runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 2002-10-31:
Dyre rønnebær eller ej, aftalen er sådan.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen: Jeg har ikke sagt, at vi går ind i andre grupper omkring det her.
Jeg har sagt, at der var en mulighed for at gøre det.
Preben Rudiengaard (V), 2002-10-31:
Det er kun et ganske kort spørgsmål til fru Birthe Skaarup, da jeg hørte fru Lone Møller stille spørgsmålet om obligatorisk sårbehandling, og da fru Birthe Skaarup jo er formand for Folketingets Sundhedsudvalg: Er fru Birthe Skaarup ikke af den forventning, at der altid sker en obligatorisk sårbehandling af diabetessår, når man er i kontakt med sundhedsvæsenet?
Ellers må der da være noget galt på området, som vi bør se på lovgivningsmæssigt.
Det er spørgsmålet til fru Birthe Skaarup.
Birthe Skaarup (DF), 2002-10-31:
At nedsætte nogle sociale ydelser til den svage del af befolkningen - det er jo klart, at det skaber nogle kløfter, men jeg ved ikke, hvad fru Pernille Falcon henviser til.
Her den 17. oktober lavede vi efter Dansk Folkepartis mening et utrolig godt forlig omkring et retskrav på helbredstillæg med hensyn til fodpleje, med hensyn til briller, med hensyn til proteser.
Hele tiden prøver Dansk Folkeparti at holde fast i det sociale, i at hjælpe de ældre, de svage i det her samfund.
Og det vil vi blive ved med.
Pernille Falcon (EL), 2002-10-31:
Når kommunernes realvækst kun må stige med 0,7 pct., så er det lavere end tidligere år, og det er faktisk et kæmpestort problem.
Det er et stort problem i mange kommuner, og det har også været det i mange amter.
Man har måttet skære ned på utrolig mange områder.
I Københavns Amt har man f.eks. også måttet skære ned på gymnasierne, og Vestsjællands Amt har store økonomiske problemer; det kan være, det også er af andre grunde, men der er altså store problemer i hele landet i amter og kommuner.
Det er meget få kommuner, der har haft mulighed for at smide penge op i luften.
Preben Rudiengaard (V), 2002-10-31:
... er det højere i år, eller er det lavere i år, end det har været de tidligere år?
Jamen så må jeg sige, at Pernille Falcon var heldig at få knockout på den røde lampe her, for jeg fik slet ikke svar på alt det, jeg spurgte om.
Men for lige at dyrke den der: Dette loft, som Pernille Falcon snakker om, ...
Pernille Falcon (EL), 2002-10-31:
Tak for spørgsmålet.
Regeringen har lagt et klart loft over udgifterne for amter og kommuner, og jeg kan da fortælle, at det bl.a. i Københavns Amt har betydet, at man skal spare 300 mio. kr., og det vil sige, at man dér har valget mellem at skære ned på sygehusene - ja, de er jo blevet skåret - og på psykiatriområdet.
Man har også valgt at skære ned på voksenundervisningen, den undervisning, som faktisk skulle give de dårligt uddannede nogle bedre muligheder.
Det er bare et enkelt eksempel.
Samtidig har loftet over kommunernes økonomi tvunget rigtig mange kommuner til at gå ud og lave meget store forringelser.
Vi har jo set, at de amter, som har overskredet den budgetramme, som regeringen vil acceptere, er blevet straffet rent økonomisk.
Man kan se i udviklingen af befolkningstallet, at stigningen i antallet af skolebørn og ældre osv. er så stor, at man må skære både inden for de enkelte områder og på en lang række andre områder, hvis økonomien overhovedet skal hænge sammen.
Jeg kan komme med stribevis af eksempler, men nu lyser den røde lampe.
Preben Rudiengaard (V), 2002-10-31:
... at vi selv er i stand til at prioritere ude i amterne og ude i kommunerne.
Så vil jeg gerne spørge til sidst - det synes jeg var lidt groft - hvor jeg har gjort grin med de tunge, sociale grupper, herunder indvandrere og andre, i det, jeg har sagt i dag.
Jeg plejer sjældent at gøre andre mennesker til grin.
Jeg vil gerne takke.
Jeg synes ellers, jeg må være svær at overse med mit store bodymass-indeks for nu at blive i dagens terminologi.
Jeg mener, det her er et postulat.
Så vil jeg også spørge Pernille Falcon, om Pernille Falcon ikke mener, ...
Tove Videbæk (KRF), 2002-10-31:
Hvorfor er det nu lige, at regeringen ifølge forespørgslen skal iværksætte konkrete tiltag »for at forebygge de store folkesygdomme«?
Det er der naturligvis mange forskelligartede svar på.
Vedrørende den her forebyggelse er der forskellige større patientforeninger, der har sendt os mange gode forslag til, hvad der kan gøres helt konkret, og også hvad det koster.
Gigtforeningen fastslår, at der på nogle områder kan gøres meget for at nedbringe disse omkostninger.
F.eks. bør vi gå i gang med i højere grad at bruge biologiske mediciner på det her område i Danmark, man mangler apparatur til scanning, genoptræningen skal forbedres, og forskningsindsatsen bør forøges.
En anden stor folkesygdom er diabetes, som har været lidt på tale i dag.
Også Diabetesforeningen, som repræsenterer 130.000 diabetikere, har fremsendt forslag til os.
De har opstillet en plan for, hvordan der kan investeres i hurtige besparelser inden for diabetesbehandlingen, som igen kan bruges på andre områder af behandlingen af både type 1- og type 2-diabetikere.
Længst er man kommet med forslagene på Fyn, hvor man over 5 år har vist, at man både kan forbedre behandlingsresultaterne og spare penge.
Det drejer sig, som vi allerede har hørt det i dag, om at sikre, at alle diabetikere får øjnene kontrolleret årligt eller mindst hvert andet år, at der indføres tidlig visitation af begyndende fodsår, og at praksislægerne skal efteruddannes.
Man kan sige, at det er en lidt overset folkesygdom.
Lidelsen er symptomfri, indtil knoglerne brækker.
Resultatet af dette er gigantudgifter ikke bare for amter, men også for kommuner.
Alene hoftebrud koster tilsammen amter og kommuner
2 mia. kr. pr. år, en udgift, der kunne halveres.
Der er nogle, der sådan lidt humoristisk har sagt, at grunden til, at den ikke vækker den store opmærksomhed, nok er, at det er en decideret kvindesygdom, men det tror jeg nu ikke passer.
Både WHO og EU har slået alarm.
Sidst, men ikke mindst vil jeg nævne tobaksafhængighed, som også kan kaldes en folkesygdom.
Vi ved, at tobakken dræber.
Og tobakken er faktisk den største dræber i Danmark.
Vi har haft en officiel tobakspolitik i Danmark, som gik ud på at mindske antallet af rygere, og også i det nuværende folkesundhedsprogram er der et mål om, at antallet af rygere skal falde markant.
En række lande bruger cigaretafgifter som et middel til at nedbringe forbruget, men i Danmark har vi faktisk siden 1986 gjort det stik modsatte.
Så Kristeligt Folkeparti og jeg bakker op om regeringens folkesundhedsprograms intentioner, men vi siger absolut nej til lavere tobaksafgifter.
Til sidst vil jeg sige tak til SF for at rejse den her debat.
Det er vigtigt, at vi i Danmark i langt højere grad satser på forebyggelse bredt.
Vi ved, at i det lange løb betaler forebyggelse sig - ikke kun på det individuelle plan rent menneskeligt og familiemæssigt, men så sandelig også samfundsøkonomisk.
Derfor vil vi også fra Kristeligt Folkeparti være med til at sætte turbo på det her område, og vi har da også i vort eget finanslovforslag for 2003 afsat en hel del penge til det.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2002-10-31:
Jeg har selv været udsat for en trafikulykke, og jeg har selv diabetes.
Og jeg vil da lige sige, at trafikulykken faktisk medførte, at jeg begyndte at køre på cykel i stedet for i bil.
Med hensyn til diabetes må jeg sige, at jeg drastisk har ændret livsstil. Jeg mener ikke, at diabetes i mit tilfælde skyldes mig selv.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-10-31:
Det er flot at høre, at den konservative ordfører går ind for, at man tager bedre vare på sig selv, man bibringes viden, og når skaden er sket, så skal man i gang med en livsstilsændring.
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, om han ikke kan nævne en række områder, hvor vi som enkeltpersoner faktisk ikke har indflydelse på, hvorvidt vi rammes af sygdom.
Og så vil jeg godt høre, hvordan ændrer man livsstil, efter at man har været udsat for en trafikulykke?
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2002-10-31:
Som bekendt har regeringen allerede i sit regeringsgrundlag meldt ud, at der skal iværksættes strategier for de fire store folkesygdomme.
Det var her diabetes, hjerte-kar-sygdomme, knogleskørhed og overfølsomhed.
Og de blev så i det overordnede sundhedsprogram »Sund hele livet« udvidet med kræftsygdomme, muskel- og skeletlidelser, psykiske lidelser og rygerlunger.
Vi må erkende, at størstedelen af disse sygdomme er livsstilssygdomme.
Hvis vi ikke får ændret grundlaget for disse sygdomme, så må vi forudse en stadig stigning af kronisk, langvarigt syge, som i forbindelse med stadigt forbedrede behandlingsmuligheder vil blive en økonomisk tikkende bombe under vort sundhedssystem.
Og samtidig vil det skabe yderligere mangel på sundhedspersonale. Hvilke muligheder har vi så for at løse disse truende problemer?
Ja, først og fremmest skal den danske befolkning lære at tage bedre vare på sig selv.
Den skal bibringes viden og vilje til selvforsorg.
Og hvis skaden er sket, skal sundhedssystemet opdage det så tidligt som muligt, således at sygdommen begrænses og kan holdes nede ved hjælp af livsstilsændring, selvforsorg og tæt kontakt med sundhedssystemet.
Det er positivt, at regeringen nu har valgt at igangsætte strategiarbejdet for aldersdiabetes, som desværre er i stærk vækst, men også har et stærkt forebyggelsespotentiale.
Årsagerne til aldersdiabetes, som også kaldes livsstilsdiabetes, skal findes i fysisk inaktivitet og ændrede kostvaner med deraf følgende overvægtsproblemer.
Og det særligt bekymrende er, at sygdommen optræder hos yngre og yngre mennesker, nu også børn.
Det er vigtigt, at vi får lavet en strategiplan samt for børn og unge skaber forståelse for, at dette at være og forblive rask er noget, man selv må tage aktivt del i hele livet.
Det er ikke kun samfundets opgave. Strategiplanen må derfor også motivere dem, som skaber de unges værdinormer og skaber partnerskaber mellem idrætsorganisationer, skoler, fødevareproducenter og sundhedssektoren.
Indsatsen skal være over en bred front for at virke, men så vil den ikke kun forebygge aldersdiabetes, men også hjerte-kar-sygdomme, knogleskørhed osv.
Her er ved hjælp af fire koordinatorer for fire diabetescentre skabt et intensivt, bredt samarbejde mellem specialister, praksiskonsulenter, patienter og ambulatorier.
Og vi har endnu til gode at se det egentlige resultat: Bedre livskvalitet og forlænget levetid for patienten.
Vi mener i Det Konservative Folkeparti, at programmet har fået en god start, og vi ser frem til udformningen af indikatorprogrammer og strategiplaner for forebyggelse af aldersdiabetes og også for de resterende syv folkesygdomme.
Vi støtter derfor regeringens foreløbige tiltag på området.
Pernille Falcon (EL), 2002-10-31:
Ja, spørgsmålet var til fru Birthe Skaarup om det at nedsætte sociale ydelser og forringe dem, om det efter Dansk Folkepartis opfattelse mindsker den sociale ulighed, og om det mindsker den sundhedskløft, der findes i Danmark.
Birthe Skaarup (DF), 2002-10-31:
Til fru Lone Møller
: Jeg sagde, og nu må fru Lone Møller så høre efter, at sundhedsministeren har sagt, at man vil gå ind i det her.
Man vil kigge på sårbehandling, og man vil kigge på øjenscreening.
Om det bliver om et halvt eller et helt år, det ved jeg ikke, men det er da klart, det er et af de områder, der bør fokuseres på.
Vi har jo set, at Diabetesforeningen har lavet et handlingsprogram om, hvor meget vi kan spare.
Det er jo netop det, sundhedsministeren sagde omkring pengestrømmen, at man laver en analyse af, om vi bruger pengene forkert.
Så til fru Sophie Hæstorp Andersen vedrørende social ulighed og forebyggelse, og om pengene bliver brugt rigtigt: Jamen jeg tror da ikke, at fru Sophie Hæstorp Andersen kan sætte spørgsmålstegn ved, hvad Dansk Folkeparti har gjort, medens vi havde mulighed for det.
Socialdemokratiet har siddet i 9 år, og alle ting skal lige pludselig gås igennem, alle ting skal vedtages.
Man har haft 9 år til at lave alt det her, som man nu kommer og anklager os andre for, at vi ikke her og nu og med det samme siger ja til.
Så til fru Pernille Falcon om der er tilstrækkelige midler i amter og kommuner: Jamen det er jo op til amter og kommuner, hvad de vil prioritere.
Som jeg tidligere sagde, er der jo allerede amter og kommuner, der netop har prioriteret.
Det er jo også deres muligheder, at de selv kan gå ind og sige, hvor de vil lægge deres midler.
Men det er da klart, at hvis man laver en analyse her og man via Amtsrådsforeningen pålægger, at det er en god idé at gå ind på netop de her områder, så kan det jo godt være, at amterne vil prøve at lytte til det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-10-31:
Det er jo positivt her i dag at høre, at Dansk Folkeparti dels bekymrer sig om den sociale ulighed i sundhed, dels ønsker at være med til at se på en pengestrømsanalyse af, hvordan pengene kan bruges bedst, og hvordan man måske får mest sundhed - kan man sige - mest forebyggelse for pengene.
Det, der kunne være lidt interessant at høre, er så, om Dansk Folkeparti også vil tage konsekvenserne af det, som jeg hører sundhedsministeren sige mange gange, nemlig at målrette midlerne bedre, måske til netop de folk, der er socialt dårligt stillede.
Det kunne jo være ved, at man i fremtiden ikke støtter tiltag, hvor f.eks. alle over én kam får tilbudt gratis influenzavaccinationer, selv om folk selv har tid og råd til at få det gjort og også får det gjort, men måske så lader være med det i fremtiden.
Eller ved at gøre mere for at målrette midlerne til de mennesker, der virkelig har behov, fremfor til dem, der godt kan finde ud af i forvejen at tage ansvar for deres eget liv.
Preben Rudiengaard (V), 2002-10-31:
Til fru Falcon vil jeg sige, at det der med, at det absolut skal være det offentlige, der nu skal komme med madpakken osv., mener jeg er fuldstændig hen i vejret.
Der, hvor jeg gerne vil hen, er, at vores daginstitutioner tager en dialog med de forældre, hvis børn passes derude, om det, der hedder sund mad, således at det får denne her effekt.
Jeg har forbudt nede i min kommune, at vi overhovedet skal begynde på, at det er kommunen, der skal betale.
Hvis de ude i daginstitutionerne med forældrebestyrelsen og forældrene får en ordentlig dialog, så smitter det af på en helt anden måde, og det er det, jeg forstår ved, at det får en effekt, både for forældre, ledere af daginstitutioner, børnene osv., i stedet for det her formynderi, at systemet kommer og tager ansvaret fra dig.
Det var et svar på det.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen vil jeg sige, at selvfølgelig skal lægerne snakke med deres patienter, og de skal også have tid til at snakke med dem.
I øjeblikket snakker de kun 7 minutter med dem, vi skal have meget mere tid til nogle eksistentielle samtaler.
Derfor skal der være tid til dialog, men det skal være således, at lægen er rådgiver og aldrig må tage det personlige ansvar fra patienten.
Det er jo ikke lægens ansvar, det er patienten, der har ansvaret.
På den måde er jeg sikker på, at vi kan få en ordentlig dialog.
Så vil jeg sige til hr. Kamal Qureshi, at vi skal lave nogle overordnede strategier for forebyggelse af sygdomme, altså f.eks. for osteoporose, og så skal de udmøntes ude i amterne.
Det er derud, de skal.
Vi skal lægge nogle ideer op.
Hos os har vi lige lavet motion på recept.
Det er et initiativ, man har taget i Ribe Amt.
Det sprudler dynamisk ude mellem amt og kommuner.
Det er den måde, forebyggelsen skal laves på.
Jeg er overbevist om, at vi får ingen forebyggelse ved bare at stå og råbe herinde fra talerstolen.
Det skal være derude, hvor folk lever.
Kamal Qureshi (SF), 2002-10-31:
Nå, der var ikke nogen lampe, der lyste.
Jeg er da glad for at høre, at politik er den store lægegerning. Så kan det da godt være, jeg ikke spilder min tid for meget herinde.
Jeg vil godt sige, at nu synes jeg lige, vi startede så godt, men så bliver jeg ligesom nødt til at stille Venstres ordfører et spørgsmål.
Nu mener Venstres ordfører, at vi reelt skal lave tingene decentralt.
Det er jo ikke ligefrem de bud, vi tidligere har hørt fra regeringen, hvor regeringen har sagt, at på en række områder gør man det ikke godt nok decentralt, derfor skal vi lave centrale tiltag. Nu bliver der jo nævnt, at man mener, at en af de måder, man kan komme videre på, er ved, at de praktiserende læger tager samtaler med patienterne om forebyggelse.
Det synes jeg lyder fint nok, men jeg går ud fra, at man vil gøre det, sådan at det bliver bedre, end det er på nuværende tidspunkt.
Så vil jeg meget gerne spørge Venstres ordfører helt konkret: Hvordan vil Venstres ordfører sikre, at de praktiserende læger bliver bedre til at tage de samtaler end de er på nuværende tidspunkt, for jeg går ud fra, at vi ikke bare står herinde og kommer med løse anbefalinger af, at alle folk skal være søde ved hinanden?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-10-31:
Det, der bragte mig op, var, da Venstres ordfører snakkede om, at ulighed i sundhed var noget med at tage sig mere tid til dialog nede i lægepraksis, og da kunne jeg ikke rigtig lade være med at tænke: Det er lægen, der taler nu.
Det er også det, som jeg synes meget også er udtrykket
for Venstres politik, at det her med forebyggelse og folkesundhed handler om at forebygge sygdomme
Der er meget lidt fokus på, hvordan vi skaber sundhedsfremme og sikrer, at folk faktisk er sunde og ved godt helbred, fordi det sikrer en bedre livskvalitet, frem for at man er fri for sygdomme.
En klog mand har engang sagt, at politik faktisk er den store lægegerning.
Det er den, der lægger rammerne for, hvordan folk har mulighed for at vokse op, osv., og i den forbindelse vil jeg da godt høre, om Venstre ikke har andre bud på, hvordan man kan nedbringe den sociale ulighed, der gør, at man også får en ulighed i sundheden.
Pernille Falcon (EL), 2002-10-31:
Jeg vil gerne høre Venstres ordfører, om man med svaret mener, at sundhedsproblemet skal løses via dialog.
Altså mig bekendt får børnene ikke madpakker med i skole via dialog, de får ikke kost i børnehaverne via dialog, de får ikke et bedre liv, de får ikke bedre sociale kår via dialog med den praktiserende læge. Jeg vil bare høre, om det er Venstres opfattelse, at det her problem skal løses via dialog, eller om der også rent faktisk skal penge og handlinger bag de fine ord, sådan at børnene begynder at kunne få mad i skolerne, mad i daginstitutionerne, sådan at man gør noget for at oprette den sociale skævhed, som jo også er det, der er grundlaget for deres fremtidige sundhed.
Preben Rudiengaard (V), 2002-10-31:
Til fru Pernille Falcon vil jeg sige, at jeg er da ganske klar over - nu er jeg jo selv speciallæge i samfundsmedicin - at der er en overdødelighed blandt visse grupper, om hvilke vi kan sige, at de har en dårligere uddannelse osv.
Men hvis man ser på oplægget, og det håber jeg at fru Pernille Falcon har læst igennem, så har vi jo fokus også på netop den sociale ulighed. Og det vil sige, at når vi nu får systemet til at fungere for patienten, f.eks. nede hos den praktiserende læge, så skal der bruges lidt mere tid til rådgivning og vejledning.
Det er jo dér, vi forventer en ordentlig dialog.
Det får vi altså ikke på alle mulige andre måder
med store forkromede ting.
Vi får et sundhedsvæsen, der fungerer, såfremt man får en ordentlig dialog mellem patient og læge.
Til fru Lone Møller vil jeg sige, at hvis fru Lone Møller havde hørt efter, hvad ministeren sagde, ville hun have hørt, at der i strategiplanen bl.a. vedrørende aldersdiabetes er lagt op til noget om øjne, noget om sår.
Det er en del af strategiplanen, den skal udmøntes, og vi afventer en MTV-vurdering af det, inden den bliver implementeret.
Til hr. Naser Khader må jeg sige vedrørende alle de her forkromede ting, vi sidder og laver herinde: Jeg er selv borgmester i Ribe, og jeg har lavet en Idræts-SFO for at få vores unge mennesker til det dér, og for de ældre laver vi forskellige steder, hvor de kan samles.
Det er mit ansvar som lokalpolitiker at sørge for de ting, og der laver vi det tæt på borgerne, i et tæt samarbejde med borgerne.
Det har sjældent nogen effekt, at der sidder nogle høje teoretikere centralt herinde og tror, at de skal afgøre, hvad borgerne vil have.
Borgerne vil have effekten derude, hvor borgerne lever, og det er for mig at se den måde, vi skal køre det på.
Naser Khader (RV), 2002-10-31:
Jeg synes, det er en fin statusrapport, selv om jeg savner nogle konkrete initiativer.
Det er faktisk et program, der bliver nedlagt her ved årets udgang, og som har haft nogle gode resultater.
Evalueringsrapporterne viser, at de har haft nogle gode resultater i forhold til at aktivere pensionister, der normalt ikke dyrker idræt, indvandrere og flygtninge m.v., som regeringen også nævner i rapporten.
Lone Møller (S), 2002-10-31:
Både sundhedsministeren og hr. Preben Rudiengaard talte utrolig meget om egenomsorg, og det er jeg da bestemt ikke uenig i.
Altså vi har da alle selv et ansvar, og der er vel ikke så forfærdelig mange i Danmark, der ikke er klar over, at bl.a. rygning er farligt.
Men det, jeg godt vil spørge lidt mere om - for det var noget, både ministeren og hr. Preben Rudiengaard var meget inde på - er diabetesområdet.
Så derfor vil jeg gerne spørge: Indeholder den handlingsplan så nogle konkrete initiativer?
Altså der er ingen i Sundhedsudvalget, der ikke er klar over, at vi i løbet af ét år kunne spare utrolig mange penge på at indføre bl.a. øjenscreening og sårbehandling hos diabetikere, så de penge, vi i dag betaler for pleje, ville vi meget hurtigt få ind, plus at vi ville give de mennesker en bedre livskvalitet.
Jeg har endnu ikke set nogen tiltag
fra regeringen, hvor man kommer ud med noget ren konkret
; derimod er der flotte ord og mange diffuse ting.
Pernille Falcon (EL), 2002-10-31:
På baggrund af de sidste ord om, at levevilkårene skal være i orden, vil jeg gerne spørge Venstres ordfører, hvordan der så i det udspil, der er fra regeringens side, er set på, på hvilken måde man kan forbedre levevilkårene.
Alle undersøgelser viser jo, at der er en tæt sammenhæng mellem sundhed og så, hvordan man socialt er stillet.
Der er en tæt sammenhæng mellem uddannelse og sygdom.
De, der ikke har nogen uddannelse, har en langt højere grad
Vi kan se på det sociale landkort over Danmark, hvordan sundheden er fordelt: De velstillede og de med uddannelse er sunde, og de socialt dårligt stillede bærer hovedparten af alle sygdommene; det gælder også for børnene.
På hvilken måde vil man rette op på det fra regeringens side?
Kamal Qureshi (SF), 2002-10-31:
Jeg vil i første omgang bruge tiden herfra til at pege på, at vi i Danmark står med store forebyggelsesmæssige opgaver foran os, som jeg synes, det er vigtigt, at vi forholder os til.
Der har i lang tid i høj grad været fokus på behandling og ventelister både under den tidligere valgkamp og efterfølgende.
Jeg vil reelt egentlig med den her forespørgsel bede Folketinget om at prøve at kigge på den anden side af spektret: Hvordan får vi udført en sundhedspolitik på en sådan måde, at vi tænker mere langsigtet og begynder at kigge på, hvordan vi investeringsmæssigt kan sikre os, at vi ikke kommer til at blive ved med at stå med de samme problemer, som vi står med i dag?
Hvordan undgår vi, at der er så mange personer, der får slidt deres knæ i en alt for tidlig alder?
Mange af de ting hænger jo sammen med overvægt.
Vi ser også en eksplosion i sukkersyge.
Men reelt er det her ikke en øvelse fra min side i at sige, at regeringen er dum, og at regeringen ikke har gjort det godt nok og alt muligt andet, men reelt et oplæg til, at vi som partier her i Folketinget bruger den her stund i vores fortravlede hverdag til ligesom at kigge på forebyggelsen og gøre os nogle tanker omkring: Kan vi her give hinanden nogle håndslag på, at det er et område, vi gerne vil kigge på, og et område, vi gerne vil prøve at prioritere i vores fremtidige folketingsarbejde? Jeg tror reelt, at vi herinde alle sammen har en interesse i at gøre det.
Og hvis vi på et eller andet plan i dag kan forpligte hinanden på det, uden at det bliver et eller andet slagsmål om ord imellem partierne, så vil jeg i hvert føle, at formålet med forespørgslen er opnået.
Tak for ordet i denne omgang.
Besvarelse