runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Dalgaard (DF), 2004-12-01:
Jeg vil tage fat i et af de begreber, hr. Søren Krarup nævnte, nemlig legitimering i forbindelse med denne sag.
Finder justitsministeren ikke, at det grænser til naivitet og egentlig er uanstændigt, at Københavns Kommune har ansat unge medarbejdere, som enten har stærke sympatier for eller måske direkte tilknytning til Hizb-ut-Tahrir, og at Københavns Kommune gratis udlåner lokaler til Hizb-ut-Tahrir, så de kan agitere og få endnu flere ekstremistisk indstillede unge muslimer ind i deres fold?
Er det ikke også et element i sagen, der viser, at der er nogle, som ikke er deres opgave voksen, når det gælder om at se de farer, som truer vores demokrati?
Det er i hvert fald min mening.
Lene Espersen (KF), 2004-12-01:
Jeg vil gerne starte med at sige til hr. Søren Krarup, at det jo ikke er korrekt, at Rigsadvokaten gang på gang har afvist at gøre noget.
Rigsadvokaten har én gang vurderet, hvorvidt der var grundlag for at søge foreningen Hizb-ut-Tahrir opløst ved dom, og Rigsadvokaten fandt, at der ikke var tilstrækkeligt med beviser til at kunne gøre det.
At et medlem af den pågældende forening begik en overtrædelse af straffeloven, i dette tilfælde af racismeparagraffen, var ikke tilstrækkeligt til, at foreningen kunne opløses ved dom.
Jeg vil så sige til hr. Søren Krarup, at for så vidt angår den anden del af hr. Søren Krarups spørgsmål, er jeg nok mere enig med Rigsadvokaten, end det umiddelbart kunne lyde.
Jeg er faktisk af den samme opfattelse, nemlig at man skader en god sag mere, end man gavner den, hvis man vil gennemtvinge en opløsningssag, som man taber, fordi man ikke har nogen beviser.
Det ville nemlig virke som en blåstempling af en så usympatisk forening som Hizb-ut-Tahrir, og derfor synes jeg også, det er rigtigt, at hvis man begiver sig ud i at indlede en straffesag, skal man i hvert fald føle, at der i det mindste er en chance for, at sagen kan vindes, så de personer ikke efterfølgende kan hovere og sige, at nu har domstolen blåstemplet foreningens eksistens.
Jeg må sige, at det kommer som en stor overraskelse for mig – ikke mindst efter den aktuelle debat for et par uger siden – at Dansk Folkeparti fortsætter med en argumentation i den retning.
Det tyder i den grad på, at man simpelt hen ikke har tillid til, at politiet og anklagemyndigheden gør deres arbejde og undersøger sagen til bunds, og jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor Dansk Folkeparti ikke har tillid til, at Københavns Politi undersøger det, der skal undersøges i sagen.
Søren Krarup (DF), 2004-12-01:
Jeg synes, at også den forrige sag, der blev pådømt efter racismeparagraffen, for så vidt vedrørte krænkelse af grundlovens § 78, stk. 2.
Ingen opfordring til at slå andre ihjel falder ind under begrebet ytringsfrihed.
Det er ord, der er det samme som en handling, og som jeg derfor synes skal pådømmes efter loven.
Og kan vort offentlige liv blive ved med at bære, at en sådan forening, der opfordrer til mord på jøder, ministre osv., fortsat figurerer som en lovlig forening?
Lene Espersen (KF), 2004-12-01:
Det er korrekt, at der nu er kommet en ny sag med konkrete trusler, og jeg er fuldstændig enig med hr. Søren Krarup i, at det er andre straffelovsparagraffer, der her er tale om.
Men Københavns Politi er altså i gang med at efterforske den konkrete sag og også undersøge, hvorvidt der er sket straffelovsovertrædelser.
Søren Krarup (DF), 2004-12-01:
Det er selve justitsministerens grundlag for bedømmelse af sagen, jeg vil anfægte, for jeg synes, det er ganske meningsløst, at trusler om mord pådømmes efter racismeparagraffen.
Jeg synes, det er at flytte sagen fra det rigtige til det forkerte sted, for en trussel om mord er ikke ord, det er handling.
Det er det samme, som når den, der står foran soldaterne, siger »fyr«, når de hæver geværet.
Det er ikke en ytring, som er til debat, det er et ord, som svarer til en handling.
Derfor må man sige, at når Hizb-ut-Tahrir opfordrer til mord på jøder og regenter, her helt konkret den danske statsminister og den danske forsvarsminister, begår de en strafbar handling.
Det er ensbetydende med, at de ikke kun krænker ytringsfriheden – det kan måske diskuteres – men simpelt hen griber til den form for vold, der ifølge grundlovens § 78, stk. 2, er at forbyde ved dom.
Er justitsministeren ikke enig med mig i, at et sådant ord ikke bare er en ytring, men en handling, der skal straffes efter loven?
Lene Espersen (KF), 2004-12-01:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at der allerede er blevet handlet.
Efter at en person fra den pågældende forening var blevet straffet, indledte Rigsadvokaten en undersøgelse af, hvorvidt foreningen kunne opløses ved dom.
Men for at en forening skal kunne opløses ved dom, skal man altså føre bevis for, at den handler ulovligt, sådan er det i en retsstat som Danmark, og det skal man naturligvis også forklare de fundamentalister, som måske ikke giver meget for retsstaten og retsstatsbegrebet.
Sådan er det i Danmark.
Rigsadvokaten fandt ikke, at man på grundlag af den enkelte sag kunne indlede en opløsningsretssag.
Men jeg tilkendegav dengang, og det gør jeg også i dag, hvor politiet efterforsker en ny konkret sag, at hvis det viser sig, at undersøgelserne i Københavns Politi fører til noget, mener jeg, der er grundlag for at overveje, om ikke Rigsadvokaten skal se på sagen igen, for så er der jo flere tilfælde, hvor folk har begået strafbare handlinger.
Men så langt er vi ikke kommet endnu.
Peter Skaarup (DF), 2004-12-01:
Indledningsvis vil jeg sige, at selvfølgelig har Dansk Folkeparti tillid til politiet og anklagemyndigheden; det siger sig selv.
Men vi ser et problem i, at selv om alle er enige om, at det er en meget farlig og kritisabel udvikling, Hizb-utTahrir står for, når den aktivt og helt åbenlyst gang på gang kommer med de samme udtalelser og de samme opfordringer til drab på jøder og regenter osv., der står i vejen for Hizb-ut-Tahrir – det er ikke kun sket én gang, det er sket trefire gange, og det bliver ved – bliver der ikke gjort noget.
Man oplever en vis frustration, i og med at grundlovens § 78 jo siger, at foreninger, der virker ved eller opfordrer til vold, skal forbydes.
Det er sådan set et krav, at det skal gøres, og derfor er mit spørgsmål til justitsministeren: Hvornår sker der noget reelt?
Hvornår bliver det ikke bare ved snakken, hvornår gør man rent faktisk noget ved det i overensstemmelse med det, statsministeren siger om at bekæmpe fundamentalisme?
Det kan vel ikke være for meget forlangt, at der rent faktisk kommer handling bag ordene?
Så vil jeg også godt spørge, hvornår resultatet kommer af de undersøgelser, man er i gang med, og som måske kan føre til et forbud.
Jeg går ud fra, at der også ligger det i det.
Lene Espersen (KF), 2004-12-01:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at jeg synes, det er meget vigtigt, når en organisation som Hizbut-Tahrir kommer med den slags rabiate udtalelser, at vi alle sammen tager kraftigt afstand fra dem og siger, at den slags udtalelser simpelt hen ikke hører hjemme i et demokratisk samfund.
Der har tidligere været en sag, hvor Hizb-utTahrir fremkom med udtalelser om jøder.
I den sag blev den ansvarlige som bekendt straffet for overtrædelse af racismeparagraffen, og på det grundlag bad jeg Rigsadvokaten om at undersøge, om der var grundlag for at søge foreningen opløst ved dom.
Rigsadvokaten konkluderede, at der ikke var tilstrækkeligt med beviser til at kunne gøre det, men jeg tilkendegav ved den lejlighed, og det tilkendegiver jeg gerne igen her i dag, at hvis der bliver begået nye strafbare forhold, og hvis efterforskningen af den konkrete sag viser, at der kan rejses sigtelse mod en eller flere personer fra foreningen, er der helt klart grund til at overveje, om det på ny skal undersøges, om der er grundlag for at opløse den pågældende forening.
Spørgeren indledte med at lægge meget bredt op og ikke kun holde sig til det specifikke spørgsmål, som jeg nok skal vende tilbage til og besvare.
Jeg vil gerne indlede med at sige til hr. Peter Skaarup, at jeg er fuldstændig enig med statsministeren i de udtalelser, han er kommet med, og jeg er glad for, at der er så mange i den offentlige debat – ikke mindst folk, der har en muslimsk baggrund – som bakker op det synspunkt, at alle ekstremistiske synspunkter, uanset hvem de måtte komme fra, og uanset hvilken religion de pågældende tilhører, skal imødegås i den offentlige debat.
Det konkrete spørgsmål, hr. Peter Skaarup har stillet mig, vedrører en løbeseddel fra foreningen Hizb-ut-Tahrir.
Jeg kan oplyse, at Justitsministeriet modtog løbesedlen med de pågældende citater fra en journalist, der havde fundet den i Københavnsområdet, og ministeriet videresendte løbesedlen til den rette myndighed i en sådan situation, nemlig Københavns politidirektør.
Som det har været omtalt i medierne, undersøges sagen i øjeblikket af Københavns Politi, og jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at fordi spørgsmålet jo også var på Folketingets dagsorden sidste onsdag, har jeg undersøgt, hvad der er sket i sagen, og man efterforsker den stadig.
Det tror jeg såmænd spørgeren og jeg er enige om, men jeg er ikke enig med hr. Peter Skaarup om, hvad en justitsminister kan og skal bruge sine beføjelser til.
Hr. Peter Skaarup opfordrer mig til at give Rigsadvokaten besked om, at der skal rejses tiltale efter straffeloven, men jeg mener ikke, det på nuværende tidspunkt er muligt at give et sådant pålæg i en situation, hvor resultatet af politiets undersøgelser endnu ikke foreligger.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-12-01:
Jamen det er naturligvis glædeligt, at ministeren anerkender, at der er et problem, og jeg vil også gerne sige tak for de to skriftlige besvarelser, som jeg har modtaget i dag, som baggrund for sagen.
I det ene af svarene oplyser ministeren, at man har konstateret, at der er en uenighed om de forudsætninger, som ligger til grund for beskrivelsen af kapacitetsproblemet.
Der vil jeg godt bede ministeren forsikre, at det ikke er et spørgsmål om, at man fra Trafikministeriets side mener, at det skal løses ved at trække andre færger ud af drift, færgerne til Tyskland eller færgerne til Køge.
Jeg håber ikke, at man forestiller sig, at man kan pålægge Bornholm, at det så bare skal gå ud over nogle andre, således at man kan sætte noget kapacitet ind, man tager fra en anden færgerute.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Må jeg lige sige om det samlede uddannelsesområde, at i forhold til dengang, det var Poul Nyrup Rasmussen og Socialdemokratiet, der havde regeringsmagten, så bruger vi i dag 3,5 mia. kr. mere i faste priser – 3,5 mia. kr. mere.
Det er svaret på det spørgsmål om uddannelse, om vi opprioriterer uddannelse, eller hvad vi gør.
Her er tale om efteruddannelse for personer, der er i arbejde.
Der er nogle, der har fravalgt, og der er andre, der har tilvalgt.
Når vi tager hele AMU-siden, så er der et højere niveau i dag end før.
Så vil jeg lige erindre om, at det altså heller ikke var gratis før 2000.
Så det er ikke noget nyt, at der er brugerbetaling på området.
Men i det væsentlige er der det i Danmark, der hedder, at man skal dygtiggøre sig i et livsforløb, og det er som udgangspunkt gratis for alle, men her er tale om folk i arbejde, der vil supplere, hvor formålet til dels har været, at arbejdsgiverne er med til at finansiere.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-01:
Det er jo ikke helt rigtigt, at strafferammerne bliver hævet, hver gang pressen finder en enkelt sag.
Men for det andet har fru Line Barfod ikke ret i, at strafferammerne er blevet hævet, bare der har været en enkelt sag.
Denne regering har fremsat forslag om en lang række stramninger af straffeloven, men det er sket ud fra et holdningsmæssigt synspunkt.
Man har ønsket, at holdningen til forbrydelsen også skal afspejle sig i strafferammen, og det er jo noget andet.
Line Barfod (EL), 2004-12-01:
Jeg er fuldstændig med på, at domstolene ikke nødvendigvis behøver at følge anklagemyndigheden, for så var der jo ikke megen idé i at have dommere.
Men jeg synes, vi på et tidspunkt bliver nødt til at overveje, om vi skal se på spørgsmålet.
Domstolene burde vel i større omfang ikke være så bundet af fast praksis, og tingene burde vel kunne udvikle sig lidt mere løbende, så vi ikke hver gang behøver at hæve strafferammen med et halvt år, fordi vi ønsker, at den faktisk udmålte straf skal stige fra 20 dage til 60 dage.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-01:
Fru Line Barfod har jo ret i, at det er en anden mulighed, men det er et spørgsmål om, hvor hurtigt man vil kunne se virkningen.
Line Barfod (EL), 2004-12-01:
Jeg har et spørgsmål angående det, ordføreren kaldte fupafsonere, og som jo egentlig slet ikke har noget som helst med resten af lovforslaget at gøre, men bare er sat ind, fordi man alligevel skulle ændre straffeloven.
Det går jeg i hvert fald ud fra.
Jeg vil bare høre, om ordføreren for Venstre synes, det er en fornuftig måde at bruge lovgivningen på.
Man ønsker at hæve den straf, der idømmes i praksis, fra 20 dage til 60 dage, og gør det ved at øge strafferammen med et halvt år.
Hvis vi bliver ved på den måde, hver gang der kommer en enkeltsag frem i pressen – det er jo heldigvis ikke ofte, vi oplever det – ender vi jo med nogle drakoniske strafferammer, så kunne man ikke overveje her i første omgang bare at prøve at få anklagemyndigheden til at skærpe straffene?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-12-01:
Lovforslaget drejer sig om strafferetlig forældelse.
Vi betragter forslaget som en skærpelse, en præcisering og en forenkling, og vi kan støtte alle elementer i forslaget.
Vi er fuldkommen enige i, at der nu sker en skærpelse af en række af forældelsesreglerne, og at fysiske personer og juridiske personer ligestilles.
Vi er opmærksomme på, at med hensyn til afbrydelse af forældelse er der i høringssvarene givet udtryk for nogle betænkeligheder.
Vi mener egentlig ikke, det gør den store forskel, at man forenkler reglerne for afbrydelse af forældelse.
Om politiet selv skal sigte, eller de skal hive en person i retten, tror vi ikke gør den store forskel i praksis.
Vi er naturligvis meget enige i, at straffene nu bliver skærpede i håb om at stoppe den trafik.
Det hører selvfølgelig ingen steder hjemme, at det ikke er den person, der har fået straffen, som afsoner, så vi er med på, at strafferammen sættes op.
Vi kan alt i alt støtte forslaget.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Den aftale, der indgås, er en aftale, der dækker de udgifter, amterne skal afholde, plus noget mere.
Det er der penge til, og det, der måtte mangle som følge af et skattestop, har staten leveret.
Men det er ganske klart, at billetprisen og udgiften for amtet afhænger af, hvor busserne kører, hvor tit de kører, og hvor mange der kører med busserne.
Det er oplagt.
Det har bare ikke noget med skattestoppet at gøre, det har noget at gøre med, hvad det er for en udgift, man vælger at have i et amt, og det bestemmer amtet selv.
Det bestemmer amtet selv!
Der er ikke noget skatteelement i det.
Der er ikke tale om, at regeringen vil få mere eller mindre ind i skat, uanset hvordan amtet lægger deres prisprofil på busdriften.
Det har ikke engang noget med skattefradraget at gøre, for det er baseret på udgiften til en bil, så det fradrag er sådan set meget kontinuerligt og er af samme målelige størrelse og følger udgiften for det, det koster at køre i en bil, og det gælder jo, hvad enten man så kører i bil eller vælger kollektiv transport.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2004-12-01:
Jeg synes, finansministeren kører med mange underlige forklaringer.
Vi kan se, at udgiften til kollektiv transport er steget med over 15 pct. i den tid, regeringen har siddet.
Ministeren påstår, at tilskuddet til kollektiv trafik er sat op, og så siger han, at skattestoppet og kollektiv trafik ikke hænger sammen.
Javel, men hvordan kan priserne være steget så voldsomt, når tilskuddet samtidig er sat op?
Jo, det er netop, fordi skattestoppet og kollektiv trafik hænger sammen, for det enkelte amt må jo ikke sætte skatten op f.eks. for at holde prisstigningerne i ro.
Hvis nu Vestsjællands Amt – for at tage et helt tilfældigt amt – sagde: Vi vil gerne have, at man har en prisudvikling for den kollektive trafik, der svarer til den almindelige prisudvikling.
Hvad siger regeringen så?
Lige præcis på den måde hænger det sammen.
Det er regeringen, der ved sit skattestop hindrer, at amterne får mulighed for at sikre, at den kollektive trafik har en almindelig prisudvikling til skade for almindelige borgere og til skade for brugen af den kollektive trafik.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Skattestoppet gælder for biler, det er rigtigt, men det er for bilbeskatningen, det gælder.
Hvis bilerne bliver dobbelt så dyre, så bliver det også dyrere at købe bilen.
Det er skatten, der er stoppet.
Vi har ikke skat på kollektiv trafik; der er ingen skat på.
Vi yder et tilskud, og det tilskud fastsættes af amterne, og det, der er aftalt i kommuneaftalen, er, at der er plads til, at man kan opretholde den samme profil, altså at der er den samme tilskudsandel.
Det er i virkeligheden det, der er lavet en aftale om, og det er det, balancetilskuddet er baseret på.
Det er altså et tilskud, det er ikke en skat.
Det burde da være til at forstå.
Thomas Adelskov (S), 2004-12-01:
Jeg synes helt ærligt, at finansministeren taler meget arrogant til Folketingets medlemmer – det skal så ikke være mig, der gør mig til dommer over det – men jeg synes helt ærligt, at det er fair nok at spørge: Hvordan kan det være, at hvis man kører i egen bil og er bilejer, så er man omfattet af skattestoppet, og så er den finansiering, man bidrager til, de fælles udgifter, der er omkring veje, til sygehuse – der sker jo ulykker osv. – vejene skal forbedres, og der skal sættes skilte op, alt det, vi betaler over vores afgift på bilerne, det er omfattet af skattestoppet, hvorimod regeringen så udmærket kan lade den brugerbetaling, der er på den kollektive trafik, stige?
Jeg omtalte sådan set et konkret eksempel: En familie med to voksne, der i hovedstadsområdet kører med offentlig transport i 11 måneder om året, kommer faktisk til at betale 4.510 kr. mere om året som følge af den her regering.
Synes finansministeren ikke, at der er et forklaringsmæssigt problem i forhold til de to grupper, jeg taler om?
Thomas Adelskov (S), 2004-12-01:
Jeg må sige, at jeg jo er enig med finansministeren; jeg har godt forstået, at kollektiv transport ikke er omfattet af skattestoppet.
Jeg vil godt prøve at give finansministeren et meget godt eksempel, synes jeg selv: Afgiften på biler er omfattet af regeringens skattestop.
Afgiften på biler bruges jo f.eks. til, at man er med til at finansiere de veje, man kører på, og de omkostninger, der er i forbindelse med privatbilismen; det er altså omfattet, hvis man kører i sin egen bil, af regeringens skattestop.
Men hvis man bruger offentlige transportmidler, er det ikke omfattet af regeringens skattestop.
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har lavet et regneeksempel med en familie med to voksne, og det er måske egentlig meget godt at tage udgangspunkt i det.
Der bruger begge offentlig transport og køber 11 måneder om året et månedskort, og siden denne her regering er kommet til, har de været nødt til at betale 4.510 kr. mere om året for offentlig transport.
Kan finansministeren ikke forklare, hvorfor den private del, altså når man kører i egen bil, er omfattet, mens den kollektive trafik ikke er omfattet af skattestoppet?
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
For 720. gang tror jeg det
: Skattestoppet og tilskud til kollektiv trafik hænger overhovedet ikke sammen.
Der er ikke én krone fra den kollektive trafik, der bidrager til at finansiere skattestoppet.
Der er jo ikke tale om, at man har reduceret tilskuddet, men om, at man har flyttet det over til jernbanedrift.
Det er sådan, at havde vi ikke haft skattelettelser og skattestop, skulle danskerne betale mere i skat samtidig med, at de havde haft nøjagtig de samme prisstigninger.
Den omlægning finansierer jo ikke noget af skattestoppet, hvilket hr. Keld Albrechtsen var inde på.
Den finansierer ikke noget skattestop, for pengene bruges til en yderligere indsats på jernbanesiden.
Sådan er det.
Sagen er
Lotte Bundsgaard (S), 2004-12-01:
Jeg er egentlig glad for, at vi nu for en gangs skyld fik et klart svar fra finansministeren.
Nu siger finansministeren ganske klart: Ja, det er rigtigt, at vi har skåret 370 mio. kr. på tilskud til taksterne i busserne.
Det vil sige, at vi altså nu har fået bekræftet, at alle de, der går ud og tager bussen hver morgen, når de skal på arbejde, har en grund til, at deres busbillet er steget, nemlig den grund, at regeringen har valgt at tage taksttilskuddet væk.
Regeringen har valgt at sige: I, som ikke har råd til en bil, og som benytter busserne, skal straffes.
Vi tager taksttilskuddet væk, bruger det til noget andet, men det betyder altså for den ganske almindelige familie, at det er blevet langt dyrere at køre i bus.
Hvad betyder det så?
Det betyder jo, at de, der tager på arbejde hver morgen og betaler deres skat, oplever, at deres udgifter stiger, og at de har mindre tilbage, når alle de her ting er blevet betalt.
Hvad med den ganske almindelige familie, der har oplevet kæmpestigninger på, hvad billetterne koster, når man vælger at køre i bus?
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Jamen, jamen, jamen altså, der er det samme tilskud.
De besparelser, 340-350 mio. kr., der er tale om, er jo lagt over til jernbaneinvesteringer, til et skinnenet, der var nedslidt.
De er jo løftet derover, hvor vi investerer mere.
Tallenes tale er, at vi bare på servicesiden bruger 13 mia. kr. mere end den tidligere regering i totaltal: 13 mia. kr., som er det løft.
Vi har større investeringsprofil end den tidligere regering, og dét er klart, når der er store opgaver at rette op.
Men det samlede tilskud til kollektiv trafik er ikke sat ned, det er sat op, og det er jo også det, tallene viser selv på det regnestykke om brugerbetalingsdelen af udgiften, nemlig at det niveau i virkeligheden er fladt.
Lotte Bundsgaard (S), 2004-12-01:
Endnu en gang må vi bede finansministeren om at prøve at sætte sig ind i den hverdag, man har som ganske almindeligt menneske i det her land.
Man står op hver dag, går på arbejde og passer sit job, betaler sin skat.
Hvilken konsekvens har det fået, hvis man ikke har råd til en bil, at den her regering er kommet til magten?
Ja, en af konsekvenserne er, at taksterne på busbilletten er steget med 20 pct., at regeringen har fjernet 370 mio. kr. i tilskud til busbilletterne.
Det var et tilskud, der gjorde, at det ikke blev alt for dyrt for alle dem, der hver dag benyttede bussen for at komme på arbejde.
Er det noget, regeringen er stolt af, eller er det noget, regeringen er ked af?
For mig lyder det lidt, som om finansministeren er fuldstændig ligeglad med alle dem, der ikke har råd til at købe en bil, men som må benytte sig af kollektiv trafik, hvad enten det er dem, der går på arbejde hver dag, eller det er pensionisterne, som gerne vil besøge hinanden, eller det er de studerende.
Alle dem, der oplever, at busbilletterne er steget meget, meget drastisk, bl.a. fordi denne regering har fjernet 370 mio. kr. i tilskud.
Thor Pedersen (V), 2004-12-01:
Jeg forstår, at hr. Albrechtsen mener, at danskerne var bedre stillet uden skattelettelse, vel vidende at der ikke er nogen takststigning i en daginstitution, der er en følge af skattestoppet.
De var kommet alligevel, for det, man betaler i en daginstitution, afspejler det niveau, man har valgt.
Så hvis man øger udgiften i daginstitutionen, øger man også forældrebetalingen, uanset om skatterne sættes op eller ned.
Hr. Albrechtsen mener i ramme alvor, at man er bedre stillet ved at betale de samme prisstigninger uden skattelettelse som ved at betale de samme prisstigninger med skattelettelse, for de stigninger finansierer ikke skattelettelsen.
Nu er det lige pludselig noget, der så ikke er finansieret.
Så har vi altså heller ikke finansieret de stigninger.
Men årsagen til, at de er finansieret, er jo, at vi har overskud på statens finanser.
Vi har større overskud, end den tidligere regering opnåede at få med hr. Albrechtsens støtte selv i en opgangsperiode, når det gjaldt statens budget.
Overskuddene er større.
Vi betaler af på den gæld, som den tidligere regering efterlod.
Men det er sådan, at skattelettelser er til fordel for dem, som rent faktisk i forvejen skal betale høje udgifter.