runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 2003-05-27:
Det var sådan set de samme spørgsmål, der blev rejst både af fru Anne Baastrup og fra fru Line Barfod. Omkring det at arbejde på en behandlingsgaranti: Jamen jeg prøvede jo at fortælle, at det faktisk var det, vi prøvede at kigge på.
Rom blev altså ikke bygget på én dag.
Nu har der siddet en regering her i 9 år, hvorfor har man dog så ikke forhandlet en behandlingsgaranti på plads med den for lang tid siden?
Nu er der altså sket nogle forbedringer.
Dansk Folkeparti er altså ikke med i satspuljeforliget, men det tror jeg nok, at resten af Folketinget minus Enhedslisten er, og der er da lavet mange gode tiltag, ikke kun i forbindelse med den sociale indsats, men også på sundhedsområdet.
Så vil jeg godt sige omkring det her med, at børn skal ind i nogle stramme rammer og ikke skal presses frem: Jamen det er da også et forældreansvar.
Det er jo nok derfor, at forældrene mister den forankring, der skal være i at se, at deres børn altså ikke er små voksne mennesker.
Det er børn, og de skal ikke presses frem.
Der kunne jeg da som sagt godt ønske mig, at forældre tog et større ansvar.
Igen med hensyn til behandlingsgarantien: Vi arbejder på at få flere penge til det her område, og det har vi givet udtryk for før.
Nu kommer der nye forhandlinger.
Vi kan jo ikke få alt indført på én gang i Dansk Folkeparti, fordi vi har nået en position p.t., hvor vi har muligheder for at få nogle ting igennem.
Men noget af det, vi godt vil, er at opprioritere det her område, og det har vi klart givet udtryk for.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Det glæder da også mig at høre, at fru Birthe Skaarup siger, at Dansk Folkeparti arbejder på en behandlingsgaranti.
Så skal vi jo bare have det skrevet ned som noget, et flertal i Folketinget ønsker.
Jeg håber, det kan lykkes os at få lavet en fælles vedtagelse i dag, som der kan blive flertal for.
Ellers kunne det være, vi kunne se på at lave det som en beretning i Sundhedsudvalget efterfølgende.
Så var jeg også meget glad for at høre, at Dansk Folkeparti også mener, at børnene skal have mulighed for at lege noget længere, og dermed går imod socialministerens udtalelser om, at de skal begynde at lære allerede i børnehaven, for så ser det ud til, at socialministeren ikke vil kunne få flertal for det.
Så vil jeg bare høre, om Dansk Folkeparti har andre gode ideer til, hvordan vi kan fjerne noget af det voksenræs, der allerede er i dag, og dermed kan forebygge, at børn og unge får psykiatriske problemer, som vi desværre ser, at flere og flere i dag får.
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Som jeg i mine indlæg er kommet ind på, har der gennem en række år været en del udmeldinger fra politisk hold, f.eks. fra ministre, hvor man har sagt, at det her område skal styrkes og udbygges.
Det modsatte er sket.
Jeg synes, det ville være på tide, at man fik fastlagt nogle mål, så de berørte på det her område vidste, hvad de havde at gøre med, og hvad de kunne forvente af politikerne.
Det bedste mål, jeg overhovedet kan tænke mig på det her område, er da, at vi siger, det er lige så vigtigt for os at give en garanti for behandling på det her område som på det somatiske område.
Det ville da være noget, som forældrene til børn kunne bruge til noget, hvis de vidste, vi stræbte mod et eller andet mål på det her område.
Og her er en behandlingsgaranti efter min mening det perfekte.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-27:
To ting: Jeg kan forstå, at fru Birthe Skaarup er uenig med socialministeren i, at vi nu skal i gang med at lære børnene i børnehaveklasser at læse og skrive og regne, inden de starter i 1. klasse.
Det er jeg meget, meget tilfreds med.
Jeg er fuldstændig enig med fru Birthe Skaarup i, at det, det handler om, hvis vi skal undgå, at børnene bliver stressede og får ødelagt deres barndom, er, at de ikke skal tvinges ind i de meget stramme regler eller rammer, som socialministeren har lagt op til.
Men noget andet, som bragte mig herop, er, at med den argumentation, som fru Birthe Skaarup lagde frem, så fatter jeg ikke, hvad det er, der er grunden til, at fru Birthe Skaarup ikke vil være med til første pind.
Fru Birthe Skaarup siger: Jamen vi vil gerne have en behandlingsgaranti.
Hvad er det, der står
i vores første pind
Der står »arbejde for en behandlingsgaranti«.
Vores pind har været underkastet alvorlige socialdemokratiske sparebriller, så der er ingen diskussion.
Det her er ikke en behandlingsgaranti i overmorgen, det her er arbejde for en behandlingsgaranti.
Fru Birthe Skaarup vil simpelt hen ikke forholde sig til den her pind.
Hans Andersen (V), 2003-05-27:
Hr. Kim Sejr spørger om mangler i vores forslag til vedtagelse.
Der bliver jeg nødt til at gøre opmærksom på, at der netop står et bedre samspil mellem sundheds-, social- og undervisningssektorerne.
Så der har vi sådan set givet svaret.
Fru Line Barfod taler om årsagerne.
Det er jo netop derfor, vi nu har en pind, der hedder, at man skal analysere årsagerne, for at fru Line Barfod og undertegnede nævner ordet stress, gør det jo ikke til en større videnskab, og det gør det jo ikke til at være det elementet, der er årsag til, at vi oplever, at flere børn og unge kommer til at have problemer.
Jeg synes bare, at vi bliver nødt til at få noget viden på området, inden vi ændrer i anbefalingerne.
Det må være sådan, at vores beslutninger baserer sig på viden.
Til fru Anne Baastrup: Det står jo netop i vores vedtagelse, at vi vil øge uddannelseskapaciteten med henblik på at bringe antallet af speciallæger op på niveau med behandlingsbehovet.
Så ja, vi vil øge antallet af speciallæger.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-27:
Hr. Hans Andersen svarede overhovedet ikke på mit spørgsmål.
Vil Venstre støtte flere kursusstillinger, således at vi kan få flere speciallæger inden for børne- og ungepsykiatrien?
Nu har jeg stillet spørgsmålet tre gange, og jeg får ikke noget svar.
Ligger det i den her pind i vedtagelsen?
Det er det ene. Det andet er: En af grundene til, at der kan være problemer med ventetid for en børnepsykiatrisk udredning, er, at selv om en sagsbehandler indstiller et barn til et socialt behandlingstilbud, så kan hun ikke få lov til at gennemføre anbringelsen af barnet på dette sociale behandlingstilbud, fordi kommunens økonomikasse som forudsætning for, at man accepterer anbringelsen, har, at der er en børnepsykiatrisk udredning.
Så nu håber jeg, hr. Hans Andersen har forstået de to spørgsmål, jeg har stillet, så jeg muligvis kan få svar på dem også.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstod sammenhængen i hr. Hans Andersens svar til mig før, for det, jeg spurgte om, var: Hvad vil Venstre gøre, hvis det nu viser sig, at en af årsagerne til, at flere børn og unge får behov for psykiatrisk behandling, er, at der er en stresset hverdag for mange børnefamilier?
Så svarer hr. Hans Andersen, at så skal man blive bedre til at gribe tidligt ind, som man gør i Sønderjylland.
Betyder det, at Venstre slet ikke vil gøre noget for at fjerne årsagerne til, at børn og unge får behov for psykiatrisk behandling?
At man, hvis det nu viser sig, at der er mange børnefamilier, der har en stresset hverdag, ikke vil gøre noget, for at børnefamilierne kan få en mindre stresset hverdag?
Man kan sige, at det sådan set er i overensstemmelse
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Nu nævnte jeg jo før, at der i den af Venstres ordfører fremsatte vedtagelse var mange gode elementer, men der var i hvert fald noget, der manglede, synes jeg, i forhold til det, vi har foreslået.
Én ting er ventelisterne i forhold til behandling i det børne- og ungdomspsykiatriske system, men fakta er jo også, at når man har været inde at få en forundersøgelse og bagefter er blevet sendt videre eller er blevet rådgivet til at få en støtteforanstaltning i socialsektoren eller undervisningssektoren, så vil man opleve, at her er der også ventetid.
Først skal man måske vente et halvt eller et helt år på forundersøgelse eller behandling i børnepsykiatrien, og bagefter kan man starte forfra med at vente i flere måneder og halve og hele år i undervisnings- og socialsektoren.
Det har Venstres ordfører og de andre, der står bag vedtagelsen, jo slet ikke taget højde for.
Hans Andersen (V), 2003-05-27:
Sagt til hr. Kim Sejr: Det handler om den gode henvisning.
Hvis vi kan nå frem til enighed om, at vi kan forbedre arbejdet med den gode henvisning, så er vi nået langt.
Til fru Line Barfod: Ja, det er jo en diskussion om holdninger og stress, altså hverdagen med den stress, der kan opleves af familier, men også det, at vi hver især skal prøve at tage et større ansvar, prøve at gribe ind tidligere.
Det er det, man har gjort i Sønderjyllands Amt.
Fru Anne Baastrup nævne mere kvalitet i henvisningen og et spørgsmål omkring grundtakstfinansieringen: Jeg synes jo, at grundtakstfinansieringen er et eksempel på, at man har kunnet forbedre selve sagsbehandlingen, altså det at sætte sig grundigt ind i børns og unges problemer, inden man bare henviser til en behandling på et sygehus.
Det synes jeg sådan set har været en del af kvaliteten i grundtakstfinansieringen, som jeg gerne vil støtte.
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Og jeg synes jo også, at diskussionen om rummelighed er interessant, men sandheden er vel også, at på det her område er mulighederne for at diagnosticere bedre og behandle bedre jo blevet øget. Derfor kan der være mange uopdagede problemer, der er tale om, og som er grundlaget for, at der kommer flere med berettigede henvisninger.
Det kan jo også være muligt.
Jeg hører det lidt, som at der omkring nogle af henvisningerne er nogle, der måske er sådan lidt for pylrede i forhold til, hvad der kræver behandling.
Og det skal jeg ikke afvise der måske kan være.
Jeg kan så bare sige, at det er der ikke rigtig dokumentation for i øjeblikket.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Hr. Hans Andersen sagde, at vi skal have undersøgt, om hverdagen er blevet for stresset i samfundet, og om det er det, der er medvirkende årsag til, at der er så mange børn og unge, der får behov for psykiatrisk behandling.
Hvis nu det viser sig, at hverdagen er blevet for stresset - det kunne jeg godt have en mistanke om; det er sådan set det, jeg synes, at jeg hører fra mange; også selv oplever jeg, at hverdagen er blevet for stresset -
hvad vil Venstre så gøre ved det?
Hvad er Venstres forslag til, hvordan vi kan gøre hverdagen mindre stresset for børnefamilier?
For i går havde vi en diskussion om regionalpolitikken, og da var regeringens svar på, hvad vi gør for at få en bedre regionalpolitik, at vi skulle have et større befordringsfradrag, så det blev bedre og billigere for folk at bo langt fra, hvor de arbejdede.
Og det er jo ikke lige det, der gør hverdagen mindre stresset. Derfor vil jeg godt høre: Hvad vil Venstre gøre for at få en mindre stresset hverdag, så man f.eks. kan få arbejde og bolig tæt på hinanden og i det hele taget have mere tid også til sine børn?
Anne Baastrup (SF), 2003-05-27:
Nu har vi jo den fordel, at hr. Hans Andersen også er kendt på det sociale område og derfor naturligvis er stødt ind i problemet grundtakstmodellen, for det er jo rent faktisk sådan, at når man snakker med socialrådgivere rundtomkring i landet, så siger de ikke sjældent, at forudsætningen for, at de kan få lov til at henvise et barn til det behandlingstilbud, barnet rent faktisk har brug for, er, at barnet er 110 pct. udredt, ellers kan man ikke få pengene ud af kommunekassen.
Så dér er i hvert fald et problem, jeg synes hr. Hans Andersen skulle forholde sig til.
Så er jeg lidt skuffet over, at regeringspartierne med det her forslag til vedtagelse derved i virkeligheden afviser de beregninger, der ligger til grund for de rapporter, der har været, siden vi fik den første i vistnok 1998.
Her har man hele tiden satset på, at målet er 250 speciallæger, tror jeg.
Det handler om sådan en helt masse andet.
Jeg vil godt helt klart have at vide: Vil regeringen med den her vedtagelse, som jo bliver vedtaget, satse på uddannelse af speciallæger og permanentgøre uddannelsen af speciallæger inden for børne- og ungepyskiatrien?
Det er jo der, problemet ligger. Det er der jo ikke nogen amter, der har gjort.
Hans Andersen (V), 2003-05-27:
Fru Anne Baastrup spørger til uddannelseskapaciteten og behandlingsbehovet.
Det afgørende er jo her, at vi sætter ind med den rigtige behandling på det rigtige niveau, og vi har jo drøftet - det var også det, jeg talte om i min ordførertale - at det er vigtigt her at bruge alle fagpersonerne, ikke kun bruge lægerne, men bruge hele spektret.
For det kan være, at man ved hjælp af en tidlig indsats hurtigere kan nå op på, at uddannelseskapaciteten er i overensstemmelse med behandlingsbehovet.
Det er også det, vi gerne skulle have frem i debatten i dag.
Er det her Danmark det rummelige samfund?
Er hverdagen blevet for stresset?
Er hverdagen blevet for ensporet til, at der kan være plads til os alle?
Men er der andre måder, hvor vi kan komme ind tidligere i forløbet og derved kan prøve at få bedre overensstemmelse mellem uddannelseskapaciteten og behandlingsbehovet?
I forhold til prioriteringen har vi en psykiatriaftale, som jo løber også ind i de kommende år, og der er området prioriteret med adskillige millioner kroner, og det vil jeg gerne henholde mig til.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Jeg vil også gerne høre, om regeringen vil prioritere, at der kommer nogle penge med til dette område under kommuneforhandlingerne, for allerede da kommunerne under de stramme økonomiske rammer sidste år skulle lægge budget, så vi jo, at f.eks. Frederiksberg lukkede sin ungdomsrådgivning, som ellers var en stor succes, hvor unge kunne henvende sig anonymt og få kvalificeret rådgivning, der kunne hjælpe dem, så de forhåbentlig ikke kom så langt ud, at de behøvede behandling på en psykiatrisk afdeling.
Det er jo nogle af den slags tiltag, der kunne være med til at forhindre, at der sker så stor en stigning i antallet af børn og unge, der har behov for psykiatrisk behandling.
Derfor virker det jo fuldstændig modsatrettet i forhold til det, der åbenbart er regeringens intention, at man har lagt så stramme rammer, at den type tiltag bliver lukket.
Derfor vil jeg gerne høre: Vil man sørge for, at der kommer penge med ud, så man kan prioritere det her område i kommuner og amter?
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Jeg synes faktisk, der er mange gode elementer i det forslag til vedtagelse, som hr. Hans Andersen fremsatte.
Jeg synes også, vi skal have en konstruktiv debat, og en af de ting, jeg godt kunne tænke mig at spørge om, er, om hr. Hans Andersen med sin erfaring og det arbejde, han laver til daglig i det sociale arbejde, derudfra kan sige noget om den problematik, som ministeren var inde på, at det øgede antal henvisninger var udtryk for, hvad skal man sige, en øget andel. Er det sådan, at der er en øget andel af børn og unge og deres forældre, som presser på for at få behandling, eller taler vi ud fra hr. Hans Andersens vurdering om ren demografi?
Anders Samuelsen (RV), 2003-05-27:
Kan skatteministeren give et par eksempler på nogen økonomer
overhovedet, tidligere som nuværende vismænd, medlemmer af Det Økonomiske Råd, som har anbefalet skattestoppet?
Bare ét eksempel ville jo være befordrende for troværdigheden.
Erik Mortensen (S), 2003-05-27:
Det er klart, at Venstres ordfører skal forholde sig lidt til back up-situationen over for sin minister.
Det er der ikke noget mærkeligt i, men det er stadig væk svært for os andre at forstå de tal og udsagn, som hr. Peter Christensen kommer med.
Der kom så lige en hurtig forklaring på skattelettelsen fra 10,6 mia. kr. til 9,6 mia. kr.- altså den ene milliard kroner, som Dansk Folkeparti så åbenbart administrerer.
Det er klart, at det er befolkningen selv, der skal vurdere, hvor den bliver af.
Det, vi har set tidligere omkring Dansk Folkepartis øvelser med hensyn til det med at tilgodese trængte grupper i befolkningen, har ikke været nogen stor succes, må vi nok sige.
Til gengæld siger Venstres ordfører så, at LO-medarbejderen vil spare 10.000-11.000 kr. om året.
Mig bekendt er den berømte kassedame også medlem af LO-familien.
Så vidt jeg kan se, er det hverken 10.000 kr. eller 11.000 kr., det er nok nærmere 1.500-2.000 kr. maks. Er det korrekt?
Jeg vil gerne supplere med spørgsmålet om, hvorvidt det punkt, vi nu har allersidst på dagsordenen, som jo i samme periode frem til 2010 vil koste ca. 1 mia. kr., er indeholdt i det råderum, som regeringen opererer med til skattelettelser?
Anders Samuelsen (RV), 2003-05-27:
Jeg er simpelt hen nødt til at have Venstres ordfører til at forklare, hvordan der kan være tale om reelle skattelettelser, når det, der er tale om, er, at man har lånt penge i banken, man har lånt penge af sig selv, af den danske befolkning, nogle penge, som man håber er der, og dem giver
man så skattelettelser med.
Man kan kun tale om reelle skattelettelser, hvis man finansierer dem.
Der står, at de aftalte skattelettelser forværrer den finanspolitiske holdbarhed.
Det er det samme som at sige, at de ikke er finansierede.
Er det en holdbar måde at føre politik på?
Er det særlig troværdigt?
Peter Christensen (V), 2003-05-27:
Modsætningsvis den tidligere taler vil jeg forsøge at holde mig til det lovforslag, vi behandler, og forsøge at holde en nogenlunde seriøs tale.
Jeg vil forsøge at beskrive, hvad det egentlig er, vi diskuterer hernede i dag.
Det er skattelettelser, det er en reel lettelse af den danske indkomstskat, det er historisk, det er nyt, og det er usædvanligt.
Det er første gang i mere end 20 år, at der er tale om reelle skattelettelser, skattelettelser, som vil være mærkbare for den enkelte, skattelettelser, der målrettes folk på arbejdsmarkedet.
Nok så vigtigt, grunden til, at jeg kan kalde det for ægte og reelle skattelettelser, er, at de ikke udhules af andre nye amtskommunale skatter, eller at denne her lovpakke pakkes ind i det, der oftest kaldes en reform, hvorved pengene tages fra borgernes lommer.
Det er ikke tilfældet her.
Der kommer ingen nye skatter og afgifter, der er kun tale om skattelettelser.
Det er klart, som vi kunne høre på hr. Jacob Bukstis tale, at det ønsker Socialdemokratiet ikke at tale om.
Man vil hellere have al mulig udenomssnak og så i øvrigt lige slutte af med lige så stilfærdigt at sige, at man ikke støtter skattelettelser.
Det er ikke overraskende for Venstre, men vi er glade for, at der i Folketinget er et flertal for at gennemføre de her ægte, reelle og vedvarende skattelettelser.
Det er hele 9,6 mia. kr., der er tale om.
Det er lettelser, som gives i form af både et beskæftigelsesfradrag og en forhøjelse af grænsen for mellemskatten.
Det har været to målsætninger for Venstre, for det skulle kunne betale sig at gøre en ekstra indsats, men det skulle også i højere grad økonomisk kunne betale sig at gå
fra ledighed og i beskæftigelse.
Begge dele leverer vi med de skattelettelser, vi vedtager i dag.
Det vil bestemt blive mærkbart.
Modsætningsvis det, vi har set fra bl.a. Socialdemokratiet, er der ikke tale om de store omlægninger, som skal skjule, at der reelt også er andre hensigter.
Nej, som sagt laves de her skattelettelser under skattestoppets rammer, og skattestoppets rammer betyder helt reelt, at der ikke indføres en eneste ny skat eller afgift.
Det vil sige, at det er 9,6 mia. kr., som går direkte tilbage til borgernes lommer.
Det er ægte, reelle skattelettelser, det er historisk.
Måden, skattelettelsen er skruet sammen på, betyder, at det også vil have en positiv effekt på arbejdsudbuddet.
Det er en effekt, hvor det altid vil kunne diskuteres, om den skulle være højere eller lavere.
Jeg har før fra talerstolen givet til kende, at vi havde to ønsker, som skulle gå op i forhold til lettelserne.
Derfor har vi både gået efter at få en højere timeeffekt og en højere deltagelseseffekt.
Der er jo ingen tvivl om, det ved alle der arbejder med skattepolitik, at hvis man kun går efter at få et højere arbejdsudbud, giver timeeffekten et bedre resultat.
Derfor er vi overordentlig stolte af det resultat, der ligger tilbage her, det resultat, som Socialdemokratiet ikke kan stemme for, nemlig de første ægte og reelle skattelettelser i nyere tid, som vi giver danskerne.
Derfor er det selvfølgelig med stor fornøjelse, at Venstre kan stemme for de her lettelser.
Kristian Jensen (V), 2003-05-27:
Det er som bare en konstatering af, at hr. Jacob Bukstis ordførertale her var en tydelig understregning af, at det største problem for seriøsiteten i Skatteudvalget mere ligger hos spørgerne end hos svarerne.
Kamal Qureshi (SF), 2003-05-27:
Og vi vil gerne bede om at få lovforslaget til udvalgsbehandling efterfølgende.
Lene Espersen (KF), 2003-05-27:
Det nærmeste, jeg kan komme, er vel næsten så at sige, at det er en positiv tilkendegivelse fra min side om, at det, som er fru Elisabeth Arnolds opfattelse, også i meget vidt omfang er den opfattelse, jeg selv deler.
Der har været ting, der talte for, at vi lavede den her proces i et meget, meget hurtigtarbejdende forløb, men jeg må erkende, at der også går meget tabt ved, at det går så hurtigt.
Jeg synes, at en af de erkendelser, man må have ud af det her forløb, er, at meget måske kunne være sparet, og der ville have været mere diskussion om substansen, hvis man havde været enig om processen fra starten.
Så jeg vil sige, at jeg som minister også har lært noget af den her proces.
Og derfor vil jeg naturligvis også tænke mig meget grundigt om, såfremt der er nyt arbejde, der skal sættes i gang, som er af hurtigtarbejdende karakter, fordi det har nogle ulemper indbygget, som ikke altid tjener den sag, man gerne vil fremme.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-27:
Og så sagde ministeren derefter: Sådan skal det ikke nødvendigvis altid være.
Jeg vil gerne spørge, om man ud af ministerens meget forsonlige sluttale her kan udlede, at ministeren faktisk synes, det har været ubehageligt, at der har været så meget kritik.
Og at processen har været så hurtig, at man ikke har haft tid til den fornødne debat og den fornødne grundige debat både i offentligheden og i Retsudvalget.