runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2002-11-29:
Når det er nødvendigt med forespørgslen i dag, er det jo, fordi der ikke er blevet sat de grænser i lovgivningen, der skulle være sat efter forespøgselsdebatten i 1997, og fordi der heller ikke er blevet taget initiativ til lovgivning efter afgivelsen af de rapporter, der kom i foråret.
Vi glæder os i Enhedslisten over, at der nu forhåbentlig kommer forslag til lovgivning engang i foråret, så vi kan drøfte helt konkret, hvor vi vil sætte grænserne, og her skal der ikke være nogen tvivl om, at Enhedslisten ikke ønsker, at vi skal have klonede dyr.
Der er blevet diskuteret en del om etik.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at for Enhedslisten drejer denne debat sig ikke kun om etik.
Det handler i høj grad også om økonomi, om udvikling og om de store uligheder i verden.
Vi synes, det er forkert, at man bruger en så stor del af ressourcerne på at udvikle specialiserede højteknologiske løsninger frem for at bruge flere ressourcer på lavteknologiske løsninger, der kan afhjælpe problemerne for de virkelig mange.
Det er forkert at fokusere på det, der kun handler om meget få, og vi mener også, det på et tidspunkt bliver nødvendigt at se på, hvordan vi får ændret forskernes indstilling, så der ikke kun er prestige i at forske i meget specialiserede områder, men at der også kunne blive prestige i at forske i det, der kan hjælpe virkelig mange i verden.
Når det er sagt, ændrer det ikke på, at vi også støtter grundforskning på en række områder for at kunne blive klogere på, hvordan f.eks. celler opfører sig, og hvad man kan gøre på det område, og også for at vide, hvad man kan gøre i forbindelse med sygdomsbehandling.
Så er der blevet fremlagt nogle argumenter om, at det er nødvendigt at få født de klonede dyr, for at vi kan se, hvad kloningen egentlig resulterer i.
I Enhedslisten er vi ikke i tvivl om, at vi er imod kloning af dyr, også selv om vi ikke har set, hvordan de fødte individer ser ud.
Vi mener simpelt hen ikke, man skal have de klonede dyr.
Så er der hele diskussionen om glidebanen, som både har været inde i debatten i dag og også var inde i debatten i går, da vi diskuterede stamceller.
Vi er bange for, at hvis man begynder at åbne mulighed for det, vil det ændre vort syn på mennesker.
Vi er også bange for, at hvis man begynder at kunne producere organer og andet, kan det være begyndelsen til, at man i stedet for at opfatte mennesket som et individ mere opfatter det som noget, man kan putte forskellige reservedele ind i.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-29:
Også Det Radikale Venstre er glad for, at vi her inden jul og mens debatten kører har kunnet finde tid og anledning til at tage denne diskussion. Hvis vi først ser på processen, finder vi det dybt problematisk, hvis nogen tror, at man kan bestille en ændret holdning i Folketinget, hvis man har brug for den.
Jeg synes også, at billedet med, at pistolen har været længe på vej, er noget misanbragt, eftersom det, der er foregået indtil kalvenes fødsel, jo har været i overensstemmelse med den dagsorden, Folketinget vedtog i 1997.
Det, at andre end os har en problematisk holdning,
skal dog ikke ændre vores principielle stillingtagen til spørgsmålet.
Den ændres jo ikke af processen, men jeg kan dog sige, at det i hvert fald forstærker indtrykket af, at det er absolut nødvendigt, at Folketinget drøfter og sætter grænser på dette forskningsområde, hvor forskerne som desværre også på en række andre områder ikke af sig selv tager den nødvendige fagetiske drøftelse af, hvor grænserne bør sættes.
Grænserne må tage udgangspunkt i, hvad vi synes, det er rimeligt, at forskningens formål skal være.
Men det er ensbetydende med, at forskning med bl.a. kloning som redskab ikke skal kunne fremme almindelig produktionseffektivitet som sådan; moster Fies ønske om en kopi af sin kongepuddel eller for den sags skyld kosmetiske behov, som er begrundet i almindelig forfængelighed, skal ikke kunne begrunde forskning.
Vi ser til gengæld ikke det spørgsmål, der drøftes i dag, som et spørgsmål om, hvad der er naturligt, eller hvad der er unaturligt.
Vi har i forvejen gjort vores forhold til dyr til et spørgsmål om kultur i meget, meget vid udstrækning, og sådan som jeg ser den måde, vi håndterer den almindelige produktion i landbruget på og i øvrigt håndterer vores kæledyr på, er der ikke meget natur tilbage i den forstand.
Der er til gengæld ganske meget kultur, og dermed også sagt, at de etiske grænser er af betydning for den holdning, vi som mennesker har til kulturen og til vore normer.
I Det Radikale Venstre sætter vi klare og uoverskridelige grænser mellem dyr og mennesker.
Det er klart, som flere ordførere har været inde på, at dyr er levende væsener, og man skal tage meget vidtgående hensyn til deres velfærd.
Derfor finder vi ikke, at ændringer i forbindelse med dyrekloning kan påvirke holdningen til forbuddet mod kloning på mennesker.
Dette forbud må vi strengt fastholde, og vi må også strengt fastholde en opdeling mellem de to diskussioner. På den baggrund ser Det Radikale Venstre frem til det lovforberedende arbejde med, hvilke grænser der skal sættes for forskningen.
Vi er principielt positivt indstillede over for ophævelse af forbuddet mod, at klonede dyrefostre kan fødes, netop med henblik på at konstatere levedygtighed og adfærd m.v., men vi tror, det er helt afgørende, at Folketinget tager ansvar for både drøftelsen om og fastsættelsen af grænserne set i forhold til forskningens formål, da noget tyder på - i hvert fald den proces, vi har set den seneste måneds tid - at de grænser ikke sættes af sig selv i de videnskabelige miljøer.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-29:
Der er jo tale om, at vi har med en lovgivning at gøre, som også er et tilskud til private ejere.
Det er byfornyelsesloven, og der synes vi så fra Enhedslistens side med tilslutning fra SF, at man så i det mindste kunne gøre dét, når det så viser sig, at den offentlige støtte kapitaliseres hos ejeren og bliver til en ubeskattet gevinst i form af en værdistigning, at man griber ind med et ændringsforslag om tilbagebetaling af den værdigevinst, som de pågældende på den måde får foræret uden at gøre noget for at få pengene. Jeg vil bare meget opfordre til, at man støtter det ændringsforslag.
Så jeg håber meget, at man vil ændre opfattelse af det ændringsforslag hos regeringspartierne.
Det kunne da i det mindste pynte lidt på en lov, der i forvejen ikke er smuk.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-11-29:
Både fru Hanne Severinsen og ministeren henviste i deres indlæg til Det Etiske Råds udtalelse fra 17. januar i år.
Og det er jo fuldstændig rigtigt, at rådet siger, at de ikke finder, at de vil udtale sig imod en ophævelse af forbud med det argument, at sådanne forsøg vil åbne for menneskekloning, altså glidebaneargumentet. Jeg synes til gengæld, at der i fru Hanne Severinsens indlæg og også i ministerens manglede den afsluttende del af det, Det Etiske Råd også siger, for de siger jo også, at rådet ikke er blindt for, at der eventuelt kan rejses en række dyreetiske spørgsmål i forbindelse med en ophævelse af den omhandlede bestemmelse, men finder, at et sådant spørgsmål falder uden for dets arbejde.
Og så kommer det væsentlige: »... hvorfor det har undladt at inddrage den i sin stillingtagen.«
Men det her ligger i øvrigt uden for vores område, og derfor er vi ikke gået ind i en egentlig vurdering af de selvstændige etiske problemstillinger, det rejser, når man kloner dyr.
Er fru Hanne Severinsen ikke enig i, at det her faktisk er en væsentlig del af det, Det Etiske Råd udtaler?
Hanne Severinsen (V), 2002-11-29:
Det Etiske Råd understreger jo meget klart, at det dyreetiske ikke hører ind under dem, og derfor henviser de det til Det Dyreetiske Råd, og Det Dyreetiske Råd siger de ting, som jeg har citeret.
Jeg er udmærket godt klar over, at Det Etiske Råds formand på høringen kom med sin egen private holdning om, hvor han står, og i virkeligheden kan man jo sige, at den diskussion, vi fik i tirsdags, jo ikke var en diskussion om, hvorvidt man skulle sætte grænsen det ene eller det andet sted.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-11-29:
Det synes jeg ikke er rigtigt.
Jeg forholder mig udelukkende til, hvad Det Etiske Råd udtalte i januar i år på skrift, og som er gengivet i det notat, der er lavet af Videnskabsministeriet.
Jeg synes, det er problematisk at udlægge Det Etiske Råd på den måde, at de nærmest er positive - ministeren sagde direkte positive, fru Hanne Severinsen var lidt mere forsigtig - over for at ophæve forbuddet mod, at fostrene kan fødes, for Det Etiske Råd understreger faktisk til sidst, at man ikke er gået ind i den selvstændige etiske vurdering af dyrekloning, men har forholdt sig til det, der er Det Etiske Råds grundlag, nemlig hvorvidt det her kan føre til menneskekloning.
Det synes jeg er en vigtig pointe, for ellers misfortolker man faktisk, hvad det er, Det Etiske Råd har sagt.
Hanne Severinsen (V), 2002-11-29:
Jamen Det Etiske Råd overlader det dyreetiske til Det Dyreetiske Råd, og så laver de en fælles udtalelse.
Det Dyreetiske Råd er positive, idet de siger, at hvis man afvejer ulemper og fordele, så kan man ikke afvise, at der er fordele på det medicinske og andre områder.
Nu har jeg ikke udtalelsen foran mig, men de udtaler det jo sådan set sammen.
Men Det Etiske Råd forholder sig til det, som er deres kompetence, og henviser ellers til Det Dyreetiske Råd.
Den 23. maj 1997 vedtog Folketinget en motiveret dagsorden, der skulle sætte grænser, efter at nyheden om det klonede får, Dolly, var blevet offentligt kendt.
Der var i Folketinget fuld enighed om, at kloning af dyr udelukkende bør ske i forskningssammenhæng og ikke tages i brug i husdyrproduktionen.
Der var også enighed om, at der skulle være åbenhed, og at man skulle sikre en metode, så man for fremtiden i tide kunne gribe ind over for de udviklinger, der krænker samfundets etiske normer.
Desuden var der enighed om, at man skulle arbejde for en international aftale om forbud mod kloning af mennesker.
Men ét spørgsmål delte Folketinget: spørgsmålet om, at man skulle sikre, at forsøg med voksenkloning begrænses, således at det ikke resulterer i færdigudviklede individer.
Denne pind har lige siden været genstand for debat, og i januar udtalte både Det Etiske Råd og Dyreetisk Råd, at de ikke mere havde betænkeligheder ved at ophæve dette forbud.
Da der i debatten i den senere tid har hersket en del uklarhed om, hvilke regler der præcis er gældende, og
hvilken retsvirkning en folketingsbeslutning har, er samtlige partier i Folketinget gået sammen i ønsket om at få opklaret, hvilke planer regeringen har med hensyn til at følge den del af den motiverede dagsorden fra 23. maj 1997, som opfordrede regeringen til at sikre, at forsøg med voksenkloning begrænses og således ikke resulterer i færdigudviklede individer.
Besvarelse
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-29:
Det, jeg sagde, var, at der var nogle folketingsmedlemmer, der var blevet presset.
Jeg siger ikke, at det er fru Hanne Severinsen, der føler sig personlig berørt af ordene.
Man kan også læse i dagspressen, at der er
nogle, der ligesom har taget for givet, at det ændrer man bare i Folketinget.
Men som vi kan konstatere, ser det ikke ud til, at der er flertal for at ændre den beslutning på nuværende tidspunkt.
Vi ser dog frem til, når vi skal debattere det her, at finde ud af, om det er noget, der skal ændres i fremtiden.
Hanne Severinsen (V), 2002-11-29:
Jamen, det er netop det, jeg gerne vil anholde.
Jeg har haft den holdning i 5 år, så jeg synes ikke, man kan sige, at Venstre har ladet sig presse til at skulle sætte nye grænser.
Jeg vil godt anholde det, hr. Dohrmann siger om, at vi i Venstre lod os presse til at antage en eller anden holdning på grund af tre kalve.
Jeg håber da, at hr. Dohrmann er klar over, at vi har haft den her holdning, lige siden vi havde debatten for 5 år siden.
I den debat stemte Dansk Folkeparti i øvrigt for, at man godt kunne klone, men det er man åbenbart nu på vej bort fra.
Nu er det i virkeligheden blevet en diskussion om i det hele taget at kunne forske i kloningsteknik.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-29:
Det, jeg sagde i min tale, var, at nogle forskere havde presset Folketingets medlemmer til en ydergrænse.
Men fru Hanne Severinsen må gerne få en kopi af min tale, hvis fru Hanne Severinsen var i tvivl om, hvad det var, jeg sagde.
Lene Jensen (S), 2002-11-29:
Til fru Hanne Severinsen vil jeg sige, at jeg noterede mig, at fru Hanne Severinsen gav udtryk for, at der var et par forbehold også i Venstres gruppe.
Og, må jeg sige til Dansk Folkepartis ordfører, jeg kan ikke svare på, hvorvidt alle i Socialdemokratiet går ind for det her eller ikke går ind for det her.
Vi er nemlig enige om, at vi ikke er klar til at tage stilling.
Derfor har vi faktisk ikke foretaget hverken en afstemning eller noget som helst andet.
Tværtimod har vi besluttet at give hinanden det rum og den tid, der skal til for at kunne tage stilling på et langt mere oplyst og kvalificeret grundlag, end vi synes, vi har i dag.
Hanne Severinsen (V), 2002-11-29:
Hørte fru Lene Jensen ikke, hvad jeg sagde, nemlig at der var et par forbehold også i vores gruppe?
Christian H. Hansen (DF), 2002-11-29:
Jeg vil starte med at sige, at det jo ikke er, fordi jeg er uenig i nogle af de ting, fru Lene Jensen sagde, men blot et opklarende spørgsmål.
Så var der nogle folketingspolitikere, der gik ud og sagde, at det ville man ikke lige være med til, og derfor har vi så denne her forespørgselsdebat i dag.
Men fru Lene Jensen var inde på, at man skulle flytte nogle grænser, og man skulle kigge på det her, og vi fik det her arbejde, hvad vi i Dansk Folkeparti i øvrigt også synes
er udmærket.
Men det er jo meget et etisk spørgsmål.
Vi fik egentlig fra Venstre en melding om, at alle i Venstres folketingsgruppe gik ind for det med kloning af dyr.
Jeg vil gerne spørge fru Lene Jensen: Forholder det sig også sådan, at alle i den socialdemokratiske folketingsgruppe går ind for kloning af dyr?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Undskyld, hr. formand,
men som ordfører kommenterer jeg de to spørgsmål, der er stillet til mig fra de to spørgere.
I formen må det jo være ...
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Diskussionen nærmer sig lidt kryptisk ordkløveri, synes jeg.
Skal vi ikke slå fast, at lobbyister, interessegrupper af enhver art, i hvert fald set fra min synsvinkel, meget gerne må medvirke i processen, hvor regler tilvirkes?
Det skal bare i sidste ende være sådan, at det er lovgivere, dvs. politikere eller embedsmænd, der har fået delegeret kompetencen til at lave nogle nærmere forskrifter, der beslutter, om det, som interessegrupperne i givet fald har stillet som forslag, nu også er det rigtige, og dermed om det er det, der skal være gældende ret.
Sådan må sondringen være.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
O.k., formand.
Så skal jeg blot sige til hr. Barfoed, men det gælder jo også fru Marianne Jelved, at det er en uskik, hvis det ikke er synligt, at det f.eks. er en stor tobaksvirksomhed, der har skrevet et lovforslag.
Jeg vil gerne takke hr. Lars Barfoed for langt det mest konkrete og positive indlæg fra jasiden i denne her debat - et indlæg som også gik ind i diskussionen om de konkrete forslag.
Jeg var meget glad for det ordførerindlæg.
Det vil jeg gerne sige tak for. Så skal jeg blot sige, at jeg tror, at hvis man i Stalins tid i Sovjetunionen havde fremsat nogle forslag af denne her art, havde man ikke fået et langt liv, så det der med stalinismen tror jeg ikke rigtig, hr. Lars Barfoed kan komme så langt med. Når vi foreslår, at det ikke skal være professionelle lobbyister, der skriver lovforslagene, er det simpelt hen for at få en opdeling i, hvem der udfører lobbyistarbejde.
Hr. Lars Barfoed kalder det et hæderligt erhverv.
Det er embedsmændene.
Det er den sondring, og det mener jeg ikke er stalinistisk.
Det håber jeg ikke, jeg skal høre igen.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Det kan godt være, at det er mig, der ikke kan forstå det højere skoleridt her, men jeg må indrømme, at jeg sådan set er helt åben over for, hvem der sætter pen til papiret og føjer ord til ord
, hvis de, der skal fremlægge det, i det her tilfælde Kommissionen, står inde for den tekst, der fremlægges, som om de kunne have skrevet den selv.
Så behandles den fuldstændig efter almindelig procedure med høringer og behandlinger i Europaudvalget og tilbage igen, og mange år går der, og endelig bliver det vedtaget.
Men hvordan skal man kontrollere, hvem der satte det første ord på papiret?
Det kan jeg slet ikke se for mig.
Og hvilken rolle spiller det, hvis de, der har ansvaret for at lægge loven frem, står inde for den?
Det har jeg meget svært ved egentlig at kunne følge med i.
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Først til fru Marianne Jelved: Jeg tror ikke, at vi er uenige.
Det er lidt et spørgsmål om terminologi.
Når jeg siger »skriver lovforslagene«, ligger der i det i forhold til det, som Enhedslisten mener, at skrive det med beslutningskraft, altså at man er den endelige skribent af reglerne, dem, som reelt har gennemført reglerne.
Og det skal ikke være lobbyisterne, der gennemfører reglerne.
Det skal jo være enten politikere, der vedtager dem, eller embedsmænd, ligesom herhjemme, der har fået delegeret kompetence til at lave nogle nærmere forskrifter. Og til hr. Keld Albrechtsen: Det er jo også herhjemme således, at der er situationer, hvor embedsmænd får mulighed for at skrive et cirkulære på baggrund af en lovgivning, der er gennemført, og der vil embedsmændene da ofte rådføre sig med interessegrupper, der kan komme med forslag, som man så kan bruge eller ikke bruge.
I forhold til ordet »skrive« ligger der jo så det i det, at det da godt kan være, at disse interessegrupper har skrevet noget, hvor man så fra embedsmændene siger: Det lyder da fornuftigt, det sætter vi så ind i cirkulæret.
Så har de skrevet det, i den forstand at de har foreslået det, men de har ikke skrevet det, i den forstand at de har besluttet det, og det er jo en vigtig sondring.
Det er jeg sådan set enig i.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Grunden til, at det er vigtigt, hvem der sidder i de lovforberedende komiteer, er det meget enkle forhold, at i EU er der kun én instans, der må fremsætte lovforslag, og det er EU-Kommissionen, det er embedsmænd.
Og så kan det efter min mening ikke være rigtigt, at disse embedsmænd, som har monopol på at fremsætte lovforslag - fru Marianne Jelved kan ikke fremsætte lovforslag, et EU-parlamentsmedlem kan ikke fremsætte lovforslag, ministeren kan ikke fremsætte lovforslag, det er kun disse embedsmænd, der kan - skal udlicitere opgaven til en professionel lobbyistvirksomhed. Selvfølgelig kan lobbyistvirksomheder sende et udkast.
Det har vi aldrig drømt om andet, selvfølgelig kan de det.
Og fru Marianne Jelved kan sende et udkast, og jeg kan.
Det har Enhedslisten naturligvis ingen tanker om at lave nogen begrænsninger i, det ville stride mod alle demokratiske principper.
Det er altså to forskellige systemer, derfor er det også to forskellige sæt af løsninger.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Jeg er sådan set - det må jeg indrømme - helt åben over for hvem som helst, der skriver et lovforslag med bemærkninger.
De behøver efter min opfattelse ikke være ansat i centraladministrationen.
Det er jo Folketinget, der under alle omstændigheder tager stilling til lovforslag.
Jeg har modtaget ændringsforslag til love, jeg tror endda fra Finansrådet, Danmarks Naturfredningsforening, Greenpeace, Kræftens Bekæmpelse, ja, alle mulige.
Det betragter jeg som en fuldstændig legal procedure i lovgivningsarbejdet.
Det kan da ikke være en betingelse for lovgivningen, at det er skrevet af ganske bestemte mennesker.
Jeg synes, at Enhedslisten langt hen ad vejen er på en meget mærkelig linje.
Nu holder jeg jo ikke min ordførertale lige nu, men jeg vil da spørge hr. Lars Barfoed, om ikke hr. Keld Albrechtsen får for meget snor.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Som jeg hører det, er der ingen uenighed mellem hr. Lars Barfoed og mig i den her sag.
Det er et spørgsmål om, hvordan man formulerer det fuldstændig præcist, og det kan vi sagtens kigge på.
Men der er en uenighed i forhold til fru Marianne Jelved.
Der er jo en årsag til, at man har de lobbyistregler i USA.
Efterhånden som EU udvikler sig, får vi de tilsvarende sager i EU.
Vi havde f.eks. hele tobaksreklamesagen.
Og det er altså ikke en god idé, hvis EU-embedsmænd kan sætte folk fra tobaksindustrien til at skrive lovforslagene om tobak, i hvert fald ikke uden at vi ved det.
Og det er jo det, vi foreslår ...
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Se, nu var jeg slet ikke klar over, at disse beslutningsforslag var et led i Enhedslistens kampagneforberedelser til en ny afstemning om en ny traktat.
Men det kan jeg forstå at de er.
Og derfor kan jeg forstå hr. Keld Albrechtsens indlæg
her som ordfører for Enhedslisten som en slet skjult trussel om kamp til stregen om en ny forfatning til en forbundsstat - det var vist de ord, hr. Keld Albrechtsen brugte.
Og jeg repeterer en standende uenighed
imellem hr. Keld Albrechtsen og undertegnede om visse dele, bl.a. omkring Lamfalussyrapportens udmøntning.
Der er vi reelt uenige.
Det er tilladt at være det i et demokrati, og det synes jeg ikke, man skal skoses for og have trusler om en eller anden kampagne på et eller andet tidspunkt for.
Derfor vil jeg bare understrege, at den beskrivelse, hr. Keld Albrechtsen giver af Lamfalussyrapporten og dens udmøntning, er helt ude af trit med den reelle handling, der foregår.
Charlotte Antonsen (V), 2002-12-03:
Hr. Villy Søvndal spørger, om jeg ikke er enig i, at det er en uhensigtsmæssig procedure.
Det er rigtigt, at jeg har udtalt mig i sagen om Husky, altså den her med flystøj, som jo kom meget hurtigt gennem Europa-Parlamentet allerede efter førstebehandlingen.
Her skal man lige huske på, at det er en gammel sag.
Det er en sag, vi har haft på det europæiske bord i masser af år, så det er ikke en ukendt sag.
Det er nok en af grundene til, at det gik hurtigt.
Det, jeg kritiserede, og det, jeg fortsat kritiserer, er sådan set behandlingen her i huset og ikke behandlingen i EU.
Tværtimod er det en god idé, hvis EU bliver i stand til at træffe beslutningerne hurtigere.
Så er det lettere for befolkningen
at følge med i, hvad man foretager sig, altså at følge processen fra forslaget fremsættes, til det vedtages endeligt.
Det, vi allerede har fået tilslutning til i vores underudvalg og også i forhold til regeringen, er, at vi skal se på vores interne procedure i Danmark, så vi, om jeg så må sige, kan følge med, når EU beslutter sig hurtigt.
Det vil sige, at vi skal ind på et lidt tidligere tidspunkt, fordi beslutningsprocessen er blevet hurtigere i det europæiske system.
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Jeg noterede mig også, at hr. Keld Albrechtsen nu lagde op til en begyndende drøftelse om den kommende traktat for Den Europæiske Union og efterlyste synspunkter fra regeringspartierne om den sag.
Jeg vil bare sige: Det Konservative Folkeparti er parat til når som helst at tage den debat.
Vi har en stribe konkrete forslag til, hvordan den nye traktat skal indrettes, den debat tager vi meget gerne.
Det var bare ikke lige den debat, vi skulle tage i dag.
Der skulle vi jo diskutere Enhedslistens beslutningsforslag.
Men når hr. Keld Albrechtsen nu siger, at vi godt ved, at traktaten bliver en forfatning, så vil jeg spørge hr. Keld Albrechtsen: Hvori består forskellen mellem en traktat og en forfatning?
For mig er det egentlig ligegyldigt, om man kalder det det ene eller det andet, det afgørende er jo indholdet og ikke betegnelsen.
For min skyld kan vi godt kalde det en forfatning, vi kan også kalde det en traktat. Så siger hr. Keld Albrechtsen noget interessant, nemlig at vi jo godt ved, at det bliver en forbundsstatsforfatning.
Det er åbenbart det nye fyord i dansk politik, en forbundsstatsforfatning.
Hvor ved hr. Keld Albrechtsen dét fra, spørger jeg.