Bodil Kornbek (KRF), 2003-03-27:
Har starthjælpen haft den fornødne effekt?
Har starthjælpen fra dag et hjulpet indvandrere og flygtninge ud af det, som hr. Flemming Oppfeldt tidligere kaldte indvandrerproletariatet?
For det var jo hensigterne med indførelsen af starthjælpen og ændringerne i loven om aktiv socialpolitik.
Mit svar er: Nej, det har ikke haft den fornødne effekt.
Det vidste vi jo egentlig også godt den ikke ville have, for vi har været her før.
I 1999 prøvede den daværende regering med en lavere introduktionsydelse, og selv om den trods alt blev højere end den nuværende starthjælp, viste det sig umuligt for familierne at få hverdagen til at hænge sammen.
Det resulterede i sidste ende i, at det blev nødvendigt at supplere op til de enkelte familier ude i kommunerne.
Så hvorfor står vi her nu igen?
Jeg vil godt tillade mig at anfægte regeringens bagvedliggende teori om, at en lavere ydelse er lig med en nemmere adgang til arbejdsmarkedet.
Hele systemet skulle angiveligt være designet til aktivitet fra dag et og understøtte, at flere flyttede sig fra en passiv forsørgelse til en aktiv beskæftigelse.
Jamen regeringen glemmer, at vi fortsat har et arbejdsmarked, hvor nyankomne ikke har specielt let ved at få et arbejde og finde fodfæste her.
Så kan motivationen jo ellers være god nok.
Ministeren siger i sin tale, at det er vigtigt at motivere til at komme i arbejde, og at det at blive integreret i det danske samfund også hænger meget sammen med det at være på arbejdsmarkedet.
Jeg er enig i dette.
Men jeg er bare ikke enig i midlet her.
Der bliver allerede nu fra kommuner, organisationer og institutioner samt fra frivillige og flygtningene selv
påpeget en del problemer med de lave rådighedsbeløb.
Et af de mest frustrerende for alle involverede parter er den kompensation, som mange kommuner må gå ind og yde. I flere kommuner har stramningerne allerede givet ekstra arbejdsbyrde til sagsbehandlerne på grund af de mange henvendelser, for de meget lave rådighedsbeløb har betydet, at modtagere af starthjælpen må bevilges ekstra hjælp til selv ganske beskedne enkeltudgifter såsom vintertøj til børn.
Og jeg citerer: vel at mærke ikke ved at gøre dem til hjælpeløse klienter.
Men det nuværende system placerer da i høj grad de mennesker, der befinder sig på starthjælpen, i en klientrolle, hvor deres afhængighed af det sociale system tydeliggøres på en uværdig måde, når de skal bede sagsbehandleren om penge til at betale vintertøj til deres børn for eller ydelse til at være i fodboldklub.
En anden problemstilling er den vanskelige boligjagt, som ikke bliver nemmere af, at sagsbehandleren eller den enkelte selv skal ud og finde en endnu billigere bolig.
Dette er blot de kortsigtede problemer.
Men hvad bliver de langsigtede, og hvor langt vil
regeringen gå, før der gribes ind?
I sidste ende drejer det sig om, hvad der giver den bedste integration.
Med den nuværende løsning synes jeg, at regeringen sætter integrationen på højkant for en politik, som man har afprøvet før og ikke mindst fundet for let. Er det virkelig det værd bare for at sende et signal til omverdenen om, at Danmarks gader ikke flyder med mælk og honning?
I hele dette spil om økonomi bliver de helt store tabere børnene.
Venstre understreger i sit oplæg om bedre vilkår for samfundets udsatte grupper, at alle børn har krav på at opleve en god barndom.
Gælder det også børn af de svage indvandrer- og flygtningegrupper?
Som loven er nu, ydes der kun starthjælp til en familie indtil barn nr. 2, hvilket må betyde, at regeringen mener, man har samme udgifter, om man som familie har to eller fire børn.
Desuden forstår jeg ikke, hvordan det kan være økonomisk billigere at være forsørger, når man har opholdt sig i Danmark i mindre end 7 år ud af de sidste år og er på starthjælp, end når man har boet her i længere tid og er på kontanthjælp.
Hvis alle børn har krav på en god barndom, så burde ydelsesniveauet for forsørgelsen tage udgangspunkt i de økonomiske vilkår, et barn skal vokse op under - og ikke mindst i forhold til børn af flygtninge og indvandrere, hvor disse vilkår vil være en befordring eller en hæmsko for barnets integration i det danske samfund.
Hvordan skal vi forklare en nytilkommen familie, at man mener, at to familier i samme situation skal klare sig for så forskellige ydelser, og at den samfundsgruppe, der har allersværest ved at etablere sig på arbejdsmarkedet, samtidig skal klare sig for det mindste beløb?
Vi kan roligt fastslå, at der stadig er stor politisk uenighed om, hvorvidt nedsat ydelse for indvandrere og flygtninge er befordrende eller ej for såvel disse menneskers deltagelse i arbejdsstyrken som for omfanget af deres ledighed.
Var det så ikke oplagt at inddrage denne faktor,
næste gang Integrationsministeriet laver en analyse af udlændinges integration på arbejdsmarkedet?
Det er jo trods alt en væsentlig faktor i det statistiske arbejde.
For ifølge regeringen skulle starthjælpssatsen jo i højere grad end kontanthjælpssatsen motivere til deltagelse i arbejdsstyrken og ikke mindst øge flygtninges og indvandreres beskæftigelsesprocent.
Det er vel hele humlen i regeringens argumentation.
Jeg havde naturligvis ikke regnet med, at regeringen ville støtte dette forslag.
Men vi har i Kristeligt Folkeparti fundet det vigtigt at fastholde en debat og fastholde et fokus på dette område, fordi der er nogle problemer, der skal løses.
Det naturlige ville jo være at spørge regeringen, hvordan disse problemer skal løses.
Hr. Lars Barfoed siger direkte, at han gerne vil have kendsgerninger på bordet og se fordomsfrit på området.
Jeg vil trods alt gerne kvittere for, at man vil vedkende sig, at er der problemer, så må vi se på det og se på, hvordan det skal løses. I Kristeligt Folkeparti har vi hele tiden sagt, at starthjælpen er en isolationsydelse, og det mener vi fortsat at den er. Nettoeffekterne af stramningerne med hensyn til integration er mere negative end positive, og derfor finder vi, at det er nødvendigt med nogle ændringer. Vi er positive også over for SF's forslag, fordi problemstillingerne og intentionerne i forslaget er identiske med det, som vi også vil i Kristeligt Folkeparti.
Og vi imødekommer, at andre partier også ønsker at sætte fokus på et meget presserende integrations- og beskæftigelsesproblem.
Om vi i Kristeligt Folkeparti er sværmeriske, eller om vi har en sammenblanding af kristendom og politik, må stå for hr. Søren Krarups regning.