runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-16:
Jeg er ikke i tvivl om, at hvis man er her i landet, er man altså nødt til hver eneste time at studere reglerne, for man kan risikere, at de bliver lavet om undervejs.
Det er sådan set det, der er sket i det her tilfælde.
Jeg synes godt, det kan siges, at det ikke ligefrem behøver at være nødvendigt, at man absolut skal sidde og studere de regler hele tiden.
Det er heller ikke nødvendigvis sikkert, at et menneske, der er kommet her til landet på et visum, bare kan tage tilbage igen og så frem og tilbage.
Så er det, jeg spørger: Kunne man ikke godt gå ud fra, at de her mennesker indimellem er i god tro og ikke altid er ude på at omgå reglerne?
For det er det, der ligesom hele tiden ligger, når man behandler en sag, altså at der ingen mennesker er, der er i god tro.
Derfor spørger jeg bare: Når der nu er et barn, der kommer i klemme, og det er der i det her tilfælde, var det så ikke en mulighed, at man havde prøvet at kigge på tingene ud fra god tro og ud fra barnets tarv, frem for at man bare kører tingene igennem på den måde, som integrationsministeren gør det?
Og synes socialministeren, ligestillingsministeren ikke – jeg beklager, men det er sådan set mest socialministeren, jeg spørger – at man godt kunne gribe ind til fordel for barnet her?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-16:
Som nævnt gjorde integrationsministeren netop i sidste uge meget grundigt rede for, hvad regelsættet egentlig er, og hun har jo også lovet en redegørelse for selve den her konkrete sag, som jeg altså ikke kender nærmere.
Men i forhold til det, at reglerne er blevet lavet om på det tidspunkt, hvor ansøgeren søgte, vil jeg gerne understrege, at reglerne er offentligt tilgængelige og f.eks. fremgår af Integrationsministeriets hjemmeside, hvor man netop kan sætte sig ind i, hvad regelsættet er.
De nye visumregler er nærmere beskrevet i Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integrations notat om visumpraksis af 29. september 2004, som er sendt til Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik i Folketinget.
Der er altså rig mulighed for at gøre sig bekendt med, hvad regelsættet er.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-16:
Jeg forstår, at social- og ligestillingsministeren jo er en person, som kan forudse og læse alle reglerne, og det er sådan set også meningen med det job.
Det er vel også meningen med de job, vi har.
Men det er altså også min oplevelse, at det ikke altid er så enkelt for folk, der ikke ligefrem er født her i landet, at sætte sig ind i de danske regler, herunder når reglerne ændrer sig undervejs, for så er det ikke nødvendigvis sikkert, at man bare kan afbryde sit ophold og tage af sted.
Der er også økonomi og andet involveret i det og mange andre planlagte ting.
Derfor er jeg selvfølgelig enig med social- og ligestillingsministeren i, at en fødsel ikke er en uforventelig ting.
Man ved cirka, hvornår den kommer.
Det drejer sig sådan set mere om problemet i forhold til regelsættet, nemlig om, hvorvidt det ikke ville være ønskeligt, når der nu er nogle mennesker, der er kommet i klemme, som ikke beder om fast ophold her i landet, men blot beder om, at det her betragtes som en ekstraordinær begivenhed, at man så kunne gribe ind og sige, at det er en ekstraordinær begivenhed på den ene eller den anden måde at føde et barn.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-16:
Som det er nævnt, tror jeg, at integrationsministeren under besvarelsen af spørgsmålet i sidste uge gjorde meget klart rede for, hvad reglerne på området er, og for de muligheder, der jo ville have været for at planlægge, at man fik visum i netop den periode, hvor fødslen ville finde sted.
For som nævnt er en fødsel en stor begivenhed, men det er ikke noget, man ikke har forudset, for man kender cirka tidspunktet og kunne derfor have planlagt derefter.
Jeg er opmærksom på, at reglerne er blevet ændret i efteråret, altså i den periode, hvor vedkommende har søgt, men oplysninger om de nye regler er fuldt tilgængelige, ligesom der også havde været mulighed for at afbryde perioden for netop at kunne prioritere at være her omkring fødselstidspunktet.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-16:
Tak til socialministeren.
Det er ikke udelukkende faderens rolle i forbindelse med barnets fødsel, som jeg er optaget op, men jeg er meget optaget af barnet tarv, herunder f.eks. børnekonventionens artikel 3 og lov om social service, hvor det jo klart siges, at det er meget vigtigt for børnene at være sammen med deres familie.
Dermed mener jeg altså, at man – ikke i forbindelse med udlændingeloven, men i forbindelse med anden lovgivning og i forbindelse med den politik, regeringen i øvrigt ønsker at føre om, at man skal være selvhjulpen – er kommet i en slags konflikt, og det er det, jeg gerne vil bede ligestillingsministeren uddybe.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-16:
Jeg har forstået artiklen i Politiken sådan, at faderen på grund af visumreglerne ikke kan være med til fødslen af hans og hans hustrus barn, hvis hun vælger at føde i Danmark.
I sidste uge svarede integrationsministeren her i salen på spørgsmål om samme sag.
Det er jo integrationsministerens område, og jeg ved, at hun har lovet udvalget en fortrolig redegørelse om den konkrete sag, som jeg altså kun kender fra en avisartikel.
Integrationsministeren har i sin besvarelse af spørgsmålet om sagen også redegjort for retsgrundlaget vedrørende visumophold.
Jeg kan ikke tilføje så meget nyt til den del af sagen, men vil da også gerne gøre rede for, hvordan reglerne i udlændingelovgivningen er.
De danske visumregler afspejler, at Danmark deltager i Schengensamarbejdet.
Visum udstedes derfor som udgangspunkt for indrejse i alle Schengenlandene og ikke kun til indrejse i f.eks. Danmark.
Det følger af Schengenreglerne, at visum maksimalt kan gives til ophold i Schengenområdet i 3 måneder inden for en ½-års-periode.
Det gør sig gældende for alle statsborgere, at der som udgangspunkt meddeles Schengenvisum til en ægtefælle uanset statsborgerskab til en her i landet fastboende person.
En udlænding, der ikke opfylder betingelserne for at opnå opholdstilladelse i landet, skal derfor ikke via visumreglerne kunne opnå et længerevarende ophold i landet, end visumreglerne tillader.
Der er dog mulighed for under særlige omstændigheder at få forlænget sit visum i form af et såkaldt besøgsvisum.
Det kan f.eks. ske ved alvorlig sygdom hos ansøgeren eller den person, ansøgeren besøger i Danmark.
Jeg kan forstå, at den familie, der er omtalt i artiklen, er kommet i den beklagelige si tuation, at faderen allerede inden fødslen har opbrugt sin 3 måneders visumperiode inden for de 6 måneder.
Hvis familien havde ønsket det, kunne de have planlagt faderens ophold i landet, så han kunne være her på fødselstidspunktet.
Det er klart, at en fødsel er en stor begivenhed, men da der ikke er tale om en uforudset begivenhed, vil faderen ikke kunne få sit visum forlænget med et besøgsvisum.
Der er ingen tvivl om, at jeg synes, det er en god idé, at faderen er med til fødslen, sådan som det jo oftest sker.
Jeg tror bestemt, at det kan være med til at knytte nogle bånd mellem faderen og barnet og familien i øvrigt.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Det kommer jo, som jeg sagde før, an på, hvad det helt præcis er, man har lyst til at klage over.
Om det er selve den måde, man har finansieret det på, f.eks. som de beslutninger, som kommunen har truffet i den sammenhæng, måden de har valgt at øve deres indflydelse på, eller om det er i regionen, man nu har truffet den beslutning.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-03-16:
Spørgsmålet går på problematikken omkring pornoficeringen af det offentlige rum.
Nu var jeg selv til stede, da ministeren udtalte sig om det her på FN's kvindekonference i New York.
Spørgsmålet går på: Skal vores børn og unge have et reelt frit valg om, hvad de vil være vidner til og påvirkes af, eller skal markedet fuldstændig bestemme, hvad vore børn og unge skal udsættes for?
Kan man forestille sig, at ministeren vil tage nogen tiltag for at påvirke markedet på det her område?
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-16:
Nu har det sådan set været et ret kendt problem, at der bliver kastet rundt med aben mellem de forskellige niveauer.
Jeg så det sådan set som et selvstændigt mål, at man fik en klarere ansvarsplacering, og jeg havde et helt konkret spørgsmål: Hvis man nu forestiller sig, at det er en fødeafdeling, der bliver nedlagt, fordi kommunerne, der skal betale til regionen, har sagt nej til at forhøje grundbidraget, så der ikke er kommet ekstra penge i kassen, hvem skal borgerne så klage til?
Skal de kun klage til regionen, eller skal de også gå til kommunen, og er det egentlig en særlig optimal ansvarsplacering, at man spreder det ud over det hele?
Nu er det jo bl.a. takket være De Konservative, at vi har fået disse folkevalgte regioner uden skatteudskrivningsret.
Mit spørgsmål er: Hvordan skal borgeren forholde sig, i det øjeblik en region indskrænker sit beredskab, lukker en afdeling osv., og kommunerne har sagt nej til at forhøje deres grundbidrag til regionen, hvem skal borgeren gå til?
Er det her system et bedre system for borgeren også demokratisk set
Hvor skal de placere ansvaret for det her?
Skal de gå til regionen og klage, eller skal de også gå til kommunerne?
Skal de gå begge veje?
Jeg synes ikke, det er et fremskridt.
Jeg vil gerne høre fru Helle Sjelle, hvordan hun ser på tingene.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Men som jeg også sagde før, har man mulighed for at rejse det her spørgsmål både senere i dag til ministeren og jo også under udvalgsbehandlingen, hvis man mener, det ikke er belyst nok.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-03-16:
Ja, vi har bestemt også tænkt os at rejse det under udvalgsbehandlingen.
Men nu er det jo altså sådan, at man ikke lovgiver gennem debat.
Det ville også være ret mange komiske ting, der blev vedtaget, hvis det var sådan, at man bare skulle tage det givne flertal, hver gang Ekstra Bladet fandt en historie, og så sige: Det er der tydeligvis flertal bag, og eftersom alle er enige i Folketinget, er det det, der gælder.
Sådan fungerer det det jo ikke.
Jeg er selvfølgelig glad for, at så mange partier har sagt, at man ønsker, at det fortsat skal være gratis at blive indlagt på et sygehus i Danmark – det synes jeg er et rigtig godt princip – men det undrer mig såre, at selv samme partier ikke er villige til at skrive det ind i lovgivningen.
Det er nu engang sådan, det fungerer, at hvis man skal gennemføre lovgivning, så bliver det altså nødt til at være skrevet ned og vedtaget af et flertal i Folketinget.
Det er altså ikke nok, at vi hver især står og kan komme med alle de rigtige skåltaler fra de respektive pladser i Folketinget.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Jamen jeg synes egentlig ikke, der er så meget at være i tvivl om efter denne her debat.
Men ellers har ministeren jo også været inde på spørgsmålet, og er der yderligere ting omkring selve lovforslaget, så har man jo mulighed for at rejse det under udvalgsbehandlingen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2005-03-16:
Jeg synes, det her nærmer sig det komiske.
Efterhånden er samtlige partier i Folketinget enige om, at det her »fri« i virkeligheden er et meget godt begreb.
Ikke desto mindre sidder der tre partier, nemlig dem, der er i gang med at gennemføre den her reform, som ikke vil være med til at skrive det ind i lovgivningen.
Det er da enten et eklatant eksempel på, at der er forskel på, hvad politikere siger, og hvad de gør, eller på et eller andet andet, som jeg ikke helt kan komme på oppe i mit hoved.
Så jeg bliver nødt til at spørge en gang til: Er det sådan, at Det Konservative Folkeparti vil være medvirkende til, at »fri« kommer til at stå eksplicit enten i lovteksten eller i bemærkningerne, så der ikke er nogen tvivl?
Jeg synes sådan set, det er et demokratisk problem, at vi stiller befolkningen i den situation, at de er i tvivl om, hvad fremtiden bringer, hvis det samtidig er sådan, at vi har et helt Folketing, der er fuldstændig enigt om, hvad fremtiden bør bringe.
Skulle vi ikke komme så langt, at vi fik skrevet det ind i lovteksten?
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Med hensyn til Rigshospitalet kan jeg bare sige, som jeg sagde før, at vi ikke har nogen planer om at nedlægge Rigshospitalet.
Vi må jo så se, hvordan den fordeling af specialer og andet kommer til at udmønte sig.
Med hensyn til selve finansieringen og andet er det jo også noget, som vi kommer til at beskæftige os en del med, men vi har ikke nogen planer om at nedlægge Rigshospitalet, sådan som det ligesom lå i spørgsmålet.
Med hensyn til selve forebyggelsen skal der jo være en sammenhæng mellem de overordnede retningslinjer, som staten udstikker, det, som regionerne gør, og også det, som kommunerne gør.
Vi mener bare, at det er bedst, at det er kommunerne, som borgerne ligesom har indgangsvinklen til.
Line Barfod (EL), 2005-03-16:
Jeg håber nu, vi alligevel kan komme så langt under udvalgsarbejdet, at vi kan få skrevet fri adgang til sygehusene ind i loven, hvis det er det, De Konservative mener.
Men det må vi jo så afprøve under udvalgsarbejdet, og det kan være, at ordføreren vil vende tilbage til det.
Så har jeg endnu et spørgsmål.
Man har jo forestillet sig, at kommunerne skal forebygge en række ting.
Det er derfor, kommunerne skal betale en brugerbetaling, hver gang en borger bliver indlagt på sygehusene.
Hvordan forestiller man sig at kommunerne skal forebygge fødsler?
Det udløser jo også betalinger.
Og hvordan forestiller man sig at man skal have et godt incitament for jordemødrene til at lave et rigtig godt arbejde, når det kun er, hvis jordemødrene laver et dårligt stykke arbejde, så den gravide bliver indlagt undervejs i graviditeten, at det udløser betaling?
Birthe Skaarup (DF), 2005-03-16:
Det vil jeg slet ikke tage stilling til her.
Det er noget, der bliver drøftet.
Nu skal vi jo have denne her sammenlægning, og det er da klart, at der ikke kan stå 400-500 sengepladser, eller hvor mange det er, der er ledige, som ikke bliver brugt nogen steder.
Det er bare her, hvor jeg ser at der kan ske en sammenlægning.
Jeg kan da bare tage Århus Amt, som jo nu planlægger at lave en stor sygehuslandsby i Skejby, hvor man måske vil nedlægge amtssygehuset og Århus Kommunehospital.
Det er jo klart, at når vi står i det her vadested, som vi gør, og skal lave de her regioner, så kan man jo ikke pludselig begynde at lave den slags store anlægsinvesteringer.
Det hører ingen steder hjemme.
At man laver noget planlægning på området, at man har nogle visioner på området, er i orden.
Lise von Seelen (S), 2005-03-16:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om jeg har forstået det rigtigt på den måde, at når der bliver sagt, at man ønsker at betragte fejlene som en del, som man også kan blive klogere af, så ville man i princippet godt kunne gennemføre det gode i forslaget, netop at få en enstrenget måde at kunne klage på, uden at takstfinansieringen nødvendigvis hørte med.
Den ene handler om at bygge klagesystemet op, og den anden handler om, hvordan det klagesystem så skal finansieres.
Det er selvfølgelig to selvstændige problemstillinger.
Nu tror vi så, at der er den fornuftige sammenhæng, at når det hele i øvrigt gerne skulle fremme et sundhedsvæsen, hvor der bliver mindre at klage over, altså bedre kvalitet, sådan som fru Lise von Seelen også selv var inde på det, er det fornuftigt, at det er sygehusejerne, der kommer til at bære omkostningerne ved klagesystemet, fordi det oven i alle de andre incitamenter, der i øvrigt findes, alle de andre tilskyndelser, der i øvrigt findes, vil være en yderligere tilskyndelse til at sørge for, at folk får mindst muligt at klage over.
Det er jo den ambition, alle har udtrykt her: at vi gerne skulle lave et sundhedsvæsen, der er så velfungerende, at man har meget vanskeligt ved at finde noget at klage over, selv om vi så alle sammen godt ved, at en så paradisisk tilstand får vi aldrig frembragt.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Og så har man jo altid muligheden for ikke at genvælge de politikere, som nu engang sidder det pågældende sted.
Charlotte Fischer (RV), 2005-03-16:
Jeg er sådan set enig, men jeg synes netop, at en af pointerne, som vi også hæfter os ved, er, at vi ikke tror, at mere forebyggelse, som der er lagt op til, hvis den lykkes, vil føre til færre indlæggelser.
Det er netop pointen i det, at det her sådan set er en udvidelse af de muligheder, der er på sundhedsområdet.
Og så er det sådan set, jeg gerne vil spørge tilbage.
Så er det, jeg overhovedet ikke begriber, hvordan man kan lægge den her reform op som udgiftsneutral,
når der faktisk med Venstres ordførers egne ord er tale om noget ekstra.
Jeg synes, at det er vældig fint, hvis det her på lang sigt betyder, at vi får flere tilbud, og at der bliver en sundere befolkning, men resultatet er, at der ikke bliver færre sygehusindlæggelser, og at kommunerne gør noget ekstra.
Det må altså give et plus et eller andet sted.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-16:
Derfor har jeg givet udtryk for, at jeg synes, det er vigtigt, at vi ruster vores unge til kritisk at tage stilling til og forholde sig til de billeder, som de møder i reklamer, musikvideoer og på internettet og alle mulige andre steder.
Det er en omfattende nordisk undersøgelse, som jeg ser frem til at få resultaterne af.
Der kommer nogle delresultater her i foråret, men selve undersøgelsen er først færdig næste sommer.
Jeg mener, at det er vigtigt at sætte fokus på dialog og på debat, og derfor arrangerer jeg i november måned en stor konference om unge og pornografiske fremstillinger.
Konferencen skal bygge på delkonklusioner fra denne rapport, jeg netop har omtalt, men målet er også, at de unge selv skal deltage i konferencen og byde ind med deres holdninger og erfaringer, som jeg mener vi kan lære af.
Konferencen vil blive fulgt op af et debatmagasin, som er et i rækken af flere debatmagasi ner, som jeg har sendt ud til skolernes ældste klasser, gymnasie- og handelsskoler m.v., der handler om unge og ligestilling i relation til forskellige emner.
Ideen er netop, at det så skal være et afsæt for en diskussion, de unge kan have om de forskellige påvirkninger.
Det næste magasin skal handle om seksualisering og stereotype kønsroller.
Det vil også indeholde statistikker og undersøgelser blandt de unge, og det vil komme som opfølgning på konferencen, det vil sige nok i begyndelsen af 2006.
Jeg mener ikke, at vi kan lovgive os ud af, at der i stigende grad er seksualiserede billeder i det offentlige rum.
F.eks. er det jo strafbart at udstille materiale af en vis grovhed eller anstødelig karakter, ligesom det er forbudt at sælge utugtigt materiale til børn under 16 år.
Vi har også regler på det private område.
I markedsføringsloven er der et generelt forbud mod kønsdiskriminerende reklamer, og Forbrugerombudsmanden har udstukket retningslinjer, der nærmere gør rede for, at reklamer ikke må præsentere kvinder eller mænd på en nedværdigende eller en diskriminerende måde.
Der er også henstillet til alle butiksejere, at de ikke må udstille materiale af voldeligt eller pornografisk tilsnit i børnehøjde, og faktisk har langt de fleste virksomheder inden for kiosk- og detailvarehandelen opstillet konkrete politikker for at undgå porno i børnehøjde.
Det var i hvert fald konklusionen på en rundspørge, som Forbrugerstyrelsen og Ligestillingsafdelingen foretog i 2002.
Som nævnt i min besvarelse i forhold til aftalen med detailhandelen viste undersøgelsen i 2002, at aftalen mellem parterne bliver overholdt.
Der er selvfølgelig eksempler på anmeldelser hist og pist, men undersøgelsen viste altså generelt, at man overholder den aftale, man har indgået.
Så er jeg også bekendt med, at der har været eksempler på reklamer, som har overskredet grænsen for det acceptable, men hvor Forbrugerombudsmanden så er gået ind for at få fjernet eksempler på det.
Jeg mener, at vi har en række gode aftaler, et strafferetligt værn, men der er nok så meget brug for, at vi også ruster os til at kunne håndtere de billeder, vi bliver udsat for, i og med at vi ikke kan fjerne alle de billeder.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Jeg siger det gerne en gang til: Vi vil gerne være til at diskutere en hel masse forskellige problemstillinger under udvalgsarbejdet.
Det er vi da åbne over for, men det bør bare også efterhånden stå ganske klart, at borgerne ud fra et konservativt synspunkt har en rettighed til at få en ordentlig, fornuftig behandling på et offentligt hospital uden at skulle betale for det.
Frank Aaen (EL), 2005-03-16:
Det, der er sagen, er, at når der ændres noget så fundamentalt som den overordnede formålsbestemmelse, er der et formål, så har det en mening.
Det er ikke noget, der bare tilfældigvis gøres.
Så skal man ned i § 82, jævnfør dog nogle andre paragraffer, for at se, hvad det er, der stadig væk skal være frit og gratis, og hvad det er, der ikke skal være det.
Det er bare det, jeg beder om bliver klargjort.
På trods af at det var svært at få en dialog om det under det pågældende diskussionspunkt i formiddags, var det jo også sådan, at ministeren faktisk gav tilsagn til Enhedslisten om, at vi skulle kigge nærmere på, hvordan vi kunne klargøre det.
Det er det, jeg kan forstå at Det Konservative Folkeparti også vil være med til.
Det gør vi så under udvalgsarbejdet, så der ikke skal være nogen tvivl om, at sundhedsydelser på sygehuse her i landet er gratis.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Vi vil meget gerne være med til at diskutere en masse ting under udvalgsarbejdet, men jeg synes efterhånden, at det bør stå rimelig klart for folk, at vi faktisk mener, at borgerne her i landet har en rettighed til at blive behandlet på et offentligt hospital, der har en ordentlig standard, og for den sags skyld også, at f.eks. det at blive behandlet ikke er noget, som den enkelte borger skal betale for.
Frank Aaen (EL), 2005-03-16:
Nu havde vi i formiddags en lang diskussion om baggrunden for, at regeringen har taget ordet fri, altså gratis, ud af den overordnede formålsbestemmelse for sundhedssektoren, og det er vi stadig væk en hel del, der er bekymrede over, selv om der så kommer en masse paragraffer til, hvor man, hvis man læser dem igennem, nogle steder kan se, at det stadig væk skal være helt gratis, og andre steder skal det ikke være helt gratis.
Derfor vil jeg spørge fru Helle Sjelle, om ikke Det Konservative Folkeparti under udvalgsarbejdet vil medvirke til, at det bliver skrevet helt klart i lovteksten, at der er fri adgang til sundhed, til sygehusbehandling osv. osv.
Til gengæld, og det er det, jeg forstår er bevæggrunden for ændringen, opretholder vi, at det skal være dyrt at gå til tandlæge, for det er jo det, det drejer sig om.
Ville det ikke være en god idé for alle parter, at vi i løbet af udvalgsarbejdet fik listet helt klart op, at baggrunden for, at man ændrer den overordnede formålsbestemmelse, er, at man her vil opretholde en brugerbetaling?
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Nu handler det her altså ikke om, om der bliver fjernet penge eller ej.
Det, det handler om, er, hvorledes man bruger ressourcerne og midlerne.
Det kommer meget an på, hvordan man bruger de midler på bl.a. Rigshospitalet, med hensyn til hvordan og hvorledes standarden bliver fremover.
Lone Møller (S), 2005-03-16:
Det er ikke noget, der kommer til at bero på en forhandling.
Det fremgår meget klart, at man vil fjerne de midler, der er givet til forskning på Rigshospitalet, og sprede dem ud til forskningen i andre af landets regioner.
Helle Sjelle (KF), 2005-03-16:
Nu handler det jo om, at der med hensyn til den økonomi, som regionerne får tildelt, også bliver skabt en ligelig balance, og der er selvfølgelig nogle, der alt andet lige, når man laver det udligningssystem, kommer til at betale mere og aflevere noget, og der er også nogle, som får mere, alt efter hvordan og hvorledes behovene er skruet sammen.
Derfor er det, synes jeg i hvert fald, svært at sige på nuværende tidspunkt, hvem det er, der kommer til at aflevere, og hvem det er, der kommer til at betale.
senere hen
Lone Møller (S), 2005-03-16:
Derfor vil jeg gerne spørge, om fru Helle Sjelle kan fortælle mig, hvor i loven det ligesom fremgår, for det har jeg ikke kunnet finde.
Så har jeg et spørgsmål mere.
Fru Helle Sjelle siger også, at De Konservative ingen planer har om at nedlægge Rigshospitalet – det tror jeg såmænd heller ikke – og så vil jeg gerne spørge, om fru Helle Sjelle ikke mener, at det vil give nogle store problemer, at man fjerner langt over 400 mio. kr. på forskningsområdet på Rigshospitalet.