Margot Torp (S), 2001-04-17:
Et samfund, der løbende arbejder på at opnå reel ligestilling mellem sine borgere,
øger den enkeltes oplevelse af retfærdighed og sikrer en rettidig omhu med samfundets talenter og ressourcer.
Med 1849-grundloven fik vi demokrati i Danmark, i hvert fald for ca. 14 pct. af den voksne befolkning; fruentimmere, fattiglemmer og forbrydere måtte stadig se deres interesser varetaget af andre.
Men efterfølgende grundlovsrevisioner har gjort en stor indsats for at udbrede demokratiet, ikke mindst med indførelsen af valgret for kvinder i 1915.
Man kan godt sige, at vi i dag formelt har ligestilling mellem kønnene i Danmark.
Men det er klart, at der stadig er et stykke vej til reel ligestilling, både med hensyn til køn, alder og herkomst, og derfor hilser Socialdemokratiet denne regerings forstærkede indsats på ligestillingsområdet meget velkommen.
Det gælder med hensyn til gennemførelse af den nye ligestillingslov med hele styrkelsen af de institutioner, der skal arbejde for øget ligestilling, og det gælder den netop udsendte redegørelse for regeringens bestræbelser på at konkretisere det nye ligestillingsarbejde.
Det er en gedigen redegørelse, ligestillingsministeren har lagt frem.
Den fremhæver både de mange gevinster for den enkelte og for samfundet, der er forbundet med en øget fokus på og en professionalisering af ligestillingsarbejdet, og den kommer også med en række konkrete bud på, hvad ministeren agter at gøre for at komme målene et skridt nærmere i år 2001.
Vi deler redegørelsens løbende påpegning af satsning på mangfoldighed som kilde til velstand og velfærd for den enkelte og samfundet, og vi er helt enige i, at alle initiativer, der udgår fra regeringen fremover, skal vurderes på, om de er med til at fremme reel ligestilling mellem kvinder og mænd.
Der er en ny og kvalitativt helt afgørende strategi i det statslige ligestillingsarbejde, som også gerne skulle kunne slå igennem på det kommunale og amtskommunale plan.
»Mainstreaming« hedder strategien, og som navnet antyder, er den adopteret fra det internationale ligestillingsarbejde, hvor mange års ligestillingsarbejde på sidelinjen og på bagkant med udviklingen endelig affødte et markant krav om at få ligestillingsperspektivet tænkt ind fra begyndelsen af ethvert initiativ, ind i hovedstrømmen, som ordet betyder.
Men når det kommer til stykket, er det vigtigste jo heller ikke, hvad man kalder tingene, men at man praktiserer dem.
I min gruppe er vi gået i gang med at ruste os til opgaven.
Det er ikke helt nemt, men vi ved i hvert fald nu, hvilke spørgsmål vi kan stille til ny lovgivning for at få færten af, om kønnet er på spil.
Jeg har gjort en hel del ud af det her med mainstreaming, fordi det vellykket gennemført faktisk kan betyde en mangedobling af ligestillingsindsatsen.
Dermed være
ikke sagt, at redegørelsens øvrige indhold ikke er væsentligt, tværtimod.
Vi hilser med stor glæde, at der fortsat vil være stor opmærksomhed på, hvordan der skabes mere balance i unge familiers arbejds- og familieliv.
Det er vigtigt, at der skabes gode opvækstvilkår for børn og samtidig gives fædre og mødre mulighed for at fastholde en god tilknytning til arbejdsmarkedet både for børns og forældres trivsel og for at sikre det nødvendige udbud af arbejdskraft også i årene, hvor demografien gør det meget vanskeligt. Vi deler ligestillingsministerens interesse for at øge fædrenes engagement i opfostringen af deres børn, også så det giver sig synligt udslag i statistikkerne.
Det er godt, at ligestillingsministeren vil lave en høring, hvor hun vil drøfte med arbejdsmarkedets parter og virksomhederne, hvordan det kan lade sig gøre at indarbejde en større fleksibilitet i arbejdstilrettelæggelsen, så det bl.a. ad den vej bliver lettere at få arbejdsliv og familieliv til at hænge sammen. Der er også stor brug for, at arbejdsmarkedets parter viser mod og dristighed, hvis vi skal opnå gode løsninger af dette samfundsmæssigt centrale problem, og derfor er det godt, at ministeren prioriterer god kontakt med parterne omkring det her.
Det samme kan siges om virksomhederne, når de fremover skal blive bedre til at rekruttere og fastholde medarbejdere på en måde, der giver stor mangfoldighed i et kollegaskab.
Utrolig meget vanetænkning i virksomhederne betyder, at der ofte ansættes folk, der både med hensyn til køn, alder, herkomst og uddannelse ligner hinanden meget.
Fremsynede virksomheder har for længst indset, at det både indsnævrer deres rekrutteringsgrundlag og forringer kreativitet og nytænkning i virksomheden.
Både for den enkelte og samfundet er meget vundet ved et opgør med denne vanetænkning, og derfor er det godt, at ministeren også vil afholde en konference med fokus på, hvordan virksomhederne kan arbejde mod forskellighed som ressource.
Det er også godt og nødvendigt, at ministeren for ligestilling fortsætter arbejdet med at fremme lige løn
mellem kvinder og mænd.
Det er mere end pinligt, at et land som Danmark fortsat diskriminerer kvinder, hvad angår løn.
Længe troede vi, det havde noget med uddannelse at gøre; nu er det mere end godtgjort, at uddannelse alene ikke sikrer ligeløn.
Derfor er det godt, at ligestillingsministeren opretter et ligelønsnetværk af virksomheder, der vil arbejde målbevidst på at eliminere uligeløn, ligesom det er betydningsfuldt, om det lykkes arbejdsministeren at få gennemført ny lovgivning på området, og at parterne engagerer sig hundrede procent i opgaven.
Der er ikke tid til her at tage alle redegørelsens vigtige initiativer op, men til slut vil jeg godt lige nævne bestræbelserne for at fortsætte forbedringerne af bekæmpelse af vold mod kvinder og handel med kvinder.
Socialdemokratiet anerkender fuldt ud, at denne regering mere end nogen tidligere har skærpet bekæmpelsen af disse to typer kriminalitet.
Alligevel håber vi, den tværministerielle arbejdsgruppe barsler med nogle konkrete forslag, der kan omsættes i lovforslag og andre initiativer til yderligere at minimere disse kriminalitetsformer.
Vi er enige i, at det er vigtigt at prioritere forebyggelse, f.eks. gennem behandling af voldelige mænd, ligesom det er vigtigt at støtte mænds egne bestræbelser på at bekæmpe vold mod kvinder, som det allerede er sket ved at støtte white ribbon-kampagnen her i Danmark.
Vold mod kvinder foregår ofte i hjemmet med store omkostninger for alle, også de børn, der vil være vidne til den brutalitet og smerte, som påføres moren.
Vi ved, at det i dag indebærer mange tab både for de kvinder, der udsættes for volden, i form af nedsat arbejdsevne, lavt selvværd, invaliditet osv., og for børnenes trivsel og indlæringsevne.
Det er umådelig vigtigt, at samfundet bliver endnu bedre til at bekæmpe hustruvold mere effektivt.
Det samme kan siges om bekæmpelsen af handel med kvinder
Denne omsiggribende kriminalitetsform har påkaldt sig stor opmærksomhed gennem lang tid.
Vi må videreudvikle vore metoder til at forebygge denne kriminalitet og finde endnu bedre måder til at beskytte ofrene og bekæmpe de kriminelle bagmænd, som uden blusel tjener store penge på andres fornedrelse og smerte.
Men alt i alt er vi imponerede over de mange initiativer, det nye ministerium allerede har taget, ligesom vi er godt tilfredse med den redegørelse, vi netop drøfter i dag.
Både tonen, perspektiverne og de konkrete initiativer lover godt for, at ligestillingen vil opnå gode landvindinger i 2001 og årene fremover.