Line Barfod (EL), 2002-01-16:
Enhedslisten er meget positiv over for det forslag, der ligger her, om, at man skal se på den sociale bæredygtighed. Ligesom andre har været inde på det flere gange under debatten, er vi også dybt bekymret over den nye regering, der kun taler om de allersvageste grupper.
Selvfølgelig skal der sikres hjælp til de allersvageste grupper, men som jeg var inde på i en kort bemærkning, er det altså et stort problem, hvis man ikke gør noget for at forhindre, at andre kommer til at tilhøre gruppen af de allersvageste.
Som fru Margrethe Vestager og fru Karen Jespersen var inde på, er det vigtigt, at man også ser på forebyggelsen og på, hvad man kan gøre for store grupper af samfundet og for at forhindre, at folk bliver ved med at have store sociale problemer.
Hvad gør man for at forhindre, at folk bliver ved med ikke at komme ind på arbejdsmarkedet f.eks.?
Hvad gør man for at forhindre, at folk bliver ved med ikke at få nogen uddannelse i flere generationer?
Hvad kan man gøre for at rette op på det?
For os er det også meget vigtigt, at man tager med ind i overvejelserne, hvad man gør for at sikre, at uligheden bliver mindre i samfundet.
I de seneste år har vi desværre under den tidligere regering set, at den økonomiske ulighed voksede.
Vi så meget gerne, at man med det her forslag også kan gå ind og se på: Hvad kan man gøre, for at den økonomiske ulighed i samfundet kan mindskes, således at folk får mere økonomisk lige muligheder?
Derfor ville det jo selvfølgelig også være naturligt at se på størrelsen af de ydelser, folk får, og især på, hvad man kan gøre for at forhindre, at folk kommer på overførselsindkomster, og sikre, at de kan få en plads på arbejdsmarkedet.
Hvordan får man en bedre omfordeling af værdierne i samfundet?
Vi ønsker fra Enhedslistens side et solidarisk samfund, hvor vi har et fælles ansvar for, at der ikke er nogen, der lider økonomisk nød, ikke bare, at der ikke er nogen, der bliver hjemløse, men også, at der ikke er nogen, der, selv om de har et hjem, så bor i stor fattigdom, hvilket der desværre er en del, der gør i dag; et samfund, hvor man har en tryghed for, at man kan blive ved med at have den ydelse, man har behov for, og få den hjælp, man har behov for.
Der er mange, der i dag lever i stor usikkerhed, og mange, der er usikre på, hvad der kommer af nedskæringer nu, hvad kan man risikere, at der sker fremover, mange, der er usikre på, om de nu har penge til at betale huslejen og til mad fremover.
Det er vigtigt, at vi går ind og ser på, hvordan man kan sikre, at folk får en social tryghed.
For os er det bærende element i samfundet fællesskabet.
Vi er tilhængere af, at enhver skal have mulighed for at udfolde sig socialt, demokratisk, kreativt, arbejdsmæssigt osv., altså at man får så meget frihed som muligt.
Men man kan kun få frihed, man kan kun have mulighed for at foretage frie valg, hvis der ikke er nogen, der har mulighed for at udfolde sig på andres bekostning, hvis man sikrer, at der er nogle regler for, at andre ikke kan gå ind og tage noget fra én.
Derfor håber vi meget på, at vi med det her forslag kan få mulighed for nogle store, brede sociale debatter, og at der f.eks., som fru Margrethe Vestager var inde på, kan oprettes det her brede sociale råd, som kan lægge op til nogle debatter om, hvordan vi får skabt et samfund med en social bæredygtighed og herunder også med en større social lighed.