runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Det, regeringen siger til såvel amterne som kommunerne, er, at der skal stå respekt om indgåede aftaler.
Som bekendt har amter og kommuner indgået økonomiske aftaler med den tidligere regering, og som det også er alle bekendt, er de aftaler ikke ganske blevet opfyldt.
er: I respekt for indgåede aftaler bør I overveje, om ikke disse nye budgetter, der altså overskrider det planlagte, kan revurderes.
Det, regeringen ikke vil blande sig i, er, hvordan kommuner og amter så vil gøre det og fordele det.
Men jeg tror, at alle i dette Ting må have en interesse i, at der står respekt om indgåede aftaler, som indgås mellem regeringen og de kommunale parter, og det er blot det, regeringen har ønsket at understrege i brevet til kommunerne og amterne.
Det er en ganske almindelig praksis, at hvis man annoncerer før et valg, at man har et ønske om at tage gamle aftaler op, kan man gøre det.
Det er en meget fastslået praksis her i huset.
Men det, vi siger nu, er det samme, som vi sagde i valgkampen, nemlig at vi vil gennemføre en besparelse på 1,5 mia. kr. Det, jeg så tilføjer nu, er: Vi har ikke taget stilling til, hvad der videre skal ske frem mod 2005.
Det er jo meget tidligt at tage en diskussion i starten af 2002 om, hvordan situationen er i 2005.
Ole Stavad (S), 2002-01-08:
For det første kunne man måske bede statsministeren om en lille vejledning om, hvor det meget tydelige skriftsted findes - ikke i regeringsgrundlaget, men hvor man inden valget meddelte, at man ser Miljø-, freds- og stabilitetsrammen under ét sammen med ulandsbistanden.
For det andet vil jeg godt spørge, hvornår den tradition, som statsministeren henviste til, er ændret.
Vi har altid haft en tradition for, at selv om man er med i en aftale eller et forlig, kan man stille forslag her i Folketinget, men man kan kun gennemføre dem, hvis det er sådan, at man bliver enig med sine partnere om det.
Betyder det, statsministeren siger, at selv om der er lavet en langsigtet aftale med partiet Venstre, bliver den praksis, den nuværende regering vil leve med som mindretalsregering, at uanset hvad vi aftaler med denne regering - uanset at det indfases over en årrække og fremgår af aftalen - at når der er valg, og man bare siger et eller andet i valgkampen om, at man vil noget andet, fjerner det enhver forpligtelse?
Det er en virkelig nydannelse i et land, der lever med mindretalsregeringer, må jeg sige til statsministeren, og man skal tænke sig meget grundigt om, inden man introducerer den model.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Hvis hr. Holger K. Nielsen er blevet rystet over det, han har hørt her, er han blevet meget følsom på sine gamle dage, må jeg sige.
Mit svar er meget klart: Der er indgået en aftale i november 1998 om at nå et mål i 2005, men regeringspartierne har også sagt meget klart forud for valget, at vi ønsker det alt sammen taget op til revurdering, og det er en fastslået tradition her i huset, at når man gør det, er man frit stillet.
Men dermed har vi ikke taget stilling til, hvad der skal ske frem mod 2005, det gør vi senere.
Men jeg kan allerede nu krystalklart sige det samme, som vi sagde i valgkampen: regeringen vil foreslå en besparelse på 1,5 mia. kr., og vi ser ulandsrammen og Miljø-, freds- og stabilitetsrammen under ét.
Nu skal hr. Jørn Jespersen lægge meget mærke til, hvad det er, jeg siger.
Det er da rigtigt, at der i november 1998 blev indgået
Men det er jo også rigtigt, at de nuværende regeringspartier sagde meget klart inden valget, at vi ønsker besparelser på bistanden til udlandet, og vi har gjort det meget klart ved regeringens dannelse, at vi ser det, man kalder ulandsrammen, og rammen for miljø-, freds- og stabilitetsformål under ét. Det vil være regeringens hensigt at gennemføre en samlet besparelse på 1,5 mia. kr., sådan som vi har sagt det før valget, og sådan som vi har redegjort for det i regeringsprogrammet, og det vil også komme til at fremgå af finanslovforslaget.
Jørn Jespersen (SF), 2002-01-08:
Jeg kan forstå, at statsministeren nu erkender, at der ligger
et forlig, som binder regeringen, om, at den samlede ramme til miljø-, freds- og katastrofeindsatsen skal op på 0,5 pct. af BNI i år 2005, og at regeringen vil tage kontakt til sine forligspartnere med henblik på at ændre det.
Men hvis det ikke kan lade sig gøre, er regeringen altså bundet af forliget og skal nå 0,5 pct. i 2005. Tror statsministeren på den baggrund, at det er en effektiv udnyttelse af midlerne at lave en drastisk beskæring i det kommende år og det næste år og så hæve satsen dramatisk i 2004 og 2005?
Er det sund administration?
Er det den måde, den nye regering har tænkt sig at udnytte offentlige midler på?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Jeg må svare det samme til hr. Morten Helveg Petersen, som jeg havde lejlighed til at gøre mange gange i Folketingets spørgetid før juleferien, nemlig at regeringen fremlægger alt dette her som en samlet helhed sammen med finanslovforslaget.
Det bliver offentliggjort den 29. januar, og hr. Morten Helveg Petersen må have tålmodighed indtil da.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-01-08:
Det her er jo rystende.
Statsministeren lyder som en krejler på Hjallerup Marked med de uklare svar, han kommer med.
Kan vi ikke få nogle helt klare svar: Vil regeringen overholde forlig?
Vil regeringen fifle med forlig?
Vil regeringen bryde forlig?
Det må befolkningen og Folketinget da kunne få et helt, helt entydigt og klart svar på frem for den sorte sniksnak, vi hører i øjeblikket, og som blot er et forsøg på at sælge en trepattet ko som en virkelig god malkeko.
Men det er den jo ikke, så lad os få et klart svar for en gangs skyld.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Jeg kan bekræfte, at der er en aftale fra november 1998 om noget, der skal ske senest i 2005, som vi slet ikke er nået til endnu.
Men det er jo ikke det samme, som at man hvert eneste år indtil da skal lægge en automatisk stigning oven i de gamle bevillinger.
Det er det altså ikke, og under alle omstændigheder har regeringen gjort det klart fra begyndelsen, at vi ønsker besparelser på dette område, og at vi ser ulandsrammen og Miljø-, freds- og stabilitetsrammen under ét.
Det har vi gjort klart fra starten.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-01-08:
Det, som jeg husker valgkampen koncentrerede sig om, var ulandsbistanden.
Jeg erindrer ikke - men statsministeren må så korrigere mig - at hverken statsministeren, Venstre eller De Konservative har talt om miljøbistanden.
Jeg beder statsministeren bekræfte, hvis det i givet faldt skulle være tilfældet.
Lad mig derudover spørge, om statsministeren er enig i den nuværende udenrigsministers tolkning af det selv samme spørgsmål.
Jeg citerer fra en redegørelsesdebat om Miljø-, freds- og stabilitetsrammen tilbage i marts 1999, hvor den nuværende udenrigsminister sagde: »Derfor indgår ændringerne i Miljø- og katastroferammen i finansloven fra 1999, som vi indgik forlig om i fjor.« Der er altså tale om et forlig, og agter man at overholde det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Det er ikke noget, der er lagt skjul på, det er sagt åbent og direkte.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-01-08:
Mit spørgsmål til statsministeren går på, hvorvidt regeringen har tænkt sig at overholde tidligere indgåede aftaler.
Jeg tænker helt specifikt på Miljø-, freds- og stabilitetsrammen.
Jeg vil gerne citere fra en finanslovaftale, som blev indgået mellem Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Venstre og De Konservative i november 1998.
Her står at læse, at Miljø-, freds- og stabilitetsrammen vil blive gradvis indfaset til 0,5 pct. af bruttonationalindkomsten i år 2005.
Agter statsministeren at leve op til det indgåede forlig?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Proceduren er, at nu har regeringen altså sendt en henstilling til de kommunale parter, og den bliver nu overvejet i kommuner og amter.
Vi har selvfølgelig en forventning om, at også kommuner og amter har en interesse i respekt for aftalesystemet: når man har indgået en aftale, overholder man den.
Det er så det.
Hvad der så videre skal ske, må jo afklares mellem kommuner og amter, når de mødes med regeringen til økonomiforhandlinger i maj og juni.
Vi ønsker et tillidsfuldt forhold mellem regeringen og kommuner og amter, og derfor må det være en sag, der drøftes direkte mellem regeringen og kommuner og amter, når økonomien skal drøftes i maj og juni. Hermed sluttede spørgsmålet.
Mogens Lykketoft (S), 2002-01-08:
Jeg vil, da tiden jo er knap,
koncentrere mit sidste spørgsmål om én ganske bestemt ting, nemlig den kommunale økonomi.
Jeg ser i et telegram fra i går fra Reuters Finans
Derfor vil der blive lagt instrumenter ind i aftalesystemet, sådan at det ikke længere vil kunne betale sig for kommunerne at bryde aftalen med regeringen.
Senest i det statslige bloktilskud for 2003 vil et merforbrug i 2002 blive udlignet.
Jeg vil gerne have statsministeren til at bekræfte eller afkræfte, at dette er regeringens politik, for jeg skal gøre opmærksom på, at i det brev, hr. Stavad citerede for et øjeblik siden, der er sendt til samtlige amtsråd, siger regeringen jo: Der er en overskridelse på 0,5 mia. kr., og den må ikke findes på hovedområdet for amternes aktivitet, sygehusene.
Det er åbenbart det, der er konsekvensen af regeringens melding til amterne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Det eneste, jeg har gjort her, er, at jeg har svaret på et spørgsmål fra hr. Jacob Buksti, som refererer til nogle udtalelser, som ministeren for videnskab, teknologi og udvikling har fremsat, og som henviser til, at skattestoppet koster penge, men det, der menes hermed, er, at når man tager de gamle forslag til skatter og afgifter af bordet, så koster det selvfølgelig penge.
Derimod koster det jo ikke penge at forhindre nye skatter og afgifter, det siger da sig selv.
Det kan aldrig koste penge, at man holder noget i ro.
Det kan kun koste penge at have et skattestop, hvis man havde planlagt nye skatter og afgifter, og det havde den tidligere regering.
Det var jo også derfor, vælgerne ikke ville have den, og det er derfor, vi har sagt: Jamen skattestoppet betyder selvfølgelig, at så skal det tages af bordet, som den tidligere regering havde planlagt, og det koster de 2 mia. kr., og det er det, der ligger i det.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-01-08:
Nu har der været mange forlydender fremme i pressen, og de står selvfølgelig ikke alle sammen til troende.
Vi venter alle sammen i spænding på finanslovforslaget, når nu det ser dagens lys.
Men skal jeg forstå statsministerens seneste svar i retning af, at vi kan forestille os en situation, hvor man sammen med Dansk Folkeparti skærer i miljøbistanden i det kommende år og næste år for derefter at fase op igen, så man kan nå op på 0,5 pct. i år 2005? Er det dét, der ligger bag statsministerens svar her i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-01-08:
Nej, men jeg har heller ikke på noget tidspunkt påstået, at det er kommet bag på regeringen.
Vi var da udmærket klar over, at der lå planlagte skatte- og afgiftsforhøjelser i det gamle finanslovforslag, og derfor havde vi også allerede inden valget gjort det klart, at de ville blive taget af bordet.
Og da vi jo vidste, at den tidligere regering allerede havde brugt pengene, var vi også godt klar over, at vi så skulle ind og skaffe finansiering.
Det er derfor, at regnestykket er på 7 mia. kr., som vi skal finde.
De 5 mia. kr. bruger vi til at opfylde regeringens valgløfter til punkt og prikke, og de 2 mia. kr. skal vi finde, fordi den tidligere regering havde planlagt nye skatter og afgifter, som vi ikke ville acceptere.
Det er grunden til, at det bliver 7 mia. kr.
Vedrørende universiteterne kan jeg i øvrigt sige, at vi lovede før valget, at vi ville give ekstra penge til forskning, og jeg kan allerede nu sige til hr. Aage Frandsen, at det vil blive opfyldt; der vil blive afsat ekstra penge til forskning.
Lotte Bundsgaard (S), 2002-01-08:
Jeg synes ikke helt, statsministeren svarer på spørgsmålet, der bliver stillet.
Under valgkampen udtalte statsministeren, at skattestoppet ikke kostede penge.
Nu koster skattestoppet pludselig mange penge på grund af den tidligere regerings finanslov.
Var det, fordi Venstre på daværende tidspunkt ikke havde sat sig ind i det finanslovudspil, som regeringen var kommet med, eller talte man ikke helt sandt, da man sagde, at skattestoppet kunne gøres, uden at det kostede penge?
Svend Aage Jensby (V), 2002-01-09:
Kun en enkelt supplerende bemærkning til det, udenrigsministeren sagde rettet til hr. Søndergaard: Der var i høj grad behov for at få vedtaget beslutningsforslag nr. B 37 inden jul.
Forberedelsen af udsendelsen af det styrkebidrag, dette beslutningsforslag omhandlede, kræver tid.
Stabsofficererne i centralkommandoen har gjort det samme.
Specialstyrkerne, som var det bærende i forslaget, er i vidt omfang deployeret.
Det er for længe siden, at en fact-finding del af specialstyrkerne kom til Afghanistan.
Det var derfor, det hastede.
Jeg deler naturligvis udenrigsministerens betragtning, som også hr. Helge Adam Møller sagde, at det her
er en tosporsoperation: uden den første, ikke den anden.
Vi vil nemlig ikke sende minerydningssoldater af sted på en i forvejen meget farlig opgave, hvis de kunne løbe ind i Taleban/Al-Qaida-lommer. Derfor er proceduren foregået, som den er.
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-09:
Jeg vil nu fastholde, at hvis vi havde brugt 24 timer mere før jul til en ordentlig behandling af det forslag, vi vedtog før jul, så havde det ikke forhindret nogen som helst af de ting, som forsvarsministeren og udenrigsministeren nævnte, selvfølgelig heller ikke forberedelserne til dem.
Det var et valg, der blev truffet, men jeg er fuldstændig enig, når udenrigsministeren siger, at det ikke er et valg, man kan kritisere regeringen for.
Jeg kritiserede sådan set heller ikke regeringen, det var en kritik af det flertal i Folketinget, der var for det, for det er sket før, når det har handlet om danske soldater, der skulle udsendes, at man valgte at se bort fra en grundig behandling.
Så det var ikke nogen kritik af regeringen.
En anden ting, som jeg vil sige, er, at jeg er glad for udenrigsministerens fortolkning af sætningen »om nødvendigt forudses sikkerhedsstyrken tillige at kunne blive indsat i andre områder i Afghanistan«, for det var jo en klar fortolkning, der gik ud på, at i takt med at den regering eller overgangsadministration, som er til stede i Afghanistan, får kontrol med nogle områder, kan man selvfølgelig også dér rydde miner osv.
Den klare holdning og den klare fortolkning af det, der står her, er selvfølgelig
en fortolkning, jeg fuldstændig kan dele.
Derimod kan jeg ikke dele en fortolkning om, at man skal operere i områder, hvor den pågældende administration ikke har kontrollen, eller at man skal gå ind for at tilkæmpe sig kontrollen i de områder.
Derudover vil jeg sige, at jeg naturligvis ikke deler det, som udenrigsministeren og den konservative ordfører var så enige om, nemlig at det militære var forudsætningen for det humanitære, for det bygger jo på den opfattelse, at den eneste måde at vælte Talebanregimet på var den militære. Hvis det er rigtigt, må man jo spørge: Hvorfor skulle der de frygtelige begivenheder i USA til at få det til at gå op for f.eks. udenrigsministeren og for den amerikanske regering?
Hvis det virkelig er sådan, at det kun er den militære løsning, der er mulig, må vi jo også stille spørgsmålet: Hvilke andre steder i verden gælder det, at den militære fjernelse af et regime er forudsætningen for, at vi kan gøre en humanitær indsats?
Der er jo mange steder i verden, hvor der i dag er behov for en humanitær indsats, og hvor dårlige regimer forhindrer den humanitære indsats.
Vi deler ikke den opfattelse, at den eneste måde at vælte Talebanregimet på var den militære måde.
Vi mener, der var andre måder.
Den sidste ting, som jeg lige bliver nødt til at nævne, er, at jeg ikke deler opfattelse med de ordførere, som er meget optimistiske med hensyn til, hvor langt man er kommet i nedkæmpelsen af Taleban.
Vi har lige modtaget underretning
om, at den midlertidige regering, administration, har løsladt en række ledende Talebanministre, herunder justitsministeren, forsvarsministeren og industriministeren.
Det er vel et udtryk for, at der er et eller andet ravruskende galt, så den optimistiske opfattelse, at nu er Talebanregimet bare nedkæmpet, og nu er alt i den skønneste orden, er ikke en opfattelse, vi fra Enhedslistens side kan dele.
Per Stig Møller (KF), 2002-01-09:
Jeg skal ikke trække tiden yderligere, men det er da korrekt, som hr. Søren Søndergaard siger, at alt er ikke i den skønneste orden.
Det ville derfor også være forkert, hvis jeg var tavs og lod det stå, som om at det bare var noget, hr. Søren Søndergaard mente.
Jeg mener da heller ikke, at det er i den skønneste orden.
Vi skal derud for at være med til at bringe det i en bedre orden.
Det er det, vi er blevet anmodet om.
Vi skal ikke forestille os, at der ikke er risici.
Det ville den jo ikke være, hvis alt var i den skønneste orden, så det kan vi ikke foregøgle hinanden, og det gør vi så heller ikke.
Der er farer, og det skal også siges, at det ved det militære personel også, og derfor er risikoen klassificeret som middel.
Der er kræfter i Afghanistan, som vi på et eller andet tidspunkt selvfølgelig kan risikere ikke vil følge den nye regering.
Der er mange hurdler foran.
Der skal nedsættes en grundlovgivende forsamling, der skal foretages valg af en forsamling.
Der er mange risici foran.
Det er jo også derfor, vi vil være med til at konsolidere regeringen og har sagt, at vi er villige til at være med humanitært med de her 100 mio. kr. om året i de næste 4-5 år.
Med det, der er tale om med den militære aktion her, er altså konsolidering af det regime, som prøver at skabe lidt ro og orden og lidt bedre tilstande end dem, talebanerne leverede, og det er vi alle interesserede i.
var nødvendig, for Afghanistan var jo blevet en terrorrede.
Så kan så hr. Søren Søndergaard komme op igen og spørge, om vi så ikke skal slå til i alle lande, men nu var Afghanistan altså blevet en fuldstændig manifest og markant terrorrede, og det, afghanerne jo nu siger, er, at i virkeligheden var det Al-Qaida, der havde kidnappet landet. Det vil sige, at når det var en terrorrede, som kunne skabe uro, drab, dødsfald, mord hvor som helst i verden, og det kunne den jo, og det kan den stadig væk, det skal vi ikke være blinde for, faren fra terroristerne er ikke overstået,
så var det en opgave at få ryddet ud og begynde kampen mod den terrorisme, som slog så markant til.
Her bliver der ryddet ud i nervecenteret i Al-Qaida, uden at vi foregiver, at så er Al-Qaida væk bagefter.
Der er også bagefter risici alle vegne, det skal vi være klar over.
Men her var det altså nødvendigt at gribe ind, det har man gjort, og det støttede vi så, som forsvarsministeren var inde på før, med den første beslutning før jul.
Vi støtter denne autoritets konstruktion og opbygning, som man er blevet enig om tværnationalt, med det, vi beslutter i dag, og som vi er glade for.
kL. 14.45
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-09:
Vi konservative ser meget positivt både på intentionerne om frit valg og selvfølgelig også på, at par, der ønsker det, skal på plejehjem sammen.
Vi ser derfor også frem til, at regeringen ser nærmere på de her områder og fremsætter forslag om det.
Hvad angår selvvisiteringen er visiteringen eller vurderingen af, om de ældre skal på plejehjem, i plejebolig, eller om man kan ordne det plejebehov, de måtte have, på anden vis, et kommunalt anliggende.
Som jeg før har nævnt i forbindelse med Enhedslistens forslag, går Det Konservative Folkeparti ind for en bevaring
af det kommunale selvstyre.
Det gør vi også på det her område.
Og det er i dag kommunerne, der beslutter, hvornår og om der er plads på plejehjem, og det ønsker vi at de skal blive ved med, så længe de formår at administrere det. Men jeg ser samtidig positivt på socialministerens forslag om mulighederne for hel eller delvis selvvisitering til f.eks. akutstuer, altså hvor der opstår et konkret behov, og hvor den ældre i en periode ikke føler sig tryg i den ordning, vedkommende måtte være i.
Derfor kan vi ikke tilslutte os forslaget.
Grete Schødts (S), 2002-01-09:
Det lyder umiddelbart som et godt initiativ, forslagsstillerne her har taget til, at såvel ældre som yngre
selv skal kunne vælge deres bolig, hvor som helst i landet de vil bo, og samtidig have en forventning om at kunne flytte i en egnet bolig, alt efter alder eller handicap, hvor hjælpen er. Sådan tror jeg egentlig at vi alle sammen ønsker det skulle være, men er det realistisk?
Selvvisitering til frit boligvalg mener jeg faktisk vil skade dem, der virkelig trænger til at komme først med hensyn til at få en ledig bolig på et plejehjem eller en handicapvenlig bolig.
Jeg tror faktisk, det skader mere, end det gavner.
Hjælper vi mennesker ved at lave en lovgivning om at have ret til at komme på en venteliste til en plejehjemsplads eller en handicapvenlig bolig?
For det er jo faktisk sådan, det forholder sig i virkelighedens verden.
Vi mangler stadig væk ældreegnede boliger, vi mangler plejehjem, vi mangler boliger til handicappede, og det er faktisk her, vi skal starte for at løse nogle af de her problemer.
Det var faktisk det, vi lagde op til i Socialdemokratiet og i regeringen, og nu håber jeg, at den nye regering også vil fortsætte den kurs og tage de initiativer, som vi lagde for dagen, til simpelt hen at få bygget nogle flere boliger, som vi har så hårdt brug for.
Det mener jeg er helt forkert. Jeg mener, at de, der har hjælp behov, de, der har handicappet,
Jeg mener faktisk, at det i dag står i serviceloven, at man har sociale hensyn at tage, og derfor er jeg også af den opfattelse, at ny lovgivning på det her område burde være overflødig.
Vi er også nødt til at erkende, at der er dårligt fungerende kommuner, der ikke lever op til servicelovens intention, og derfor ser vi meget positivt på, at der skal laves en lille ændring, så der ikke kan ske misforståelser, når man læser serviceloven.
For os er det en selvfølge, at er man et par og den ene bliver plejekrævende, så flytter man sammen, men vær opmærksom på: En visitering til en skærmet enhed for senildemente er ikke lykken for ethvert ægtepar, hvor den ene af parterne er senildement og den anden måske er rask.
Der handler det om, at kommunerne skal stille en ældreegnet, handicapegnet bolig til rådighed med den hjælp, der er behov for, så der tror jeg, det er meget vigtigt, at vi skiller begreberne ad.
Men den del af forslaget er vi positivt indstillet over for, og den første del afviser vi.