Villy Søvndal (SF), 2001-03-30:
Men det kunne måske også være en diskussion, der godt kunne starte lidt tidligere end Kristeligt Folkepartis indlæg, nemlig med spørgsmålene, om vi kan finde nogen mønstre i skilsmisser, om vi kan sige noget om, hvorfor det sker.
Jeg tror, det var hr. Knud Enggaard, der i sit indlæg var inde på, at antallet af skilsmisser faktisk er faldet med 10 pct.
Jeg synes måske, det var spændende at diskutere, hvad hovedårsagerne er til det.
Har vi tilrettelagt nogle samfundsstrukturer, som specielt er med til at sætte et meget stort tryk på familielivet, og som vi derfor kan gøre noget ved?
Det synes jeg måske er den helt relevante diskussion i dag.
Vi har haft diskussionen om skat på ægteskab.
Det synes jeg er en del af det.
Hr. Jann Sjursen har jo ret i, at det slet ikke er det hele, men det er ét element, der er værd at være optaget af.
1/10 af skilsmisser skyldes arbejdsløshed, men det er også forhold, vi i langt højere grad er herre over, kan man sige, end menneskenes liv, heldigvis.
Så det er også et vigtigt fokuspunkt, også meget specifikt i forhold til skilsmissediskussionen.
Endelig er der så de menneskelige forhold.
Der tror jeg, det er vigtigt at have øje for to ting: Den ene er, at tilværelsen for mennesker i dag er præget af, at samfundet forandrer sig med lynets hast, og det betyder, at det enkelte menneske udsættes for påvirkninger og krav, som ingen anede man kunne blive udsat for, da man som 25-årig giftede sig.
Det kan betyde, og det betyder, at mennesker forandrer sig, får nye erkendelser, ser nye fremtidsvisioner og dermed vokser væk fra deres ægtefæller.
Derfor er der formentlig i dag flere skilsmisser end tidligere.
Den anden er, at presset på familien i dag er større.
Det tror jeg var et meget klogt slogan, som også har ganske meget med den her diskussion at gøre.
De økonomiske forhold, dyre boliger og dyre daginstitutionspladser
bevirker ofte, at det er nødvendigt, at begge parter er fuld tid på arbejdsmarkedet.
Det giver en hård, det giver en presset, det giver en stresset hverdag, som nogle gange er lidt langt væk fra de romantiske forestillinger om, hvordan det var.
Der har vi også nogle muligheder i forhold til den barselorlovsdiskussion, vi skal have her i Folketinget, men også i forhold til diskussionen om at tilrettelægge samspillet mellem arbejdsliv og familieliv mere nænsomt, end vi er i stand til i øjeblikket.
Det tror vi i SF er den anden hovedgrund til flere skilsmisser.
Der findes skilsmisser, som er nødvendige for partnerne og for de børn, der måtte være i familien.
Det har jeg allerede sagt, den opfattelse deler vi.
Der findes ægteskaber, hvor alle parter kunne få et bedre liv, hvis ægteskabet ophørte, men der findes også ægteskaber, som med en smule rådgivning i rette tid kan få parret til at starte på en frisk.
Spørgsmålet er, i hvor høj grad det er en statsopgave at stille op med rådgivningstilbud til alle, eller i hvor høj grad lige præcis det her er et område, der egner sig vel til at privatisere.
Vi har i SF i tidens løb støttet ægteskabs- og skilsmisserådgivning, og det er vores bestemte indtryk, at det arbejde, der udføres, er en hjælp for nogle.
Men det er klart, at man nogle gange også må stille spørgsmålet: Er det her ikke en af den type kriser eller begivenheder, hvor det i de fleste tilfælde er det personlige netværk, der er det afgørende netværk i forhold til rådgivning, i forhold til vejledning? Og med de bemærkninger skal jeg sige til slut, at vi ikke kan støtte forslaget til vedtagelse.