runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Der er i denne debat blevet brugt betegnelser som kronjuveler og umistelige værdier, og vi er i Enhedslisten enige i, at skoven i Danmark er en ting, som vi skal hæge om og udvikle.
Jeg er faktisk glad for, at der i ministerens indlæg, besvarelsen af forespørgslen, var en masse smukke ting, også om naturskove osv.
Jeg kunne godt have ønsket mig, at der også havde været en mere konkret plan for at få pesticiderne og alle disse ting ud af skovbruget, men der var mange udmærkede signaler, og det er jo sådan, at på det mere festlige plan er vi jo alle enige om skoven, og man bliver helt rørt, når man hører de taler, der holdes, osv.
, osv.
Det var jo også fint.
Men så sker der to bemærkelsesværdige ting.
Den ene ting er, at hr. Vesselbo uden for denne sal, nemlig på Ritzaus Bureau, begynder at udsende signaler om, at nu skal man jo ikke tro, at Venstre vil holde op med sine forsøg på at få privatiseret skovene, de bestræbelser skal nok fortsætte alligevel.
Det er det meget klare signal, hr. Vesselbo udsender i sin pressemeddelelse fra Ritzau.
Den anden ting er, at hr. Søren Gade flettede det lille ord »aktuelle« ind.
I forslaget til vedtagelse står der, og det er jeg glad for, at skovprogrammet ikke indeholder planer om udstykning af byggegrunde i skove og ikke indeholder planer om privatisering af statsskovene, men det drejer hr. Søren Gade så til »ikke aktuelle planer«.
Med andre ord: Det står ganske vist ikke i vedtagelsen, men vi kan alligevel godt finde på det om et halvt eller et helt år.
Det er dét, der er problemet, og det er årsagen til, at vi har fået en meget lang og hidtil desværre uafklaret debat om, hvad der egentlig er regeringens hensigter.
Jeg synes altså, det havde tjent Venstres ordfører og ikke mindst ministeren til ære, hvis de var gået op og havde svaret klart på de spørgsmål, vi stillede, og jeg forstår ikke, hvorfor man ikke simpelt hen er gået herop og har svaret klart på dem.
Men nu må vi jo vente, til ministeren kommer herop til sidst, så må vi jo se, om der kommer et klart svar.
Vores forhåbning fra Enhedslistens side er, at vi kan afslutte denne debat med en vedtagelse, der fjerner utrygheden omkring de danske skove.
Den er jo blevet skabt, den har bestået, og den er desværre blevet skabt igen med de signaler, som hr. Søren Gade og hr. Vesselbo har udsendt i løbet af det seneste døgn.
Jeg troede faktisk, at sagen var klar, og at vi med forslaget til vedtagelse havde sikret de danske skove, og derfor synes jeg, det er ærgerligt, at der udsendes disse tvetydige signaler om et tilbagefald.
Jeg håber stadig, at debatten vil ende lykkeligt, og det vil jeg i hvert fald fortsat arbejde ud fra.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
SF's politik i Folketinget er, som jeg har formuleret den, at vi ikke ønsker at sælge ud af statsskovene.
Vi ønsker ikke at udstykke nye boliger inde i skovene.
Sådan er det, det er den linje, vi konsekvent har forfulgt, det vil vi vedblive med at gøre, og jeg kan i hvert fald garantere hr. Gade for, at hvis der sker ændringer i det, så vil vi i modsætning til Venstre fortælle vælgerne i valgkampen, hvad ændringerne består i, og hvorfor vi synes, det er en god idé.
Men på det her område har vi ingen aktuelle planer.
Vi har heller ingen fremtidige planer, og jeg kan ikke forestille mig, at der sker ændringer.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
Jo, der er blevet bygget i skove, men det er jo noget helt andet, vi taler om i dag, nemlig om vi simpelt hen skal til at udstykke byggegrunde, hvor private kan bo. Der bliver opført spejderhytter i skoven - heldigvis for det - og der bliver opført skovbørnehaver, så det er jo ikke sådan, at skovene er fuldstændig fri for bebyggelser i dag.
Det er heller ikke sådan, at jeg er fuldstændig hellig og siger, at der ikke må opføres den mindste lille hytte ude i skoven.
Søren Gade (V), 2002-04-23:
Så lad mig spørge igen: Kan fru Elsebeth Gerner Nielsen bekræfte, at der i den tidligere regerings tid aldrig er blevet bygget parcelhuse i skovene?
Så ser vi bort fra spejderhytter og skovbørnehaver.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
I regeringens nye strategi for bæredygtig udvikling tales der, så vidt jeg husker, om umistelige værdier.
For Det Radikale Venstre hører skovene til de umistelige værdier, det vil sige værdier, som derfor ikke kun har betydning for dem, der ejer skoven, eller for nutidens generationer; skovene er af værdi for os alle, også for dem, der kommer efter os. Selv om en skov altså er privat i juridisk forstand, så har fællesskabet en interesse i skoven.
Som politikere har vi netop et ansvar for at beskytte fællesskabets interesser mod private interesser.
At vi så også har en opgave i at beskytte den enkelte mod fællesskabet, er lige så klokkeklart, men det sidste synes Venstre ikke at have besvær med at huske.
Til gengæld kniber det med at tænke i helheder, i fællesskab og ja, i skove frem for træer.
Det er godt, at De Konservative er en del af regeringen og kan hjælpe storebror med at komme på bedre tanker.
I skoven kan man mærke, hvordan vinden blæser.
Det er godt, at vi alle fortsat har mulighed for at få den oplevelse.
Lad mig endelig til sidst sige, at jeg selvfølgelig er opmærksom på, at enhver folketingsmand eller -kvinde et eller andet sted i bagagen har en lille provinsby eller landsby, hvor det ville være oplagt at give byen en naturlig afrunding eller afslutning, altså tage lidt at skoven.
Men når man får sådanne tanker, må man rive sig selv op ved håret og tænke på, at det er alle danskeres interesser, også de, som kommer efter os, man skal have med i sine overvejelser.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
Men hvis Venstres ordfører dermed vil sige, at så kan man da også bygge boliger derinde, så synes jeg, der er et kvalitativt spring, som jeg absolut ikke kan tiltræde.
Med hensyn til at sælge et lille stykke ukurant skov for at få virkelig god skov med biologisk mangfoldighed, vil jeg sige, at der tror jeg, hr. Gade skal studere priser på skove.
Så vil han nemlig opdage, at salg af en lille stump ukurant nåletræsplantage ikke finansierer god naturskov med stor biologisk mangfoldighed.
Det kan slet ikke lade sig gøre.
Derfor, hvis vi ønsker at øge skovarealet - og det gør vi i modsætning til Venstre, der har svækket ambitionsniveauet på det punkt - bliver man nødt til at bruge de penge, der skal til.
Så bliver man nødt til at lade være
med at skære ned på bevillingerne til natur i finansloven, sådan som Venstre har gjort.
Søren Gade (V), 2002-04-23:
Så vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen lidt mere direkte: Har hr. Jørn Jespersen og SF gjort anskrig, når spejderhytter og skovbørnehaver er blevet lagt i skovene?
Og så vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen, om ikke han mener, at det kan være en god idé, at Skov- og Naturstyrelsen i perioder sælger en lille stump ukurant skov for senere at købe noget, som bedre passer ind i strategien om biodiversitet?
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
Jeg er ikke helt klar over, hvor hr. Gade gerne vil hen.
Hvis der er en eller anden snedig bagtanke med spørgsmålet, så synes jeg, hr. Gade skal løfte sløret for den.
Så kunne det være, at diskussionen kunne blive lidt mere konkret.
Men indtil det er sket, bliver jeg bare nødt til at sige: Vi ønsker ikke at sælge ud af statsskovene.
Vi vil meget gerne medvirke til øget skovrejsning både i statsligt regi og i privat regi, men vi ser ingen grund til at begynde at sælge ud af statsskovene.
Med hensyn til at bygge i skovene: Jamen det er jo sådan i dag, at hvis der er meget nødvendige anlæg af hensyn til skovdriften, så er der en mulighed for at få tilladelse til det.
Men at begynde at udstykke boligkvarterer inde i skovene, det synes vi nærmest er en pervers tanke.
Det kunne vi ikke drømme om at støtte.
Søren Gade (V), 2002-04-23:
Undskyld, hvis ikke jeg udtalte mig tydeligt nok, men jeg vil gerne spørge, om Socialistisk Folkeparti ikke kan forestille sig situationer, hvor nogle kan bygge i en skov.
Og så vil jeg gerne gentage det andet spørgsmål: Er det således, at den holdning, som hr. Jørn Jespersen giver udtryk for, jo ikke umuliggør, at staten på noget tidspunkt overhovedet kan sælge bare en lille bitte stump skov?
Jeg hører hr. Jørn Jespersen sige, at han ingen aktuelle planer har om, at staten må sælge bare et lille bitte stykke skov.
Det synes jeg jeg gerne ville have uddybet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
Det ved jeg ikke.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-23:
Kristeligt Folkeparti har desværre i regeringens politik konstateret en række tiltag, der helt klart forringer mulighederne for at opfylde Danmarks nationale og internationale forpligtelser på klimaområdet, og det synes vi er alvorligt.
Det drejer sig om besparelser på miljøområdet, besparelser på forskning og investering i vedvarende energi, altså begrænsninger i de aktive handlinger for at nedbringe udledning af drivhusgasser.
Men vi ser også tiltag eller mangel på tiltag, der måske umuliggør opfyldelsen af målene, f.eks. har skattestoppet jo som effekt, at det reducerer de grønne afgifters virkning og begrænsningen af forbruget, når afgifterne ikke pristalsreguleres.
Vi ser f.eks. også et lovforslag om fastlåsning af bilafgifterne, som faktisk fastholder, at man bliver ved at køre i de gamle biler.
Det bliver faktisk realøkonomisk billigere at køre i dem, og det har altså en negativ effekt.
Regeringen har sagt nej til straksafskrivninger på energiinvesteringer.
Regeringen arbejder fortsat med højere hastigheder på motorvejene, og det forøger også CO2-udslippet.
Vi har et svar fra skatteministeren gående på, at regeringen lægger afgørende vægt på, at erhvervenes konkurrenceevne ikke yderligere svækkes i forbindelse med opfyldelse af den danske CO2-målsætning.
Det angiver jo noget om en retning og en tænkning i regeringen, som bekymrer os dybt.
Regeringen agter i stedet for at afsøge andre muligheder, og her tænkes især, siger skatteministeren, på CO2-reduktioner for danske midler i andre lande.
Derfor har vi rejst denne forespørgsel.
Jeg glæder mig meget til at høre ministerens svar, og jeg håber på en god debat.
Besvarelse
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
Det kan altså ikke nytte noget, at miljøministeren bliver så vred på andre over sine egne selvskabte problemer.
Hele problemet opstod jo, da miljøministeren på egen hånd udtalte i Jyllands-Posten den 8. februar i år, at han overhovedet ikke ville afvise en privatisering af nogle af statens skove.
»Det kan jeg sagtens forestille mig«, sagde miljøministeren.
Han sagde også: »Hvorfor kan kommunerne ikke få lov til at tilbyde attraktive byggegrunde inde i skovene ...
Det vil jeg lave om på.« Vi andre troede så, at miljøministeren måske havde fortrudt det, og at vi nu kunne lave en vedtagelse i dag, der sluttede den diskussion med at sige, at sådan bliver det ikke. Så bliver der skabt usikkerhed ved, at hr. Vesselbo,
i dag, hvor debatten skal finde sted, siger: Nej, nej, de planer arbejder vi skam videre på.
Venstres ordfører i debatten siger, at der ingen aktuelle planer er - man må forstå, at de hurtigt kan komme op af skuffen - og ministeren vil ikke herfra sige, at dette er en garanti for, planerne ikke bliver gennemført i den nuværende regeringsperiode.
Så er det da klart, at der er skabt maksimal usikkerhed.
Derfor er der ingen grund til at blive vred.
Ministeren har to muligheder: at lade usikkerheden fortsætte eller komme op og sige helt klart, at planerne ikke bliver til noget i den aktuelle valgperiode.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-04-23:
Jeg kan helt tilslutte mig hr. Keld Albrechtsens bemærkninger.
Problemet er jo, at forudsætningerne ikke er i orden.
Det kan da ikke komme som en overraskelse for miljøministeren, at vores idé med at rejse den her debat netop var at undgå byggegrunde i skovene.
Hvordan kan ministeren i sin vildeste fantasi tro, at vi bare ville undgå det i morgen?
Vi er selvfølgelig interesseret i, at der ikke bliver udstykket byggegrunde i skovene, og at statsskovene ikke bliver privatiseret.
Derfor er vi selvfølgelig også interesseret i en vedtagelse, der er lidt mere værd end et A4-ark; vi er selvfølgelig interesseret i en vedtagelse, der holder.
Når ministeren ikke engang kan give tilsagn, men åbner op for al usikkerheden i 2003, synes vi, det er for lidt.
Det er alt, alt for slapt, og jeg kan slet ikke forstå, hvordan ministeren kan blive overrasket.
Så vil jeg godt sige, at at kalde hr. Eyvind Vesselbo for et lille smuthul synes jeg måske er lidt af en overdrivelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
... havde en sådan skjult dagsorden, så havde jeg naturligvis ikke givet tilsagn ...
Ministeren taler om et lille smuthul.
Det er jo sådan set en ladeport, vi har med at gøre.
Det er helt korrekt, som ministeren siger, at vi var ovre hos ministeren, og jeg sagde endda til ministeren, at Enhedslisten godt kunne være med til, at der skulle stå, at det var med tilfredshed; det skulle ikke komme an på det, det skulle komme an på indholdet.
Det husker jeg ikke at ministeren oplyste noget som helst om.
Det kalder jeg bristede forudsætninger, vil jeg gerne sige til ministeren.
Det må jeg altså sige.
For hvad er meningen med et forslag til vedtagelse, hvor enhver, der læser det, faktisk vil kunne se, at det handler om, at vi skal bevare skovene, når man så samtidig siger, at det kun gælder til næste år, til 2003?
Så forsvinder meningen med det hele jo.
Hvis ministeren mener, han har forhandlet det her korrekt, vil jeg bare sige, at jeg ikke er enig.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Se, nu er der det gode ved det, at jeg altid arbejder på den måde, at jeg selv fører forhandlingerne, og jeg har sådan set haft alle partier ovre hos mig selv og føre forhandlingerne om det forslag til vedtagelse, og det er en god ting at vide, for så ved man nemlig nøjagtig, hvad der er blevet sagt til hinanden, og der blev sagt nøjagtig: »Folketinget noterer - og jeg indrømmer, at første gang stod der »med tilfredshed«; det havde jeg svært ved at komme igennem med, så det røg ud - at regeringens udspil til nationalt skovprogram, som tidligere oplyst, ikke indeholder planer om udstykning af byggegrunde i skove eller privatisering af statsskove.«
I hele min tale, når man engang vil se den skrevet ned,
er det nøjagtig det, jeg siger igen.
Alligevel går nogle partier op og siger: Det er miljøministeren, det er galt med; miljøministeren vil ikke gå op og bekræfte, om det er den her periode eller ej.
Trods det, at jeg nøjagtig i min tale har citeret det forslag til vedtagelse, som vi aftalte man ville stemme for.
I anden runde begynder man så at sige, at hr. Eyvind
Vesselbo har været ude og sige noget i avisen.
Det er da ikke en miljøministers opgave at kommentere, hvad alle medlemmer har sagt.
Jeg sagde i min tale præcis det, der står i denne her aftale, vi har lavet med hinanden.
Jeg vil bare sige, at det er tankevækkende, hvis vi skal arbejde på den måde i fremtiden, at trods det at jeg sidder selv og forhandler det her på plads med partierne, og trods det at jeg siger præcis den her tekst i min tale, kan man alligevel finde anledning til at finde et lille smuthul et eller andet sted og sige: Jamen det er noget andet, og der er nogle, der har sagt noget, osv. Jeg synes, vi skulle gøre det for fremtiden, at når vi aftaler sådan noget her og ministeren gentager det i sin tale, så det står sort på hvidt, så må det være det, der er aftalen.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-04-23:
Det var så den debat.
Jeg må sige, at miljøministeren jo igen i dag har vist sig at være usædvanlig aggressiv og usædvanlig skinger.
Al tvivlen består stadig væk.
Vi var i den socialdemokratiske folketingsgruppe indstillet på at stemme for regeringens forslag til vedtagelse, men med den tone, den holdning, den usikkerhed, som ministeren og Venstres ordfører har lagt frem i dag, må jeg sige: Vi kan ikke længere stemme for det her forslag til vedtagelse.
Vi er derfor indstillet på at undlade at stemme.
Forudsætningerne er ikke i orden, det er simpelt hen for usikkert, det er alt for dårligt belyst.
I dag er der jo kommet nye oplysninger frem.
Venstres miljøordfører, hr. Eyvind Vesselbo, som ikke turde være ordfører i salen i dag - det er også ubehageligt, når man tidligere har rodet sig ud i noget om sådan en debat her - har jo været nede hos Ritzaus Bureau her til morgen og sagt et eller andet i retning af, at godt nok bliver det ikke til noget nu, men han vil arbejde på planerne, som han forudser kan blive en realitet om 10 år.
Er det virkelig Venstres holdning, at bare vi venter længe nok, så kan vi nok få bygget noget ude i skovene, og så kan vi nok få privatiseret statsskovene?
Jeg vil gerne sige til miljøministeren: Det er simpelt hen ikke godt nok for os. Den usikkerhed kan vi ikke støtte.
Vi synes stadig væk, at skovens dybe, stille ro skal være præget af ro. Vi synes, den skovlov, vi har nu, er god, og vi synes, den praksis, vi har på området, er god.
Men med den usikkerhed og den forplumring
af debatten, som Venstre har bidraget til i dag,
kan vi ikke være med.
Havde det været den konservative udlægning, som havde nydt fremme her fra talerstolen i dag, havde det været noget andet.
Den var jo fornuftig, den var afbalanceret, ja, havde fru Helle Sjelle været miljøminister, havde vi måske endda været lidt mere trygge.
Men det her er et grundlæggende udtryk for, at Venstre har været uklar.
Vi har ikke engang kunnet få et tilsagn om, at man ikke i denne valgperiode vil udstykke byggegrunde inde i skovene.
Jeg må sige: Det er simpelt hen for slapt.
Generelt om debatten synes jeg, synspunkterne er blevet tegnet rimelig klart op.
Det har været tydeligt at se, at regeringen har været usikker omkring det her, har følt debatten som værende voldsomt generende og derfor har været usædvanlig aggressiv.
Jeg havde håbet, debatten i dag kunne være endt med en bred vedtagelse, hvor der var skabt ro om skovene, og hvor man kunne regne med, at der nu ikke blev byggegrunde, men jeg må sige, at med den tilgang, ministeren og Venstres ordfører har valgt, er vi endt i den stik modsatte grøft.
I stedet for at skabe ro, i stedet for at skabe enighed har ministeren med sin aggressive tone og med sin polemiske indgangsvinkel heroppefra valgt at skabe endnu større usikkerhed om de danske skove.
Det er jeg ked af.
Jeg havde håbet, debatten kunne være endt på en anden måde.
Det havde vi i hvert fald været parat til, men det havde krævet bare lidt imødekommenhed fra regeringens side.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-23:
Enhedslisten havde ligesom Det Radikale Venstre tilkendegivet over for regeringen, at vi kunne støtte det forslag til vedtagelse, som Venstre og De Konservative har fremsat.
Men jeg må sige, at det naturligvis var under den fuldstændig indlysende forudsætning, at man mente, hvad man sagde i den vedtagelse.
Det var naturligvis under den indlysende forudsætning, at man så ikke efterfølgende kom her til Folketinget og sagde: Nå ja, det vedtager vi ganske vist, men så til næste år laver vi det bare om igen, når der skal være
en ny skovlov.
Det er jo det, ministeren siger i dag.
Jeg vil sige til ministeren, at vi altså ikke er så sagtmodige som Det Radikale Venstre, og når det skal foregå på den måde, så står vi af.
Derfor er jeg desværre nødt til at sige til ministeren, at Enhedslisten ikke kan stemme for det fremsatte forslag til vedtagelse.
Det kan vi altså ikke.
Det kan ikke foregå på den
Jeg er enig med fru Elisabeth Gerner Nielsen i, at vi fremover bliver nødt til at have meget klarere linjer, når der forhandles.
Jørn Jespersen (SF), 2002-04-23:
Jeg tror, miljøministeren måske kom til at sige - og jeg tror, jeg citerer nogenlunde ordret: Jeg har ingen intentioner om at gøre de ting, jeg har sagt.
Det er jo et bemærkelsesværdigt udsagn fra en minister.
Nu er det så bare sådan, at selv om det ikke er miljøministerens opgave at fortælle, hvad hr. Vesselbo mener med det, han siger, er der en modstrid mellem det, ministeren sagde i februar, og det, Venstres ordfører siger i dag.
Der er en modstrid mellem det, der står i forslaget til vedtagelse, og det, hr. Vesselbo som Venstres miljøordfører siger til Ritzau i dag.
Vi bliver nødt til at prøve at finde ud af, hvad det er, vi skal regne med. Er det det, ministeren sagde i februar?
Er det det, hr. Vesselbo siger i dag?
Eller er det det, Venstres aktuelle ordfører i den konkrete debat siger i dag?
Det må da være muligt at afklare, hvad det er, ministeren ikke har intentioner om at gøre.
Når ministeren siger: »Vi har ingen planer om at udstykke byggegrunde i skoven; vi har ingen planer om at sælge«, kan vi så regne med, at det gælder for hele valgperioden?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-04-23:
Jeg er ikke sikker på, at de, der griner, skulle grine så nemt - de skulle jo have været her, så havde de haft lidt nemmere ved at forstå, hvad den går ud på. Så jeg vil kun sige meget kort til fru Elsebeth Gerner Nielsen: Det er ikke miljøministerens opgave at gå ud og forklare, hvad hr. Eyvind Vesselbo mener.
Jeg svarer på regeringens vegne.
Jeg har på regeringens vegne svaret, at det ligger sådan, at nu skal vi i gang med at behandle hele det nationale skovprogram.
Alle ved, at vi har varslet, at der kommer en ændring af skovloven i 2003.
Det, man nu vil have, er, at jeg, efter at vi har diskuteret skovbyggelinjer og alt muligt, skal begynde at give garantier til den ene og den anden side.
Jeg har stået inde for det, jeg har sagt her i dag, og det har været klokkeklart: Vi har ingen intentioner om at begynde at sælge statsjord væk af skovene, og vi har ingen intentioner om - og det har vi lagt frem i vores skovprogram - at begynde at udstykke grunde.
Så begynder man at sige, at det ikke er nok; vi må kunne få mere ud af det her.
Lad os nu begynde at spørge: Hvor langt ud i fremtiden?
Er det i den her periode eller en periode mere?
Altså nu må det holde.
Vi har lavet en aftale med hinanden.
Jeg lægger et skovprogram frem, som ikke indeholder de to elementer, og det står jeg ved.
Så må det være det.
Nu er skovprogrammets høring endt; nu kigger vi på høringssvarene, og så laver vi skovlov i 2003.
Hvis man så mener, at man skal have fat i en regering dér, må det være i 2003.
Det er mærkværdigt, at jeg skal stå og give nogle løfter uden overhovedet at have sagt noget, der kan mistolkes.
Det er underligt.
Jeg vil kun sige til hr. Jørn Jespersen om de diskussioner, der har været her: Nej, jeg mistolker ikke noget; jeg lytter.
Og når jeg lytter, kan jeg godt høre, hvad jeg oplever, der i grunden er ideen bag ved den diskussion her.
Ellers havde vi da diskuteret miljø, ellers havde vi da diskuteret natur, ellers havde vi da diskuteret skov.
Det kom vi aldrig til at diskutere.
Jeg har endda sendt talepapiret over, hvor man kan læse det op.
Alligevel skal det køres videre i dag, og så må jeg sige: Så er det oppositionens valg.
Jeg synes, det er en trist måde at afslutte sådan en debat på.
Tænk, hvis vi kunne have givet opmærksomheden til skovene, naturen og miljøet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-04-23:
Jeg har selvfølgelig lyst til lige at kommentere det med fru Lone Dybkjær, der for efterhånden 12 år siden fremsatte et forslag, som jeg selvfølgelig ikke selv kender alle detaljerne til, men én ting er sikker: Forskellen mellem dengang og nu er, at for øjeblikket drøfter man også en væsentlig ændring af landzonebestemmelserne, samt hvad amtet skal tage sig af, og hvad kommunerne skal tage sig af.
I den sammenhæng er det dybt bekymrende, hvis vi skal til at ændre på mulighederne for at bygge i skoven. Det er sådan, at jeg har lovet miljøministeren at stemme ja til det forslag til vedtagelse, som regeringen har fremsat.
I Det Radikale Venstre holder vi ord.
Når vi har lovet noget, så holder vi det.
Men jeg ved nu, at når der skal laves aftaler med miljøministeren, skal de laves på en helt anden måde, end jeg har gjort det denne gang.
Når hr. Eyvind Vesselbo går ud og siger, at han vil arbejde for, at planerne bliver en realitet, er det klart, at jeg har sagt ja til at stemme for denne her vedtagelse på et helt andet grundlag end det, der nu foreligger.
Men vi holder ord og stemmer for.