runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1997-11-19:
Når vi nu har set, hvordan fru Pia Kjærsgaard og hr. Uffe Ellemann-Jensen er i gang med en formelig kappestrid om, hvem der kan stramme flygtningepolitikken mest, og når vi har set, hvordan denne fremmedfjendske holdning gennemsyrer faktisk hele den borgerlige lejr, vil jeg godt spørge statsministeren: Ville det ikke være på sin plads, at statsministeren nu fjerner den lille tvivl om regeringens holdning, som jeg fik, da jeg for lidt siden bemærkede i statsministerens svar til hr. Holger K. Nielsen, at statsministeren antydede, at der kunne blive tale om, at regeringen ville indføre stramninger i flygtningelovgivningen?
Jeg håber, statsministeren kan bekræfte, at der heri ikke lå nogen indrømmelser med hensyn til f.eks. de krav, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti fører frem om svækkelser af f.eks. det danske flygtningebegreb, og jeg håber, statsministeren kan give et klart, bekræftende ja på, at det ikke var en indrømmelse til de kræfter, vi har set på højrefløjen i dag her i salen.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-11-19:
Regeringens nye udspil kommer ikke på baggrund af tanker om at give nogen som helst indrømmelser til de stærkt højreorienterede synspunkter, jeg af og til hører; regeringen arbejder først og fremmest målrettet og på et humanistisk grundlag på at få taget fat om en række problemer.
Vi er nødt til at se i øjnene, at de problemer eksisterer, og det ser vi også klart i øjnene.
Denne regering arbejder også i forlængelse af den linje, den tidligere indenrigsminister Birte Weiss har stået for, og det betyder i praksis, at vi kommer til at tage mere fat på en løsning af problemerne i en række storbyer i vores integrationspolitik.
I virkeligheden tror jeg, der er meget bred opbakning bag netop den politik her i Folketinget, og det betyder for det andet - som jeg også sagde i min åbningstale - at vi må se på, hvordan vore regler om opholdstilladelse virker i praksis.
Hvis de virker anderledes, end vi har tænkt os, hvad noget kan tyde på, må vi ændre på tingene, så de kommer til at virke bedre.
Og for det tredje må vi gribe stærkere ind over for illegal indvandring og over for kriminalitet, for det er både i udlændingenes interesse og i vores alle sammens, hele samfundets interesse.
Nu må hr. Thulesen Dahl holde sig til, hvad der er blevet sagt.
Sådan er det.
Det andet spørgsmål var: Hvem skal deltage i drøftelserne og forhandlingerne?
Det er klart, at når regeringen skal vurdere det spørgsmål, lytter den meget til, hvad hvert enkelt parti siger, og ser meget på, hvad hvert enkelt parti foreslår - det er jo afgørende for, om partiet ønsker at medvirke til at finde frem til et fornuftigt resultat - og den proces fører desværre nok frem til, at vores forhåbninger om, at Dansk Folkeparti kan medvirke konstruktivt, er meget, meget små.
Vi har set alt for mange gange, at Dansk Folkeparti, fru Pia Kjærsgaards parti, simpelt hen glemmer alle de ændringer
, den nuværende regering har gennemført på udlændingeområdet.
De løber op i 15-16 stykker, men det glemmer man.
Vi ser desværre også for mange eksempler på, at Dansk Folkeparti prøver at binde befolkningen nogle historier på ærmet, som -
det må jeg frygte - kun har ét formål, nemlig at gøre befolkningen skræmt og prøve at fiske stemmer.
Det er ikke godt for vores politiske samarbejde, det er ikke godt for regeringens ønske om at få løst problemerne, og derfor må jeg sige, at det er et stort spørgsmål, hvorvidt Dansk Folkeparti vil blive inviteret. Min fornemmelse er desværre, at svaret vil være, at det kommer til at knibe, medmindre vi bliver positivt overrasket og mærker en helt anderledes holdning fra Dansk Folkepartis side med hensyn til at få løst de reelle problemer i stedet for at skræmme.
Per Stig Møller (KF), 1997-11-19:
Her vil jeg minde statsministeren om, at vi i K og V har fremsat vores forslag vedrørende begge dele, og at vi er rede til at forhandle.
Efter vores opfattelse skal sproget her i Danmark være dansk, og her har vi altså problemet med modersmålsundervisningen, som forhindrer og forsinker integrationene en hel del for de børn, hvis forældre ikke kan tale dansk, og som ikke har fulgt danskundervisning.
De børn er vanskeligt stillet, når de kommer i dansk skole uden at kunne tale dansk, og der er to minusser ved det.
Det ene minus er, at barnet holdes ude på grund af sin anderledeshed, om jeg så må sige, og dermed ikke bliver integreret, og det andet minus er, at undervisningen i klassen bliver besværliggjort, fordi der er en eller flere elever, der ikke kan forstå sproget, så hele undervisningsforløbet bliver bremset.
Kan vi blive enige om her i dag, at statsministeren i forbindelse med folkeskoleloven vil være indstillet på at fjerne kravet om forpligtelsen til modersmålsundervisning i den danske folkeskole ud fra den holdning, at i den danske skole skal sproget være dansk?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-11-19:
Jeg vil sige til hr. Per Stig Møller: Om man dog bare fra Det Konservative Folkepartis side, da man selv havde ansvaret, havde interesseret sig meget, meget mere for integrationspolitikken i Danmark!
Indenrigsminister Thorkild Simonsens forgænger på posten kom jo til et tomt kontor den 25. januar 1993.
Der var ingenting, der var ikke blevet gjort for fem flade ørers indsats på integrationsområdet i de 10 år, den borgerlige regering havde ansvaret, og nu skal vi høre alle mulige ideer om, hvor godt det alt sammen skal være.
Men man skal ikke alene måles efter sine ord, man skal også måles efter, hvad man gjorde, da man selv havde ansvaret, og den borgerlige regering havde 10 år til at etablere en fornuftig integrationspolitik her i landet.
Det gjorde den ikke, men jeg glæder mig da over, at der nu er en positiv holdning til, at vi nu forstærker den indsats, vi har gjort i flere år.
Med hensyn til modersmålsundervisningen har jeg noteret mig det synspunkt, hr. Per Stig Møller nævner her
, og det synspunkt indgår i regeringens overvejelser.
Jeg kan ikke i dag give et endeligt svar på spørgsmålet, men jeg kan give et grundlæggende svar: Danskundervisningen skal være obligatorisk for alle her i landet, også for folk af en anden etnisk herkomst.
Det vil være til gavn for dem og til gavn for os alle sammen, så den undervisning skal være obligatorisk.
Det mener jeg er i vores fælles interesse, så det håndslag vil jeg gerne give.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-19:
Man kan jo konstatere, at når statsministeren ikke ønsker at svare på et spørgsmål, så er det enten, fordi det er polemisk, eller også så er det, fordi det fordrejer debatten.
Men nu har jeg kigget på det spørgsmål, som hr. Jørn Jespersen har stillet, og jeg mener helt ærligt, at mit spørgsmål fra før, når nu det ikke kunne falde ind under det foregående spørgsmål, så må kunne falde ind under det her.
Jeg kan forstå på statsministeren, det er et delt ansvar.
Det vil sige, at det også ligger på politikernes bord og dermed jo også på EU's bord.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge statsministeren igen i relation til de transporter, vi ser af spædekalve til Holland, om statsministeren her utvetydigt vil tage afstand fra, at EU's tilskudsregler medfører, at i tusindvis af spædekalve eksporteres fra Danmark til Holland?
Vil statsministeren utvetydigt tage afstand fra, at EU's tilskudsregler er indrettet på en måde, så det afstedkommer, at danske landmænd sender i tusindvis af spædekalve til Holland hvert eneste år?
Man kan jo sige, at udlændingeområdet er et af de politiske områder, hvor der er megen snak og meget lidt handling.
Statsministeren har flere gange understreget, også i denne spørgetime, at der er ting på vej fra regeringen. Oprindelig hed det sig vist, at initiativerne fra regeringen skulle ligge på bordet inden kommunalvalget, men nu tror jeg, det hedder sig, at forslagene fra regeringen skal foreligge inden jul, så jeg vil gerne spørge statsministeren: Kan vi her i Folketinget få en garanti her i dag om, at regeringens forslag kommer til behandling i Folketinget inden jul?
Det andet spørgsmål, jeg har til statsministeren, er, hvilke partier statsministeren agter at invitere til forhandlinger om udlændingepolitikken.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det er et område, der optager Dansk Folkeparti meget, og vi synes, der er behov for en kraftig stramning på området.
Derfor kunne det være interessant at høre, hvad det egentlig er for nogle partier, statsministeren vil invitere til forhandlinger.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-19:
Jeg forstod, at statsministeren blev talt ud af tiden, så jeg vil godt gentage mit spørgsmål, om statsministeren kun er optaget af dyrevelfærd hos produktionsdyrene, eller om statsministeren også er optaget af dyrevelfærd i øvrigt, og om regeringen har tænkt sig at tage nogle initiativer og følge op på de aftaler, vi har lavet tilbage i november 1995.
Jens Kirk (V), 1997-11-19:
Jeg må efter fem runder konstatere, at statsministeren fortsat mener, at det, man har set før 1987, fortsat er sandheden i dag.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-19:
»Er det efter statsministerens opfattelse kun den enkelte landmand, som har ansvaret for dyrevelfærd i den danske landbrugsproduktion, eller er det overordnet set et politisk ansvar at sikre ordentlige vilkår for dyrene?«
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-19:
Kan statsministeren bekræfte, at langt de fleste af de industrialiserede svineproduktionsanlæg netop blev skabt i 1980'erne, og at de stadig væk står i dag, og at de forhåbentlig - hvis man ser på det fra ejernes synspunkt - skal stå de næste 20 år, indtil girokortene er betalt ud?
Det andet, jeg gerne vil sige statsministeren,
er: Når nu ministeren har prøvet at invitere hr. Uffe Ellemann-Jensen til en afklaring af det her spørgsmål, vil jeg da gerne prøve at medvirke til det, hvis jeg overhovedet kan.
Derudover vil jeg gerne spørge statsministeren: Har statsministeren ikke lidt på fornemmelsen, hvad jeg også har, at grunden til, at man kaster sig over en dato, er, at man fra Venstres side ikke ønsker at gå ind i en reel debat om dansk landbrugs fremtid, og hvordan status reelt er i dag?
Det er min opfattelse, at hvis den danske befolkning kom ind i en fuldspaltestald i dag, så ville der ikke blive spist ret meget svinekød i Danmark.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-11-19:
Jeg kan forstå på statsministerens besvarelse her i den sidste runde, at statsministeren gerne vil diskutere dyrevelfærd generelt, og derfor vil jeg gerne spørge statsministeren, hvordan statsministeren vil stoppe den øgede eksport, der er af spædekalve til Holland.
Det er jo ikke ligefrem det, man kan betegne som dyrevelfærd.
De eksporter, som er i stigning, sker jo alene på grund af tåbelige EU-tilskud, og derfor mener jeg, det er helt relevant, at statsministeren forholder sig til, om det er rimeligt, at der sker en så stor eksport af spædekalve alene på grund af tåbelige EU-tilskud.
Er det dyrevelfærd?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1997-11-19:
Til den sidste spørger: Det er nu engang sådan i politik, at hvis man alene koncentrerer sig om de gode sider, så får man ikke de dårlige sider med.
Vi skal have sat forbedringer i gang, og jeg glæder mig da ligesom spørgeren over, at en dominerende del af nybyggeriet koncentrerer sig om en bedre form for svinedrift.
Det er godt, men det hjælper jo ikke, hvis vi så glemmer eller forsøger at tale os uden om, som jeg desværre hører fra partiet Venstre, at der er en række problemer hos de svineproducenter, der var i gang inden den 1. januar 1996.
Vi får ikke forandret udviklingen her i samfundet, hvis ikke vi presser på for at forandre den, hvis ikke vi tager debatten åbent og direkte, og hvis ikke vi påviser, at der er problemer med dyrevelfærden og der er problemer med kvælstofudledningen og der er problemer med pesticidforbruget, medincinforbruget og der er problemer, når det gælder vækstfremmere.
Og det er det, der er vores udgangspunkt.
Det er det, regeringen nu tager fat på.
Til hr. Thulesen Dahl: Jeg ved ikke, om spørgsmålet vedrørende spædekalvene til Holland eller Venstres spørgsmål vedrørende min mødekalender er bedst til at afspore debatten.
Sådan opfatter jeg det nærmest.
Hvorfor skal vi nu til at diskutere EU-spørgsmål?
Nu koncentrerer vi os om dansk landbrug og dyrevelfærden, og dér synes jeg vi skal fastholde hinanden.
Så til hr. Bent Hindrup, der spurgte mig
, om ikke langt
de fleste af svineproducenternes aktiviteter og stalde er skabt i 1980'erne.
Sådan som jeg erindrer det, tror jeg, man må sige: Ja, de fleste af svineproducenternes brug blev opført i 1980'erne og første halvdel af 1990'erne. Så det kan jeg bekræfte.
Jeg kan også bekræfte som mit indtryk, at den debat, jeg oplever om interessen om min mødekalender, er en debat, som desværre peger i retning af, at Venstre har svært ved at tage den konkrete politiske debat om de problemer, der er i landbruget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Kirk (V), 1997-11-19:
I et notat fra Fødevareministeriet står der, at Danmark ligger i front i EU, når det gælder god velfærd og mindst brug af antibiotika og vækstfremmere til vore husdyr.
Danske landmænd retter sig efter to direktiver fra 1991, som er blevet til bekendtgørelser i 1993.
Mener statsministeren ikke, at danske bønder overholder de bekendtgørelser, der er skrevet her i Folketinget?
Og mener statsministeren fortsat ikke, at det er meget væsentligt, at man ude omkring i landet kan regne med, at det, statsministeren på offentlige møder står og siger, ikke er foreneligt med det, jeg vil kalde en lemfældig omgang med sandheden?
Henning Urup (V), 1997-11-19:
Nu er statsministeren normalt meget optaget af tendenser i udviklingen i Danmark, og jeg vil derfor gerne spørge statsministeren, om ikke det havde været mere positivt, at man havde koncentreret sig om de gode tendenser i dansk erhvervsliv og i det her tilfælde i dansk landbrug.
Er statsministeren opmærksom på, at to tredjedele af alt nybyggeri i svineproduktionen i dag bliver bygget til løsgående søer?
Det er dog en positiv udvikling, der havde været mere hold i at koncentre sig om, og på den måde bruge gulerod i stedet for pisk.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-20:
Jeg synes lige, vi her fra debattens start skal sige klart og tydeligt, at vi ikke løber fra målsætningerne.
Vi vedstår de målsætninger, vi har fastsat i fællesskab, de aftaler, vi har lavet internationalt, og de udmeldinger, vi er kommet med.
Vi vil gerne bruge nogle andre virkemidler, og vi vil navnlig gerne have introduceret joint implementation.
Det kan ikke blive det eneste virkemiddel, men det er ét virkemiddel.
Vi har i dag været med til at stemme om vedvarende energi og en energipolitik, der har vedvarende energi som et af temaerne, også når man giver udviklingsbistand.
Det er vi med i, og det er da derfor, vi dyrker bølgeenergien og er så ærgerlige over, at det er gået i stå med den osv.
Jeg synes bare, man fra begyndelsen skal være klar over, at målsætningen er vi enige i.
Vi er enige om, at der er et stort problem på området.
Ingen tvivl om det.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-20:
Til hr. Bent Hindrup Andersen: Jeg tror ikke, der er så meget andet at sige, end at vi er noget uenige på dette punkt, og at jeg ikke ser så pessimistisk på tingenes muligheder i fremtiden, som hr. Hindrup Andersen gør.
Derfor skal jeg bare bruge hr. Hindrup Andersens indlæg som en lejlighed til at få sagt noget, som jeg glemte i min opsummering, nemlig tak til Det Radikale Venstre og fru Elsebeth Gerner Nielsen, som jeg synes holdt en ganske glimrende tale på alle punkter.
Jeg var sådan set enig i alt, hvad der blev sagt, og synes, det var en både meget grundig, meget god og meget engageret tale.
Det eneste, jeg ikke var helt enig i, var spørgsmålet om at binde regeringen med et for stramt mandat, men den misforståelse tror jeg er afklaret, så tusind tak til Det Radikale Venstre.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-20:
Med hensyn til det allersidste vil jeg gerne støtte hr. Jørn Jespersen.
Jeg forstår altså heller ikke, at regeringen ikke kan lægge tingene frem, så vi kan få en åben debat om så vigtigt et mandat, inden der skal forhandles, og så vi herindefra kan fastlægge nogle retningslinjer.
Det forstår jeg ikke rigtig.
Så vil jeg gerne sige om mærkningen, at jeg hørte hr. Jørn Jespersen sige, at det er en forudsætning, at kødet også er med, så der kan blive et reelt valg.
Det er vi helt enige om, men nu er situationen sådan, at det under alle omstændigheder har lange udsigter, hvis det overhovedet får nogen gang på Jorden i EU.
Der er jo ingen andre i hele EU, der ønsker at mærke kødet, som udgør den helt store part af de gensplejsede produkter.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen: Ville det så ikke være fornuftigt nok at lave det, som vi har foreslået tidligere, og som vi nu foreslår igen - at der indføres en positiv mærkning, forstået på den måde, at man kan mærke de gensplejsningsfri produkter hele vejen igennem, ligesom man kan med de økologiske?
Det næste er med hensyn til behovene, og her vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen, at i den økologiske drift er der ingen behov for gensplejsede produkter.
Vi har også besluttet enstemmigt her i Folketinget, at økologien skal holdes fri for gensplejsning, så derfor så forstår ikke hr. Jørn Jespersens holdning.
SF har i hvert fald også ved flere lejligheder sagt, at der skal laves en total økologisk omlægning, og så kan jeg ikke se, hvordan der kan blive plads til den gensplejsning, som hr. Jørn Jespersen trods alt gerne vil have mulighed for at lave.
Tom Behnke (FP), 1997-11-20:
Da Fremskridtspartiets ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg sige nogle ganske få ting om forslaget her.
Vi er meget enige i tankerne om, at EU skal bestemme så lidt som overhovedet muligt, og vi er også af den opfattelse i Fremskridtspartiet, at det altid skal være sådan, at EU's regler indrettes på en sådan måde, at vi i Danmark altid kan gå videre, at vi altid kan gøre mere, at vi altid kan gøre en ekstra indsats i den retning, der ellers er udstukket.
Og vi synes, det er utroligt vigtigt, at det bliver præciseret igen og igen.
Når vi taler om at udsætte genmanipulerede afgrøder af den ene eller anden art, så synes jeg også, man skal være opmærksom på, at vi selvfølgelig skal være meget forsigtige med, hvad vi gør.
Det er utrolig vigtigt, når vi begynder at manipulere med naturen, at vi så er meget forsigtige med, hvad vi gør.
Men så længe genmanipulationen udelukkende går i retning af, at man springer nogle led over i forhold til, hvis man skulle have gjort det mere fysisk og have ventet den tid, det ville tage med at udvælge specielle sorter, lade dem sætte frø og igen udvikle på dem osv. - dér er det jo, at genmanipulationen kan springe nogle led over - så er det egentlig ikke så slemt.
Det er ikke det, der er det slemme i det.
Men når vi ser på at udsætte forskellige genmanipulerede afgrøder, synes jeg også, det er vigtigt, at man holder sig for øje, at hvis man på den måde kunne lave nogle afgrøder, som er langt stærkere og mere modstandsdygtige over for forskellige former for insektangreb, svampeangreb og lign., og man på den måde kan formindske brugen eller måske helt undgå at bruge gift, pesticider og lign. til at sprøjte med, så synes jeg, vi har vundet noget. Og derfor så synes jeg, man skal fortsætte den forskning, man er i gang med.
Jeg synes, man skal bestræbe sig på, at vi får nogle gode og stærke afgrøder, som kan holde sig, og som er så modstandsdygtige over for forskellige ting, at vi ikke behøver at sprøjte så meget.
Se, så har vi gjort noget for miljøet.
Den udvikling synes vi skal fortsætte.
Men det er klart, at hver eneste gang man overvejer at lave et eller andet, hver eneste gang man overvejer at gribe ind i naturens orden, så skal det overvejes meget grundigt, inden man gør yderligere. Men jeg skal altså hilse og sige fra Fremskridtspartiets ordfører, at som forslaget foreligger i øjeblikket, kan vi ikke støtte det, men vi er selvfølgelig klar til at diskutere videre under udvalgsbehandlingen, og vi er også klar til at lade os overbevise om, at i hvert fald dele af forslaget her kan bruges.
Hans Christian Schmidt (V), 1997-11-20:
Jeg er ked af, at ministeren i lang tid talte om noget, der slet ikke står i forslaget, ja, til sidst blev det jo konstruktivt.
Det er sådan set altid meget ærgerligt, for det er jo bedre, at vi bruger tiden på at diskutere det, der er visioner i.
Man må vel sige, selv om jeg stadig væk ikke er klar over, om ministeren er for eller imod, at der vel ikke er andre end de enkelte regeringsmedlemmer og måske et par ordførere fra partierne, som stadig væk endnu kæmper imod joint implementation.
Her i eftermiddag har vi hørt, at udviklingsministeren sagde, at han godt kunne kigge på joint implementation.
Om det så ligefrem er Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, hører vi, at de også kan se på det.
Der er vel altså ingen mere, som ikke siger, at det her virkelig er noget, vi skal bruge til noget.
Derfor vil jeg altså håbe, at vi lige fra starten får smækket på plads, at dette er en diskussion om at anvende joint implementation og ikke et spørgsmål om målet.
Det ville jo også have været nævnt, hvis det, vi skulle til at sige, var, at nu stod vi slet ikke ved det mere.
Det er noget helt andet, der er på tapetet.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-20:
Til hr. Jørn Jespersen kan jeg sige, at det, der sker, når man laver gensplejsning, er, at man skaber en så hurtig udvikling, at produkterne ikke kan nå at opbygge en sund immunitet.
Det er ikke det samme, som at man ikke skal forædle, men i øvrigt skal forædlingen af både avls- og plantemateriale selvfølgelig foregå i et sådant tempo, at der kan opbygges en immunitet.
Hovedproblemet ved gensplejsningen er, at den foretager et så stort spring, at naturen overhovedet ikke kan opbygge et naturligt udstødningsforsvar.
Det vil være en regel, der gælder altid, og derfor har vi ikke brug for det redskab.
Det er utrolig farligt, og i øjeblikket er det også meget farligt at begynde at bruge det, uanset om man har udviklet de vækster, fordi de skal være resistente over for forskellige plantesygdomme eller skal være resistente over for sprøjtegifte.
Det er farligt at plante dem ud, fordi de spreder frø i frøbanken, og så får vi problemerne senere hen.
Man kan billedlig talt sige, at vi laver hele Jorden til ét stort eksperimentarium, og det er vi imod.
Svend Auken (S), 1997-11-20:
Danmark har et af verdens højeste emissionsniveauer for CO2, og derfor sagde den daværende regering med tilslutning fra et bredt flertal i Folketinget inklusive de to nuværende regeringspartier - jeg tror i øvrigt, De Radikale var med i regeringen dengang - at disse nationale emissioner skal bringes ned med 20 pct. i forhold til 1988.
Vi talte ikke om, hvad der skulle ske i Polen, Tjekkoslovakiet, Indonesien, eller hvor man nu kunne forestille sig det.
Vi talte om, at Danmark med et uacceptabelt højt emissionsniveau skulle reducere med 20 pct.
Det, man nu siger, er, at man vil løbe fra den målsætning og i stedet tale om reduktioner i andre lande.
Regeringen har sagt ja til internationalt at arbejde med det meget vanskelige spørgsmål omkring joint implementation, men ikke som en undskyldning for, at vi løber fra det, vi tidligere bandt os til at gøre, og de to partier, som har haft ordet her med korte bemærkninger, skylder os en forklaring på, hvordan pokker de kan lave det her forslag sammen med to ekstreme højrepartier, som på det her punkt har sagt blankt fra over for CO2-målsætningen.
Hvorfor er det de to partier, man har taget med?
Er man så optaget af, at det i alle spørgsmål skal være V og K og Z og O, der skal være sammen, at selv på et forslag, hvor man har en vidt forskellig forhistorie, vidt forskellig politik, går man alligevel ind med et fælles forslag, som kun kan skabe tvivl om troværdigheden af det, man i sin tid, da man var i regering, selv fastlagde. Jeg synes ikke, det er særlig klædeligt, men vi vender jo tilbage til diskussionen i forbindelse med klimatopmødet.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi gerne deltager i en diskussion internationalt om, hvordan man kan fastlægge kriterierne for joint implementation, men det kan ikke fjerne det forhold, at vi i Danmark har bundet os til, at vi vil reducere de danske emissioner i forhold til 1988-niveauet med 20 pct.