Lone Dybkjær (RV), 2006-10-25:
»Hvilke konsekvenser vil ministeren drage af de nyeste undersøgelser fra Storbritannien, der viser, at der ingen sammenhæng er mellem amning og IQ-udvikling?«
Baggrunden for spørgsmålet er, at Sundhedsstyrelsen anbefaler amning af flere forskellige grunde.
Men nu er der kommet en ny undersøgelse fra Edinburgh Universitet, der viser, at en sådan sammenhæng ikke eksisterer, og mit spørgsmål til ministeren er derfor, hvilke konsekvenser ministeren vil drage af de seneste undersøgelser med hensyn til Sundhedsstyrelsens vejledninger på præcis dette felt.
Sådan som jeg vurderer situationen, er der ikke grundlag for at ændre Sundhedsstyrelsens anbefalinger om amning på grund af de omtalte undersøgelser.
Anbefalingerne bygger på den tilgængelige videnskabelige dokumentation om emnet, og det er dokumenteret, at modermælk beskytter mod en række infektions- og andre sygdomme og styrker barnets helbred på lang sigt.
I Sundhedsstyrelsens vejledning fra 2005 til sundhedspersonale om spædbarnets ernæring står der, at undersøgelser viser, at ammede børn har en lavere forekomst af infektioner, at undersøgelser tyder på, at amning stimulerer barnets eget immunsystem, at amning de første 4 måneder nedsætter risikoen for udvikling af mælkeallergi og børneeksem, især hos allergidisponerede børn, og at amning ser ud til at kunne mindske risikoen for udvikling af en række sygdomme senere i barndommen, f.eks. type 1-diabetes, inflammatoriske tarmsygdomme, visse kræftformer og fedme.
Det er disse dokumenterede sammenhænge, der ligger bag anbefalingerne om amning.
Jeg ved godt, at det fremgår af Sundhedsstyrelsens håndbog til sundhedspersonale om vellykket amning, som er udkommet i år, at bl.a. øget intelligens kan være en sandsynlig fordel ved amning.
Men det har sådan set ikke nogen betydning for anbefalingen om amning som sådan.
Det er dokumenteret, at brystmælk er til barnets fordel.
Men det er klart, at når der kommer nye undersøgelser, der som i dette tilfælde kan afkræfte en sammenhæng, man troede måske fandtes, er det selvfølgelig Sundhedsstyrelsens opgave – og det har jeg en forventning om vil ske – at styrelsens publikationer, udgivelser og øvrige materiale bliver revideret i overensstemmelse med den foreliggende viden.
Tak for svaret.
Jeg vil sige, at jeg ikke tager spørgsmålet op, fordi jeg er imod amning – bare for at understrege det.
Tværtimod synes jeg, det er en fortrinlig ting for dem, der er i stand til at amme.
Men jeg synes til gengæld også, det er meget vigtigt at fastslå, hvad der foreligger af dokumentation i forbindelse med amning, og personligt må jeg sige, at det med, at modermælk skulle gavne intelligenskvotienten, har jeg aldrig rigtig troet på, og jeg har aldrig rigtig kunnet forstå, at man kunne køre frem med den argumentation.
Der er meget, man kan køre frem med, men ikke lige præcis den argumentation.
Jeg er helt enig i det, ministeren har sagt om allergi og alt det andet, for det tror jeg såmænd er rimelig veldokumenteret.
Men det er lige præcis spørgsmålet om intelligenskvotienten, jeg synes man bør overveje, al den stund Sundhedsstyrelsen også siger, det er noget usikkert.
Det siger man i hvert fald i den bog, der hedder »Anbefalinger for spædbarnsernæring«.
Her tager man faktisk lidt afstand fra det, der står i vejledningen om amning, og jeg synes bare, det vil være rimeligt og også meget vigtigt, at man på et så følsomt område ikke skriver noget, der ikke er totalt dokumenterbart.
Det er klart, at når det er myndighederne, der formidler et grundlag, skal man selvfølgelig kunne have tillid til, at det er et korrekt og retvisende grundlag.
Jeg tror dog, at man strækker elastikken lidt for langt, hvis man siger, at der ikke må formidles anden information end den, der er 100 pct. evidensbar, for så tror jeg, at i forbindelse med at bekæmpe f.eks. fysisk inaktivitet og den slags ting ville man over tid have været mere spag i sine anbefalinger, end man har været, for der findes altså områder inden for sundhedssektoren, hvor vores viden sådan set ikke slår helt til.
Men som jeg også sagde i mit første svar, har jeg en forventning om, at det vil være helt naturligt, at hvis der ikke er belæg for de informationer, Sundhedsstyrelsen har formidlet, skal de selvfølgelig formidles anderledes i fremtiden.
Hvis der er ny videnskabelig dokumentation for, at noget, som man troede var en sandsynlig sammenhæng, ikke længere kan postuleres at være en sandsynlig sammenhæng, skal man selvfølgelig ikke publicere den formodede sammenhæng.
Jeg føler mig helt tryg ved, at Sundhedsstyrelsen agerer på den måde.
I øvrigt har jeg den helt grundlæggende opfattelse af mit samspil med Sundhedsstyrelsen, at det ikke er mig, der skal følge med i internationale forskningsresultater og irettesætte Sundhedsstyrelsen for dens faglige anbefalinger.
Nu er ministeren altså lidt langt ude.
Ministeren skal jo sådan set ikke blande sig i det, men det er vel vores opgave at spørge, om nye undersøgelser får indflydelse på noget, som en åbenbart totalt uafhængig institution fuldstændig uafhængigt af ministeren videregiver til alle fødende kvinder.
Det kan jeg ikke rigtig forestille mig.
Området er jo meget, meget interessant, fordi der er det komplicerede forhold mellem forældre og børn og specielt mellem mødre og børn, fordi moderen bærer barnet.
Er der noget, som moderen hele tiden er fuldstændig nervøs for, er det, at hun kan komme til at gøre et eller andet forkert, som kan skade barnet på længere sigt.
Jeg havde nær sagt, at ét er allergi, men noget helt andet er virkelig, hvis man siger: Hvis du ikke ammer, bliver barnet mindre intelligent, end det ellers ville være blevet.
Det er jo noget mere uopretteligt, om man så må sige.
For mig at se er det uproblematisk, at man kan spørge, om det ikke vil være vigtigt at undersøge et forhold, for Sundhedsstyrelsen har jo til opgave at formidle sundhedsfaglig rådgivning til vordende mødre, og der skal selvfølgelig være belæg for det, der siges.
Hvis der er tvivl om det, der siges, skal den tvivl afspejles, og hvis der er international dokumentation for at afkræfte det, der i øvrigt mange steder har været en formodning om, nemlig at der kan være en sammenhæng mellem modermælk og intelligens, skal det afkræftes, og dokumentationen skal selvfølgelig formidles. Det siger sig selv, og det er også det, jeg svarer for nu tredje gang: Jeg har en forventning om, at Sundhedsstyrelsen vil varetage det på helt naturlig vis.
Når jeg kan være lidt bekymret, er det jo, fordi Sundhedsstyrelsens embedsmænd har sagt, at der kun er tale om politisk retorik fra min side.
Det vil sige, at det åbenbart ikke er noget, man overhovedet skal tage alvorligt.
De er fuldstændig overbevist om, at de har sandheden på dette felt, til trods for at der er kommet nye undersøgelser, som jeg ikke går ud fra at de har med i deres overvejelser endnu.
Men de behøver ikke at tage sig af det, for mit spørgsmål er bare politisk retorik.
Derfor vil jeg sådan set
bare bede ministeren om at bekræfte, at han vil spørge til det.
Jeg synes nemlig ikke, det er tilfredsstillende, at jeg på den måde får at vide, at det her behøver vi ikke at regne med, for det mener hun ikke noget med.
Det er bare, fordi hun har en politisk sag.
Sådan er det ikke.
Jeg har faktisk gennem mange år været optaget af ammeregimer, også ammeregimer her i landet, og det skal jeg ikke holde lange foredrag om nu.
Men det er jo ikke altid, man har den endegyldige sandhed om alting.
Jeg opfatter det, som om det har en polemisk undertone eller er udtryk for politisk retorik, når spørgsmålet ligesom antyder, at Sundhedsstyrelsen skulle være spændt for en eller anden smagsdommervogn, som regeringen synes skal køres længere frem ad vejen, og det er vel det, som en medarbejder i Sundhedsstyrelsen er faldet over.
Jeg vil gerne sige, at fru Lone Dybkjær kan føle sig helt tryg ved, at jeg som ansvarlig minister nok skal drage omsorg for det, der er min rolle her, altså ikke at vurdere internationale undersøgelser, men sikre mig, at Sundhedsstyrelsen agerer på et evidensbaseret grundlag.
Hvis der ikke er grundlag for at formidle en formodning om en sammenhæng, skal den selvfølgelig ikke formidles, og det vil jeg også tage vare på.
Det er jo sådan set ikke mit valg, at det kommer som det sidste spørgsmål i dag, vil jeg bare sige.
Baggrunden for spørgsmålet er jo Sundhedsstyrelsens meget stærke fokusering på amningens velsignelser, og igen vil jeg gerne understrege, at jeg også tror, det er vigtigt, at man ammer.
Men jeg mener faktisk, at det bør være den enkelte kvindes beslutning, om hun ønsker at amme eller ej, naturligvis på et fornuftigt oplyst grundlag, men dette frie valg synes jeg ikke eksisterer.
Jeg vil næsten sige, at med så lidt, som der står om modermælkens også udmærkede egenskaber, kan man sige, at Sundhedsstyrelsen faktisk siger indirekte: Am, eller du er en dårlig mor.
Jeg overvejede først, om jeg skulle være polemisk på grund af den polemiske facon, spørgsmålet er stillet på, men det vil jeg afstå fra at være.
Jeg vil bare henvise til, at hvis man f.eks. ser Sundhedsstyrelsens forældrerettede publikation »Sunde børn«, står der: Undertiden giver det så store problemer at få amningen til at fungere, at det er bedst at undlade amning.
Det gør dig ikke til en ringere mor.
En god mor er en, der kan træffe gode valg for hende og familien.
Citat slut.