runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2000-02-08:
Nu siger justitsministeren, at justitsministeren på regeringens vegne gerne vil henvise til kulturministeren, under hvis område den nye arkivlov hører, og det er jo også meget fint, men realiteten er bare, at kulturministeren forleden sagde i Folketingets spørgetime, at det først bliver til næste år, man vil tage stilling til spørgsmålet fra regeringens side.
På baggrund af Holocaust-konferencen har der været nogle meget utvetydige artikler om, at der er kommet nogle nye ting frem i debatten om, hvad der skete under Anden Verdenskrig, og at det er vigtigt, at vi finder ud af, hvad der egentlig foregik.
Er ministeren på baggrund heraf ikke enig i, at det ville være en idé at fremskynde arbejdet med den arkivlov, som alle regeringens ministre skal rette sig efter, så vi på et tidspunkt allerede i denne folketingssamling kunne komme til at tage stilling til principperne i den nye arkivlov, så den bliver så åben som muligt?
Det er i hvert fald vores ønske.
Kristen Touborg (SF), 2000-02-08:
Jeg vil godt gøre den bemærkning, at det forekommer mig, at Venstre overreagerer på det forhold.
Jeg tror ikke rigtig på, at bonden i det virkelige liv vil være så udspekuleret, at han vil træffe dispositioner, der er dyreværnsmæssigt dårligere, og flytte grisene, når de er på 20 kg, for der er så mange andre forhold, der taler for at beholde dem i smågrisestalden.
Så mon ikke det her er at skyde gråspurve med kanoner.
Så vil jeg godt tilføje, at det jo er en meget lille investering at lave overbrusning i nogle smågrisestier.
Det forekommer i hvert fald at være pebernødder i sammenligning med de investeringer, man i øvrigt foretager i landbruget.
Margrete Auken (SF), 2000-02-08:
Både Færdselssikkerhedskommissionen og regeringen har en målsætning for nedbringelse af ulykker i trafikken.
Kommissionen skulle have den nedbragt med 40 pct. fra 1988.
Regeringen er endda gået så vidt, at den har sagt, at det overhovedet er uacceptabelt at have ulykker i trafikken, på samme måde som man heller ikke vil acceptere arbejdsulykker. Begge dele sker ganske vist, men det er ikke noget, vi bare tolererer. Men vi er sørgeligt langt fra målet.
Antallet af dræbte er ikke gået ned det sidste par år, snarere tværtimod.
Antallet af tilskadekomne er steget.
Danmark er også sakket bagud i forhold til de nordiske lande.
I forhold til Sverige, England og delvis Norge ligger vores antal af dræbte på 40 pct. over de andres.
Der skal tages konkrete initiativer, og her kniber det især med den statslige indsats, som også i forhold til forslag og målsætning i den gamle handlingsplan fra Færdselssikkerhedskommissionen var for beskeden.
Det vil det nok også gøre fremover, fordi den vigtige del af vejmyndigheden er dér, men staten bør også hurtigst muligt sætte ind.
De tiltag, der foreslås i den nye handlingsplan fra Færdselssikkerhedskommissionen, og som alle vi, der arbejder med området, kender, bør sættes iværk hurtigt.
Det vil være meget hjerteløst at sige, at vi nu må vente, til vi har set planen, og at vi må vente, til vi har haft 14 drøftelser, nye kommissioner, og hvad ved jeg.
Enhver tøven her er udtryk for enten tankeløshed eller altså hjerteløshed, og selv om der skal penge til en del af det, er der mange penge at spare.
Død og lemlæstelse koster samfundet dyrt.
Det er ikke kun bødepenge, vi får ind ved fotofartfælder, der er altså også sparede hospitals-, genoptrænings-, pleje- og førtidspensionsudgifter.
Der er store penge at hente ved at sætte hurtigt og målbevidst ind, men især er der store menneskelige lidelser at spare, og det er trods alt det vigtigste. Jeg ser frem til trafikministerens redegørelse for, hvordan regeringen nu vil gøre noget aktivt for det i en fart.
Besvarelse
Søren Kolstrup (EL), 2000-02-08:
Jeg kan være enig med den socialdemokratiske ordfører i en række af de forhold, der blev nævnt.
Men der er én ting, der undrer mig ved den her debat, som den hidtil er forløbet, og det er, at man ikke har nævnt de tunge køretøjer.
For vi ved, at de tunge køretøjer udgør en såre lille del af det samlede transportarbejde, men er utrolig righoldigt repræsenteret, når det gælder de faktiske ulykker, og når det gælder antallet af mord på vore veje.
Spørgsmålet er: Hvad gør vi i den kommende tid, hvor vi ved, at vi får flere gummihjul, altså flere tunge køretøjer og især flere tunge køretøjer om natten, også i de farlige, farlige timer mellem kl. 4 og kl. 6 om morgenen?
Altså det er ved at gå godt.
På den anden siden kan man se, at det kan være en meget farlig udvikling.
Hvordan griber vi ind over for den?
Kan vi ikke også få den med i vore indgangsbønner til den her sag?
Erling Christensen (S), 2000-02-08:
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige: Jo, der er mange emner, vi gerne vil diskutere sådan en dag som i dag.
Jeg forsøgte at komme inden om og uden om problemerne inden for den taletid, som jeg har til min rådighed.
Angående de tunge køretøjer nævnte jeg helt præcis, at erhvervsvirksomhederne skal mere med i det arbejde her, og herunder er også forstået de tunge køretøjer.
Desuden vil jeg gerne henvise til det, som hr. Søren Kolstrup vel også var med til, nemlig godstransportloven, hvor der blev sat skærpede repressalier ind over for netop den kategori, som hr. Søren Kolstrup talte om, og det var vi jo enige om.
Frank Aaen (EL), 2000-02-08:
Tak for svarene, men nu skulle det altså ikke opfattes, som om jeg var glad for hele indholdet i svarene.
Der skal nok komme nogle opfølgende spørgsmål, og på baggrund af det, ministeren sagde, kommer vi selvfølgelig også med et skriftligt spørgsmål om, hvorvidt der ligger andre arkiver fra besættelsestiden i Justitsministeriet.
Så et yderligere spørgsmål vedrørende arkiverne: Hvordan agter ministeren at følge op på Holocaust-konferencens erklæring om, at man skal åbne arkiverne for at få nazismens forbrydelser fuldt afdækket?
Jeg henviser i den forbindelse til, at der her i Danmark stadig er arkiver, der er båndlagt med helt op til 120 års forældelsesfrist, før de kan blive frigivet for offentligheden.
Hvordan agter ministeren at følge op på den, synes vi, urimelige begrænsning af adgangen
til historien
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-08:
Undskyld, hr. formand, jeg vil komme tilbage til det.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-08:
Jeg kan forstå, at man skal holde sig til ministerens område, som jo er jura, og det vil jeg så gøre.
Der står i grundlovens § 19, stk. 3, at Folketinget af sin midte vælger et udenrigspolitisk nævn, med hvilket regeringen rådfører sig forud for enhver beslutning af større udenrigspolitisk rækkevidde.
Nu kan man jo diskutere, hvad der er af større udenrigspolitisk rækkevidde, men regeringen - eller i hvert fald dens chef - besluttede i hvert fald for mindre end 10 dage siden, at Danmark skulle indføre sanktioner over for Østrigs nye regering på et tidspunkt, hvor Østrigs regering ikke engang var dannet.
Den havde ikke foretaget sig noget som helst, og alligevel blev der ikke bare talt om bekymring, men der blev på forhånd indført diplomatiske og politiske sanktioner.
Jeg vil gerne spørge, om justitsministeren mener, at grundlovens § 19 er overholdt i denne sag.
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
, medmindre det er spørgsmål, der skal forelægges for retten.
Jeg mener ikke, spørgetiden skal bruges til, at man rejser grundlovsmæssige spørgsmål af den karakter, også al den stund det er et spørgsmål, som optager Det Udenrigspolitiske Nævn, og spørgsmål til Det Udenrigspolitiske Nævn ikke er noget, jeg ønsker at besvare her i spørgetimen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-08:
Det synes jeg er besynderligt, for dette spørgsmål handler jo i høj grad om jura og endda den højeste jura, nemlig landets forfatning, grundlovens § 19.
Det har været debatteret i over en uge i dagspressen, om ikke statsministeren som regeringens chef på forhånd burde have orienteret Folketingets Udenrigspolitiske Nævn, som derefter kunne have taget stilling.
Så var beslutningen måske blevet en anden, for det er jo fuldstændig tåbeligt hvad der er foregået.
Jeg må spørge ministeren, som jo ikke bare er øverste forvaltningschef for et ministerium, men også er politiker og medlem af et kollegium, nemlig en regering, som har et kollektivt politisk ansvar, om han finder, at denne sag er håndteret juridisk og politisk klogt, og om Danmark - som da vistnok stadig er et selvstændigt land - ikke skulle have handlet på en anden måde end ved at fordømme og indføre sanktioner over for et andet land, der ikke engang havde dannet regering.
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Jeg vil meget gerne gå ind i en politisk vurdering af spørgsmål, der vedrører Jörg Haider og Frihedspartiets deltagelse i den just dannede regering i Østrig.
Det har jeg mange politiske holdninger til, og jeg er helt enig i de 14 regerings- og statschefers reaktion i den forbindelse for at markere afstand til de holdninger og det menneskesyn, Jörg Haider og Frihedspartiet repræsenterer, og også til de mange udtalelser fra Frihedspartiets formand, Jörg Haider, om veneration over for SS-veteraner osv. Men det er jo ikke det, hr. Frank Dahlgaard interesserer sig for, men min vurdering af interne forhold her i Folketinget, nemlig om der er sket en overtrædelse af grundlovens § 19, stk. 3, og det henhører altså ikke under mig som justitsminister at redegøre for de spørgsmål i Folketingets spørgetime.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-08:
Nu siger ministeren, at han er fordømmende over for det værdisæt, der ligger bag Frihedspartiet i Østrig.
Og der er mange, der kan være fordømmende over for andre partier, men jeg vil spørge, om regeringer og politikere i øvrigt ikke, når det kommer til stykket, først og fremmest skal dømmes på deres handlinger og ikke på deres politik.
ikke bare at udtale sig fordømmende - det kan vi jo alle sammen gøre - men at indføre sanktioner over for Østrig, som Danmark og også nogle andre EU-lande har gjort. Nu er det jo ikke nogen EU-aktion, har jeg forstået, men alligevel har Danmarks regering, som ministeren er medlem af, været med til at indføre diplomatiske sanktioner over for et andet land: Vi skal ikke sidde til bords med dem, og deres ambassadører kan ikke møde vores ministre.
Men regeringen var altså ikke dannet endnu, og derfor vil jeg spørge ministeren: Er det rimeligt?
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Jeg er for mit eget vedkommende leder af et ministerium, hvor vi tager stilling til konkrete arkivadgangsansøgninger på baggrund af den eksisterende arkivlov, og jeg synes, vi har en meget fin praksis i Justitsministeriet med hensyn til at give forskere, historikere og andre arkivinteresserede adgang til vore arkiver - med alle de beskyttelseshensyn, som jo også den nuværende arkivlov lægger op til for at at beskytte privatlivets fred.
Der kan jo være gode grunde til at pålægge folk, der får arkivadgang, visse restriktioner, f.eks. med hensyn til anonymisering. Sådan er lovgivningen, og sådan er praksis, og jeg synes, vi har en praksis, som på mange måder til punkt og prikke lever op til den lovgivning, vi har.
Det, hr. Frank Aaen nu spørger om, er, om vi kan gå
videre og give en mere liberal arkivadgang end det, den nuværende arkivlov lægger op til.
Det er jo et spørgsmål, som henhører under kulturministeren.
Arkivloven hører under kulturministerens ressort, og som hr. Frank Aaen er bekendt med, har kulturministeren just nu et forslag til en ny arkivlov til behandling her i Folketinget.
Derfor er det vel bedst, at drøftelserne om ændringer af dette arkivlovforslag foregår med kulturministeren og ikke med mig her i spørgetimen.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-08:
Ja, man kan da sige fra, og jeg er da også bekymret, for jeg deler ikke nogen af de holdninger, jeg har hørt Jörg Heider refereret for.
Men fra at sige fra og så til som ansvarlig regering i et selvstændigt land - og det er Danmark vistnok endnu - på forhånd at indføre diplomatiske og politiske sanktioner er der et stort skridt.
Der er også noget jura i det her, og mig bekendt er Danmark - jeg vil blæse på de andre EU-lande i denne sammenhæng - havnet i en dum situation; det er da åbenlyst for alle.
Hvis det nu viser sig, at den østrigske regering rent faktisk opfører sig ordentligt - og det er jo trods alt en meget stor del af det østrigske folk, der har stemt på Frihedspartiet, og det er sket efter de almindelige demokratiske spilleregler - skulle man så ikke lige, som det hedder på dansk, klappe hesten, inden man farer ud og begynder at skyde?
Man kan jo godt true med, at man vil skyde, hvis det viser sig, at der rent faktisk bliver ført en politik, man synes er forkert, men skulle man ikke have ventet med at gøre det?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-08:
Justitsministeren kommer med en række synspunkter om spørgsmålet, og jeg må sige, at jeg er fuldstændig enig i, at der er grund til at tage afstand fra alt, hvad der foregik i nazitiden.
Og jeg tror heller ikke, der er nogen politiske partier i Danmark, der er uenig i det, justitsministeren siger her.
Men dér, hvor jeg tror enigheden hører op, er med hensyn til den måde, EU-landene har gjort det på: Man reagerer med at iværksætte diplomatiske sanktioner over for et normalt venligsindet land som Østrig.
I den forbindelse vil jeg godt spørge justitsministeren, om justitsministeren forudser, at noget lignende kunne ske over for andre lande i EU.
Det må jo ligesom være den indbyggede logik, at hvis man mener, det er i orden med diplomatisk indblanding over for Østrig på grund af regeringsdannelsen, kunne vi jo forestille os, at der skete det samme over for andre lande, sådan som det portugisiske formandskab har sagt.
Og i den forbindelse vil jeg også spørge justitsministeren: Mener regeringen, at denne sag skal danne præcedens?
Skal det være sådan, at hvis der kommer en ny regering i Belgien eller Frankrig eller England eller Danmark, som man ikke sympatiserer med, skal man kunne bede EU om at træde til og iværksætte diplomatiske sanktioner mod f.eks. Danmark?
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Jeg vil gerne rette den misforståelse, hr. Skaarup gjorde sig skyldig i.
Det er ikke EU, der har grebet ind, det er 14
stats- og regeringschefer, der har markeret deres klare politiske afstandtagen, og jeg forstod på hr. Skaarup, at det var han fuldstændig enig i.
Skal vi så ikke holde fast i det?
Hr. Skaarup er enig i, at der skal siges fra over for nazismen.
Over for nazismens grimme fjæs og over for synspunkter, der vækker mindelser om det, Nazityskland stod for, skal vi sige fra, og det er jo så enkelt, at alle borgere uden for dette hus kan se det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Jensen (V), 2000-02-08:
Det er kommet frem, at personer med anden etnisk baggrund end dansk har udtrykt ønske om at skifte deres navn ud med et mere dansklydende navn som f.eks. Jensen eller Hansen.
Jeg synes, det er et problem, når folk er kommet hertil for at blive integreret i Danmark og integreret på arbejdsmarkedet og også ønsker at opgive deres efternavn, at vi så fra dansk side lægger hindringer i vejen for det.
I og for sig burde det jo være overflødigt, hvad folk hedder, når det gælder om at få et job, men desværre viser det sig ofte at være anderledes i realiteternes verden.
Naturligvis skal et slægtsnavn være beskyttet, hvis man har et specielt navn, som man kan føre tilbage i tiden, men almindelige danske navne bør det også være muligt at få for folk med anden etnisk baggrund, og jeg vil spørge ministeren, om ministeren vil være med til at ændre regelsættet på det punkt.
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Spørgeren har jo ret i, at der i navneloven ligger nogle kraftige begrænsninger for myndighedernes muligheder for at tildele nye slægtsnavne.
Navneloven er jo en ældre lov, som på mange måder trænger til en revision, og jeg vil inddrage netop det aspekt, som hr. Kristian Jensen nu har draget frem her i spørgetimen, i de videre overvejelser, vi har om en revision af navneloven.
Det tilsagn kan jeg give i dag.
Jeg tror ikke, jeg kan komme dybere ind på den mere juridiske baggrund for slægtsnavnebeskyttelse, og der kan også indgå mange hensyn, inden man gør sine overvejelser om en revision af navneloven færdige, også på det område.
Men for mit eget vedkommende deler jeg spørgerens tilgang til problemet: Vi må passe på, at vi ikke med vores lovgivning blokerer for mennesker, som har et ønske om at blive hurtigere integreret i vort samfund, og hvis de selv føler, at de kan blive det ved at antage et andet slægtsnavn, må juraen ikke stå i vejen for det, medmindre andre hensyn taler derimod. Hvis der alene er tale om et princip, der ikke betyder noget videre for beskyttelse af andres interesser, må det ikke være tilfældet.
Man kan selvfølgelig også godt overveje, om det ikke er grotesk, at det i et moderne og veloplyst samfund som vort er nødvendigt for folk at antage et andet slægtsnavn for at blive integreret og for at komme ind på det danske arbejdsmarked.
Nu tager vi alså den drøftelse, og vi tager den med begge tilgange.
Men summa summarum: Når mennesker, enkeltindivider, har den oplevelse og den følelse, skal det tages alvorligt, og så skal det også indgå i vore overvejelser i det lovforberedende arbejde.
Kristian Jensen (V), 2000-02-08:
Jeg vil gerne takke for det meget klare tilsagn, justitsministeren giver om at inddrage problemstillingen, når navneloven skal til revision.
Det er netop grotesk, at sådan en lille detalje skal være med til at vælte læsset for nogle af de mennesker, der ønsker at blive integreret i det danske samfund.
Så tak for tilsagnet!
Men kan vi også få at vide, hvornår ministeriet regner med at have en revision af navnelovgivningen på plads?
Jeg føler nemlig, at navnelovgivningen både på dette punkt og på andre punkter er forældet og alt, alt for formynderisk, så jeg glæder mig til at se ministeriet lægge op til en samlet revidering af hele navnelovgivningen.
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Der er mange store lovgivningskomplekser, som presser sig på af den grund, at de gældende love er skrevet for 20, 30, 40 år siden, og Danmark udvikler sig jo hurtigt.
På den anden side må vi også passe på, at vi ikke laver revisioner, der ikke er ordentligt begrundede og ordentligt undersøgt. Jeg har tilkendegivet i spørgetimen her i dag, at jeg er indstillet på at tage op til overvejelse at nedsætte et egentligt lovforberedende udvalg med henblik på en revision af navneloven.
Det tilsagn har jeg givet i dag, og jeg skal nok sørge for, at spørgeren får besked om, hvornår vi har gjort vore overvejelser endeligt op, men der er som sagt et et stort arbejdspres på store lovområder.
Forslagene bliver selvfølgelig lagt frem for folketinget, men der kræves som regel et ordentligt forberedende udvalgsarbejde inden da, specielt på de meget vigtige og principielle områder, som også navneloven ligger inden for.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2000-02-08:
Jeg har et par spørgsmål vedrørende arkivadgang og besættelsestiden.
Jeg har lige modtaget en lang række svar fra justitsministeren - og tak for det - vedrørende værnemagersager og efterforskning af arkiver vedrørende Dansk Industrisyndikat, som fik en af de strengeste værnemagerdomme efter krigen.
I den forbindelse fik vi oplyst, at en del materiale fra den tid er destrueret, hvilket man selvfølgelig kan undre sig lidt over.
Men jeg har et opfølgende spørgsmål, som jeg gerne vil bede justitsministeren om at svare på: Findes der i Justitsministeriets egne arkiver vedrørende besættelsestiden og retsopgøret efter besættelsestiden materiale fra dengang, som ikke er lagt ud i offentlige arkiver?
Frank Jensen (S), 2000-02-08:
Man kan jo gøre sig mange proceduremæssige, tekniske og taktiske overvejelser, men det afgørende er, at vi altid skal være opmærksomme på, hvornår vi skal sige fra.
Det, der reageres imod, er, at et stort regeringsparti i den østrigske regering står for synspunkter og holdninger, som giver mindelser om det værste i Europas historie tilbage i 1930'ernes og 1940'ernes Nazityskland.
Det er dét, der bliver sagt fra over for, det er de konkrete holdninger, som Jörg Haider og Frihedspartiet repræsenterer, det er ikke selve regeringsdannelsen.
Og så må jeg spørge hr. Frank Dahlgaard: Har hr. Frank Dahlgaard selv gjort sig den overvejelse, hvordan det ville have set ud, hvis den danske statsminister havde sagt til de andre 13 regeringschefer, at Danmark ikke ønskede at deltage i en aktion over for Frihedspartiet og Jörg Haiders synspunkter og det, de repræsenterer?
Det ville efter min opfattelse og efter den danske regerings opfattelse ikke have været klædeligt.
Nej, jeg deler ikke opfattelsen af, at man først skal vente og se, om det går galt, inden man siger fra.
Sådan var det tidligere, i 1930'erne, og jeg tror da, hr. Frank Dahlgaard har læst om det.
Da var der nogle, der glemte at sige fra, og hvor galt gik det ikke?
Skulle vi ikke være blevet klogere?
Skal vi ikke, når de holdninger, der vækker mindelser om nazitiden, stikker deres grimme fjæs frem, huske at sige fra i tide?
Hr. Frank Dahlgaard har jo ret i, at det er en diplomatisk reaktion over for Østrig, over for den østrigske regeringsdannelse med deltagelse af Frihedspartiet og over for de synspunkter, som Frihedspartiet og Jörg Haider repræsenterer.
De er nu repræsenteret i en europæisk regering, og jeg erklærer mig fuldstændig enig i, at her skal man huske at sige fra over for de synspunkter, som bliver præsenteret, og som vækker mindelser om Europas historie tilbage i 1930'erne og 1940'erne.
Margrete Auken (SF), 2000-02-08:
Først skal jeg nok lige fortælle hr. Svend Heiselberg, at små, afgiftsfri, miljøvenlige biler altså også slår folk ihjel, og at man også dør, hvis man bliver ramt af sådan en.
Sådan er det bare, så fra et færdselssikkerhedssynspunkt har vi ikke glæde af dem, men nok fra et miljømæssigt synspunkt.
Men det, jeg egentlig godt ville spørge til, var fotofartfælderne og så motorvejene.
Jeg tror, at hvis vi skal have overholdt færdselsreglerne på motorvejene - og jeg går trods alt ud fra, at der er så meget lov og orden også i Venstre, at man mener, at reglerne skal overholdes - så må vi bruge fotofartfælder dér, for ellers er det simpelt hen for farligt for politiet. Jeg tror, hr. Svend Heiselberg var med, da vi var ovre i Vejdirektoratet, og vi stod dér og så trafikken oppe på »Hans Engell Street.«
Vi så, hvordan der blev kørt, og det var vildt.
Og så siger jeg: Hvorfor går man ikke ud og snupper dem?
Det var jo helt sindssygt, som der blev kørt.
De kunne simpelt hen ikke stå på de der veje, fordi folk kørte så stærkt, at de ville blive slået ihjel.
Fotofartfælderne vil kunne bruges dér, så det er noget af det, jeg mener, vi bør komme med forholdsvis hurtigt.
Erling Christensen (S), 2000-02-08:
Moralen i det her har jeg nævnt over for den konservative ordfører, og jeg vil så blot ganske banalt spørge Dansk Folkepartis ordfører: Er der skiltet eller ikke skiltet med automatisk fotoovervågning?
Ole Donner (DF), 2000-02-08:
Ja, jeg har set forskellige steder, at der er skiltet, og jeg går ud fra, at der er skiltet i øjeblikket, og hvis der ikke er, så er det efter vores mening en klar fejl.
Erling Christensen (S), 2000-02-08:
Nu har jeg den oplevelse tilfælles med Det Konservative Folkepartis formand at bo i en politikreds, hvor der er automatisk fotoovervågning, og til hr. Ole Donners oplysning kan jeg meddele, at Trafikministeriet selvfølgelig overholder reglerne og den aftale, der er, og der er faktisk skiltet.