Kim Behnke (UP), 2001-10-11:
Det er et underligt samfund, vi har.
Den, der f.eks. gerne vil hjælpe sin egen familie, den, der gerne vil gøre noget for sig selv, straffer vi.
Til gengæld tilbyder vi allehånde offentlige kasser, hvor man pænt kan stille sig i kø med hatten i hånden og bede om at få almisser, og så forhøjer vi lige skatterne, så der er råd til nogle flere almisser.
Mange forældre har de seneste år som følge af, at der ikke er tilstrækkelig mange boliger til unge mennesker, valgt at købe en bolig til deres børn, så de har et sted at bo, så de ikke skal ligge i telt nede på græsplænen foran universitetet.
Hvad gør man så fra regeringens og ikke mindst fra SF's side?
Man stiller forslag om at få det stoppet, ikke noget med, at forældre køber en lejlighed til deres børn, nej, børnene må pænt stille sig i kø nede på kollegiekontoret, og så må de vente på, at der bliver en lejlighed ledig.
Præcis det samme drejer det her sig jo om.
Når nu der er nogle rige forældre, der har råd til at spare lidt mere op til deres børn end de fattige forældre, ja, så skal Folketinget sandelig ikke tillade det.
Nej, så må de alle sammen pænt stille sig i kø henne ved lugen, hvor der udbetales SU fra staten, for så har man politisk styr på de unge mennesker, så er de klienter, så har de klientkort, og så bestemmer man, hvor mange penge de må have, og hvis de f.eks. går ud og tager lidt arbejde, så klapper fælden, så skal de tilbagebetale SU'en, og de får kæmpe skatteregninger
Man klientgør borgerne i samfundet.
Det her giver frihed til borgerne, det giver frihed til de unge, det giver frihed til forældrene.
Hr. Frank Aaen er i tvivl om, hvorvidt kassedamen, eller hvem det nu var, hr. Aaen igen havde fremme, havde råd til at sætte penge til side.
Jamen kassedamen får nemmere ved at sætte penge til side med det her forslag, end hun har i dag.
Den rige sætter jo da pengene til side i dag og siger: Nå ja, så skal vi først betale marginalskat af pengene, og så skal vi sætte dem ind, og så skal vi også betale skat, mens pengene står på kontoen, men det er en del af spillet, og det betaler man så ud af den store indkomst.
Men den, der har den lille indkomst, opgiver på forhånd og siger: Jamen jeg har ikke en chance for at hjælpe mine børn til at få en uddannelsesopsparing.
Altså henvises børnene til at være klienter i statens system.
Det her forslag gør jo, at den, der har den lille indkomst, også har en chance for at være med.
Bevares, den, der har den store indkomst og de mange penge og mulighed for at spare måske helt op til de 200.000 kr. op, får den mulighed, men sådan er det nu engang.
Den, der har en stor indkomst, har som regel også betalt en stor skat af de penge, allerede i det øjeblik de blev tjent, så der er såmænd ingen grund til at tro, at der cirkulerer nogen ubeskattede penge.
Det her forslag er et frihedsbudskab til forældrene om at tage vare på deres børn, hjælpe dem på et tidligt tidspunkt og til at sige: Vi vil gerne have sparet op til vores børn, så de kan få mulighed for at få en uddannelse.
Så behøver forældrene måske ikke købe en lejlighed til dem; så har de selv råd til at leje en lejlighed.
Men det vil man selvfølgelig ikke være med til fra socialisternes side, for så mister man jo et kort, et klientkort i det store kartotek, som staten har over borgerne. Jeg støtter naturligvis både som medforslagsstiller og også, hvis vi på et tidspunkt skal stemme om det.