runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
De, der har deltaget i EU-debatten sådan over en lang årrække, kan jo se, at de, der for år tilbage fuldstændig har fornægtet, at områder senere ville blive EU-reguleret, tager grusomt fejl.
De kan jo se, at den udvikling, EU har, går i én retning, nemlig at stadig større områder skal flyttes til EU frem for at være nationale reguleringsområder.
Derfor synes jeg i modsætning til nogle af de tidligere ordførere, at det kan være ganske på sin plads, at man en gang imellem tager et område ud og diskuterer det.
Man kan sådan rent principielt sige, at her er et område, vi ønsker EU-regulering på, som årene skrider frem foran os, og giver regeringen et klart pålæg om, at det er det måske ikke, så man har noget at holde hinanden fast på.
Det, vi jo i virkeligheden kunne gøre forud for en debat som den her, var at tage bunken med citater nede på kontoret fra år tilbage og så stå og stikke dem i næsen på hinanden: Jamen I sagde også, at det her område ikke ville blive EU-reguleret på et tidspunkt, og nu kan vi se, at det sniger sig lige så stille og roligt ind.
Vi har i stedet for her et beslutningsforslag, der går ind og ser på, hvilke holdninger vi har på området med skatter og afgifter, og lægger nogle pinde ind.
Der er faktisk kun et område i forslaget, hvor vi har en tanke om, at der burde blive skrevet noget andet til den endelige afstemning ved andenbehandlingen.
Det er i spørgsmålet om forstærket samarbejde, hvor Enhedslisten i pind 2 skriver, at Danmark vil sige nej til planer om forstærket samarbejde på skatte- og afgiftsområdet, og at Danmark under alle omstændigheder vil nægte at deltage i noget sådant.
Det sidste er vi jo enige i at Danmark ikke skal deltage i, men at vi grundlæggende skal sige nej til, at andre kan benytte en mekanisme om forstærket samarbejde lige præcis på det område, synes vi ikke vi skal. Vi har grundlæggende det synspunkt, at Danmark skal have lov til at vælge, hvad vi ønsker at være med i, og hvad vi ikke ønsker at være med i, men de andre lande skal have samme ret.
Derfor har vi faktisk været tilhængere af, at man lavede en mekanisme i EU-traktaten, som gør, at nogle lande kan vælge at lave en form for samarbejde, og andre lande kan vælge at lave noget andet.
Vi har så bare ikke ønsket, at det bliver denne her form
for forstærket samarbejde.
Vi har ønsket, at det blev en reel form for fleksibilitet, som også gjorde, at lande, der en gang havde tilsluttet sig noget, også kunne gå fra det. Man kan så diskutere, hvordan det skal defineres konkret - det har vi jo haft mange debatter om - så det blev reel fleksibilitet og ikke kun et spørgsmål om, at nogle lande skulle gå videre og så presse andre lande i samme retning.
Det er jo selvfølgelig det, der for nogles vedkommende er tanken med det forstærkede samarbejde.
Med det her ene forbehold vil vi være positive over for forslaget og selvfølgelig følge det aktivt i den videre behandling.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Uanset at Traktaten giver mulighed for, at man kan tage beslutninger om skat, så er det beslutninger, der skal gennemføres i enighed, og det betyder, at vi kan stoppe en harmonisering, som vi ikke ønsker, og det er givet, at Danmark i mange tilfælde ikke vil være det eneste land, der vil have betænkeligheder, hvis det er tale om sådan en harmonisering. Jeg synes også, der er god grund til at skille de forskellige betænkeligheder ad, for det er ikke alt, der er lige betænkeligt.
Der er faktisk nogle ting, der er en forudsætning for, at vi kan gennemføre vores egen skattepolitik.
Skatten er et væsentligt element i omfordeling af midler i de enkelte lande, og det bør og skal være landenes afgørelser - det skal EU ikke blande sig i - men der er også en anden del af skattepolitikken, som kan være nødvendig at gennemføre i EU-regi faktisk for, at vi kan beskytte vores eget skattesystem. Der er tilfælde, hvor nogle lande bruger ganske lave skattesatser i en ulige konkurrence med andre og på områder, hvor det faktisk ville betyde, at det vil underminere andre landes skattesystemer eller umuliggøre f.eks. fælles målsætninger om miljø.
Det er f.eks. ikke holdbart, at nogle lande har så lav
en selskabsbeskatning, så andre lande i virkeligheden er nødt til at lave det samme, hvis ikke de skal stilles dårligere i forhold til virksomheder, der gerne vil investere i landene. Det er tilsvarende også uholdbart, at nogle lande kører med lave skatter på kapitalindkomster, og det fremmer i virkeligheden en spekulation i, hvor man så placerer sine penge.
Det er også uholdbart, at nogle lande forhindrer minimumsskatter på miljø, idet de, der ikke vil være med til det, reelt hæmmer andre landes muligheder for at lave grønne afgifter - ikke umuliggør, men hæmmer.
Endelig kan vi også tage grænsehandelen og internethandelen, hvor EU-beslutninger i praksis kan betyde, at de enkelte andre lande også kan være nødt til at følge de mindstbeskattende landes politik og dermed underminere et skattegrundlag.
Vi ser derfor skattepolitikken i EU som en opgave for at kunne sikre, at vi faktisk skal have en skattepolitik, hvor vi har et grundlag til at omfordele midlerne, og en skattepolitik, som betyder, at vi kan gennemføre nogle af de ting, vi godt vil gennemføre.
Det er dermed også en dobbeltstrategi, der skal sikre, at vi kan tage beslutninger i landene, men også at det i visse tilfælde er nødvendigt, at EU tager beslutninger som forudsætning for, at vi kan bestemme.
I lyset af det mener vi ikke, vi kan støtte Enhedslistens forslag.
Det er alt for rigoristisk og for ensidigt.
Det tager ikke hensyn til det forhold, at så enkel er verden ikke.
Det er i nogle tilfælde forudsætningen for, at vi også kan føre en skattepolitik og have et skattegrundlag i de enkelte lande.
Lene Espersen (KF), 2001-04-25:
Ligesom de tidligere ordfører betragter vi konservative også Enhedslistens beslutningsforslag som endnu et paradenummer, der alene har til hensigt at råbe: Ulven kommer, ulven kommer.
Det er talrige gange, hvor vi har diskuteret skattetemaet.
Vi konservative er ganske enige med de tidligere ordførere og ikke mindst økonomiministeren, som jeg synes kom med en ganske, ganske flot besvarelse,
i, at Traktaten faktisk lægger nogle fornuftige grænser for disse spørgsmål.
Vi har nemlig også den holdning, som bl.a. den socialdemokratiske ordfører var inde på, at på nogle områder, når vi taler afgifter, f.eks. miljøafgifter, så tror vi faktisk, at det vil være ganske fornuftigt set med miljømæssige briller, hvis det var sådan, at man koordinerede mere af det på EU-plan.
Det ville nemlig betyde, at det ikke var Danmarks konkurrenceevne, der var taberen, og at der ikke ville gå danske arbejdspladser tabt, fordi vores grønne afgifter, hvis de stod alene som en hund i et spil kegler, ville gå modsat andre lande.
Hvis vi virkelig vil miljøet det godt og i den forbindelse bruge adfærdsregulerende afgifter, som absolut er et økonomisk instrument, man kan bruge, så batter det jo alene noget, hvis EU bliver enig f.eks. om at lave fælles minimumsregler, og det er jo et fuldstændig velkendt synspunkt.
Den nuværende debat om pensionsbeskatning er jo allerede blevet diskuteret én gang i Folketingssalen i dag i spørgetiden, og der synes jeg faktisk også, økonomiministeren kom med en ganske nuanceret og god beskrivelse af, hvad der er problemstillingen.
Jeg kan kun beklage, at Enhedslisten alene vælger at se det her som sådan en national skattedebatsag, for principperne i den diskussion, der er om pensionsbeskatningen, er jo om arbejdskraftens fri bevægelighed, om det indre marked, og vi synes faktisk fra konservativ side, at det er fuldt ud rimeligt, at vi diskuterer, hvorledes arbejdstagere sikres rimelige pensionsvilkår.
Det vil sige, at man på den ene side kan få fradrag for ens pensioner, men at man på den anden side naturligvis også må acceptere efterfølgende at blive beskattet for det.
Sådan er reglerne, og sådan skal det være uanset, hvilket land man vælger at tage beskæftigelse i. Så som udgangspunkt synes vi faktisk, at det er ganske fornuftigt, at man diskuterer en fælles forståelse for det her problem.
Naturligvis skal det ske med respekt for, at vi er forskellige.
Vi har forskellige skattesystemer i vores lande, men det må ikke ende således, at arbejdstagerne bliver kastebold mellem EU-landenes skattemyndigheder, og derfor synes vi, det er ganske fornuftigt, at man tager den her diskussion.
Jeg skal så kun beklage, at Enhedslisten vælger den ukonstruktive vej uden erkendelse af problemets omfang og kompleksitet, men det kommer på den anden side sådan set ikke bag på Det Konservative Folkeparti, fordi de synspunkter, som Enhedslisten i det her beslutningsforslag giver udtryk for, jo er nogle, vi om end med en vis omklædning har set ved tidligere lejligheder, vi har diskuteret det her i Folketingssalen.
Vi kan derfor ikke støtte nogen af Enhedslistens forslag i beslutningsforslaget, og vi må derfor også afvise det.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg synes ikke, at hr. Keld Albrechtsen, som er så kyndig på EU-området, skal slippe upåtalt af sted med at sige, at nu prøver man at fifle nogle hidtil ukendte områder ind i EU-samarbejdet.
Men skatteområdet har så sandelig altid været omfattet af EU-samarbejdet.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-25:
De fremmedfjendtlige prøver at bilde folk ind, at alle fattige i verden vil flygte til EU og Danmark, og at alle flygtninge har sat kurs mod Danmark.
Ingen af delene er jo rigtige.
Langt de fleste mennesker i nød og livsfare bliver, hvor de bor, ofte trods enhver fornuft, og af de sidste få procent kommer kun nogle få til EU
og endnu færre til Danmark.
Det interessante er jo årsagerne til, at folk flygter, at der kommer de store strømme af flygtninge og indvandrere.
Og i de årsager der spiller den vestlige verden, herunder Danmark, en væsentlig rolle.
Gennem historien er den tredje verden jo blevet holdt nede i fattigdom og afhængighed af netop vores del af verden.
Også nu kan man se, at regeringer og firmaer i den vestlige verden støtter regeringer og undertrykkende regimer i mange fattige lande.
Og helt konkret på EU-politikken kan man se, at EU's protektionistiske politik skaber fattigdom i den tredje verden, og det uanset om man snakker om sukker eller oksekød eller mange andre dele inden for EU-politikken.
Det vigtigste og mest bekymrende for os på det her felt er, at Fort Europa er ved at blive en realitet.
EU's politik går ud på at bremse flygtninge og indvandrere udefra.
Det er så uanset, om det er folk, der kommer fra Balkanområdet, fra det kurdiske område eller fra Nordafrika eller andre dele af verden.
En konsekvens af den politik er, at mennesker i nød drukner eller dør eller på anden måde bliver udsat for alle mulige skrækkelige ting på vej til Europa.
Og det uanset om det er flygtninge, der er på flugt fra krig og forfølgelse, eller om årsagen til, at folk flytter sig, er sult og anden elendighed.
Anita Bay Bundegaard havde ret i, at det er konsekvensen af V og K's politik, at de her ting sker.
Desværre er det jo også konsekvensen af EU's politik.
Når et dansk ægtepar på tur ved Køge Bugt forrige vinter kunne opleve en arm stikke ud af en isblok, og det senere viste sig, at det var en kommende asylansøger fra Marokko, der var smidt ud fra et russisk skib, så er det et eksempel på, hvad den lukkede politik faktisk betyder, og hvad det betyder, at flygtninge overlades til kriminelle.
De eneste, der kan hjælpe disse mennesker, er jo kriminelle og menneskesmuglere.
Med hensyn til undtagelsen, som jo også er inde i debatten, så er det vores opfattelse, at den danske undtagelse betyder, at vi kan undlade at deltage i de dele af EU-politikken, som vi ikke er enige i, og at vi omvendt kan deltage i eventuelle initiativer, som vi støtter, og det vil så sige i aftaler, der sikrer og forbedrer rettighederne for flygtninge og indvandrere, hvis der kommer sådanne forslag fra EU.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Jeg vil på det stærkeste advare mod, at man betragter flygtningesamarbejdet i EU som et tagselvbord, hvor man kan gå hen og plukke ud og sige: Det kan vi lide, det kan vi ikke lide, det kan vi lide, det kan vi ikke lide.
Det vil formentlig til den tid blive spørgsmålet om en samlet pakke, en kombination af mange forskellige regler, som Danmark skal forholde sig til.
Og der tror jeg altså, at trøsten i meget høj grad - måske ikke for hr. Kristian Thulesen Dahl, men måske for andre partier herinde - vil være, at en del af de ting, der vil blive vedtaget i EU, er minimumsregler på retssikkerhedsområdet, på asylbehandlingsområdet, som Danmark formodentlig enten allerede opfylder eller meget let vil kunne opfylde, og som vi i hvert fald bør opfylde. Så vil der være andre regler, som er mere faste, og jeg vil tro, det bliver en kombination af minimumsregler og faste regler.
F.eks. med hensyn til bevægelighed: Hvor meget kan udenlandske statsborgere, som har fast ophold i Danmark, rejse i medlemslandene?
Det kan man ikke lave minimumsregler om.
Det vil formentlig være nogle af de ting, hvor hr. Kristian Thulesen Dahl og jeg vil være fundamentalt uenige.
Jeg er ikke bekymret for, at den pakke vil være specielt uspiselig for os.
Jeg tror, den vil have en god kombination af minimumsregler og fællesregler, som skal opfyldes af alle.
Og så til hr. Helge Bo Jensen: Jamen der er jo altså også lande, som er ligeglade med, i hvilken grad de opfylder en slusefunktion eller fungerer som korridor eller på anden måde har en mangelfuld kontrol med, hvilke statsborgere der passerer, eller hvilke mennesker der passerer deres landegrænser.
Jeg mener også, at man i forbindelse med bistand til de pågældende lande må kunne tillade sig at betinge sig, at de har orden i registrene, at de har orden i håndteringen af de personer, som passerer deres egne grænser.
Det mener jeg faktisk er fuldstændig rimeligt.
Lene Espersen (KF), 2001-04-25:
Jeg kan forstå, at SF's holdning nu er, at forbeholdet skal ændres.
Det må jo være en logisk konklusion af det, hr. Knud Erik Hansen siger.
Men så må jeg for øvrigt sige til hr. Knud Erik Hansen, at det ikke er korrekt.
På forsvarsforbeholdet har SF nogle gevaldige og voldsomme problemer.
På det forbehold kan jeg i hvert fald erindre ved mindst én lejlighed, at SF har haft den holdning, at Danmark ikke skal sende soldater ned og hjælpe de andre lande med at udføre en krisestyringsopgave
, men SF har ingen problemer med efterfølgende at sende pengene.
Se, dér er der jo virkelig, virkelig, virkelig tale om slinger i valsen, når det gælder hele forbeholdsdiskussionen.
Det, der jo er et af de store problemer for Danmark i dag, er: Hvad er det for et signal, vi sender fra dansk side, når vi står med vores fire forbehold i hånden?
Jo, vi sender det signal, at vi sådan set har nok i os selv, når det gælder de områder, at det bare er de andre lande, der må gå foran og lave nogle regler, og så kan vi som kræmmere sidde efterfølgende og vurdere, om vi skal det ene eller det andet.
Det er konsekvensen af forbeholdet, og der er ingen, der kan pålægge et land at kopiere regler, når man ikke har haft nogen indflydelse på dem.
Derfor er det rene snit og den rene diskussion her: Vil man af med det forbehold eller ej?
Det er præcis det, diskussionen handler om, og ikke så meget et tilfældigt direktiv eller ej.
Det er en ren drillediskussion, og det er der ikke særlig mange perspektiver i.
Derimod er der langsigtede perspektiver i at få lavet et fælles regelsæt, men forudsætningen for, at Danmark helt og fuldt kan tilslutte sig det og virkelig få indflydelse, er altså, at vores forbehold bliver fjernet.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Jeg bliver nødt til at kommentere den bemærkning om at blæse og have mel i munden, for det synes jeg ikke er tilfældet
Det er klart, at i forhold til det militære forbehold, i forhold til ØMU-forbeholdet, hvor det drejer sig om et forbehold på indhold, er det retslige forbehold ikke et forbehold på indhold, men på form, og på, hvorledes vi kan være med.
Derfor er det ikke at blæse og have mel i munden at sige, at vi har lov til at bestemme selv på et så væsentligt område som det retslige område, og samtidig sige, at her er der nogle områder, vi godt vil være med til, her er der nogle områder, som vi synes det er væsentligt bliver løst på fælleseuropæisk plan.
Det er en del af forbeholdet, og jeg synes, det er ærligt at sige, at det er måden at være med på, og det er den måde, vi er med på; det er vores måde.
Når vi ser, at der er nogle ting, der skal løses på fælleseuropæisk plan, og det er nødvendigt, så er det klart, at vi også godt vil støtte det, og det er det, der er tilfældet her.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-25:
Den konservative ordfører siger, at ikke alle skal hertil.
Det er jo en klar melding.
Det er også fine synspunkter, men hvad er meningen?
Går De Konservative ind for, at ingen skal hertil, synes De Konservative, at det er en positiv udvikling, at murene omkring Fort Europa bliver så høje, at fattige mennesker i den tredje verden, der flygter fra nød og elendighed, skal betale prisen, og prisen er deres liv?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Ja, det ved jeg.
Det er et meget kort og præcist spørgsmål.
Samtidig sagde hun to sætninger længere henne, at hun gerne ville have fælles EU-regler.
Hvad foretrækker fru Lene Espersen: Skrappere regler for familiesammenføring eller fælles regler for familiesammenføring?
Lene Espersen (KF), 2001-04-25:
Først til hr. Kristian Thulesen Dahl omkring familiesammenføring og omkring de regler, der er i dag: Vi er ikke tilfredse med de regler, der er i dag i Danmark.
Og det håber jeg hr. Kristian Thulesen Dahl har forstået via de mange debatter, vi har haft.
et behov for at få strammet reglerne op på det her område.
Med hensyn til citaterne fra hr. Bendt Bendtsen bliver jeg altså nødt til at sige til hr. Kristian Thulesen Dahl - vi havde den her diskussion for en måned siden - at hr. Kristian Thulesen Dahl jo udmærket godt ved, at hr. Bendt Bendtsen efterfølgende har præciseret, at det ikke var forbeholdsforbeholdsdiskussionen, men det var forbeholdsdiskussionen over for det forbehold om familiesammenføring, som det Ritzau-interview drejede sig om.
Derfor var hele diskussionen dengang, de efterfølgende dage og vel egentlig også i dag: Hvad er partiernes stillingtagen til et direktiv, der for øvrigt vil komme til at gennemgå 50 ændringer, før det overhovedet bliver vedtaget?
Hvad var den oprindelige model, og hvad er De Konservatives og andre politiske partiers holdning til det?
Vi synes, at der var nogle ting i det familiesammenføringsdirektiv, som blev fremlagt, der ikke var særlig godt.
Sådan er det.
Med hensyn til hele den her diskussion om folk i nød ved jeg faktisk ikke rigtig, hvad det er, man henviser til, for Det Konservative Folkeparti er ikke tilhænger af det, der på et tidspunkt var udviklingsministerens politik: at alle, der var fattigdomsflygtninge, bare kunne komme til Europa og her til landet og få lov at være her; det mener vi ikke er fornuftigt.
Tværtimod ser vi sådan på det, at for mange af de mennesker, der flygter, vil vi egentlig gerne få skabt så gode og rimelige vilkår, at de bliver i deres hjemland, at de overhovedet ikke har behov for at flygte.
Det er det, der er den helt store udfordring.
Det er ikke det, der løser problemet effektivt på længere sigt.
Jeg beklager, at jeg ikke kan nå at svare hr. Knud Erik Hansen yderligere, men der er altså fire, der stiller spørgsmål til mig i hver runde, så jeg har ikke mulighed for at kommentere det hele; lampen har været rød i et stykke tid.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-25:
Fru Lene Espersen nævnte, at vi skulle være påpasselige med at overholde forbeholdene; det er vi ikke uenige i.
Men hvor er problemet i det her tilfælde?
Det retslige forbehold har den karakter, at vi selv har indflydelse på, om vi vil deltage på mellemstatsligt plan, men vi kan deltage på indholdet; der er ikke nogen begrænsninger med hensyn til, at vi kan deltage på indholdet.
Så jeg vil godt lige høre, hvor problemet ligger i den her forbindelse.
Jeg mener ikke, at der er problemer i den her forbindelse med, at vi kan deltage, hvis vi vil.
, at det, at der var nogle regler om familiesammenføring, var et problem.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-04-25:
Jeg bad om at få en forklaring på, om det virkelig var et problem, at der hvert år var adskillige tusinde danske statsborgere, som giftede sig med udlændinge.
Som sjettegenerationsindvandrer bliver jeg nødt til at spørge, om det virkelig er sådan, at jeg skal være flov over, at jeg har tipoldeforældre, som har været født i udlandet, og som jeg derfor skylder min tilstedeværelse her.
Så vil jeg godt sige om Kosovodiskussionen, at jeg kan glæde mig over, at den konservative ordfører også indimellem er næsten tæt på at diskutere substans og ikke kun form.
Hvordan stiller Det Konservative Folkeparti sig til, at vi får nogle fælles regler for, hvordan vi håndterer meget store pludselige tilstrømninger af flygtninge, som asylsystemerne i de forskellige lande simpelt hen ikke kan klare?
Hvad siger Det Konservative Folkeparti
til det?
Det ville jeg være meget interesseret i at høre.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-04-25:
Nu er det jo altså desværre sådan, at et fort er et fort, et Fort Europa er et fort, uanset hvor murene går, uanset hvor stort det er.
Så det afgørende er, hvordan man behandler omverdenen.
Og det er dér, vi ser en lang række faresignaler.
Man gør alt, hvad man kan for at bremse strømmen af flygtninge og asylansøgere udefra til EU-området, og det kan man, uanset hvem der har spritnye hjerneceller eller ej, læse om så sent som i Politiken i dag, at EU optrapper indsatsen for at standse strømmen af såkaldt illegale indvandrere, der kommer ind i EU via Balkan; f.eks. udstationeres officerer rundtomkring for at forebygge, som man siger.
, og ganske mange af dem omkommer jo faktisk også på vej til Europa.
Det er den udvikling, der er bekymrende, og det er da
Fort Europa, der bliver bygget op.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-25:
Jeg vil gerne spørge fru Lene Espersen, hvorfor hun ikke svarer fru Elisabeth Arnold på det spørgsmål om, hvor det giver problemer, at danske statsborgere gifter sig og skal have familiesammenføring.
Mig bekendt er det da er et stort problem for integrationen af tyrkerne f.eks. i Ishøj, at 60 ud af 62 ægteskaber i tredje generation er indgået med folk fra Tyrkiet, som er bosiddende i Tyrkiet, som herefter skal familiesammenføres til Danmark.
Det er da et stort problem at få dem hevet ud af den kultur, de er i, og gjort dem til en del af det danske samfund.
Der er da masser af sådan nogle eksempler, man kunne hive frem som svar, og der savner jeg svar fra fru Lene Espersen.
Så synes fru Lene Espersen, at det er decideret frækt, at jeg kan finde på at læse i Ritzau og i Jyllands-Posten, hvad den konservative partiformand har ment om det spørgsmål, vi diskuterer i dag.
Jamen jeg indledte faktisk hele den her debat med at forklare også fru Lene Espersen, hvis hun var her til stede i salen på det tidspunkt, at min baggrund for at lave den her debat var at få klarhed over partiernes holdninger, fordi der i februar herskede total uklarhed om det.
Da var det afgørende nye, hr. Bendt Bendtsen kom med, også i forhold til Venstre, at man ikke bare sagde, at man ville bruge forbeholdet aktivt til at undgå familiesammenføringsreglerne, men sagde, og nu citerer jeg - det kan så være et fejlcitat; jeg har forstået på Ritzau, at det ikke er det, men det kan jeg jo blive belært om - »Hvis der bliver lavet noget, som er os dybt imod på dette område, så vil jeg da ikke afvise, at det vil betyde, at min stillingtagen«, altså til forbeholdet, »er anderledes til en ændring i den sidste ende«. Er det et fejlcitat?
Er det det, der er tale om her?