Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Jeg er fristet til at starte med at sige, at det må være dejligt at være minister i en regering, som i den grad kun gennemfører positive ting.
Den ene halvdel af salen er dem, der er bag arbejdsmarkedsreformen.
De siger: Jamen, det er arbejdsmarkedsreformen, der har skaffet 300.000 arbejdsløse.
Og den anden del af salen, den del, jeg tilhører, siger: Arh, vi er nu ikke helt sikre på, at det er arbejdsmarkedsreformen.
Næ, det er regeringens økonomiske politik, som bl.a. har venstrefløjen som økonomiske bagmænd, der har været succesrig og har været med til at skabe det økonomiske opsving, og som har gjort, at virksomhederne har tiltrukket, haft behov for arbejdskraft.
Men jeg vil nu sige det på den måde, at debatten i dag jo for så har vidt været konstruktiv på den måde, at vi nu er kommet i en situation, hvor man kan sige, at det økonomiske opsving er fladet ud.
Det betyder, at arbejdsmarkedspolitikken nu for alvor skal stå på egne ben og vise, hvad den er værd.
Det initiativ tager vi hatten af for, og vi bidrager gerne med konstruktive forslag, når den tid kommer.
Når vi har rejst forslaget her, så er det ikke ud fra et forsøg på at drille, som hr. Ole M. Nielsen næsten fik det til at fremstå som, men fordi vi mener, at det er helt naturligt.
Når man laver en lov, som man oven i købet siger virker, så er det mindste, man kan gøre, da at respektere loven.
Det er der til gengæld ingen af forligspartierne som ønsker.
Samtlige forligspartier, der har haft ordet i dag, har tilkendegivet: Vi ønsker ikke at leve op til loven.
Det synes jeg selvfølgelig er lidt skuffende.
Man laver en lov, hvor der er et retskrav.
Så kan man diskutere kvaliteten - den har vi kritiseret meget, der skal ingen problemer være i at gøre kvaliteten bedre - men vi er jo i den situation, at arbejdsmarkedets parter, de organisationer, som stod bag reformen uden for huset her, erkender det samme, som SF har erkendt.
Det er jo derfor, at LO, som er medansvarlig for reformen, siger: Det, vi har lavet, er ikke godt nok, men det skal ikke være de arbejdsløse, der kommer i klemme på det.
Derfor er LO enig med SF om, at man skal forlænge tiden i aktivperioden, sådan at man kan opfylde betingelserne med de 75 pct.s aktivering. Og hvad er problemet?
Problemet er jo - og det fremgår i øvrigt også af det aktstykke, som arbejdsministeren har oversendt til Finansudvalget i dag, hvori det står - at en foreløbig status over de to første måneder i år 2001 viser, at produktionsniveauet på AF stadig væk er dårligere i dag, end det var før Amandas igangsættelse.
Det vil sige, at man er 14 pct. bagefter med handlingsplanerne, og man er 12 pct. bagefter med virksomhedsforsøgene.
Og når man nu beslutter sig for ikke at ville forlænge dagpengeperioden, så skal vi jo koncentrere alle kræfterne på at lave en brandslukningsøvelse for dem, som er ved at falde ud af systemet.
Hvad vil der så ske med de procenttal, som man oversender til Finansudvalget efterfølgende?
Så vil man fortsat være bagefter med handlingsplanerne, og man vil fortsat være bagefter med at besøge de virksomheder, som skal være aftagere, som skal tage fat i de langtidsledige.
Men jeg vil godt lige sige, at jeg selvfølgelig er skuffet over, at man ligesom skubber de arbejdsløse hen til kanten og siger: Vi vil ikke redde jer, og hvis vi gør det, bliver det i hvert fald først i tolvte time.
Den usikkerhed synes jeg ikke vi kan være bekendt.
Jeg vil gerne sige et par bemærkninger til hr. Knud Erik Kirkegaard, som jo sådan set var inde på noget utrolig interessant.
Han kritiserede ministeren sønder og sammen - det havde han gjort længe - og så sluttede han af med at sige
til SF: Ja, det er jo jer, der er regeringens parlamentariske grundlag, ikke os.
Jeg er ret overbevist om, at hvis SF, som også har kritiseret arbejdsmarkedsreformen, stillede en mistillidsdagsorden til ministeren, så ville De Konservative støtte den.
Og ved man, hvad det er?
Det er gennemført hykleri.
De er medansvarlige for loven, og så går de bare efter manden og ikke efter bolden.
Det synes jeg simpelt hen er under lavmålet.
Derfor vil vi selvfølgelig heller ikke stille en sådan mistillidsdagsorden, selv om vi er uenige i arbejdsmarkedsreformen, men vi vil bidrage med konstruktive indspark, sådan at vi kan være med til at forbedre systemet.
Og jeg skal love for, at der falder brænde ned, hvis ikke det er tilfældet.
Det tilsagn det giver jeg uden forbehold.
Men jeg vil gerne sige, at det, der er behov for nu, er jo netop, at vi i erkendelse af, at den nuværende situation ikke kan løse fremtidens aktiveringsbehov, tager bolden op og får diskuteret med udgangspunkt i den udmærkede kronik, som ministeren skrev: Hvad skal der til i fremtiden?
Det, der skal til, er for mig at se to kerneting.
Det er, at vi skal have en dialog med og have forpligtet det private erhvervsliv, som skal være aftagere, som skal være med til at give de arbejdsløse det kompetenceløft, som er nødvendigt, for at de arbejdsløse kan bevare en plads på det private arbejdsmarked.
At man f.eks. i stedet for at lave aktivering og efterfølgende håbe på, at der er nogle private arbejdsgivere, der kan bruge de kvaliteter, så tager den arbejdsløse i hånden og går ud på virksomheden og siger: Her har I manden.
Det er ikke sikkert, at han har kvalifikationerne.
Hvad skal der til, for at I kan bruge denne mand?
Der skal de og de kurser til.
Så får han dem i ansættelsesforholdet.
Det er altså en direkte jobform for aktivering.
Det andet er, at vi jo har en stor gruppe af medborgere, som har behov for det, som ministeren kaldte et kompetenceløft, hvad jeg i øvrigt er enig i, hvis der kommer et reelt indhold.
Der er nogle, som har behov for læsekurser.
Vi har jo f.eks. 20 pct. funktionelle analfabeter i samfundet.
Vi har også nogle, som har behov for at få en ordinær kompetencegivende uddannelse for at kunne komme ind på arbejdsmarkedet.
Her kan servicejobbene være et særdeles velegnet instrument, som man kan give personer, der er over 48 år.
Der er i øvrigt et konkret eksempel, som ministeren skal tage stilling til.
Odense Kommune har sagt: Vi vil gerne tage folk ind fra gaden, der opfylder betingelserne for at være en del af servicejobordningen.
Vi vil oven i købet give dem kompetenceløft undervejs.
Vi vil faktisk give dem så meget kompetenceløft, at de fra dag ét kan indgå i en uddannelse, så de kan blive uddannet til social- og sundhedshjælpere og være garanteret fast arbejde efterfølgende.
Det er et flot initiativ, Odense Kommune har taget.
Jeg skal da lige love for, at den arbejdsformidling helt grundlæggende har misforstået det.
Når arbejdsministeren har givet den tilladelse og sagt til arbejdsformidlingskontoret i Odense, at de er på galt spor, så vil jeg anbefale Københavns Kommune og deres sundhedsafdeling at bruge det eksempel, der altså er lagt an i Odense, så man kan få ansat det nødvendige antal social- og sundhedshjælpere i Københavns Kommune, sådan at de ældre kan få den omsorg, de har krav på.
Så der er masser af muligheder for at forbedre den offentlige service.
Til allersidst vil jeg sige til hr. Ole M. Nielsen
og i øvrigt også lidt til fru Jette Gottlieb, som var inde på det samme
: Det her med at ville løse en lang række opgaver i dag ved hjælp af aktiverede gør vi jo.
Kommunerne ville få et kæmpeproblem, hvis det forsvandt.
Det er jo ikke meningen, for det fører jo ikke til nogen varig, ordinær beskæftigelse.
Så er det bedre at sige til kommunerne: Hvor stor en andel af jeres budgetter har I finansieret ved hjælp af gratis arbejdskraft via jobtræningspuljerne?
Så regner vi ud, og så siger vi: I skal ikke længere have den form for indirekte støtte under bordet.
I skal have den over bordet.
Vi forhøjer jeres bloktilskud.
Til gengæld skal I også ansætte folkene i ordinære stillinger.
På den måde får man løftet job.
Vi snakker om 50.000-60.000 jobtræningspladser, som bliver lovlige og dermed ordinære arbejdspladser, hvor lønmodtagerne også har de rettigheder, som følger med.
Og samtidig skal der være en ordentlig indsats på det private arbejdsmarked, som gør, at jobtræning bliver målrettet jobfunktioner, som man konkret har brug for.
På den måde tror jeg, man kan komme utrolig langt.
Så jeg vil sige, at det kan blive baggrunden for, at vi hen over sommeren får løst det og lagt kimen til nye, konkrete løsninger for fremtidens arbejdsmarkedspolitik. Så er det muligt, at antallet, der falder ud af dagpengesystemet, vil være mindre.
De få, der står i fare for det, har jeg jo fået garanti for at ministeren vil sørge for at redde, om ikke nu, hvor det havde været det mest rimelige at gøre det, så dog i 11. time, når lokummet brænder.