mod hvem?
Altså er det tilfældigt, det er lagt dér, hvor det ligger, eller hvem er det, man skal forsvare sig imod?
Det vil jeg gerne have uddybet.
Jeppe Kofod (S), 1999-03-19:
Til hr. Søren Søndergaards spørgsmål vil jeg først og fremmest
sige, at vi jo ser meget forskelligt på betydningen af NATO-udvidelsen for sikkerheden i Europa.
Jeg vil sige det på den måde, at oprettelsen af et dansk-tysk-polsk korps efter min vurdering helt klart vil være med til at sikre stabiliteten i Østersøområdet.
Og jeg skal også i den sammenhæng, som jeg også nævnte i min ordførertale, slå fast, at vi har en række samarbejdsrelationer til Rusland, og det mener jeg at vi fortsat bør have og selvfølgelig også udbygge; for der er ingen tvivl om, at Rusland mere end nogen sinde tidligere har brug for, at alle landene i Europa samarbejder med dem.
Til det andet spørgsmål: Jamen dér vil jeg blot sige til hr. Søren Søndergaard, at det er klart, at artikel 5-opgaver handler om forsvar og om, at vi skal være forberedt på at indgå i NATO's styrkestruktur.
Der ligger ikke nogen aggressive formål med korpset.
Som jeg ser det, så er det mere et rent praktisk spørgsmål om, at vi hurtigt og succesfuldt kan integrere Polen i NATO; og det ønsker vi i Socialdemokratiet at bidrage til med oprettelse af det her korps.
Søren Søndergaard (EL), 1999-03-19:
Jeg skal gerne medgive, at jeg ikke helt fangede svaret, for hvis man laver et korps på 60.000 mand - et forsvarskorps; det behøver ikke være aggressivt - så er det vel, fordi man føler, at der er en risiko for angreb, ellers kunne man jo finde nogle andre måder at integrere polakkerne på, altså spejderture og peddigrør og hvad ved jeg.
Altså der kunne jo være mange interessante ting, sportsturneringer, KFUM, hjemmeværnet. Man behøver jo ikke at lave et korps på 60.000 mand med hovedkvarter tæt ved den russiske grænsen, hvis man ikke har nogen som helst idé om, hvem det er, man skal forsvare sig imod.
Og i forhold til den russiske modstand: Den er kun på overfladen.
Det ville jeg egentlig godt have at hr. Jeppe Kofod prøvede at uddybe.
Hvis nu hr. Jeppe Kofod prøvede at sammenligne det med den russiske modstand mod f.eks., at de baltiske lande bliver optaget i NATO, vurderer hr. Jeppe Kofod så, at den er mindre i det her tilfælde eller større i det her tilfælde?
Eller er det bare nogenlunde det samme, noget, man ikke behøver at tage særlig højtideligt?