Inger Marie Bruun-Vierø (RV), 2001-01-31:
Det er udmærket og nødvendigt en gang imellem at stoppe op og reflektere over menneskerettighederne, herunder religionsfriheden.
Vi lever i en verden, der fortsat er præget af religiøs intolerance på trods af en række internationale konventioner om, at enhver har ret til frit at bekende sig til eller antage en religion eller tro efter eget valg, og på trods af internationale resolutioner om menneskerettighedssituationen i de enkelte lande.
Både ud fra et menneskerettighedsaspekt og ud fra et ønske om fred i verden og mellem mennesker er det indiskutabelt, at det er helt væsentligt, at vi er optaget af religionsfrihedens udvikling og af at forbedre religionsfriheden, herunder også retten til ikke at have en religion, til ikke at tro.
Fremme af religionsfrihed og tolerance er nært forbundet med fremme af demokrati og udvikling.
Religionsfriheden er særdeles nært forbundet med ytrings-, forsamlings- og foreningsfriheden.
Derfor er Partnerskab 2000's bestemmelser om, at fremme af demokratisering, respekt for menneskerettigheder og god regeringsførelse skal være et tværgående aspekt i dansk udviklingssamarbejde, nok det vigtigste instrument, vi råder over til fremme af religionsfrihed i program- og bistandssamarbejdslandene.
Jeg vil fremhæve FN's erklæring om afskaffelse af alle former for religiøs intolerance og diskrimination på grund af religion eller tro, der blev vedtaget i 1981 - det var også den, udenrigsministeren fremhævede - og som siden har dannet grundlag for resolutioner i FN, i FN's Menneskerettighedskommission.
Danmark er sammen med de øvrige EU-lande konsekvent medforslagsstiller til resolutionsforslag om religiøs intolerance. Jeg kan også nævne FN's børnekonvention, den europæiske menneskerettighedskonvention, Europarådets parlamentariske forsamling, OSCE og EU, alle sammen internationale organisationer, hvor Danmark kan og skal påvirke og være med til at sætte dagsordenen. Det Radikale Venstre er meget optaget af at støtte initiativer, der kan understøtte demokrati og menneskerettigheder.
Selv om det kan synes op ad bakke, er der ingen alternativer, hvis vi ønsker demokrati og en fredelig sameksistens.
Alt for mange ressourcer spildes på væbnede konflikter og undertrykkelse.
Der skal anvendes en vifte af forskellige instrumenter, der matcher de konkrete forhold og problemer.
I de nye demokratier er der specielt grund til at understøtte, at også mindretal af oprindelige folk fortsat kan udfolde sig og bevare deres kulturelle særkende.
Det Radikale Venstre anerkender også, at det kan være svært at trække en grænse, der handler om, hvornår Danmark skal arbejde konstruktivt, og hvornår vi fremmer en sag bedst gennem boykot eller kritik.
Det må bero på en konkret vurdering.
Jeg vil ikke forlænge debatten, men takke for ministerens redegørelse og takke Kristeligt Folkeparti for initiativet og takke de medvirkende for debatten her i salen.
Debatten har, ikke overraskende, synliggjort, at spørgsmålet om menneskerettigheder og religionsfrihed optager det danske Folketing.
Efter Det Radikale Venstres opfattelse kunne det være en god idé, at vi tog flere mere konkrete debatter om emnet, så det blev tydeligere for den danske befolkning, hvorfor vi fører en udenrigspolitik og en bistandspolitik, som vi rent faktisk gør.