runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Lige med hensyn til det første, som hr. Peter Duetoft er inde på, nemlig spørgsmålet om Dansk Center for Holocaust- og Folkedrabsstudier, så er der jo et forslag her i Folketinget, som vi behandler i øjeblikket, som sikrer præcis det, som hr. Peter Duetoft gerne vil.
Derfor mener jeg ikke, at selve den vedtagelse, vi har i dag, har noget særligt formål.
Det er en gentagelse af det, der ligger i selve det forslag, som vi behandler, men det er ikke noget i sig selv. Så vil jeg godt sige til det med, at Dansk Folkeparti skulle mene, at det er de fremmede, der er skyld i, at man ikke kan få hjemmehjælp osv.: Det har vi sågu aldrig sagt.
Vi har aldrig sagt nogen steder, at det skulle være på den måde.
Vi har sagt, at den flygtningepolitik, Danmark fører, er alt for liberal.
Det er det, vi har sagt, og det er vi imod at den er.
Men vi har aldrig udtalt noget i den sammenhæng, som hr. Peter Duetoft er inde på her.
Tror hr. Peter Duetoft virkelig ikke, at det er et problem for ungdommen, hvis man hører politikere drage den slags helt urimelige sammenligninger?
Peter Duetoft (CD), 2000-05-03:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg er helt enig med hr. Kim Behnke.
Selvfølgelig skal de åbne arkiver være med til at sørge for at højne bevidstheden om, hvad der skete dengang.
Jeg mener faktisk også, at vi bør gribe fat i folkeskoleloven.
Jeg mener også, at vi dér er nødt til at styrke historieundervisningen, for der er altså også noget dér, der er kikset fra 1975-loven og fremefter.
Historieundervisningen er simpelt hen for ringe, og nogle steder er den faldet helt bort. Så jeg er helt enig i det.
Men en åbning af arkiverne og en forbedring af folkeskolehalløjet har jo ikke kun den historiske interesse, og det er det, jeg gør lidt ophævelser over for.
Det skal også have en følge i dag.
Det skal sættes i relation til nu.
Og når vi skal gå så meget ned i historien, også alle de fejltrin, der blev gjort dengang af danske myndigheder osv., så skal det jo være for at være med til at undgå, at det samme sker i dag. Så vil jeg godt til hr. Skaarup sige, at det, denne vedtagelse gør, er for det første, at den med det enormt meget åbne materiale, der ligger - jeg har i dag nævnt tal på 70.000 sager om dansk indvandrer- og flygtningepolitik i 1930'erne og op til 1945 - sikrer, at der er penge til overhovedet at gøre noget ved det.
For det andet sikrer den - og det står jo også dér - at man, hvis der bliver problemer, skal gribe ind.
Det synes jeg er tilfredsstillende, og det vil jeg godt gå videre med.
Jeg ved, at der er meget, meget store problemer med at finde ud af, hvordan man skal bearbejde de der mange sager for at finde ud af, hvordan dansk flygtningepolitik faktisk var på det tidspunkt.
Det er jeg så tilfreds med, og hvis det ikke er godt nok, må vi gribe ind senere.
Så vil jeg til hr. Skaarup sige om det sidste spørgsmål, at det har jeg faktisk allerede sagt noget om i min ordførertale.
Jeg har aldrig sagt, og jeg kan heller ikke citeres for her i Folketinget at have sagt, at Dansk Folkeparti og DNSAP er ens, eller at de har samme politik.
Jeg har aldrig påstået, at Dansk Folkeparti skulle være nazister.
Men jeg har påstået, at Dansk Folkepartis metoder
er de samme.
Jeg har påstået, at man skriver artikler landet rundt - hvad bl.a. hr. Skaarups partileder har gjort - der fortæller, at når hjemmehjælpen i Hjørring er ringe, så er det de fremmedes skyld, og når der er sociale problemer i Danmark, så er det de fremmedes skyld, og når der er kriminalitet i Danmark, så er det de fremmedes skyld.
Det er fuldstændig samme metode, som da Hitler rendte rundt og sagde, at alle problemer i Tyskland var jødernes skyld.
Man udpeger én gruppe, som man giver skylden for det hele, og så hetzer man mod den.
Det er den metode, jeg har angrebet.
Men jeg har ikke påstået, at nogen i Dansk Folkeparti - ja, det ved jeg ikke, nu skal jeg ikke generalisere, men i hvert fald ikke nogen af dem, jeg kender i Dansk Folkeparti - er nazister.
Noget sådant har jeg aldrig nogen sinde drømt om at sige.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Jeg kan bare sige til hr. Peter Duetoft, at netop med hensyn til det, som hr. Peter Duetoft gerne vil have frem, nemlig åbne arkiver, gør hr. Peter Duetoft sig selv en bjørnetjeneste ved at støtte den formulering, som regeringen har valgt, for den sikrer nemlig ikke fuldt åbne arkiver.
Den sikrer en så liberal mulighed i forhold til arkiverne som muligt, men den sikrer altså ikke åbne arkiver.
Så derfor skal man i hvert fald ikke bruge den argumentation.
Jeg kan ligesom forstå af det, der bliver sagt af hr. Peter Duetoft, at der henvises til, at Dansk Folkeparti skulle kunne sammenlignes med noget af det, der foregik under Anden Verdenskrig.
Dér vil jeg da godt bede hr. Peter Duetoft komme med eksempler på det, for jeg mangler en fuldstændig forståelse af, hvor lighederne skulle være mellem et nazistisk regime og det, der foregår i dansk politik i dag.
Der er stor forskel, kæmpeforskel, og derfor synes jeg, det ville være rart at få nogle eksempler på det.
Det må hr. Peter Duetoft vel kunne komme med.
Kim Behnke (FRI), 2000-05-03:
Jeg deler til fulde hr. Peter Duetofts aversion mod nationalsocialismens gøren og laden før og under Anden Verdenskrig.
Men ud fra hr. Peter Duetofts ambition om, at bevidstheden og ikke mindst indlæringsniveauet og vidensniveauet blandt unge i det danske samfund skal være større, har jeg svært ved at forstå, at det ikke også er vigtigt, at danske børn og unge kender den danske historie og ikke lever i den lidt naive forestilling om, at Danmark var et stærkt land i forbindelse med de allierede, der søreme skulle sørge for at få nedkæmpet Hitlers rædselsregime.
For kendsgerningen er, at meget af det, der foregik fra danske myndigheders side og fra danske politikeres side i starten af krigen, bestemt ikke var modstand.
Det er vel også et vigtigt budskab.
Det kan vi kun få dokumenteret og få frem, hvis arkiverne bliver åbnet.
Er hr. Peter Duetoft ikke enig i det?
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Jeg synes bare, man kunne have undladt al den opfølgning fra folketingsmedlemmers side, de spørgsmål og den kontrol, der nu skal til, ved at have støttet det forslag om at give fuld åbenhed, der var i cirkulation på et tidspunkt, og jeg kan ikke se, hvad der er af problemer i det.
Jeg tror også, at SF har kæmpet for, at vi skulle have åbne arkiver, og derfor er der grund til at følge denne sag yderligere op, men som sagt kan vi ikke blive ved med, at det er på folketingsmedlemmers private initiativ, at der hele tiden skal følges op.
Det bør være sådan, at det bare kører efter en snor og der er fuld åbenhed.
Ole Sohn (SF), 2000-05-03:
Det er blot for at udtrykke glæde over, at hr. Peter Skaarup tilkendegiver, at i det forslag til vedtagelse, han helst så vedtaget, ligger der en signalværdi.
Jeg er også glad for, at hr. Peter Skaarup bekræfter, at når statsministeren giver udtryk for noget her fra talerstolen, så ligger der også en signalværdi heri.
Det er muligt, at signalet ikke bliver fulgt. Så er det godt, at der også i forslaget til vedtagelse står, at Folketinget kræver, at regeringen løbende orienterer, sådan at vi har mulighed for at gribe ind, hvis administrationen ikke følger det signal, der ligger i Holocaustkonferencens slutdokument.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Jeg var faktisk til stede, og jeg hørte udmærket, hvad statsministeren sagde, men statsministre kan jo sige mange ting.
Spørgsmålet er bare, om det i praksis kommer det til at føre noget reelt med sig.
Det kan jo ikke passe, at fordi et familiemedlem til en person, der har levet under Anden Verdenskrig, ikke kan få adgang til nogle forskellige oplysninger, skal et folketingsmedlem hver eneste gang ulejlige sig med at tage en sådan sag op i Folketinget.
Der burde være en lempeligere administration.
Jeg har tidligere nævnt Søren Kam-sagen, hvor familien til Clemmensen, der blev myrdet, ønskede aktindsigt i, hvad der var af materiale omkring obduktionsrapporten.
Det kunne den ikke få.
Dér er det så, jeg spørger statsministeren og andre her i dag: Kan man med den lempeligere administration, som man siger vil komme, sige, at redaktør Clemmensens efterladte kan få lov til fremover at få adgang?
, det tror jeg ikke, for jeg har ikke fra nogen af ministrene hørt, at man vil give adgang til en lempeligere administration.
Det vil være glædeligt, hvis kulturministeren eller statsministeren vil sige det, men det har de ikke sagt, og derfor tror jeg ikke på det.
Ole Sohn (SF), 2000-05-03:
Men jeg vil da gerne alligevel referere til, hvad jeg sagde, hvilket netop bekræfter hr. Peter Skaarups spørgsmål.
Men jeg fik ikke svar på mit spørgsmål til hr. Peter
Hr. Peter Skaarup var måske ikke til stede, for hvis han var her, går jeg ud fra, at han har hørt det.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Jeg kan godt bekræfte, at vi ikke kan ændre nogen love i dag, men vi kan sende nogle signaler til ministerierne, der i øjeblikket nægter folk adgang til arkiver, som vil være gode at få frem. Jeg kan bare konstatere, at det forslag, vi i dag muligvis vedtager, fordi der er et flertal, der ønsker det, ikke giver en lempeligere administration, sådan som jeg ser det.
Jeg kan ikke se, præcis hvor det er, at det vil give en lempeligere administration.
Jeg håber selvfølgelig, det vil være tilfældet, men jeg kan ikke se, præcis hvor det vil være.
Derfor vil jeg da også godt spørge hr. Ole Sohn, hvorfor hr. Ole Sohn ikke kunne støtte det forslag til vedtagelse, som har været i cirkulation, og hvor man pålægger regeringen at sikre fuld tilgængelighed til alt offentligt arkivmateriale fra før 1950.
Det kører de ikke efter i dag, og det er det, vi skal have ændret.
Lige til det sidste, som justitsministeren er inde på, om vi kan nå det i denne her folketingssamling, så skal det ikke være Dansk Folkeparti, der stiller sig på bagbenene.
Vi synes, det ville være godt og hurtigt og rigtigt at få det her forslag gennemført inden Folketingets sommerferie, og hvis der kan opnås flertal for det, vil det være glimrende.
Vi har så bare et enkelt ændringsforslag, som jeg har nævnt, hvor vi gerne vil have strafferammerne større, hvilket jeg også forstår på Kristeligt Folkeparti at Kristeligt Folkeparti vil.
Men jeg vil godt lige gribe fat i spørgsmålet om det tidsmæssige i forslaget, og her nævnte justitsministeren, at det faktisk var Justitsministeriet og ministeren, der havde været tidligst ude, fordi man nedsatte det her datakriminalitetsudvalg i 1997.
Det anerkender jeg og Dansk Folkeparti da også fuldstændig.
Det, jeg så bare siger, er, at der i den mellemliggende periode har været mange sager oppe, hvor folketingsmedlemmer, bl.a. fra Kristeligt Folkeparti, fra Dansk Folkeparti og også fra andre partier, har ønsket højere strafferammer på det her område, og der har det hver eneste gang været sådan, at ministeren har meldt tilbage, at man havde nedsat det her udvalg, og derfor kunne man ikke røre ved det, før det var færdigt med sit arbejde.
Her mener jeg, at man godt fra regeringens side isoleret set i forhold til strafferammerne kunne have fremsat et forslag for at sende nogle kraftige signaler til de eventuelle misbrugere - dem, der udbreder det her svineri - sådan så vi på et tidligere tidspunkt havde gjort noget ved strafferammespørgsmålet.
Og dér synes jeg, at der er et problem i, at man siger, at regeringen kom først, fordi regeringen kom faktisk ikke først her.
Regeringen har ligesom ladet den her sag vente og afventet det udvalgsarbejde.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg synes godt, man kunne have gjort det noget før i forhold til strafferammerne.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-03:
Vi er i Frihed 2000 helt enige med alle ordførere, der her fra Folketingets talerstol har tilkendegivet, at det er så grimt og så ubehageligt, når der er tale om seksuelt misbrug af børn og for den sags skyld også af alle andre, men særlig når vi taler om børnene, som jo er ganske ubeskyttede, og som fortjener en særlig opmærksomhed og en særlig beskyttelse.
Derfor er vi i Frihed 2000 helt enige med ministeren, når han i sit forslag skriver, at den slags skal bekæmpes så effektivt som overhovedet muligt.
Det er vi helt enige i, og vi er også enige i, at man må tage så mange midler i brug som muligt for at bekæmpe det her misbrug.
Vi vil ikke acceptere det, og derfor skal det bekæmpes.
Derfor er vi enige i, at man nu får ændret beregningen af forældelsesfristerne, således at børn og unge, der har været udsat for misbrug, kan komme på et senere tidspunkt og anmelde det, og at man ikke bare på grund af forældelsesfristen må lade sagen falde, men at den rent faktisk kan blive gennemført. På samme måde er vi enige i, at det er helt uhørt, at man bruger børn under 18 år som pornomodeller.
Vi kan slet ikke se, at der overhovedet er nogen grund til, at man gør det, og derfor bør det selvfølgelig også være forbudt.
Vi er også enige i den skærpelse af straffelovens bestemmelser om børnepornografi, der lægges op til, og vi er også enige i, selv om det selvfølgelig er betænkeligt, at reglerne om indgreb i meddelelseshemmeligheden ændres.
Og vi er enige i, at der nu gives mulighed for, at man via Internettet også kan komme efter både dem, der distribuerer det, og sandelig også dem, der modtager det.
Vi har jo så ikke mindst til sidst i forslaget
ikke kunnet undgå at bemærke, at Frihed 2000's beslutningsforslag nu bliver vedtaget, nemlig det om, at forældelsesfristerne i forhold til straffuldbyrdelse nu bliver ophævet, hvis det er sådan, at personen, der er dømt, selv undgår at få straffen fuldbyrdet.
Selv om vedkommende enten gemmer sig her i landet eller stikker af til udlandet, har det ikke nogen betydning i forhold til forældelsesfristerne.
De sættes ganske enkelt i stå, og det vil sige, at selv om man har opholdt sig i udlandet i 30, 40, 50 år, står ens straf stadig væk og venter, når man kommer hjem, og så bliver den fuldbyrdet til den tid.
Det var det forbehold, ministeren havde.
Det forbehold er ikke længere til stede, og derfor er vi meget glade for, at det er med i lovforslaget her i dag.
Vi ser frem til, at det bliver vedtaget, og jeg vil gerne opfordre både udvalget og ministeren til at presse på for, at det her lovforslag bliver vedtaget i den her samling.
Det bør kunne lade sig gøre.
Alle ordførere har været positive, alle har sagt, at nu må vi gøre noget og vi må gøre, hvad der er muligt for at få bekæmpet misbruget af børn og unge.
Der bør ikke være nogen, der har interesse i, at det her skal ligge hele sommeren over.
Vi skal i gang igen til oktober.
Lad os nu få det vedtaget.
Det kan lade sig gøre, hvis vi vil.
Sandy Brinck (S), 2000-05-03:
Da Socialdemokratiets ordfører, hr. Per Kaalund, ikke kan være til stede i salen, har jeg lovet at fremføre følgende: I forbindelse med indførelsen af euroen, der som bekendt sættes i omløb i 2002 i 11 EU-lande, er det besluttet at ajourføre og supplere konventionen fra 1929, der fastsætter regler for bekæmpelse af falskmøntneri m.v.
Det har i denne sammenhæng ingen betydning, om Danmark ved den kommende folkeafstemning for sin del siger ja eller nej til den fælles valuta.
Rammeafgørelsen er bindende for medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, nemlig en styrkelse af bekæmpelse af falskmøntneri.
Socialdemokratiet kan erklære sig enige i dette mål.
Gennemførelsen af rammeafgørelse sker i den nationale lovgivning.
For Danmarks vedkommende er strafferammen for falskmøntneri fængsel i indtil 12 år, og da rammeafgørelsen foreslår mindst 8 år, kræver dette ingen lovændring.
Til gengæld forudsætter rammeafgørelsen, at det sikres, at juridiske personer kan gøres ansvarlige, og det vil efterfølgende kræve en lovændring, idet straffeloven ikke giver hjemmel til at straffe juridiske personer for falskmøntneri m.v. Sammenfattende kan jeg på Socialdemokratiets vegne anbefale, at Folketinget meddeler samtykke til vedtagelse af den foreslåede rammeafgørelse.
Jeg skal også på vegne af Det Radikale Venstres ordfører, fru Elisabeth Arnold, som ligeledes ikke kan være til stede i salen, meddele, at Det Radikale Venstre også støtter forslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2000-05-03:
Da Venstres ordfører, fru Eva Kjer Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg oplyse, at Venstre kan tilslutte sig dette beslutningsforslag.
Rammeafgørelserne er jo en ny beslutningsform, som er indført med Amsterdamtraktaten, og der er tale om en rammeafgørelse, der kræver ændringer i den danske lovgivning, også på grund af grundlovens § 19, og altså derfor kræver en foregående beslutning i Folketinget.
Med hensyn til indholdet af rammeafgørelse ser vi gerne den styrkelse og beskyttelse mod falskmøntneri, der er lagt op til i forslaget.
Anledningen er jo indførelse af den fælles valuta, euroen, men bestemmelserne kommer til at gælde falskmøntneri i det hele taget.
Med hensyn til de enkelte punkter i lovforslaget er det nævnt, at der skal indføres strafansvar for juridiske personer, også det kan vi støtte. Hvad angår kravet om minimum for den øvre strafferamme i de nationale retssystemer, skal jeg nævne, at vi finder det rigtigt, at det er sådan, når man indgår aftale om, at der skal være fælles regler for falskmøntneri, så må der ikke kunne spekuleres i, hvor det er billigst at begå forbrydelsen. Vi kan altså støtte forslaget, og jeg ser frem til, at der på et kommende Rådsmøde bliver truffet en endelig afgørelse, en rammeafgørelse.
Anne Baastrup (SF), 2000-05-03:
Med Amsterdamtraktaten blev det gennemført, at rammeafgørelser vedrørende retlige anliggender med vedtagelse i Rådet umiddelbart skulle være bindende for medlemslandene med hensyn til målet, men den overlader det til landene selv at bestemme form og midler for gennemførelsen.
SF var voldsomt imod de ændringer af reglerne i Maastrichttraktaten, som jo nu førte til Amsterdamtraktaten, fordi vi kunne se, hvor det bar hen.
Resultatet bliver en reel intensivering af lovgivningen på det retlige område, som ikke bliver til at skelne fra det overstatslige.
Men vi tager udgangspunkt i virkeligheden: I bemærkningerne gennemgås straffeloven set i relation til rammeafgørelsen, og det er konklusionen, at Danmark skal ændre straffeloven, for så vidt angår straf af juridiske personer. Alt andet skulle være, så vidt jeg læser bemærkningerne, strafbelagt.
Det store problem for SF er, at rammeafgørelsen overhovedet kommer ind på spørgsmålet om strafferammer og i den forbindelse forlanger en strafferamme på 8 år, når det drejer sig om fremstilling eller forandring af penge i bedragerisk øjemed.
Det er helt urimeligt, at Rådet ikke i højere grad har vist respekt for artikel 34 C, hvor det tydeligt står, at regler fastsat efter disse bestemmelser ikke indebærer nogen indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love.
Her har vi 12 år, når det drejer sig om fremstilling, og 4 år, når det drejer sig om formindskelse.
Så vil jeg i øvrigt på hele SF's folketingsgruppes vegne beklage, at vi nu skal tage stilling til denne sag,
fordi det kan virke forvirrende i en tid, hvor vi skændes om et nej eller et ja til dansk deltagelse i ØMU'ens tredje fase.
Omvendt så er artikel 7, stk. 2, en klar præcisering af, at Danmark ikke ved dette samtykke på nogen måde og under nogen omstændigheder har tilkendegivet noget som helst positivt om euroen.
Konklusionen er, at SF alt i alt går positivt ind i udvalgsarbejdet, som vi er helt på det rene med skal gå hurtigt.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at også vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke kan acceptere falskmøntneri.
Det kan nok ikke komme som nogen overraskelse for nogen.
Men om vi decideret skal lave en afgørelse som den her, altså vedtage det forslag, som regeringen er kommet med, det er så en anden sag, som vi ikke føler os fuldstændig overbevist om.
Vi må jo erkende, at hver eneste gang vi vedtager forslag som det her, så giver vi Domstolen mulighed for at gå ind og være overdommer.
Det er sådan ifølge Domstolen, at man skal stræbe henimod størst mulig integration, det vil sige, at Domstolens afgørelser skal sikre, at man opnår størst mulig integration i EU-regi.
Alene af den grund er vi ofte skeptiske over for tiltag som det her, fordi det vil have en integrationsretning, som vi ikke ønsker os at EU skal have. Så vil justitsministeren selvfølgelig sige, at Danmark hermed ikke forpligter sig til at ændre på vore strafferammer, og det anerkender vi, det er også fint, men det er alligevel bevis på, at man inden for EU-regi arbejder med, at man også inden for straffesystemet skal komme med retningslinjer for medlemsstaterne.
Det er noget, der bekymrer os meget, og vi synes, at dette er et forslag, der er et udtryk for den retning, som vi ikke kan lide.
Derudover må vi sige, at i lighed med SF er vi da lidt overraskede over, at Danmark, allerede inden vi har vedtaget euroen, skal til at sikre sig imod falskmøntneri.
Vi må vel lige først og fremmest se på, om det overhovedet bliver et ja til den euro, og spørgsmålet er, hvis det bliver et nej, om det bliver det helt store problem, at vi kommer til at opleve falskmøntneri.
Det er ikke til at vurdere, men i givet fald må vi tage stilling til den sag, når og hvis det er blevet et ja til euroen og ØMU'en.
Så vores holdning er altså, at vi for det første godt vil have god tid til at se det her forslag nærmere efter i sømmene, og det betyder, at vi ikke er indstillet på, at det skal behandles færdigt inden Folketingets sommerferie. Derudover mener vi altså også, at det har et stort problem i forhold til EU-retten, hvor Domstolen fører afgørelserne i retning af mere og mere integration - noget, vi ikke kan acceptere.
Sonja Albrink (CD), 2000-05-03:
Jeg skal kort på CD's vegne tilkendegive, at vi kan støtte forslaget.
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-03:
Kristeligt Folkeparti er jo helt klart også imod falskmøntneri.
Det er vi vel alle sammen, og selv om det vedrører euroen, er det ikke sådan, at vi på forhånd har besluttet os for at sige nej til dette beslutningsforslag fra regeringen.
Alligevel er det sådan lidt et spørgsmål hos os, om den konvention med tilhørende protokol, som Danmark har tiltrådt, altså 1929-konventionen, som der også er nævnt i beslutningsforslaget, i virkeligheden ikke er dækkende nok i forhold til det behov, der kan være for også at beskytte euroen mod falskneri, også i den periode, der går frem til, at selve euromønten kommer på gaden.
Der står ganske vist i den skriftlige fremsættelsestale, at baggrunden for udkastet til rammeafgørelser er ønsket om at ajourføre og supplere 1929-konventionen samt i EU-landene at sikre en passende og effektiv beskyttelse mod falskmøntneri, herunder falskmøntneri med hensyn til euroen.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-03:
Vi er i Frihed 2000 også af den opfattelse, at vi naturligvis er nødt til at ratificere, vi er nødt til at have lovgivning, som dæmmer op for falskmøntneri, også når vi taler om euroen.
Vi har i Frihed 2000 den opfattelse, at det ikke bliver i år, at der bliver et ja til euroen, men måske efter 33 eller 34 afstemninger skal det nok lykkes på et eller andet tidspunkt, at det bliver et ja.