Peter Duetoft (CD), 1999-01-28:
En grundlov skal være noget, der holder i lang tid.
Den skal være langtidsholdbar. Den skal være præget af faste rammer. Den må ikke være tidsafhængig.
Den må ikke være sådan, at tilfældige modestrømninger præger grundloven.
Grundloven skal fastslå nogle principper.
Grundloven skal kunne holde længere end til i morgen.
Grundloven skal garantere os et frit og et demokratisk samfund.
Sandheden er jo, at sådan er 1953-grundloven, og derfor er den jo sådan set god nok, men efter 50 år er det da selvfølgelig i orden, at man giver den et eftersyn, at man fører den ajour, at man overvejer, om der er ting, der skal ændres.
Og vi har i CD sådan set ikke noget problem med ajourføringen, men vi vil ikke have en modernisering, for en modernisering vil betyde et præg af, hvad der tilfældigvis var fremme i de her år.
Men vi vil gerne have en ajourføring i forhold til nogle grundprincipper.
, at både regeringen og statsministeren lagde op til en høring, og at man på baggrund af den debat så bagefter skulle tage en grundlovsvurdering, og den mekanisme har vi heller ikke noget problem med. Til gengæld har vi et lidt større problem med SF's forslag, og det har vi, fordi vi synes, det er for detaljeret, vi synes, det er for bindende, og vi er da også uenige i nogle af emnerne.
Men den debat, der skal i gang nu, skal efter vores opfattelse ikke på forhånd være for bundet.
Den skal kunne kigge bredt.
Og dér vil jeg så godt understrege endnu en gang, at den grundlovsdebat, der er løbet, men navnlig den, der skal løbe - og så vil jeg da igen ønske held og lykke med at få befolkningen med på den - skal jo tage udgangspunkt i nogle diskussioner om, hvad man ønsker i det danske samfund, og hvordan det danske samfund skal se ud.
Det må ikke ende i en eller anden artikeldiskussion, paragrafdiskussion, ordkløveri.
Den skal tage en grundlæggende diskussion op om, hvordan vi vil have samfundet indrettet.
For at give et par eksempler: I SF's beslutningsforslag skrives bl.a., at man skal diskutere, om man skal have flere folkeafstemninger.
Det skal man da selvfølgelig diskutere, men man skal ikke diskutere, om formuleringerne i grundloven om folkeafstemninger er gode nok.
Man skal starte med at diskutere: Ønsker vi et samfund med flere folkeafstemninger?
Når jeg rejser det spørgsmål, er det, fordi jeg har hørt argumentationen om, at et samfund med flere folkeafstemninger er meget mere demokratisk end det repræsentative demokrati og alle de her ting.
Og så spørger jeg bare: I de her teknologitider, som vi har nu, ville det altså, hvis argumentationen skulle være korrekt, være endnu mere demokratisk, hvis alle mennesker om morgenen kl. 7, før de går hjemmefra og på arbejde, går hen til deres computer, stiller ind på Internettet og tager stilling til dagens 10 spørgsmål: Ja, nej, ved ikke, og så går glade ud i verden, fordi det er et meget, meget demokratisk samfund, vi har?
Det ville jo være den ultimative folkeafstemning, at det var folket, der hver morgen afgjorde det, men tror man overhovedet, at det ville være et samfund med sammenhæng og kontinuitet, tror man overhovedet, at de upopulære beslutninger nogen sinde ville blive truffet, og tror man overhovedet, at det ville være et samfund med fremdrift?
Derfor er selve folkeafstemningsdiskussionen andet og mere end en eller anden romantisk drøm om, at vi skal ud at lave kampagne tre gange om året i stedet for hvert tredje år
Den værdidiskussion er man nødt til at have, inden man går i gang med paragrafdiskussionen.
Og det er lidt den samme, som statsministeren rejste.
Statsministeren fortalte os jo, at vi er det mest decentrale samfund i verden, osv.
Og det er da sikkert rigtigt, men dér trænger vi vel også til diskussionen om, om det decentrale samfund er nogen lykke, i alt fald om det decentrale samfund er en lykke for de mest udsatte grupper og de svageste grupper.
Er det ikke sådan, at nogle af dem, der i dag bliver behandlet, var jeg ved at sige, i kommunerne, som der træffes afgørelse om i kommunerne, i virkeligheden har et ganske dårligt liv, fordi kommunerne ikke lever op til deres ansvar, fordi der måske er for få af de forskellige?
Den diskussion, om samfundet er skruet rigtig sammen, må ikke ende i en paragrafdiskussion, men skal være en værdidiskussion, der starter det her.
For det, der vel er vigtigt at få understreget også i en debat som i dag, er, om det i virkeligheden grundlæggende er grundloven - for så at bruge statsministerens sammensætning af ord - der er problemet. Er det den, der er interessant? Er det grundlovens paragraffer, der er interessante?
Eller er det spørgsmålet, om det danske samfund og de enkelte mennesker i det danske samfund faktisk lever op til grundloven?
Vi kan indskrive nok så mange menneskerettigheder.
Vi kan indskrive nok så mange antidiskriminationsbestemmelser.
Vi kan indskrive alle de fine ord.
Diskriminationen kan vi da ikke fjerne herinde, hverken den etniske diskrimination eller ligestillingsdiskriminationen eller aldersdiskriminationen.
Vi kan da ikke herinde sidde 179 mennesker - nu er der lidt flere, fordi der også er nogle ministre, der ikke er medlem af Folketinget, men så lad os sige 185, eller hvor meget det er - og afgøre, at ude på arbejdspladsen, ude i boligkomplekset, ude på ældrecentret, ude i erhvervslivet diskriminerer man ikke.
Vi kan lægge nogle retningslinjer, men vi skal da kæmpe for, at diskriminationen ikke foregår.
Og derfor er jeg lidt bange for, at man luller sig ind i den dér tanke om, at man tror, at der er nogle ting i det danske samfund, som nogle af os er meget imod, eksempelvis racediskriminationen, som man kan komme til livs ved en grundlovsdiskussion.
Den kan man kun komme til livs på en hel anden måde, og dér vil vi alle sammen i uddannelsessystemet, i kultursystemet, alle steder gå ud med budskabet om, at det er hvert enkelt menneske, der i sin dagligdag skal sige ja og nej til, hvad man finder er rigtigt og forkert, og dermed også nej til de galninge, der render rundt og tror på, at der er forskel på racerne og deres intelligens.
Hele den diskussion må ikke blive pakket ind i en paragrafdiskussion i grundloven, og det er derfor, jeg sådan advarer en lille smule mod, at man, når man skriver alt det her om menneskerettighederne, tror - jeg siger ikke, at SF tror det - at man grundlæggende får et bedre dansk samfund med mindre diskrimination eller et mindre problem på det område af, at vi tager en grundlovsændring.
Vi skal hele tiden gøre noget helt, helt andet for at modvirke de tendenser, som jeg tror, at et stort flertal i det danske Folketing er bange for.
Jeg vil ikke kalde det en moralsk opsang, men så en moralsk erindring om, at det her ikke må være en erstatning
for noget, som er utrolig vigtigt for, at vi også for fremtiden kan have et samfund, vi kan være stolte af, et samfund, der er menneskeligt, og et menneskesamfund, der er varmt
Og dermed har jeg jo selvfølgelig også sagt, at jeg mener, det er lykkedes inden for de rammer, der har været i grundloven, ikke mindst i 1953-grundloven, at skabe det samfund.
Så rammerne er jo på mange måder gode nok, og derfor haster det ikke med ændringer, men vi har ingen problemer med at være med i diskussionen, være med i høringer osv., sådan så der bliver sat nogle ting på dagsordenen.
Men derfra og så til i dag at stå og fortælle, at det her er den allerallervigtigste diskussion, der vil ændre mest for mennesker i deres dagligdag inden for de næste 10 år, det tror vi ikke på, simpelt hen fordi vi tror, at problemet skal gribes anderledes an.
Og så vil jeg gerne, som statsministeren også gør, her til sidst bare minde om, at det er meget let herinde at ønske alle mulige ændringer, men det er altså stadig væk en procedure - i gamle dage fik man en grundlovsændring igennem på grund af Margrethe.
Jeg ved ikke rigtig, hvilket emne man vil bruge nu for at sælge det.
Det var hverken omdannelsen af Rigsdagen eller Grønlands og Færøernes ligestilling i det danske samfund, og dermed siger jeg altså også, at hvis der ikke er andet end nogle tekniske detaljer, hvor man nok herinde kan lave store abstrakte debatter, men er der ikke andet end juristerier i en ændring, så tror jeg, man kan skyde en hvid pind efter at få de 40 pct. i en folkeafstemning, der skal til.
Men held og lykke med det.