Anne Baastrup (SF), 2000-12-07:
Det er ikke sundt at ryge, men for nogle mennesker er det en identitet, som man ikke bare kan give slip på.
Unge, der lander på døgninstitutioner, ryger ofte.
Mødes de på institutionen med et rygeforbud i f.eks. fælleslokalerne, så vil de endnu en gang opleve sig som udstødte.
De er vant til at være marginaliserede, og det understøttes ved et sådant forbud.
Jeg anerkender ministerens ændringsforslag som et forsøg på at imødekomme dette synspunkt.
Imidlertid er der store problemer med at forstå ændringsforslaget.
Eksempelvis fremgår det af ændringsforslagets tekst, at der skal laves en rygepolitik af kommunalbestyrelser og amtsråd, og så fremgår det inde i teksten i bemærkningerne, at det er tilladt i institutioner, som f.eks. ungdomsklubber, at ryge.
Så er der begrænsninger omkring rygningen.
Og så sluttes det hele af med, at alle de steder, hvor der er pligt til lokalt at fastsætte rygeregler til sikring af, at alle kan færdes i et røgfrit miljø, kan man bestemme sig for et totalt rygeforbud både inde og ude.
Det vil sige, at man lægger op til, at der skal være særlige regler for de unge.
Desuden lægger man op til, at det skal være tilladt, samtidig med at det skal være forbudt.
At ministeriet har haft problemer med at lave de her ændringsforslag fremgår jo også af underteksten til lovforslaget, idet der i underteksten til lovforslaget står forbud mod rygning i folkeskolen, ungdomsskolen, ungdomskostskoler, dag- og klubtilbud, fritidsklubber, døgninstitutioner m.v. for børn og unge, uden at man har ændret underteksten.
Derfor må man gå ud fra, at den rygepolitik, der fastlægges i amtsrådene, vil tage udgangspunkt i bestemmelsen i selve teksten.
Så har vi fået en kommentar på en henvendelse fra
Landsforeningen af Opholdssteder
Det fremgår af denne kommentar, at hvis det drejer sig om et opholdssted, hvor pædagogerne bor på opholdsstedet, så betragtes det som et privat hjem, og det vil sige, at så skal der ikke være en rygepolitik fastlagt af amtsrådet. Så må man sige, at så går vi ind og sondrer mellem de forskellige typer af opholdssteder.
Der er nogle opholdssteder, hvor pædagogerne bor, på andre opholdssteder bor den konkrete person ikke fast, men der er fast nogle voksne.
Det vil sige, at man kan stå i en situation, hvor amtsrådet over for nogle institutioner skal fastlægge en rygepolitik og ikke over for andre.
Samtidig har jeg også forstået på de diskussioner, der har været i Sundhedsudvalget, at man ikke under nogen omstændigheder agter at fjerne børnenes, de unges, ret til at ryge på eget værelse, men i og med at man i sidste afsnit i bemærkningerne til dette ændringsforslag skriver, at der kan laves et totalforbud mod rygning, så må jeg konstatere, at det stadig væk er tilfældet, at der kan laves et totalforbud mod rygning, også på de unges værelse.
Til sidst vil jeg godt høre ministeren her fra talerstolen tilkendegive klart, hvad det er for nogle hensyn, man mener amtsrådet skal varetage, når det fastlægger en rygepolitik på institutioner for disse svært utilpassede unge.
Og agter sundhedsministeren, når der skal udstedes en vejledning som følge af denne her lov - hvad jeg forventer - at udarbejde den i et nært samarbejde med Socialministeriet og de organisationer, der rent faktisk har en viden om disse utilpassede unge?
Jeg nævner her Socialpædagogernes Landsforbund og Landsforeningen af Opholdssteder som de centrale organisationer i denne sammenhæng.