runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Lad mig først rette en misforståelse: Det NMD, som amerikanerne har tilkendegivet at de overvejer måske at gå ind i, er ikke et forsvarssystem, der vil kunne være virksomt over for den kapacitet, som Rusland har.
Russerne råder over mange missiler og mange forskellige typer af missiler, og et NMD er slet ikke tænkt som at skulle være virksomt over for det samlede russiske arsenal, derimod at kunne være virksomt over for enkelte eller nogle få missiler, der affyres mod amerikanske mål eller mod amerikansk territorium.
Det synes jeg lige skal gøres klart.
Det er grundlaget for vores diskussion; sådan er det.
Det er i øvrigt så helt på sin plads, synes jeg, at sige til hr. Keld Albrechtsen: Amerikanerne har altså ikke truffet nogen beslutninger om det.
Der vil tidligst blive truffet en beslutning om etablering af et missilforsvarssystem til næste sommer, og jeg kan lige så godt sige med det samme til hr. Keld Albrechtsen, hvis han bliver ved med at spørge, at jeg vil selvfølgelig ikke tage noget skarpt standpunkt til en anmodning, vi ikke har modtaget.
Vi kan ikke gå og tage stilling til alle mulige anmodninger, vi ikke har modtaget, og det agter jeg ikke at bevæge mig ind i. Rusland og USA drøfter en tilpasning af ABM-traktaten i lyset af NMD, og jeg kan ikke begynde at spå om udfaldet af disse forhandlinger.
Det er vores opfattelse, at USA gør sig store anstrengelser for at nå til enighed med Rusland; det er en del af ABM-traktatens grundlag, at der i øvrigt også gives mulighed for tilpasning.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Det spørgsmål, jeg gerne vil bede ministeren om at besvare, er: Synes Danmark, synes den danske regering, at det er en god idé eller en dårlig idé, at USA's præsident og Kongres nu barsler med sådan et antimissilforsvar?
Eller synes den danske regering, at sådanne systemer skal vi undgå, og at vi i stedet for skal satse på, at atomvåbnene bliver fjernet og nedlagt?
Det er to forskellige strategier, man kan vælge.
Amerikanerne er desværre på vej ind i den verden, der hedder America first, og som går ud på, at man sikrer sig selv, og så pakker man sig inde bag et skjold.
Jeg vil godt spørge udenrigsministeren: Hvis USA nu laver sådan et antimissilforsvar og eventuelt får det godkendt af Rusland, hvad så med Kina?
Jeg må altså sige, hr. udenrigsminister, at jeg synes, disse amerikanske planer er ufattelig dumme simpelt hen og til skade for verdensfreden i det kommende århundrede, og jeg havde sådan glædet mig til at høre udenrigsministeren sige, at det synes han også.
Vi kan jo sidde i en forfærdelig suppedas om allerede 5 eller 10 år, hvis det her får lov til at udvikle sig og der går en ny atomoprustningsspiral i gang. Hvad har udenrigsministeren af kommentarer til problemet med Kina?
Har man overhovedet overvejet det på nuværende tidspunkt?
Holger K. Nielsen (SF), 1999-11-17:
Udenrigsministeren argumenterede med, at der jo ikke er kommet så meget konkret på bordet endnu, og derfor er det svært for ham at forholde sig til tingene.
Jeg vil lige gøre ham opmærksom på, at hans tyske kollega Joschka Fischer faktisk har udtalt sig ganske markant om de her ting.
Ifølge New York Times den 6. november siger Fischer, at han mener, det i høj grad er indenrigspolitiske amerikanske hensyn, der spiller ind her, og at det er det amerikanske præsidentvalg, der gør, at USA fører sig frem på den måde.
Jeg vil godt høre, om ministeren er enig med sin tyske kollega i det synspunkt.
Joschka Fischer har også sagt for nylig, at en sådan amerikansk beslutning i høj grad vil splitte NATO-alliancen, fordi den vil give forskellige standarder for, hvordan man mener, at sikkerhedsproblemet skal håndteres.
Med andre ord en ganske kraftig negativ og kritisk holdning til de amerikanske planer.
Jeg forstår ikke, hvorfor den danske udenrigsminister ikke kan sige det, som den tyske kollega gør i et stærkt sprog, i et klart sprog, som giver udtryk for, hvad der er vores holdning til de ting.
Peter Skaarup (DF), 1999-11-17:
Jeg synes godt nok, at Enhedslistens hr. Keld Albrechtsen forplumrer billedet nu.
Vi er i en situation, hvor det på intet tidspunkt har været sådan, at man hverken fra Grønland eller fra Danmark har kunnet sætte spørgsmålstegn ved den amerikanske politik på dette område.
Faktisk har USA været med til at bevare freden i Europa, har været med til at lave aftaler med Rusland, der har gjort, at man kunne drosle atommissilerne ned, og nu kommer amerikanerne så og siger: Vi vil godt beskytte os selv - ikke mod Rusland, men mod de banditstater, der kommer tæt på USA's kyst og kan fyre et missil af.
Derfor er det altså meget vigtigt, at udenrigsministeren ikke giver hr. Keld Albrechtsen ret i, at man skal tage afstand fra det her.
Tværtimod bør det være sådan, at udenrigsministeren meget klart siger, at det her er amerikanernes opfattelse af tingene.
Sådan vil de gerne have det, og det skal de selvfølgelig have lov til, og Danmark vil selvfølgelig hjælpe dem til at kunne overvåge via de radarer, vi har på Thule.
Samtidig burde udenrigsministeren måske også sige, at det kunne komme på tale, at man gjorde det samme i Europa, for truslen er jo lige så stor mod Europa fra de her banditstater.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Jeg må gentage, hvad jeg har sagt: USA har givet udtryk for, at man er umiddelbart juridisk forpligtet til og politisk indstillet på at bevare ABM-traktaten som en hjørnesten i den strategiske stabilitet.
Det er det udgangspunkt, vi har, og hr. Keld Albrechtsens lidt vildledende spekulationer tjener efter min mening til en urimelig mistænkeliggørelse.
Når det er det amerikanske standpunkt, hvorfor skulle vi så mistænke dem for ikke at have de synspunkter?
Det kan jeg ikke se nogen rimelighed i, og det kan jeg ikke se nogen fornuft i.
Jeg har ikke selv stiftet bekendtskab med hr. Joschka
Fischers udtalelser
Jeg tror, hvis jeg skal give min vurdering, at der selvfølgelig som i alt er indenrigspolitiske overvejelser i denne sag, men at de tager deres udgangspunkt i det udenrigspolitiske.
Det er min vurdering.
Til hr. Peter Skaarup har jeg kun den ene bemærkning, at jeg kender ikke til, at nogen af mine europæiske kolleger ville give sig i kast med udvikling af et sådant system for Europa.
Den geografiske placering for Europa og geografien i øvrigt er jo sådan, at det ikke er en særlig nem sag at forestille sig.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Det må vi så sandelig da også håbe, men det er der jo altså mange forskere rundtomkring, som virkelig har sat sig ind i de her ting, og som er bekymrede for, om det nu også går helt så godt, som ministeren antyder at han tror. Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Kunne vi så ikke som grundlag for denne debat, der jo kommer til at fortsætte, få regeringen til at udarbejde en redegørelse for både de konkrete forhandlinger, der foregår nu - nu ved jeg godt, at noget af det er fortroligt - og for den internationale debat, der foregår, og dermed også en vurdering fra den danske regerings side af, hvad der står på spil i denne sag, og hvilke handlemuligheder der er - hvad Danmark bør gå ud og støtte, og hvad vi ikke bør støtte?
Men jeg kan forstå, at i dag er regeringen slet ikke klar til at have nogen egentlig klar holdning til det her, og det er jeg ked af.
Jeg havde håbet, at regeringen kunne tage stilling til det, så klart og enkelt som jeg synes billedet tegner sig, men det kan man altså ikke i dag.
Men kunne vi så ikke i det mindste få en sammenfattende redegørelse for problemet og så tage diskussionen derudfra?
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Jeg vil helt dementere den del af hr. Keld Albrechtsens indlæg, der går på, at vi bare sorgløst ser på verdens udvikling og på, hvad der sker med hensyn til udvikling af nye våben.
Det gør vi selvfølgelig ikke, det er vi da nødt til at forholde os til hele tiden, og jeg kan da se mange grunde til bekymring - ikke bare i de våbenteknologiske udviklinger, men først og fremmest i de politiske udviklinger rundtomkring.
Det er ikke sorgløshed, der præger min holdning
Jeg kan gentage det tilsagn, jeg har givet om, at vi løbende vil holde Det Udenrigspolitiske Nævn nøje orienteret om udviklingen i denne sag.
Det har vi gjort hidtil, og det agter vi at fortsætte med.
Jeg tror, det er mere nyttigt for Folketingets medlemmer at få en sådan løbende orientering end en stor, samlet redegørelse, for det kan give et løbende indtryk af, hvordan sagerne bevæger sig.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Jeg synes nu, det kunne være godt med en sådan redegørelse, men den kan vi jo også arbejde for at få fra forskerne, og der er jo organer, der kan tage sig af et sådant arbejde, hvis regeringen ikke synes, den lige er kompetent til det.
Men så vil jeg blot for god ordens skyld her til slut i denne runde bede ministeren bekræfte, at der selvfølgelig ikke bliver truffet nogen afgørelser i en sag af denne art, uden at det bliver Folketinget, der til syvende og sidst kommer til at tage stilling - altså at der ikke bliver nogen afgørelser, der alene beror på en orientering i Det Udenrigspolitiske Nævn, men hvis der skal tages stilling til f.eks. en amerikansk henvendelse, vil det ske her i Folketingssalen i form af Folketingets beslutning.
Aage Frandsen (SF), 1999-11-17:
Der er meget af det, jeg mener, som jeg ikke kan komme igennem med, og som jeg ikke kan skaffe flertal for.
Det ændrer ikke ved, at jeg mener, at det er den rigtige løsning.
Og derfor må man arbejde for, at der bliver tilslutning til de forslag, man har, uanset at der i Folketinget på indeværende tidspunkt måske ikke er det.
Men det har da i hvert fald ved tidligere lejligheder, hvor der er presset på for at få flere ungdomsboliger bygget, vist sig, at så er det lykkedes.
Men det er jo også i høj grad op til kommunerne at sikre, at de bliver bygget. Så det er det, jeg sætter min lid til, for det er den eneste ordentlige og permanente ordning for de uddannelsessøgende.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
Jeg finder det på baggrund af den udvikling, der har været i sagen, i virkeligheden aldeles overflødigt at gøre opmærksom på, at vi selvfølgelig i hele denne sags forløb vil inddrage Grønlands hjemmestyre.
Det vil vi, det synes jeg er nødvendigt, det er naturligt, og vi agter at fortsætte med det.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-17:
Ja, jeg glæder mig da over, at ministeren kan finde klarhed i sine egne svar.
Det kan være lidt vanskeligere for os andre.
Men jeg vil så godt spørge ministeren: Hvad nu, hvis den danske regering synes, at det kan være acceptabelt? Hvad nu, hvis så f.eks. USA indgår en aftale med Rusland, men at den aftale er ikke god nok til, at man i Grønland og måske også i Folketinget finder, at det er betryggende?
Så kan det jo stadig væk godt være, at Grønland ikke ønsker en sådan installation.
Jeg har i hvert fald ladet mig fortælle, at Grønlands hjemmestyre ikke for indeværende har taget stilling til, på hvilke betingelser de i givet fald ville acceptere en sådan installation.
Der vil blive en lang diskussion i Grønland, vil jeg tro, før man kan fastlægge sin holdning til det.
Jeg har også forstået det sådan, at partierne i Grønland heller ikke på nuværende tidspunkt er ganske enige om det, og det er bare derfor, jeg ønsker, at den danske regering tilkendegiver sin respekt for den grønlandske bestemmelsesret i en sag, som jo dybest set ikke vedrører andre end Grønland.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-17:
Jeg skal hermed takke samtlige ordførere for en meget velvillig modtagelse af de to lovforslag, som her er til behandling.
Jeg skal ikke gøre mange bemærkninger, men lovforslag nr. L 79 er jo en afrunding, kan man sige, en justering efter 15 år, og jeg kan forstå, at ordførerne alle støtter, at man indfører denne 5-års-frist, og også at man nedlægger Momsnævnet.
Vedrørende lovforslag nr. L 80 er de to af forslagene jo nogle, der indgår i den aftale, som regeringen indgik med KL
den 11. juni 1999
Det ene er, som det lige blev nævnt af hr. Thorkild Fransgaard, tekniske ændringer i forbindelse med byrdefordelingsmæssige tab på over 0,1 pct. som følge af integrationsloven og refusionsomlægninger af førtidspension og sygedagpenge.
Vi mener som også andre ordførere, at det er en god ting at få lavet her.
Det er muligt, men nu gør vi i al fald det her fornuftige at støtte de dårligst stillede af kommunerne med de 40 mio. kr., og jeg er kun glad for, at alle kan tiltræde det.
Der blev jo i forbindelse med aftalen med Kommunernes Landsforening også indgået en aftale om en udgiftsdeling mellem amter og kommuner, som senere skal beregnes.
Ved den lejlighed kan vi jo så se, hvilke forskellige udslag det vil gøre, men det er ikke til behandling her i dag.
Jeg er meget glad for, at alle også kan tilslutte sig det forslag om, at man beholder dette grundtillæg.
som det helt store problem, at hvis ikke man beholdt det, så kunne man godt holde op med at tale om en sammenlægning.
Nu kan jeg forstå på fru Bodil Thrane, at der også kunne være andre argumenter for at sammenlægge.
Ja, det er jeg meget enig i, og jeg er jo ikke den, der siger, man skal sammenlægge, men såfremt man ønsker det, skal man ikke finde, som også andre har sagt her, nogen barrierer.
Der kan være flere barrierer end dem, jeg her har taget op, som kan komme ind i billedet senere hen. Jeg takker som sagt alle, som har taget ordet her i dag, og jeg skal gerne medvirke til, at vi får en hurtig behandling, når udvalget også spørger om forskellige ting.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Folk, som ikke har så store indtægter, bl.a. studerende - det kunne også være folk på integrationsydelse eller noget andet - har som regel svært ved at finde en bolig, som de har råd til.
Vi mener ikke, at forslaget her løser problemet.
Man giver jo skattefrihed til udlejerne og giver dermed et tilskud til dem.
Jeg tror, at man i høj grad vil kunne se, at huslejerne så dermed vil stige, og at der måske vil være nogle flere værelser til leje, men at de studerende faktisk til gengæld vil have svært ved at betale dem.
Vil man bruge nogle flere penge på at skaffe de studerende et sted at bo - og det er jo en god tanke, som vi kan støtte - så synes vi, det var bedre i stedet for at forære pengene til udlejerne så at give dem til de studerende, altså at hæve SU'en, eller at bruge pengene på at få bygget nogle flere kollegieværelser.
Så på den baggrund må vi afvise forslaget.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-17:
Hvis hr. Jesper Kiel ikke mener, at forslaget løser problemet, så kan det jo kun forstås på den måde, at det ikke får nogen effekt.
Der vil altså ikke ske en øget udlejning hos de private udlejere.
Derved vil der jo heller ikke være noget provenutab for staten.
Jeg synes da godt, at Enhedslisten kunne give det her forslag en chance.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
Hvis jeg ikke helt har misforstået forslaget, så gælder det vel også dem, som i dag udlejer til studerende, og som hermed får en skattefri indtægt oven i hatten.
Det bliver da vel en udgift.
Den synes jeg vi skulle bruge mere fornuftigt ved, at de studerende fik flere penge, eller ved, at der blev bygget flere kollegieværelser.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-11-17:
Efter de gældende regler er det jo sådan, at man kan leje et værelse ud - og det er også en kommentar til det indlæg, der
var fra den sidste ærede taler
- inden for visse grænser.
Det synes jeg er en god idé, for jeg tror, vi på den måde får en boligreserve frem.
Jeg tror, adskillige, som er i den aldersgruppe, hvor børnene er flyttet hjemmefra, siger: O.k., skal vi leje ud?
Så overvejer de det lidt frem og tilbage, og kan det gøres meget enkelt og der ikke er nogen skatteafregning, lejer de ud.
Det, der er mit spørgsmål til forslaget, er, hvor meget mere udlejning vil vi få, og så er svaret jo, at hvis vi ikke får mere, så koster det heller ikke noget.
Så eftersom vi har en ordning i øjeblikket, som tilskynder til, at der bliver lejet værelser ud til studerende og andre, så har jeg meget svært ved at se nogen særlige argumenter imod, at vi udvider den ordning.
Klaus Kjær (DF), 1999-11-17:
Gennem mange år har det været et problem at finde boliger til de mange studerende på videregående uddannelser.
Sidste sommer var antallet af studerende, der blev optaget, 45.850, hvilket gav rekordstore boligproblemer.
Ved udgangen af juli måned stod over 12.000 unge på venteliste til kollegieværelse eller ungdomsbolig i København, Århus, Ålborg og Odense.
Dansk Folkeparti mener, at flere private derfor skal tilskyndes til at udleje værelser til studerende, og at denne tilskyndelse kan ske ved, at en større del af huslejen gøres skattefri.
I dag kan en husejer, som har et hus til ca. 1 mio. kr., eksempelvis udleje et værelse til lidt over 1.000 kr. om måneden, uden at der skal betales skat af indtjeningen.
Typisk er prisen på et værelse cirka det dobbelte, og udlejeren skal derfor betale skat af resten.
Staten vil ved gennemførelse af forslaget have et mindre provenutab, men alternativet er, at det offentlige må afsætte betydelig flere midler til at bygge kollegier og ungdomsboliger, som det vil tage mange år at opføre.
Derimod vil et højere fradrag til private udlejere have effekt hurtigt og løse en stor del af boligproblemerne til en relativt ubetydelig pris.
Dansk Folkeparti indstiller beslutningsforslaget til vedtagelse, og jeg skal takke de partier, som har tilkendegivet deres støtte til forslaget.
Bjarne Laustsen (S), 1999-11-17:
Hvad kan man gøre andet end at holde den samme tale som sidst, når man inden for mindre end et år for anden gang skal tage stilling til to beslutningsforslag, som er genfremsat uden ét eneste godt nyt argument.
Socialdemokratiet har ikke skiftet holdning, så lad mig gentage, hvad vi mener om de to forslag: Kapitalens curlinghold, Det Konservative Folkeparti, har som den eneste nyhed i forbindelse med de to beslutningsforslag fået supporterne fra Venstre til at være medfremsættere.
Det ændrer imidlertid ikke ved det grundlæggende ønskelige i de to forslag: Det handler stadig om at feje alle forhindringer for kapitalens ynglen af banen, selv skatten på indtægter fra kapitalanbringelse i virksomhederne.
Gevinster fra kapital skal helst være skattefri eller være så tæt på at være skattefri som overhovedet muligt ifølge konservativ ideologi og supporternes liberale tankegang.
Det nye modeord, som skal dække over det sande mål, er incitament.
Kapitalejerne skal have incitamenter til at investere, og medarbejderne skal have incitamenter til at interessere sig for deres arbejdsplads.
Socialdemokratiet ønsker bestemt at øge folks interesse for at stifte og drive selskaber samt at øge medarbejdernes indflydelse på og interesse for deres arbejdsplads.
Men de foreslåede værktøjer kan vi ikke gå ind for.
Der findes faktisk andre incitamenter end de rent økonomiske.
Vi er grundlæggende uenige i den idé, at man ved at være lidt fiks skal kunne få skattefri gevinster fra investeret kapital, og vi vil bestemt ikke øge mulighederne på dette område.
Derfor kan vi ikke støtte hverken nr. B 21 eller nr. B 22, der begge, som skatteministeren har gjort rede for, fører os ind på den forkerte vej.
Egil Møller (DF), 1999-11-17:
Det er helt spændende at komme efter SF's ordfører, for jeg synes egentlig, at man her hører et SF, som jeg ikke har hørt det før, tale erhvervslivets vilkår, og også sådan at man er med til, at lønmodtagere kan blive interesserede i deres arbejdsplads og også få noget ud af det rent økonomisk.
Så hvis det er første skridt på vejen til, at SF melder sig i klubben af partier, der er erhvervsvenlige, så vil jeg sige velkommen i klubben.
Rundt om i Danmark findes der en enorm viden og lyst blandt lønmodtagere til at stifte egen virksomhed, men skattelovgivningen og administrativt bøvl får mange til at opgive drømmen og tage springet til egen virksomhed.
Det er synd for dem, og det er til ugunst for Danmark, at lysten dræbes af den nuværende lovgivning.
Et folketingsflertal kan ændre på det blandt andet ved at støtte dette beslutningsforslag.
Initiativ og virkelyst må ikke dræbes af lovgivningsmagten.
Ser vi samlet på de to beslutningsforslag, vil ordningerne skattemæssigt være stort set provenuneutrale.
anføres det, at der maksimalt kan overdrages 20 pct. af selskabets aktiekapital.
Jeg må spørge: Hvorfor har man valgt disse 20 pct. som maksimum og ikke f.eks. 30 pct.?
I øvrigt vil jeg afslutningsvis sige, at Dansk Folkeparti kan støtte begge beslutningsforslag.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-11-17:
De rette incitamenter til at drive virksomhed og medarbejdernes engagement er selvfølgelig afgørende forudsætninger for virksomhedernes konkurrenceevne og mulighederne for at sikre økonomisk vækst og innovation i samfundet og i den danske erhvervspolitik.
Og intentionerne bag de fremsatte forslag, jamen det er jo intentioner, som vi også fra radikal side kan tilslutte os. Men der er problemer, og de konkrete instrumenter, man har valgt, giver anledning til betænkeligheder.
Det har været nævnt tidligere, at de største problemer ligger i forslagene omkring adgangen til succession og den eksisterende EU-lovgivning, der gør, at i princippet kan man udskyde sin skattebetaling i det uendelige, hvis man bærer sig tilstrækkelig snedigt ad. Det er nogle af de praktiske problemer i det her, der gør, at vi ikke kan gå ind for det fra radikal side, uanset hvor meget sympati vi har for de overordnede intentioner.
Vi har overvejet det her nøje, vi har arbejdet med det her; vi kan ikke støtte forslagene, som de ligger i deres nuværende form.
Men vi er positivt indstillet over for intentionerne, og vi arbejder på og indgår med stor glæde i et arbejde på at finde en ordentlig løsning på spørgsmålet om optioner, netop fordi vi finder, at der er så mange positive konsekvenser, hvis man finder den rette løsning.
Men det skal altså foregå på en ordentlig måde.
Tilbage står, at vi kan ikke støtte forslagene, som de ligger her.
Jesper Kiel (EL), 1999-11-17:
af forslagene.
De lægger op til, at man i for høj grad kan lave skattemæssigt fifleri, og det er uacceptabelt.
Derfor vil vi afvise forslagene.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 1999-11-17:
Vi i gruppe Frihed 2000 vil støtte ethvert forslag, der medvirker til, at selvstændighedskulturen og iværksætterkulturen igen kan blomstre i vores samfund.
Den eneste mulighed, vi har for, at hele vort samfund kan finansieres, er, at selvstændighedskulturen og iværksætterkulturen får langt bedre kår.
De to beslutningsforslag her er et lille skridt i den rigtige retning.
Med et lille skridt mener jeg ikke, at det ikke er godt nok, men der skal mange andre ting til.
For alle virksomheder og i særdeleshed for nystartede
er det vigtigt og i mange tilfælde altafgørende, at nøglemedarbejderne - det gælder både ledere på forskellige områder og iværksætteren, der skaber forskellige ting - har så stor en interesse i virksomhedens samlede drift, at de føler et ansvar.
Den eneste måde, det kan gøres på, er, at de på en eller anden måde har mulighed for at blive økonomisk involveret.
Derfor vil vi gerne medvirke til at få de her to beslutningsforslag igennem.
En anden ting, de to forslag kan medvirke til, er, at iværksættere - det gælder på alle områder - igen får lyst og får en økonomisk mulighed for at kunne starte egen virksomhed. Med hensyn til at starte egen virksomhed, ja, der ved vi jo, at det er gået hurtigt tilbage i de sidste år i det danske samfund.
Det bliver det alvorligste problem, vi kommer
til at stå over for
den eneste måde, vi kan finansiere vores samfund på, er, at der oprettes virksomheder igen.
Nej, Danmark har altid været berømt for sin iværksætterkultur og små og mellemstore virksomheder, og det skal vi have frem igen.
Disse to beslutningsforslag ser vi i Frihed 2000 som et lille første skridt på vejen.
Jeg er overbevist om, at vi inden for de nærmeste år vil komme til at se en række forslag og en række beslutninger, der vil medvirke til, at danskerne igen får lyst til at starte nogle ting; ellers vil det se sort ud for vores samfund i fremtiden.
Derfor kan vi i Frihed 2000 støtte begge forslagene.