Frank Aaen (EL), 1999-02-24:
Enhedslisten er medforslagsstiller til det her udmærkede forslag til vedtagelse med ni opfordringer til regeringen.
Da vi hørte udviklingsministerens tale, lød det ikke, som om der er de store modsætninger.
Det har der jo heller ikke været i debatten på nær et enkelt lille intermezzo her til sidst.
Jeg skal dog vende lidt tilbage til det med forskelle.
Der er et par punkter, som vi gerne vil gøre lidt ud af i sådan en debat som den her.
Det ene er punktet, der handler om handel med kvinder.
Det andet spørgsmål, som jeg vil bruge mest tid på, er spørgsmålet om at analysere den globale udviklings konsekvenser for kvindernes situation.
Den type analyse har vi brug for.
Jeg vil fremhæve spørgsmålet om, hvilken virkning IMF's og Verdensbankens nyliberale programmer, de
såkaldte strukturtilpasningsprogrammer,
har for kvinder
Det er jo de programmer, der skaber mere fattigdom, og som er gennemført.
Jeg mener, at udviklingsministeren i virkeligheden selv er inde på det i sin redegørelse.
Det, vi kender fra udviklingslandene, er, at kvinder i højere grad end mænd rammes af fattigdom, at vi i de senere år ser en feminisering af fattigdommen, og at den nok er blevet aktuel i overgangsøkonomierne i Øst- og Centraleuropa og i de tidligere Sovjetrepublikker. Ja, det er fuldstændig korrekt.
Vi er helt enige i den analyse, men hvad er baggrunden for det, vi ser i de lande?
Hvorfor udbredes fattigdommen på den måde, som vi ser det?
Hvorfor får vi det liberale miskmask, som hærger de lande?
Jamen det er jo i høj grad på grund af Verdensbanken og IMF. Og når vi hører ordet strukturreformer i udviklingsministerens handlingsplan, ja, så spidser vi ører.
Der kan jo ligge meget i ord.
Men jeg må sige for vores vedkommende, at hvis der med strukturreformer menes noget, der minder om strukturtilpasning, som er det ord, der bruges i IMF og Verdensbanken, så har ministeren på det område naturligvis ikke vores opbakning, tværtimod.
Støtte til strukturtilpasning, som vi har set det udvikle sig over årene, står i direkte modsætning til målsætningen om fattigdomsbekæmpelse og dermed også i modstrid med målsætningen om at sikre mere lighed mellem kønnene.
Derfor vil jeg også sige, at den store enighed, der stort set er i Folketingssalen i dag, må deles på det punkt, der hedder holdning til den nyliberale udvikling.
Man kan ikke undgå at tage stilling til den udvikling, fordi den vej, som det kører i øjeblikket, betyder øget ulighed i verden, og det betyder dermed også øget kønsmæssig ulighed.
Det er sådan, at i de lande, hvor der er megen solidaritet, har de også megen lighed, og i de lande, hvor der er meget lidt solidaritet, er der stor økonomisk ulighed og også i stigende grad ulighed mellem kønnene.
Hvad enten der tales om socialt topmøde, miljøtopmøde, kvindekonference, vil det sige, at de konferencer jo i virkeligheden undermineres massivt af Bretton Woods-institutionerne, Verdensbanken, IMF.
Det er et generelt problem, at alle de gode intentioner, der ligger i konferencernes beslutninger, undermineres af den globale økonomiske politik, som den fremtures igennem IMF og Verdensbanken og i øvrigt også igennem den verdenshandelspolitiske organisation WTO.
Det, der sker dér, er i direkte modstrid med de fine hensigter og målsætninger, som udtrykkes på de forskellige udmærkede FN-konferencer.
Det er en afgørende diskussion, som i virkeligheden deler Folketinget meget mere, end den her debat hidtil har ladet ane.