Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-08:
Når jeg ikke tog en kort bemærkning til fru Aase D. Madsen, så er det, fordi jeg er ordfører, og så kan jeg jo sagtens tage det med, når vi selvfølgelig skal tale grøn energi, vindmøller og andet i den her sammenhæng.
Da vi startede processen med elreformen, som den vel hedder, energireformen kalder vi den jo af og til også, da den jo har fået noget bredde efterhånden, så var det markedsåbning og billigere priser til forbrugerne, som har været ledesnoren.
Jeg har advaret mod det en gang imellem, for man kan jo somme tider blive citeret for noget, man har sagt for år tilbage, og så kan man komme på den.
Det afgørende var jo, at da vi startede den her proces, havde finansministeren entreret med et konsulentfirma fra London, England, som hedder Rothschild, som var inde og finde ud af, at vi i elsektoren havde »fedt« i omfanget af 4 mia. kr.
Derfor krævede man ved den førstgivne finanslov, det var jo så i 1999, 2 mia. kr. op med det samme, inden vi kom i
Og det er klart, at hvis man så siger markedsåbning og billigere priser til forbrugerne samtidig, kan det knibe med, at enderne altid kan nå sammen.
Det er nu ikke gået så galt endda, selv om nogle jo tordner løs, og der er også nogle, som har forfærdelig svært ved at få taget fat på fremtiden i den her sammenhæng.
Når jeg siger det, er det, fordi dansk energiteknologi generelt formentlig eksporterer for i størrelsesordenen 25 mia. kr. i 2001.
Jeg tror ikke, at det bliver meget galt.
Jeg tror, at den sidste melding var 14 mia. kr. på vindmøller, og så har vi en halv snes stykker - det er nok også steget lidt - på resten af energiteknologisektoren.
Og det har det med at trække hinanden med op.
De 25 mia. kr. i eksport har et potentiale, som er
næsten lodret, og jeg har sagt det før: Hvis vi tør for alvor, så er det et område, som er større eksportmæssigt end dansk landbrug og måske endda mere.
Nogle har på det seneste oven i købet sammenlignet det med, at energiteknologien generelt har samme betydning for Danmark som f.eks. de bilproducerende lande Tyskland og Frankrig har af glæde af deres store industrier på det område.
Så kan man sige om de der arbejdspladser: Hvad er der i det?
Der er formentlig op mod 40.000 mennesker, som direkte og indirekte er beskæftiget i dansk energiteknologi på forskellig vis.
40.000 mennesker er ikke så få, og potentialet er lodret, som jeg sagde før.
Med det vil jeg gerne sige, at der selvfølgelig i en energipolitik lavet på den måde, som vi laver den i dag, er tale om en massiv industripolitik samtidig.
Det kan være svært for nogle at forstå.
Dansk Industri og andre er ved at komme efter det, men de har siddet i kulbunkerne et stykke tid.
Det, der er det afgørende i denne her sammenhæng, er, at man skal turde, når man gør den her slags ting.
Vi ved også godt, at Europa er på vej ad den vej.
Vi ved også godt, at hovedparten af den grønne energi, der står i Europa, står i Danmark, ingen tvivl om det.
Eller i hvert fald står der næsten lige så meget i Danmark som i resten.
Men de er på vej.
Det er i dag en meget bedre forretning at stille en vindmølle op i Vesttyskland, end det er i Danmark.
Det er oven i købet også en bedre forretning at stille den op i USA.
En langt mere stabil forretning.
Det vil altså sige, at vi i Danmark nu er i gang med at trække os ud af det meget massive tilskudsmæssige i en blød bue, som sikrer, at vi kan holde fast i den her industri og holde fast i det her potentiale.
Det er årsagen til, at vi går så varmt ind for den her udvikling, som vi har gjort undervejs.
Det har somme tider været svært at forklare, fordi alle troede, at sådanne holdninger hører venstrefløjen til.
Det er bare ikke tilfældet.
Det er simpelt hen et spørgsmål om sund fornuft.
Det er et spørgsmål om at tage hul på fremtiden og gide at se en lille smule længere, end det, der sådan lige er dagen og vejen, og om man har lyst til at betale lidt mere eller lidt mindre.
Når man taler om, at arbejdspladserne betyder noget: Ja, det gør de.
Altså i Nakskov, i Rudkøbing på Langeland, i Ringkøbing, hvor der engang var et værft osv., og mange andre steder i dette land, er der i hvert fald nogle stykker, som synes, at det her er en heldig og en fantastisk udvikling, som rent faktisk har løst nogle problemer i det, vi kalder de tynde og underprioriterede områder i det her land.
Europa er på vej, vi er klar, vi bliver meget store på det her, hvis vi vil, og hvis vi tør.
Når vi taler om eloverløbet, som nogle har været inde på i dag, jamen så er det rigtigt, at vi er i en situation nu, hvor vi har et eloverløb, som er meget stort, som indimellem sælges til horrible priser, fordi vi har eloverløbet.
Og det er klart, at selvfølgelig skal vi til at tænke i de her baner.
Jeg tror ikke, vi skal lave et basalt behov for el nogen steder, heller ikke i område 4.
Vi skal samle det på nogle relativt få steder, for ellers er det ikke til at styre, men det afgørende er, at dypkogerprincippet, når vi har det kæmpeoverløb, som vi har indimellem, som sælges til nogle få øre, skal vi bruge effektivt også i Danmark.
Det ville være fornuftigt også miljøpolitisk på en række områder, og der er altså ingen grund til at sælge strøm til resten af Europa og stort set ikke få fem flade øre for det.
Så det er en væsentlig del.
Systemeftersynet, som vi også har talt om, på alt det, vi går og laver her, er også meget vigtigt.
Mange af de ting, vi har lavet sammen bredt i Folketinget, har haft miljøpolitiske argumentationer.
Nogle af dem har nok været fornuftige indimellem, andre af dem skrider jo en gang imellem, så derfor er det overordentlig vigtigt, at vi nu får kigget hele sektoren efter og sikrer os, at de historier og de argumentationer, vi har haft, for de handlinger vi har foretaget, holder og holder stadig væk.
Det vil sige, at systemeftersynet er en meget vigtig ting i den her sammenhæng.
På energispareområdet nævnte jeg jo lidt i en kort bemærkning før, at det at bruge markedet i denne her sammenhæng er meget vigtigt. En sparet kilowatt er noget af det vigtigste og det mest effektive.
Ikke alene miljøpolitisk, men også økonomisk er det ganske fornuftigt at sørge for at investere i sparestrategier af forskellig slags.
Vi skal bare sikre os - og det er det meget vigtige - at vi sørger for at få mest muligt for hver enkelt krone, vi overhovedet giver ud på sparestrategier.
Derfor skal vi ikke have nogen kratluskerbevægelser, der sidder i forsamlingshuse og hygger sig med noget, der ikke virker.
Det, vi skal gøre, er, at vi skal evaluere konstant og løbende på hver en krone, vi sætter ind på det her område, og skabe det miljømæssige købmandskab, der skal til.
Ikke fordi vi skal tjene noget mere, men fordi vi skal få mere miljø for pengene. Derfor var det jo også glædeligt, da vi kom til fælles forståelse, når det gælder Elsparefonden, og pengene kom op i kassen igen, og vi kunne holde målene på det, der hedder Elsparefonden, på det område, og at vi stadig væk har en diskussion om det, men er enige om, at den arbejdsmetode, det værktøj, der ligger i Elsparefonden, skal vi fortsat bruge.
Det er vi glade for.
Vi synes, det er en helt fornuftig strategi.
Det, der så er vigtigt, når vi taler energibesparelser og løbende evaluering for at få noget for pengene, er, at det gælder både de enkelte indsatser på de enkelte områder og i høj grad også Energistyrelsens strategier - vælger de de rigtige strategier?
De skal også benchmarkes ligesom alle andre skal.
Det er meget vigtigt, at den evaluering holdes intakt hele tiden, og den skal være løbende.
Med hensyn til Kyoto, CO2 osv., som vi har diskuteret i dag - der ligger jo et beslutningsforslag osv. - er det klart, at vi har nogle forpligtelser, vi har bundet os til på en række områder, og vi skal selvfølgelig gøre det godt.
Jeg vil gerne sige, at med hensyn til det overordnede på globalt plan og Kyoto er det klart, at der støtter vi.
Diskussionen, der nu har været mellem Venstre og Socialdemokratiet i dag omkring vores forpligtelser i EU - ja, altså der kan være mange udlægninger af den.
Det afgørende for os er, at vi sikrer, at regeringen, og dermed ministeren, står i den stærkest mulige forhandlingssituation i forhold til resten af Europa, så vi er i stand til at få de dér procenter til at falde på plads, så det bliver det rigtige, vi når frem til, og ikke den måske specielle situation, det specielle udgangspunkt, vi har hængt lidt på i Danmark.
Der synes jeg, det er vigtigt, at vi sørger for, at ministeren får det bedst mulige grundlag for det.
Men ellers er vi enige i, at de ikke nødvendigvis behøver at afhænge af hinanden, når vi stemmer i dag,
det synes jeg ikke er afgørende.
Men det afgørende er selvfølgelig, at vi bakker op om, at vi skal stå stærkt forhandlingsmæssigt i den situation. Så vil jeg også gerne sige en ting om CO2.
Jeg var jo meget inde på den grønne energi og møller osv.
Der bliver somme tider sat spørgsmålstegn ved, om CO2 er noget problem overhovedet.
Jeg må sige, og CD må sige, at der er mange ting, der peger på, at der er noget om det,
det kan vi ikke bortforklare, der er mange ting, der peger på det. Der kan være tvivl på en række områder, men når jeg har talt grøn energi og møller og den industripolitik, der ligger bag ved det, plejer jeg som regel at sige, at hvis ikke jeg er hundrede procent sikker på, at jeg redder verden, er jeg nogenlunde hundrede procent sikker på, at jeg pynter på betalingsbalancen, og det er nu ikke så dårligt endda.
Derfor vil jeg gerne sige, når jeg hørte et sted som Institut for Konjunkturanalyse forleden dag sige, at hele vores CO2-strategi kunne vi godt lægge ned og så lave økologi i stedet for, at mage til vrøvl har jeg ikke hørt før, det er formentlig det værste, jeg har hørt i 2001, og det er utroligt, at et organ af den slags kan finde på at sige
sådan noget uunderbygget sludder.