Søren Søndergaard (EL), 2003-05-22:
Hvis man går ind på Beskæftigelsesministeriets egen hjemmeside, er det faktisk muligt at få et overblik - ministeren skulle gøre det ved lejlighed - over ministeriets egen opfattelse af regeringens initiativer på arbejdsmiljøområdet.
Administrative bøder stoppet.
Arbejdsmiljøafgiften afskaffet.
Gebyrbelagt tilsyn ophæves.
Grænserne for at etablere en sikkerhedsorganisation hæves.
Aftalemodel i henhold til mobning.
Arbejdstilsynets ret til kontrol begrænses.
Det er ordene: stop, hold, begræns, ophæv.
Det opsummerer sådan set meget godt regeringens politik på det her område, og det opsummerer også meget godt, hvorfor Enhedslisten er uenig med regeringen.
I debatten har regeringspartierne og Dansk Folkeparti gang på gang fremhævet, at arbejdet for et bedre arbejdsmiljø sker ude på arbejdspladserne.
Det er vi selvfølgelig fuldstændig enige i.
Men det er jo bare ikke noget argument imod, at vi gennem lovgivning, forskning, rådgivning og tilsyn giver de ansatte på arbejdspladserne de bedst mulige redskaber til at sikre et sundt og sikkert arbejdsmiljø.
Lad os tage et par eksempler.
Indtil den nye regeringen sagde holdt og stop, skete der nærmest en eksplosiv forbedring af arbejdsmiljøet på byggepladserne.
Det gjorde der.
Det skyldtes en kombination af krav til sikkerhedsorganisering på små arbejdspladser, krav om arbejdspladsvurdering og muligheden for at give administrative bøder til bygherrer, der ikke havde orden i papirerne.
Men de evalueringer, der er lavet af BST-ordningen, viser entydigt, at såvel arbejdsgiver som ansatte på de virksomheder, der faktisk gør brug af BST, er tilfredse med den rådgivning, de får.
Derfor burde opgaven jo bestå i at overbevise endnu flere arbejdsgivere om, at de skulle bruge BST.
BST-ordningen er en succes og skal udbygges til hele arbejdsmarkedet.
Jeg vil godt tilføje, at den snak, der har været om at friholde de såkaldt gode virksomheder fra BST-tilslutning, bygger på den fejlopfattelse, at BST-tilslutning skulle være en straf.
Det er som sagt slående, at der, hvor der i dag er tvungen tilslutning, er det ikke mindst de gode virksomheder, der bruger BST, og det er jo bl.a. derfor, at de har et relativt godt arbejdsmiljø. Et godt arbejdsmiljø kommer ikke af sig selv.
Det kommer efter vores opfattelse heller ikke af blind tiltro til arbejdsgivernes omsorg for de ansatte.
Også her et eksempel: Et arbejdsmiljøproblem, som vi i Enhedslisten har fulgt tæt, er problemerne med mangan på jernstøberierne.
Det var en stor sag i pressen for et par år siden, da det kom frem, at mere end 100 arbejdere på Stålvalseværket var blevet skadet af manganpåvirkninger.
Man skulle tro, at det førte til en generel erkendelse i støberibranchen af, at vi har et problem, som bør undersøges nærmere; i hvert fald kunne Arbejdstilsynet konkludere i en rapport om mangan, at der er behov for mere forskningsmæssig viden om mangans betydning for arbejdsmiljøet.
Men nej, arbejdsgiverne i Danske Støberiers Brancheforening har simpelt hen lukket for forskernes adgang
til jernstøberierne.
Som de siger: Vi mener, at der er lavet de undersøgelser om mangan, der skal laves.
Her står sagen så i dag.
Det er derfor, vi siger, at der er brug for lovgivning, i det her tilfælde en lovgivning, som ophæver arbejdsgivernes mulighed for på denne måde at blokere for undersøgelser og forbedring af arbejdsmiljøet til gavn for de ansatte og til gavn for samfundet.
Endelig er der også brug for sanktioner over for de arbejdsgivere, som ikke vil.
Det skal være effektive sanktioner.
Jeg har tidligere i dag nævnt én, som er meget enkel, nemlig at man udstyrer alle arbejdsgivere med en arbejdsgiverlicens, og folk, der gentagne gange forbryder sig mod arbejdsmiljøet, får simpelt hen frataget deres licens til at drive virksomhed.
Men det kræver, at man på det her område gør op med ideen om, at det handler om stop, holdt, begræns og ophæv, og at man bruger en politisk vilje til at sætte ændringer igennem.