Søren Søndergaard (EL), 2001-05-04:
Først kan man måske nok undre sig over, hvorfor regeringen overhovedet har fundet anledning til at fremsætte et forslag. Alt foregår jo fuldstændig perfekt og er fuldstændig i orden, og alligevel fremsætter man et forslag. Jeg er ret overbevist om, at hvis Enhedslisten f.eks. havde fremsat de tanker, som ligger i regeringens forslag, i en debat i Folketinget, så havde vi fået at vide, at det ville være en fuldstændig upassende mistænkeliggørelse af kongehuset, som man naturligvis ikke skulle gøre. Men regeringen har altså alligevel følt et behov for at lave nogle ændringer.
Alt har åbenbart ikke været så godt.
Der har åbenbart været nogle ting, som trængte til at blive set efter.
Det er i hvert fald begyndelsen på en erkendelse.
Spørgsmålet er, om det også er erkendelse nok.
For når regeringen har erkendt, at der var noget, der ikke var helt i orden, der var noget, der skulle revideres, så må man jo spørge, om man har været hele vejen rundt.
Det virker ikke, som om man har været vidtgående nok.
Det kommer vi bl.a. ind på i den efterfølgende forespørgselsdebat.
Så er det også klart, at man ikke har været dybtgående nok.
Hele spørgsmålet om, hvorvidt der ligger et lovgrundlag fra 1968 til 1996 for momsrefusion for kongehuset, er jo interessant i denne forbindelse.
Det er muligt, at der ligger et lovgrundlag. Så må vi bare konstatere, at så har man ikke været i stand til at oplyse om det.
Statsministeren har ikke været i stand til at oplyse det
her i dag, og det nytter ikke noget, at Socialdemokratiets ordfører henviser til talrige svar i Finansudvalget, for der er det heller ikke blevet oplyst. Det er simpelt hen ikke lykkedes på trods af spørgsmål, på trods af debatten at oplyse, om der lå et lovgrundlag for at tilbagebetale moms i perioden fra 1968 og frem til 1996. Derfor bliver vi nødt til at sige, at det, der er kommet fra regeringen i forhold til denne diskussion, heller ikke er dybtgående nok på nuværende tidspunkt. Så har vi den kritik, at regeringens forslag efter vores opfattelse fører til øgede udgifter til kongehuset på sigt.
Man kan jo altid diskutere, om der skal være øgede udgifter til kongehuset, og det er ikke, fordi det bringer vores blod voldsomt i kog, at der er nogle øgede udgifter, hvis man kan give en eller anden plausibel forklaring på det.
Det, der er vores problem, er, at man ikke går ind i debatten, at man ikke klart siger, hvad der er tilfældet, men at man tværtimod forsøger at fremstille det, som om der ikke vil være øgede udgifter, når det efter vores opfattelse er sådan, at der på sigt vil være øgede udgifter i forbindelse med det forslag, der fremsættes her.
Endelig har vi den kritik af regeringens forslag, at det fastholder momsrefusionen på den måde, som man har forvaltet det på siden aktstykket i 1996 fra Finansudvalget.
Statsministeren argumenterer jo i virkeligheden ikke særlig grundigt for det, andet end ved at sige, at der sker en sidestilling med statsinstitutioner.
Jeg må indrømme, at jeg synes ikke, at det er et særlig godt argument, at kongehuset, som jo har en masse private udgifter i forbindelse med deres momsrefusion, skal sidestilles med statsinstitutioner.
Det har statsinstitutioner naturligvis ikke.
Det sidste problem er det, som vores forslag, B 130, så beskæftiger sig med, og det er et forslag, der ifølge hr. Kim Behnke, og han får jo opbakning fra størstedelen af Folketinget, udelukkende er stillet med det formål at genere kongehuset.
For hvad er det, forslaget indeholder?
Hver gang kongehuset betaler noget moms, skal de omhyggeligt skrive det ned og indsende det til en revisor, der påstempler det og sender det videre, og så får kongehuset pengene igen.
I stedet for den bureaukratiske facon afskaffer vi den ordning, og så hæver vi simpelt hen kongehusets apanage med et tilsvarende beløb med det resultat, at de fuldstændig slipper for at lave denne momsopgørelse.
Så er det
Gemmer der sig et eller andet i den hidtidige ordning, som ikke er fremme?
Hvordan kan det være at genere kongehuset?
Og passer det virkelig, at de diskussioner, som statsministeren har haft med kongehuset om at fjerne momsfritagelse, men til gengæld give kongehuset en øget indtægt, sådan at det går o-p lige op, skulle kongehuset have sat sig imod, som det nærmest bliver antydet fra forskellige?
Det kan jeg ikke forestille mig.
Jeg kan simpelt hen ikke forestille mig, hvad kongehusets argument skulle være for at gå imod det her forslag.
Det forslag har tre gode ting.
Det betyder, at der overhovedet ikke er nogen snagen i kongehusets privatøkonomi i forhold til, hvor meget de bruger på moms.
Der er ikke mulighed for nogen påstande om misbrug af momsloven, som kan finde sted.
Og samtidig er der tale om en administrativ forenkling.
Det er tre klare fordele ved det her forslag, som altså stadig væk indebærer, og jeg gentager det, fordi det konsekvent bliver fremlagt på anden måde, at kongehuset har nøjagtig det samme til deres forbrug, som de hele tiden har haft.
Jeg har svært ved at se argumenterne imod det.
Jeg kan ikke forestille mig, at kongehuset er imod det.
Vi har også kunnet konstatere, at de her konkrete argumenter ikke har været fremme, fordi det næsten er umuligt at gå imod sådan et forslag. Vi har åbenbart trådt på en eller anden ligtorn, og det er vi ikke kede af, det er vi da sådan set udmærket tilfredse med. Men jeg vil vende tilbage til det, jeg startede med, da hele den her diskussion begyndte, bl.a. foranlediget af nogle artikler i Politiken.
Dengang var statsministerens kommentar, at der ikke var grundlag for at kigge på det.
Der var ikke grundlag for at lave nogen ændringer.
Det var den umiddelbare kommentar, og alligevel så står vi her i dag nogle måneder efter med nogle ændringer, som i hvert fald på ét område viser, at der tidligere har eksisteret - med alle de oplysninger, vi har foran os i dag, med alle de oplysninger, vi har fået - lovløse tilstande.
Derfor synes jeg, at det er en overvejelse værd, om ikke der er grundlag for at kigge lidt grundigere ikke bare på det her emne, der har været oppe under det her punkt, men på hele det kompleks, der vedrører kongehuset, og det er så det, som vi kan tage op under den efterfølgende forespørgselsdebat.