runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ove Hygum (S), 2001-04-04:
Det følger af bekendtgørelse om en aktiv arbejdsmarkedsindsats, at arbejdsformidlingen skal påse, at den samlede aktivering for den enkelte ledige udgør mindst 75 pct. af aktivperioden.
Det vil i sagens natur først kunne opgøres ved udgangen
af aktivperioden, og det gælder for ledige, der overgik til aktivperioden efter den 1. januar 1999
Det er et svært krav at opgøre, bl.a. fordi de ledige ofte i praksis bevæger sig mellem beskæftigelse og ledighed, ledighed og beskæftigelse.
Jeg har bedt alle regionerne om at give den allerhøjeste prioritet til opfyldelsen af dette krav.
Styrelsen har meddelt, at der allerede er taget initiativ til, at regionernes opfyldning bliver styrket ved en videreudvikling af opfølgningssystemet og ved, at der i praksis tages fat i hver enkelt ledig i risikogruppen. Styrelsen har således anmodet regionerne om at sørge for, at der bliver taget særlige initiativer, der i videst muligt omfang øger mulighederne for, at de ledige kommer i beskæftigelse inden udløbet af deres ydelsesperiode. På nuværende tidspunkt har vi ikke de oplysninger, der er nødvendige for at foretage en mere præcis vurdering af, i hvor stort omfang der rent faktisk kan være ledige, der mister retten til dagpenge uden at have fået den aktivering, de har ret til.
Jeg finder det derfor mest hensigtsmæssigt, at vi afventer AF's indsats i de kommende måneder og så på et tidspunkt til efteråret tager stilling til, om der vil være behov for at iværksætte særlige initiativer på individuel basis.
Bliver der behov for særlige initiativer, vil jeg naturligvis i første omgang drøfte disse med forligspartierne bag aktiveringskravet.
Jeg kan derfor ikke støtte det fremsatte forslag til folketingsbeslutning, men jeg kan love forslagsstillerne, at regeringen fuldt ud deler intentionen om, at de ledige skal have den aktivering, de er berettigede til.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-04:
Det Radikale Venstre har altid haft det som et grundlæggende princip, at arbejdsmarkedsspørgsmål skal løses af arbejdsmarkedets parter.
Det er også det grundprincip, som gør, at vi ikke kan støtte dette lovforslag.
Vi mener, at man med lovforslaget vil gå ind og regulere på et meget specifikt område i en helt anden ånd, end der for det første ligger i den lov, som man vil forsøge at lave ændringen i, men man bryder altså også grundlæggende med det princip, som vi fra Det Radikale Venstres side altid har forsøgt at forfølge, så vidt det overhovedet har været muligt.
Det er yderst sjældent, at vi prøver at lave nogle angreb på det grundlæggende princip, at arbejdsmarkedets parter selv skal løse problemstillingerne.
Vi mener, at dette lovforslag vil gøre det, og derfor kan vi ikke støtte lovforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-04:
Kristeligt Folkeparti kan heller ikke støtte forslaget.
Så vidt jeg har forstået - og det er så en slags kommentar til hr. Kjærs indlæg - er det forbudt at bruge en hvilken som helst prøve udtaget af mennesket til helbredsoplysninger, når det ikke er omfattet af loven, at man skal kunne det.
Så det forstår jeg ikke.
Så siger hr. Ole Sohn, at han er enig med Enhedslisten i intentionerne.
Er de intentioner, at den enkeltes integritet går forud for sikkerheden til søs?
For så synes jeg da nok, at det er værd at diskutere.
Det er sådan, jeg forstår intentionerne.
Dér mener jeg altså, at hvis man har et job, hvor man har risiko for at skade menneskers liv og lemmer, så må man finde sig i sådan en lille ulempe som udtagelse af urinprøver.
Jeg synes i øvrigt, at der må være en vis usikkerhed ved udtagelse af urinprøver.
Hvordan sikrer man sig, at de urinprøver kommer fra de rigtige mennesker?
Jeg synes faktisk, at det er sådan en lidt kedelig ting, men det er så en helt anden sag.
Jeg ved slet ikke, hvordan man gør det på betryggende vis, men det må de, der beskæftiger sig med det, jo så om.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Jeg vil tage et lidt andet udgangspunkt end de foregående talere, for SF støtter sådan set intentionerne bag Enhedslistens forslag, men vi finder til gengæld ikke, at den konkrete udmøntning af denne intention i lovforslaget er særlig hensigtsmæssig.
Helbredsoplysningsloven, der blev til på bl.a. initiativ af SF og efter et grundigt udvalgsarbejde, blev skabt med det udtrykkelige sigte ikke at lave en specifik regulering af bestemte undersøgelses- og/eller analysemetoder, idet det med den bioteknologiske udvikling hurtigt ville gøre reguleringen forældet og gøre det fyldt med omgåelsesmuligheder. Derfor er det uhensigtsmæssigt at foretage en regulering specielt for urinprøver, da dette ikke er problemet med den nuværende regulering, som det ellers antydes i bemærkningerne til lovforslaget. Dertil kommer vel også, at det smuthul i loven, som DFDS benyttede sig af, slet ikke henhører under § 5, der er en undtagelsesbestemmelse.
Med disse måske lidt kritiske bemærkninger til selve den måde, som lovforslaget er udformet på, støtter SF intentionerne bag lovforslaget og vil også gerne bidrage til under udvalgsarbejdet at komme med forslag til ændringer af lovforslaget, så det bedre kan leve op til intentionerne, som jeg tror SF og Enhedslisten er enige om.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Man må jo konstatere, at der ikke var meget støtte at hente til forslaget, men sandelig kunne jeg også konstatere, at det ikke var ret mange, der faktisk havde læst forslaget, for alle ordførertaler bar jo egentlig præg af temmelig grelle misforståelser i forhold til den måde, forslaget er formuleret på.
Jeg kan da lige starte med den sidste: Nej, det er ikke vores intention, at den personlige integritet skal gå forud for sikkerheden til søs.
Men det er vores formål med at stille forslaget at sikre, at det bliver aftalestof mellem de pågældende parter, hvordan og hvilke betingelser der skal stilles i forbindelse med sådan nogle regler, for det, der er sket, er jo, at man har en sag - det er ganske rigtigt, som ministeren henviser til, sagen, hvor DFDS krævede urintest - hvor arbejdsgiveren ensidigt kan afgøre, præcis med hvilke metoder og hvilken måde man vil gøre det på.
Man tog, dengang man lavede loven om helbredsoplysninger, højde for, at sådan skulle det ikke være.
Og det gjorde man meget nøje opmærksom på med hensyn til blodprøver, men man havde ikke spørgsmålet om urinprøver med i det, og det burde have været med.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at den lov ikke ellers tager en diskussion af metode; det er ikke en metodespecifik lovopstilling, men den handler om andre betingelser i forbindelse med helbredsoplysninger.
Jeg er godt klar over, at det måske er lidt svært at læse rent lovteknisk, fordi loven er meget kringlet formuleret, men det, det går ud på, er, at urinprøver i lighed med blodprøver skal være mulige under betingelser, som er aftalt mellem de ansatte og arbejdsgiveren, og ikke som vi altså var udsat for. Jeg kan da godt redegøre for sagen. Historien består jo i, at DFDS krævede urintest af en række ansatte, og der var så en, der blev fyret.
Men det er jo værd at tilføje, at afleveringen af urinprøver i modsætning til blodprøver ikke er med i loven.
Derfor går det altså ud på at få urinprøverne ligestillet med blodprøverne.
Det var ikke en tilsigtet idé med loven dengang, at det skulle være sådan.
En af dem, der erkendte problemet, var arbejdsministeren, som i medierne gav udtryk for stor harme over DFDS's fremgangsmåde.
Men desværre er det jo så ikke blevet fulgt op af handling.
Problemet var bare, at det kunne de ikke; der kom ikke nogen løsning.
Det er det, der er intentionen med lovforslaget, og som SF tilslutter sig - jeg kan ikke helt forstå SF's kritiske bemærkninger om udformningen - men det er mit bestemte indtryk, at der ikke er ret mange af de andre ordførere, der sådan rigtigt har fat i, hvad intentionen med lovforslaget er. Men det blev i hvert fald klart, at der ikke er
vanvittig stor opbakning til det.
Nu må vi jo se, om udvalgsbehandlingen og eventuelt en høring af de berørte parter måske kan give noget.
Jeg kunne i hvert fald høre en lille åbning fra den socialdemokratiske ordfører i retning af, at hvis der kom høringssvar fra de berørte parter, kunne det være med til at få Socialdemokratiet til at skifte stilling, men det må vi så afvente.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Jeg er enig i, som forslagsstillerne skriver i bemærkningerne, at en række ledige ikke har fået den aktivering, der er lagt op til at de skal have.
Men nu er aktivering efter Venstres opfattelse ikke et mål i sig selv.
Det handler først og fremmest om at få kvalitet i aktiveringen, altså at bruge de aktiveringsredskaber, der fører den ledige frem til ordinær beskæftigelse.
Det helt store problem er efter Venstres opfattelse - og her har Amanda en væsentlig del af skylden - at de virkelig effektive aktiveringsredskaber såsom privat jobtræning har haft en meget lav prioritet i år 2000.
Det er klart, at i første omgang kræver privat jobtræning en større indsats fra AF's side.
Men det er også klart, at er man arbejdsmæssigt presset på grund af et dårligt fungerende edb-system, springer man over, hvor gærdet er lavest, og vælger de hurtige løsninger, selv om det ofte er kortsigtede løsninger med ringe effekt.
Vi kan, som ministeren også har sagt, ikke på nuværende tidspunkt se, om der er ledige, der kommer i klemme af den grund, og det er i det hele taget svært at vurdere, om det at opfylde 75 pct.-kravet i sig selv vil være en garanti for ordinær beskæftigelse.
I Venstre har vi med tilfredshed noteret os, at ministeren ved en tidligere lejlighed klart har givet udtryk for, at ledige, der kommer i farezonen, vil blive fulgt endog meget tæt.
Jeg tror, ministeren brugte udtrykket »med håndholdt kamera«.
Det er tilfredsstillende, og det er vigtigt.
Men hvis de ledige, der ikke kan opfylde 75 pct.-kravet, kommer i beskæftigelse, er der jo ikke noget problem, og jeg er overbevist om, at alle i forligskredsen vil følge udviklingen nøje.
Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Hr. Ole Sohn skal ikke have utak for, at han har rejst en debat om det, der hedder udfald af dagpengesystemet.
Vi er alle meget optaget af, at der ikke er nogen, der falder ud, men at de tværtimod kommer i arbejde i ordinær beskæftigelse. Selve lovforslaget, som SF har fremsat, kan jeg ikke give tilslutning til, da det forholder sig sådan - som arbejdsministeren også var inde på det - at der rent faktuelt ikke er nogen, der kan falde ud før efter den 1. januar 2002 på baggrund af den af SF foreslåede problemstilling.
, og den giver vi i Socialdemokratiet fuld opbakning til, at alle aktører på det her område - og det er AF, det er a-kasserne, og det er kommunerne - går ind og ser, om ikke de kan løse denne her opgave.
Og det burde de gøre under alle omstændigheder, for det er uhensigtsmæssigt, at der er nogle, der falder ud.
Man skal simpelt hen lægge sig i selen og gøre alt, hvad man kan for, at der ikke er nogen, der falder ud.
Man kan så spørge, om vi i Folketinget har sørget for de værktøjer, der kan bevirke, at kommunerne f.eks. kan gøre en forskel i denne her forbindelse og kan være med til at afhjælpe problemet.
Til det må vi jo svare ja.
SF har endda også selv været hjælpsom på det her område, i og med at vi har skabt servicejobloven for et års tid siden, og den forbedrede vi ved de sidste finanslovforhandlinger, hvor vi har fået et rigtig godt værktøj til at hjælpe lige nøjagtig den gruppe her. De personer, som er over 48 år, og som er i aktivperioden, kan kommunerne oprette fleksjob til.
Vi ser jo gerne, at man gør det inden for f.eks. ældresektoren, og derfor er vi blevet enige om at honorere hvert eneste servicejob, der bliver oprettet på de her vilkår, med ekstra 50.000 kr., som kan gå til uddannelse.
Det er den vej, vi skal rundt for at hjælpe de folk, der er på vej til at falde ud af systemet.
Dernæst vil vi også gerne give tilsagn om, at vi på baggrund af ikke mindst de oplysninger og det udspil, som arbejdsministeren er kommet med for et stykke tid siden, vil tage forhandlinger med Folketingets partier omkring en mere kvalitativ aktivering, der opkvalificerer mere, end vi har set det hidtil, med henblik på ordinær beskæftigelse.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Selv om der selvfølgelig ikke er meget at takke for i Socialdemokratiets ordførertale, så dog trods alt tak for, at man bekymrer sig om problemet.
Er Socialdemokratiet ikke lidt bekymret for, at man lader alle gode kræfter - a-kasserne, arbejdsformidlingen og kommunerne - fokusere på at løse det akutproblem, som er opstået bl.a. i kraft af Amanda-systemet,
altså bruger alle kræfterne på at løse sidsteøjebliksproblemerne med det resultat, at der ikke er overskud og mandskab til at tage fat på den ordinære handlingsplan for de andre arbejdsløse, som har krav på det, så de også kommer bagud og det hele bliver til nogle sidsteøjebliksinitiativer? Tror Socialdemokratiet ikke, at det kunne være mere gavnligt, at man giver det rum, der skal til for at kunne leve op til de intentioner, arbejdsministeren har sat i udsigt?
Der skal ikke bare kvalitet til - det har der skullet være hele tiden - men der skal også kvantitet til, hvis det skal blive til virkelighed.
Er vi ikke nødt til at give noget mere rum til de arbejdsløse, så de ikke falder ud, men får lidt mere tid, så arbejdsformidlingen kan sørge for en ordentlig aktivering?
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Det er jo godt, når vi har fælles bekymringer, for
så burde der også kunne findes mange fælles løsninger. Mit synspunkt er, at alle gode kræfter skal forenes i denne sag, for at der ikke er nogen, der falder ud, og netop anvisningen af det værktøj, vi har foreslået, mener jeg ikke strider imod, at arbejdsformidlingen skal løse en lang række andre opgaver i det daglige - det, hr. Ole Sohn kalder de ordinære opgaver.
Men jeg vil godt have lov til at minde om, at for nogle få år siden havde vi faktisk 360.000 ledige, og arbejdsformidlingen skulle også klare andre opgaver dengang.
Nu har vi betydelig færre ledige, og det betyder, at der må være flere ressourcer i arbejdsformidlingen til at løse opgaverne for de omkring 150.000 ledige, vi har nu.
Der må alt andet lige være mere plads til, at man kigger noget på det forhold, og jeg mener ikke, at Amanda er skyld i alle problemerne.
Man kan godt få tingene til at hænge sammen ude
i de enkelte regioner med de virkemidler, vi har til rådighed.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Jeg synes, at Venstres ordfører kom med nogle meget, meget interessante udmeldinger, specielt fordi Venstre jo er et forligsparti, som er 110 pct. medansvarlig for hvert et komma i loven og den måde, den bliver administreret på.
Venstre erkender, og det er jeg selvfølgelig meget glad for, at der er store problemer med aktiveringen.
Det har SF sagt i årevis, og jeg er glad for, at Venstre støtter den kritik.
Men det, der undrer mig, er, at Venstre er mere optaget af at genere regeringen og arbejdsministeren end af at redde arbejdsløse fra at ryge ud. Venstres konklusion er: Aktiveringen er for dårlig, Amanda er skyld i mange ting, og ministeren administrerer ikke ordentligt. Men på trods af det vil Venstre ikke være med til at redde de arbejdsløse for den dårlige administration af en lov, som Venstre er medansvarlig for, og jeg synes, det er utrolig vigtigt, at det kommer ud til offentligheden, at Venstre kun har ét formål, nemlig at genere regeringen, og ikke har nogen intentioner om at være med til at sikre, at arbejdsløse får, hvad de lovmæssigt har krav på.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Det er rigtigt, at vi har en anden opfattelse end SF af, hvordan de ledige skal behandles.
I Venstre er vi af den opfattelse, at de ledige skal ud i ordinær beskæftigelse ude
på almindelige arbejdspladser, og i SF er man efter det, hr. Ole Sohn giver udtryk for, åbenbart interesseret i, at de ledige bare bliver ved at køre i dagpengesystemet.
Det er her, vi har den primære forskel mellem SF og Venstre.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-04:
Heller ikke Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget fra Enhedslisten.
Jeg er enig med Venstres ordfører i, at udtagning af urinprøver i de konkrete tilfælde, der har været fremme, kan være sket med en meget god begrundelse, nemlig af sikkerhedsmæssige grunde.
Der er man nødt til at sørge for, at alle forholdsregler, der skal tages, også bliver taget. Det kan godt ske, at man skal have en eller anden form
for aftale, en eller anden form for regulering af området her, men der er jeg overbevist om, at det er en sag, som parterne på arbejdsmarkedet er bedst egnede til at finde frem til en løsning af, i stedet for at vi skal gå ind og gøre det gennem en regulering af loven.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
For god ordens skyld skal jeg gøre opmærksom på, at SF ikke har stillet forslag om generelt at forlænge dagpengeperioden. SF har alene stillet forslag om, at man forlænger dagpengeperioden, så den lov, som Venstre er medansvarlig for, kan blive effektueret, og Venstre er på intet tidspunkt kommet med ét eneste forslag, der sikrer, at ingen arbejdsløse falder ud af dagpengesystemet.
SF er fuldstændig enig i intentionerne om, at der skal skabes ordinær beskæftigelse.
Det er alle vores forslag gået
ud på, og derfor har vi været imod aktiveringen.
Vi har været imod, at Venstre har accepteret, at regeringen har skrevet ind i loven, at kvaliteten af aktiveringen skal forbedres.
Det har man gjort tre gange, både første, anden og tredje gang, man har lavet arbejdsmarkedsreform, har man sagt: Nu skal der kvalitet ind i aktiveringen.
Men intet er sket, og det har vi kritiseret.
Som arbejdsløs må man som minimum have krav på, at den aktiveringsperiode, der er til rådighed, bliver ordentligt udfyldt, og vi ser positivt på ministerens nye intentioner om, at nu skal aktiveringen for alvor være god, så den fører frem til ordinær beskæftigelse.
Men man skal have tid til at gøre det, og det kan man ikke, når man er bagefter med arbejdet.
Det er blot lige for at rette en, forhåbentlig, misforståelse.
Jeg er meget opmærksom på, at man ikke kan vurdere, hvorvidt aktiveringen vil komme til at hjælpe den enkelte, men man kan godt på nuværende tidspunkt konstatere - for det viser alle opgørelser, selv de opgørelser, Arbejdsmarkedsstyrelsen laver - at arbejdsløse er kommet så langt hen i deres aktivperiode, uden at der er iværksat en handlingsplan, at de ikke tidsmæssigt kan nå at opfylde bestemmelserne om 75 pct.s aktivering.
Det ved man allerede på nuværende tidspunkt, det ved Arbejdsmarkedsstyrelsen, og arbejdsministeren kunne have offentliggjort det her, hvis ministeren havde svaret på de spørgsmål, som var blevet stillet den 16. marts.
Så der er to ting i det: Man kan tage den politiske diskussion om, hvorvidt man kan nå at redde noget af det med en ekstraordinær indsats.
Men der er nogle, der rent tidsmæssigt ikke fysisk kan nå at leve op til de 75 pct.s aktivering, og det ved man allerede på nuværende tidspunkt.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Da Venstres ordfører på lovforslaget, fru Charlotte Antonsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Venstre kan ikke støtte Enhedslistens lovforslag. Tværtimod mener vi, at det kan være fornuftigt af f.eks. sikkerhedsmæssige grunde, at arbejdsgiveren har lov til at tage en ukompliceret urinprøve. Enhedslistens forslag er unødvendig kompliceret og bureaukratisk, og hvis der er en konkret risiko i forbindelse med en medarbejders indtagelse af alkohol, er der risiko for, at forslaget ligefrem kan skabe fare for den pågældende, for kolleger eller for virksomhedens kunder.
Endvidere er det vor opfattelse, at arbejdsmarkedets parter forsøger at finde en fornuftig løsning på problemerne, og det mener vi i Venstre vil være den rigtige måde at løse problemet på.
Ove Hygum (S), 2001-04-04:
Regeringen kan ikke støtte det fremsatte lovforslag, og det er der flere gode grunde til.
Spørgsmålet om, hvilke regler eller forbud en arbejdsgiver kan udstede for sine ansatte, og hvilke kontrolforanstaltninger arbejdsgiveren i den anledning kan iværksætte, er et almindeligt ansættelsesretligt spørgsmål, og det skal efter vores opfattelse løses gennem aftaler mellem arbejdsmarkedets parter. De problemer eller de konflikter, der kan opstå i kølvandet på iværksættelse af kontrolforanstaltninger, skal altså løses som andre konflikter mellem arbejdsgivere og lønmodtagere, nemlig via forhandling, iagttagelse af overenskomstens bestemmelser og arbejdsretlig praksis og grundsætninger.
Den konkrete sag - også kaldet DFDS-kendelsen - som er begrundelsen for det foreliggende lovforslag, havde det forløb, som er og skal være det naturlige på det fagretlige område.
Voldgiftsmanden vurderede, at DFDS som arbejdsgiver og dermed som en del af sin ledelsesret havde ret til at kontrollere sine ansattes alkohol- og narkotikaforbrug under henvisning til passagerernes og det øvrige personales sikkerhed på skibet.
Når det er sagt, vil jeg da godt tilføje, som jeg i øvrigt også gjorde det i forbindelse med sagen sidste år, at jeg er af den opfattelse, at der netop på dette område kunne være brug for en vis regulering f.eks. i form af et sæt etiske regler el.lign., men det skal efter regeringens opfattelse ikke ske ved lovgivning.
Jeg mener så i øvrigt slet ikke, at det skal ske ved en ændring af helbredsoplysningsloven.
Helbredsoplysningsloven handler om brugen af helbredsoplysninger på arbejdsmarkedet.
Det ville efter min mening og min vurdering være et klart brud med lovens princip, hvis man inddrager andre problemfelter i loven, f.eks. de nævnte kontrolforanstaltninger.
Helbredsoplysningsloven bygger på gentestudvalgets betænkning fra maj 1994.
Derudover skal jeg pege på, at helbredsoplysningsloven jo meget basalt bygger på det såkaldte formålsprincip og ikke et metodeprincip.
Loven regulerer brugen af helbredsoplysninger, men ikke hvilke metoder der eventuelt benyttes hertil.
Det vil derfor også stride imod hele lovens grundtanke, hvis man i loven som foreslået introducerer metoder for forskellig udtagning af prøver.
Det vil efter min opfattelse straks kunne give anledning til nye spørgsmål som f.eks.: Hvad med spytprøver, eller hvad med svedprøver?
Jeg skal derfor på regeringens vegne indstille, at lovforslaget forkastes.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Når man hører hr. Ole Sohn, kan man uvægerlig kun få det indtryk, at det for SF handler om at lade de ledige køre rundt i et aktiveringscirkus.
Men for Venstre handler det om, at de ledige kommer ud i almindelig beskæftigelse, og det gør vi altså først og fremmest ved at få de ledige ud i privat jobtræning.
Derfor har vi gang på gang sagt, at den del af aktiveringen skal opprioriteres, så vi får kvalitet i aktiveringen frem for bare at aktivere for aktiveringens skyld.
Der er ingen tvivl om, og det har ministeren jo også givet udtryk for, at de ledige, der kan risikere at komme i problemer, vil man følge meget tæt og sikre, at de får de aktiveringsværktøjer, der hjælper, bl.a. privat jobtræning.
Så der er ingen, der kommer i den situation, at de, om jeg så må sige, falder ud over bagsmækken.
Sonja Albrink (CD), 2001-04-04:
Jeg skal ikke nærmere komme ind på de andre fire ting, som forslaget også indeholder.
Vi støtter som sagt forslaget i CD, og hvis der under udvalgsbehandlingen skulle være nogle problemer i forbindelse med høringssvarene, er vi villige til at kigge på dem.
Alt i alt en positiv tilkendegivelse til ministeren.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
På vegne af hr. Frank Aaen, som ikke kan være til stede, skal jeg sige, at vi opfatter det sådan i Enhedslisten, at lovforslaget giver mulighed for dispensation fra kravet om, at en række dokumenter skal indsendes til skattemyndighederne inden l måned efter omdannelse fra personlig ejet virksomhed til selskab.
Nu blev reglen indført for at modvirke spekulation, og når man så begynder at indføre en dispensationsordning, fordi der er nogle, der glemmer at indsende papirerne, ja, så mener Enhedslisten, at det vil åbne for fornyet spekulation, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-04:
I Det Radikale Venstre har vi samme opfattelse som Enhedslisten.
Det vil sige, at vi opfatter også det her som en dispensationsmulighed.
Vi mener faktisk, den er berettiget, fordi det har vist sig, at den eksisterende regel har været alt for firkantet og har bragt os ud i en situation, hvor nogle er blevet ramt, som ikke burde være blevet ramt.
Derfor kan vi støtte lovforslaget.