Jann Sjursen (KD), 2004-04-16:
Jeg synes, der har været noget absurd ved nogle af de ordførerindlæg, der er blevet holdt ved denne debat.
Man har udtalt sig til fordel for at bevare Christiania, stort set sådan som det er i dag, og som også fru Line Barfod senest gjorde, får man det til at se sådan ud, at hvis det ikke havde været for Christiania, havde der ikke været plads til anderledes tænkende eller værende mennesker her i kongeriget, og så havde vi ikke haft et mangfoldigt samfund.
Men det er jo grotesk.
Det er grotesk i den forstand, at man påstår, at inden for den almindelige lovgivning er det ikke muligt at give plads til rummelighed og mangfoldighed, og at folk ikke kan være anderledes og unormale eller abnorme, eller hvad de vil.
Der er da masser af plads til det inden for lovgivningen
, så jeg synes, det er at fordreje diskussionen at få det til at se ud, som om det kun er Christiania, der sikrer de ting i kongeriget Danmark. Regeringen har fået meget på puklen for sit lovforslag her i dag, men det vil jeg vælge ikke at give regeringen, selv om jeg faktisk mener, at regeringen og regeringspartierne måske har udvist enorm langmodighed over for Christiania, når man husker, hvad både regeringsmedlemmer og regeringspartiernes ordførere sagde før valget, ikke mindst om Christiania.
Men nu har vi dog langt om længe fået et lovforslag.
Den lange tidsperiode har trods alt medført, at man har fået undersøgt nogle ting ordentligt og har fået nedsat et Christianiaudvalg.
Det er nok ikke så tosset, for det er selvfølgelig ikke så enkelt endda at få normaliseret eller lovliggjort det, der sker på Christiania, fra den ene dag til den anden.
På den baggrund har vi fra Kristendemokraternes side besluttet at støtte regeringens lovforslag.
Lovforslaget sikrer, at Christiania fortsat kan være et grønt og bilfrit kvarter i København med plads til at leve på både almindelig og også anden vis inden for lovgivningens almindelige rammer.
Man kan leve uden særlove, uden hashhandel, med huslejebetaling og åben boligtildeling, med opretning af de bevaringsværdige bygninger og med opretning og sikring af fæstninganlægget som et åbent, rekreativt område for alle.
Der er gode intentioner bag lovforslaget, som vi fuldt ud kan støtte.
Vi ønsker, at man følger linjerne i det lovforslag, som er fremsat.
Jeg vil godt pege på, at uanset at nogle måske vil mistænke os for at have en vis form for bulldozerretorik her, det kan man jo blive skudt i skoene efterfølgende, så har man efter vores opfattelse aldrig kunnet afvikle Christiania, hvilket har været et mål, fra den ene dag til den anden.
Man er nødt til at tage skyldige hensyn, dels til de mennesker, der selvfølgelig bor på Christiania, dels til det, der skal tilvejebringes, for at noget sådant kan ske, i form af f.eks. erstatningsboliger osv.
Det tager tid.
Derfor vil jeg godt pege på, at den del af regeringens lovforslag er utrolig vigtig for os, sådan som det må være, nemlig at de forhandlinger, der skal i gang, eller allerede er i gang med Københavns Kommune, kan sikre, at de forpligtelser, som kommunen har over for borgerne på Christiania, også kan ske fyldest, så man også kan varetage det sociale ansvar, der måtte være fra det offentliges side i forhold til beboerne på Christiania. Med disse ord vil jeg godt sige, at vi er positivt stemt over for forslaget og vil på positivt ind i udvalgsarbejdet, et udvalgsarbejde, som efter vores opfattelse udmærket kan finde sted i Forsvarsudvalget.
Jeg synes, at det da sådan set kan skabe lidt sjov og ballade at lave et Christianiaudvalg, men et udvalgsarbejde er jo bare en ramme for, på hvilken måde man stiller spørgsmål til ministeren og de forskellige ministerier.
Det kan såmænd lige så godt ske via et Forsvarsudvalg, som det kan ske via et hvilket som helst andet udvalg, og alle partier kan jo få de medlemmer af Forsvarsudvalget, man vil.
Så vi ser ikke nogen grund til at lave noget ekstra bureaukrati i den forbindelse.
Det kan udmærket ske i Forsvarsudvalget.
Jeg vil godt afslutningsvis understrege, at det er Kristendemokraternes opfattelse, at der i det danske samfund skal være plads til at være anderledes, der skal være plads til mangfoldigheden og til, at man også i vid udstrækning kan indrette sit eget liv og det fælles liv, som vi skal leve sammen, på en måde, som måske ikke lige er som flertallets, men det skal ske inden for den almindelige lovgivnings rammer.