Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-12-06:
Først til hr. Ole Sohn om Den Sociale Pensionsfond: Vi løber overhovedet ikke fra, at vi har sagt, at vi har overvejet at stemme for Enhedslistens forslag, tværtimod.
Selvfølgelig da ikke.
Det sagde jeg også i min ordførertale.
Jeg sagde nøjagtig, hvilken holdning vi har til forslaget.
Men sagen er, at vi ikke medvirker til det forsøg på at drille regeringen, som andre partier gør i dag.
Vi ønsker simpelt hen ikke det spil, for vi mener, at vi har indgået en fornuftig finanslovaftale, og vi vil ikke bringe vores finanslovaftale med regeringen i fare på den lange række af fornuftige stræk, vi har lavet, på grund af andre partiers spil for galleriet.
Derfor er mit spørgsmål til de partier, der stod bag det lovgrundlag, der jo i virkeligheden gennemfører overførslen fra Den Sociale Pensionsfond
: Gør man det fortsat, eller er den usikkerhed, man har forsøgt at skabe i dag, udtryk for, at man er løbet fra at stå bag det lovgrundlag?
Der siger jeg så: Det ville da være positivt i den forstand, at så har vi da noget at sætte os ned og snakke om, nemlig hvordan vi kommer videre, og hvordan vi så skruer det lovgrundlag sammen, der skal være fremover.
Vi har jo den principielle indstilling, at pengene i Den Sociale Pensionsfond burde gå til en tillægspension, som man lovede i sin tid, da folk skulle indbetale til ordningen fra 1972 til 1984, først 1 pct. og så 2 pct. af indkomsten.
Mere klart kan det overhovedet ikke siges.
Så spørger hr. Ole Sohn også om straffeaktionen over for amterne og redde sygehuse osv.
Vi har jo også her i salen tidligere givet udtryk for, at vi synes, det er meget, meget fornuftigt, at en aftale er en aftale, og at regeringen sørger for, at amter og kommuner overholder de aftaler, man har indgået.
Så har vi jo i anden sammenhæng i øvrigt anvist en måde at redde sygehusene på, for det ligger os utrolig meget på sinde.
Men der har vi jo desværre set, at der er nogle partier, der af forskellige taktiske årsager ikke ville støtte vores beslutningsforslag, som jo i al sin enkelhed ville pålægge regeringen at forhandle med amterne om at undgå sygehusnedlæggelser.
Hvis det kostede penge, ville den jo i givet fald skulle komme tilbage til Folketinget og forhandle, hvordan man så kunne skaffe de midler, det i givet fald måtte koste. Men det er der desværre ikke et flertal herinde i Folketinget der vil stemme for, for så kunne vi jo kombinere dét, at en aftale skal holdes, med en reel forhandling om at sikre sygehusenes eksistens.
Men det har der jo desværre ikke været stemning
for herinde.
Så til fru Line Barfod: Jamen vi vil fortsætte ude i forsamlingshusene med at fortælle om, hvad vores holdning er.
Men det er klart, at der jo er en forskel på, om man siger: På trods af, at vi har den principielle holdning til et givent spørgsmål, går vi til forhandling med regeringen for at få mest muligt ud af vores mandater herinde, mest mulig indflydelse bl.a. for at få etableret en ældrecheck til de pensionister, der har allermindst i det her samfund.
Eller vi siger: Nå, fordi vi har den principielle holdning og ikke kan formå regeringen til at blive overbevist om det lyksalige i vores holdning på det område, vil vi ikke forhandle, og så kan vi ikke komme videre ad det spor.
Vi har valgt forhandlingsvejen, og det er klart, at det altså også har nogle konsekvenser i forhold til, at man indgår en aftale, og det har vi valgt at gøre.
Så må jeg komme tilbage til hr. Bjarne Laustsen ved en senere lejlighed.