runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Vi har netop, som jeg har svaret de to foregående gange, fået loven om integration, der jo er et meget håndfast forsøg på at sikre, at med det samme, man får ret til at opholde sig her i landet, er der nogen, der tager fat i én og sørger for, at der gøres en aktiv indsats for, at man bliver en del af det danske samfund.
Det skulle jo meget gerne udmønte sig i, at man betydelig hurtigere får arbejde, at det vil være en langt større del, der har arbejde.
I dag er det jo kun omkring 43 pct. af de mennesker, der har en anden etnisk baggrund, der er i arbejde,
og et vigtigt succeskriterium er selvfølgelig, at den beskæftigelsesgrad bliver højere.
Jeg tror også, et meget vigtigt succeskriterium er, at børnene kommer i børnehave og på den måde lærer dansk og bliver fortroligt med danske børn og unge og på den måde også klarer sig bedre i skolen og bliver bedre til senere også at få en uddannelse og få et arbejde.
Og hvis det er sådan - det synes jeg erfaringerne viser - at de mennesker faktisk har et arbejde, kan sproget, trives, kender danskere, jamen så fungerer de fint i vores samfund.
Vi har ikke fået nogen evaluering endnu.
Det er en ret ny lovgivning.
Og jeg vil sige, at det er fuldstændig afgørende, at man har sådan en integrationspolitik.
Og dér vil jeg ikke engang sige, at Dansk Folkeparti har været ambivalent. Dansk Folkeparti har jo faktisk taget afstand fra den integrationslov, og det har jeg altid syntes var utrolig ulogisk, for det er jo utrolig ulogisk, at vi ikke skulle modtage mennesker fra andre lande.
På den måde ville det være langt værre, hvis ikke vi havde den integrationslov, og jeg tror faktisk, den vil betyde en stor forskel.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-31:
Må jeg ikke sige til ministeren, at hvis man ikke får sat noget maksimumtal på, hvor mange man får ind, jamen så risikerer man altså, at man hvert eneste år får så store antal af asylansøgere og familiesammenførte ind, at man kan ikke kan nå og ikke kan magte at integrere de mennesker i det danske samfund.
Og så får man dem jo ikke i beskæftigelse, så får man dem ikke til at fungere på almindelige vilkår i det danske samfund, så får vi dem til at fungere på en måde, som vi har set lysende eksempler på, også i den seneste tid, med kriminelle gerninger af en karakter, som alle bør tage meget, meget kraftig afstand fra.
Og jeg må bare minde ministeren om, at i den kommune, jeg f.eks. kommer fra, en landkommune, ja, der er man ved at have opbrugt antallet af almennyttige boliger til dem, der kommer, så nu skal man ud og opkøbe parcelhuse til de asylansøgere, der får tildelt asylstatus og kommer til kommunen.
Det skal nok også fremme en god integration, at en dansk familie, der på grund af højere varmeudgifter har svært ved at betale regningen og måske må gå fra huset, i givet fald ser, at kommunen opkøber huset til en familie fra Somalia eller fra Irak eller Iran.
Det er jo sådan noget, som ministeren taler varmt for.
Men må jeg ikke afslutningsvis spørge ministeren: Hvis den evalueringsrapport, der nu kommer omkring integrationsloven, viser, at det ikke er blevet bedre, men det er blevet ringere, og at man har fået sværere ved at magte opgaverne, vil ministeren så være med til endelig langt om længe at diskutere antallet af de personer, der kommer til det danske samfund, så vi ikke får et større antal ind, end det danske samfund kan magte at integrere hvert år?
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Nu er det selvfølgelig kun det første skridt med den rapport, for det er en vurdering af de første halvandet år, og der kan det være svært at se, hvor mange der dér rent faktisk kommer i arbejde.
Men det er da klart, at vi skal diskutere med kommunerne: Hvad er det for en opgave, de står over for, hvad
er det eventuelt, der skal til?
Er der nogle andre ting, nogle nye ting, der skal til, for at den integration kan fungere? Men jeg synes, det er svært at diskutere det her med Dansk Folkeparti, for Dansk Folkeparti tager jo afstand fra en integration, og på den måde kan man sige, at så er det klart, at det er udtryk for, at man mener, at de, der kommer hertil, jamen de skal slet ikke være her, de skal faktisk ud af landet.
Så på den måde synes jeg, at det er lidt med en skjult dagsorden, at Dansk Folkeparti rejser den her diskussion.
Det andet er, at vi jo skal tage imod de mennesker, der kommer hertil, der får asyl, fordi de opfylder betingelsen for asyl.
Og gør de det, så skal de også have deres familie hertil.
Det er jo en del af de konventioner, som jeg heller aldrig har hørt Dansk Folkeparti sige at de ikke vil overholde.
Så på den måde så synes jeg, at det i virkeligheden er en diskussion, som hr. Kristian Thulesen Dahl ikke engang selv kan følge til dørs, fordi man jo selv har sagt, at man vil overholde de konventioner, der er grundlaget for, at vi tager imod de mennesker, vi gør.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-10-31:
Jeg vil godt høre, om ministeren har tal for eller erfaring fra andre lande med hensyn til, hvad der er sådan en absolut maksimumsgrænse for, hvor meget et land kan kapere af nye borgere udefra.
Jeg erindrer Californien som et eksempel.
Halvdelen af borgerne i Californien er faktisk ikke født i Californien, og de har en indvandring på 400.000 om året.
Og det er da en stat, som økonomisk klarer sig ganske udmærket.
Så spørgsmålet er: Har man erfaring for, at der er en absolut grænse?
Det andet, jeg så også vil spørge om, er: Hvis nu der kommer flere ind, klart, så kan der blive et problem som flaskehalse i vores integrationsprogram. Har regeringen overblik over, hvor der kan blive flaskehalse, og har man initiativer klar, så vi ikke møder nogle problemer på grund af flaskehalse, som vi ikke har forudset i vores integrationsprogram?
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Nej, jeg har ikke nogen eksempler på lande, som har sat absolutte grænser, men det er jo noget forskelligt i hvert fald, hvilke retningslinjer man bruger, når man giver opholdstilladelse.
Jeg synes under alle omstændigheder, at det er interessant at lave den slags sammenligninger, men jeg har ikke noget eksempel på et land, der har sat en absolut grænse. Så vil jeg sige med hensyn til, hvordan vi er rustet til at komme videre, hvis det viser sig, at den integration, vi nu har i lovgivningen, ikke er tilstrækkelig, at det er klart, at vi lige skal have den første rapport først, og selvfølgelig bliver det diskuteret, hvordan kan man komme videre.
Men det er meget, meget tidligt at tage hul på den diskussion, fordi det også er en ny opgave for en lang række kommuner, der har været vant til, at en lille gruppe kommuner på 20 har taget den helt store opgave med at integrere dem, der kommer til landet.
Men det er da klart, at vi skal være rustet til at sige: Jamen hvad er det så, der skal til, hvis det, vi gør nu, ikke er tilstrækkeligt?
Egil Møller (DF), 2000-10-31:
Ministeren nævnte, at det, der betød noget for integrationen og for, at den skal blive bedre og bedre, er, at man kommer i beskæftigelse.
Når man nu ser på disse familiesammenføringer og den alder, mange af disse mennesker, der bliver familiesammenført, har, altså ældre forældre, der kommer hertil, så behersker de jo ikke det danske sprog, de kommer fra en anden kultur, og ofte har det vist sig, at de medbringer sygdomme, som så det danske system ellers skal behandle dem for.
Kan ministeren ikke se, at det giver da nogle problemer
i det danske samfund, både i sundhedssektoren og i det hele taget med at blive integreret?
Er det slet ikke noget, der gør indtryk på ministeren, at man har det store antal flygtninge og dermed også det store antal familiesammenføringer?
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Jo, selvfølgelig gør det indtryk.
Det er jo virkelig en af de allerstørste opgaver, vi står over for i det danske samfund.
Men omvendt ved vi også godt, hvor følsomt det er, og det er jo i hvert fald ikke noget, jeg ønsker at lægge navn til, at man afviser mennesker, som har et beskyttelsesbehov, at man siger: Desværre er alle værelser optaget, alt er optaget.
Du er nødt til at rejse hjem igen.
Det er dér, jeg også siger
, at Dansk Folkeparti endnu ikke har taget det skridt at sige: Vi skal bare blæse på de konventioner, Danmark har skrevet under på og på den måde også har forpligtet os til at tage imod dem, der har et beskyttelsesbehov.
Det er jo ganske få familiesammenførte, der kommer hertil i dag som forældre, men jeg mener også, at for de mennesker, der allerede bor her, og hvor det ikke er ægtefæller og børn, de har i et andet land, som de selvfølgelig så gerne vil have til Danmark, jamen der er det for mig et udslag af dårlig integration, at så mange bliver ved med at hente en ægtefælle i hjemlandet.
Jeg synes, at det er et vigtigt mål og noget, vi skal stræbe efter, at man finder sin ægtefælle her i det land, hvor man nu bor.
Karsten Nonbo (V), 2000-10-31:
Jeg vil spørge ministeren, om ministeren har overvejet, at man gik hen og ændrede lidt på kvoteordningerne til kommunerne.
Det er jo således i dag, at man tildeler flygtninge pr. kvote til den enkelte kommune.
Kunne man lægge et parameter ind med en efterregulering?
For problemet er jo i dag, at de fleste kommuner helst vil have en hel familie, således at de får en 7-8 personer, der tæller med i kvoten, hvorimod man er meget, meget bange for at få enlige flygtninge, fordi man så efterfølgende får familiesammenføringer osv., som ikke tæller med, og det vil sige, at man risikerer at få en hel masse ud over den kvote, man er tildelt. Og så vil jeg spørge ministeren, om ministeren kan bekræfte vedrørende de asylansøgere, som i sidste ende ender med at få afslag, at deres ansøgninger kunne behandles hurtigere, hvis vi havde et bedre internationalt rets- og asylsamarbejde, altså at ophævelse af en undtagelse ville gøre underværker.
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Undskyld, jeg blev lige distraheret af, at jeg havde svært ved at høre de sidste ord.
En ophævelse af hvad?
Karsten Nonbo (V), 2000-10-31:
En ophævelse af vores undtagelse i forhold til rets- og asylsamarbejdet inden for EU, altså at det vil give en bedre og en hurtigere sagsbehandling.
Idet jeg med stor glæde konstaterer, at regeringen i fredags udsendte en skrivelse om regeringens indsats mod ungdomskriminalitet, vil jeg da sige, at det er jo dejligt, at der endelig er ved at komme skub i den sag fra regeringens side.
Og jeg konstaterer med tilfredshed, at regeringen nu vil lave nye, sikrede institutionspladser, nye anbringelsessteder.
Jeg vil spørge ministeren, om man i den anledning vil overveje at få en mere decentral placering af disse ungdomsinstitutioner.
Som sagen er i dag, har vi fire placeret i Nordsjælland, og vi har nu efter det her papir konstateret, at den næste også skal placeres i Nordsjælland, ganske vist på den anden side af Isefjorden.
Men kunne man både af hensyn til både det kommunale, sociale arbejde, af hensyn til de unge mennesker, som bliver frihedsberøvet, af hensyn til deres pårørende, deres tilbagevenden til det almindelige liv fra institutionen og af hensyn også til justitsministerens formål med at få mere politi på gaden, få flyttet dem hen, så de ligger mere decentralt, så vi får flyttet politiet fra motorvejene, hvor de har transittransport af disse unge mennesker, og tilbage på gaden, hvor de kan patruljere?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-10-31:
Det er jo det, der er charmen ved spørgetimen her.
Man ved ikke, hvad man bliver spurgt om.
Den rapport er så ny, at jeg endnu ikke har været igennem den til en politisk vurdering, så derfor vil jeg ikke være i stand til at kunne konkludere noget på forhånd i forhold til rapporten; men den er undervejs igennem en politisk proces. Hermed sluttede spørgsmålet.
Tove Fergo (V), 2000-10-31:
Når nu ministeren omtaler den fyldige rapport, som regeringen har udsendt for ganske kort tid siden,
så kunne ministeren måske nævne nogle eksempler på, hvilke tiltag der vil være på det sociale område i den her sag.
Det ville være nyttigt for offentligheden og den danske befolkning og Folketinget også
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-31:
Jeg vil bare spørge ministeren igen, om ministeren her kan give et signal - for det er jo ikke ligegyldigt, hvad regeringen og fagministrene giver af signaler ud til institutionerne ude i kommunerne - om, at selvfølgelig skal de rekvirere straffeattest fra Kriminalregisteret, som det hedder, for at tjekke, om de folk har været dømt, og om det er for noget, der har med misbrug af børn at gøre, og at det skal være en helt naturlig procedure i fremtidens Danmark af hensyn til børnene.
Kan ministeren give sådan et signal ud til den danske virkelighed?
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-10-31:
Jeg husker forholdsvis mange diskussioner omkring det,
også med justitsministeren i spidsen
Jeg tror faktisk ikke, at det er loven, der giver forhindringer i forhold til det, men at det er kommunerne, som kan vælge en praksis.
Men jeg er inde på en anden ministers ressort, så det er sagt med det forbehold.
Så vil jeg gerne sige til hr. Frank Dahlgaard
: Det her er jo et typisk eksempel på, at vi netop fra regeringens side ikke venter på, at der kommer en tv-udsendelse, før vi gør
noget.
Vi har, kan jeg sige til hr. Frank Dahlgaard, lavet en forholdsvis stor, omfattende rapport, som beskriver seksuelt misbrug af børn.
Den har vi altså ikke lavet fra i går aftes kl. 21 og så indtil i morges; den blev faktisk offentliggjort for - jeg ikke kan huske, om det er dage, eller det er uger siden.
Den har undervejs også været igennem en politisk proces, fordi regeringen også her har lavet sit forarbejde ordentligt.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-31:
Jeg har jo været inde på den her sag før.
Men altså før fjernsynet kommer på, er der jo ingen, der gider gøre noget her i Folketinget; det er jo forfærdeligt, man skal rundt omkring pressen hver gang, men nu har der været en fjernsynsudsendelse, så endelig er følelserne kommet i kog, og så kan det være, at der sker noget.
Mit spørgsmålet er helt konkret, om socialministeren vil give grønt lys for at gøre det acceptabelt, at man ude i de kommunale institutioner, som har med børn og unge at gøre, gør det legitimt og helt i orden, at man i forbindelse med ansættelse af nye mennesker, pædagoger og andre, der skal have med børn og unge at gøre, får fra strafferegisteret, hvad der måtte være på den pågældende person, så man kan hindre, at folk, der har fået en dom, fordi de har forgrebet sig på børn, kommer til at arbejde med børn og unge i fremtiden.
Sådan er det ikke nu.
De slipper igennem, fordi det skal være åh, så frit i Danmark.
Men altså ikke for børnene - frihed for et overgreb.
Karsten Nonbo (V), 2000-10-31:
Jeg kan meddele socialministeren, at i vores nabokommune, som er Vordingborg Kommune, har den fungerende borgmester sagt, at en sådan institution skal være velkommen.
Det drejer sig netop om lukkede, sikrede institutioner.
Så det er bare et spørgsmål om, at man får solgt det budskab ordentligt, nemlig at det er institutioner, hvor de unge mennesker er inde, fordi der er kun håndtag udvendig på dørene på de institutioner.
Så som sådan tror jeg ikke de er så vanskelige at få placeret, men jeg håber på, at man vil placere dem rundtomkring.
Men jeg ved som sagt, at Vordingborg med kyshånd vil tage imod dem.
Man har en statsinstitution, nemlig en nedlagt Avnø flyveplads med bygninger, hvor man fra Vordingborg Kommunes side siger, at dem vil man godt se blive anvendt til noget sådant.
Det er i hvert fald sagt af den fungerende borgmester.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-10-31:
Det er fuldstændig urimeligt, når hr. Frank Dahlgaard får det til at fremstå, som om regeringen nærmest er ligeglad med det her dybt alvorlige område, for det er regeringen under ingen omstændigheder.
Jeg har bemærket de meget præcise meldinger, der jo også er kommet i kølvandet af gårsdagens debat f.eks. fra justitsministeren.
Og det, jeg gerne til sige til hr. Frank Dahlgaard, er: Der er lavet et større embedsmandsarbejde, som afdækker hele begrebet omkring seksuelt misbrug af børn.
Det kom her for ikke så forfærdelig lang tid siden - jeg vil ikke lige hænges op på, om det er uger eller det er dage siden - det er undervejs i den politiske proces.
Indgangsvinklen for regeringen er, at vi skal gøre alt, hvad der er muligt, for at børn kan være trygge.
Og så synes jeg, at det er lidt urimeligt, at man tager en vel mere eller mindre tilfældig engelsk udtalelse og paralleliserer det til her i Folketinget at sige, at Danmark er et paradis for pædofile.
Det er og skal under ingen omstændigheder være korrekt.
Vi var jo nogle, der havde lejlighed til at se tv i går aftes og har haft lejlighed til at følge debatten omkring pædofile, og lad mig indledningsvis sige, at det kan der ikke tages afstand nok fra.
Det er ikke behageligt, nogle af de ting, man hører på det her område.
Regeringen har også været optaget af at prøve at lave en samlet indsats, og faktisk er der, så vidt jeg husker, for ikke særlig lang tid siden kommet en embedsmandsrapport om hele området, som nu også er undervejs i politisk behandling.
Så det, jeg synes der er at sige til det, er, at både når det gælder offentlige institutioner, og også når det gælder bredt i forhold til fritidslivet, ja, så er det utrolig vigtigt, at indgangsvinklen er, at vi beskytter børnene, og det er så den indgangsvinkel, som jeg har til det. Jeg kan ikke svare mere præcist på det meget overordnede spørgsmål, som hr. Frank Dahlgaard stillede.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-31:
Til socialministerens område hører jo det kære område med børnene, børns tarv, børns muligheder for i Danmark at leve et trygt og godt liv, og det er i den forbindelse, jeg vil stille socialministeren spørgsmålet om, hvad han vil gøre inden for regeringen for at stoppe pædofile overgreb på børn, når man kan læse i landets aviser, at socialarbejdere her i Danmark ved institutionerne betegner Danmark som et paradis som pædofile.
Så mit spørgsmål til ministeren er, om ikke det skal være et paradis for børnene.
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Jeg tror, at når der er lande som f.eks. Finland, der modtager færre, så handler det jo også om, hvordan rejseruterne går, og at der er forskellige ting, der påvirker, hvor man søger hen og søger asyl.
Jeg synes også selv, det er vigtigt at få et overblik over, om konventionerne tolkes forskelligt.
Det er noget, vi har diskuteret, hvordan man kan gøre.
Det er jo ikke så enkelt, for der er som bekendt et meget stort antal lande, så det er ikke så enkelt at finde en indfaldsvinkel til at gøre det. Men det, jeg synes der er nyttigt under alle omstændigheder, hvor jeg også har det med i betragtningen, er at lave en sammenligning mellem de forskellige lande, og det er noget, vi diskuterer i Indenrigsministeriet, hvordan vi kan tage fat på det. Hermed sluttede spørgsmålet.
Aase D. Madsen (DF), 2000-10-31:
Ja tak.
Jeg var for cirka et halvt år siden i en tv-debat med hr. Larsen-Jensen fra Socialdemokratiet, og hr. Larsen-Jensen kunne meddele mig - det var netop med hensyn til konventionerne - at Socialdemokratiet ville sætte et arbejde i gang, således at konventionerne bliver gennemgået meget minutiøst med hensyn til fortolkninger.
Der ligger så mange fortolkninger dér.
Er det et arbejde, der er i gang i øjeblikket, et seriøst arbejde, hvor jurister går ind og vurderer?
For jeg har jo gang på gang set i aviserne, at juristerne vurderer konventionens fortolkninger forskelligt.
Og så er der også noget, der måske siger mig, at der ligger fortolkningsmuligheder.
Ellers kan jeg ikke forstå, hvorfor et land som Finland f.eks. ikke har det samme antal flygtninge og indvandrere, som Danmark har.
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Tak for det.
Jeg tror ikke, at en ophævelse af den undtagelsesbestemmelse vil have indflydelse på, at sagsbehandlingen vil blive hurtig.
Altså dér, hvor der er et samarbejde, f.eks. omkring Dublinkonventionen, er Danmark med, og også i det, der hedder Eurodac omkring fingeraftryk. Så vi er med dér, hvor det er noget, der kan fremme en hurtig sagsbehandling.
Det er klart, at det er noget, der er den allerstørste opmærksomhed omkring, både fordi det er menneskeligt dårligt for dem, der skal sidde og vente så længe, og fordi det jo er en belastning for systemet.
Det er dyrt, at vi har de lange ventetider for at få behandlet en sag.
Men det er tit, fordi man skal have tjekket ting, ægtheden af dokumenter, oplysninger i hjemlandet, osv. osv. Med hensyn til kvoterne i kommunerne er der lavet en justering nu, der tager højde for familiesammenføringerne.
Jeg tror faktisk, at den tager højde for det, hr. Karsten Nonbo spørger om, at man ikke bare tæller den konkrete person, der kommer til en kommune, men også den familie, man erfaringsmæssigt ved det kan føre med sig i kraft af reglerne om familiesammenføringer.
Vi har løbende diskussion med Kommunernes Landsforening om, hvordan man laver fordelingen, og indtil videre har det jo heldigvis været sådan, at kommunerne for langt størstedelen selv har været i stand til at lave fordelingen.
Men vi er meget lydhøre, og jeg mener faktisk, at den ændring allerede er gennemført.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-10-31:
Tak for svaret, som jo selvfølgelig er godt, men spørgsmålet er, om det er godt nok, når danske socialarbejdere siger: Danmark er et paradis for pædofile, når en socialrådgiver fra England, som vi kunne læse om i Berlingske Tidende i søndags, siger, og jeg citerer: »For en udlænding er den danske virkelighed på det her område simpelt hen ubegribelig. Danmark er normalt et foregangsland.
Jeg forstår ikke, at man svigter så voldsomt, når det kommer til børnene.«
Det siger denne engelske socialarbejder.
Derfor er spørgsmålet direkte til socialministeren, som har børnene under sit område: Hvad vil socialministeren gøre?
Vil socialministeren tage kontakt til justitsministeren og til undervisningsministeren?
Den sidstnævnte minister er blevet spurgt af mig helt tilbage i begyndelsen af 1998 om det her, fordi der var en person, en 25-årig person, der spredte børnepornografi på nettet fra Vordingborg Seminarium.
Han blev dømt, og han blev bortvist, og så prøvede jeg at følge sagen op, om manden i dag har færdiggjort sin uddannelse og underviser i den danske folkeskole og har med børn og unge at gøre.
Og jeg fik en sludder for en sladder, for regeringens undervisningsminister gider ikke forfølge den sag.
Spørgsmålet er: Gider socialministeren nu?
Frode Sørensen (S), 2000-10-31:
Hensigten med dette lovforslag er at bringe nogle skatteregler i overensstemmelse med de oprindelige hensigter.
Det foreliggende forslag ændrer pensionsafkastbeskatningsloven, så det ikke længere vil være muligt for livsforsikringsselskaber at konvertere obligationsafkast, som skal beskattes med 26 pct., til aktieafkast, der kun beskattes med 5 pct. Dette har indtil nu kunnet lade sig gøre, ved at obligationerne placeres i et sambeskattet datterselskab.
Denne uhensigtsmæssighed løses på den måde, at såfremt datterselskabet er sambeskattet med moderselskabet efter selskabsskattelovens § 31, skal datterselskabet også være sambeskattet med moderselskabet efter § 9 i pensionsbeskatningsloven.
Derved undgås det, at man kan få en utilsigtet rabat på 21 pct. Ud over dette punkt vil forslaget ændre tre andre bestemmelser.
For det første foreslås det, at præmieindtægter for forsikringsvirksomhed ikke skal regnes med, når det skal vurderes, om et datterselskabs aktiviteter i det væsentlige er af finansiel karakter.
Der stilles dermed de samme krav for at undgå tvungen sambeskatning til henholdsvis skadesforsikringsdatterselskaber som til andre typer datterselskaber med et finansielt afkast af samme størrelse.
For det andet skal den tvungne sambeskatning ikke gælde for ejendomme tilhørende datterselskaber, som selskabet benytter til produktion og salg.
Det betyder, at disse ejendomme ikke tælles med, når man skal vurdere, om et produktions- og salgsselskabs virksomhed i væsentlig grad består af investeringer i fast ejendom.
I stedet for at skulle betale 26 pct. skal man kun betale de 5 pct., som er gældende for aktieafkast i indlandet.
Lovændringerne skal træde i kraft fra og med indkomståret 2000, og jeg skal sige, at Socialdemokratiet kan støtte det fremsatte lovforslag.
Vi ser frem til nogle konstruktive drøftelser i udvalget, hvor de modtagne høringssvar vil indgå.
Så skal jeg oplyse, at De Radikales ordfører ikke kan være til stede, men at De Radikale kan også støtte forslaget.