runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Der er dels ikke tale om løftebrud, dels er det, som jeg også sagde før, klart vores opfattelse, at den tidligere regering har efterladt en række uløste problemer vedrørende udligningen mellem landets kommuner, og det er man nødt til at se på.
Men jeg tror også, at hr. Kristen Touborg må sige, at det ikke kan ses uafhængigt af, hvad der kommer ud af arbejdet i strukturkommissionen.
Og jeg vil gerne slå fast, at der ikke er skrevet nogen facitliste.
Hr. Kristen Touborg kan ikke tage mig til indtægt for, at jeg har sagt, at der kommer noget meget omfattende ud af det, for vi vil ikke på forhånd skrive en facitliste.
Kommissionen får frie hænder.
Jeg siger bare, at det er fornuftigt at se, hvad der kommer ud af det, før man lægger sig endeligt fast på, hvad en mere langsigtet udligningsreform skal bestå i.
At der er konkrete problemer i konkrete kommuner, har hr. Kristen Touborg ret i, men det har vi jo løst i den seneste kommuneaftale, ved at man går ind og giver specifikke tilskud til særligt vanskeligt stillede kommuner.
Det tror jeg at de kommuner har været meget glade for, og det tror jeg er en meget hensigtsmæssig måde at gøre det på, indtil der er plads til en mere omfattende reform.
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Holger K. Nielsen.
Det, der laves med den ny arbejdsmarkedsreform, handler jo også om at forstærke indsatsen for at få ledige fra ledighed og over i aktivt arbejde.
Der sker jo en hel masse andet end det, vi står og snakker om her.
Der sker jo en massiv forstærkning af indsatsen, for at ledige kan komme i arbejde.
Det skal jo ses i sammenhæng med det.
Tværtimod vil der for dem, der går ud og tager et job, være en stor gevinst.
Vi kan f.eks. tage en familie, hvor begge har været på kontanthjælp.
Hvis den ene så får et arbejde i dag til 85 kr. i timen, mister familien 500 kr. om måneden.
Ved at gå ud og tage et arbejde
mister familien 500 kr. om måneden, vil hr. Holger K. Nielsen virkelig forsvare det?
Men med regeringens forslag får familien en gevinst på næsten 2.900 kr. om måneden ved at gå ud og tage et arbejde.
Det er da sådan, vi skal indrette vores samfund, så det kan betale sig at arbejde. Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Men jeg synes, at det er meget interessant at få belyst, om det er sådan, at jasiden i Danmark er ude af trit med sig selv, og om Socialdemokratiet nu helt markant har overhalet regeringen i trangen til at få en unionsforfatning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg er ikke blevet præsenteret for et forslag til en såkaldt - hvad var det, hr. Keld Albrechtsen kaldte det?
- unionsforfatning.
Jeg har ikke set noget sådant.
Jeg er ikke blevet forelagt noget sådant.
Jeg har ikke noget grundlag for at tage stilling til det.
Derfor kan jeg heller ikke komme det nærmere.
Hr. Keld Albrechtsen må altså undskylde, at jeg må se de ting, jeg skal kommentere, før der er grundlag for at sige noget om dem.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Nu kan det godt bekymre mig lidt, at statsministerens personlige repræsentant i EU-Konventet, Henning Christophersen, åbenbart ikke refererer meget tæt tilbage til statsministeren, sådan at statsministeren er på højde med, hvad der foregår i forhandlingerne i Konventet.
Det burde da have interesse for
EU-formandskabet og for statsministerens repræsentant i Konventet
I dag fremgår det af Jyllands-Posten, at en af ideerne med denne forfatning, som hr. Henrik Dam Kristensen er ude med, er, at der skal mere magt til Europa-Parlamentet.
Det er jo meget konkret, og jeg vil godt spørge statsministeren: Er det i overensstemmelse med regeringens linje, at hr. Henrik Dam Kristensen kæmper for mere magt til Europa-Parlamentet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Nu har vi så fået kastet lys over, hvad det er, hr. Keld
Albrechtsen refererer til, nemlig et papir, som angiveligt skulle være udarbejdet af socialdemokratierne i EU.
Men hr. Keld Albrechtsen må altså forstå, at jeg ikke er medlem af den kreds.
Jeg kan ikke have kendskab til det.
I det hele taget ser hr. Keld Albrechtsen jo ofte spøgelser ved højlys dag, og det er ikke tjenligt, tror jeg,
at kommentere den slags.
Det har jeg heller ikke nogen anledning til at gøre her.
Men jeg kan generelt sige, at det er regeringens klare opfattelse, at der er behov for og mulighed for at styrke den demokratiske kontrol med, hvad der foregår i EU, og derfor kan man da godt forestille sig, at der var områder, hvor det kunne være fornuftigt, at de direkte valgte parlamentarikere i Europa-Parlamentet kunne få større indflydelse.
Det vil jeg ikke på forhånd afvise, men jeg vil ikke konkret tage stilling til et forslag, jeg ikke har set.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Jeg synes, det er meget interessant, at statsministeren har en så vattet holdning til et så markant udspil i retning af mere union, som socialdemokratierne inklusive det danske har fremlagt.
Jeg vil ikke undlade at rose statsministeren i den anledning, for jeg tror, det er utrolig klogt af statsministeren at trykke på bremsen og ikke gå med på det her udspil.
Hvis det er den tilbageholdenhed, statsministeren forsøger at udtrykke på en høflig måde over for Socialdemokratiet, så skal han vide, at så har han min støtte.
Jeg vil godt sige til statsministeren: Jeg troede, det hele gik ud på, at nu skulle de nationale parlamenter og Folketinget have en bedre indsigt i og en bedre kontrol med tingene.
Jeg vil godt bede statsministeren præcisere lidt tydeligere, at øvelsen faktisk gik ud på at styrke de nationale parlamenters rolle, og at det er dét, Socialdemokratiet nu er på vej væk fra.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg må meget kontant sige til hr. Keld Albrechtsen, at han ikke på nogen som helst måde kan udlægge det, jeg har sagt, som en stillingtagen til det forslag, jeg ikke kender.
Må jeg så blot sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg altså bliver helt betænkelig, når hr. Keld Albrechtsen roser mig.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Jeg sagde også, at jeg jo endnu ikke helt ved, om jeg tør rose statsministeren.
Det ved vi først, når vi kender indholdet i statsministerens politik, men det håber jeg da jeg vil kunne få anledning til.
Men så vil jeg godt spørge statsministeren: Er det sådan, at Danmark, at den danske regering og dens repræsentant i EU-Konventet, har en politik for, hvad det skal ende med?
Og er det sådan, at statsministeren nu vil undersøge, hvad alle de socialdemokratiske konventmedlemmer fra alle landene faktisk arbejder for med liv og sjæl, nemlig en EU-forfatning?
Og vil statsministeren give det løfte, at han, når han har fået en briefing af Henning Christophersen og ved, hvad det går ud på, så vender tilbage til Tinget og meddeler, hvad den danske regerings holdning er?
Jeg håber, vi kan være enige om, at det jo faktisk fundamentalt er ret vigtigt, hvad arbejdet om en ny traktat ender med, om det f.eks. ender med at blive en forfatning.
Så jeg håber, statsministeren kan give mig det tilsagn, at han, når han har undersøgt dokumenterne, vil vende tilbage med en dansk regeringsholdning til linjen i det, der sker.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg tror i det hele, at det mest formålstjenlige vil være, at hr. Keld Albrechtsen fører sin krig direkte med den part, som hr. Keld Albrechtsen i virkeligheden angriber, nemlig Socialdemokratiet, i stedet for at bruge mig som medium.
Det vil jeg ikke blandes ind i.
Det må hr. Keld Albrechtsen ordne med det parti, han i hvert fald af og til samarbejder med.
Så hold mig uden for det.
Så vil jeg bare sige til hr. Keld Albrechtsen: Regeringen har en meget klar linje i det arbejde, der finder sted i EU-Konventet. Vi har tre prioriteter, vi lægger særlig meget vægt på.
Vi skal for det første have en bedre beskrivelse af arbejdsdelingen mellem EU og medlemsstaterne.
For det andet skal vi have draget de nationale parlamenter stærkere ind i udviklingen af EU.
For det tredje skal der være mere åbenhed om og demokratisk kontrol med, hvad der foregår i EU.
Nu kan jeg se, at hr. Keld Albrechtsen igen nikker bifaldende, og det får mig kun til endnu en gang at understrege, at når hr. Keld Albrechtsen udtrykker den forhåbning i dag, at han en skønne dag vil komme i den situation, hvor han vil være i stand til at rose mig,
så vil jeg bare bede om én ting, nemlig at det sker i al stilfærdighed, for mit bagland ville blive dybt uroligt, hvis det kom for stærkt frem offentligt. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2002-10-09:
Jeg synes ikke, statsministeren før svarede særlig konkret på spørgsmålet om udligningsreform og løftebruddet i den forbindelse, så jeg vil faktisk gerne fortsætte i samme spor nu.
Jeg forstår statsministeren sådan, at man erkender, at der er givet et løfte, men at man synes, at det er hensigtsmæssigt at vente med at opfylde løftet et par år.
Man har altså også givet et løfte om, at den her reform skulle komme i 2004.
Så siger statsministeren, at han finder, at nu er problemet jo løst i forbindelse med KL-forhandlingerne og økonomiforhandlingerne, for der er de fattigste kommuner blevet tilgodeset.
Det er jo rigtigt, at der er nogle, der er blevet tilgodeset, men er det ikke også statsministerens opfattelse, at det kun er de allerfattigste?
Det er kun dem, der har det allersværest, der har fået del i puljen
, hvorimod hele mellemgruppen, som i høj grad har problemer, som skærer voldsomt ned i deres budgetter i øjeblikket på velfærdsområdet osv., har et problem, og det er de kommuner, der er voldsomt skuffede over det her løftebrud.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-10-09:
Jeg føler trang til lige at kommentere den diskussion, der var mellem aftaleparterne af arbejdsmarkedsreformen.
Det kunne jo tyde på, at der trods alt har været nogle problemer, som vi altså får diskuteret.
Det drejer sig om de her såkaldte samspilsproblemer, om at det skal kunne betale sig at arbejde.
Vil statsministeren ikke medgive, at det kan man også opnå på andre måder end ved at dunke de allersvageste i hovedet, som man gør ved den her reform, hvor de får et økonomisk grundlag, der gør det helt, helt umuligt for dem?
Og vil statsministeren ikke medgive, at mange af de grupper, som her bliver ramt økonomisk, ved at man sænker deres bistandshjælp, ikke vil kunne få plads på arbejdsmarkedet, at problemet ikke udelukkende er, at de får for høj bistandshjælp, men at der ikke er plads til dem på arbejdsmarkedet, fordi man ikke vil have dem på arbejdsmarkedet, og at det derfor er fuldstændig relevant at stille det spørgsmål, som den socialdemokratiske ordfører gjorde, nemlig at det ikke nødvendigvis er på den måde, man kan løse de problemer?
Mikkel Dencker (DF), 2002-10-09:
Som det allerede er sagt, behandler vi i dag fire forslag til nye eller ændringer i eksisterende dobbeltbeskatningsoverenskomster.
Den første, L 13, er en helt ny overenskomst imellem Danmark og Chile. At der nu for første gang indgås en overenskomst mellem Danmark og Chile, er i sig selv en meget positiv ting.
Men ligesom i tidligere indgående overenskomster med andre lande har regeringen igen forhandlet sig frem til, at pensioner skal beskattes i det land, som udbetaler dem.
Dette princip er Dansk Folkeparti meget imod
Selv om ministeren i den skriftlige fremsættelse bryster sig af, at den nye overenskomst i vidt omfang følger OECD's modelaftaler, så fraviger man på netop dette punkt OECD's anbefalinger, for OECD anbefaler netop, at man beskatter pensioner i bopælsstaten, og Danmark er så vidt vides det eneste land, der har denne forhandlingspolitik.
Og hvorfor har man så det?
Jeg skal derfor meddele, at Dansk Folkeparti har i sinde at stemme imod L 13 ved tredje behandling.
L 14 vedrører en ændring af den eksisterende dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem Danmark og Pakistan.
Ændringen betyder, at danske rederiers betaling af fragtskat i Pakistan reduceres, og på den baggrund kan Dansk Folkeparti støtte forslaget.
L 16 er en tiltrædelse af en luftfartsoverenskomst mellem Danmark og Hongkong.
Formålet med overenskomsten er at sikre, at der ikke sker dobbeltbeskatning af luftfartsselskaber, som opererer i både Danmark og Hongkong.
Dette formål kan Dansk Folkeparti også støtte, hvorfor vi vil stemme for L 16 ved tredje behandling.
Det sidste forslag, L 15, er en tillægsaftale til den eksisterende overenskomst mellem Danmark og Grønland.
Aftalen sikrer, at en dansk pensionsordning med løbende udbetaling kan overføres til Grønland, uden at den bliver beskattet, som hvis pensionen var hævet i utide.
Desuden fastsættes bestemmelser om beskatning af udbytter, som udloddes fra et datterselskab i Danmark til et moderselskab i Grønland og omvendt.
Dansk Folkeparti kan støtte L 15.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Arne Toft i, at det er ønskeligt, at der står en meget bred kreds af partier bag det arbejde, der nu sættes i gang.
Derfor er det også en stor glæde for mig, at vi under de drøftelser, som regeringen har haft med alle partierne i Folketinget, har kunnet konstatere, at der har været tilslutning til at sætte dette arbejde med nedsættelse af en strukturkommission i gang.
Vi taler om så vigtige dele af samfundslivet, at det klart er det rigtigste, at der står et bredt flertal bag, og det er jeg glad for at kunne konstatere at der gør.
Der har også været drøftelser om indholdet af kommissoriet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
... af både den gældende Amsterdamtraktat og Nicetraktaten.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Hvis jeg overhovedet skal gå ind i substansen her - jeg ved ikke, hvor meget det nytter - så ved hr. Keld Albrechtsen jo udmærket, at beslutninger inden for den fælles udenrigs-, forsvars- og sikkerhedspolitik træffes i enstemmighed.
Dernæst er det altså det enkelte land selv, der bestemmer, om man overhovedet vil deltage i mulige operationer inden for rammerne af den fælles forsvarspolitik.
Der er intet - intet overhovedet - i Nicetraktaten, der på den mindste måde krænker Irlands eller noget andet lands neutralitet.
Det er bare en kendsgerning.
Alt andet er falske påstande fra hr. Keld Albrechtsens side, der kun tjener til at, skal vi sige, være udefra kommende indblanding i den irske folkeafstemningskampagne.
Det er det, hr. Keld Albrechtsen er ude på, og det er det alene, det drejer sig om.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-09:
Så vil jeg godt spørge statsministeren: Hvis der træffes en beslutning om en krigshandling - og det kan man jo efter traktaten gøre allerede efter den nuværende og i endnu højere grad efter Nice, fordi der så også bliver en komité, der kan lede en sådan krigsførelse - er det så ikke korrekt, at alle de lande, der er med i Unionen, og som ikke har en undtagelse, som Danmark har, så er forpligtede af den beslutning, som er truffet, også selv om de ikke selv rent fysisk deltager med en eneste soldat?
Derfor ophører deres neutralitet i det øjeblik, EU går i krig, bortset fra Danmark, som har en undtagelse.
Det er en af årsagerne til, vil jeg gerne sige til statsministeren, at det er klogt at have den undtagelse.
Jeg synes, mit spørgsmål er krystalklart.
Man kan ikke både være i krig og være neutral.
Det er bare det, jeg beder statsministeren bekræfte, og det er ikke for at påvirke noget som helst, det er bare, for at debatten skal foregå på et ordentligt og sagligt grundlag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg kan gøre det meget kort, bare for at der ikke skal være nogen som helst tvivl: Jeg kan på intet punkt overhovedet bekræfte hr. Keld Albrechtsens fremstilling.
Pia Gjellerup (S), 2002-10-09:
»Vil statsministeren oplyse, hvilken elev, forælder, lærer, politiker eller andre, som statsministeren måtte nære mistillid til, der har udtalt det, som statsministeren henviste til i sin åbningstale: »Hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære«, og vil statsministeren oplyse, hvor dette citat kan findes i dokumentarisk form?«
Skriftlig begrundelse
Statsministeren efterlod i sin åbningstale det indtryk, at kun Venstres uddannelsespolitik kunne dæmme op for det citerede synspunkt, som så vidt vides ingen person nogensinde har lagt stemme eller pen til.
Men statsministeren må ved sin anvendelse af citatet fra Folketingets talerstol i en velforberedt åbningstale have kendskab til elever, forældre, lærere eller politikere, der faktisk har udtalt sig som refereret.
Dette kendskab bør udvides til hele Folketinget og offentligheden, hvilket spørgsmålet åbner mulighed for.
Under den velforberedte åbningstale forleden sagde
statsministeren bl.a.: »Vi skal gøre op med den udlignende skole, hvor man siger« - og så kommer der et citat i statsministerens tale: »Hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære.«
Det er en forbløffende påstand, og den står jo i statsministerens tale, som om det er et synspunkt, som man står for.
Og der er det, jeg meget gerne vil vide: Hvad er det for nogle mennesker, der har lagt mæle eller pen til en så usædvanlig udtalelse, som statsministeren bygger sin i øvrigt præsenterede skolepolitiske holdning på i åbningstalen?
Hvem har præsteret at sige noget sådant?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Som jeg sagde under åbningsdebatten, er der fra mig tale om et udsagn, der er udtryk for en skolepolitisk holdning, som jeg vil gøre op med, og jeg har ikke, hverken i talen eller under åbningsdebatten, på nogen måde møntet det på nogen bestemt person.
Det ville også være forkert, fordi jeg har konstateret, at alle har taget afstand fra dette udsagn, der jo ofte er blevet brugt som samleudtryk for en bestemt skolepolitisk holdning, og jeg glæder mig meget over, at ingen vil kendes ved udtrykket.
Men jeg synes stadig væk, det er et meget godt udtryk til at dække en bestemt skolepolitisk holdning, som jeg nu konstaterer at flere og flere gør op med.
Pia Gjellerup (S), 2002-10-09:
Jeg kan forstå, at statsministeren mener, at det er en skolepolitisk holdning, der er værd at gøre op med her ved
indgangen til folketingsåret 2002-03, altså en holdning, man må tro trives i Folketinget i et eller andet betydeligt omfang.
Er det sådan, at statsministeren mener, at der er en sådan skolepolitisk holdning?
Mener statsministeren ikke, at det er at fornedre en politisk debat at pådutte nogen mere eller mindre ubestemt - og i dag bliver det jo bestemt ikke på nogen måde gjort mere bestemt - at man skulle stå for noget, der aldrig er nogen, hverken elever, forældre, politikere, der har lagt hverken mæle eller pen til at sige, men som statsministeren altså følte sig foranlediget til at markedsføre på ny? Hvad er det for en skolepolitisk holdning, som Venstre, der har været med i det ene folkeskoleforlig efter det andet, som sidder og forhandler folkeskoleforlig i øjeblikket,
hvad er det for en modstand, hvad er det for en skolepolitisk holdning, som statsministeren har måttet kæmpe mod, og som han syntes, at han skulle slå et virkeligt slag mod i åbningstalen? Det vil være spændende at høre, når vi sidder midt i nye folkeskoleforhandlinger.
Den form for skyggeboksning er uklædelig for den politiske debat.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Jeg er utrolig forbløffet over den ømfindtlighed, jeg mærker
i forbindelse med brugen af dette udtryk, for det, jeg gjorde i min tale, var at stille, hvad skal vi sige, to skolepolitiske holdninger op over for hinanden, hvor den ene har overskriften »Hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære«, og hvor den anden har overskriften »Alle skal lære, så ingen bliver tabt«.
Det var for at, skal vi sige, stille op over for hinanden, hvilke retninger man kan vælge.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at samlebetegnelsen »Hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære«,
har jeg da i høj grad selv knyttet til den skolepolitiske holdning, der lå bag den store redegørelse U-90, som efter min mening sådan har påvirket den pædagogiske debat, i hvert fald i ganske lang tid op mod vor egen tid.
Men heldigvis konstaterer jeg nu, at denne holdning er på retur.
Alle siger i dag det samme, som vi siger og har sagt i mange år, nemlig at man skal lægge vægten på det faglige, at vi skal have forhøjet det faglige niveau, at vi skal sikre, at der er udfordringer i skolen til alle elever.
Det har været en utrolig stor glæde for mig at konstatere under åbningsdebatten, og det giver mig også håb om, at der på det grundlag kan nås fornuftige resultater under forhandlingerne om en ny folkeskoleordning.
Pia Gjellerup (S), 2002-10-09:
Ja, jeg bliver jo sådan set mere forbløffet, når statsministeren så inddrager betænkninger, der er næsten 25 år gamle, som statsministeren enten ikke har læst, i hvert fald ikke for nylig, og så i hvert fald ikke erindrer indholdet af.
Men det var vist rigtigt, at Venstre blev meget provokeret af en tankegang, som blandt andet fandt udtryk i, at det, der blandt andet er den store kunst og den store uddannelsespolitiske udfordring, som kunne bringe
større lighed i uddannelserne, bedre muligheder også for de svageste til at komme ind og realisere de muligheder, der ligger i uddannelsessystemet, og derved være med til på denne måde at bryde den sociale arv - som statsministeren i øvrigt taler meget om i øjeblikket - med et udsagn, som blev givet i U-90, at det, der er udfordringen, det, der nærmest er kunsten, det er at give mere uddannelse til mange uden samtidig at give andre mindre.
Men det har statsministeren øjensynligt oversat til den vrangforestilling, at man på det tidspunkt havde synspunktet, at hvad ikke alle kan lære, skal ingen lære.
Jeg tror, statsministeren skal være klar over, at hvis man vil forene synspunkter, er det klogt ikke at male spøgelser på væggen, sådan som statsministeren så udtrykkeligt gjorde det i sin åbningstale.
Men jeg kan forstå, at statsministeren er fuldstændig enig i det, der altså også var gældende for 25 år siden, i det, som statsministeren bare ikke kan erindre det egentlige indhold af, nemlig at det er vigtigt at give mere uddannelse til mange uden samtidig at give andre mindre, og at det også er vigtigt, som det også blev udtrykt dengang, at man for at skabe et brud på den negative sociale arv skal sørge for, at alle har samme mulighed for at udnytte de tilbud, der ligger om uddannelse, i det omfang, de selv ønsker det.
Det hører jeg statsministeren udtrykke, og det kunne sådan set have været citeret som det, der var det reelle grundlag for de uddannelsespolitiske udfordringer, der også lå foran os for 25 år siden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-09:
Den har med rette eller urette været hæftet på forskellige.
Mit bidrag til ikke at grave grøfter var, at jeg ikke hæftede den på nogen bestemt, for det synes jeg er urimeligt i den politiske debat.
Hvis nogen ikke vil vedkende sig et udsagn, skal man heller ikke klistre det på den pågældende, og det gjorde jeg heller ikke.
Men jeg har brugt udsagnet til at beskrive en holdning, som jeg synes vi skal gøre op med, og hvor min store glæde er, at alle siger, at det vil man ikke vedkende sig. Skulle vi så ikke forenes om det positive og fremadrettede og sige: Jamen det dér, den sætning gælder ikke?
Ingen vil vedkende sig den.
Skulle vi så ikke i stedet for sikre, at vi får en skole, hvor vi netop får taget hånd om dem med den svageste baggrund, ved at de får solide faglige kundskaber?
Jeg synes, det er dét, det drejer sig om.
Og det var dét, jeg ville understrege med min åbningstale.
Pia Gjellerup (S), 2002-10-09:
Den er altså åbenbart noget sludder, så åbenbart noget, som ingen har villet vedkende sig.
Man har ikke villet vedkende sig den nogen af de steder, hvor statsministeren og hans parti nogen sinde har været involveret i at lave folkeskolepolitiske aftaler.
Men ikke desto mindre vælger statsministeren fortsat at male dette holdningsmæssige modstandsspøgelse på væggen.
Synes statsministeren, det er rimeligt?
Og er det sådan, at statsministeren ikke kan udtrykke sin skolepolitik uden at lade, som om der er et fuldstændig mærkværdigt modstykke til den?
Statsministeren holder liv i en sætning, som ikke hører til den politiske virkelighed.