Lone Møller (S), 2006-03-22:
Nu står jeg ikke og refererer til hemmelige dokumenter, når jeg refererer til, hvad der er blevet givet af midler til dele af den kommende regions sygehusvæsen, nemlig Frederiksborg Amt, det fremgår faktisk af dagspressen.
Når jeg henviser til deres budget, så fremgår det af en dagsorden til deres sygehusudvalgsmøde, som er offentligt tilgængelig.
Så det er ikke sådan noget hokuspokus, jeg står og henviser til.
Men det er jo rigtigt, som ministeren siger, at der er en udfordring for den kommende region.
Derfor ønsker jeg bare, at ministeren giver et bud på: Er det behandlinger, vi ikke skal udføre, eller er det personalereduktioner?
Hvis vi tager metroXpress fra i dag, viser det sig, at sygeplejersker i hovedstandsregionen, som jo har udsigt til de her besparelser, har væsentlig større sygefravær end andre steder i landet.
Derfor vil jeg bare så gerne kunne give borgerne et svar på, hvad det er, vi ikke skal behandle, og hvad det er, der er et overforbrug af, som jeg jo også en gang imellem har hørt at man ynder at sige at der er i hovedstadsområdet.
Jeg synes egentlig, det er noget underligt noget at føre det frem.
Altså, nu er vi gang på gang blevet beskyldt for, at vi vil centralisere alting, at vi sidder på loven, og jeg ved ikke, hvad vi sidder på, af regionalt valgte politikere, og nu skal jeg så stå her og svare på, hvordan nogle folk, der er valgt til Region Hovedstaden i november sidste år, og som skal i gang med at lave et arbejdsprogram for de næste 4 år, i detaljen skal udnytte det og håndtere en udfordring, som ikke engang er kendt.
Det synes jeg er underligt.
Det handler selvfølgelig om at bruge ressourcerne
bedst muligt.
For mig er der ingen tvivl om, at der ligger nogle muligheder i, at vi skaber fem stærke regioner i stedet for 14 amter, og at der ligger nogle muligheder i at se H:S, Københavns Amts Sygehusvæsen og det nordsjællandske sygehusvæsen under et.
Det springer jo i øjnene på en, at der er dobbeltfunktioner.
Det må krible i fingrene på enhver sundhedspolitiker for at komme i gang med at få det der system mere strømlinet både for at fremme effektiviteten og for at fremme kvaliteten i behandlingen.
Det er da en spændende udfordring, man står med der.
Men det er altså ikke min udfordring, for jeg er valgt til Folketinget og ikke til regionsrådet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nu siger ministeren, at der er blevet givet midler til ekstra aktivitet, og det er jo også korrekt.
Men de har rent faktisk brugt 274 mio. kr. på at få den ekstra aktivitet igennem, og der må man så konstatere, at der er en manko dér.
Men hvis vi så bliver ved Frederiksborg Amt, kan vi se, at på nuværende tidspunkt vil der ud fra fremskrivningerne af budgettet med det forventede merforbrug være et underskud på 207,1 mio. kr. allerede i marts måned i 2006-budgettet.
Mener ministeren, vi kan hente de penge ind ved at afskaffe personales kaffepauser?
Jeg kender den ikke, og jeg har heller ikke forberedt mig på det.
Jeg har forberedt mig på et spørgsmål, der handler om den påståede udsigt, der er til, at der for den nye Region Hovedstaden over tid kommer til at være en manko.
Til det har jeg svaret, at det er rigtigt, at Region Hovedstaden vil have et mindre beløb som følge af sundhedsreformen – alt andet lige.
Altså, der vil alt andet lige være et mindre beløb, end der ville have været, hvis vi ikke havde lavet en sundhedsreform.
forslag, der er kørt igennem Folketinget, opgjort til i omegnen af små 500 mio. kr., som skulle fases ind over 6 år.
Jeg anholder, at det tal pludselig skulle være vokset til 1,4 mia. kr.
For sådan som jeg har lyttet mig frem til det i den offentlige debat, er den udfordring, som altså er kendt, og som Folketinget har nikket til, smykket med alle mulige andre udfordringer i det danske sundhedsvæsen, der handler om ny medicin m.v. Der siger jeg bare, at det er for tidligt at gøre det op.
Det aflæser jeg som – hvad det jo også er – en positionering i forhold til at møde op hos regeringen senere på sæsonen, når der skal forhandles sundhedsøkonomi for 2007 og årene fremover.
Det rykker ikke ved, at Region Hovedstaden har en udfordring, men det er vel også den region, der har de bedste muligheder for at løfte den.
»Vil ministeren redegøre for, hvilke behandlinger hovedstadsregionens sundhedsvæsen skal skære bort for at imødekomme de planlagte besparelser på 1,4 mia. kr.?«
Beregninger fra Region Hovedstaden viser, at det samlede budgetunderskud for Region Hovedstaden i 2007 står til at blive 1,4 mia. kr. som følge af bloktilskud, udligningsreform og krav om nye behandlinger.
Dette beløb svarer til den samlede udgift til personale på Herlev Sygehus.
De sidste dage i dagspressen er det jo fremgået, at Hovedstadsregionen på sygehusområdet skal spare ganske gevaldigt.
Vi kan jo sagtens her diskutere, om det er det ene eller det andet beløb,
Nu er det jo ikke sådan, at jeg har den opfattelse, at man kan effektivisere, sådan at man kan finde meget, meget store beløb, og derfor ønsker jeg at få ministerens tilkendegivelse af: I det øjeblik der ikke er midler til at foretage de fornødne behandlinger, hvor er det så ministeren mener at vi skal gå ind og skære i behandlingerne?
Og det korte svar på det spørgsmål er: Nej, af to grunde.
For det første fordi de 1,4 mia. kr., som jeg også har noteret mig i dagspressen er det beløb, der bliver nævnt, jo er et meget usikkert tal, og for det andet fordi det nu engang ikke er mig, men de valgte politikere i regionsrådet for hovedstaden, der har ansvaret for inden for den økonomiramme, der er, at drive og prioritere sundhedsvæsenet.
Altså, det er alt for tidligt at fastslå, at der skulle mangle 1,4 mia. kr.
Jeg forstår, at hovedparten af det, man mener mangler, skyldes den finansieringsomlægning, vi lavede, da vi vedtog kommunalreformen og den nye sundhedsreform.
Og det er jo rigtigt, at der er der lagt en strukturel udfordring ind for Region Hovedstaden.
Men man skal jo fæstne sig ved, at der også er en overgangsperiode på 6 år, og som jeg husker det lovforslag, vi fremsatte, var der også nogle regneeksempler på, hvordan det hul, som er i loven, ville blive fyldt op, hvis man gjorde det til en forudsætning, at der – hvad der jo formentlig vil være – er en realvækst på sundhedsområdet.
Så er der åbenbart noget, der tyder på – hvis man skal lægge Region Hovedstadens tal til grund – at det beløb, der altså var kendt, da vi vedtog lovgivningen, antydningsvis bliver større.
I så fald skyldes det befolkningssammensætningen, fordi vi jo med åbne øjne har lavet en reform, der flytter ressourcerne derhen, hvor behandlingsbehovet er.
Så hvis der, kan man sige, på den linje skulle være et større beløb, en større udfordring, i Hovedstadsregionen, så er det jo altså et spejlbillede på, at behovet alt andet lige også er lidt mindre.
Så forstår jeg, at i det tal, der er kørt frem i medierne, også er en udfordring på medicinområdet.
Og til det må jeg bare sige, at det jo næsten er rituelt på den her tid af året, at regionsrådsformændene – tidligere var det så amtsborgmestrene – er ude at rasle med sablerne med forskellige dystre profetier om, hvad der kommer til at mangle, og på den måde bage op til de økonomiforhandlinger, der skal være mellem den nye Regionsrådsforening på den ene side og regeringen på den anden side.
Fttmo065.fm Page 4918
Thursday, May 18, 2006 10:13 AM
Så jeg må sige, at jeg ikke kan anerkende tallet, og selv hvis jeg kunne anerkende det, er det altså i første række en udfordring for de dertil valgte politikere.