Ulla Tørnæs (V), 2004-05-04:
Enhedslisten har fremsat et beslutningsforslag om, hvad man kalder minimumsrettigheder for elever i folkeskolen.
Det drejer sig om alt lige fra minimumstimetal, tolærerordninger og specialundervisning til lærernes efteruddannelse, lokalestørrelser, undervisningsmidler, it-arbejdspladser, skovture og fester.
Lad mig starte med at slå fast, at regeringen ikke kan støtte Enhedslistens forslag, og det er der især to grunde til.
For det første ville det betyde en gennemregulering af den danske folkeskole, og dermed en langt højere grad af centralisering af folkeskolen.
Det ville være i strid med den særdeles velfungerende ansvarsfordeling, vi kender i dag, mellem stat, kommune og den enkelte skole, og det ville totalt underminere det kommunale selvstyres mulighed for at tilrettelægge skolevæsenet efter lokale behov.
For det andet er der tale om et særdeles udgiftskrævende forslag.
Styringen af den danske folkeskole baserer sig i dag på princippet om mål- og rammestyring.
Fra centralt hold udstikkes der mål og rammer for skolens virksomhed, som så udfyldes på lokalt niveau.
Rammerne og målene i regelværket skal sikre, at der er tale om en fælles folkeskole, som sikrer børnene en forsvarlig undervisning, uanset hvor i landet de bor.
Timestyringsmodellen blev ændret, så der i modsætning til tidligere nu angives minimumstimetal i fagblokke i 3-årige perioder.
Samtidig blev der indført særlige minimumsbestemmelser i dansk og matematik fra 1. til 3. klassetrin.
Ved fornyelsen af folkeskoleloven blev der også indført bindende trin- og slutmål i hvert eneste fag.
Det medvirker til at understøtte den fælles folkeskole og sikre alle elever gode kundskaber og færdigheder.
Det, som Enhedslisten kalder minimumsrettigheder, er således allerede indbygget i folkeskoleloven med dertil hørende bekendtgørelser, og den tankegang kan regeringen naturligvis sagtens tilslutte sig.
Vi går som sagt ind for en fælles folkeskole, men vi går også ind for det kommunale selvstyre, og vi går ind for en skole, der kan drives i overensstemmelse med lokale behov, ønsker og prioriteringer.
Derfor kan vi under ingen omstændigheder støtte den meget lange og meget detaljerede liste over nye regler, som ligger i B 176.
I bemærkningerne til forslaget nævner Enhedslisten, at man ønsker decentralisering.
Det er meget vanskeligt i forslagets konkrete punkter at få øje på, hvor der skulle være tale om decentralisering
Den lokale indflydelse er i høj grad med til at sikre den dynamik og de pædagogiske eksperimenter, som Enhedslisten ønsker af folkeskolen. Hertil kommer, at Enhedslistens forslag er dyrt, oven i købet særdeles dyrt.
Danmark har faktisk allerede i dag en af verdens dyreste folkeskoler målt i gennemsnitsudgift pr. elev, og i forbindelse med fornyelsen af folkeskoleloven blev der tilført yderligere 300 mio. kr. til flere timer for at sikre fagligheden.
Tiden er derfor ikke til at øge udgifterne.
I stedet må vi sikre en bedre og mere effektiv udnyttelse af ressourcerne i folkeskolen, og vi skal i langt højere grad sætte fokus på de resultater, der kommer ud af den store investering i folkeskolen. Enhedslisten giver i bemærkningerne til forslaget udvalgte eksempler på kommunale besparelser.
De findes naturligvis, men mange eksempler på det modsatte kunne også trækkes frem.
Men skal vi se sagligt og overordnet på det, så viser kommunernes samlede budgetter for folkeskolen en svag stigning i indeværende år.
Udgifterne pr. elev er dog på grund af det stigende elevtal faldet en anelse, en udvikling, som denne regering så vel som den tidligere regering har bakket op om.
Der indsamles statistikker om antallet af planlagte undervisningstimer, men der foreligger dog endnu ikke en dækkende statistik på landsplan.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at de ekstra undervisningstimer, der var indeholdt i folkeskoleaftalen, først er fuldt implementeret fra 2006.
Også udviklingen i klassestørrelser i folkeskolen følges der op på.
Den gennemsnitlige klassekvotient fra børnehaveklasse til 10. klasse var 19,4 i 2001 og 19,8 i 2003.
Så det billede, Enhedslisten fremmaner med sine udvalgte eksempler, ligger milevidt fra den kommunale virkelighed, som den er dokumenteret i de officielle statistikker.
Regeringen og partierne bag fornyelsen af folkeskoleloven har sikret udviklingen af folkeskolen på en lang række områder, der bl.a. indebærer bedre indskoling, større rummelighed, styrket faglighed og mere ensartede rammer for skolens arbejde.
Implementeringen af de mange initiativer er i fuld gang.
På det allerseneste har regeringen spillet ud med et initiativ, der sigter på at styrke evalueringskulturen i den danske folkeskole, bl.a. for at sikre, at alle elever får den undervisning, de har behov for for f.eks. at kunne læse, når de forlader folkeskolen.
Det er, hvad jeg forstår ved en minimumsrettighed.