Anne Grete Holmsgaard (SF), 2005-05-19:
Den lov, vi behandler her, er jo den lov, der implementerer det, der hedder EU’s ændringsdirektiv.
Det har vi støttet, og vi synes, det var udmærket, hvis man holdt den handel inden for EU’s område, gerne sådan, at man får EU-25 helt inddraget.
Men derefter besluttede et flertal i EU sig for at lave et direktiv, der hedder ændringsdirektivet, og det er det, der laver huller i kvotedirektivet, sådan at man kan handle med det, der hedder Joint Implementation, med andre industrilande og CDM, dvs. med ulande.
I det her direktiv kom der ikke noget loft over, hvor meget af sin egen forpligtelse, man kan handle sig til – sådan set skabe en form for aflad for – ved at handle med andre lande.
Det synes vi er yderst utilfredsstillende.
Vi finder det meget vigtigt, at det er klart, hvor meget af den forpligtelse, vi har skrevet under på, vi selv skal sørge for i eget hus; altså hvor meget vi skal investere i energibesparelser og i udbygning med vedvarende energi for at nedbringe vores meget, meget store udslip af drivhusgasser.
Vi synes også, det er meget vigtigt, når man handler med andre lande, at der så er en meget høj kvalitetsstandard i de her handler, at det ikke er det rene bras, hvor vi får aflad og så i virkeligheden eksporterer en teknologi, som ikke er noget særligt værd.
Derfor har vi sammen med Det Radikale Venstre, Socialdemokraterne og med tilslutning fra Enhedslisten stillet to ændringsforslag.
Det ene ændringsforslag siger, at der skal lægges et loft på, hvor meget man kan handle udadtil.
Man må altså ikke handle hele sin forpligtelse væk.
Så derfor skal der fastlægges et loft på et tidspunkt.
Og vi synes så, det ville være fornuftigt at få fastlagt det loft allerede nu, fordi energipolitik handler om langsigtede investeringer.
Vi er bestemt ikke tilhængere af den der stopgo-politik, der har været i de seneste par år, hvor man så siger til elselskaberne, produktionsenhederne og til de store virksomheder: Nu ved I, hvad I har at rette jer efter de næste 2 år, men hvad der kommer efter 2 år, får I først at vide engang til næste sommer.
Det er simpelt hen en helt urimelig måde og en måde, der betyder, at man alt for let laver fejlinvesteringer eller får unødig modstand mod noget, hvor vi godt alle sammen ved, at vi er nødt til at gå hastigere frem, nemlig med hensyn til at dæmpe udslippet af drivhusgasser.
Det er det ene forslag.
Det andet forslag går ud på at sikre en kvalitetsstandard, der er så høj, at vi er sikre på, at når vi handler med kvoter ud af Danmark, så er det kun handler, hvor der er tale om teknologioverførsel, som reelt er bæredygtig.
Vi er tilhængere af teknologioverførsel til tredjeverden og til andre lande også, fordi vi har brug for den nyeste teknologi, og vi har en hel del af den, og vi kunne blive endnu bedre til den.
Problemet er imidlertid, at som det er nu, skal handlerne godt nok godkendes, men der er ikke nogen præcise kvalitetskrav til de her handler.
Og derfor har vi foreslået, at man bruger det, der hedder Gold Standard.
Det er en standard, der oprindelig er udviklet af WWF, altså Verdensnaturfonden.
Vi har undervejs også spurgt om, hvor mange af de projekter, der allerede er indgået, der så lever op til Gold Standard.
Og der er et af dem, der ikke lever op til det.
Så i virkeligheden burde det ikke være så vidtgående for regeringspartierne at støtte os i det her.
Vi har så oven i købet, fordi vi er virkelig, virkelig flinke folk, sagt, at det jo godt kan være, at der i et enkelt af de her projekter er noget, der er fornuftigt, selv om det ikke lever helt op til Gold Standard, og derfor har vi foreslået, at det kunne forelægges, som det hedder, et udvalg nedsat af Folketinget – det betyder Energiudvalget – sådan at vi kunne have mulighed for at diskutere, om det her projekt, selv om det ikke lever hundrede procent op til Gold Standard, alligevel er så godt, at vi vil acceptere det.
Så faktisk har vi rakt hænderne så langt frem, at det er mig noget ufatteligt, hvorfor der ikke står et parti i regeringen, der siger: Ja tak, det her er faktisk rigtig fornuftigt, vi kan godt se pointen i, at vi skal køre en høj kvalitetsstandard.
For vi har jo en regeringsleder, som den ene gang efter den anden har sagt, at det, de andre kan gøre billigere, skal vi gøre bedre.
Og det handler vel for pokker om kvalitet.
Ellers giver det jo ikke mening at sige, at vi skal gøre det bedre.
Det betyder jo simpelt hen højere kvalitet.
Vi synes også, det er vigtigt, at Danmark kæmper for det her internationalt, så det ikke bare bliver Danmark, men også de andre lande, der lever op til Gold Standard, altså en ordentlig kvalitetsstandard.
Men det er jo meget, meget svært at argumentere for over for andre lande, hvis man ikke selv også siger
: Se nu her, vi går det lille skridt foran, der betyder, at vi baserer vores kvotehandel på Gold Standard, og dermed har vi et godt rygstød for at opfordre jer til at gøre det samme.
Så jeg vil godt sige, at jeg meget vil opfordre regeringspartierne til ikke have automatpiloten på her, men til virkelig at lytte og gå seriøst ind i denne her kvalitetsdiskussion, som jeg mener set med regeringspartiernes øjne også må være vigtig, hvis vi skal have en ordentlig teknologiudvikling af en høj standard, hvor vi ikke skaber flere miljøproblemer, men færre miljøproblemer, og hvor vi faktisk gør Danmark til en first mover både på det europæiske og det globale marked.
Vi er et lille land, og der er ikke så meget, man kan prale af.
Det, man ville kunne prale af, er at være særlig dygtige f.eks. inden for ny teknologi, der skaber nogle bæredygtige løsninger.
Det er der job i.
Der er også forsyningssikkerhed i det, og her snakker jeg om energiforsyninger.
Så jeg opfordrer altså V og K til at tænke meget over, om de virkelig skal trykke på de røde knapper til de her ændringsforslag.