Morten Helveg Petersen (RV), 2003-12-12:
Jeg vil på ingen måde underkende den tidligere ordfører på den led.
Lad mig på dette fremskredne tidspunkt sige, at Det Radikale Venstres ændringsforslag til finansloven er fuldt finansierede.
Det er vigtigt for os at vise, at vi er økonomisk ansvarlige.
Det var linjen i vores eget udspil til finanslov for september, og det er også linjen i vores ændringsforslag.
Vi fastholder en ansvarlig økonomisk politik, hvor gælden afvikles.
Der vil være ændringsforslag, hvor vi undlader at stemme eller stemmer imod, selv om vi kunne have sympati for intentionen i forslaget, men hvor vi enten føler os dækket ind af egne forslag eller føler, at pågældende ændringsforslag er dyrere, end hvad vi har penge til.
Sådan er det jo at prioritere.
Generelt set tror vi i Det Radikale Venstre ikke længere på, at regeringen er i stand til at overholde 2010-målsætningerne.
Den netop fremlagte økonomiske redegørelse sætter fingeren på de ømme punkter.
Den offentlige saldo er faldet fra 2,8 pct. i 2001 til 1,3 pct. i år.
Det er mere end en halvering.
Selv i forhold til den strukturelle budgetsaldo ser det galt ud.
Her falder overskuddet fra 2,1 pct. til 1,6 pct. i 2005, og regeringen anerkender selv, at det er under det gennemsnitlige krav til overskud på den strukturelle budgetsaldo, som bør være på 1,9 pct. af BNP, jf. side 128 i den økonomiske redegørelse.
Hvad angår afdrag på gælden, forudsatte
den oprindelige 2010-plan en ØMU-gæld på godt 39 pct. af BNP i 2003, mens regeringens prognose siger knap 43 pct. Det er en forskel på 50 mia. kr., det svarer til 40.000 kr. for hvert barn under 18 år, det er en negativ børneopsparing fra regeringen til hvert eneste barn i landet.
Så er væksten nedjusteret fra 1,4 pct. i år til 0,4 pct. Til næste år forventes en vækst på 2,1 pct., bl.a. fordi det er skudår og der er helligdage, der falder i weekenden.
Hvis man skræller den slags fra, vil væksten være på under 2 pct., og så taler man endda om »Vækst med vilje«, som det hedder i publikationerne. Jeg vil godt sige, at hvis Det Radikale Venstre havde kendt til den type forhold før ændringsforslagene, havde vi frembragt et ændringsforslag, hvor vi havde foreslået at flytte skærtorsdag til en søndag eller måske anden påskedag til den efterfølgende søndag, eller i det mindste at det burde være skudår hvert år, hvis det er det, der skal til for at holde væksten oppe i samfundet. Vi tror ikke på, at regeringen er i stand til at nedbringe gælden til 23 pct. af BNP i 2010.
Et stort overskud på statsfinanserne er soldet op i løbet af blot 2 år, pengene fosser ud af statskassen.
Spørgsmålet er så, hvad man gør ved det.
Det Radikale Venstre peger på strukturreformer på skatteområdet og på arbejdsmarkedet.
På begge områder udskyder regeringen nødvendige og påkrævede beslutninger.
En reform af skatteområdet er afløst af skattestop, og sagen om dagpengene viser med al ønskelig tydelighed, at regeringen ikke har mod eller vilje til at gøre noget ved de strukturelle problemer.
Det er håbefuldt, det er optimistisk, men det er ikke rettidig omhu.
Som vi ser det, er det en forudsætning for at få flere mennesker på arbejdsmarkedet, at skatten på lønindkomst reduceres.
Det kræver et opgør med regeringens skattestop.
Vi finder, at skattestoppet er en spændetrøje, der forhindrer nytænkning i skattepolitikken.
Vi har selv fremsat et forslag, der sænker skatten på arbejde og ydermere har den glædelige konsekvens, at skattesystemet samtidig forenkles, ganske dramatisk endda.
I forbindelse med finanslovforhandligerne har vi indgået delaftaler på kulturområdet og på trafikområdet.
Vi ønsker, at Det Kongelige Teater får arbejdsro.
Vi finder, at Det Kongelige Teater er i en spændende periode med ambitiøse udfordringer, ambitiøse satsninger, og for Det Radikale Venstre er det afgørende at sikre, at teatret får ro til at føre ambitionerne ud i livet. Det Radikale Venstre var også glad for at kunne indgå i trafikaftalen, der indeholder det største løft til den kollektive trafik i mange år.
Allerede fra næste år gennemføres forbedringer på jernbanen mellem København og Ringsted for 800 mio. kr.
Det var en klar betingelse for vores deltagelse, og da regeringen tog os på ordet, ja, så fik vi jo et tilbud, vi ikke kunne afslå.
Vi ønsker en yderligere indsats for trafiksikkerheden og har i vores ændringsforslag bl.a. afsat ekstra midler til en målrettet indsats mod de mange sorte pletter på vejnettet, hvor der desværre er mange trafikofre.
Undervejs i forhandlingerne lykkedes det også at overbevise regeringen om at flytte 25 mio. kr. fra statskassen over i Undervisningsministeriet til en forhøjelse af SU til handicappede studerende.
Det er et gennembrud for radikale holdninger, et gennembrud, som vi har arbejdet for i lang tid.
Det lykkedes også at tilføre flere midler til Forbrugerrådet, der ellers ville have oplevet en markant nedgang i bevillingerne.
Det er selvfølgelig altid problematisk at finde finansiering, selv ikke for Radikale er det en udelt fornøjelse, men jeg må sige, at til gengæld havde vi ingen problemer med adgangsbilletten til trafikforliget, der var finansiering fra hjemmeservice og byfornyelse.
Man kan altid diskutere, om ulemperne ved finansieringen står mål med fordelene ved at indgå i aftaler, men vi var ikke i tvivl om, at det var prisen værd i dette tilfælde.
Vi kunne ikke blive enige med regeringen om forlig om politi og kriminalforsorg.
Parterne stod langt fra hinanden vedrørende finansieringen, og desværre ville regeringen ikke lytte til de konkrete forslag til finansiering, som vi mødte op med.
Forebyggelse er desværre blevet nedprioriteret i det endelige politiforlig, og det betyder, at muligheden for, at folk falder tilbage i kriminalitet, er større, fordi man ikke prioriterer det systematiske arbejde med at forebygge tilbagefald til ny kriminalitet.
Dertil kommer, at regeringens strafskærpelser medfører, at fængslerne vil være overfyldte til skade for ansatte og indsatte, og konfliktråd er blevet slagtet, på trods af at der kun har været gode erfaringer med dem.
I sin første finanslov tog regeringen 1,5 mia. kr. fra ulands- og miljøbistanden og gav til sundhedssektoren.
På det tidspunkt kaldte man det en engangsbevilling.
Men vi konstaterer nu, at nu er denne engangsbesparelse blevet til en permanent besparelse, eftersom regeringen valgte reelt at fastfryse ulandsbistanden på det reducerede niveau, og alligevel sparer regeringen nu endnu mere på ulandsbistanden i 2004 og i årene fremover ved ikke at pristalsregulere fuldt ud og også ved at fjerne bevillinger til Ulandssekretariatet til bl.a. opbygning af fagbevægelser, forbedring af arbejdsmiljø og uddannelsesforhold i den tredje verden.
Det er altså i skærende kontrast til regeringens gradvise udhuling af ulandsbistanden, hvor vi i løbet af en kort årrække når ned på omkring 0,8 pct. af bruttonationalindkomsten.
Det dækker formentlig endda over et endnu lavere tal, eftersom der i mange år var enighed om, hvordan man skulle opgøre ulandsbistanden, men hvor regeringen nu indregner flygtningeudgifter samt den tidligere miljøbistand under den såkaldte Mifresta-ramme, når bistandsudgifterne opgøres.
Den tidligere ulandsramme som målestok for bistandsprocenten må siges at være helt opgivet. Regeringen har så også begået et forligsbrud og har uden reel dialog afskaffet den såkaldte Mifresta-ramme.
Det Radikale Venstre foreslår, at der etableres en ny ramme, som vi kalder Den globale ramme.
Denne ramme bør opgøres separat for udviklingsbistanden og skal dække danske bidrag til at finansiere globale initiativer vedrørende sundhed, miljø, fred og stabilitet samt demokratifremme.
Vi afsætter 500 mio. kr. i 2004, og det er vores ambition, at rammen gradvis skal opbygges til efterhånden at udgøre 0,5 pct. af bruttonationalindkomsten.
Det Radikale Venstre lægger vægt på den såkaldte Barcelonamålsætning om et forskningsniveau svarende til 3 pct. af BNP i 2015.
Derfor afsætter vi ekstra midler til forskning og de videregående uddannelser; til fri grundforskning vel at mærke, ikke til på forhånd navngivne forskere.
Det er i skærende kontrast til diskussionen om forskningsmidler til Bent Jensen og det lidet kamuflerede forsøg på statsstyring, som regeringen er blevet enig med Dansk Folkeparti om på det område.
Vi stemmer også imod ældrechecken - i parantes - ligesom sidste år.
Vi foreslår også i år, at regeringen gør op med visse af de såkaldt aldersbetingede ydelser til fordel for de økonomisk svagest stillede ældre.
Hvad vælger regeringen?
At gentage den perspektivløse ældrecheck og nu med en klausul om, at der skal kigges på den igen, når Velfærdskommissionen har kigget på den.
Vi synes, det er fint, at kloge mennesker tænker og skriver, at alle mennesker tænker og skriver, og det er ikke os, der har indført opgøret med eksperter og smagsdommere, men regeringen har nu deponeret al sin handlekraft hos en Velfærdskommission, der meget belejligt først bliver endeligt færdig i slutningen af 2005, sjovt nok lige efter sidste udkald til et folketingsvalg.
Det betyder, at med den ene hånd syltes der, og med den anden hånd deles der ud.
Det hænger altså ikke sammen.
Det Radikale Venstre ønsker at afsætte midler til at mindske brugerbetalingen på folkeoplysning og på voksenuddannelse.
Der er et stort behov for at efteruddanne de borgere i Danmark, der har den korteste uddannelse.
Desuden skal efteruddannelse af lærere forbedre grundlaget
for folkeskolens undervisning.
Vi ønsker at reducere risikoen for negativ social arv, hvorfor vi stiller ændringsforslag om et forebyggelsesprogram for gravide og nye mødre, som tilhører særlige risikogrupper.
Vi indgår selvfølgelig også i forliget omkring satspuljen og finder, at her er der afsat penge til mange fornuftige projekter.
Vi er glade for at indgå også i det forlig.
Vi vil ikke spare på Det Etiske Råd, vi ønsker at fastholde bevillingen til Det Etiske Råd for at kunne opretholde de aktiviteter, som vi finder, der er stor fornuft i.
Vi stiller ændringsforslag om, at skolebørn får mulighed for at købe et sundt og billigt måltid mad i skolerne, hvorfor vi afsætter midler til et initiativ i samarbejde med kommunerne.
Vi vil afskaffe den særlig lave starthjælp, så nye flygtninge igen kan modtage introduktionsydelse svarende til niveauet for kontanthjælp.
Man kan dårligt leve af den lave starthjælp i Danmark, og det gør integration vanskeligere.
På miljøområdet har der vel dårligt været forhandlet overhovedet.
Miljøet har lidt under regeringens skattestop.
Det Radikale Venstre ønsker at styrke miljøindsatsen, bl.a. ved risikovurdering af farlige kemikalier, bedre vandkvalitet og vandforsyning, forbedring af naturplejen og mere skovrejsning.
Som noget nyt ønsker vi at etablere en investeringspulje, så staten kan medfinansiere køb af arealer til naturparker sammen med interesserede private, kommuner og amter.
Pengene hentes bl.a. ved at øge kvælstof- og pesticidafgifterne, så naturen i højere grad beskyttes.
Det er ikke den kønneste profil.
Det er i hvert fald helt uklart, hvad regeringen mener
på området.
Først fremlagde man dagpengeforslagene, så stod vicestatsministeren og forklarede for åben skærm
, at han da ikke kunne forholde sig til forhandlinger i Finansministeriet.
Forslagene bliver så taget af bordet, hvorefter den konservative ordfører giver udtryk for, at de forslag er man da parat til at fremsætte igen, hvornår det nu måtte være.
Vi savner svar på, hvad regeringens politik er på det her område.
Jeg håber, at finansministeren klart og tydeligt vil give sit bud senere.
Vi forstår ikke, hvorfor regeringen vil afskaffe KaosPiloterne.
Vi synes, det er en forkert besparelse, og vi frygter, at besparelsen er betinget af, at regeringen har svært ved at håndtere uddannelser, hvor mennesker ikke går i snorlige rækker; opgør med rundkredse og konsekvens er nøgleord, og så må alt det andet vige og lukke.
Jeg synes, det er fattigt og trist, når regeringens politik er så smålig, at det anderledes ikke tolereres længere.
Jeg skal slutte af med at sige, at Det Radikale Venstre som et ansvarligt parti stemmer for den endelige finanslov
, når vi nu når så langt.