runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Jeg vil gerne her fra talerstolen have lejlighed til at byde vores nye medborgere velkommen.
Jeg synes, det er en dag, som jeg som lovgiver i denne her forsamling er glad for.
Jeg vil også gerne benytte lejligheden til takke mange af de personer, der har henvendt sig og været glade for, at der er nogle, som her fra talerstolen tager afstand fra højrefløjen og byder dem velkommen som ligeværdige borgere i det her samfund.
Det har været en skæg eller en lidt forunderlig oplevelse som nyt folketingsmedlem at opleve, at tingene er vendt lidt på hovedet herinde.
Vi har i en ekstrem grad en nationalistisk regering, som godt nok kalder sig for liberal, men som på alle måder er utrolig reaktionær og indadvendt.
Det imponerende er, at vi har et Dansk Folkeparti, der har bestemt udlændingepolitikken med regeringspartierne som støttepartier.
Det er for SF afgørende at sige, at vi til enhver tid vil sætte de internationale værdier højt.
Vi mener, at Danmark er en del af den internationale virkelighed, og det vil vi forholde os til. Vi mener ikke, at de religiøse værdier skal være i højsædet og bestemme, hvordan det danske samfund skal styres, men at det tværtimod skal være verdslige værdier som demokrati, ligestilling og solidaritet, som skal være bestemmende for, hvordan det danske samfunds politiske virkelighed skal se ud.
Vi er helt bevidste om, at de reaktionære kræfter er på fremmarch, ikke alene i andre europæiske lande, men faktisk i høj grad i Danmark.
Det, man kan se er den markante forskel på den franske situation og den danske situation, er, at de borgerlige partier i Frankrig helt konsekvent og helt skarpt har taget afstand fra Le Pen og helt klart har markeret, at de ikke vil gå i samarbejde med Le Pen, hvorimod de borgerlige partier i Danmark har brugt det ekstreme højres stemme og har solgt udlændingepolitikken for at kunne sidde med regeringsmagten.
Det synes jeg er den markante forskel, det synes jeg er flovt, og jeg synes, at det er for dårligt, at de borgerlige ikke som i Frankrig har haft rygrad til at stå imod.
At vi i den grad i Danmark har sat hr. Søren Krarups nationalistisk religiøse linje i højsædet i den måde, som vi styrer udlændingepolitikken på i Danmark, synes jeg er flovt, og vi vil fra SF's side kæmpe imod det.
Vi vil noget andet, vi præsenterer vores ideer, og vi vil i en anden retning.
Den dag, der kommer et andet flertal, vil vi arbejde for, at det bliver det, der kommer til at præge den måde, som Folketingets politik bliver ført på.
Kl. 9.15
Søren Krarup (DF), 2002-05-30:
Det er jo snart ved at være en fast ceremoni, at hr. Kramer Mikkelsen og jeg mødes heroppe ved indfødsretsforslag.
Selvfølgelig kan han - men det er underligt, at han ikke vil - begribe, at der ikke er tale om, at fremmede lægges for had, men at der er tale om, at man skønner på det, man har.
Det, der ligger i selve begrebet indfødsret, er, at der er en forskel, at der faktisk er noget, der hedder danske statsborgere.
Det hænger sammen med, at Danmark er noget, som disse danskere vil beskytte, og derfor har man indført en indfødsret, man skal kunne opnå.
Jeg synes, det virker lidt for tungnemt, at det er nødvendigt at gentage det.
Jeg skal ikke kommentere hr. Kamal Qureshis indlæg, for det svarede til, hvad jeg forventede.
Men når han nu taler om disse religiøse bevægelser, som han undsiger, kan jeg ikke undlade at nævne, at forleden hørte jeg i Deadline, at man i anledning af en bog om Vesten og islam sagde, at modsætningen findes mellem fundamentalister og fremskridtsvenlige, og man havde den dristighed at sammenligne evangelisk-luthersk kristendom med islam. Det er grotesk tåbeligt, eftersom den egentlige modsætning til den fundamentalisme, der ligger i islam, just er den kristendom, der sondrer mellem Guds rige og kejserens rige.
Jeg forventer ikke, at hr. Kamal Qureshi forstår det, men jeg håber, andre gør det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-30:
Jeg ved ikke, om det er mig, der er tungnem.
Men hvis man ikke er enig med hr. Søren Krarup, er man altså tungnem, og så er jeg nødsaget til at sige, at så tror jeg, der er ganske mange mennesker i dette land, der også er det.
Men lad det nu ligge.
Vi får den ene teologiske belæring efter den anden her fra talerstolen i disse sager.
Det er lidt trættende, og det er også derfor, at det frister én til at gå på talerstolen.
Det, der undrer mig, er, at regeringspartiernes ordførere ikke går på talerstolen og tager ordet i disse sager, men der er måske en på vej.
Jeg vil godt sige, at fra Socialdemokratiets side ser vi sådan på det, at når folk ansøger om dansk statsborgerskab og typisk har boet i Danmark i 10, 20, 30 år, hvorfor skal man så lægge disse mennesker og alle andre fremmede for had?
Det er det, man gør fra Folketingets talerstol den ene gang efter den anden, men for Socialdemokratiet er en ansøgning om dansk statsborgerskab det ultimative ønske om integration i det danske samfund.
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Jeg skal ærligt indrømme, at jeg har ikke sat mig ned og tænkt over de store teoretiske forskelle mellem en reaktionær muslim og en reaktionær kristen.
Men jeg er bare opvokset i den videnskabelige tradition, at hvis et væsen ser ud som en kat og opfører sig som en kat, er det nok også en kat, og så fremdeles.
Hvis man på afgørende udtalelser, på afgørende holdninger, på afgørende politiske standpunkter ligner hinanden til forveksling og går hånd i hånd - altså de reaktionære i Danmark fra både den muslimske og andre religiøse linjers side og de højrereaktionære kristne i Danmark, som også er repræsenteret i Folketinget - hvis deres udtalelser, deres holdninger og deres indgange er ens, har jeg i hvert fald som en almindelig person, der ikke er inde i de dybsindige teologiske overvejelser, svært ved at adskille dem.
Søren Krarup (DF), 2002-05-30:
Jeg skal gøre det meget kort.
Jeg hilser med glæde, at hr. Kamal Qureshi erkender, at han ikke ved noget som helst om det, han taler om, men så synes jeg, han skulle lade være med at sige noget.
Når hr. Kramer Mikkelsen nu taler om, at det er mig, der er tungnem, og at befolkningen heldigvis ikke deler opfattelse med mig, vil jeg bede hr. Kramer Mikkelsen huske, at faktisk skete der den 20. november 2001 noget afgørende i Danmark.
Det viste sig, at befolkningen er aldeles uenig med hr. Kramer Mikkelsens parti og hele venstrefløjen.
Det er derfor, tingene nu er, som de er her i Folketinget, og det er noget, vi hilser med glæde.
Lad mig sige til sidst, at dette er en glædens dag.
Det er afskeden med kontorcirkulæret, det er indførelse af en ny form for tildeling af indfødsret, som er helt anderledes ansvarlig, og vi er glade for det.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-30:
Jamen det er jo ganske interessant.
Jeg mener sådan set, at det var dét, jeg blev kaldt her fra talerstolen, og jeg antydede blot, at spørgsmålet var, om den danske befolkning havde den samme opfattelse.
Det har jo ikke noget med valget at gøre.
Men jeg vil godt sige, at folk, der søger dansk statsborgerskab, er folk, der typisk også har børn, som er født i Danmark.
Det er folk, der har gået i skole i Danmark og har børn, som taler dansk og skal bo og rodfæste sig i det danske samfund.
Det er dem, hr. Søren Krarup afviser her fra talerstolen.
Der er noget interessant ved denne aftale, som man har indgået uden forhandling med andre af Folketingets partier.
Blokpolitikken er jo også på dette område noget, der har rodfæstet sig i regeringens arbejde.
Til trods for at man ved valget sagde, man ville gøre det modsatte, har man dannet en fast og solid blok, som er rodfæstet med det yderste højre i dansk politik.
Jeg vil godt spørge: Skal jeg forstå det, hr. Søren Krarup siger her fra talerstolen, sådan, at Dansk Folkeparti fremover agter at stemme for lovforslag om dansk indfødsret her i Folketingssalen, for nu har man jo lavet en aftale med regeringen?
Skal jeg forstå det sådan?
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Jeg vil også mene, at det var forkert, hvis jeg opførte mig bare tilnærmelsesvis på den måde som læge, når patienterne henvender sig til mig: Jamen I er sgu bare dumme, I forstår jo egentlig ikke, hvad det er, jeg siger, og I er egentlig ikke syge.
Jeg ved det jo godt, for jeg har jo læst, og jeg ved jo, hvad forskellen er mellem det ene og det andet.
Det ville være forkert.
Jeg har en relativt pragmatisk indgang til tingene.
Jeg gør ikke alting til essentielle problemstillinger, og når folk opfatter et problem og siger, at de har svært ved at se forskel på den ene reaktionære fløj i Danmark og den anden reaktionære fløj i Danmark, uanset hvad fløjenes religiøse baggrund er, kan jeg forholde mig til det og sige: Ja, det er rigtigt, sådan er det.
Vi har som SF'ere en masse mere til fælles med lignende bevægelser og lignende politiske organisationer i andre lande, end vi har med Dansk Folkeparti.
Sådan er det bare.
Søren Krarup (DF), 2002-05-30:
Jeg fastslår, at hr. Kamal Qureshi ikke forstår ét ord af det, der ligger i det, han kalder religiøse problemstillinger, men det skal jeg såmænd ikke klandre ham for.
Han burde vide det, når han udtaler sig, men jeg kan konstatere at han deler vilkår med hele den kulturradikale mediefløj her i landet, sådan som det også fremgik forleden.
Med hensyn til det konkrete spørgsmål, om vi for fremtiden vil stemme for indfødsretslove: Det afhænger
sandelig helt af resultatet.
Vi ville have sat et ganske bestemt antal på.
Jeg kan meddele, at i 1980 var det ca. 1.500, der fik dansk indfødsret, men her i foråret har vi altså tildelt 20.000 statsborgerskaber.
Jeg vil ikke på forhånd love, at vi stemmer for.
Jeg kan sige, at der er sket en kraftig forbedring, men om den er stor nok, tør jeg ikke sige, og derfor vil jeg bestemt ikke love, at vi vil stemme for kommende indfødsretslovgivning.
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Realiteten er, at en af de personer, fru Rosenkrantz-Theil nævner, bl.a. er min egen mor.
Min mor kan ifølge de eksisterende regler ikke få statsborgerskab på trods af, at hun har været her i 30 år og på trods af, at hun faktisk har fået nogle børn, som er sådan lidt interesseret i det danske demokrati og faktisk deltager i det her samfund på alle måder.
Hun har kunnet opdrage fem børn til at blive fuldgyldige, aktive medborgere i det her samfund, men hun kan ikke, alene i kraft af, at man sætter nogle sprogkriterier for det fællesskab, der kendetegner det at være dansk, det fællesskab, vi skal have i det her samfund.
Det synes jeg er et problem.
Jeg mener, at når mennesker har været her det meste af deres liv - måske mere end halvdelen af deres liv - har fået børn, som er opvokset i det her samfund som fuldgyldige borgere, som deltager i det danske samfund, og som også yder deres, så skal de kunne få statsborgerskab.
Og der er den forskel åbenlys.
Helge Adam Møller (KF), 2002-05-30:
Jeg var hundrede procent enig med min udenrigsminister i den udtalelse, han kom med for et par år siden i den sag, hr. Frank Jensen henholder sig til.
Det var en spirituskørsel for 30 år siden, hvis jeg husker rigtigt - 33 år siden var det. Men jeg er ikke enig, når hr. Frank Jensen - og det er jo ærligt nok - vil overføre det system, så hvis man som 23-årig eller 24-årig ikkedansk statsborger begår en grov voldtægt eller myrder et andet menneske, kan man 25 eller 30 år efter få dansk statsborgerskab.
Det mener jeg er en så grov handling, at det skal udelukke vedkommende fra nogen sinde at blive belønnet med et dansk statsborgerskab.
Det er min holdning, og det er den konservative holdning.
Bertel Haarder (V), 2002-05-30:
Der er opnået enighed mellem tre partier om, hvorledes indfødsretslovforslag udformes, men ikke om, hvorledes de behandles og vedtages her i Folketinget.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-30:
Jeg må indrømme, at jeg synes, debatten er fuldstændig forbløffende, for den rejser dette spørgsmål: Hvorfor har Venstre i de seneste år stemt for hver eneste indfødsretslovgivning uden undtagelse?
Når de er blevet angrebet for det af Dansk Folkeparti, og når de er blevet angrebet for det af Det Konservative Folkeparti, har Venstre haft én eneste forklaring, nemlig at Venstre havde indgået en aftale om grundlaget for tildeling
af indfødsret
Nu har man så lavet en aftale med Dansk Folkeparti om grundlaget for tildeling af indfødsret, men man har ikke sikret sig i den aftale, at man stemmer ens, når det praktiske resultat skal udmøntes i salen, og det rejser to spørgsmål, som jeg synes integrationsministeren skal svare på.
Punkt 1: Hvorfor har Venstre skiftet holdning i dette spørgsmål?
Og punkt 2: Hvor er det, Venstre eller regeringen fremover forventer at få sit parlamentariske flertal, når man her i Folketinget fremsætter lovgivning, der giver indfødsret til forskellige folk?
Frank Jensen (S), 2002-05-30:
Tiden tillader desværre ikke at rette op på hr. Helge Adam Møllers manglende geografikundskaber, men det at kalde Limfjorden for et vandløb er nok en kraftig underdrivelse, vil jeg sige som nordjyde.
Hr. Helge Adam Møller siger, at når folk har begået alvorlig kriminalitet, skal det have konsekvenser, og dermed giver han også udtryk for, at det har det ikke i dag.
Jeg vil gerne spørge hr. Helge Adam Møller, om hr. Helge Adam Møller ikke er enig med den tidligere konservative partileder og nuværende udenrigsminister, hr. Per Stig Møller, som for ganske få år siden udtalte, at hvad man har begået af dumheder i de helt unge år, må tiden efterfølgende lægge afstand til, og derfor skal man ikke være fortabt.
Sådan har det været for den nuværende udenrigsminister.
Han har også fået tilgivelse for sine lovovertrædelser i de ganske unge år, og hvorfor skal det samme ikke også være tilfældet for mennesker med en anden hudfarve, der har begået dumheder?
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Jeg synes, det lyder flot, når man fra ministerens side taler om et bredt samarbejde og siger, at det er da fint, at Dansk Folkeparti kommer med.
Jeg husker bare, at da jeg spurgte, om SF ville blive inviteret til samtale, var der højlydt latter i Indfødsretsudvalget.
Jamen er det ministerens opfattelse, at et bredt forlig eller et bredt samarbejde kun kan ske med Dansk Folkeparti?
Er vore mandater ikke stuerene?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-05-30:
Vi har hørt tidligere i debatten, at det er nye tider: man stopper slendrian og en praksis, som er helt utilstedelig osv.
Nu sker der noget nyt, og man har indgået en aftale med regeringen.
Men nu viser det sig, at denne aftale, som jo er udtryk for ren og skær blokpolitik, i virkeligheden ikke fører til, at praksis nødvendigvis behøver at ændre sig, fordi der skal stemmes om sagerne i Folketingssalen.
Jeg synes, det er virkelig interessant, og jeg skal lade være med at gentage spørgsmålet i samme, jeg var lige ved at sige retoriske, tonefald som tidligere ordførere, men blot spørge: Hvor har man tænkt sig at skaffe sit flertal fra, hvis man overhovedet ikke gider forhandle med de partier, som efter min fornemmelse er dem, man kan skaffe flertal med, nemlig Enhedslisten, SF, Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet?
Man har overhovedet ikke gidet drøfte denne sag med dem, men jeg tror egentlig, man forventer, at de skal stemme for de sager, som ministeren fremlægger efter at have indgået en aftale med Dansk Folkeparti.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-30:
Jeg vil egentlig gerne have svar på nogle spørgsmål i dag, også fordi jeg får en række henvendelser fra danske borgere i udlandet, som er usikre på, hvad det nye kontorcirkulære betyder for dem.
Der står i § 5, stk. 4, at det er nemmere for en udenlandsk ægtefælle at få statsborgerskab i Danmark
Hvad er danske interesser i denne sammenhæng?
Hvis man f.eks. arbejder for et firma i udlandet, der som udgangspunkt er dansk, men som datterselskab alligevel arbejder under eksempelvis taiwansk flag, er det så for at varetage danske interesser, man er ude, eller hvordan forholder det sig?
I det hele taget synes jeg, at ord som »danske interesser« er noget upræcise.
Bertel Haarder (V), 2002-05-30:
Der er mig bekendt ikke noget nyt i den bestemmelse.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-30:
Jeg håber sådan set, at alle lægger mærke til, hvad det er, der foregår.
Det, der foregår, er, at regeringen indgår en aftale med Dansk Folkeparti om, hvordan man fremover skal behandle ansøgninger om dansk indfødsret, og det er regeringens soleklare ret.
Men når man så har indgået den aftale, har man åbenbart ikke sikret sig, at Dansk Folkeparti vil stemme for resultaterne, når aftalen udmøntes i praksis.
Det har man ikke sikret sig, og det er dårligt politisk håndværk fra regeringens side.
Men det, der er det helt store problem, er, at man ikke vil svare og indgå i en diskussion om, hvor man forestiller sig at få flertallet fra, når det er sådan - som hr. Søren Krarup har sagt heroppefra - at Dansk Folkeparti vil stemme imod den konkrete udmøntning, fordi man i virkeligheden ønsker reglerne meget skrappere.
Derfor vil jeg godt bede integrationsministeren svare på dette spørgsmål: Hvor forventer man at få flertallet fra?
Og hvad er grunden til, at man i den aftale, man har indgået med Dansk Folkeparti, ikke har sikret sig, at Dansk Folkeparti vil stemme for resultaterne af aftalen?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2002-05-30:
Integrationsministeriet, tror jeg det er, har været så venlig at stille det nuværende kontorcirkulære og det gamle kontorcirkulære op over for hinanden.
Det er meget venligt over for oppositionen, og det takker jeg for.
I § 5, stk. 4, i det gamle forslag står der: »Har ansøgeren på grund af ægtefællens arbejde bopæl i udlandet, kan naturalisation kun meddeles, hvis ansøgeren tidligere har opholdt sig i Danmark i sammenlagt mindst 4 år.«
I det nye stk. 4 står der: »Har ansøgeren på grund af ægtefælles arbejde bopæl i udlandet, kan optagelse på et lovforslag om indfødsrets meddelelse kun ske, hvis ansøgerens sammenlagte tidligere ophold her i landet opfylder opholdskravet i stk. 1.
Det er en betingelse, at ægtefællens arbejde i udlandet er for danske interesser.« Derfor spørger jeg endnu en gang: Hvad forstår man ved dette »danske interesser«?
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-30:
Jeg vil tillade mig at fortælle en lille vittighed, jeg hørte for ikke så længe siden.
Jeg synes, den kan være lidt sjov i denne diskussion for ligesom at sige lidt om, hvor diskussionen bærer henad: Hvis jeg må bruge direkte tiltale: Hvad kalder hr. Bertel Haarder en flygtning på Månen?
En astronaut.
Hvad kalder hr. Bertel Haarder 100.000 flygtninge på Månen?
En skidegod idé. Jeg synes egentlig på en eller anden måde, at det, at den vittighed bliver fortalt rundtomkring, giver en meget god idé om, hvordan flygtningepolitikken er blevet ført i dette Folketing.
Det, at man synes, at 100.000 flygtninge på Månen er en skidegod idé, er et argument, vi hører gang på gang på gang herinde: Det er altså bedst, at vi ikke giver statsborgerskab til for mange, vi skal helst have færre; det er bedst, at der ikke kommer for mange, osv. osv. osv.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-30:
Jamen de personer, der nu bliver danske statsborgere, er blevet det efter nogle regler, som har været gældende indtil nu.
Og der er jo ikke noget som helst i den enkeltes forhold, som gør, at vedkommende ikke skal være velkommen.
Men det er rigtigt, at fru Rosenkrantz-Theil nævnte nogle ting, som antydede, at jeg gerne ville have, at listen blev kortere.
Nej, men jeg vil gerne have, at der stilles nogle krav til de mennesker, der er på listen.
Og det, det hele handler om, er, at vi stiller nogle strammere krav specielt til, at man ikke skal have begået kriminalitet, og så nogle skrappere sprogkrav.
Det er det samme med hr. Kamal Qureshi.
Jeg vil ikke udtale mig om det konkrete tilfælde med hr. Qureshis mor, men jeg vil sige, at nogle af de mennesker, som måske ikke har opnået at lære at tale dansk, selv om de har boet her i mange år, måske havde haft et incitament til det, hvis de vidste, at det virkelig var et kriterium.
Men lad os nu lade være med at diskutere de enkelte kriterier.
Til hr. Kramer Mikkelsen: Jeg er ikke enig i den retorik, som hr. Søren Krarup bruger.
Jeg går heller ikke ud fra, hr. Kramer Mikkelsen altid har været enig i den retorik, som gennem tiderne har lydt fra VS og nu Enhedslisten.
Der er i hvert fald ting dér, som jeg meget nødig vil have tillagt.
Den retorik, der har været brugt dér, har nu heller ikke altid været en, jeg gerne ville stå som eksponent for.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-30:
Først og fremmest synes jeg, at det er vigtigt at slå fast, hvem det er, der søger dansk statsborgerskab.
For langt de flestes vedkommende er det folk, der har boet her i mere end 10 år.
Det er folk, der har arbejdet og boet her i landet og haft deres omgangskreds blandt danskere i en lang, lang årrække.
For mit vedkommende er jeg glad for, at en række af de udlændinge, der er kommet til landet for så mange år siden og har boet her, ønsker at blive fuldgyldige medlemmer af vores samfund.
Og jeg er glad for med den lov i dag at kunne byde dem velkommen, altså for de folks vedkommende, der har søgt og har fået optagelse på loven.
Desværre synes jeg, at reglerne er for stramme.
Jeg synes, at det er for svært at blive dansk statsborger, som tingene er i dag, og desværre er det sådan, at det bliver endnu værre, efter at vi har fået et flertal til højre i salen.
Og det vil sige, at endnu flere mennesker, der bor i Danmark og har boet i Danmark i årevis, vil bo her uden at være fuldgyldige medlemmer og uden at kunne opnå det at blive fuldgyldige medlemmer af vores samfund.
En af de ting, som bliver strammere med den nye lov, er, at man skal kunne skrive og læse dansk, ud over at man skal kunne føre en samtale på dansk. Tidligere var det sådan, at man kun skulle kunne føre en samtale.
Det er naturligvis problematisk for de af vores nye medborgere, der kommer hertil som analfabeter.
For dem er det i forvejen en kamp at tilegne sig et nyt sprog.
Det også at skulle tilegne sig et nyt sprog i forhold til at skrive og læse er selvfølgelig endnu vanskeligere.
Det vil altså sige, at den gruppe mennesker, der har kæmpet i årevis med at lære det danske sprog og har lært sig det så godt, at de uproblematisk kan deltage i et arbejdsliv, uproblematisk kan deltage i en samtale på dansk, uproblematisk kan varetage alle funktioner i det danske samfund på dansk, i fremtiden ikke vil kunne få statsborgerskab i Danmark.
De vil til evig tid hele deres liv leve som andenrangsborgere i det her samfund.
Det synes jeg er et stort problem.
Det uhyggelige ved denne lov, som jeg ser det, er, at vi ikke får regeringens største parti, Venstre, herop for at tage afstand fra retorikken i Dansk Folkepartis politik.
Endnu mere uhyggeligt er det at være vidne til, at De Konservative understreger, at det er deres politik, der her bliver gennemført.
Det vil altså sige, at alle analytikerne - hver evig eneste ene af analytikerne, der har sagt, at det uhyggelige ved det højreskred, der sker i Europa, er Le Pen, men ikke Chirac, det uhyggelige ved det er Dansk Folkeparti, men ikke De Konservative og Venstre - jo har taget fejl.
Den politik, vi er vidne til i dag, den politik, der er blevet kritiseret af vores venner internationalt, er konservativ politik og Venstrepolitik.
Dansk Folkeparti har i dag tilkendegivet, at de ønsker, at reglerne skal være endnu strammere.
Og det er så det flertal, regeringen baserer sig på.