Aage Frandsen (SF), 2004-11-30:
I bemærkningerne til lovforslaget står der på side 2, at forslaget afspejler et ønske om at sikre, at kommunerne ikke vælger produktionsskoletilbuddet frem for andre uddannelses- eller aktiveringstilbud alene af økonomiske hensyn.
Deri ligger altså en mistanke om, at det kunne der være nogle kommuner, der gjorde.
Ellers ville man vel ikke skrive sådan?
Er der tale om, at man vælger produktionsskoler frem for erhvervsskoler og f.eks. siger til et ungt menneske, du skal nok på produktionsskole, i stedet for at du skal være smed?
Nej, det kan der ikke være, for af økonomiske hensyn skal de altså sende vedkommende til en erhvervsskole, for det koster ikke kommunen noget.
Så må det være det andet, der gør sig gældende, nemlig at der er kommuner, der vælger et produktionsskoletilbud i stedet for et aktiveringstilbud.
Der kunne jo så være et økonomisk incitament, hvis man forhøjer det bidrag, som kommunerne skal betale til et produktionsskoleophold.
Det er den tænkning, som jeg synes er meget uheldig i forslaget.
Det er en tænkning om, at produktionsskolerne ikke er så meget anderledes end aktiveringstilbuddene.
Og det er efter min opfattelse helt, helt forkert.
Der findes gode aktiveringstilbud også for unge mennesker, det er jeg overbevist om, men der er jo ikke noget specielt pædagogisk sigte i det, og derfor mener jeg, at det er vigtigt at sige, at produktionsskoler er bedre i et udviklingsforløb for unge mennesker, hvis de i øvrigt er egnede til at komme ind der og ikke kan andre steder, så er det klart bedre end aktivitetstilbuddet.
Det er altså den tænkning, som jeg mener er forskellig i forhold til lovforslaget.
At der er kommet flere, der vælger produktionsskoler frem for, hvad vi havde forventet i forhold til måltallet, kunne jo skyldes, at behovet er øget.
Og det kan for det første skyldes, at man har nedlagt den fri ungdomsuddannelse, og der er det rent faktisk sådan, at regeringen selv i bemærkningerne til lovforslaget om den fri ungdomsuddannelse sagde, at der var produktionsskolerne en mulighed.
Jeg mener ikke, de to tilbud overhovedet kan sammenlignes, men det sagde regeringen rent faktisk de kunne.
Altså er det ikke overraskende ifølge regeringens egen logik, at der er flere, der vælger at gå på produktionsskole, når den fri ungdomsuddannelse er nedlagt.
For det andet viser det sig rent faktisk, at det i stigende omfang er unge mennesker, der ikke kan klare erhvervsskoleopholdet.
Der er mange, der falder fra.
Da er det da bedre i stedet for at ramme produktionsskolerne, at man gør noget ved erhvervsskolernes muligheder for at holde på de unge.
I den forbindelse er det jo også sådan, at det er vigtigt at stimulere – hvad man allerede er godt i gang mange steder – overgangen fra produktionsskoler til erhvervsskoler frem for at sige, at nu skal det være dyrere for kommunerne, at man har unge mennesker på produktionsskolerne.
Så efter vores opfattelse, er det slet, slet ikke sikkert, at det måltal, som i sin tid blev fastlagt, og som vi også var med til at fastlægge eller i hvert fald acceptere, for vi sagde jo ja til det, holder i dag.
Derfor er det jo også sådan, at noget, der måske var rigtigt for nogle år siden, ikke nødvendigvis er rigtigt i dag, bl.a. fordi forudsætningerne for det, der var gældende dengang, har ændret sig.
Det er jo også et spørgsmål om, hvordan det vil virke.
Hvis nu det viser sig, at det ikke virker ret godt, hvad vil man så gøre?
Det håber jeg at ministeren kan give et svar på.
Fru Louise Frevert forlanger jeg ikke skal have den samme præcision i svaret på, hvad regeringen vil gøre, men i hvert fald havde jeg håbet på, at Dansk Folkeparti vidste, hvad man ville gøre.
Men jeg forventer i hvert fald, at undervisningsministeren kan sige, hvad der vil ske, hvis nu det viser sig, at måltallet stadig væk er højere end det, regeringen har et ønske om skal være tilfældet.
Som sagt: Vi støtter ikke dette lovforslag.
I sin argumentation mod forslaget om mulighed for at afholde ekstraordinære kommunale valg sagde indenrigsministeren først, at det kunne give ansvarsforflygtigelse, og at der var politikere, der ikke turde træffe beslutninger, fordi de ikke turde være ansvarlige, men derefter sagde ministeren, at der kun ville være få tilfælde.
Man må vel sige, at ingen af synspunkterne holder, for hvis der kun er få tilfælde, er der nok ikke så stor risiko for, at der er tale om ansvarsforflygtigelse.
I den forbindelse vil jeg spørge ministeren: Tror ministeren ikke, at man f.eks. i den sag fra Fakse Kommune, der er nævnt i forslaget – jeg kunne også nævne et par andre eksempler, men de er ikke så oplagte – ville være lidt mere tilbageholdende med at svigte vælgerne?
Allerede 3-4 dage efter valget gjorde man det, og nogle gør det måske allerede på valgaftenen, fordi de så kan få en bedre post.
Tror ministeren ikke, at det, vi foreslår, kan have en præventiv virkning?
Jeg er ikke sikker på, at det kunne have haft det i Farum, men her er der også en anden begrundelse fra min side.
Jeg tror, der skulle have været mere til i Farum, for at det kunne virke præventivt.
Nu er bevæggrundene for SF's forslag jo bredere end det, og da jeg snakkede om at ansvarliggøre og holde kommunalpolitikerne fast på deres ansvar, sigtede jeg ikke mod den skiften side-problematik, som jeg tror de fleste borgere helt intuitivt reagerer negativt på.
Derfor er det heldigvis også normalt, at sådan noget viser sig at få konsekvenser.
Vi lever jo i et demokrati, og det er der ikke nogen af os der er uenige om.
Det, vi diskuterer her, er, hvorvidt vi skal lave mere detaljerede spilleregler for det lokale demokrati, eller om vi skal stå vagt omkring en fast 4-årig valgperiode.
Man kan sige, det er et valg, regeringen har altså truffet sit valg, og det har jeg tydeligt redegjort for.
Men det er selvfølgelig et valg, hvor man må afbalancere flere hensyn med hinanden.
Jeg synes, der er så mange styrker ved, at vi har en fast, fikseret valgperiode, at jeg ikke vil være med til at gamble de styrker op mod de fordele, som jeg selvfølgelig også kan få øje på.