Henriette Kjær (KF), 2000-02-22:
Jeg vil faktisk gerne takke ministeren for at have udarbejdet denne redegørelse.
Jeg synes, der er mange gode ting i redegørelsen, og jeg mener også, at det var på høje tid, at man i regeringen kom lidt op i omdrejninger, hvad angår det, regeringen selv kalder omstillingen til netværkssamfundet.
Redegørelsen er et godt redskab til at komme videre og til at få en god debat på baggrund af.
For vi står jo i en situation, hvor udviklingen går derudad med hastige skridt, og det er os som politikere, der skal sørge for, at der ikke er nogle unødvendige hindringer på vejen, som stopper eller sinker udviklingen.
Det er vores pligt at indrette samfundet sådan, at det bliver en fordel for almindelige mennesker at benytte
ny teknologi, og sådan, at vores erhvervsliv kan indrette sig mere smidigt ved hjælp af den nye teknologi.
Vi kan hjælpe dels ved at lovgive, hvor det er nødvendigt med lovgivning, og dels ved at holde os væk og undlade at regulere på andre punkter, hvor det vil have en bremsende effekt.
Jeg er derfor lidt tøvende over for ministerens beslutning om at gøre bestemte geografiske steder til IT-fyrtårne
Det er ikke, fordi jeg har noget imod Nordjylland eller Ørestaden, men jeg vil mene, at kraftcentrene må udvikle sig dér, hvor der findes mennesker med gode ideer og drive til at opnå nogle resultater.
Dér bør man gå ind og understøtte enkelte projekter.
På forhånd at udråbe enkelte enheder til fyrtårne er jeg bange for kan - og jeg siger kan, for jeg håber det ikke - betyde ressourcespild og manglende udvikling, fordi miljøer andre steder ikke får den nødvendige opbakning.
Jeg læste f.eks. i Computerworld, at man i Nordjylland nærmest annoncerede efter projekter lidt ud fra devisen: Hjælp, nu har vi en masse penge, hvad skal vi gøre ved dem? Sådan må det ikke gå, og vi vil fra konservativ side overvåge disse fyrtårne meget nøje og sikre os, at man får nogle gode ting ud af det, ellers må strukturen laves om.
Et forslag, vi konservative ofte har fremført,
er muligheden for aktieoptioner til virksomhedernes medarbejdere, men beskatningen er som bekendt ikke ligefrem befordrende.
Det ønsker vi lavet om, og vi ønsker det lavet
om hurtigst muligt.
Det, vi i udkast foreløbig har set fra regeringens side, er vi ikke imponeret over, og det er vores vurdering, at det ikke vil blive brugt af virksomhederne til at fastholde medarbejderne med.
Dertil er beskatningen stadig for stor, og staten skal efter vores mening vel heller ikke til at oprette en fond.
Vi håber derfor, ministeren vil indbyde til reelle forhandlinger om spørgsmålet, så vi kan få lavet en model, der er mere tidssvarende end den, regeringen umiddelbart har lagt op til.
Redegørelsen opererer også med et begreb, der hedder »telefon til samfundet«, hvor borgere uden Internetadgang, der har behov for at komme i kontakt med det offentlige uden for normal åbningstid, kan ringe til en telefon, der skal dirigere én hen til den rigtige myndighed.
Det forstår jeg altså ikke helt.
Det er da udmærket, at man i det offentlige vil være mere serviceminded, men så kunne man jo have indført en sådan telefon for os alle sammen for lang tid siden.
Nu bliver den så kun etableret, fordi alle skal være lige.
Det er fint, det er en pæn tanke, men jeg vil gerne se det udført i praksis, inden jeg helt forstår konceptet.
Nu har jeg så over tre punkter været lidt kritisk i forhold til redegørelsen, men jeg synes sandelig også, der er rigtig mange gode intentioner og mange gode tanker i den.
Vi skal hele tiden huske, at netværkssamfundet skal være for borgerne og ikke for systemet, og det er helt afgørende for os konservative, at det indrettes sådan.
Derfor er vi også glade for, at der skal udarbejdes et sæt IT-rettigheder med klare retningslinjer for, hvilke regler der gælder, samt en forhåbentlig sikker krypteringspolitik.
Det er et arbejde, vi ser meget frem til at følge, og vi lægger vægt på, at reglerne bliver logiske og forståelige, og at borgerne bevarer deres personlige integritet.
Det må ikke blive sådan, at nogle afholder sig fra at bruge nettet, fordi de er bange for, at informationerne kan flyde frit mellem forskellige offentlige instanser.
Det glæder også Det Konservative Folkeparti, at netop netværkssamfundet gør det muligt for handicappede at få en ny funktion i samfundet.
Handicappede kan være med til meget mere, hvis man kan sige det på den måde.
Ministeren har et punkt i redegørelsen, der hedder »tilgængelighed for handicappede«.
Og selvfølgelig skal IT være tilgængelig for handicappede, men det skal være mere end det.
For mig at se lukker det op for, at handicappede, der ikke før kunne have et almindeligt arbejde på grund af transportproblemer og andre ting, i dag og endnu mere i fremtiden vil kunne blive en del af det helt almindelige arbejdsmarked.
Og her mener jeg virkelig, vi skal gøre en indsats og kortlægge det område, for det kunne være så dejligt, om man kunne få brugt alle gode kræfter i samfundet til fælles glæde.
Konceptet med livslang læring er også et utrolig vigtigt område, som jeg mener man bør vægte højt.
Det er så ærgerligt, når en virksomhed fyrer mennesker, der sådan set er effektive og intelligente nok, men som bare ikke kan beherske det sidste nye elektroniske værktøj.
Derfor skal vi lære hele livet.
Ideen med virtuelle universiteter er absolut god.
Vi skal bare sikre os, at de kommer lidt i system, og at arbejdsmarkedets parter får dem indarbejdet.
En sag, jeg ofte har spurgt skiftende forskningsministre om, er spørgsmålet om digital signatur eller elektronisk signatur, som der står i redegørelsen - og hvor har vi dog ventet urimelig længe på den.
Nu ser det så ud til, at den endelig kommer, men det har snart stået i så mange lovkataloger, at jeg næsten ikke tør håbe på det; det skulle da lige være på grund af EU-direktivet.
Men i redegørelsen står der, at der vil komme lovforslag i andet kvartal, og det venter vi på i spænding, for skal vi have gang i mere omfattende e-handel end den, vi selv begiver os ud i, når vi køber lidt over nettet, så kræver det, at køber og sælger kan indgå en bindende aftale over nettet, og det kan de som bekendt ikke i dag.
Jeg kan jo se, at regeringen har ambitioner om at få mere gang i e-handelen og i øvrigt i den elektroniske kommunikation borgere og det offentlige imellem, så lad os nu få det lovmæssige på plads i den sag.
Der er altså mange gode intentioner i redegørelsen, men der mangler efter vores opfattelse et helt afsnit om folkeskolen.
Vi føler stadig, at området er forsømt, og at det netop er i folkeskolen, eleverne skal rustes til netværkssamfundet.
Lærerne skal have en bedre uddannelse og motiveres til at arbejde med computer derhjemme, og som jeg har forstået det, er der netop skattemæssige problemer med at bruge den skattemæssige ordning for folkeskolelærere.
Så selv om redegørelsen indeholder et punkt om, at alle offentligt ansatte, og kun offentligt ansatte, lærere i en 2-årig periode tilbydes en hjemme-pc-ordning, så er det ikke nok for os.
Dér er et stort strukturproblem, som regeringen bliver nødt til at få løst.
Jeg er så også bekendt med, at der er nedsat en arbejdsgruppe, der skal se på de skattemæssige aspekter i de ordninger, vi har med hjemme-pc: ISDN-forbindelse, opkobling osv., og vi håber, at der hurtigst muligt vil komme en brugervenlig løsning på de problemer og ikke en løsning, der kun tilgodeser statskassen.
Men eleverne skal også have langt bedre mulighed for at bruge computer og søge informationer på Internettet.
Selvfølgelig har flere og flere en computer derhjemme, men hvad nytter det, hvis den kun bruges til spil?
Folkeskolen skal give eleverne grundlag for at bruge computeren som et redskab til at få viden og indsigt, så vi håber, at man i regeringen lidt mere struktureret vil følge denne sag, så man også får sendt nogle signaler til kommunerne og også hjælper kommunerne med at gøre det let for medarbejderne at blive en del af netværkssamfundet.
Vi er glade for, at der er kommet en ny, kampklar minister, og vi glæder os til et konstruktivt samarbejde om alle disse vigtige spørgsmål.