Marie Dauggard (SF), 2003-12-11:
Indledningsvis skal vi fra SF's side understrege, at vi naturligvis også er meget optaget af at begrænse de unges tobaks- og alkoholforbrug.
De historier, vi dagligt får om meget tidlig alkohol- og tobaksdebut, er jo set fra både sundhedsmæssige og andre vinkler meget bekymrende.
Sundhedsministeren har så valgt forbuddet som et middel
mod de unges alkohol- og tobaksforbrug.
Intentionen med loven er vi enige i, men vi har en række spørgsmål og betænkeligheder.
Et mål, som vi jo er helt enige i.
I SF arbejder vi generelt for en myndiggørelse af de unge, og vi synes ikke, det er helt uvæsentligt at se det her i sammenhæng med den kriminelle lavalder og den seksuelle lavalder.
I SF mener vi også, at de unge skal have stemmeret på et tidligere tidspunkt, og vi synes, at man måske skulle prøve at anlægge en helhedsbetragtning i forhold til det.
Vi mener, det er helt afgørende, at der kombineres med oplysningskampagner målrettet både mod de unge og forældrene, og så mener vi også, det er vigtigt at kigge på regler for reklamer, for så vidt angår alkohol.
I den forbindelse vil jeg gerne høre, om ministeren har nogle konkrete planer for at imødegå de meget aggressive alkoholreklamer, vi ser.
I SF bryder vi os ikke om den måde, hvorpå der bl.a. bliver reklameret for de såkaldte ready to drink-products, altså alkoholsodavand.
Vi ønsker et forbud.
SF mener ikke, at branchen har fortjent endnu længere snor, sådan som ministeren ellers lægger op til.
De reklamer og de produkter er netop målrettet børn og unge.
De er ikke målrettet os andre på den anden side af de 30 år.
De er simpelt hen målrettet de meget unge mennesker, som kun kan lide alkohol på den måde, hvor den smager ligesom de sodavand, de i øvrigt drikker om formiddagen.
Flere af høringssvarene peger også på den problematik, og vi vil gerne vide, hvad ministeren vil gøre i den anledning.
Men temmelig vigtig er også den helt åbenbare mangel på sammenhæng i regeringens politik på området, når man ser på afgifter på tobak og alkohol.
For nylig trådte de nye væsentlig lavere afgifter i kraft, og er der en ting, der også har stor betydning for de unges vaner, så er det prisen.
Vores skepsis går altså i retning af, om man reelt når målet med dette middel.
Det er vigtigt for os, at det ikke bliver rent symbolpolitik.
Vi ved jo alle, at et sådant forbud er nemt at omgå for de unge.
Det kræver blot en enkelt 17-årig i flokken, så kan der købes al den tobak og alkohol, de unge ønsker.
Har man overvejet det?
Hvis regeringen tog sit eget mål mere alvorligt, ville man under ingen omstændigheder have nedsat afgifterne så betydeligt, som vi lige har set det. Det pudsige er også, at der i bemærkningerne til lovforslaget lægges vægt på, at med vedtagelsen kan Danmark ratificere WTO's rammekonvention vedrørende tobakskontrol.
I samme bemærkninger nævnes skatter og afgifter netop som »en vigtig metode til at nedsætte tobaksforbruget, samt at konventionens parter skal tage folkesundhedsmål i betragtning, når de gennemfører afgifts- og prisforanstaltninger vedrørende tobaksvarer«.
Men regeringens politik går jo netop i den modsatte retning.
Så mit spørgsmål her er: Hvordan vil ministeren sikre, at Danmark på det punkt kan leve op til konventionen?
Med hensyn til billedlegitimation vil vi i lighed med det, der står i høringssvaret fra Dansk Ungdoms Fællesråd, henstille til, at man finder en gratis model, således at det ikke er økonomiske forhindringer, der gør, at de unge ikke får lavet kortet.
Hvis for mange unge ikke er i besiddelse af det pågældende kort, mister loven sin gennemslagskraft, og de butiksansatte har ingen mulighed for at leve op til den tiltænkte rolle.
SF støtter altså intentionen i forslaget, men afventer udvalgsbehandlingen og svar på de stillede spørgsmål.