runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2003-05-27:
Jeg tror nu nok, at det eneste sted, man kan konstatere, der kommer en masse tom snak fra, er fra fru Pernille Blach Hansens mund.
Man siger, at man vil gøre en hel masse for at hjælpe folk med at bevare det gode drikkevand og naturen i Danmark, men når der f.eks. bliver indgået et naturforlig, vil man ikke være med. Her er der afsat 50 mio. kr., bl.a. til at lave bynær skovrejsning og bevare drikkevandet.
Vi har sagt: Måske er det rigtigt at dele pengene ud til den enkelte ejer.
Men den tidligere regering magtede jo ikke at lave den rigtige fordelingspolitik, så derfor vil vi hellere se på, hvordan man kan hjælpe samfundet med at bevare
det gode drikkevand ved at lave nogle andre foranstaltninger.
Vi vil gerne være med til at få nedbragt pesticiderne, så de ikke kommer ned i drikkevandet, men at genindføre Vandfonden har vi altså ikke i sinde.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-05-27:
Jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis opfattelse er, at de mange tusinde mennesker, der har fået hjælp, aldrig skulle have haft den.
De kan bare aflevere pengene ved kasse 1, for Dansk Folkeparti synes, de selv skal betale for at få rent vand.
Det er da en meget god melding.
Men nu handler det jo om fremtiden og ikke om fortiden, og her er et mægtig godt forslag, hvor Dansk Folkeparti for en gangs skyld kan vise, at man mener bare en smule af det, man går rundt og siger.
Socialdemokratiet og de øvrige partier, der står bag forslaget, vil gerne hjælpe de mennesker, der ikke selv er skyld i, at deres drikkevand bliver forurenet, men alligevel står med udgifter på mange tusinde kroner, og jeg har givet hr. Dohrmann et godt tilbud: Dansk Folkeparti kan faktisk få lov til at definere, hvad et lille vandværk er, så kan det blive købt, og så hjælper vi de mennesker.
Men hvis Dansk Folkeparti ikke vil være med til det, er der ikke andet tilbage end at konkludere, at det er den sædvanlige omgang tom snak.
Der er ingen realiteter bag, og Dansk Folkeparti ønsker bestemt ikke at hjælpe de mennesker, der bliver ramt af forurening af deres drikkevand.
Det er kun tom snak.
Jørn Dohrmann (DF), 2003-05-27:
Jeg kan sige, at vi jo også har lært af nogle af de aftaler, vi egentlig indgik, f.eks. i 1996, hvor man oprettede Vandfonden.
Hvad var hensigten med Vandfonden
på det tidspunkt
Det er korrekt: Det var at hjælpe dem, der var kommet i klemme.
Men hvad skete der rent faktisk, når vi ser tilbage i tidernes morgen?
90 pct. af de midler, som var i Vandfonden, gik jo ikke til det, der var planlagt, det var kun 10 pct. Der blev lavet et så bureaukratisk system, at der skulle både statsautoriserede revisorer og store regnskaber til, før man overhovedet kunne få nogen hjælp, så mange opgav at få det. Man skal give penge til de store vandværker for at få nogle af millionerne brugt, og det endte med, at man havde en ordentlig stak millioner, man ikke kunne komme af med, selv om det netop var enkeltmandsvandværkerne, man ville hjælpe.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-05-27:
Det er simpelt hen grænsende til noget af det værste hykleri, der nogen sinde er hørt fra denne talerstol, og det siger ikke så lidt, vil jeg sige til hr. Dohrmann.
Dansk Folkeparti har nedlagt Vandfonden.
Det var den, der skulle hjælpe folk på landet, der betaler 20.000 kr., 30.000 kr., 40.000 kr. for at få rent vand.
Og så siger hr. Dohrmann, at man gerne vil det, men at det ikke skal være sådan her, for der er ikke en definition af, hvad små vandværker er.
Jeg vil give Dansk Folkeparti et godt tilbud: Hvis hr. Dohrmann går op og siger, hvor mange mennesker der må være tilsluttet, for at vi kalder det et lille vandværk, så laver vi bare den definition nu med det samme.
Så siger vi, at hvis det er for 20 husstande eller 30 husstande, så er det dét, vi kan kalde for et lille vandværk, og så er det underlagt fonden, og så kan man få støtte.
Så siger vi ja tak, for så har vi et flertal.
Hr. Dohrmann skal bare leve op til det, han selv siger, og stemme for.
Jørn Dohrmann (DF), 2003-05-27:
Det er helt tydeligt, at Socialdemokratiet jo stadig væk ikke har lært noget af de tidligere fejltagelser.
I det ændringsforslag, der ligger her, skriver man om enkeltvandsindvindinger og små vandværker, men der er jo ikke nogen præcisering af, hvad man betegner som små vandværker.
Er det, når de store har leveret til måske tusindvis af borgere, og man så går ned og leverer til kun 900 - er det så lige pludselig små vandværker? Det er stadig væk ikke det, det gamle Vandfond var oprettet til i tidernes morgen.
Vi synes derfor fra Dansk Folkepartis side, at vi skal prøve at gøre noget for at bevare det gode drikkevand i stedet for at komme med en løsning, der skal helbrede bagefter.
Det er ikke det, det går ud på.
Bevar det gode drikkevand i Danmark, dét synes vi ville klæde Socialdemokratiet meget bedre i stedet for at komme og ville lave lappeløsninger bagefter.
Torben Hansen (S), 2003-05-27:
Under førstebehandlingen af det her forslag var et af argumenterne fra regeringspartierne og Dansk Folkeparti, at det her ikke var med til at sikre den decentrale vandforsyning.
Det var sådan set en af vores intentioner med det, nemlig at være med til at sikre den decentrale vandforsyning.
Som en naturlig konsekvens af det har vi så stillet det her ændringsforslag, hvor der direkte står, at de midler, der skal tilgå ude i det åbne land, skal være til at sikre den decentrale vandforsyning.
Det viser jo også bare, at vi har forsøgt at høre efter, hvad der blev sagt under førstebehandlingen, og at det ikke bare er sådan en rituel fuglesang.
Så det bliver jo spændende nu at se, hvad der så sker, når regeringspartierne og Dansk Folkeparti skal til at trykke på knapperne.
Det ender jo sandsynligvis med, at man stemmer imod det her ændringsforslag på trods af, hvad man tidligere har sagt og lovet under Folketingets forhandlinger den 11. marts 2002 og i Jyllands-Posten den 19. januar 2002.
Her er så forslaget, hvor man kan leve op til dét, men det stemmer
man sandsynligvis imod.
Det er det, der sker.
Det er Jensen og Nielsen og Hansen og Pedersen, der skal af med flere tusinde kroner, fordi deres vand er blevet forurenet af andre.
Det er åbenbart det, som regeringen også mener med medejerskab.
Parolen her må så være, at medejerskab også er ens eget medejerskab til den gift, som andre har spredt i ens brønd.
Jeg glæder mig til at se, hvad regeringspartierne og Dansk Folkeparti vil gøre nu, da vi også har stillet ændringsforslaget, hvor det decentrale indgår.
Det vil jeg meget gerne høre.
Carsten Hansen (S), 2003-05-27:
Vi skal ikke lægge skjul på, at vi synes, det her er et godt lovforslag.
Men med hensyn til de spørgsmål om frivillige aftaler med kommunerne, der er rejst her i sidste ende, må vi sige, at vi finder det dybt betænkeligt, at ministeren overhovedet ikke engang vil svare på dem.
Når der bliver stillet et spørgsmål, hvor der står: »Ministreren bedes gøre sig bekendt med de nævnte af Københavns Kommune indgåede aftaler i relation til lovforslaget og på den baggrund besvare spørgsmål 21 og 22 - evt. med udgangspunkt i eksempler, hvor kommunens rolle i aftalen er hhv. byplanmyndighed, grundejer og/eller bygherre ...«, så svarer ministeren guddødemig - var jeg lige ved at sige - at Justitsministeriet ikke har kompetence til at afgøre spørgsmålet om lovligheden, og på den baggrund vil ministeren heller ikke indhente oplysninger, og han vil heller ikke se, om han kan svare på de her spørgsmål.
Vi må nok sige, at det er en ganske arrogant holdning at have over for parlamentet, at man overhovedet ikke vil indhente oplysninger og ikke vil svare på stillede spørgsmål.
Jeg skal sige, at vi selvfølgelig ender med at støtte det her udmærkede lovforslag, men vi kommer til at bore i det.
Konsekvensen af de to notater, vi har fået fra Justitsministeriet og fra Folketingets Lovsekretariat, må vel være, at hvis det her er ulovligt, så er de aftaler, der er lavet i København, også ulovlige, og dermed er alle frivilligt indgåede aftaler mellem kommuner og bygherrer i det her land ulovlige. Det må jo være konsekvensen, vil jeg gerne sige til ministeren.
Det kan jo ikke passe.
Men det er altså for os meget, meget utilfredsstillende, at vi for det første ikke kan få et klart svar, og at der for det andet er rejst fuldstændig tvivl om lovligheden af frivillige aftaler mellem kommuner og investorer, og at ministeren for det tredje ikke engang vil indhente oplysninger og svare Folketinget.
Det vidner om stor magtfuldkommenhed og en meget arrogant holdning over for Folketinget og parlamentet, og det synes jeg ikke klæder denne sag, vil jeg gerne sige til ministeren.
Det var måske en anden sag værdig, men ikke denne her, hvor vi jo stort set har været enige om substansen og indholdet, men på den her led må vi sige, at det virker meget, meget besynderligt, at miljøministeren i sin egen magtfuldkommenhed overhovedet ikke engang vil indsamle oplysninger i det mindste; det må vi bede om.
Og vi vil fortsætte med at bore i sagen, det kan vi love miljøministeren, således at vi får spørgsmålet fuldt opklaret.
Det er næsten ikke til at leve med.
Jeg skal sige, at vi selvfølgelig ikke vil forhindre, at man kommer i gang med de her byomdannelser, selve lovforslaget er udmærket, men det er klart, at den usikkerhed, der er skabt, kan vi ikke leve med.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-27:
Det, der jo er karakteristisk ved både det papir, som Justitsministeriet har udarbejdet, og det, som Lovsekretariatet har udarbejdet, er, at der ingen argumentation er overhovedet.
Der er ingen forklaring på, hvordan en frivillig aftale pludselig kan antage karakter af en skat.
Og jeg kan altså ikke acceptere begrundelser, som ikke indeholder noget som helst forsøg på at forklare, hvorfor det er sådan, og det er der ikke gjort forsøg på, hverken fra Justitsministeriets side eller fra Lovsekretariatets side.
Der er en konklusion, og det er den konklusion, man hele tiden har haft, men der er ingen forklaring, og til det vil jeg sige, at det simpelt hen ikke er godt nok, og jeg vil da også meget betvivle, om det vil holde ved en domstol.
Men det kommer tiden jo til at vise, muligvis endda i mange situationer.
Det vil jeg stærkt betvivle, for jeg vil tro,
at en domstol vil forlange at få en forklaring.
Lars Christian Lilleholt (V), 2003-05-27:
Man kan have nok så stor sympati for, at kommunerne skal have mulighed for at opkræve et bidrag til medfinansiering af infrastrukturen i omdannelsesområdet, og det var rent faktisk også med i miljøministerens første udkast, at kommunerne skulle have en sådan mulighed, men det har siden vist sig, at det ikke er muligt.
I et notat fra Folketingets Lovsekretariat vurderes det, at aftaler om bidrag fra en bygherre til medfinansiering af kommunens infrastruktur vurderes at være en skat, som i henhold til grundlovens § 43, 1. led, skal pålægges ved lov, og derfor vil det ikke være muligt med denne ændring af loven at give kommunerne denne mulighed.
Tove Fergo (V), 2003-05-27:
Vi fejrer i år folkestyret i folkekirken.
For 100 år siden sikrede Venstrelederen I.C. Christensen demokrati i folkekirken ved loven om, at der skal oprettes folkevalgte råd til at tage sig af sognets anliggende i alle Danmarks 2.000 sogne.
Han sagde: Vil man vække folkets kærlighed og interesse for folkekirken, må man give dem indflydelse på dens styrelse.
Mænd, kvinder og tyende fik valgret ved den lov.
I dag kan Folketinget sige tillykke og ikke mindst tak
til landets 17.000 menighedsrådsmedlemmer.
Tak for det gode og engagerede arbejde, der udføres til gavn for folkekirken. Vi siger i dag tillykke og tak ved at give menighedsrådene den større frihed, de har ønsket sig, og det mindre bureaukrati til lettelse af deres frivillige arbejde, som er nødvendig.
Jeg ønsker i dag at takke de mange, der ude i sognene har arbejdet seriøst med lovforslaget i den vel nok mest omfattende høring nogen sinde i folkekirken.
Jeg ønsker også at takke Folketingets partier for et godt, grundigt og positivt samarbejde.
Tak til Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis ordførere for modspil og medspil.
Også tak til Socialdemokratiet, til partiets kirkepolitiske ordfører, fru Karen J. Klint, for et positivt bidrag, et bidrag, der har været med til at forbedre lovforslaget.
Ligeledes ønsker jeg at takke Det Radikale Venstre og Kristeligt Folkeparti.
I dag tager vi endnu et væsentligt skridt på folkestyrets vej; den vej, der blev anlagt for 100 år siden.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-27:
Jeg er ikke medlem af Arbejdsmarkedsudvalget, men har lang erfaring fra Europudvalget og i implementering af direktiver.
Jeg vil blot sige, at det er lidt underligt at høre beskæftigelsesministeren stå her og sige, at det er fuldstændig uhørt, at partier ikke stemmer for noget, som de i øvrigt har tilsluttet sig i Europaudvalget.
Det er det faktisk ikke, vil jeg fortælle beskæftigelsesministeren.
Vi havde for nogle år siden en proces på halvandet år, hvor partiet Venstre blokerede for vedtagelse af persondatadirektivet.
Så det er fuldstændig gammelkendt stof her i Folketinget, at hvis man ved implementeringsfasen kommer til nogle problemer, som man ikke havde forudset, da man støttede direktivforslaget, skal man selvfølgelig gennemarbejde det og sørge for, at der kommer et flertal, så man alligevel kan gennemføre det.
Det er ministerens pligt at sørge for, at der kommer et flertal.
Og det må så tage den tid, det tager.
Det tog halvandet år for persondatadirektivet.
Så må vi jo også her tage den tid, det tager at skaffe det fornødne flertal.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-27:
Jeg hørte bestemt ministeren sige, at der desværre var flertal imod Enhedslistens ændringsforslag.
Kunne ministeren så ikke overveje at gøre noget ved det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-05-27:
Nu er jeg jo vant til på arbejdsmarkedsområdet, at der bliver citeret fra alle de uendelig mange høringssvar, vi får på henvendelser.
Her kan jeg så konstatere, at LO, FTF, AC, SALA, KL, Amtsrådsforeningen, Advokatrådet osv. ingen bemærkninger har til lovforslaget
LO har efterfølgende ved brev af 18. oktober bemærket, at det bør præciseres i bemærkningerne, at for ikke at skulle indebære ulovlig indirekte forskelsbehandling skal beklædningskrav altid være saglige.
Og denne bemærkning er at genfinde i bemærkningerne til lovforslaget.
Så synes jeg, det er lidt mærkeligt, at hr. Anders Samuelsen og fru Anne-Marie Meldgaards argumenterer, som om vi ikke har behandlet det her.
Vi har jo behandlet Enhedslistens ændringsforslag.
Der var desværre bare flertal imod ændringsforslaget.
Det er jo derfor, at vi er kommet i en afpresningssituation fra Socialdemokratiets side, hvor vi kan konstatere, at man bruger en EU-implementering til at gennemføre noget, der ligger uden for implementeringen af direktivet.
Anders Samuelsen (RV), 2003-05-27:
Jeg må sige, at jeg synes, det er en anelse trættende at høre, at beskæftigelsesministeren forsøger at afrunde debatten ved at konstatere, at vi andre ikke vil leve op til vores ansvar, når faktum er, at ministeren har haft alle muligheder for at skabe sig et flertal.
Det er ministeren, der har ansvaret for at sikre, at han kan få et flertal, så vi kan få implementeret direktivet.
Det vil ministeren ikke, på trods af at det ligger lige for at gøre det.
Oven i købet er det jo sådan, at ministeren heroppe antyder, at den lille bitte ting, som vi foreslår, kan man nærmest i forvejen i Instituttet for Menneskerettigheder.
Så lad os da få det vedtaget.
Men det vil ministeren ikke, og derfor er det ministerens ansvar. Ingen andres.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-05-27:
Konstateringer er jo ganske gode.
Jeg synes faktisk, at regeringen skal vænne sig til, at man skal diskutere sagerne i det lange forløb, der er, hvor vi behandler dem her i Folketinget. Jeg vil godt give beskæftigelsesministeren endnu en chance og tænkepause og bebude, at Socialdemokratiet genfremsætter det her forslag, inkl. ændringsforslaget fra Enhedslisten, i den nye samling.
Så kan vi jo give hinanden tid til at diskutere det og få det ordentligt implementeret.
For der skal ikke herske nogen tvivl om, at Socialdemokratiet selvfølgelig gerne ser, at direktivet bliver implementeret, men det skal være et rimeligt forslag, hvor der er ligebehandling og ikke forskelsbehandling.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-05-27:
Jeg vil gentage, hvad jeg sagde ved andenbehandlingen: Hvad er det
Institut for Menneskerettigheder kan i forhold til konkrete henvendelser om forskelsbehandling i medfør af integrationsministerens lovforslag, der blev vedtaget forleden dag?
Instituttet kan afgive udtalelser om, hvorvidt Instituttet finder, at der har fundet forskelsbehandling sted.
Der er altså ikke tale om, at der kan afsiges endelige afgørelser.
I det fagretlige system er der derimod tale om endelige afgørelser af sager om forskelsbehandling, hvilket ligeledes vil være tilfældet i de sager, hvor en uorganiseret lønmodtager fører sagen ved de almindelige domstole.
Endvidere kan Institut for Menneskerettigheder jo i alle sager om forskelsbehandling på grund af etnicitet bistå ofre for forskelsbehandling.
Det gælder både for de organiserede og de uorganiserede lønmodtagere.
Og det er i denne sammenhæng, at arbejdsmarkedets parter sammen med instituttet vil etablere et samarbejde og udveksle erfaringer.
Jeg vil bare som afslutning konstatere, at hverken Socialdemokraterne eller De Radikale har sagt, at det her ikke er en hundrede procent implementering af EF-direktivet, og jeg vil så konstatere, at min forundring er stor over, at man ikke kan stemme for en hundrede procent implementering af et EF-direktiv.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-27:
Når Enhedslisten i dag stemmer imod dette forslag, skyldes det, at den manglende klageadgang i sager om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, som ikke kan forhandles fagretligt, er en afgørende mangel.
Vi har både ved første og ved anden behandling forsøgt at gøre det klart for beskæftigelsesministeren, at problemet ikke kun vedrører uorganiseret arbejdskraft, men i lige så høj grad gælder folk, der arbejder på arbejdspladser uden overenskomst, og de overenskomstdækkede, fordi overenskomsterne ikke tilnærmelsesvis dækker alle forhold vedrørende forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Vi ønsker såmænd bare en effektiv lov mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, uanset hvad der ellers ligger af direktiver.
Jeg går ud fra, at ministeren ønsker det samme, og jeg går ud fra, at ministeren har et problem med den manglende implementering af EF-direktiver, hvoraf det ene skal være implementeret inden den 19. juli 2003.
Nu er implementeringsfristerne jo ikke Enhedslistens problem, men vi vil da opfordre ministeren til hurtigst muligt at tage kontakt til de partier, som går ind for en effektiv lovgivning mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, så vi kan få løst problemet efter sommerferien.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-27:
Jeg og Dansk Folkeparti føler i dag en meget dyb trang til at
simpelt hen at bruge anledningen her til at frembringe en hyldest til det danske folkestyre
Tænk, at det kan lade sig gøre, at et flertal i Folketinget stemmer imod et EF-direktiv.
Tænk, rent glimtvis og undtagelsesvis fungerer Folketinget i Danmark.
Folketinget er ikke bare en kommunalbestyrelse i et stort Europa, der totalt skal bestemme, hvad vi implementerer, hvad vi lovgiver om her.
Det er en festdag, og alle flagene burde være oppe på Christiansborgs tårne.
Tak for det, Folketing.
Anders Samuelsen (RV), 2003-05-27:
Jeg vil sige, at jeg er hundrede procent enig med ministeren i, at det er ærgerligt og uklogt, at vi ikke kan få implementeret det her direktiv, men det er altså regeringens ansvar, at det ikke kan lade sig gøre.
Ministeren har haft alle muligheder for at imødekomme det forslag, som S, R, Enhedslisten og andre partier har stillet, om at sikre, at det her ikke bare er et forslag, som kommer til at omhandle halvdelen af arbejdsmarkedet.
Spørgsmålet er så, hvem det er, der driller.
Ministeren lægger op til, at det er et spørgsmål om indenrigspolitisk drilleri.
Det er det overhovedet ikke.
Direktiver er jo ikke noget, som bare blindt skal implementeres som et stempelkontor her i Folketinget.
Vi skal diskutere, hvordan vi skal implementere de her direktiver, og der er det altså ministerens og regeringens ansvar at skaffe sig et flertal.
Man kan ikke bare stille sig op og sige: Næ, det er sådan her, vi vil gøre det, og hvis I ikke vil være med til det, kan det også bare være lige meget.
Det er ministerens og regeringens ansvar at sikre, at man kan få et flertal.
Den eneste grund til, at vi ender i den situation, som vi gør om lidt, er, at regeringen forsøger at lege gidseltager over for Folketinget i stedet for at formidle et samarbejde.
Hvis det er holdningen fra regeringens side, er der ikke noget at gøre ved det, så må vi andre tage det til efterretning.
Søren Søndergaard (EL), 2003-05-27:
Jeg er fuldstændig enig med Venstre i denne sag.
Den her sag er fuldstændig oplyst.
Det eneste problem er, at ministeren ikke helt har forstået indholdet, men ellers er den fuldstændig oplyst, og derfor er der ikke grund til at tage den tilbage i udvalget.
Vi skal have en afstemning her om lidt og får den sag ordnet, og så kan vi bagefter se, hvordan vi får løst problemerne.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2003-05-27:
Jeg vil gerne starte med at rette en misforståelse, som beskæftigelsesministeren kom med.
For Socialdemokratiet er der ikke tale om indenrigspolitiske drillerier.
Det er et stærkt ønske for os, at der skal være et klageorgan for alle på arbejdsmarkedet. Hvis implementeringen af det her direktiv, som handler om ligebehandling på arbejdsmarkedet, blev vedtaget i dag, ville det medføre, at der for halvdelen af det danske arbejdsmarked ville opstå en forskelsbehandling, og det er vi ikke tilhængere af. Derfor synes vi, det ville være rimeligt, hvis beskæftigelsesministeren måske tager imod det tilbud, som vi gerne vil give her fra talerstolen i dag, netop at vi afbryder behandlingen af det her forslag, så regeringen og beskæftigelsesministeren får en mulighed for at rette den lille fejl, som er årsagen til, at Socialdemokratiet ikke kan stemme for forslaget i dag.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-27:
For at give hr. Morten Bødskov mulighed for at besvare spørgsmålet vil jeg give ham 2 minutter ekstra.
Men det, der er hovedproblemet i den besvarelse til fru Line Barfod, er jo, at der rent faktisk ikke er nogen reelle muligheder for domstolen til at gå ind og kontrollere, om der er en begrundelse for, at der skal sættes denne efterforskning i gang med den her type af nye efterforskningsmidler.
Det er jo det, domstolene gang på gang har sagt.
Den enkelte, konkrete dommer har ingen mulighed for at få overblik over hele sagsforløbet, det er det, dommerne forsøger at sige.
Der er to situationer, hvor dommerne kan komme ind, nemlig før efterforskningen skal starte, og det er efter.
Det retspolitiske problem, der i øvrigt ligger, når man kommer efter, er i sig selv meget, meget alvorligt.
Jeg vil gerne se hr. Morten Bødskov forsvare det, den dag man fra domstolens side ikke kan vurdere bevismaterialet på en sådan måde, at det kan føre til domfældelse, på trods af at alle kan se, at det her drejer sig om alvorlig kriminalitet.
er så, hvad det er.
Men inden en efterforskning skal starte, hvordan vil hr. Morten Bødskov så kunne forklare en dommer, hvis nu hr. Morten Bødskov stod i den situation, at det her er nødvendigt at anvende den her type, for man har jo ikke mulighed for at give dommeren de tilstrækkelige oplysninger? Det er jo der problemet ligger.