runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
»Er den nye italienske regerings politik med skattenedsættelser og nye offentlige udgifter til infrastrukturprojekter en trussel for euroen?«
Skriftlig begrundelse
Artiklen påpeger, at den nyvalgte italienske leder Berlusconi i sin valgkamp har lovet, at han vil sænke skatterne med 250 mia. kr., og at en så stor indtægtsnedgang for den italienske stat kan bringe hele eurostabiliteten i fare.
Da Berlusconi samtidig har lovet iværksættelse af nye store infrastrukturprojekter, er der udsigt til et stort og voksende underskud på de italienske statsfinanser, hvilket vil være i strid med euroreglerne.
Baggrunden for spørgsmålet er jo, at der er kommet et regeringsskifte i Italien, som er en af de allerstørste økonomier i euroområdet med en statsminister, Berlusconi, som i valgkampen har givet løfter om at sænke skatterne svarende til 250 mia. kr. og samtidig øge udgifterne til infrastruktur, veje og jernbaner, med et stort beløb.
Det giver jo selvsagt underskud eller større underskud på de italienske statsfinanser, og spørgsmålet er: Truer det ikke hele stabiliteten i eurosamarbejdet, når ét land bryder de fælles regler?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Mig bekendt er der ikke kommet konkrete tilkendegivelser fra Berlusconi om, at en kommende italiensk regering ikke vil overholde spillereglerne i samarbejdet om den økonomiske politik i EU.
Det er jeg ikke bekendt med.
Derfor er det selvfølgelig også interessant, hvad det er for en politik, den nye italienske regering vil føre.
Endelig er det vigtigt for mig også at bruge denne her lejlighed til at minde om, at både i Den Økonomiske og Monetære Union og i eurosamarbejdet er det det enkelte land, der har ansvaret for finanspolitikken.
Spillereglerne består af de bestemmelser, der er i Traktaten, og af det, der er formuleret i stabilitetsobjektspakken.
Jeg har intet grundlag for i dag at sige, at en ny italiensk regering ikke vil overholde spillereglerne.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Tak for svaret.
Den er mig bekendt over 100 pct. og allerede over den grænse, der tillades i eurosystemet.
Og hvad er underskuddet på de offentlige finanser i Italien?
Ligger det ikke på to komma et eller andet procent og kan hurtigt komme op over de tre procent, som er grænsen?
Når spørgsmålet er interessant, er det jo, fordi alene muligheden for, at Italien kommer i en sådan situation og kører sin egen finanspolitik, som ministeren siger, at de kan gøre, jo udstiller eurokonstruktionens mangel.
Man kan ikke stoppe den.
Kan ministeren bekræfte, at der sådan set ikke er problemer omkring eurostabiliteten, hvis Irland laver sådan noget - de har jo fået en henstilling - eller hvis Finland eller Østrig, de små lande, laver sådan noget?
Men når en af de helt store, og bortset fra Tyskland er det jo Frankrig og Italien, bare åbner mulighed for, at det kan ske,
så vil finansmarkedet tage sorgerne og bekymringerne på forskud.
Og kan det være - det er også et spørgsmål - årsagen til, at eurokursen er faldet til usle 85 US cent?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-05-30:
Det er jo rigtigt, som hr. Frank Dahlgaard siger, at euroen står meget lavt i kurs i forhold til den amerikanske dollar, og jeg går ikke ud fra, at økonomiministeren vil fastholde, at det er på grund af en utrolig stærk amerikansk økonomi, som vi hørte i folkeafstemningskampagnen frem til den 28. september sidste år.
Men når jeg tager ordet, er det for at få økonomiministerens vurdering af, om man i EU-kredsen og her altså blandt eurolandene behandler lande forskelligt.
Vi så det med Østrig, der måtte ifalde sanktioner, fordi de ville vælge en regering, hvor Frihedspartiet indgik.
Italien ifalder ikke sanktioner, som oplyst på nuværende tidspunkt.
Irland fik en henstilling for sin økonomiske politik og blev bedt om at lave finanspolitikken om.
Italien, som har bebudet nogle ting med den nye regering, får ikke nogen henstilling, som det ser ud nu.
Er det ikke et udtryk for, at man behandler små og store lande forskelligt i samarbejdet?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke det faktisk bekymrer den danske regering, at de lande, som nu hævder, at de vil indføre euroen pr. 1. januar 2002, er så meget ude af takt, som de faktisk er.
Det har den franske statsminister jo også draget den konklusion af, at han nu har foreslået, at der indføres en euroregering, der skal overtage kontrollen med økonomien i de pågældende lande.
Den regering vil jo i givet fald blive nødt til at sætte Italien under administration.
Den italienske regering har jo tænkt sig at gennemføre samme fortvivlede manøvre som præsident Bush med at tage alle statens penge og dele dem ud til dem, der har for mange penge i forvejen.
Det vil jo ødelægge euroen.
Det er ministeren vel enig i.
Så det, jeg vil spørge ministeren om, er, om vi i dag ikke bør prise os dybt lykkelige over, at den danske befolkning den 28. september sidste år frelste os fra at blive involveret i det morads, som Berlusconi og andre er på vej til at trække Euroland ind i?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Jeg kan se, at de tre uforfærdede eurovæbnere sidder her foran mig.
Det er helt hyggeligt at komme tilbage igen til den diskussion.
Ja, undskyld, det var venligt ment.
Til hr. Frank Dahlgaard: Jeg kan ikke det præcise tal med hensyn til den italienske gæld, men den er i størrelsesordenen 100 pct. af deres bruttonationalprodukt.
Jeg kan ikke huske, hvor langt de er kommet ned, men det er klart over referencerammen.
Derfor er det jo også et krav, der følger af Traktaten, at Italien skal bevæge sig ned imod referencerammen.
Men bestemmelsen omkring gældskvoten er jo ikke på samme måde håndfast som størrelsen af underskuddet. Jeg har faktisk ikke tænkt over, at jeg skulle have det tal med, og jeg tror, at det er lidt mindre end 2 pct. Men det kan vi i givet fald vende tilbage til også ved skriftlige spørgsmål, hvis det er nødvendigt.
Der er ikke forskel på behandlingen af landene.
Der kommer henstillinger, anbefalinger, råd, hvad vi nu vil vælge at kalde det, til landene på baggrund af de programmer, de lægger frem.
Det behandles i Europaudvalget osv. Derfor er der selvfølgelig ikke nogen henstillinger eller nogen behandling af en kommende ny italiensk regerings økonomiske politik her i maj-juni 2001.
Det kan ikke lade sig gøre.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige: Jeg priser mig ikke lykkelig over nejet.
Jeg synes stadig væk, at det havde været flot, hvis Danmark havde været med i den fælles valuta, og jeg har stor tillid til, at den fungerer udmærket.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-05-30:
Jeg tror, ministeren får en utrolig stor pædagogisk opgave med at forklare borgerne i Østrig og Irland, at der ikke er forskel i den behandling, de bliver udsat for, i forhold til den behandling, Italien bliver udsat for.
Hvis vi går 1 år tilbage, var der sanktioner over for en østrigsk regering, der var kommet til på baggrund af et demokratisk valg med deltagelse af et parti, som vel i økonomiministerens terminologi vil være at betragte på lige fod med Berlusconis parti.
Men der er ikke sanktioner over for Italien.
Når vi taler om økonomisk politik, er det altså en sandhed, at man over for Irland har sagt, at den finanspolitik, de ville føre, var forkert, og at de skulle lave den om.
Når man nu ikke har fået alle procedurerne gennemført endnu, må vi spørge økonomiministeren: Hvad vil konsekvensen så være, hvis de valgløfter, den nye regeringschef i Italien er kommet med, bliver ført ud i livet?
Hvad vil konsekvensen fra eurolandenes side så skulle være, for at tilliden til euroen kan være til stede?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig, når jeg siger, at der er blevet valgt en populistisk regering i Italien, som har fremlagt en stor mængde løfter om alle mulige ting, der skal gøres bedre, samtidig med at man fjerner en meget stor del af statens indtægter.
Det kan naturligvis ikke lade sig gøre.
Det går jeg ud fra at ministeren og jeg er enige om.
Hvad vil konsekvensen så blive?
Det går jeg også ud fra at ministeren er enig i.
Men så er spørgsmålet, hvad konklusionen er på den lære, som vi kan se rulle sig ud foran os.
Der synes jeg ikke, ministeren var så klar i mælet.
Er konklusionen så, at man bliver nødt til at indføre den økonomiske regering i Euroland, som den franske statsminister har bebudet?
Eller er konklusionen, at euroen må udsættes eller lade være med at blive indført?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Jeg skal skynde mig at sige, euroen er indført.
Den er her.
Valutaerne er låst fast.
Vi taler om kursen på euroen.
Det må betyde, at der er en euro. Til hr. Frank Dahlgaard: Jeg fik ikke svaret, og jeg beklager, men det er ikke altid nemt at nå det hele. Markederne reagerede jo ikke negativt over for euroen efter valget i Italien.
Vi kan jo se på kursudviklingen, hvad der skete dengang.
Så der er ikke umiddelbart en reaktion
derfra.
Så spørger hr. Frank Dahlgaard, og hr. Keld Albrechtsen er inde på det samme: Er der en forkert konstruktion i eurokonstruktionen?
Det var det, jeg svarede hurtigt på.
Det mener jeg ikke der er.
Der er et regelsæt, landene har forpligtet sig på, dels via Traktaten og dels via stabilitets- og vækstpagten.
Det står jo tilbage for os - undskyld, at jeg brugte den formulering - altså tilhængere, modstandere at se, hvad fremtiden bringer.
Jeg mener, at den konstruktion, der er der, holder.
Men det får vi se.
Ingen kan jo på bedre vis garantere den.
Men det er min opfattelse efter de forhandlinger og det samarbejde, der har været indtil nu, at det vil virke.
Det er også min opfattelse, at man vil behandle landene ens.
Jeg synes ikke, at det er rimeligt at tage Østrigsanktionen med ind i den her sammenhæng.
Det var ikke et EU-anliggende.
Det var ikke noget, der blev behandlet i EU's institutioner, organer.
Siden Østrigsanktionen har der været Nicetraktatforhandlinger, hvor der er kommet et sæt spilleregler på det her område, som jeg tror alle regeringer har taget til sig.
Vi må også afvente at se stabilitetsprogrambehandlingen
til næste år fra den nye italienske regering, før vi kan tage den her diskussion op: Hvem fik ret?
Men jeg tror, det er mig, der får ret.
Jeg tror, der sker noget, når man får ansvar, kommer i regering.
Det har historien vist så mange gange før.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Jo tak, men historien har vel også vist, at hvis man ikke har ansvaret for nogle ting, så handler man ansvarsløst.
Og er det ikke lige præcis situationen?
Ansvaret er taget fra de italienske myndigheder og de tyske og de franske og lagt over til fælles euromyndigheder.
Derfor kan man nu i Italien føre en uansvarlig finanspolitik, for resultaterne bliver bredt ud på hele euro-området til tyskernes og hollændernes og franskmændenes raseri.
De kan ikke gøre noget.
Er det ikke situationen?
Ministeren siger, at der ikke var nogen negativ reaktion i euromarkedet som følge af det italienske valg.
Har det ikke sandsynligvis en sammenhæng med, at meningsmålingerne har vist, at det gik i den retning, og at der nu er mulighed for en uansvarlig italiensk finanspolitik, som euromyndighederne ikke kan gøre noget over for?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Ansvaret er netop ikke taget fra Tyskland, Frankrig og Italien via euroen.
Ansvaret for at føre en sund finanspolitik, økonomisk politik, i de store lande såvel som i de små ligger hos landenes regeringer.
Hvis Italien eller et andet stort land fører en uansvarlig finanspolitik, som vil belaste euroen, som hr. Frank Dahlgaard beskriver det, så belaster det jo også det samme land.
Man kan ikke bare handle, uden at det også har konsekvenser over for en selv, og ansvaret er netop ikke taget fra de lande.
Endelig omkring meningsmålingerne og hvad markedet havde forventet: Vi gør opmærksom på, at eurokursen har bevæget sig både op og ned i den periode, hvor der har været valgkamp i Italien.
Og eurokursen har været højere i forhold til dollaren inden for de sidste uger, end den er i dag.
Men jeg har ikke kunnet få øje på det. Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
»Kan ministeren bekræfte, at tysk og fransk erhvervsliv vil benytte overgangen til euro-økonomi pr. 1. januar 2002 til at hæve priserne ekstraordinært med mere inflation og fald i reallønnen til følge?«
Flere aviser har den forløbne uge skrevet om meget store prisstigninger i forbindelse med overgang fra nationale penge
til fælles europenge den 1. januar 2002 i eurolandene
Baggrunden er jo egentlig, at det, man kunne forvente, er, at når man skal gå over til sedler og mønter i euro - og det skal man jo i de 12 eurolande den 1. januar, altså om 6-7 måneder - benytter erhvervslivet lejligheden til at tage et prishop. Det bliver svært at gennemskue for forbrugerne, om det nu er de rigtige priser, når det pludselig er i euro i stedet for i franc, lire og D-mark.
Og kan ministeren bekræfte det, de store europæiske aviser skriver om, at der er planer om at tage gevaldige prishop i de forskellige eurolande?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Jeg må indrømme, at jeg ikke følger med i de store internationale aviser på det niveau, og i hvert fald har jeg ikke set, at man skriver om, at man vil gøre det.
Jeg vil ikke afvise, at nogen skriver om risikoen eller problemstillingen som sådan, men jeg kan ikke bekræfte, at der er den type planer.
Derimod kan jeg fortælle, at både ministre, altså eurolandenes ministre, og Kommissionen og ECB nøje drøfter, hvordan overgangen til, at vi får den konkrete mønt og seddel på gaden ved årsskiftet, skal være. Jeg kan oplyse, at der er meget store bestræbelser på at have dobbelte prismærkninger i hele efteråret, før den konkrete mønt og efter at mønten er kommet.
Og den bedste garanti imod den type manøvre, som hr. Frank Dahlgaard spørger til, er jo, at der er en fri konkurrence.
Dobbelt prismærkning i sig selv er jo et meget godt middel til at følge udviklingen i, hvordan priserne forandrer sig eller ikke forandrer sig.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Ja, det troede jeg jo også med hensyn til dobbelt prismærkning, at når man i tyske, franske, italienske, hollandske butikker ikke alene har priserne i D-mark og franc og lire og gylden, men også i euro, så er tingene sikret.
Men så viser det sig - og det skriver aviserne jo om, også de danske dagblade, f.eks. Børsen den 10. maj i år - at de priser, man har i D-mark og i euro, ikke er den officielle omregningskurs.
Det må ministeren da være bekendt med, også at man har sat alarmsystemet ind i Euroland for at undgå dette kæmpe prishop, der er udsigt til med en inflationsbølge i eurolandene, som vi i Danmark heldigvis undgår, fordi vi har fastholdt vores egen valuta.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-30:
Jeg husker jo godt, hvordan ministeren under folkeafstemningsdebatten meget letsindigt påstod, at der ikke ville blive noget prishop.
Nu viser det sig, at det jo nok desværre er realiteten.
Men jeg vil godt bede ministeren besvare, om den danske regering vil undersøge, hvad det prishop kommer til at koste
Der vil komme til at mangle penge bl.a. i Østeuropa.
Har vi kroner nok til at kunne forsyne de lande med valuta, som f.eks. har haft D-mark, og som så skal have dem omvekslet til euro, hvor der ikke er euro til dem, og så vil de jo formentlig gerne have kroner?
Har vi kroner nok, til at vi kan klare den opgave?
Marianne Jelved (RV), 2001-05-30:
Til hr. Frank Dahlgaard: Jeg kan jo ikke afvise, at der er i en virksomhed i X-land, der prøver det, som hr. Frank Dahlgaard beskriver; så meget styr har jeg altså ikke på Europa, indrømmet.
Men jeg er ret overbevist om - og det er i hvert fald det, relevante ministre og centralbankchefer taler om - at med den informationskampagne, som sættes i gang i efteråret i forbindelse med overgangen til den fysiske mønt og seddel, er der meget stor opmærksomhed omkring den problemstilling.
Jeg tror, det bare er umuligt at forestille sig, at alle virksomheder i de store lande Frankrig, Tyskland og Italien skulle enes om at hæve priserne, så konkurrencen altså ikke længere fungerer.
Det vil i virkeligheden være et større problem i et lille land som Danmark.
Så jeg har ikke nogen som helst opfattelse af, at det bliver et generelt problem.
Og det er ikke min opfattelse, at der vil komme et prishop i Danmark på baggrund
af overgangen til den fysiske euro
Så kan jeg beklage, at det ser ud, som om Danmark, de danske borgere, betaler 30 mia. kr. mere for dagligvarer, end de behøvede at gøre, uden at vi overhovedet er med i euroen.
Der ville jeg tro, hvis vi var med i euroen, at vi ville få bedre konkurrence.
Til hr. Keld Albrechtsen, lynende hurtigt: Vi har kroner nok til at klare de opgaver, vi skal klare.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-05-30:
Ministeren kommenterede ikke oplysningen om, at den dobbelte prismærkning i D-mark og euro, franske franc og euro ikke bruger den officielle omregningskurs, men at man faktisk allerede nu har sat priserne op i euro.
At konkurrencen efterhånden vil få det til at dæmpe sig, er vel en anden sag.
Er ministeren bekendt med, at de to største finske aviser allerede nu har bebudet, at de kommer til at koste 6 euro, det er en stigning i prisen på 20 pct.?
Jo, ledigheden er faldende, dog ikke så meget mere, men den kunne da være faldet meget mere, hvis man havde sat renten ned, som de har gjort i Amerika og andre steder, i England og Sverige, men som man ikke har gjort i Euroland.
Jeg vil spørge her til sidst: Vil ministeren ikke erkende, at det var meget godt, at vi fastholdt vores egen valuta og ikke står med de problemer, de andre nu skal rode med med et stort inflationshop om 6 måneder foran sig, og vil ministeren tage afstand fra de tidligere udtalelser om, at euroen er en fantastisk succes?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-05-30:
Jeg vil sådan set gerne have svar på mit spørgsmål for at vide, om jeg har forstået oplysningerne her korrekt.
At det første tal, der bliver oplyst, som er lidt større end det andet, er udtryk for, at der er nogle personer, som har begået flere overtrædelser og af den grund jo har flere sigtelser.
Og at det første tal, vi får oplyst, er udtryk for et antal sigtelser, hvor der selvfølgelig kan være en asylsøger, der har begået flere lovovertrædelser og derfor er talt med flere gange.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-05-30:
Nu opfatter jeg det ikke som et problem, at der er forskellige formuleringer.
Hr. Aage Frandsen har vel været med til at løse et utal af problemer i Folketingssalen. Altså jeg forventer, at regeringen og den aldeles glimrende kompetente undervisningsminister, som jo før har klaret mange komplicerede problemer, indkalder de partier, der står bag den her aftale - og det er jo en aftale, og det er et flertal - og engagerer sig i forløbet og finder ud af, hvordan man implementerer det her.
Undervisningsministeren har løst mange større, langt vanskeligere problemer, og jeg har meget, meget tiltro til, at undervisningsministeren med sin store kompetence og kvalifikationer også kan løse det her banale problem.
Flertallet i Folketinget har sagt, at nu skal de sproglige studenter have et C-niveau, når de tager en studentereksamen.
Så enkelt, så kort kan det siges, og vi forventer og regner med, at undervisningsministeren selvfølgelig indkalder partierne til drøftelser om det.
Helga Moos (V), 2001-05-30:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi havde håbet på en mere velvillig behandling af vores beslutningsforslag i salen.
Men det kan være, at det alligevel har sat nogle spor, for det ser med overskrifter fra Ritzau som f.eks. S-lov om milliardstøtte til yderområder ud til, at der så alligevel kommer noget skred i det.
Eller et andet citat: Det foreslås, at vi skal gøre en særlig indsats for uddannelsesinstitutioner i tyndt befolkede områder, f.eks. ved mere gunstige økonomiske vilkår eller nye samarbejdsformer.
Vi skal have et landsdækkende geografisk udbud af uddannelser og fremme stærke, regionale uddannelsesværktøjer.
Da vi er klar over, at vi med beslutningsforslag nr. B 80 har været med til at sætte fokus på, at vi skal have styrket uddannelsen i de regionale områder, kan vi kun sige, at selv om vi beklager, at der bliver stemt rødt fra socialdemokratisk side og fra regeringens side, så er vi godt tilfredse med processen.
Det ser ud til, at vi med vores beslutningsforslag har sat spor.
Thomas Adelskov (S), 2001-05-30:
Det er simpelt hen bare et spørgsmål mellem lønmodtageren og arbejdsgiveren.
Men når vi siger mennesket først, så er det, fordi vi mener det.
Vi siger mennesket først til enhver tid, og jeg har forstået, at Venstre og De Konservative har lagt linjen ud over det ganske land og også her i Folketingssalen.
Man siger nemlig ikke mennesket først.
Man siger de forsikrede først eller lønmodtagerne først, men lige meget med pensionister, lige meget med studerende, lige meget med børnene.
De skal ikke stå først i det forsikringssamfund, som Venstre og Konservative ønsker at modellere det danske efter.
Aage Frandsen (SF), 2001-05-30:
Venstres ordfører, hr. Jørgen Winther, taler om, at det er ideologi, når man er imod det her.
Nej, det er det ikke.
Når det drejer sig om, at folk skal behandles for sygdomme, skal der penge til, og der skal læger til og sygeplejersker og andet personale.
Med det forslag her kommer der ikke flere læger, sygeplejersker og andet personale.
Der kommer heller ikke flere penge, og hvis man gerne vil fremme, at der er flere, der kan behandles, så skal der flere læger, sygeplejersker og andet personale til, og så skal der en finansiering til, og den finansiering skal altså være sådan, at der er lige behandling for alle.
Jo, hvis ideologi betyder, at det er et spørgsmål om nogle lighedsprincipper i sundhedssystemet, så er det ideologi.
Er der nogen, der har behov for behandling, ligegyldig hvem de er, så skal de behandles.
Det forslag her betyder, at der er nogle bestemte mennesker, der favoriseres og dermed tager plads op og tager de læger og sygeplejersker, som skal bruges.
Og dermed er der mindre til de andre, som ikke er med i ordningen.
Det er det, der er vores begrundelse for selvfølgelig at afvise det her forslag, og det har vi gjort, hver gang det har været til behandling, og det vil vi blive ved med.
Og det er ud fra et bestemt syn på sundhedssystemet, som vi har.
Et helt andet syn end det, Venstre har, og som Venstre forfægter, og som det er glimrende, at Venstre på det område står ved.
De synspunkter har Venstre haft altid.
Det er rart, at man ved, hvor man har Venstre på et enkelt punkt, nemlig at Venstre går ind for jo mere forsikring, jo bedre.
Jens Rohde (V), 2001-05-30:
Reaktionært og forstokket.
Det er den gamle tese om, at hvad alle ikke kan få, det skal ingen have.
Så er det meget bedre, at vi har folk på ventelister.
Det er meget bedre, at folk ikke har mulighed for at gå på arbejde.
Det er jo også en vigtig signalgivning.
Og det med at mennesket skulle komme før systemerne, og at mennesket kommer før pengene, holder jo heller ikke en meter, når man stemmer imod sådan noget her, som ville være til gavn for alle, også for sundhedsvæsenet.
Jørgen Winther (V), 2001-05-30:
Jeg har et spørgsmål til hr. Aage Frandsen: Har hr. Aage Frandsen aldrig hørt om mennesker, der arbejder mere end 37 timer om ugen?
Det er måske langt fra hr. Aage Frandsens tankegang?
Men sagen er, at det f.eks. på privathospitaler, f.eks. på Mølholm Privathospital, er sådan, at hvis der er mange patienter, der gerne vil have foretaget MR-scanningsundersøgelse, så udvider man bare arbejdstiden og arbejder både lørdag og søndag og om aftenen osv.
Det er jo forskellen på privathospitaler og det offentlige sygehusvæsen.
Inden for privathospitalerne er man ofte meget, meget mere fleksible.
Og hvad er forskellen?
Hr. Aage Frandsen har jo sagt, at hvis det gælder alkoholbehandling, så er det o.k., at man ikke skal beskattes af denne behandling.
Hvad er forskellen på at have en dårlig ryg, et dårligt hoved eller at drikke alkohol?
Man har et problem her.
Det her er mennesket først - og det er altså vendt til Socialdemokratiet.