Frank Jensen (S), 2000-03-01:
Jeg vil gerne starte med at takke et meget stort flertal i Folketinget for den positive modtagelse af lovforslaget.
Hele fem gange tidligere har vi behandlet forslag her i Folketinget om indførelse af et maskeringsforbud, men alle skal huske, at det er første gang, en justitsminister fremsætter et forslag i Folketinget om forbud mod maskering.
Jeg kan godt oven på en meget morsom tale fra hr. Helge Adam Møller minde hr. Helge Adam Møller om, at hr. Helge Adam Møller i juni måned 1990 stemte imod indførelse af et maskeringsforbud på baggrund af et forslag fra Fremskridtspartiet, fra hr. Tom Behnke.
Men sådan er det jo ofte i dansk politik: at man beskylder sin modpart for at have ændret opfattelse på de tidspunkter, hvor det er tjenligt, og man glemmer sine egne handlinger.
Det er ikke på baggrund af, at der, som hr. Tom Behnke var inde på, har været en stigende brug af masker i forbindelse med demonstrationer og offentlige forsamlinger, men mere fordi, som vi også har beskrevet, at der er sket en optrapning i forbindelse med anvendelsen af maskering, det at formumme sig i forbindelse med demonstrationer og forsamlinger.
Dette fik vi senest præsenteret i Torup ved Randers i en konfrontation mellem autonome og politiet i forbindelse med en nazikoncert i Torup, og vi så det på Nørrebro natten mellem den 7. og den 8. november, hvor der var voldsomme konfrontationer.
Og så er det her - som fru Sandy Brinck og andre ordførere var inde på - et ønske om at give politiet et yderligere instrument i en kriminalpræventiv indsats imod, at de her konfrontationer skal udvikle sig og blive voldsommere.
Og forhåbentlig kan det bruges så præventivt, at det kan undgås, at de kommer i fremtiden.
Det er et middel, som politiet har til yderligere at bidrage til forebyggelse af kriminalitet i vores samfund, og det har de bestemmelser i sig, at politiet her må skønne, som politiet må på en lang række andre områder - noget, som har optaget Enhedslistens og SF's ordfører meget. Det gør sig jo altså gældende på en række områder, at politiet må anlægge et konkret skøn.
Vi har i våbenloven, som både Enhedslisten og SF jo har interesseret sig meget for, en bestemmelse om, at man ikke må bære en kniv med en klinge på mere end 7 cm på offentligt sted.
Det forhindrer jo ikke - sagt til fru Gottlieb - at man kan købe franskbrødsknive og slagterknive osv. og bringe dem til sin bopæl, selv om de har
en klinge på over 7 cm.
Det forhindrer ej heller, at jægere og fiskere og lystfiskere, som har et anerkendelsesværdigt formål, også på offentligt sted kan medbringe en kniv med en klinge på over 7 cm.
Her anlægger politiet et konkret skøn: Hvornår overtræder man våbenlovens bestemmelser om det at have en kniv med på offentligt sted?
Og det går jo ganske godt.
Vi har endda med stemmer også fra SF og Enhedslisten fået strammet straffebestemmelserne for det at føre kniv på offentligt sted med bødestraf på mellem 3.000 og 5.000 kr.
og i øvrigt med frihedsstraf i gentagelsestilfælde.
Her var der ikke tvivl i SF's og Enhedslistens sind om, at politiet kunne håndtere et sådant skøn.
Så dér, hvor fru Gottlieb og fru Anne Baastrup er i tvivl om, om politiet er i stand til at skønne, er dér, hvor fru Gottlieb og SF åbenbart har et blødt punkt over for det formål, med hvilket tingene finder sted.
Det skal man selvfølgelig have lov til, det vil jeg ikke på nogen måde fratage SF og Enhedslisten retten til, men så er det måske mere det end det principielle, man skal fremføre. Jeg er sikker på, at med lovforslaget her og med den afgrænsning, der ligger i selve paragrafferne, men i høj grad også med de bemærkninger, der følger lovforslaget, vil politiet og anklagemyndigheden få et instrument, som kan anvendes. Det bygger jo på de anbefalinger, som kom fra politiet og anklagemyndigheden, fra Rigsadvokaten, Rigspolitichefen og Politidirektøren her i København på et møde, jeg holdt med dem her i begyndelsen af december, og det førte frem til, at de den 15. december afleverede en rapport til Justitsministeriet, og det er det, der har ført os frem til fra regeringens side at fremsætte lovforslaget.
Jeg ser frem til, at lovforslaget får en nem gang gennem Folketinget, og er naturligvis til rådighed for at besvare de spørgsmål, som medlemmer af Retsudvalget og også øvrige medlemmer måtte have til lovforslaget.