Frode Sørensen (S), 2000-04-28:
Det bliver så tredje gang, Folketinget skal behandle Venstres og De Konservatives tandemforslag dels om generelle regelforandringer, dels om at indføre måltal eller byrdebudgetter for de enkelte ministerier om omkostningerne for den offentlige og den private sektor.
Da flertallet jo ikke er skiftet siden den 20. november 1998, hvor beslutningsforslagene sidste gang blev behandlet, er det vel sikkert at slå fast, at de heller ikke bliver vedtaget denne gang.
Derfor skal jeg nøjes med at tilslutte mig et par af de centrale indvendinger, som både Socialdemokratiets daværende ordfører, hr. Claus Larsen-Jensen, og erhvervsministeren fremførte ved den lejlighed, og som vel at mærke ikke er blevet det ringeste forældede.
V og K foreslår at oprette en særlig enhed til regelforenkling.
For det første har erhvervsministeren allerede, da dette beslutningsforslag blev behandlet for halvandet år siden, oprettet en særlig enhed, som kan arbejde med regelforenkling, nemlig i Erhvervs- og Selskabsstyrelsen. Det er dér, ekspertisen befinder sig, og derfor skal denne styrelse naturligvis udnyttes.
Og for det andet bruger vi i stor udstrækning Erhvervsministeriets testpanel og fokusgrupper i lovgivningen.
Man kan jo bare tjekke de detaljerede oplysninger, som findes i bemærkningerne til de enkelte forslag.
Det andet beslutningsforslag handler om at opstille såkaldte byrdebudgetter, for Venstre og De Konservative forestiller sig, at man ad den vej kan holde øje med virksomhedernes administrative byrder.
Det er vanskeligt at se, at dette forslag skulle føre til mindre bureaukrati.
Forslagsstillerne tænker sig, at alle ministerier skal opgøre summen af omkostninger for såvel den offentlige som den private sektor for at finde ud af, hvad det har kostet begge sektorer at gennemføre ny lovgivning i det forløbne folketingsår.
Det vil man så bruge som økonomisk styringsmiddel.
Vi ser i stedet et kæmpemæssigt cirkus, hvor en flok embedsmænd skal indhente de rene gætterier for at putte dem ind i en eller anden stor model.
Det giver øget beskæftigelse for økonomer
og statistikere, men ikke færre regler.
Jeg ved så udmærket, at Venstres ordfører om lidt sikkert vil komme op og lufte et af sine favoriteksempler på administrativt bøvl, nemlig den berømte lønseddel, som er vokset fra 3 til 24 punkter, fra det øjeblik regeringschefen kom til at hedde hr. Poul Nyrup Rasmussen.
Jeg ved jo ikke, om den historie bliver bedre og bedre, for hver gang den bliver fortalt, men den har i hvert fald ikke ret meget med de her forslag at gøre.
Regeringens og Socialdemokratiets erhvervspolitik har blikket stift rettet på problemet med det unødvendige administrative bøvl, og det kan jeg forstå at V og K også har.
Forskellen er blot den, at der ikke er ret meget konkret i de forslag, der kommer fra V og K, men regeringen gør noget ved det.
Jeg bør vel blot henvise til Erhvervsservice, som ikke fik nogen særlig venlig behandling af oppositionen, men som tilsyneladende er ved at blive meget, meget populær udeomkring, og ikke mindst det nye Letløn, som skulle være med til at lette de administrative byrder i erhvervslivet, men som jo da også er blevet modtaget med begejstring fra alle sider her i Folketinget.
Lad mig sammenfattende sige: Socialdemokratiet kan ikke medvirke til disse beslutningsforslag, og det ville være mere konstruktivt, hvis V og K ville være med til at skabe kvalitet i erhvervsreguleringen, for behovet for regler falder ikke.
Jeg tror faktisk, det kommer til at stige, også i årene fremover.
Vi kan ikke gå ind for dem, og jeg skal oplyse på den radikale ordførers vegne, at Det Radikale Venstre heller ikke kan gå ind for dem.