runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2003-02-07:
Jeg må bede fru Elsebeth Gerner Nielsen uddybe, hvad det præcis er, fru Elsebeth Gerner Nielsen er utilfreds med, og hvad det er hun tror indtræder, når der ikke er delt bevisbyrde.
Altså delt bevisbyrde vedrører jo de tilfælde, hvor der er overtrædelse af loven.
Så vil jeg sige til hr. Søren Krarup, at jeg ikke elsker delt bevisbyrde, men det er jo noget, der er kommet i de senere år i en række sager.
Jeg skal altså lige understrege, at det ikke er i straffesager.
Der gælder det stadig væk, at det er anklagemyndigheden, der skal bevise.
Dette delte bevisbyrdebegreb er altså modificeret ved, at det jo også fremgår, som jeg understregede, at der skal være faktiske omstændigheder, som fremkalder den formodning.
Jeg havde engang en japaner, der havde kørt spirituskørsel og var kørt over for 22 røde lys ved Ringvejen i Odense - det ved dem, der kender den, at det kan man godt komme til, altså hvis man vil køre over for rødt lys, for så mange kryds er der.
Og da han for 25 år siden fik de der 30 dages hæfte og 2 års frakendelse, han skulle have, sagde han: Det er bare, fordi jeg er japaner.
Det er jo ikke den slags sager, der tænkes på, og derfor fremhæves det altså, at der skal være faktiske omstændigheder, der frembringer en formodning om det.
Så når man ønsker en bedre beskyttelse, er det altså den måde, man gør det på i vore dage, og jeg kan godt leve med det i denne her lovgivning.
Så spurgte hr. Kamal Qureshi, hvad jeg mente med, at det ikke skulle være politisk korrekt.
Jamen det sagde jeg faktisk klart.
Jeg sagde, at det skal være objektivt, og jeg kan tilføje neutralt, og
hvis hr. Kamal Qureshi vil have dokumentation for, hvad jeg mener med politisk korrekt, så fremgår det af min bog fra sidste år, »En Lige Venstre,« hvad jeg mener om nogle af de udtalelser, Menneskeretscenteret er kommet med.
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Som udgangspunkt kan vi støtte lovforslaget, der skærper reglerne for udsendelse af afviste asylansøgere, således at afviste personer ikke opholder sig unødvendigt i Danmark, alene fordi de ikke vil acceptere en afvisning.
Ofte er der tale om personer, der ikke ønsker at forlade landet, hvorfor de trækker udsendelsen i langdrag.
En forudsætning for vores støtte er, at der fortsat tages de nødvendige hensyn i de sager, hvor det er oplagt, at man skal overveje humanitært ophold.
Det har vi jo i bl.a. kosovosagerne.
Desuden er det en forudsætning, at der, hvor det er årsager i hjemlandet, der alene udgør problemet med afrejsen, skal dette indgå i de beslutninger, der træffes for afviste asylansøgere, også vedrørende indholdet i den ufrivillige ventetid.
Den skal være præget af samme muligheder for ikke at blive udsat for nedbrydende passivitet m.v.
Skærpelserne i lovforslag nr. L 156 går desuden ud på øget adgang til kontrol uden samtykke.
Det vil vi godt være med til at acceptere, men flere steder er det dog oplagt, at der så skal være en orienteringspligt over for den pågældende, og dette bør fremgå af selve lovteksten.
Vi synes ikke, det er nok, at det står enkelte steder i bemærkningerne.
Der skal stilles nogle spørgsmål under udvalgsarbejdet, og et af dem vil blive, hvad det er, man forstå ved nødvendige sundhedsoplysninger og helbredsoplysninger uden samtykke.
Hvor langt vil regeringen gå?
Vil man tage tvangsblodprøver, eller hvad er det, man lægger op til her?
Det er vi nødt til at have afklaret.
Vi vil også stille spørgsmål om fortolkningen af begrebet »økonomisk støtte af ikke ubetydelig størrelse«.
Det er et citat fra den arbejdsgruppe, som har haft forarbejdet til lovforslaget.
Hvad er økonomisk støtte af ikke ubetydelig størrelse?
Når vi kender regeringens holdning til, hvad der er stort og småt med hensyn til penge, så er det meget rart nu at få den afklaring af størrelsen. Der er også nogle andre spørgsmål, vi vil stille, og så har vi faktisk noteret os, at der ikke er besparelse i det her lovforslag.
Det er sådan set rart nok.
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-07:
Jeg vil meget gerne spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om hun herfra kunne præcisere lidt, hvad det er, fru Birthe Rønn Hornbech mener, når hun siger, at hun gerne vil præcisere over for Menneskerettighedscenteret, at det skal behandle sagerne og ikke være politisk korrekt.
Det var noget i den retning, jeg hørte fru Birthe Rønn Hornbech udtale.
Kunne fru Birthe Rønn Hornbech uddybe lidt, hvad der lå i det?
Jesper Langballe (DF), 2003-02-07:
Sådan er det jo gang på gang her i Folketingssalen, at man er uenig om værdigrundlaget, men derfor godt kan være enig om en praktisk konsekvens, og det stemmer man så sammen om.
Det er der ikke noget mærkeligt ved.
Men jeg vil godt sige med hensyn til værdigrundlaget, at hvad er det for en idé, at man nødvendigvis skal have en fraternisering, som giver en masse smertefulde omkostninger for flygtningen selv i det øjeblik, han sendes ud?
Jeg ved godt, at fru Elsebeth Gerner Nielsen næppe vil tillægge Dansk Folkeparti menneskelige følelser, men der kunne jo faktisk også være den humane begrundelse for at undgå fraterniseringen, at det bliver forfærdelig smerteligt at skulle udsendes, når man er groet fast i samfundet.
Vi har en række ulykkelige eksempler på det, og jeg synes, man skal undgå dem.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Jeg tror, det smertelige består i, at man ikke får lov til at være nyttig, ikke får lov til at virke i det samfund, som man nu er kommet til.
Jeg tror, de fleste mennesker har brug for at føle, at de er en del af noget, der er større end dem selv, og at de er nyttige.
Derfor er det vigtigt, at asylansøgere ikke bare bliver holdt i nogle lejre for sig selv, at de så at sige bliver lukket inde.
De skal have adgang til samfundet, og alt det, de lærer ude i samfundet, kan de selvfølgelig tage med sig hjem.
Hvis man skulle følge Dansk Folkepartis ræsonnement, vil det jo betyde, at man aldrig nogen sinde som menneske skulle udsætte sig selv for at møde nogen, man ikke vil møde igen. Det ville blive frygtelig kedsommeligt.
Så jeg tror, at det vil blive meget, meget smertefuldt, hvis vi gennemfører Dansk Folkepartis tankegang for asylansøgerne, altså: Hold dem så isolerede som overhovedet muligt.
Jeg er imod isolationen.
Jeg synes, de skal have lov til at komme ud i samfundet.
Derfor håber jeg også, at Dansk Folkeparti vil overveje at stemme for vores forslag om, at asylansøgere skal have mulighed for at påtage sig et arbejde, altså gøre sig nyttige for det danske samfund.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-07:
Jeg synes, man må sige, at regeringen og integrationsministeren med hensyn til asylansøgeres mulighed for at komme ud på arbejdsmarkedet viser den samme fornuft og den samme humane indstilling, som den socialdemokratiske indenrigsminister Kjærbøl viste i behandlingen af de tyske flygtninge, der kom hertil.
Det kan da være rigtigt, at en asylansøger kunne få en sjovere tilværelse, hvis han kunne komme ud på arbejdsmarkedet, stifte kontakter og møde en af det modsatte køn, som han måske fik lyst til at gifte sig med.
Det ville da være meget sjovere i den korte tid, han er i asylcenteret. Og så kommer smerten bagefter, når han sendes hjem, og den er hundrede gange værre. Det er jo ikke meningen, at vi skal gøre folk til danskere og så sende dem hjem.
Det er ikke, som fru Elsebeth Gerner Nielsen tror, en eller anden forhåndsmistanke om, at de alle sammen er forbrydere, og derfor skal de sikkert hjemsendes.
Vi forholder os simpelt hen til statistikken, der nu siger, at vi har en anerkendelsesprocent på 28, og det vil sige, at et par og halvfjerds sendes hjem.
Line Barfod (EL), 2003-02-07:
Da vores ordfører på området, hr. Søren Søndergaard, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: For snart 1 år siden fremlagde regeringen sit udspil »På vej mod en ny integrationspolitik«.
Med dette forslag føjer ministeren, som det hedder i den skriftlige fremsættelse, nogle yderligere led til politikken.
Senere i dag skal vi se på det led, der handler om at få sat yderligere skub i hjemsendelserne af asylansøgere.
Med lovforslag nr. L 157 drejer det sig om det led, der skal reformere aktiverings- og undervisningsindsatsen.
Som overskrift lyder det egentlig meget godt.
Det er plusord hele vejen igennem: aktivering, reform, undervisning, belønning osv.
Men selv om der på visse områder er udmærkede initiativer i denne pakke, ligger der en grundindstilling til integration og et menneskesyn bag, som vi i hvert fald i Enhedslisten ikke abonnerer på.
Lad mig komme med et par eksempler, der er typiske for regeringens menneskesyn, og som vi allerede har set indført på integrationsområdet.
For at fylde ventetiden med noget konstruktivt skal der arbejdes i asylcentrene - fint, det sker allerede mange steder - men nu skal det sættes i system gennem indførelse af kontrakter for hver enkelt.
Javel, men indeholder lovforslaget noget om, hvad der sker, hvis man bliver uenige om indholdet af kontrakten?
Faktisk er det sådan, at det er myndighederne, der har magten.
De kan, hvis de finder det hensigtsmæssigt, flytte folk rundt mellem forskellige centre, de kan idømme folk meldepligt, ja, de kan endog spærre folk inde.
Hvordan skal den anden part i kontrakten forsvare sig?
Det er helt op til ministeren at afgøre.
Når regeringen nu er så forhippet på at lære asylansøgerne om dansk kultur og demokrati, hvorfor så ikke lade folk få en reel indflydelse på organiseringen af dagligdagen i centrene? Egentlig er regeringens forslag brandærgerligt, for det har for så vidt nogle udmærkede initiativer med undervisning i sprog osv., selv om man kan sætte spørgsmålstegn ved det fornuftige i at bruge store ressourcer på at lære folk, som måske ikke får brug for det, dansk i stedet for at tilbyde undervisning i modersmålet og i fag, som kan holde folks medbragte kompetencer ved lige i ventetiden.
Men lige så snart regeringen åbner lidt for posen, kommer den straffementalitet frem, som også præger regeringens øvrige integrationspolitik: du skal have det dårligt, før du kan få det bedre.
Den lavere integrationsydelse eller starthjælp er et soleklart eksempel på denne tankegang, som desværre har kastet sine uheldige stråler ned over nogle dele af dette forslag.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-07:
Asylansøgere har jo som alle andre borgere i dette samfund ressourcer, egenskaber og evner, som det er vigtigt at sætte fokus på.
Asylansøgere skal ikke isoleres eller ende i passivitet, fordi de er i en særlig situation, og derfor er vi i Kristeligt Folkeparti også rimelig positive over for dette lovforslag, som jo netop vil sikre, at den enkelte asylansøger får og har ansvar, men også giver pligt til at udføre nogle opgaver, bl.a. i det indkvarteringssted, hvor man nu engang er.
Det bliver også med lovforslaget muligt at deltage i noget relevant aktivering, men også i undervisning i dansk sprog og danske samfundsforhold.
Men man kunne jo også modtage undervisning på nogle andre områder, som netop er med til at understøtte de evner og den viden, man eventuelt har, så man dermed kan dygtiggøre sig på nogle helt specifikke områder.
Det mener vi der bør åbnes mulighed for.
Der vil med lovforslaget også blive mulighed for en arbejdspraktik uden for indkvarteringsstedet, og dette vil netop give mulighed for at være aktiv og at kunne deltage ikke kun i sin egen dagligdag, men også uden for indkvarteringsstedet.
Det at kunne tage et ansvar for sin egen færden og sin egen tid finder vi er utrolig vigtigt.
Når jeg siger, at vi kun er rimelig positive, skyldes det, at vi i Kristeligt Folkeparti har den holdning, at asylansøgere burde kunne få en arbejdstilladelse, hvis det skulle vise sig, at der er en reel mulighed for at få et arbejde og dermed også for at udnytte den viden, den uddannelse og de kompetencer, den enkelte har.
Det at få et arbejde er jo også noget med virkelig at ønske at påtage sig pligten til at forsørge sig selv og sine nærmeste.
Det har stor betydning for den enkeltes selvfølelse og -opfattelse, og det vil altså også være til gavn for samfundet, at man på den måde kan gøre og få gavn af de ressourcer, der ligger i den enkelte.
Med hensyn til de asylansøgere, som siden hen vil få opholdstilladelse, mener jeg også, det i den forbindelse vil være godt for integrationen, at man allerede har en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Det vil kun være positivt. Hvis de, som får afslag på deres asylansøgning, har været i arbejde, vil de også have kunnet udvikle deres viden og deres kompetenceområde.
Det vil være til gavn, når de kommer retur til deres hjemland, så derfor mener vi, at hele spørgsmålet om arbejdstilladelse er noget meget vigtigt. Så vil jeg sige lidt om økonomien i forbindelse med, at man nu vil nedsætte lommepengene: Når vi taler om hele udlændinge- og integrationsområdet osv., fylder økonomien utrolig meget.
Det er, som om bare vi får så få ydelser som muligt, bliver vi rigtig motiverede til at gøre alverdens ting og sager
Men der er en grænse for, hvor lavt man kan gå på det økonomiske område, og vi vil under udvalgsarbejdet se på, om det er et rimeligt niveau, man nedsætter lommepengene til, eller om det faktisk er under den smertegrænse, vi kan tillade os at sætte som samfund.
Vi er altså enige i en del af elementerne af forslaget, men der er også et par enkelte områder, vi gerne ser ændret.
Anne Baastrup (SF), 2003-02-07:
Ministeren undlod helt at komme ind på spørgsmålet om de administrative konsekvenser, som det har med præasylfase, asylfase og det, der kommer efter, og hvorfor man skal have den opdeling.
Det regner jeg med at ministeren lige kommenterer.
Så vil jeg anbefale ministeren at læse de høringssvar, før han begynder at kommentere, hvad Dansk Røde Kors har sagt.
Jeg citerede Dansk Røde Kors.
Jeg synes, det er fantastisk, at ministeren her fra talerstolen kan påstå, at folk kommer herop som flygtninge, hvis de får lov til at arbejde.
Så har ministeren da herved afsløret en total mangel på respekt for hele sit eget asylsystem.
Søren Krarup (DF), 2003-02-07:
Det er integrationsministerens bemærkninger om dansk og engelsk, som jeg lige vil, om jeg så må sige, kvittere for, for jeg vil sige, at vi er ganske enige.
Så giver jeg ministeren ret
i, at så skal det, at der f.eks. er 10, der vælger engelsk, og én, der vælger dansk, ikke føre til, at der oprettes et hold i dansk.
Det er fuldstændig rigtigt.
Så på det punkt, vil jeg sige, kan vi være ganske enige.
Må jeg så lige som afsluttende bemærkning endnu en gang henvise til den bog, som hr. Jesper Langballe har omtalt, nemlig Henrik Havreheds disputats om de tyske flygtninge i Danmark fra 1945-1949. Den burde have været grundlæsning i Danmark i 1950'erne, da Dansk Flygtningehjælp stiftedes i 1956, for det er et ganske anderledes realistisk og rigtigt princip, der hersker i den praksis, som blev lavet under ledelse af Johannes Kjærbøl, som jo altså på en fortræffelig måde røgtede flygtningeproblemet i årene efter krigen, i modsætning til denne afsporede pseudoidealistiske holdning, som har terroriseret landet siden.
Så jeg vil kun lægge et godt ord ind for Henrik Havreheds bog som en slags pædagogisk anskuelighedsundervisning.
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Jeg kan ikke lade være med at sige indledningsvis, at vi har det nu meget godt med, at dansk integrationspolitik i almindelighed knytter an til 2003 og ikke kun til det, der skete lige efter Anden Verdenskrig.
Jeg har egentlig markeret for at spørge ministeren: Hvis vi nu kan komme med en underskrift fra LO og andre på arbejdsmarkedet på, at det, de gerne ser i integrationsfasen og i firepartsforhandlingerne, er, at de holdninger til at kunne få arbejde på almindelige vilkår også bør gælde i asylfasen, er ministeren så åben over for det?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Jeg noterede mig, at integrationsministeren er meget optaget af, hvordan fagforeningerne vil forholde sig til et forslag om, at asylansøgere skal have mulighed for at arbejde.
Det er da interessant, at en borgerlig liberal regering tager udgangspunkt i, hvad fagforeningerne synes.
Jeg må for mit eget vedkommende sige, at vi er fuldstændig ligeglade med, hvad fagforeningerne måtte mene om det her spørgsmål.
Det afgørende er, at vi har nogle mennesker, der har brug for at få et arbejde, og vi har faktisk også et arbejdsmarked, som i stigende omfang trænger til at få noget arbejdskraft.
Det var ikke derfor, at jeg ønskede at få ordet.
Hvordan forholder det her forslag om, at folk altså skal kunne frihedsberøves, hvis de ikke vil rydde op på deres værelse, sig til det, man inden for juraen kalder proportionalitetsprincippet?
Bertel Haarder (V), 2003-02-07:
Jeg skal gøre det kort: Det eneste bureaukrati, jeg kan se i lovforslaget, når det gælder udbetaling af ydelser, er reglen om, at afgørelser om udbetaling af tillægsydelse vil kunne påklages til Udlændingestyrelsen.
Hvis der er ønsker om det, fjerner jeg gerne denne regel.
Den er tænkt som en retssikkerhedsgaranti, den er tænkt som en måde, hvorpå der sikres ensartet praksis, men jeg skal ikke skjule, at det afstår jeg gerne fra, hvis der er et ønske om, at vi indfører mere ledelsesansvar, så man selv kan administrere spørgsmålet, om der skal gives tillægsydelse eller ej, så der altså ikke kan klages til Udlændingestyrelsen, hvis nogle synes, at de skulle have haft tillægsydelse.
Så lad os se på det.
Bortset fra det ser jeg intet bureaukrati i, at der i den første periode, indtil man finder ud af, om vedkommende overhovedet skal have sagen behandlet i Danmark, giver én sats, og derefter i resten af perioden giver en anden sats, og at man, efter at der eventuelt er givet afslag, giver en tredje sats.
Det er ikke noget, der giver bureaukrati.
Det vil være meget enkelt på et asylcenter at vide og administrere efter, hvem der er i den ene eller den anden eller den tredje fase.
Med hensyn til fru Karen Klints tilbud og spørgsmål, nemlig hvis nu LO accepterer, at asylsøgere kan komme ud og arbejde på almindelige vilkår, om regeringen så vil gå med til det, er svaret et klart nej.
Det er en gigantisk opgave.
Jeg var i går i en sjællandsk kommune, hvor man har mellem 80 og 90 nyankomne.
Sidste år var kun seks af dem i arbejde, og nu er man kommet op på 11.
Det vidner lidt om opgavens omfang.
Skulle vi ikke koncentrere kommunernes kræfter om at få dem ud i de job, der måtte være, og ikke give dem konkurrence fra asylcentrene?
Det ville jeg anbefale.
Så mener jeg også, at der opstår et problem, hvis alt for mange, som er i gang på det danske arbejdsmarked, pludselig skal sendes hjem igen.
Jeg går ud fra, at der ikke er nogen, der mener, at det, at man har arbejde, skal føre til, at man skal have en lempeligere sagsbehandling end andre.
Lad os se det i øjnene.
Det er jo allerede i dag et problem, jf. kosovoflygtninge og andre, at nogle faktisk er kommet godt i gang, og så er det svært at sende dem hjem, selv om de ifølge gældende lovgivning skal sendes hjem.
Det problem bliver jo ikke mindre af at indføre en ny regel om, at alle kan gå ud på det almindelige arbejdsmarked.
Så skal vi nu ikke lige tage tingene i den rigtige rækkefølge og få dem, der har fået asyl, i sving, før vi begynder at lukke arbejdsmarkedet op for hvem som helst, som kan udtale ordet asyl i tolden i Kastrup, eller som får sig skaffet til Sandholm?
Karen J. Klint (S), 2003-02-07:
Jeg tror da, at ministeren har meget ret i, at det måske er undtagelsen, at folk i asylperioden efter de første 3 måneder - det er jo ikke de første 3 måneder, vi taler om - finder job.
Det vil mange steder være svært at finde relevante job og job, som er ledige, til målgruppen her.
Men det betyder vel ikke, at vi lovgivningsmæssigt skal forhindre det?
Det lød næsten, som om vi kun skal lovgive om det, der er let i verden, og ikke om det, som godt kan være vanskeligt i verden.
Der er også den forskel, at asylcentrene ligger i nogle geografier, som ikke nødvendigvis er sammenfaldende med, hvor vi senere hen udflytter folk til, så derfor kan der godt være forskellige udbud af jobmuligheder omkring et asylcenter, som ikke kan sammenlignes med de vanskeligheder, der er, når man bosætter sig.
Så er vi meget enige i, at det ikke skal forhindre, at folk kan blive hjemsendt, men så hjemsender vi jo bare mennesker, som har bedre kvalifikationer, end da de kom.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Dansk Røde Kors, som har ansvaret for asylansøgere her i landet, har skrevet i deres høringssvar, at de aldrig nogen sinde har problemer med asylansøgere, der ikke vil rydde op på deres værelse eller ikke vil deltage i centerets aktiviteter.
Det er ikke et problem.
Derfor vil jeg gerne gentage mit spørgsmål
: Mener ministeren, at der er en rimelig proportionalitet i at ville frihedsberøve folk for en forseelse, som altså består i ikke at ville rydde op på sit værelse?
Er det rimeligt, at man kan sætte folk i fængsel, hvis de ikke vil rydde op på deres værelse?
Anne Baastrup (SF), 2003-02-07:
Jeg kvitterer for, at ministeren har anerkendt, at åbenbart grundløs-proceduren vil sortere folk fra, således at de ikke bare kommer og søger asyl for at få arbejde her i Danmark.
Så vil jeg godt bede ministeren om at forklare, hvorfor folk skal straffes med en lavere ydelse i præasylfasen, have en højere ydelse i asylfasen og så straffes igen, når afvisning finder sted.
Anne Baastrup (SF), 2003-02-07:
Jeg kvitterer for, at ministeren nu erkender, at han har citeret Dansk Røde Kors' udtalelse forkert.
Der er mange udtalelser, og man kan godt komme til at tage fejl.
Ministeren har ikke helt besvaret spørgsmålet: Hvorfor skal folk straffes i hjemsendelsesfasen, når de medvirker til hjemsendelse, men der blot ikke er en rute hjem, og de kan vende tilbage i overensstemmelse med flygtningekonventionens principper om ro og værdighed?
Disse mennesker med børn skal ned på en lavere ydelse.
Hvorfor?
De har intet galt gjort, andet end at de troede, de kunne få asyl.
De er blevet afvist, de kan ikke komme hjem, de vil gerne.
Hvorfor skal de straffes med en lavere ydelse?
Bertel Haarder (V), 2003-02-07:
De, der ikke vil medvirke til hjemsendelsen, kommer på madkasseordning.
Så er det rigtigt, at der kan være en periode, hvor man, selv om man gerne vil medvirke, alligevel bliver på centeret en tid.
Det er ikke en lang tid, men det er jo altså en tid, hvor det er blevet ganske klart, at vedkommende ikke kan blive i Danmark.
Det er en anden situation, end hvis der er mulighed for, at man skal blive i Danmark.
Min udtalelse om Røde Kors skyldes, at dette lovforslag som det følgende er forberedt i et grundigt udvalgsarbejde, hvor Røde Kors har medvirket. Hvis Røde Kors tager afstand på dette punkt, undrer det mig, men hvis det står på den måde, som det blev citeret fra høringssvaret, o.k. så må jeg erkende det, og jeg skal nok tjekke sagen.
Jeg skal gerne tale med Jørgen Chemnitz om det, for det undrer mig meget.
Jeg må sige, at jeg ikke kan forstå det høringssvar.
Så vil jeg føje til, at uanset om høringssvaret er, som det her bliver udlagt, så er det jo ikke Røde Kors, som driver alle centre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2003-02-07:
Selv om Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre er enige, når det drejer sig om den obligatoriske danskundervisning, er det jo ikke ensbetydende med, at vi er enige i værdigrundlaget.
Jeg tror, vi har to vidt forskellige udgangspunkter for, hvorfor det ikke skal være obligatorisk at lære dansk.
Jeg går nemlig ind for fraternisering i modsætning til Dansk Folkeparti.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at asylansøgerne får mulighed for at komme ud i det danske samfund.
Jeg er også fuldstændig overbevist om, at langt de fleste godt kan begå sig i den korte periode, de eventuelt er her, uden at behøve at lære dansk.
Jeg synes, det skal være frivilligt, om de vil lære dansk.
Jeg synes, de skal have mulighed for at vælge mellem eksempelvis dansk og engelsk, og jeg tror, en del nok vil lære dansk, fordi de meget gerne vil ud på det danske arbejdsmarked.
Det er så det, jeg synes at de skal have mulighed for, fordi jeg netop går ind for fraternisering.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vi ikke bare holder asylansøgere i nogle lejre, og at de øvrige borgere i de her samfund ikke får adgang til at møde asylansøgerne.
Jeg tror, at vi kan lære utrolig meget om globaliseringens konsekvenser ved at have en løbende dialog med de asylansøgere, der kommer til Danmark.