Peter Christensen (V), 2003-12-11:
For Venstre har det været helt afgørende under finanslovforhandlingerne, at der ikke ville komme nye afgifter, og at skatten ikke blev hævet.
Det er en indgangsvinkel, vi har til den økonomiske politik, det er en indgangsvinkel, vi har til enhver forhandling, også finansloven, at det skal være resultatet, også når vi går ind og forbedrer en lang række områder, som vi har gjort under den seneste finanslov.
Det betyder så selvfølgelig - og jeg ved, at det er lidt uvant for Socialdemokratiet - at for at undgå at opfinde en ny skat eller afgift, så er man også nødt til at finde finansieringen andre steder inden for det offentlige budget, og et af stederne er her inden for børnefamilieydelsen med børnechecken.
Her går vi ind og laver reguleringen på en anden måde, end det har foregået hidtil.
En regulering, der betyder, at købekraften ikke formindskes, man vil altså have samme købekraft i 2004, som man havde i 2003. Det synes jeg er helt afgørende at understrege over for de mange børnefamilier, der lytter til denne her debat, at man vil have den samme købekraft i 2004.
Derfor er det at køre en overgearet skræmmekampagne at sige, at vi nu gør det umuligt for børnefamilierne.
Jeg kunne godt tænke mig, at Socialdemokratiet forklarer de mange børnefamilier, hvor man vel decideret skærer i børnechecken, om de er bedre stillet med den løsning, der bliver foretaget her, end med det, Socialdemokratiet selv lægger op til.
Jeg er ikke i tvivl.
Det, vi gør her, er, at der bliver lavet en lidt mindre regulering, samtidig med at man udbetaler det nøjagtige beløb frem for det oprundede beløb.
Og for mig er det helt afgørende, at købekraften forbliver den samme.
Al snak om brud på satspuljeforliget mener jeg også er grebet ud af luften.
Statsministeren har i øvrigt også svaret på det, og derfor undrer det mig, at Socialdemokratiet bliver ved med at fremture med den påstand.
Børnefamilieydelsen har aldrig bidraget til satspuljen, og derfor undrer det mig, at man kan blive ved med at påstå, at det dermed er et brud på aftalen, at man regulerer på baggrund af inflationen frem for prisdannelsen, som vil være resultatet af de her ændringer.
Hvis det var tilfældet, at det skulle have været et brud, så står det jo da i skærende kontrast til, at den socialdemokratisk ledede regering i 2001 udsatte reguleringen af personfradraget.
Hvis det ikke var et brud på aftalen, så kan det her simpelt hen definitorisk heller ikke være et brud på aftalen.
Og derfor er det grebet ud af den blå luft at påstå, at man ikke kan lave aftaler med Venstre, og at vi med det her forslag bryder en aftale - på ingen måde.
Men som sagt vil jeg gerne vende tilbage til det, jeg startede med, nemlig at det, der er afgørende for Venstre, når man laver en aftale om finansloven, selvfølgelig er, at der er balance mellem udgifter og indtægter, men endnu vigtigere: at der hverken indføres nogle nye afgifter eller skatter, eller at nogle af de gamle skatter sættes op.
Jeg ved, det er en ny tankegang i dansk politik, men den har været gældende, siden vi vandt valget, og det vil den fortsætte med at være.
Og er man parat til at leve op til det løfte, at der ikke skal indføres nogen nye skatter og afgifter, at der er skattestop i det her land, så betyder det naturligvis også, at man er nødsaget til at finde finansieringen inden for rammerne af nogle af de mange gode ting, som finansloven også indebærer.