Lissa Mathiasen (S), 2004-02-26:
Fra Socialdemokratiets side deler vi SF's opfattelse af, at det er meget afgørende, at vi får børnene medinddraget, når samvær m.v. skal fastsættes.
Generelt, og det har vi sagt mange gange, er vi af den opfattelse, at det er meget væsentligt, at vi også husker børnene.
De skal være en aktiv del af de beslutninger, der træffes omkring barnet.
Det er logisk, synes man, men sådan er det jo ikke altid.
Vi ved, at omkring 40 pct. af børnene bliver inddraget, og så vil jeg sige: Jamen så må svaret være, at så kan det også gøres bedre.
Det er godt, at der er så stor en procentdel, men det viser altså også noget om, at der er langt over halvdelen nu, som ikke er blevet spurgt og blevet inddraget, og derfor kan det gøres meget bedre.
Og tilsvarende, og jeg har også sagt det før: Hvad er forældrenes ansvar, som de skal huske at leve op til også i den situation, når parforholdet ikke holder mere?
Derfor forekommer det os helt naturligt at høre og inddrage barnet i forhold til de beslutninger, som skal træffes om barnet.
Men jeg tror, det er meget væsentligt, at vi også hver gang pointerer, at det ikke må ske på en måde, så barnet får en fornemmelse af, at det pådrager sig og bliver pålagt ansvaret for familiens situation.
Vi ved, at ufattelig mange børn, selv ned i en meget ung alder, føler, at de er en del
af årsagen, og at de tager en del af ansvaret på sig, når deres forældre ikke kan finde ud af at leve sammen mere
De føler ikke bare et medansvar, men et meget stort personligt ansvar.
Så meget mere er det vigtigt at lade barnet blive hørt, men også, vil jeg sige, så meget mere vigtigt er det, at vi finder ud af, hvordan vi kan få skruet en model sammen, så barnet kan have en uvildig person som barnets højre hånd i de her sammenhænge, så vi kan få løftet ansvaret fra barnets skuldre.
Det er jo heller ikke det, der er tanken, heller ikke med SF's forslag, lad mig endelig sige det, så ingen misforstår det.
Vi ved, at børn er meget loyale over for deres forældre.
Så meget sværere kan det være for dem at skulle vælge og at skulle give de svar.
Så meget mere rigtigt er det med den uvildige person
, for et barn ønsker jo typisk samvær - i de fleste tilfælde samvær og nærvær med begge sine forældre, hvis det bedst kunne lade sig gøre.
Der er en mulighed for også der at kunne tage nogle hensyn til børnene, som ikke bliver taget i dag.
Selvfølgelig kan vi stå herfra og problematisere det, hvis det er det, vi vil, men jeg synes egentlig, at vi i meget højere grad har brug for at tale os sammen om det her, for det er faktisk det, der kommer til at gavne børnene, og det er vel det, der er ideen med, at vi har de her diskussioner.
På samme måde mener jeg, at udgangspunktet må være barnet, når vi taler om rettigheder.
Det er barnets ret til begge forældre.
Der vil jeg godt sige, at vi synes, det lyder rimeligt, sådan som også SF foreslår det i § 16, at ændre det, altså at det er vurderingen af, om det er i barnets tarv at have kontakten til begge forældre, modsat i dag, hvor der tales ud fra, at der bevilges samvær, fordi det ikke kan bevises, at det er til skade for barnet.
Vi synes, det lyder fornuftigt, og den vil vi godt kigge på.
Så det, man kan høre, er, at vi alt i alt faktisk er meget enige i det, der ligger her fra SF's side.
Men jeg undrer mig lidt over, at vi egentlig har debatten her i dag.
For jeg håber, at SF's ordfører er enig med formanden for Folketingets Retsudvalg i, at vi faktisk har fået fremsat og etableret en række gode projekter, hvor man får lavet nogle undersøgelser i form af fogedernes praksis i samværsager, forældremyndighedssager, netop når der er problemer: evalueringsrapporter fra Civilretsdirektoratet om muligheden for at få et bedre samarbejde mellem sociale myndigheder, altså kommunerne og statsamterne; spørgsmålet om, hvordan samvær i praksis virker for de børn, der rent faktisk har været udsat for det. Sådan kunne jeg nævne en række andre projekter og undersøgelser, som er iværksat af den tidligere justitsminister, hr. Frank Jensen, og som jeg synes er rigtig gode, og som jeg også ved vi har været enige om i Retsudvalget er rigtig gode.
Vi får dermed en bedre viden at diskutere det her ud fra.
Derfor er det også lidt, at jeg siger: Jamen nu ved vi altså, at de her kommer.
Vi har lavet nogle aftaler, og jeg håber, SF's ordfører her er enig i, at de aftaler, vi har lavet i Retsudvalget, vil vi overholde, forstået på den måde, at vi vil gå seriøst ind på baggrund af den nye viden, vi får qua alle de her undersøgelser, og diskutere: Hvor skal der ændres, og hvor skal der laves om?
Hvad kan være det bedste for barnet?