runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-02-09:
Med dette forslag ønsker regeringen at fremme forskningen og udviklingen inden for fødevare-, jordbrugs- og fiskerisektoren, og som den socialdemokratiske ordfører sagde, har CD ikke lyst til at springe af i farten; vi har lyst til at deltage.
I CD er vi positivt indstillede over for tiltag, som har til formål at fremme udviklingen, og den tilskudsmodel, som vi står over for her, har vi sådan set ikke noget specielt imod.
Vi er enige i, at der er en vis rimelighed i, at loven kan målrettes mod særligt prioriterede områder som eksempelvis arbejdsmiljø og fødevaresikkerhed.
Derfor er det godt, at det offentlige går sammen med det private erhvervsliv i denne lovgivning.
I den forbindelse er vi i CD faldet over, at man vil målrette tilskudsordningen mod små og mellemstore virksomheder.
I lovforslaget begrundes dette med, at store virksomheder har lettere adgang til andre finansieringskilder, og at de store virksomheder kan arbejde med flere udviklingsprojekter samtidig.
Dermed er det enkelte projekts succes ikke afgørende for virksomheden.
Men er denne opfattelse ikke en anelse for firkantet? Man må altså huske på, at de store virksomheder er meget vigtige aktører på eksportmarkederne, og derfor synes vi i CD, at det er forkert, når man i lovforslaget reelt udelukker de store virksomheder fra at få del i de tilskudsmidler, især når det tages i betragtning, at man rent faktisk i bemærkningerne til lovforslaget omtaler de store virksomheder som de centrale lokomotiver i erhvervsudviklingen.
Der er jo rent faktisk mulighed for at fastsætte regler om tilbagebetaling af tilskuddet, hvis projektresultaterne udnyttes kommercielt, og der er vel ikke noget odiøst i, at man nu begynder at kunne tjene penge på nogle gode ideer?
Så jeg synes ikke, det er noget, der i sig selv skulle være et argument for, at man sagde nej til at udelukke de store virksomheder. I øvrigt bør udviklingen med henblik på at forbedre fødevarekvalitet, dyrevelfærd og arbejdsmiljø vel ikke være forbeholdt de mindre og mellemstore virksomheder?
Tværtimod gælder det om at fastholde motivationen til at deltage i dette udviklingsarbejde hos alle.
Ved at opstille et kriterium om, at store virksomheder kun kan blive omfattet af denne ordning, såfremt de indgår i et netværkssamarbejde, frygter vi, at gode ideer aldrig bliver ført ud i livet, og derved kan loven så i nogle tilfælde få den stik modsatte virkning af, hvad der var tilsigtet.
Derfor bør store virksomheder kunne stå som eneansøgere og have
samme adgang til tilskud som andre
, hvis projektet i øvrigt lever op til de stillede krav.
Vi er som nævnt enige i nogle ting i lovforslaget, men vi vil under udvalgsarbejdet gerne have rejst nogle af de problemstillinger, som jeg har nævnt her, og CD ønsker også, at der bliver set på bemyndighedsloven.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-09:
Det er jo sådan med et lovforslag, vil jeg sige til hr. Ole
Vagn Christensen, at der altid kan være nogle ting, man gerne vil have ændret under udvalgsarbejdet, og det var dem, jeg fremførte herfra.
Og jeg bekendtgjorde egentlig også, at det, jeg sagde, var vores grundholdning.
Vi må så erkende, at vi jo ikke fuldt ud kan få vores grundholdning igennem med den regering, der sidder i landet i dag; men det kan vi måske så med den regering, der kommer efter den, der sidder i dag, for det bliver jo højst sandsynligt en borgerlig regering. Jeg vil da gerne anerkende, at hr. Ole Vagn Christensen - det kan jeg jo ikke modbevise - har været ude og tale med nogle virksomheder og derfor også har fået noget erfaring derude, men at det så måske er det samme, som egentlig lidt har været tilfældet ved starten her i dag, nemlig at det har knebet med hørelsen, når hr. Ole Vagn Christensen har været ude på virksomhederne.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-02-09:
Hr. Ole Vagn Christensen bevæger sig faktisk ude i erhvervslivet i masser af timer om året og er sådan set med til også at få nogle gode input fra det erhvervsliv, der ligger i det område, hvor han er valgt.
Når jeg derfor har fremført det, jeg har fremført her, så er det af den klare overbevisning ud fra det, jeg har oplevet rundtomkring på virksomhederne, at når man ikke har nogen indtjening, er det ikke lavere skatter, der løser nogen som helst problemer, men derimod at man er i stand til at kunne udvikle sig og kunne fremme en udvikling, der betyder, at man er konkurrencedygtig, og at man til det har et fællesskab, som styrker disse initiativer.
Og så vil jeg godt anerkende, at de første seks ord, hr. Christian H. Hansen sagde, var, at han anerkendte de gode ting i det her forslag, men så kom der sandelig også derefter en skidtspand.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-09:
Jeg må sige til hr. Ole Vagn Christensen, at selv om det måske er svært at anerkende, så må jeg henholde mig til, at jeg faktisk tror, det var hørelsen, der var noget galt med.
Og det må jeg så gentage en gang mere, for i starten af min ordførertale - nu kan jeg så læse op - siger jeg, at vi i Dansk Folkeparti mener, at der er gode intentioner i det her lovforslag, og vi ser frem til et godt udvalgsarbejde.
Jeg synes også, at hr. Ole Vagn Christensen, når vi taler om byrder for erhvervslivet, bureaukrati, som jeg nævnte i min tale, skulle tage at komme lidt ud i samfundet og snakke med erhvervslederne og høre, hvad det er for nogle byrder, de sidder og kæmper med til daglig; så vil han få et helt andet syn på det felt, han har talt om her i dag.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-02-09:
Det kan da godt være, jeg ikke hørte efter, men jeg tror nu nok, at jeg gjorde det alligevel.
Jeg vil gerne sige, at vi tror ikke på den filosofi, og jeg vil da godt spørge, om hr. Christian H. Hansen har gjort sig nogle overvejelser om, hvor meget det er, man skal lette skatterne, for at man kan stille noget tilsvarende op, som man kan gøre i fællesskabet.
Jeg er helt sikker på, at vi heller ikke vil have nogen garanti for, at vi, selv om vi lettede skatterne, så kom i den situation, at vi så havde nogen sikring for, at pengene blev brugt til, at man moderniserede et dansk erhvervsliv og til, at man foretog de nødvendige innovationsudviklinger. Nej, jeg mener, at det, der har gjort, at dansk erhvervsliv kan klare sig, er, at de har haft nogle rimelige byrder, som de også har måttet svare til samfundet, men samtidig har der været en dialog om, hvordan man kunne udvikle industrien, og det er også det, det her forslag drejer sig om.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-09:
Jeg må sige til hr. Ole Vagn Christensen, at hvis han havde lyttet lidt efter, så var det, jeg sagde, faktisk, at vi ønskede, at vi fik et andet skatte- og afgiftssystem herhjemme, og på den måde ville de små virksomheder kunne få et større råderum, de ville have nogle flere penge til selv at kunne gøre det her.
Jeg meddelte faktisk også her fra talerstolen, at vi vil se positivt på forslaget, og at de intentioner, der var i forslaget - det startede jeg faktisk min ordførertale med at fortælle - var vi positivt indstillet over for.
Så måske skulle hr. Ole Vagn Christensen i stedet for have hørt efter.
Jeg anerkender fuldt ud hr. Keld Albrechtsens form for humor, og man kan jo vende tingene, ligesom man har lyst til.
Jeg har lige sagt, at vi ønsker et andet skatte- og afgiftsystem herhjemme, som vil medføre, at disse virksomheder, også de små virksomheder, vil få nogle flere penge, og at de dermed kunne sætte deres egen udvikling i gang, i stedet for at den udvikling, de skal sætte i gang, skal være bestemt af politikere.
Så i bund og grund handler det om, at vi ønsker et system, der er mere frit for erhvervslivet, end det her
lovforslag lægger op til
Det er så forskellen på min og hr. Keld Albrechtsens grundholdning, og den tror jeg ikke, selv om vi fortsætter i flere timer, at vi rykker meget i dag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-09:
Jeg forstod det sådan - jeg må jo nok have hørt forkert - at så længe vi har en socialdemokratisk ledet regering, vil Dansk Folkeparti ikke være med til at sætte de små og mellemstores virksomheders muligheder for udvikling i stå.
Men hvis det skulle ske, at der kom den regering, Dansk Folkeparti ønsker, så er man klar til at sætte de små og mellemstore virksomheders udviklingsmuligheder i stå.
Jamen sådan måtte det, vi fik at vide, jo forstås.
Det lød som en underlig bagvendt sammenhæng, må jeg indrømme, men det er måske den pris, Dansk Folkeparti er villig til at betale for at få en anden regering, hvis det blev resultatet af et kommende folketingsvalg.
Så må man jo sige det.
Ole Vagn Christensen (S), 2000-02-09:
Jeg ved ikke, om det var den store naivitet, der lyste ud af hr. Christian H. Hansens indlæg.
Det var ikke bedre.
Vi har jo hørt her, hvordan man ved at læse lovforslaget også kan se den historiske udvikling, hvordan man netop har fået sat udviklingen i gang ved sådan set at have nogle forskellige ordninger, som man kunne gå ind og gøre brug af.
Og her handler det ikke om det småpjatteri, om at man betaler lidt mere til det fælles samfund, end man ville gøre efter hr. Christian H. Hansens mening.
Her handler det om, at man virkelig kan sætte noget i gang, og man har nogle muligheder for at kunne sætte udvikling i gang.
Hr. Christian H. Hansen må da erkende, at det lyser ud af forslaget, at det har kunnet lykkes.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-09:
Så vil jeg bare sige, for nu skal det jo være den korte version, at set fra Enhedslistens synspunkt er der sådan set ikke så frygtelig meget perspektiv i at bruge penge uden for økologien, fordi det er i økologien, at dansk landbrugs fremtid og overlevelseschance ligger.
Hvis Danmark skal kunne klare sig på eksportmarkederne også om 10 og 20 år, så er det den økologiske produktion, fordi de andre landes landbrug risikerer f.eks. at blive ødelagt af gensplejsning osv.
Der håber jeg da, at vi i Danmark, hvis vi virkelig satser på økologien, også vil kunne have et landbrug om 10 og 20 år.
Derfor må man altså tænke lidt længere ud i tiden, og derfor skal man ikke bruge alt for mange penge på ting, som har fremtiden bag sig.
Det er en meget stor debat det her; det er jeg godt klar over, og som jeg sagde er det den korte version.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Jeg kan sige til hr. Jens Hald Madsen, som spurgte om hr. Henning Gjellerod: Det har jeg svaret på.
Så spurgte hr. Jens Hald Madsen om grundlaget for aktionen: Det har jeg også svaret på.
Der er en gruppe lande, der beslutter at have en mening og en holdning og sende et politisk signal, og det er det, vi har gjort.
Til hr. Lars Løkke Rasmussen: Ja, man kan genkende nogle af svarene, fordi alle spørgsmålene stort set handler om det samme.
Men når hr. Løkke Rasmussen refererer til hr. Jacob Buksti, er det forkert.
Det, hr. Jacob Buksti har sagt, er, at det er hans fornemmelse - og det er også min - at den fælles holdning hos de 14 lande plus Norge, USA og Israel og formentlig også FN's generalsekretær har gjort indtryk i Østrig, har påvirket regeringsgrundlaget og utvivlsomt også har været medvirkende til, at Østrigs præsident har afkrævet de to partiledere en underskrift på den erklæring, de faktisk har underskrevet.
Nu må vi så se på den praktiske udvikling, hvordan Østrigs politik former sig i praksis, og om de konkrete handlinger også følger regeringsgrundlaget op.
Til hr. Thulesen Dahl
: Nu springer jeg over alle hr. Thulesen Dahls fornærmelser - jeg kan se, at det giver lidt røde ører hos hr. Thulesen Dahl, og det glæder mig egentlig - og forholder mig til, hvad det egentlig er, hr. Thulesen Dahl spørger om.
Det retlige grundlag ligger i Traktaten, men det er adskilt fra denne aktion, for det er nemlig sådan, at Traktaten er et samarbejde mellem 15 lande med en fælles holdning.
Men EU-traktaten afskærer jo ikke en gruppe af andre lande fra at have en fælles holdning.
Det kan man altid have, det har de nordiske lande f.eks. i FN, og det har andre grupper af lande rundtomkring.
I Beneluxlandene har man f.eks. klare holdninger med hensyn til Afrika og andre steder.
Hermed har jeg skabt den klarhed, som jeg tror var
nyttig at få i forbindelse med hr. Thulesen Dahls spørgsmål.
Sonja Mikkelsen (S), 2000-02-09:
Jeg vil gerne henholde mig til det, jeg skulle svare på, nemlig det stillede spørgsmål, og det vedrører ikke spørgsmålet om, hvorvidt Ansaldo har leveret førerløse tog andre steder i verden.
Det er der svaret på ved tidligere lejligheder adskillige gange over for Trafikudvalget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-09:
En anden gang vil jeg da anbefale statsministeren at bede sine embedsmænd om at lave skriftlige svar til hvert enkelt spørgsmål.
Det ville jo lette alles arbejde en del.
Og jeg må fastholde, at det kan altså ikke tolkes på anden måde, end at Danmark - ligesom statsministeren siger vi gør, når vi skal hæve eller sænke renten - bare modtager en fax et eller andet sted fra om, at nu skal vi gøre dette eller hint.
Her handler det altså om, at så længe man ikke har fået en fax fra de store EU-lande om, hvordan man skal forholde sig over for Østrig, ved man det i virkeligheden ikke, og derfor vil jeg bare indskrænke mig til under dette spørgsmål at spørge statsministeren, om regeringen vil medvirke til, at man laver et retligt grundlag for, hvornår man skrider ind over for lande, som ikke har forbrudt sig mod menneskerettighederne.
Ulla Tørnæs (V), 2000-02-09:
På hr. Arne Melchiors spørgsmål svarede statsministeren nogenlunde ordret: Jeg kan bekræfte, at jeg ikke har registreret, at et flertal har anmodet regeringen om at træde ud af sanktionerne mod Østrig. Jeg vil så blot spørge statsministeren, om statsministeren kan bekræfte, at et flertal har opfordret regeringen til ad uformelle kanaler at søge en løsning på den fuldstændig håbløse situation, som Europa er blevet bragt i.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-09:
Jeg synes ligesom hr. Jens Hald Madsen, at det var en utrolig interessant oplysning, statsministeren gav, om, at det afgørende for, at man træder ind i denne her situation, er, at man har at gøre med en kollega i Det Europæiske Fællesskab, altså et EU-medlem, nemlig Østrig, for det giver jo nemlig grundlag for nu endelig at få fastslået, at det her er en EU-aktion vendt imod et EU-medlemsland, og dermed må det jo også være reguleret af de spilleregler, der gælder i Det Europæiske Fællesskab. Vil statsministeren da ikke bekræfte, at de spilleregler, der gælder i Det Europæiske Fællesskab, bygger på, at man kan dømme et land på gerninger - et land på gerninger - ikke at man kan dømme på en forventning om, hvad der måske sker engang ud i fremtiden? Kan statsministeren ikke bekræfte, at hvis ikke man dømmer på gerninger, som man altså ikke har valgt at gøre det i forhold til Østrig, så lever vi et retsløst samfund?
Jeg har nu endda forstået, at man ud over, at man vil dømme uden gerning, så vil man også dømme tidsubestemt, og det er jo i modstrid med alt det, regeringen i øvrigt har påstået den retspolitisk har stået for, når vi diskuterer retspolitik, nemlig at man ikke dømmer, uden der er begået gerninger, og at man ikke dømmer tidsubestemt.
Jens Hald Madsen (V), 2000-02-09:
Jeg synes, det var meget interessant, at statsministeren sagde, at forskellen på denne her politiske aktion og Ruslandproblematikken er, at Østrig er et EU-land.
Hvorfor er det her så ikke en EU-aktion?
Dette her er jo ikke en EU-aktion.
Dette er en politisk aktion mellem 14 uafhængige lande, og hvis der overhovedet skulle være et sammenligningsgrundlag mellem, at Østrig var et EU-land og Rusland ikke var, så burde det da være, fordi det skulle være en EU-aktion.
Hvad er forklaringen på det?
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-09:
Statsministeren vil ikke svare på, hvor længe de diplomatiske og politiske sanktioner skal vare. Det, jeg gerne vil spørge statsministeren om, er: Det er nu kommet frem, at statsministeren lægger meget stor vægt på, at det, vi gør, gør vi sammen med de øvrige EU-lande.
Betyder det så, at den diplomatiske sanktion, der bestod i, at Udenrigsministeriets embedsfolk ikke kunne deltage i en middag på den østrigske ambassade, hermed er slut? Kan statsministeren bekræfte, at embedsmænd fremover gerne må få kontakt til ambassadøren, for det ligger jo ikke inden for den erklæring, som de 14 lande vedtog.
Og skyldes den sag - altså afbudet til middagen - alene det forhold, at statsministeren glemte at kontakte udenrigsministeren, før statsministeren sammen med de øvrige statsministre i EU besluttede sig for erklæringen?
Arne Melchior (CD), 2000-02-09:
Derfor vil jeg gerne spørge statsministeren, om han har oplevet, at han fra et flertal af medlemmer eller fra partier repræsenterende et flertal af medlemmer i dette Ting er blevet opfordret til at gå enegang og trække Danmark ud af de forholdsregler, der i fællesskab med mange andre lande er truffet over for Østrig.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Jeg må nok sige, det er meget kedeligt, at det skal stå så uklart for østrigerne og for det internationale samfund, hvad der skal til, for at man ikke længere vil have de her sanktioner.
Altså hvad skal der f.eks. til, for at en velkvalificeret østriger kan blive valgt til en international toppost?
Synes statsministeren ikke, det ville være forkert, hvis det pludselig var Danmark, der på ubestemt tid ikke kunne få valgt en kvalificeret dansker til en toppost, fordi man havde nogle sanktioner som disse?
Var det ikke rimeligt, at Danmark så fik at vide, hvad der egentlig skulle til for at ophæve de sanktioner?
Må jeg ikke minde om, at vi i øjeblikket har en situation i Rusland, hvor russerne meget heftigt bombarderer tjetjenerne, meget kraftigt undertrykker basale menneskerettigheder.
Hvad er reaktionen fra dansk side, fra EU's side, fra de 14 landes side?
Det er, at man har fulde diplomatiske forbindelser med Rusland.
Der er ikke nogen udsigt til, at man overhovedet vil regulere noget som helst.
Man har lige i Europarådet accepteret, at Rusland forbliver medlem.
Der er ingen sanktioner overhovedet.
Der er ikke nogen virkning overhovedet i forhold til det her.
Når nu russerne kan belave sig på, at der ikke er nogen sanktioner, de kan fortsætte, som ingenting var hændt,
må østrigerne også have et svar på, hvad der skal til, for at de kan få ophævet de her sanktioner.
Er der ikke lighed nogen steder i den internationale verden, når den danske regering iværksætter sanktioner mod andre lande?
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-09:
Jeg kunne ikke få svar, men jeg vil gerne stille spørgsmålet en gang til mere konkret: En af de diplomatiske sanktioner i Danmark over for Østrig har været, at en række embedsmænd i sidste uge meldte afbud til den østrigske ambassadørs middagsselskab.
Det, jeg så spørger om nu, er, når statsministeren siger, at det, vi gør, gør vi sammen med de andre:
Betyder det så, at den del af sanktionen er ophævet fra i dag, sådan at embedsmænd, der bliver inviteret til den østrigske ambassade i næste uge, gerne må sige ja, eller er det noget, som statsministeren ikke ved noget om, fordi statsministeren i denne sag har mistet kontakten til udenrigsministeren?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-09:
Jeg kan, mens vi er ved spørgsmål nr. 3 eller 4 om det samme, først bekræfte hr. Keld Albrechtsens analyse af, at hvis den danske regering, hvis Danmark var trådt ud af fællesskabet på nuværende tidspunkt, så ville det jo have været ensbetydende med, at Danmark i virkeligheden kunne fortolkes derhen, at vi støttede Jörg Haiders forskellige tilkendegivelser, og det ønsker vi under ingen omstændigheder.
Det ville være uværdigt for Danmark, og det ville placere os i en helt, helt forkert udenrigspolitisk ramme. Jeg kan også sige til hr. Jacob Buksti: Ja, det bekræfter jo desværre, at den pågældende spørgers opmærksomhed på citater ikke er helt, som man kunne ønske sig. Endelig til selve spørgsmålet: Jeg har omhyggeligt uddybet også i går - jeg tror, hr. Peter Skaarup var der - at det ligger der ikke nogen klare planer om. Det, der ligger for, er, at vi nu nøje vil følge den østrigske regerings praktiske handlinger i den kommende tid, at vi har tæt kontakt med hinanden, og mere er der egentlig ikke at sige om det.
Vi har sendt et klart signal.
Det er det, vi nu har givet hinanden håndslag på, og det er det, der rent faktisk sker.
Derfor kan der ikke gives noget klart svar på, hvornår, hvor længe.
Det afhænger alt sammen, som det ofte gør i udenrigspolitik, af den praktiske, konkrete udvikling, og af, hvorvidt Østrigs regering også lever op til de praktiske handlingsmønstre, som den har stillet i udsigt.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
»Hvor længe forestiller statsministeren sig, at de politiske og diplomatiske sanktioner mod Østrig skal vare, og hvordan forestiller regeringen sig, at de politiske og diplomatiske kontakter med Østrig fremover skal opretholdes?«
Jacob Buksti (S), 2000-02-09:
Foranlediget af hr. Peter Skaarups spørgsmål til statsministeren vedrørende mine udtalelser skal jeg bare spørge statsministeren, hvorvidt statsministeren - når han læser den pågældende artikel i Jyllands-Posten fra den 4. februar 2000 - er i stand til at finde bare ét eneste sted, hvor jeg er citeret for at skulle have sagt det, som nogle går meget op i, at jeg skulle have sagt.
Jeg kan bare for mit eget vedkommende konstatere, at det findes ikke i direkte citat. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-09:
Jeg vil gerne sige tak for svaret.
Men af statsministerens svar fremgår det jo meget tydeligt - og det synes jeg man skal lægge virkelig vægt på i denne situation - at hvis den danske statsminister havde meddelt i går, at Danmark træder ud af den fælles erklæring, ville det have været et signal til hele Europa og til den østrigske befolkning om, at den danske regering i realiteten bakkede Haiders nye regering i Østrig op, og det ville ikke have været til at bære, for det ville have stillet Danmark i det helt forkerte lys internationalt set.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om han ikke er enig i det.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-09:
Da Østrig lavede sin regeringerklæring, altså de to partier, der sidder i den østrigske regering, udtalte Socialdemokratiets politiske ordfører, hr. Jacob Buksti, at nu var tiden inde til, at man skulle søge kontakt med andre lande og træde ud af sanktionerne, for det var ikke retfærdigt at opretholde sanktioner over for et andet land, der via den regeringerklæring, der nu var fremkommet, havde opfyldt visse af de ting, som EU-landene gerne ville have opfyldt. Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvad er årsagen til, at Socialdemokratiets melding nu ikke længere er den, som hr. Jacob Buksti kom med, og at det nu viser sig, at regeringen alligevel vil opretholde de sanktioner mod et demokratisk land, der har dannet sin egen selvstændige regering?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-09:
Det passede jo meget heldigt med tiden.
Jeg vil godt sige til statsministeren, at vi kan da også dele en bekymring, og vi har da fuld forståelse for, at man udtrykker bekymring over en politisk situation, man ikke kan lide.
Hvis man er socialdemokrat og ikke kan lide Venstre, udtrykker man bekymring, hvis Venstre går frem, og sådan er det også i andre partier.
Selvfølgelig har man da sine politiske bekymringer, men derfra og så til at dømme, uden at der er nogen gerninger at dømme på, er jo det helt absurde i denne sag.
Man vil dømme et land, uden at landet har gjort noget som helst.
Det er i en regeringsdannelsesfase efter et demokratisk valg, det har overholdt alle demokratiske principper indtil nu, og så vil man dømme uden at have nogen gerninger at dømme på.
Kan statsministeren slet ikke forstå, at det at skabe en ny international retsorden, som statsministeren taler for, og som bygger på, at man skal dømme uden at have nogle gerninger at kunne dømme på, også er dybt bekymrende?
Det burde statsministeren da også have som
udgangspunkt
Og så et spørgsmål til sidst, som jeg håber, statsministeren alligevel vil besvare: Hvor lang tid skal der gå, hvor Østrig lever op til de internationale forpligtelser,
før sanktionerne hæves?