runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Prøv at tænke på, hvis sådan nogle typer bare kan gøre, som det passer dem, uden at nogen griber ind, ja, så sender man jo et farligt signal om, at de bare kan skalte og valte med verdenssamfundet, som de vil.
Derfor var det vores opfattelse, at nu var nok nok, og at tiden var kommet til, at det internationale samfund måtte sige, at det har en konsekvens, at Saddam Hussein ikke vil samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Hr. Holger K. Nielsen har da ret i, at det gør man ikke bare i en hvilken som helst situation.
Holger K. Nielsen (SF), 2004-02-03:
Jeg skal ikke tale for Det Radikale Venstre eller for Socialdemokraterne, men jeg skal dog alligevel bemærke, at de jo også har stillet krav om, at der skal være en undersøgelse.
Efter min mening tog de fejl i 1998, men de er da så meget mandfolk, at de så siger i dag: O.k., vi må have hele den her sag undersøgt.
Forskellen mellem statsministeren og os andre her er, at denne her regering ikke er så meget mandfolk, at den vil sige, at den tog fejl, at det viser sig, at grundlaget var forkert, og at sagen derfor skal undersøges
til bunds.
Jeg synes, det er beskæmmende, at vi skal høre så meget udenomssnak, så mange fejlagtige oplysninger her i Folketinget, så meget, der grænser til direkte løgn, og at det skal fortsætte sådan.
Derfor vil jeg endnu en gang meget opfordre statsministeren til at revurdere hele sin holdning til det her og gøre som George W. Bush - det gør han jo i så mange andre sammenhænge - som Tony Blair formentlig også gør, og som den australske regering formentlig også gør, nemlig gå i gang med en uvildig undersøgelse af hele grundlaget for den danske krigsdeltagelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Hr. Holger K. Nielsen må have en meget svag sag, når han forfalder til at påstå, at der siges løgne her i Folketingssalen.
Det er jo faktisk en meget alvorlig ting, hr. Holger K. Nielsen der siger.
Jeg synes, hr. Holger K. Nielsen skulle vælge sine ord med nogen omhu.
Lad mig så bare sige, at forudsætningen for at bruge ressourcer på at undersøge noget jo er, at der rent faktisk er noget at undersøge, og det er der ikke, for den beslutning, der er truffet her i Folketinget, er truffet på basis af fuldstændig frit tilgængelige, åbne kilder.
Det er en politisk beslutning lagt helt åbent frem her i Folketingssalen, nemlig at når en militærdiktator som Saddam Hussein nægter at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, må det have en konsekvens.
Det var begrundelsen og hverken mere eller mindre.
Alle debatterede så samtidig, om der nu også var masseødelæggelsesvåben i Irak, og der var hr. Holger K. Nielsen af den opfattelse, at det var der.
Ja, men det var ikke det, der var udslaggivende for beslutningen, det var, at Saddam Hussein nægtede at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det behøver man ikke efterretningsoplysninger for at fastslå.
Det var alle enige om, at han ikke gjorde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeppe Kofod (S), 2004-02-03:
Hvad er det for en situation, vi har i øjeblikket?
Der er en situation, hvor præsident Bush har besluttet at iværksætte en undersøgelse, og hvor Tony Blair har besluttet at iværksætte en undersøgelse.
Vi har en situation, hvor den danske statsminister og udenrigsminister fra den 1. november 2002 til den 30. april 2003 brugte begrundelsen om masseødelæggelsesvåben 111 gange som grundlag for Irakkrigen.
Vi har en situation, hvor statsministeren har sagt om undersøgelserne, som man er ved at iværksætte i USA, at det er for at undgå mytedannelser.
Men vi har også en situation, hvor den danske regering kategorisk afviser at få en undersøgelse af så vigtigt et spørgsmål som det grundlag, vi gik i krig på.
Det må statsministeren udrede, for jeg tror, alle i denne her debat vil have et fornuftigt grundlag at debattere på, og der er en undersøgelse jo fornuftig.
Det er jo det, man har erkendt i USA, det er det, man har erkendt i England.
Hvorfor kommer den erkendelse ikke til den danske statsminister?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jo, men grundlaget er allerede kendt.
Der er jo ikke noget at undersøge, for grundlaget er kendt, det kan læses i Folketingstidende.
Der kan man læse om grundlaget.
Grundlaget er lagt åbent frem, og grundlaget for dansk deltagelse i krigen var, at Saddam Hussein havde nægtet at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det syntes vi måtte have en konsekvens.
Derfor forslaget om, at Danmark skulle deltage i den internationale koalition.
Det behøver man ærlig talt ikke at bruge en masse ressourcer på at undersøge, for alle vidste, at Saddam Hussein ikke samarbejdede med FN's Sikkerhedsråd.
Som jeg sagde før, er det jo rigtigt, at der samtidig foregik en livlig debat om, om der nu var masseødelæggelsesvåben, og det er jo interessant, at Socialdemokratiets leder, hr. Mogens Lykketoft, den 14. november 2002 her i Folketinget sagde: »Vi er jo enige om, at det har varet alt for længe at sikre, at Irak afvikler sine masseødelæggelsesvåben«.
Så også Socialdemokratiets leder var af den opfattelse, at der nok var masseødelæggelsesvåben i Irak.
Men jeg gentager bare: Det var ikke det, der var afgørende for regeringens beslutningsforslag, som Folketinget tilsluttede sig.
Det var Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
Jeppe Kofod (S), 2004-02-03:
Hvis det ikke var afgørende, kan man undre sig over, hvorfor man så nævnte det 111 gange over for Folketinget i perioden november 2002 - april 2003.
Det kan man undre sig dybt over, og man kan også undre sig over, at statsministeren har sagt den 27. marts 2003: »Irak har masseødelæggelsesvåben.
Det er ikke noget, vi blot tror.
Vi ved det.«
Når en statsminister kommer med sådan en oplysning, må man da gå ud fra, at der er saglig og grundig dokumentation for sådan en oplysning, en dokumentation, som statsministeren sad inde med.
Så får vi blot at vide her senere, at det baserer sig på åbne kilder, og at man ikke har dokumenteret denne påstand.
Er det ikke på tide, vi får en dansk undersøgelse?
Er det ikke på tide, at vi følger eksemplet fra Storbritannien og fra USA, hvor man går ind og kigger på grundlaget for krigen?
Er det ikke på tide, vi bliver klogere på det her, sådan at vi undgår en lignende situation næste gang?
Det handler jo om, at Danmarks udenrigspolitiske omdømme ikke skal lide skade.
Det handler om, at man kan stole på de oplysninger, der kommer fra enhver regering, uanset om det er en borgerlig regering eller en socialdemokratisk regering.
Så jeg synes egentlig, det er mærkværdigt, at man afviser, afviser, afviser undersøgelser.
Vi får den mistanke, at der er stukket noget under stolen, at man har gemt nogle oplysninger, når man hele tiden afviser sådanne undersøgelser, men det håber jeg bestemt ikke der er.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-03:
Der er to spørgsmål af dem, jeg har stillet, statsministeren ikke har besvaret.
Det er også et slags svar.
det er fair nok, hvis statsministeren ikke vil svare på, at man ni steder på de første to sider i bemærkningerne anvender betegnelsen masseødelæggelsesvåben. Hvorfor vil statsministeren ikke indrømme det?
Enhver kan jo læse det, enhver kan slå op i B 118 og se, at det faktisk står der.
Det andet, jeg vil spørge om, er, om statsministeren synes, at Powell, den amerikanske udenrigsminister, har ret i at gå ud og sige: Vi beklager, vi var fejlinformerede, vi troede, vi var i god tro, men det var vi ikke.
Så hvis jeg i dag, siger Powell til Washington Post og er citeret for det hos Ritzau i dag, skulle træffe de beslutninger, jeg skulle dengang, så havde jeg nok truffet nogle andre beslutninger.
Altså undladt at gå i krig.
Jeg vil godt spørge: Forstår statsministeren Powells ræsonnement?
Jeg ved, at det er fremmed for statsministeren at overveje, om han kunne have taget fejl, men alligevel.
Er statsministeren enig i, at hvis man havde taget så grundlæggende fejl, som man gjorde i den her krig, så var man måske heller ikke gået ind i den her krig og havde slået de mange mennesker ihjel?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-02-03:
Jeg ved, at det såmænd bare kniber med at finde nogen.
I hvert fald for nogle sprogs vedkommende kniber det med overhovedet at finde nogen, der er i stand til, skal vi sige discounttolkning.
Det er meget svært.
Det er derfor, at jeg mener, at vi ikke når længere, hvis ikke vi er enige om, at det, det først og fremmest handler om, er et større rekrutteringsgrundlag.
Jeg er slet ikke enig med hr. Naser Khader i, at der ikke er nogen gulerod.
Der må være en gulerod for enhver udlænding, der kommer til Danmark, ligesom der bør være for enhver dansker, nemlig at man gerne vil have en ordentlig uddannelse.
Adgangen til at bruge sin uddannelse, når man er translatør, er altså noget større, end hvis man ikke har en uddannelse som tolk, og alle sukker efter bedre tolke. Så vi er slet ikke uenige i, at en bedre tolkeuddannelse og nogle krav er nødvendige på det lange sigt, men vi påpeger bare, at det i dag altså bare giver færre tolke.
Er hr. Naser Khader ikke enig i det, hvis man må stille spørgsmål herfra?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-03:
Det overrasker mig meget, når statsministeren nu vælger at bruge en stor del af sin taletid på situationen i Irak, at han fuldstændig undlader at komme ind på det forhold, at præsidenten i USA og regeringen i England nu vil lave undersøgelseskommissioner, der skal finde ud af, hvordan det kunne gå til, at efterretningstjenesterne gav så forkerte oplysninger, at beslutningen om at gå med i krigen blev truffet på et objektivt set sagligt forkert grundlag, også her i Folketinget.
Statsministeren nævnte overhovedet ikke i sin indledning det problem, at han nu står isoleret og helt alene i verdensoffentligheden og også her i Danmark med det synspunkt, at disse ting ikke skal efterforskes og ikke skal undersøges.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er det holdbart? Og hvor længe har statsministeren tænkt sig, at denne sag skal fejes ind under gulvtæppet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jeg beskæftigede mig i min indledning med det, der betyder noget for de fattige i Basraområdet, og som er det, der tæller: Vi gør en ekstra indsats for at hjælpe de mennesker til at få en bedre fremtid.
Det er det, der betyder noget i den virkelige verden.
Så skal jeg sige til hr. Keld Albrechtsens spørgsmål, at situationen i Danmark er den, at det danske Folketing traf en beslutning på basis af fuldstændig åbent tilgængelige kilder. Den danske beslutning blev truffet på det grundlag, som kan ses i det beslutningsforslag, der blev fremlagt her i Folketinget.
Grundlaget for den danske deltagelse i krigen mod Saddam Hussein var, at Saddam Hussein nægtede at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det er åbent for enhver.
Det behøver man ikke efterretningsoplysninger for at kunne se.
Alle vidste, at Saddam ikke samarbejdede med FN's Sikkerhedsråd, og det følte vi måtte have en konsekvens.
En militærdiktator som Saddam Hussein kan ikke bare i årevis trække det internationale samfund rundt ved næsen, uden at det har nogle konsekvenser, og derfor besluttede vi at deltage.
Det er en politisk beslutning, og den behøver man ikke at undersøge.
Grundlaget for den er lagt fuldstændig åbent frem i Folketinget.
Forudsætningen for at bruge penge på at undersøge noget er jo, at der er noget at undersøge, og det er der ikke, fordi den beslutning, som det danske Folketing har truffet, er baseret på fuldstændig åbne, tilgængelige kilder og på, at Saddam Hussein havde nægtet at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd.
En militærdiktator kan da ikke bare gang på gang lade hånt om, hvad FN's Sikkerhedsråd beslutter, uden at det må have en konsekvens.
Ellers sender man jo et farligt signal til alverdens tyranner og terrorister om, at de bare kan gøre, som det passer dem, for der er ingen, der griber ind over for dem.
Det var det, den danske regering sagde, og det var det, et flertal i Folketinget tilsluttede sig.
Det måtte have en konsekvens, derfor gik vi med i den internationale koalition, og der er ikke noget at undersøge, for det er en politisk beslutning.
Det er da en ærlig sag, at hr. Keld Albrechtsen er uenig i den, men det giver da ikke grundlag for at undersøge den.
Tingene er lagt fuldstændig åbent frem.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-03:
Jeg synes ikke, statsministeren har en heldig dag med hensyn til at besvare de spørgsmål, der bliver stillet.
Han svarer slet ikke på dem.
Jeg vil gøre det grundigt.
Jeg vil bede statsministeren bekræfte, at da udenrigsministeren kom her til Folketinget med sit beslutningsforslag, var grundlaget for beslutningsforslaget - hvilket også blev bøjet i neon under debatten - at Irak var i besiddelse af masseødelæggelsesvåben.
Det var grundlaget, det var det grundlag, Folketinget fik at vide af regeringen.
Og mener statsministeren ikke, det for enhver pris bør forhindres, at det endnu en gang i fremtiden kan ske, at vi her i Folketinget træffer en beslutning om at gå i krig på et grundlag, der viser sig at være forkert, og som både vores efterretningstjenester og udenrigsministeren måske allerede på det tidspunkt ved er forkert?
Det vil jeg godt spørge statsministeren om, for jeg synes, det er helt rystende, hvis statsministeren vil feje tingene ind under gulvtæppet her i Danmark, mens der foregår kommissionsundersøgelser af den samme sag i England og USA.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Alle ved jo, at på det tidspunkt var der en bred debat om masseødelæggelsesvåben i Irak, og der var ganske mange, som var af den opfattelse, at der var masseødelæggelsesvåben.
Det er helt rigtigt, og vi var i øvrigt ikke de eneste, der var af den opfattelse.
Det var der rigtig mange der var, det var der også i denne sal, men det kan vi vende tilbage til.
Der var en debat om det, javel, men beslutningsforslaget, som blev behandlet her i Folketingssalen - og nu synes jeg hr. Keld Albrechtsen skulle læse det - opregner 13 specifikke forhold, som regeringen lagde afgørende vægt på.
Derfor besluttede vi at deltage.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-03:
Jeg bliver nødt til at sige, at nu er statsministeren direkte på kant med ministeransvarlighedsloven, og statsministeren er også på kanten af og måske endog over kanten af at vildlede Folketinget.
Det er faktisk ret alvorligt.
I dette beslutningsforslag - jeg har også bemærkningerne med, hr. statsminister, fordi jeg havde mistanke om, at statsministeren ville begynde at manipulere med sagen - står der i de tre første linjer, at det går ud på »... at sikre tilintetgørelse af Iraks masseødelæggelsesvåben.«
Statsministeren må da erkende, at det er en sag, det er nødvendigt at få undersøgt til bunds.
Det er Danmarks internationale troværdighed, der står på spil.
Det er naturligvis også statsministerens, men det kan man løse ved at udpege en anden statsminister.
Men Danmarks internationale troværdighed - det burde gøre indtryk, og det kan da ikke være rigtigt, det skal hedde sig udeomkring i verden, at det, man undersøger til bunds i USA - forhåbentlig - bare skal fejes ind under gulvtæppet her i Danmark.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jeg er bare nødt til at gentage, at det, den danske beslutning blev truffet på grundlag af, var en politisk afgørelse om, at Saddam Hussein ikke havde villet samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og at det selvfølgelig måtte have en konsekvens.
Det er baseret på åbne og tilgængelige kilder.
Der er ikke noget, der er holdt skjult.
Det er lagt fuldstændig åbent frem i Folketinget.
Der er truffet en politisk beslutning.
Det er da en ærlig sag at være uenig i den beslutning, men der er ikke grundlag for at undersøge noget, for der er ikke holdt noget skjult.
Lad mig så sige, at regeringens beslutning er grundet på nøjagtig det samme, som da den daværende regering i 1998 traf beslutning om lignende forberedelse til deltagelse i en aktion mod Irak, hvor den daværende udenrigsminister, hr. Niels Helveg Petersen, sagde: Det internationale samfund kan ganske enkelt ikke leve med, at en stat vilkårligt nægter at opfylde de krav, som efter grundig forhandling er opstillet af Sikkerhedsrådet.
Det forekommer særlig indlysende, når talen er om forbud mod besiddelse og brug af biologiske og kemiske våben, der frembyder en åbenbar trussel mod freden i regionen.
Så det var akkurat den samme begrundelse i 2003, som det var i 1998.
Der er ikke puttet med noget.
Det er en politisk afgørelse lagt fuldstændig åbent frem i Folketinget. Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-03:
Jeg håber, at statsministeren er i stand til at bevare besindelsen under det her punkt, for det er helt tydeligt en meget presset statsminister, vi har foran os.
Det er jo underligt at opleve. Jeg står her med beslutningsforslaget, B 118, om at sende de danske soldater til Irak.
Det forekommer ni gange.
Og så har vi en statsminister, der siger over for Folketinget og over for offentligheden, at det ikke er rigtigt.
Enhver kan da læse B 118.
Det er simpelt hen for langt ude.
Og det, der vel gør, at vi i dag har en ekstremt presset statsminister, er jo, at der er et voldsomt pres på præsident Bush, på statsministerens bedste ven, efter at det er kommet frem, at de amerikanske oplysninger om masseødelæggelsesvåben ikke holdt.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Mener statsministeren, at Bush, den amerikanske præsident, har et forklaringsproblem?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-03:
Jeg synes, det er meget fornuftigt, at præsident Bush vælger at lade sagen undersøge.
Det er et amerikansk anliggende og for at undgå mytedannelse.
Jeg synes, det er meget fornuftigt.
Men den danske situation er anderledes, for den danske beslutning er truffet på basis af fuldstændig åbne og tilgængelige kilder. Her i Folketinget er der truffet en politisk afgørelse, og den politiske afgørelse er baseret på, at Saddam Hussein nægtede at samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det måtte have en konsekvens.
Det er en politisk vurdering. Men det er da rigtigt, at der foregik en vældig debat om eksistensen af masseødelæggelsesvåben, og der var vi jo ikke de eneste, der var af den opfattelse, at Saddam Hussein nok havde masseødelæggelsesvåben, for alle vidste, at han havde haft det, for han havde brugt dem og ikke redegjort for, hvad han havde gjort ved dem.
Jeg kan bl.a. nævne, at hr. Holger K. Nielsen, som er politisk leder af hr. Villy Søvndals parti, den 19. marts her i Folketingssalen sagde: Det handler om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Det sagde hr. Holger K. Nielsen den 19. marts: Det handler om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Så der var jo mange, der mente, at det var sådan.
Men jeg vil bare gentage, at det ikke var på det grundlag, vi traf beslutningen i Folketinget.
Det var Saddam Husseins manglende samarbejde med FN.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-03:
Statsministeren kom ikke ind på at bekræfte, at der ni gange på de to første sider er anvendt masseødelæggelsesvåben som argument i beslutningsforslaget.
Det vil jeg sådan set bare for fuldstændighedens skyld bede statsministeren bekræfte, og dermed er statsministeren præcis samme sted som Bush, og Bush - syntes statsministeren - gjorde klogt i at forklare sig lidt grundigere.
Det samme gjorde statsministeren.
Statsministeren har præcis samme forklaringsproblem som Bush, nemlig at der blev anvendt argumenter, der ikke holdt, der blev fordrejet, der blev fortiet, der blev manipuleret.
Måske gjorde man det ikke med vilje - det er ikke noget undskyldende moment - men man bragte argumenter frem, der ikke tålte dagens lys.
Vil statsministeren ikke godt beklage, at han gjorde det, undskylde over for Folketinget og over for befolkningen, at han anvendte argumenter, der viste sig ikke at kunne tåle dagens lys?
Det var ikke en debat om masseødelæggelsesvåben.
Jeg synes, der er meget mere stil over USA's udenrigsminister, Powell, end over statsministeren, undskyld mig.
Han går da ud og siger i dag til Washington Post
, at han ikke ved, om han ville have anbefalet invasion i Irak, hvis han havde vidst, at Saddam Hussein ikke rådede over lagre af masseødelæggelsesvåben.
Han fortsætter: Det tror jeg ikke jeg havde, for det var lageret, som udgjorde det sidste lille stykke, som gjorde det til en mere virkelig og mere akut fare og trussel mod regionen og verden.
Det er der dog format over.
En statsleder, en amerikansk udenrigsminister, der står frem og siger: Det må I undskylde, vi har måske slået 50.000 mennesker ihjel i Irak.
Det var en fejl, og havde jeg vidst det, jeg ved i dag, havde jeg nok ikke truffet de samme beslutninger.
Hvorfor er der ikke lige så meget format over statsministeren?
Jeppe Kofod (S), 2004-02-03:
Jeg synes, statsministeren glemmer, hvordan situationen så ud i marts måned.
Vi havde nogle våbeninspektører med Hans Blix i spidsen, der ønskede at fortsætte arbejdet med at undersøge Iraks masseødelæggelsesvåben, ønskede at fortsætte arbejdet, mente, det gav god mening at fortsætte det arbejde.
Det gjorde et stort flertal i FN's Sikkerhedsråd også.
Alligevel tilsidesatte man folkeretten og FN-sporet og gik i krig.
Når det så her bagefter viser sig, at der er tvivl om det grundlag, man gik i krig på, nemlig tilstedeværelsen af masseødelæggelsesvåben, som kan udgøre en stor trussel, det er vi helt enige om, så afviser man at undersøge, om den påstand var korrekt. Jeg mener, at når statsministeren siger til offentligheden, at det, at Irak har masseødelæggelsesvåben, er ikke noget, vi blot tror, det er noget, vi ved, så giver han da den danske befolkning, offentligheden, det klare indtryk, at han har en viden om de her våben.
Det undrer mig, at det nu lyder, som om det var en politisk vurdering, at det ikke var en konkret viden, det var en formodning osv. Er det ikke på tide, at vi undersøger denne her sag
til bunds?
Er det ikke noget, man skylder offentligheden efter en så alvorlig gerning som at sende Danmark i krig?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-02-03:
Ja, jeg havde jo, desværre må jeg sige, den mistanke, at det var det svar, vi ville få i dag: at den bortforklaring, statsministeren nu kom med, var den forklaring, han ville forsøge at slippe af sted med over for Folketinget og over for offentligheden.
Derfor fandt jeg det materiale frem, som Folketinget tog stilling ud fra sidste forår, da udenrigsministerens beslutningsforslag blev fremlagt.
Jeg læste også den efterfølgende debat, som jeg selv deltog i, igennem, og her meddelte udenrigsministeren gang på gang Folketinget, at der var masseødelæggelsesvåben, og derfor skulle vi i krig.
Jeg kan ikke huske, hvor mange gange udenrigsministeren sagde det dengang, men det er blevet talt op i Ekstra Bladet, tror jeg.
Men det var et forkert grundlag, og det er endog muligt, at vores efterretningstjenester allerede på det tidspunkt, da udenrigsministeren gav Folketinget disse forkerte oplysninger, var klar over, at oplysningerne var forkerte.
Der gemmer sig en dyb, dyb skandale bag dette her, og er den allerstørste skandale ikke - det vil jeg godt spørge statsministeren om - at man her i Danmark vil feje tingene ind under gulvtæppet, og at man ikke vil have en undersøgelseskommission ligesom den, de nu får i USA?
Ole Stavad (S), 2004-02-03:
I begyndelsen af januar præsenterede indenrigsministeren sammen med formanden for Finansieringsudvalget et meget digert værk med analyser osv. som et grundlag for den kommende diskussion om en udligningsreform, som jo optager vældig mange, med eller uden strukturreform.
Men vi kan sige, at også i en strukturreform kommer den ind som et vigtigt led for mange for at sikre en økonomi, der gør, at hele landet kan udvikle sig.
Jeg skal bare spørge indenrigsministeren, om han vil løfte lidt mere af sløret for, hvordan han ser det videre forløb i forhold til en udligningsreform.