runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2005-02-24:
Ja, nu er det jo lidt ærgerligt, at der er lidt tyndt besat på regeringsbænkene, for jeg tror egentlig, at det er dér, man skal tage ansvaret for de her problemer, som hr. Jens Rohde så også anerkender at der er.
Alle mellemregninger til trods må man sige, at bundlinjen jo er ganske klar.
Derfor vil jeg også spørge hr. Jens Rohde, om han ikke vil bekræfte, at hvis man nu lavede en skattereform, som måske ikke sænkede skattetrykket generelt, men sænkede skatten på arbejde markant, så ville det rent faktisk være et godt bud på noget, der ville have en meget markant beskæftigelseseffekt.
Alternativet for nu at bruge hr. Jens Rohdes egen retorik er så regeringens skattestop, som vi nu har set effekten af på i hvert fald ledighedstallene de sidste 4 år.
De er desværre vokset.
Betalingsbalancen har været fin
, så undskyldningen med de udenlandske konjunkturer osv. synes jeg ikke hører til, men svaret er, at Venstres skattepolitik forhindrer en skattereform, som ville gøre det muligt at nå det beskæftigelsesmål, som ligger i 2010-planen.
Vil hr. Jens Rohde ikke bekræfte det?
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Det er rigtigt, at ledigheden er større, end dengang vi overtog regeringsmagten.
Alle ved også, hvordan de internationale konjunkturer – man kan bare se på landene omkring os – udviklede sig i de første år, men hele sidste år fik vi altså et fald i ledigheden.
Men når det gælder beskæftigelsen, er det faktisk ikke rigtigt, for da vi trådte til, skulle vi øge arbejdsudbuddet med 87.000 for at nå målene jævnfør 2010-planen.
I dag står vi med en udfordring, der hedder 60.000, og det er absolut ikke urealistisk, at vi når det mål, hvis bare vi alle sammen trækker på samme hammel, og hvis alle vedkender sig et ansvar, både regering, Folketing og arbejdsmarkedets parter, og indser, at vi har et tvingende behov for, at vi får øget arbejdsudbuddet i Danmark.
Morten Østergaard (RV), 2005-02-24:
Jeg vil godt bore lidt i det, ordføreren fra Venstre tidligere sagde, da han gav udtryk for, at Socialdemokratiets og Det Radikale Venstres politik vil have den modsatte effekt af regeringens.
Det er jeg sikker på at landets arbejdsløse vil være noget ærgerlige over, for er det ikke korrekt, at opgaven med at nå 2010-planens beskæftigelsesmål faktisk kun er blevet større og større i den tid, der er gået under den nuværende regering?
Selv ifølge Finansministeriet, som har de mest optimistiske skøn over, hvor stor ledigheden er, er ledigheden i dag ved Folketingets åbning større, end dengang regeringen overtog ansvaret tilbage i 2001.
Dagene er gået, tiden er gået, og derfor er opgaven i dag større, end den var, dengang regeringen overtog ansvaret for landet.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jeg synes jo, at fru Meldgaard overhovedet ikke forholder sig til, at man f.eks. siger ude i mange folkeskoler, at det er et problem, at børnene ikke møder op i skole, at det er et problem, at forældrene ikke sørger for, at deres børn møder i skolen.
Det er vi jo nødt til at forholde os til.
Så vi kombinerer både gulerod og pisk for at sikre, at børnene får en skolegang, sikre, at børnene kan komme i skole, blive undervist, lære noget.
Man skal altså lige holde øje med, hvem vi gør det her for.
Det er jo for børnenes skyld.
Det er jo for børnenes skyld, at de går i skole.
Vi har politisk et ansvar for at sikre, at alle børn kommer med i folkeskolen, også dem, der ikke har den støtte fra forældrene, som måske er nødvendig for, at de kan komme videre, således at alle vores børn kan regne, læse, stave, når de kommer ud af folkeskolen.
Det er der for mange børn, der ikke kan i dag, og vi prøver at anvise nogle værktøjer, som vi håber kan afhjælpe en stor del af de problemer, som vi står med i dag.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-02-24:
Jeg synes ikke, det helt er et svar, som måske går ud i de små hjem, på, hvorfor det er nødvendigt at lave de her sanktioner på den måde.
Er det, fordi regeringen og hr. Jens Rohde som ordfører for Venstre ikke har tiltro til, at uddannelsesstederne ikke kan motivere de unge, kan motivere forældrene til at deltage i undervisningen?
Jeg synes jo, at de positive tiltag, som kan ligge i det, hr. Jens Rohde sagde her i sit første svar, burde være det, der skulle være guleroden, i stedet for at alle de betingelser, der ligger i det her, er pisk.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Erfaringerne taler jo desværre deres kedelige sprog.
Vi kan jo bare kigge på PISA-undersøgelserne.
Jeg tror endda, det var fru Mette Frederiksen, fru Meldgaards partifælle, der kaldte det en national tragedie, hvad vi står over for på folkeskoleområdet, ikke mindst hvad angår mange af vores indvandrere, hvor jo en stor del, helt op imod 50 pct., ikke kan læse og regne, når de kommer ud af folkeskolen.
Fru Meldgaard må jo også forholde sig til, at det, hvis man spørger ude i undervisningsmiljøet, så rent faktisk er et problem, at mange forældre ikke sørger for, at eleverne kommer til undervisningen, at eleverne opfatter det som en eller anden serviceinstitution, som de kan vælge til og fra alt efter forgodtbefindende.
Det er folkeskolen ikke.
Vi er nødt til at stille nogle langt skrappere krav og sikre os, at eleverne kommer til undervisningen.
Det er da forudsætningen for, at de kan lære noget.
Vi har rent faktisk undervisningspligt i Danmark.
Nogle mennesker er det desværre ikke gået op for, at der er undervisningspligt i Danmark, og derfor kombinerer vi bedre læreruddannelse, bedre lederuddannelse, investeringer i folkeskolen sammen med nogle krav til forældrene om, at de skal tage et ansvar for deres børn.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2005-02-24:
Når man nu har hørt hr. Jens Rohdes tale her på Venstres vegne, så er det jo sådan et skønmaleri, hvad angår hele uddannelsesområdet.
Men når man så læser regeringsgrundlaget og går ind adskillige steder lige fra folkeskoleområdet til ungdomsuddannelserne og erhvervsuddannelserne, så har regeringen fundet det nødvendigt, at der skal være mere pisk end gulerod i det her.
Det synes jeg også at de, der sidder og lytter udeomkring, skal have lidt indsigt i her i dag.
I folkeskolen vil man trække i børnechecken, hvis ikke forældrene sørger for, at børnene passer skolen.
De 15-17-årige skal trækkes i børnefamilieydelse, hvis de ikke er i uddannelse, og de 18-19-årige får ikke kontanthjælp, hvis de ikke tager en hyldevare på uddannelsessystemet.
Har hr. Jens Rohde og Venstre ikke tiltro til, at underviserne på de forskellige uddannelsesområder sagtens kan motivere forældrene til det her, siden der sådan skal pisk til?
Lene Jensen (S), 2005-02-24:
Ja, nu er Socialdemokratiet jo i arbejdstøjet – også på forskningsområdet.
Faktisk er vi en del af grundlaget for regeringens politik på de områder, hvor vi er blevet inviteret til forhandling.
Det er vi jo desværre ikke på alle områder, f.eks. ikke om Højteknologifonden.
Det, der er min pointe, er sådan set ikke, at jeg forlanger en plan for, hvordan de 10 mia. kr. skal bruges.
Nej, jeg forlanger et commitment, en forpligtelse til, at den offentlige sektor, dvs. universiteterne og sektorforskningen og alle de andre offentlige aktører i forskningsdanmark, skal sættes i stand til at løfte deres del af ansvaret.
Der må jeg sige, at det desværre ikke koster 10 mia. kr., det koster lige godt 14 mia. kr., som jeg tror at også hr. Ole Sohn var inde på.
Derfor kan man jo få en mistanke om, når det er 10 mio. kr., der er afsat, at regeringen – eller i det her tilfælde Venstre – ikke er specielt optaget af, at universiteterne og sektorforskningen og andre skal kunne løfte det ansvar.
Jeg mener ikke, det er ligegyldigt, hvem der forsker.
Det gør en forskel med hensyn til, hvad der forskes i.
Så altså: Kan vi regne med, at vi stiler efter 1 pct. i den offentlige sektor eller ej?
Ole Sohn (SF), 2005-02-24:
Det synes jeg at vi skal til at tage en diskussion om på et andet tidspunkt, for det er notorisk usandt.
Hr. Jens Rohde siger, at regeringen har taget et stort skridt.
Ja, man har disponeret over de 0,5 pct. i offentlig vækst frem til 2010 – det er jo det, man har sagt i valgkampen – og man har afsat 10 mia. kr., som ud over forskning skal bruges til uddannelse og udvikling.
Men skal de alene bruges til forskning, og er der ingenting til uddannelse og udvikling, så mangler der 4,5 mia. kr.
Hvordan vil Venstre finde dem?
Hvilke bud har Venstre til Folketingets partier på det, som går ud over de 0,5 pct.?
Det må jo være konsekvensen.
Eller hvor skal spinregeringen spare, skære ned for at finde 4,5 mia. kr. for at kunne opfylde den målsætning, som statsministeren bekendtgjorde for 2 timer siden?
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Vi har aldrig lagt skjul på, at vi står over for en gigantisk udfordring, hvis det er sådan, at vi skal nå de målsætninger, der er om, at den samlede forskning i Danmark udgør 3 pct. af bruttonationalproduktet, og her taler vi altså om den samlede forskning, der både hedder den offentlige og den private forskning.
Vi har faktisk en forventning om, at samtlige Folketingets partier vil være med til at sikre, at vi når den målsætning.
Det er jo en målsætning, som vi også løbende må forhandle om, men vi har jo givet det første, gode skub ved at sige, at nu disponerer vi altså 10 mia. kr. frem til 2010 til forskning, udvikling, uddannelse og innovation.
Det er et gigantisk stort skridt, også sammen med f.eks. den Højteknologifond, som regeringen har lanceret.
Så står hr. Ole Sohn og fortæller, hvad der er notorisk sandt, og hvad der er notorisk usandt.
Jeg vil bare henvise til nationalregnskabet, som jo er det parameter, vi normalt bruger til at sige, hvor mange flere der er ansat siden 2001.
De mennesker, som er ansat 2001, er jo altså mennesker, som denne regering giver løn, og det er et faktum, at der ansat over 14.000 flere siden 2001.
Ole Sohn (SF), 2005-02-24:
Det, hr. Jens Rohde siger, er i hvert fald notorisk usandt, men det synes jeg at vi skal prøve at tage en debat om på et senere tidspunkt.
Også de nye tal, der er kommet fra Danmarks Statistik, viser, at faldet i den offentlige sektor fortsætter.
Og når hr. Jens Rohde siger, at det er, fra denne her regering kom til, er det simpelt hen notorisk usandt.
Men jeg vil godt lige vende lidt tilbage til det med beskæftigelsen.
Statsministeren sagde, at det er godt, at beskæftigelsen er steget.
Men vi kan konstatere, at den er faldet, den er faktisk faldet med over 70.000, siden den her regering kom til.
Så siger regeringen, at vi også skal tænke langsigtet, have en langsigtet politisk plan, og derfor skal vi investere i forskning, som skal generere fremtidens nye arbejdspladser.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Statsministeren siger, at vi skal op på 1 pct. af BNP til forskning i 2010, men hvordan vil regeringen nå det, når det koster 14,5 mia. kr. i øgede bevillinger til forskning, og når man kun afsætter 10 mia. kr.?
Hvordan vil man finde de sidste 4,5 mia. kr.?
Marianne Jelved (RV), 2005-02-24:
Jeg vil også interessere mig for beskæftigelsen.
Jeg tror nok, Venstres ordfører kom lidt langt ud, men lad os blive ved arbejdsudbuddet.
Det er jo ikke nok, at der er et arbejdsudbud, for det skaber jo ikke i sig selv beskæftigelse.
Nu nævnte hr. Jens Rohde et eksempel fra regeringsgrundlaget om et mere fleksibelt arbejdsmarked, og så spørger jeg: Hvordan skal vi få et mere fleksibelt arbejdsmarked?
Så vidt jeg husker, regner regeringen med, at et mere fleksibelt arbejdsmarked kan bringe 7.500 flere i beskæftigelse, men hvordan skal man gøre arbejdsmarkedet mere fleksibelt?
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Nu skal vi jo være lidt varsomme, når vi diskuterer beskæftigelse og ledighed.
Når vi diskuterer beskæftigelse og den udfordring, der ligger i de 60.000 job, handler det jo om at øge arbejdsudbuddet i Danmark.
Der går jo en hel masse mennesker på pension; bl.a. inden for det offentlige ser vi, at 30.000 mennesker går på pension om året, og når vi diskuterer beskæftigelse, skal vi derfor være enige om, hvad det egentlig er, vi diskuterer, og her har regeringen punkt for punkt i en lang række initiativer, som står i regeringsgrundlaget, anvist, hvordan den vil øge arbejdsudbuddet i Danmark.
Der tales bl.a. om, hvordan vi skal få 25.000 flere indvandrere i arbejde.
Danskkundskaberne skal styrkes, der skal anvendes indslusningsløn, og vi har jo netop lavet en aftale med de ansatte i staten, som nu endelig giver indvandrere en bedre mulighed for at komme ind på arbejdsmarkedet og blive ansat i staten.
Løntilskudsordningerne skal have et eftersyn, der skal laves en handlingsplan med konkrete initiativer og mål for hele den offentlige sektor, og erhvervsuddannelserne bliver indrettet sådan, at flere unge får en reel mulighed for at gennemføre en uddannelse.
Det står alt sammen at læse i regeringsgrundlaget.
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
Det var jo ikke nogen håndfast forklaring, vi her fik fra Venstres ordfører, men nuvel.
Det, vi vel kan blive enige om – og det var sådan set også det, jeg hørte i svaret – er, at der er usikkerhed om, hvorvidt beskæftigelsen i samfundet stiger, og det tror jeg også er den virkelighed, danskerne kan se.
Men kunne hr. Jens Rohde ikke give mig og dem, der følger debatten, bare ét eksempel på, at den politik, som Venstre og regeringen vil stå for de næste 5 år, kan erstatte de 13.200 job, som efter ATP's statistik er faldet væk fra tredje til fjerde kvartal?
Bare ét eksempel på, at et af de konkrete politiske initiativer, som hr. Jens Rohde er så stolt af, at regeringen vil gøre for danskerne, vil få gang i beskæftigelsen.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Nu tror jeg sådan set, at den virkelighed, danskerne oplever, er den, de har givet udtryk for ved det her valg, hvor regeringen jo er blevet genvalgt.
Jeg tror, der er et misforhold mellem det, befolkningen oplever, og så det, hr. Frank Jensen siger.
Det er der i hvert fald noget, der kunne tyde på.
Lad mig lige ganske kort kommentere det, der er kommet fra Danmarks Statistik, hvor Danmarks Statistik jo selv siger, at der kan være en lang række usikkerhedsfaktorer, bl.a. i forbindelse med virksomhedernes måde at lave ATPindbetalinger på.
Nu har jeg i mange omgange stået her på Folketingets talerstol i forbindelse med de store debatter og er blevet præsenteret for ATP-beregninger fra Danmarks Statistik, hvor man siger, at beskæftigelsen er faldet.
Når vi så har fået nationalregnskabet, har tallene været helt anderledes, de har nemlig vist stigende beskæftigelse.
Frank Jensen (S), 2005-02-24:
Ordføreren fra Venstre har jo ret i, at når man hører statsministerens åbningstale og læser åbningsredegørelsen, så er der mange ambitiøse mål.
Det, der er vores opgave i dag, er jo så at teste mulighederne for at kunne realisere de mål.
Vi hørte både statsministeren og her ordføreren for Venstre tale om behovet for at øge beskæftigelsen.
Det bidrag, vi har hørt både fra statsministeren og fra hr. Jens Rohde – hvad det så består af – er altså meget svagt.
Vi hørte bare, at beskæftigelsen nu er i vækst i Danmark, og det var Venstre glad for.
Men samtidig med at statsministeren stod og holdt sin tale, så tikkede de seneste tal ind fra Danmarks Statistik, der viser, at i slutningen af 2004, altså det år vi for ganske kort tid siden gik ud af, faldt beskæftigelsen fra tredje til fjerde kvartal med 13.200 mennesker.
Beskæftigelsen for dem er jo ikke stigende, den er faldende.
Jeg vil høre: Hvad er hr. Jens Rohdes forklaring på det misforhold, der er mellem det, han selv og statsministeren siger, og så den virkelighed, som danskerne oplever?
Pia Kjærsgaard (DF), 2005-02-24:
Jamen det er jeg simpelt hen enig i.
Jeg kunne ikke være mere enig end det, jeg giver udtryk for her.
Det er fuldstændig rigtigt, som hr. Troels Ravn siger, at man har skullet bruge det beløb for at indføre frit valg-ordningen.
Men nu er den indført, og det er også derfor, vi er meget omhyggelige med at sige, at i den næste periode skal de penge, som Folketinget afsætter til de ældre, selvfølgelig målrettes de ældre og ikke – som det jo er sket til tider – ryge ned i nogle gabende huller, som kommunerne har stået med, hvor de altså er blevet brugt til andre formål, som ikke har noget med frit valg-ordningen at gøre.
Jeg kan simpelt hen ikke være andet end enig med hr. Troels Ravn i, at omsorgen skal være bedre, at vi skal gøre det meget, meget bedre, end vi hidtil har gjort, og at vi også skal gøre det meget bedre, end dengang Socialdemokraterne havde regeringsmagten.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
En af måderne er jo at sikre, at det bliver lettere at tage deltidsjob.
Det skal være lettere for folk, der ikke kan passe et fuldtidsarbejde, at være på arbejdsmarkedet, og det kan bl.a. ske ved at indføre opsat pension, sikre en højere tilbagetrækningsalder og – som jeg også nævnte – indrette arbejdsmarkedet således, at ikke kun indvandrere, men også etniske danskere, der har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, får langt bedre muligheder for at komme ind på det.
Vi skal lave nogle murbrækkerløsninger, som sikrer, at folk får en chance for at komme ind på arbejdsmarkedet, bl.a. på indslusningsløn, og det er også derfor, jeg siger, at alle de ting jo ikke er noget, regeringen og Folketinget kan klare alene.
Det er noget, vi alle sammen skal være med til at løse, så arbejdsmarkedets parter må spille positivt med.
Det er bl.a. et spørgsmål om voksenefteruddannelse, hvor arbejdsmarkedets parter også må spille med, og det er også derfor, regeringen har indkaldt til trepartsforhandlinger.
Marianne Jelved (RV), 2005-02-24:
Jeg håber altså, at alle de, der følger debatten ude i det ganske land, kan høre, at det kun er ord.
Der er stadig væk ikke spor om, hvordan man skaber et mere fleksibelt arbejdsmarked, men vi vil vente og se.
I Økonomisk Redegørelse fra regeringen, der kom i december 2004, kan man se, at i 2001 var beskæftigelsen på næsten 2.750.000, og man kan også se, at i 2004 er den faldet temmelig dramatisk i forhold til det.
Her er den helt nede på 2.722.000, og det er altså regeringens egne tal.
Beskæftigelsen er faldet, til trods for at betalingsbalanceoverskuddet er stort, så man kan ikke undskylde sig med dårlige konjunkturer.
Der er gennemført en forårspakke, men vi får alligevel nogle alarmerende tal fra Danmarks Statistik, som jeg nævnte lige før, så hvordan synes hr. Jens Rohde egentlig selv, det går med beskæftigelsen i Danmark?
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jamen det går jo ganske udmærket.
Vi har i det sidste år set en stigning i beskæftigelsen på over 20.000, og sidste år så vi også et fald i ledigheden på over 10.000, så det går ganske udmærket.
Men jeg kan undre mig over, at fru Marianne Jelved sammen med hr. Frank Jensen – de to sidder så pænt sammen ved siden af hinanden nu – kan sætte sig op på denne fantastisk høje hest og tale om beskæftigelse og beskæftigelsesfremmende initiativer, når det, vi har set fra SR's side, konstant har været stigende skatter og stigende afgifter.
Vi hører f.eks. hele tiden hr. Frank Jensen sige, at skatteloftet kun skal gælde for familier, men ikke for virksomheder, og det vil sige, at man ønsker at brandskatte alle de virksomheder, som skal holde hjulene i gang.
Det er jo konsekvensen.
Jeg spørger bare: Hvordan skal det skabe mere beskæftigelse?
Hvordan skal det gøre vores konkurrenceevne over for udlandet bedre i en globaliseret verden?
Hvordan skal det kunne lade sig gøre?
Hvad er det egentlig for en medicin, hr. Frank Jensen og fru Marianne Jelved har til at skabe mere beskæftigelse?
Deres medicin har den stik modsatte effekt end effekten af den politik, regeringen fører.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-02-24:
Jeg havde egentlig håbet, at hr. Jens Rohde kunne have afsløret, hvordan regeringens mange velfærdsløfter i valgkampen hænger sammen med skattestoppet og de rammer, der er lagt for den økonomiske politik.
Som bekendt blev der afgivet løfter for ca. 24 mia. kr.
Der er en samlet ramme på 30 mia. kr., og så er der 6 mia. kr. tilbage, men vi ved, at demografiproblemerne vil sluge omkring 9 mia. kr., og vi ved, at der er andre offentlige udgifter, der vil stige, bl.a. på grund af kommunalreformen.
Vi ved også, at Dansk Folkeparti har nogle krav til regeringen, og derfor er det jo nærliggende at forestille sig, at det i sidste ende er kommunerne, der bliver sorteper i det spil.
Alt det, man giver kommunerne i den ene hånd, vil kommunerne blive nødsaget til at tage andre steder med den anden hånd.
Kan regeringen give de forældre, der forventer en bedre kvalitet i daginstitutionerne, garanti for, at de faktisk får en forbedret kvalitet?
Og hvilke garantier har vi for, at de penge, der bliver givet til ældreområdet, også bliver til gavn for den enkelte ældre og ikke bliver opslugt, fordi der kommer flere ældre, og fordi der sker andre kommunale besparelser?
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Så synes jeg, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr måske skulle gå hjem og læse på, hvad jeg har stået og sagt her tidligere.
I forbindelse med den seneste debat, vi havde her i Folketinget, blev jeg faktisk skoset af nogle for at fortælle, at der var ansat 14.000 flere i den offentlige sektor, siden denne regering er kommet til.
Vi har jo hele tiden stået ved, at der skal være en vækst i den offentlige sektor på 0,5 pct.
Det giver selvfølgelig også flere ansatte.
Sådan er det jo.
Det har vi aldrig nogen sinde benægtet.
Vi har hele tiden, også før vi kom i regering, sagt, at vi tilslutter os de målsætninger, der er i 2010planen, og i de målsætninger er der en løbende vækst i den offentlige sektor.
Det er klart, at det kræver flere ansatte at skulle løfte flere opgaver, i hvert fald på nogle områder, og det er jo også det, der er sket.
Der er ansat 14.000, ja, endda flere end 14.000 i den offentlige sektor, siden den her regering er kommet til.
Det er der slet ikke noget nyt i.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-02-24:
Først er jeg da meget glad for, at vi nu fra Venstres ordfører kan høre, at der er behov for mange flere i den offentlige sektor, så vi bliver fri for den nedslidning, der foregår i dag.
Det er jo netop det, som vi i Enhedslisten har fremhævet gang på gang, nemlig at sørge for at få de ledige hænder i gang med at passe vores syge og vores ældre og passe vores børn.
Den sikrer overenskomsten for dem, der i job.
Så derfor: Prøv lige og læs på den igen.
Den sikrer ikke én af de offentligt ansatte, at der er et job, efter at kommunalreformen er trådt i kraft den 1. januar 2007.
Jens Rohde (V), 2005-02-24:
Jeg tror, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr skulle prøve at kigge på, hvad det egentlig er for en udfordring, vi står over for i den kommunale sektor.
Det er sådan set ikke at skulle afskedige folk, men det er at finde ud af, hvordan vi sikrer, at der er hænder nok i den offentlige sektor i fremtiden, når der hvert år er 30.000 mennesker i den offentlige sektor, der går på pension.
Det er man da nødt til at forholde sig til.
Så må der jo laves nogle ændrede personalegange, gives nogle ændrede muligheder for og adgange til, hvordan man tilrettelægger sit arbejde.
hvert eneste år trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet på grund af alder, og ikke at skulle afskedige folk.
Men jeg vil godt slå fast, at loven om virksomhedsoverdragelse altså gælder, og at der er lavet en 3-års-aftale – en 3-års-aftale – mellem parterne.
Det synes jeg også er værd at notere sig.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-02-24:
Nu har jeg prøvet at høre Venstres ordførers svar på, hvordan vi får en øget beskæftigelse.
Det mest konkrete bud, jeg har hørt fra Venstres ordfører, har været en indslusningsløn ikke alene for indvandrere og flygtninge, som nævnt i regeringsgrundlaget, men også for andre grupper, som har svært ved at få en fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Er regeringens svar på at øge beskæftigelsen, at folk bare skal gå ned i løn, og så skal der nok komme gang i hjulene?
Jeg tror, der er mange, der har brug for andre og mere konkrete bud, f.eks. hvis vi snakker om de offentligt ansatte, som står over for en kommunalreform, hvor de ikke har en garanti for at bevare deres job, når kommunalreformen bliver gennemført.
Den sag er blevet sat på spidsen med den aftale, der blev indgået på det kommunale og amtskommunale område, hvor det bliver understreget af parterne, at parterne henstiller, at de nødvendige personaletilpasninger, som det hedder, bliver ordnet ved naturlig afgang.
Det betyder på dansk, at der kommer færre job i kommuner og amter, og det vil man klare ved naturlig afgang.