runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-30:
Der er jo altså en række ting, der allerede ligger fast, og som vi ved ikke bliver forandret.
Man ved f.eks., at denne her unionsforfatning kommer til at betyde mere oprustning, kommer til at betyde en fælles europæisk våbenindustri.
Det fremgår jo fuldstændig af traktaten, medmindre man har den helt særlige opfattelse, at militærkapacitet kan øges og øges og øges år for år uden at koste nogen penge.
Der er andre ting, der ligger fast.
Jeg synes, at på et eller andet tidspunkt, når tingene summer sig op, må SF jo også kunne gøre sin stilling klar og sige, om man kan støtte det her, hvis det f.eks. ikke engang bliver sådan, at hvert land får en kommissær, om man synes, at det er en afgørende betingelse.
Jeg synes også, det må være rart for statsministeren at vide, om det er noget afgørende for SF, eller om det er noget, der ligesom kan forhandles bort med SF, når han kommer hjem fra topmødet.
Så jeg synes, at man skulle prøve at tage stilling til det.
Jeg vil håbe, at fru Anne Grete Holmsgaard i sin besvarelse i hvert fald vil komme lidt nærmere ind på, om det er noget, der er meget afgørende for SF.
Så vil jeg bare lige til sidst sige, at da jeg læste hr. Holger K. Nielsen, havde jeg en ufattelig god dag og ikke en dårlig dag.
Jeg havde en ufattelig god dag, og derfor var jeg i stand til at læse præcis, hvad han snakkede om, nemlig en dansk kommissær for at vinde en dansk folkeafstemning, men jeg er glad for den der lidt mere internationalistiske fortolkning, som fru Anne Grete Holmsgaard leverer.
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Jeg forstår, at hr. Søren Søndergaard vil tilbage til de gode, gamle dage, hvor ethvert land beskyttede sig selv og protektionismen florerede.
Jeg vil bare sige, at der skal gives nogle gode svar til de mange, der bliver arbejdsløse i den situation, men det bliver hr. Søren Søndergaards problem.
Må jeg vende tilbage til det med manipulation.
Jeg har ikke på noget tidspunkt af- eller bekræftet, at forfatningstraktaten til sin tid skal sendes ud til husstandene.
Jeg sagde meget klart i den diskussion, vi havde
Hr. Søren Søndergaard var så venlig at læse op af forslaget til den nye grundlov.
Hr. Søren Søndergaard nævnte forbedringen af den militære kapacitet og tilføjede med stor styrke i stemmen: hvert år.
Underforstået: Hr. Søren Søndergaard fortæller alle dem, der overværer denne debat, at der står i forfatningstraktaten, at man skal hæve de militære udgifter hvert år.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-30:
Den 29. marts udtalte hr. Holger K. Nielsen i Politiken, at det var et stort problem, hvis vi ikke bevarer en dansk kommissær, for så bliver det svært at få et ja ved folkeafstemningen om forfatningen.
Det er jo meget i tråd med den måde, som fru Anne Grete Holmsgaard har udtrykt sig på.
Nu synes jeg, det er frygtelig nationalistisk at gøre det til et spørgsmål om en dansk kommissær.
Jeg synes, det er et spørgsmål om, at alle lande skal have en kommissær, og ikke specielt om en dansk kommissær.
der er vi sådan lidt mere internationalistisk orienteret i Enhedslisten, end SF måske er, men lad det nu ligge. Det, jeg er interesseret i at prøve at få undersøgt, er, hvor alvorligt man mener det her fra SF's side.
Er det bare sådan noget, som vi har hørt fra andre partier, man siger, fordi man ellers kan risikere at miste nogle vælgere, selv om man godt ved, at det løb allerede er kørt?
en kommissær?
Peter Skaarup (DF), 2004-03-30:
Jo, men der er nogle magtforhold dér, der ikke er til at kimse ad, og når man går ind i sådan nogle ting, så ved man med sig selv, og på samme måde er det med Kommissionens sammensætning, at hvis man har fulde rettigheder, så står man stærkere.
Man ved med sig selv fra Kommissionens side i de her tilfælde, at man har muligheden for at gennemtrumfe, uanset at der er en tredjedel af landene, der er lidt sure over det og ikke mener, at nærhedsprincippet bliver overholdt. Derfor må hr. Claus Larsen-Jensen også give mig ret i, at det ønskelige, og det er også det, Folketinget har kæmpet for med de platforme, vi har haft i EU-systemet, at der skulle være mulighed for at bruge et rødt kort.
Det er jo ligesom en magtbalance.
Hvis den ene part føler, at man er enormt overlegen og under alle omstændigheder kan fremsætte forslag og gøre, hvad der passer en, ja, hvad bliver så resultatet?
Så bliver resultatet ofte, at så bestemmer den part i den sidste ende.
Og det er jo altså det, Kommissionen har af muligheder her.
De har muligheden for selv at bestemme, og jeg er sikker på, at de vil gøre det.
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-03-30:
Man kan altid ønske sig noget mere, end man får.
Men er det ikke korrekt, at dette er en markant forbedring, og at dette muliggør, at man i samtlige nationale parlamenter fra dag et går ind og skal have en behandling af de konkrete forslag, som betyder, at man kan gå ind og vurdere, om subsidiaritetsprincippet er overholdt eller ikke overholdt, og at vi kan koordinere vores indsats på en helt, helt anderledes måde, end det er sket tidligere?
Peter Skaarup (DF), 2004-03-30:
Til hr. Claus Larsen-Jensen: Det er da rigtig nok, at der er et lille fremskridt i forhold til den nuværende situation, ved at det ser ud til, at man kan få papirerne lidt tidligere fra de nationale parlamenters side, og at man som sagt også har det her lysegule kort, man kan vise, hvor man kan protestere og sige sammen med en tredjedel af de nationale parlamenter i EU: Vi mener ikke, at det her forslag opfylder nærhedsprincippet i vores land. Så den mulighed, den lille mulighed har man, og den var også god nok, hvis det var sådan, at Kommissionen ikke bare kunne sige, hvad de kan ifølge forslaget, at det er de ligeglade med.
Kommissionen er ligeglad med, at der er nogle lande her, der siger nej, fordi nærhedsprincippet ikke overholdes, for den kan fremsætte det forslag under alle omstændigheder.
Så er vi lige vidt, hvis Kommissionen fastholder, at det er det organ, der kan fremsætte forslag.
Derfor synes jeg, at man fra de danske repræsentanters side skulle have stået meget hårdere fast på det, som Folketinget, det, som nogle nationale parlamenter ville have, nemlig et rødt kort, der kunne bevirke, at hvis nærhedsprincippet blev brudt, så ville man ikke være med til, at Kommissionen kunne fremsætte forslag.
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-03-30:
Jeg vil gerne spørge hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti, hvorfor man negligerer, at forfatningstraktaten faktisk giver mulighed for, at nationale parlamenter får styrket deres mulighed for at gå ind og vurdere nærhedsprincipperne allerede fra dag et, og at en tredjedel af landenes parlamenter har en mulighed for at gå ind og blokere.
Det må da være et absolut fremskridt.
Det må da også være et absolut fremskridt, at landenes parlamenter koordinerer indsatsen i en tidlig fase.
Og er hr. Peter Skaarup ikke enig i, at vi faktisk allerede nu, som vi planlægger i diskussionerne internt i Folketinget, er i stand til at kunne gennemføre det her, allerede inden en traktat fungerer?
Peter Skaarup (DF), 2004-03-30:
Lige med hensyn til det sidste så står vi bestemt ikke for nogen føderal udvikling.
Det kan jeg konstatere at Socialdemokraterne gør og regeringen gør.
Men vi gør det bestemt ikke i Dansk Folkeparti.
Med hensyn til valget af konventets medlemmer ved alle jo, at det i de fleste lande foregik ved sådan en slags d'Hondtsk metode, hvor det største parti i parlamentet fik et medlem og det næststørste parti fik et medlem.
Men der ved hr. Henrik Dam Kristensen jo udmærket godt, at det er sådan i Danmark, og det er også sådan i mange andre lande, at de store partier traditionelt støtter en udvikling i retning af mere union, hvorimod der i alle lande stort set er et stort mindretal eller et lille flertal, der faktisk er meget skeptisk over for det, der foregår.
Men de var så bare ikke repræsenteret særlig godt.
De var repræsenteret af meget få mennesker.
Der kunne man godt have ønsket sig en anden metode, man udpegede det her organ på.
Dertil kommer så, at formandskabet udelukkende bestod af tilhængere.
Der var hr. Henrik Dam Kristensen og andre ikke villige til at sikre, at man trods alt i det her store formandskab ikke bare havde en enkelt repræsentant eller to repræsentanter, der var skeptiske.
Det var jo et problem, fordi det stort set var det eneste organ i konventet, der kunne fremsætte forslag.
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Det forbavser mig ikke, at hr. Peter Skaarup ikke svarede på spørgsmålet med mere magt tilbage til Folketinget, for det har man aldrig kunnet få svar på.
Det er jo noget af det, man så ofte slynger ud, men nu får hr. Peter Skaarup muligheden i anden omfang.
Så vil jeg sige omkring konventets udpegning: Er det ikke korrekt, at det var så demokratisk, som sådan noget kan blive, for det var nemlig alle 28 parlamenter, folketing, som hver havde udpeget to?
Så man kan sige, at de sådan set repræsenterede demokratiet i de enkelte lande.
Jeg kan så være ked af på hr. Peter Skaarups vegne, at han ikke har så mange lidelsesfæller rundtomkring. Men det er jo det, der er afspejlet her. Så tilbage til den meget overraskende melding fra Dansk Folkeparti, at man nu vil have en Kommission, som er valgt på en eller anden måde.
Det må da være en føderal udvikling.
Der synes jeg, at hr. Peter Skaarup skylder Folketinget, og han skylder den videre debat frem til europaparlamentsvalget, at sige, hvad man mener med det.
Hvad er det for en føderal
udvikling, Dansk Folkeparti nu pludselig står for?
Peter Skaarup (DF), 2004-03-30:
Det er helt rigtigt, som hr. Henrik Dam Kristensen sagde, at det var meget få, der ikke accepterede den metode, formandskabet i konventet valgte og det resultat, som kom ud af det.
Det er også på baggrund af, at den sammensætning, som hr. Henrik Dam Kristensen godt ved, var meget skæv.
Det var faktisk kun Danmark og England og Tjekkiet og måske nogle tvivlsomme undtagelser, men de tre lande, der havde en ligelig repræsentation med en tilhænger og en modstander eller skeptiker, som det var.
Derfor var det en meget skæv fordeling, tingene havde, og det vil sige, at nogle landes lille flertal, der er skeptiske over for mere union, ikke var repræsenteret særlig kraftigt.
Med hensyn til Kommissionen ligger det meget klart, at vi mener, at landene skal have en kommissær hver, og vi har ikke noget imod, at den kommissær er valgt på en måde, hvor der ikke er tale om en udpegning, som det sker i dag.
Vi synes, det vil være udmærket, at hvert land reelt også har en repræsentant, der kan være på vagt over for, hvad der foregår i Kommissionen.
Når man nu har valgt systemet på den måde, at det ikke er et demokratisk valgt organ, så var det mindste i hvert fald, at hvert land var repræsenteret på en måde, hvor man kunne sige, at der var tale om reel repræsentation.
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Jeg vil først bede hr. Peter Skaarup bekræfte, at jeg husker rigtigt, for vi havde begge to lejlighed til at deltage i konventets arbejde, hvor der var repræsentanter fra 28 lande, 210 repræsentanter både med medlemmer og suppleanter.
Husker jeg rigtigt, var der 6 der ikke skrev under på forslaget til forfatningstraktaten heriblandt hr. Peter Skaarup repræsenterende Dansk Folkeparti, og så var der nogle kommunister.
Jeg håber, hr. Skaarup kan huske det og bekræfte det.
Det andet er, at jeg mange gange har hørt
Dansk Folkeparti tale om, at der skal mere magt tilbage til Folketinget.
Det er nogle lidt følelsesladede ord: mere magt tilbage til Folketinget.
Hvem vil ikke gerne have det?
Men det kunne være lidt interessant, hvis hr. Peter Skaarup kan give et par eksempler på, hvad det er for en magt, man gerne vil have tilbage til Folketinget. Så det sidste, som jeg nok syntes var lidt overraskende, det var et konkret forslag fra Dansk Folkeparti om, at Kommissionen ikke skal udpeges som embedsmænd, men fremover skal være politikere og vælges.
af det.
Så det er sådan lidt en ændring, må man sige, i Dansk Folkepartis hidtidige EU-politik.
Charlotte Antonsen (V), 2004-03-30:
Når man hører på Dansk Folkeparti, så lyder det jo, som om noget af det, der er det vigtigste for Dansk Folkeparti i den nye forfatningstraktat, er spørgsmålet om Kommissionen.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Peter Skaarup: Hvorfor er Kommissionen så vigtig for Dansk Folkeparti?
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Ja, det vil Socialdemokratiet selvfølgelig, og jeg vil gerne gentage for hr. Peter Skaarup: For at noget land kan blive medlem af vores samarbejde, så skal man leve op til demokratibegrebet, menneskerettighedsbegrebet og good governance, hvilket vil sige en ordentlig regering, der sørger for lighed osv.
Så har jeg givet min egen vurdering af, hvor lang tid der måske går, inden Tyrkiet kommer derhen.
Det er ikke engang sikkert, at de når derhen, det kan være, at Tyrkiet ændrer retning undervejs.
Men bundlinjen på det her er, må jeg sige til hr. Peter Skaarup, at kriterierne skal være opfyldt, førend der kan indledes optagelsesforhandlinger.
Så er der måske den forskel imellem Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti, at Dansk Folkeparti har det godt med at have en eller anden trussel der og måske i realiteten slet ikke ønsker, at nogle lande skal overgå til demokrati og leve op til menneskerettigheder, for så har man dem ikke som trussel længere.
Der tror jeg måske nok, at der er en forskel, det indrømmer jeg gerne.
Hr. Peter Skaarup er fejlinformeret, når han nævner tallet 20 år.
Det handler om, at Tyrkiet er blevet accepteret som kandidatland, der kommer en rapport fra Kommissionen senere på året, og det er fuldstændig ufravigeligt, at for at man kan indlede optagelsesforhandlinger om at blive medlem af vores samarbejde, skal man leve op til menneskerettigheder, demokrati og det, vi kalder good governance, det ligger fuldstændig klart.
Så har jeg personligt givet en vurdering
af, hvor tæt jeg tror, Tyrkiet er på at kunne leve op til det, og så har jeg sagt, at det tror jeg er noget, der ligger ret mange år ude i fremtiden. Så det, der er at sige til det, er: Der er slet ingen slinger i valsen.
Hvis man kan leve op til de tre Københavnskriterier, ja, så kan der indledes forhandlinger.
Jeg håber sådan set, at det kunne lykkes, for det betyder jo, at Tyrkiet klart er gået i en demokratisk retning, det betyder, at Tyrkiet lever op til menneskerettighederne osv. osv., men det kan kun vise sig, og det ville være ad åre, og jeg vil tro, at det vil være ad forholdsvis mange åre.
Peter Skaarup (DF), 2004-03-30:
For nylig besøgte den tyske forbundskansler, Gerhard Schröder, Tyrkiet og meddelte dér, at man kunne regne med, at Tyskland ville gå ind for tyrkisk medlemskab af EU, og gået på klingen sagde han også til en tyrkisk journalist, at Tyrkiet kan stole på Tyskland.
I kølvandet på den debat har både tidligere statsminister Poul Nyrup Rasmussen og Socialdemokratiets ordfører her i dag, hr. Henrik Dam Kristensen, udtalt sig på forskellig vis om Tyrkiets eventuelle medlemskab, og jeg lagde mærke til for nylig, at hr. Henrik Dam Kristensen udtalte, at Tyrkiet ikke kunne blive medlem af EU inden for de næste 20 år.
Jeg vil bede hr. Henrik Dam Kristensen oplyse, hvad der ligger i den udtalelse.
Er det korrekt forstået?
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Måske ikke, når fru Elisabeth Arnold fremstiller det, men når jeg selv fremstiller det, lyder det sådan set meget logisk.
Det er måske det, der er forskellen.
Det, der er at sige til det, er, at vi har truffet den beslutning, den afgørelse, som vi har lavet i samarbejde med regeringen.
Den er sådan set meget klar, og det er, at Danmark selv beslutter, om vi vil gå nogle skridt videre.
Jeg forudser, at vi meget hurtigt vil gå nogle skridt videre med hensyn til afskaffelse af forbeholdet på det retlige område, for Danmark kan selvfølgelig ikke holde til ikke at kunne deltage i bekæmpelsen af international kriminalitet, international terrorisme, på hele civilretsområdet osv. osv. Nu ser det i øvrigt også ud til, at der, hvor EU's fælles flygtningepolitik kommer til at ende, i realiteten ikke bliver så forfærdelig langt fra der, hvor vi er i Danmark.
Der er vel i realiteten kun to områder, hvor man kan sige, at der er en væsentlig forskel imellem EU's flygtningepolitik og den danske flygtningepolitik, og det er 24-års-reglen, og det er tilknytningskravet.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-30:
Alligevel er det jo sådan, at både Venstre og Socialdemokratiet går ind for en fælles europæisk flygtningepolitik.
Man vil bare ikke have den lige nu eller ikke lige på den måde, men en fælles flygtningepolitik vil man gerne have.
Så skal man til at forklare vælgerne, når vi skal stemme om en ny forfatningstraktat eller om ophævelse af et eller flere af forbeholdene, at vi godt vil have en fælles flygtningepolitik, det skal bare ikke lige være på den måde, som de andre vil have, for det er alligevel ikke en måde, vi kan lide.
Synes hr. Dam Kristensen selv, det lyder logisk?
Jeg bliver nødt til at vende lidt tilbage til det spørgsmål, der har været diskuteret flere gange før, nemlig hvad det er for en forpligtende aftale, Socialdemokratiet har indgået med især Venstre vedrørende det såkaldt femte forbehold, altså det forbehold, der skal erstatte forbeholdet vedrørende retlige og indre anliggender, som bl.a. omfatter flygtningepolitikken.
Jeg forstår ikke, at Socialdemokratiets ordfører kan stå her og sige, at man indgår i et forpligtende samarbejde med regeringen om at få ændret på det forbehold.
På den ene side siger man klart i sine søndagstaler, at man gerne vil have afskaffet alle fire forbehold.
Flygtningeproblemerne i Europa kan kun ordnes, kan kun løses ved en fælles indsats.
Og på den anden side forpligter man sig til i fællesskab ikke at lade Danmark indgå i denne fælles flygtningepolitik.
Tror hr. Henrik Dam Kristensen ikke, man får et problem, når man skal forklare den forskel for vælgerne?
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Nu har jeg ikke problemer med snavsede fingre, for de viser jo, at man er parat til at deltage i et stykke arbejde.
Det er meget værre ikke at have det, må jeg sige til hr. Søren
Søndergaard, for så har man jo ikke fået lov til at deltage i et arbejde, og så er man ikke naturligt træt om aftenen; så det at have snavsede fingre er sådan set ganske udmærket.
Må jeg sige angående kampagnen: Det er igen en dejlig måde at lægge ord i munden på andre på at sige, at nu vil vi ikke være med til at husstandsomdele.
Jeg gav klart udtryk
for lige før over for hr. Søren Søndergaard, at selvfølgelig, når danskerne på et tidspunkt skal til en folkeafstemning, så skal vi sikre, at de er oplyst på et ordentligt og højt niveau.
Om det er en uddeling af traktaten, så er det måske det.
Jeg vil bare ikke her i dag stå og give præcist tilsagn
om, hvilken måde det skal være på, men jeg giver tilsagn om, at der selvfølgelig skal være ordentlig information til den enkelte dansker. Med hensyn til den militære kapacitet, så drejer det sig i realiteten, på den måde det står, om to ting: Man anerkender, kan man sige, at EU også har en militær dimension.
Den anden ting, man anerkender, er, at vi selvfølgelig skal sikre, at vi har militært udstyr, som er i stand til f.eks. at kunne kommunikere.
Det synes jeg da er ganske fornuftigt, hvis forskellige landes soldater skal ud i operationer, det synes jeg faktisk er en helt fornuftig og naturlig ting.
Men tilbage står det, jeg svarede på det sidste spørgsmål, at Europa i langt højere grad skal være i stand
til at kunne løfte konflikter i vores nærområde.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-30:
Det er jeg ked af at Socialdemokratiet ikke vil give et klart svar på her, men så må vi jo tage det senere.
Så ser jeg frem til at få en undskyldning fra hr. Henrik Dam Kristensen, når han får mulighed for at læse igennem, hvad der blev sagt her, for jeg brugte netop ikke ordet militære udgifter.
Det er jeg godt klar over ikke står der.
Der står bare militær kapacitet.
Der står, at landene skal forpligte sig til at øge den militære kapacitet år for år.
Det står der, og det kan hr. Henrik Dam Kristensen bekræfte.
Så er der nogle, der er så naive, at de vil prøve at bilde befolkningen ind, at man kan øge den militære kapacitet år for år, uden at det koster penge.
Ja, ja, o.k., det overlader vi trygt til befolkningen.
Men hvorfor skal vi så ikke også have indskrevet i den danske grundlov, at den danske regering år for år forpligter sig til at øge den militære kapacitet?
Eller er det kun, når det er Unionen, det handler om?
Eller er det de snavsede fingre, der er kommet ind her?
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Det første spørgsmål fra hr. Søren Søndergaard er som sædvanlig lidt retorisk, idet man påstår, at der står noget, som ikke står der.
Der findes ikke noget sted i forfatningstraktaten, hvor der står, at Danmark skal øge sine militære udgifter.
Det synes jeg er ganske fornuftigt.
Jeg vil gerne sige til hr. Søren Søndergaard, at jeg ikke et øjeblik er i tvivl om, at Europa bliver nødt til at kunne løse konflikter i vores nærområde.
Jeg er glad for, at vi i realiteten lærte af, at vi ikke formåede at agere i forhold til Balkan og tillod, at det gik så galt: etnisk udryddelse, koncentrationslejre på europæisk jord igen. Derfor skal der ikke herske nogen som helst tvivl om, at det at kunne agere, så disse konflikter ikke eskalerer og udvikler sig i vores nærområde, er noget, vi skal påtage os.
Men det forhindrer vores forbehold så desværre at vi deltager i.
Om informationen, når forfatningstraktaten er blevet vedtaget, præcis skal være, at man sender forfatningstraktaten rundt til samtlige husstande, eller hvordan man på anden måde sikrer, at der bliver en ordentlig, lødig information, vil jeg ikke tage stilling til her i dag, men jeg vil gerne give tilsagn om, at der selvfølgelig skal være en situation, hvor danskerne føler, at de er godt forberedte, så de kan stemme.
Hvordan det så præcis skal udmøntes, kan vi diskutere med hr. Søren Søndergaard, når vi når derhen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-30:
Nu forstår jeg på den socialdemokratiske ordfører, at Socialdemokratiet ikke har nogen problemer med at få snavsede fingre.
Det er også fint nok.
Derfor vil jeg høre, om det er et udtryk for denne lyst til at snavse fingrene til, at man har støttet en forfatningstraktat, som indebærer et krav om øget militær kapacitet til medlemslandene år for år?
Eller er det kun Unionen, det skal gælde for?
Så et lidt andet spørgsmål til hr. Henrik Dam Kristensen: Nu hørte vi jo, at Venstre var meget hovskisnovski over for den store del af den danske befolkning, der ikke har adgang til internettet.
Det håber jeg ikke Socialdemokratiet vil være, og derfor ser jeg frem til et tilsagn fra den socialdemokratiske ordfører om, at man selvfølgelig vil være med til at sørge for, at forfatningstraktaten bliver husstandsomdelt, sådan at alle borgere i Danmark i fred og ro kan få mulighed for at sætte sig ind i den.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-30:
Jeg tror altså, at hr. Søndergaard må have haft en meget dårlig dag den dag, han læste hr. Holger K. Nielsens citat.
Så vil hr. Søren Søndergaard meget gerne have mig til at sige, hvordan SF vil stille sig til det endelige forhandlingsresultat.
Det vil jeg bare ikke, for vi har sagt
fra starten, at vi først tager stilling til, om vi vil anbefale et ja eller et nej, når vi ser det endelige forhandlingsresultat, og det er fortsat vores linje.
Henrik Dam Kristensen (S), 2004-03-30:
Jeg konstaterer bare, at den afkobling, som hr. Thor Gunnar Kofoed taler så varmt for, jo i realiteten betyder, at hesteejerne oppe i det nordsjællandske, som aldrig nogen sinde før har fået EU-hektarstøtte, nu skal til at have det, fordi de ejer noget græs.
Det synes jeg ikke er noget særlig stort fremskridt.
Jeg konstaterer også bare, at den samme landbrugsreform gav mulighed for, at op til 10 pct., altså 750 mio. kr., kunne være brugt til miljøforbedringer her i landet, og det har vi god brug for.
Så det med, at Venstre vil noget reelt, når det kommer til landbrugsområdet, har man i gerning klart dementeret.