runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Jo, altså en gang imellem skal man passe på med det skrevne ord, og ingen er som jeg optaget af netop den problemstilling, derfor er det også lidt ærgerligt, at det opfattes forskelligt.
Det, svaret går ud på, er simpelt hen bare at opridse de teoretiske muligheder, der er i denne situation.
Der bliver så nævnt som den sidste, at de pågældende skattepligtige kan forebygge et eventuelt renteproblem ved at indbetale skattekravene, såfremt deres økonomi tillader det.
Det er sådan set uomtvisteligt. Men enhver ved jo, at de mennesker, og det gælder de fleste mennesker, er i en situation, hvor de ikke bare sådan lige kan det, men det var et forsøg på ligesom at liste de muligheder op, der teoretisk set er.
Når det er sagt, vil jeg gerne sige, at Told og Skat har berostillet inddrivelsen i disse sager, og det er sket efter principperne om henstand med skattekrav i forbindelse med klager over ansættelsen.
I forhold til disse regler er det normalt en overvejelse værd at betale for at undgå ikkefradragsberettigede morarenter, hvis man ender med at tabe sagen, eller at låne penge for i det mindste at få fradrag for sine renteudgifter. Vinder man sagen i den sidste ende, får man i klagesituationen sin indbetaling tilbage.
Det samme vil være tilfældet, hvis denne dobbeltbeskatningssituation får et lykkeligt udfald, hvilket vi alle naturligvis håber.
Nej, det synes jeg ikke er rigtigt.
Vi følger udviklingen meget tæt, og jeg synes, det er vigtigt, at man er opmærksom på både medaljens forside og medaljens bagside.
Derudover synes jeg også, det er vigtigt at være opmærksom på, at det sociale engagement på arbejdspladserne, som jo i virkeligheden er bærende for ordningen, også har en meget positiv effekt.
Når man ser på, hvad det betyder konkret for samfundet som helhed, og hvad det betyder for det enkelte menneske at blive behandlet hurtigere end ellers, og når man ser på alle følgevirkningerne, tror jeg nok, at vi i hvert fald indtil dette øjeblik må sige, at det er en ordning, som er ganske positiv og har en positiv effekt.
Sandy Brinck (S), 2003-11-05:
De 200 mio. kr., som skatteministeren selv nævner i sin rapport, er altså den virkning, ordningen har på de offentlige finanser, og er skatteministeren overhovedet ikke bekymret for, at borgernes skattekroner fosser fuldstændig ukontrolleret ud til det private sundhedsmarked?
Og har skatteministeren i den sammenhæng overhovedet nogen smertegrænse?
Jeg går ud fra, at skatteministeren og jeg er enige om, at vi kun kan bruge pengene én gang, og at det vil sige, at hver gang, der ryger skattekroner ud til private sundhedsforsikringer, har vi de færre kroner at bruge i det offentlige system.
Er der en smertegrænse?
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Det ender jo meget nemt i en ideologisk diskussion, hvor min anbefaling selvfølgelig vil være, at fru Sandy Brinck prøvede at gå ud og tale med nogle af de medarbejdere på arbejdspladserne, som mener, at det er vigtigt for dem at have sådan en forsikring.
Men for nu ikke at gøre det til en ideologisk diskussion, så vil jeg da bare til sidst sige, at jeg selvfølgelig er opmærksom på de synspunkter, der er kommet til udtryk her i dag.
Det er klart.
Som jeg sagde før, vil vi følge den her sag, det vil vi da.
Men man skal lige være opmærksom på, at ordningens udbredelse også har mange, mange positive sider.
Både sider, som man kan regne op i kroner og øre, og nogle, som man slet ikke kan regne op i kroner og øre, nemlig den omstændighed at mennesker bliver helbredt tidligere end ellers.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Sandy Brinck (S), 2003-11-05:
Socialdemokratiet var meget imod, da regeringen sammen med Dansk Folkeparti indførte, at der skulle bruges skattekroner på at lokke flere til at tegne private sundhedsforsikringer frem for at bruge skatteskronerne på vores fælles sundhedsvæsen.
Regningen til skatteyderne er altså mere end femdoblet, og alt dette sker samtidig med, at vi ved, at de medicinske afdelinger på landets offentlige sygehuse er plaget af overbelægninger og besparelser.
Derfor mener vi, at en erkendelse fra regeringens side af, at skattekronerne fosser ud til forsikringsselskaberne frem for til de offentlige sygehuse, vil være første skridt til at få ændret en fuldstændig usympatisk og ufornuftig politik fra regeringen på dette område.
Klaus Hækkerup (S), 2003-11-05:
Hvordan kan ministeren sige, at den undersøgelse også vil indgå, nemlig undersøgelsen af, hvordan det fagligt og militært og økonomisk vil se ud, hvis man bliver i Auderød, når der i kommissoriet for arbejdsgruppen udtrykkeligt står det, som man udtrykkeligt ikke har nævnt, men kun, at der skal lægges til grund, at Søværnets Sergent- og Grundskole skal oprettes i Frederikshavn?
Hvorfor står det andet der ikke, og hvordan vil ministeren sikre, at den del af undersøgelsen også bliver inddraget, som han her har sagt vil indgå i overvejelserne?
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Regeringen indførte som en af sine første gerninger fradrag for arbejdsgiverbetalte sundhedsbaserede behandlinger.
Hermed skete der en forbedring af den generelle velfærd, og det blev mere attraktivt for virksomhederne at påtage sig et socialt ansvar, hvilket jeg går ud fra at også spørgeren mener er positivt.
Men sådanne forbedringer er altså ikke helt gratis.
I lovforslaget, der indførte skattefriheden, skønnedes det, at i alt ca. 150.000 forsikringer ville blive omfattet af skattefriheden, og at det ville medføre et umiddelbart indtægtstab i størrelsesordenen 90 mio. kr.
Dette tal måtte selvsagt basere sig på forhold, der var meget foreløbige, og på vurderinger, som var præget af et usikkert skøn. Nye skøn i rapporten fra arbejdsgruppen for beskatning af personalegoder tyder på, at der siden er sket en vækst i udbredelsen af sundhedsforsikringer.
Nu skønnes der at være 235.000 personer med sundhedsforsikringer, hvilket umiddelbart fører til et tabsprovenu i størrelsesordenen 195 mio. kr., så det er klart, at der bruges flere skattekroner til sundhedsforsikringer, end vi skønnede i 2002.
Men dette forhold er i virkeligheden ikke negativt.
Det betyder jo, at virksomhederne har vist større interesse for at anvende ordningen end oprindeligt forventet, og det er helt i overensstemmelse med de bemærkninger, jeg selv gjorde i forbindelse med Folketingets behandling af lovforslaget om skattefri sundhedsbehandlinger, hvor jeg gav udtryk for, at jeg håbede, at udbredelsen af sundhedsforsikringerne ville stige i fremtiden.
Man skal huske, at tabet af skatteprovenuet kun er den ene side af en medalje.
På plussiden tæller ud over det øgede sociale ansvar også, at forsikringstagerne, altså de syge medarbejdere, kan tilbydes en hurtigere tilbagevenden til arbejdet på grund af hurtigere behandling.
Hermed kan der spares udgifter til sygedagpenge, og da skatten på arbejdstagernes løn ofte er højere end sygedagpengene, bliver der også tale om et højere skatteprovenu.
Endelig kan udgiften til medicin også nedbringes som følge af hurtigere behandling.
Uanset om man er enig med spørgeren eller ej i, at sundhedsvæsenet er under pres, er det jo et faktum, at den øgede benyttelse af privathospitaler, der følger af sundhedsforsikringerne, fjerner en del af presset på det offentlige sundhedsvæsen med deraf følgende kortere ventelister til gavn for alle i samfundet.
Svend Aage Jensby (V), 2003-11-05:
Vi ved jo i dag, hvad det koster at drive grundskolen i Auderød, som den ligger i dag.
Vi har altså et grundlag at sammenligne med.
Det resultat, der kommer ud af den arbejdsgruppe, som nu sidder, holder vi op mod de kendsgerninger, vi allerede i dag har.
Dermed bliver forholdene belyst.
Klaus Hækkerup (S), 2003-11-05:
Må jeg spørge: Hvad skal man nedsætte en arbejdsgruppe for, hvis man allerede kender forholdene i dag?
Hvis man allerede har svaret på forhånd, og det er jo det, der fremgår af det her kommissorium, hvad søren skal man så nedsætte en arbejdsgruppe for?
Det er vel ikke et spørgsmål om beskæftigelsesterapi for officerer i det danske forsvar?
Jeg må formode, at når der er et kommissorium, og man har flere højtstående officerer, kommandørkaptajner m.v., til at indgå i undersøgelserne, så følger de det her kommissorium, og i det her kommissorium står der lige præcis ikke noget om at undersøge mulighederne for at bevare Auderødlejren.
Hvordan vil ministeren sikre, at det bliver undersøgt?
Svend Aage Jensby (V), 2003-11-05:
Er det da slet ikke gået op for hr. Klaus Hækkerup, at den sikkerhedspolitiske udvikling er ændret så markant, at man bliver nødt til at se på andre former for dansk forsvar, herunder støttestruktur og skolestruktur?
Vi kender den nuværende skolestruktur, som den er, hvad der ligger på grundskole.
Jeg vil naturligvis have belyst, hvilke andre muligheder der er, og det vil blive forelagt de politiske partier.
Hvis hr. Klaus Hækkerup var inde i, hvor kæmpe et arbejde det er at foretage de analyser, der er nødvendige, for at man kan træffe en politisk forsvarlig beslutning om fremtidens forsvar, så ville han ikke spørge, som han gør, men nu har jeg svaret hr. Hækkerup.
Vi kender sandheden i dag, og vi vil have belyst, hvilke andre muligheder der er.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jacob Buksti (S), 2003-11-05:
»Vil ministeren i forlængelse af Banestyrelsens redegørelse vedrørende tjenesterejser og skattefri rejsegodtgørelser oplyse, hvorledes regeringen forholder sig til de skattemæssige problemer, som er opstået i denne forbindelse i forhold til de medarbejdere i Banestyrelsen, som uforvarende og i god tro uretmæssigt har modtaget skattefri godtgørelser stridende mod gældende regler?«
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Må jeg først beklage forsinkelsen, som skyldes et teknisk uheld.
Om det stillede spørgsmål fra hr. Jacob Buksti vil jeg allerførst understrege, at jeg faktisk har meget forståelse for medarbejdernes situation, men som det fremgår, og som det klart fremgik af Banestyrelsens egen redegørelse, så er der sket udbetaling af skattefri godtgørelser i strid med skattereglerne.
De eventuelle skattemæssige konsekvenser for de enkelte medarbejdere må herefter bero på ligningsmyndighedernes og eventuelt klagesystemets afgørelse.
Jeg har ingen kompetence til at gribe ind i dette forløb.
Med hensyn til på anden vis at holde medarbejderne skadesløse er det min opfattelse, at et civilretligt spørgsmål på arbejdsmarkedet i øvrigt må afgøres parterne imellem, dvs. Banestyrelsen og den enkelte medarbejder.
Jeg har forstået, at også trafikministeren er opmærksom
på, at de berørte medarbejdere i Banestyrelsen kan være i en vanskelig situation, hvor deres privatøkonomiske forhold er uafklarede.
Det er derfor for tidligt at tage stilling til, hvordan regeringen konkret vil forholde sig til de medarbejdere, der uforvarende og i god tro er blevet berørt af sagen.
Jacob Buksti (S), 2003-11-05:
Folk kan jo netop ikke gardere sig imod, at de over flere år har fået udbetalt skattefri godtgørelser i den tro, at de var skattefri, eftersom de ikke har noget ansvar for, at det er sket.
Det er jo det, der fremgår af rapporten.
Jeg er ganske klar over de betragtninger, skatteministeren kommer med her, men det kan da ikke være rimeligt, næsten uanset hvad der sker, at man ikke kan komme med en melding om, at man vil eftergive den skat.
Det er jo heller ikke nogen løsning, at man siger, den skal betales f.eks. af DSB eller Banestyrelsen, for så kommer man jo bare til at betale skat af det, man kommer til at få kompensation for.
Derfor synes jeg da godt, at skatteministeren kunne komme med en principiel erklæring, som kunne berolige disse mange mennesker; for nogle er der jo tale om beløb på over hundrede tusinde kroner.
Det er da ikke noget, man sådan bare går hen og finder
et sted, så jeg synes godt, man kunne komme og sige, at her må man altså slå en streg i sandet - sådan - når de pågældende ikke har nogen som helst form for skyld og jo faktisk heller ikke kunne afvise at få udbetalt beløbene.
De har sådan set fået proppet de her penge ned i halsen, og nu skal de se at kaste dem op.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Ja, hvis det bare var så enkelt.
Jeg er nødt til at sige, at det der med, hvis skyld det er, om man har været i god tro osv., altså er noget, som i øjeblikket er til grundig vurdering.
Jeg vil godt slå fast, at god tro sådan set i princippet er uden betydning for, om et modtaget beløb skal beskattes eller ej.
God tro har alene betydning i forbindelse med en eventuel ansvarsvurdering, og det mener jeg ikke vil blive aktuelt for de berørte medarbejdere.
Jeg må dernæst fastslå, at i det omfang, ligningsmyndighederne finder, at de udbetalte godtgørelser er skattepligtige, skal beløbet naturligvis også beskattes hos modtagerne.
Reglerne for udbetaling af skattefri godtgørelser er efter min opfattelse et godt alternativ til det administrative bøvl, som det vil være for alle parter, hvis medarbejderne i stedet for skulle dokumentere alle deres udgifter med henblik på refusion hos arbejdsgiverne eller fradrag på selvangivelsen. Kravet er blot, at den ansatte og arbejdsgiveren ved udbetaling sikrer sig, at betingelserne for skattefrihed er opfyldt.
Lad mig give et eksempel fra redegørelsen på, at medarbejdere ikke har medvirket til, at reglerne blev overholdt.
Det fremgår af side 17 i redegørelsen.
Det er en væsentlig forudsætning for udbetaling af skattefri godtgørelse, at medarbejdere og arbejdsgivere er påført erhvervsmæssige udgifter, eksempelvis til overnatning, og at der rent faktisk har fundet en overnatning sted, inden man giver refusion for en overnatning.
I det eksempel, der netop nævnes på side 17, er der tale
om en medarbejder, der har opholdt sig umiddelbart i nærheden af arbejdsstedet og i sit hjem, men påfører en udgift til overnatning.
Jacob Buksti (S), 2003-11-05:
Jeg synes ikke, at det er rimeligt, at ministeren her nærmest betvivler de forudsætninger og motiver, de mennesker, som har passet deres arbejde, har haft.
Det er jo ikke dem, som har udbetalt pengene.
Det kan da ikke være meningen, at disse mennesker, som har arbejdet for Banestyrelsen, skal have deres revisor med for være sikre på, at de penge, de får, nu også er udbetalt retmæssigt.
Man må da gå ud fra, at når det er en offentlig myndighed, at så er det også sket i overensstemmelse med gældende regler.
Derfor mener jeg ikke, det burde være så vanskeligt at komme med en principiel erklæring om, at såfremt der ikke er helt ekstraordinære forhold, der gør sig gældende, så bliver man nødt til at finde en ordning, som sikrer, at de pågældende mennesker får eftergivet den skat.
Hvis det er sådan, at man vil lade det betale af Banestyrelsen eller DSB, ja, så bliver man jo nødt til at indregne det i den skat, som man skal betale af det, man får udbetalt nu.
Derfor er det da lettere, når nu ministeren går sådan op i forenklinger, administrativt bøvl osv., at slå en streg over det en gang for alle.
Da vi nu er i det lidt serviceorienterede hjørne i Folketinget i dag, vil jeg gerne begrunde spørgsmålet for at give ministeren mulighed for at få luft, så vi også er i stand til at forstå, hvad ministeren siger i sin besvarelse.
Det er sådan, at Banestyrelsen for 1 måned siden kom med en redegørelse vedrørende tjenesterejser og skattefri godtgørelser, og at det deraf også fremgik, at man har igangsat en lang række tjenstlige undersøgelser.
Det er ikke det, som det handler om her, men at det også på side 5 i den redegørelse fremhæves: »Sagen har haft store omkostninger for medarbejderne i form af usikkerhed om og i givet fald, i hvilket omfang medarbejderne ville blive mødt af krav om efterbeskatning.
For nogle medarbejdere kan det være ganske betydelige beløb.
Denne usikkerhed eksisterer fortsat.«
Svend Erik Hovmand (V), 2003-11-05:
Må jeg allerførst sige, at når hr. Buksti spørger, om det ikke var meget nemmere bare at slå en streg over det hele og sige, at nu er det glemt, og så få løst problemet på den måde, så var der ikke noget, jeg sådan set hellere ville.
Men jeg har, og det ved både hr. Buksti og også hr. Stavad af egen erfaring, ikke mulighed for som minister at sætte mig ud over landets love, og hvis det er sådan, at der kører en retssag, så er det altså ikke muligt for mig umiddelbart at gribe ind. Der kan være meget, der taler for, at man kunne finde en lettere løsning, men under alle omstændigheder synes jeg, det er vigtigt, som også hr. Ole Stavad nævner det, at finde nogle løsninger, som i hvert tilfælde giver medarbejdere i det statslige system tryghed for, at de der ordninger fungerer, og at man som medarbejder kan have tiltro til, at det fungerer.
Af samme grund, og det er svar på hr. Stavads spørgsmål, har Told og Skat nu inviteret samtlige ministerier til en orientering om de regler, som er gældende for disse ordninger, sådan at man i hvert fald sikrer sig, at der ikke er nogen tvivlspørgsmål.
Men derfra og så til, at jeg her og nu sådan med et fingerknips skulle afgøre en række sager, som i øjeblikket kører, tror jeg, der vil være forståelse for i retslige og juridiske kredse at jeg ikke kan.
Men kan jeg finde en fornuftig løsning på administrationen i fremtiden, som løser det her problem af hensyn til medarbejderne og af hensyn til systemet i det hele taget, så gør jeg det selvfølgelig gerne.
Ole Stavad (S), 2003-11-05:
Jeg har sådan set to spørgsmål til ministeren.
Problemet med, at man ikke forstår skatteret ovre i Trafikministeriet, er jo ikke en ny foreteelse.
Var det måske derfor en overvejelse værd at indgå et samarbejde om at lære dem lidt om skat? Det andet spørgsmål er, om skatteministeren har overvejet den model, som blev benyttet af en tidligere skatteminister, som jeg kender meget godt, som sendte et aktstykke til Finansudvalget og fik Finansudvalgets tilslutning til, at løfter, der var givet af Trafikministeriet, som ikke var i overensstemmelse med skattereglerne, ikke stillede de pågældende medarbejdere ringere.
Har skatteministeren overvejet den mulighed?
Jens Peter Vernersen (S), 2003-11-05:
Man må i hvert fald konkludere efter de svar, der er givet her, at ministeren ikke umiddelbart synes, at problemet skal løses, og tilbage står så, at det er medarbejderne, der har problemet.
Det må jo være konklusionen, og det synes jeg er ærgerligt, for her denne onsdag havde ministeren jo en mulighed for at klare noget, som er et problem for rigtig mange familier.
Jacob Buksti (S), 2003-11-05:
Jeg har også læst det pågældende afsnit, og man kan sådan set godt forstå det.
Men hvordan og hvorledes skal de pågældende medarbejdere reagere, når det er sådan, at det er en praksis, som ikke bare har kørt i 1, 2 eller 3 år, men gennem mange år, så det er en fast indarbejdet praksis?
Hvordan skal den pågældende medarbejder så være i stand til at vurdere detaljerne for, hvordan rejsegodtgørelsen udregnes, og om det er noget, der sker med forsæt? Jeg synes, det må være meget vanskeligt, og det er derfor, jeg synes, ministeren burde tilkendegive, at hvis der ikke ligefrem er tale om forsætlig unddragelse af skat, men at det er sket uforvarende, fordi de, der sidder og administrerer ordningerne, helt klart har gjort det i strid med gældende regler, vil ministeren sikre, at der findes løsninger, som gør, at de ikke kommer til at betale den skat, der skulle være betalt.
Jens Peter Vernersen (S), 2003-11-05:
Nu er skatteministeren jo kendt for at have sagt gentagne gange her i Folketingssalen, at sagen her skal vi ikke gå dybere ned i.
Der er ikke mange, der giver meget for alle de ting, som også skatteministeren har sagt om administrativt bøvl, og hvad man ville gøre, osv., før han blev minister, når man her - og det er jo problemet, hr. skatteminister - efterlader så mange familier i utryghed om, hvordan deres økonomiske fremtid ser ud.
Det synes jeg simpelt hen ikke skatteministeren kan være bekendt.
Ole Stavad (S), 2003-11-05:
Jeg synes, det lyder godt, at skatteministeren og hans ministerium er i gang med at udbrede lidt kendskab, men jeg vil anbefale skatteministeren, at der afsættes lidt ekstra tid til Trafikministeriet og Udenrigsministeriet.
Jeg forstod, at skatteministeren meget gerne vil finde en løsning.
Jeg mener, at skatteministeren vil kunne gøre det med et aktstykke i Finansudvalget.
Men hvis det ikke er måden, er ministeren så indstillet på sammen med os andre at finde en løsning?
Og så synes jeg i øvrigt, det ville være godt, hvis man kunne gardere sig imod, at tilsvarende ting sker i fremtiden.
Jacob Buksti (S), 2003-11-05:
Vi forsøger sådan set at hjælpe ministeren til at få en afklaring på problemet.
Det er jo derfor, vi er lidt serviceorienterede.
Vi er sådan set godt klar over, at ministeren ikke har direkte kompetence, men nu har hr. Ole Stavad jo skitseret en mulighed, nemlig et aktstykke i Finansudvalget, eller at vi sætter os ned og løser problemet i fællesskab.
Det synes jeg godt jeg vil bede ministeren tænke meget over.
Jeg vil også gerne give ministeren mulighed for at sige her, at ministeren principielt mener, at beløb, som folk uforvarende har modtaget i god tro, ikke skal efterbeskattes, fordi de, der har udbetalt dem, ikke har opført sig i pagt med gældende regler.
Det synes jeg godt ministeren kunne sige, så de pågældende kan se, at det kan godt være, problemet ikke bliver løst lige nu, men det skal løses, eventuelt på den måde, hr. Ole Stavad har foreslået.
Det synes jeg godt jeg vil give ministeren mulighed for at sige.
Morten Homann (SF), 2003-11-06:
Jeg vil godt høre, om ikke hr. Poul Fischer kan bekræfte, at selve prisen på den kollektive trafik er hovedårsagen til, at folk overvejer at forlade den kollektive trafik, og hovedårsagen til, at folk kunne tiltrækkes.
Derfor er det helt katastrofalt, når Dansk Folkeparti har været med til at forårsage, at priserne nu stiger i den kollektive trafik, hvilket gør at f.eks. hver anden bruger af den kollektive trafik i HUR-området overvejer at forlade den kollektive trafik.
Så priserne er helt afgørende.
Så kan jeg alligevel heller ikke helt lade være med at tage fat i, at hr. Poul Fischer siger: Jamen vi bruger da de penge, som vi tager fra de kollektive trafikpassagerer, til udbedring af banenettet.
Man bruger de penge på udbedring af banenettet, og så hiver man samtidig ekstra penge ud af det, sådan at summen bliver nøjagtig den samme.
Man bruger sådan set kun de penge til at fylde i et hul, som man har lavet selv, for at finansiere skattestoppet.
Tværtimod ender det i et rundt nul, og de eneste, som mister på det her, er de trafikpassagerer, som skal til at betale mere for deres billetter.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-11-06:
Jeg vil godt nok også sige, at jeg synes, det er en besynderlig påstand, hr. Poul Fischer kommer med, for han får det næsten til at lyde, som om han har brugt taksttilskuddet til at reparere skinner med.
på det - er nogle særdeles komplicerede beregninger, man skal igennem
Det er jo ikke, fordi man fra regeringens og hr. Poul Fischers side har gjort sig umage med at gøre det nemt at forstå, og det tror jeg har en årsag.
Nemlig den simple årsag, at man slet ikke forhøjer niveauet, og skinnerne bliver cirka - stort set - repareret i samme takt, som de blev i perioden fra 2000 til 2004.
Vi er nede i nogle detaljer, der i hvert fald ikke er meget grund til at lægge vægt på.
Så jeg må bede om, at hr. Poul Fischer lige prøver at forklare, hvad det er for nogle penge, der skulle være kommet ekstra til jernbaneudbedring.
Poul Andersen (S), 2003-11-06:
Spørgsmålet om, hvordan det kunne være, at der ikke var flere penge, har været rejst, og det har jeg også hørt hr. Poul Fischer på et tidligere tidspunkt udtale sig om, altså at den forrige regering jo havde droslet beløbene ned, så det faktisk er nede på et meget, meget lavt niveau.
Det er ikke korrekt, og jeg ved, at hr. Poul Fischer er meget inde i stoffet.
Det var sådan, at den tidligere regering lavede en aftale med Venstre og De Konservative, hvori man var enig om, at man fokuserede lidt på vejene, og så droslede man lidt ned på vedligeholdelsespengene til jernbanenettet, og så skulle det her i 2004 køre frem igen.
Det er jo en helt naturlig ting, at det så skulle genforhandles her for 2005 og årene fremover, fordi aftalen jo løb ud.
Men hr. Poul Fischer har fået pengene fra støtten til nedsættelse af billettaksterne, og det har han jo fået for 1 år, hvorimod Enhedslisten og SF havde en varig aftale om de penge.
Så jeg ved ikke, om det er en god aftale.