Aage Frandsen (SF), 1998-01-23:
Jeg vil gerne indledningsvis takke for bemærkningerne og kommentarerne til forslaget.
I den forbindelse vil jeg også sige til vores forslag, som vi fremsatte i november måned - og det er vores egen skyld, at det ikke er kommet til behandling før, fordi vi under andre omstændigheder ikke har kunnet deltage i forhandlingerne - at der er sket noget siden.
Det kan vi også godt se.
Der er tal, der er bedre i dag end de tal, vi har heri, men det ændrer ikke ved noget af det principielle i en række af de ting, som vi har foreslået.
Jeg vil også sige med hensyn til, hvor meget man skal lovgive, at der er da nogle steder, hvor vi bryder med de gældende principper, som vi f.eks. også nogle steder bryder med det om, at arbejdsgiverne skal lede og fordele arbejdet, men vi har udformet det sådan, at det er forskellige former for tiltag, vi opfordrer regeringen til at gøre.
Udgangspunktet er, at regeringen skal komme med en samlet plan.
Det er vores tænkning, og det kan være, arbejdsministeren mener, at man har en samlet plan.
Man har i hvert fald enkelte elementer.
Men når det drejer sig om f.eks. vejledning og sådan nogle ting, så er det noget, vi siger man skal have.
Andre steder siger vi, at man skal intensivere indsatsen, eller at man skal tilskynde uddannelsesinstitutionerne, eller at man skal udarbejde udspil til arbejdsmarkedets parter.
Vi dikterer ikke arbejdsmarkedets parter.
Derfor mener vi i virkeligheden, at meget af det her godt kunne realiseres ikke ved lov, men på en række andre områder.
Med hensyn til det mere principielle, om det at være ældre er noget særligt ud over at have livserfaring, vil jeg sige, at det er det åbenbart for nogle arbejdsgivere, og det er negativt.
Det kan man se af statistikken.
Da Tele Danmark bebudede at ville fyre en hel del mennesker, blev det sagt fra ledelsens side, hvor gennemsnitsalderen, så vidt jeg kan skønne, er godt og vel midt i halvtredserne, at man havde en for høj aldersprofil inden for Tele Danmark.
Så vidt jeg erindrer, var aldersprofilen gennemsnitlig nogleogfyrre, 45-46, men i ledelsen var den over midten af halvtredserne. Tilfældet er jo, at nogle steder er det slet ikke et problem at blive ældre.
Nogle steder er det ligefrem en kvalifikation, og det er det rent faktisk, fordi livserfaring betyder meget.
Jeg tror, vi alle sammen oplever at få henvendelser fra mennesker, for mit vedkommende altså jævnaldrende, som ikke kan få et job, er blevet fyret, ikke har fået en uddannelse i det videre forløb - måske ikke ordret, fordi de var for gamle, men det var det, der lå i det.
Derimod er der andre, som er andre steder i samfundet, herinde i Folketinget, i centraladministrationen, på vore universiteter.
Dér er det åbenbart ikke noget problem at blive ældre.
Det er det, der i virkeligheden er en diskrimination i vores samfund.
At der er forskel på os alle sammen, ved vi godt, men den bliver større, når vi bliver ældre, og det er urimeligt, og det er dumt af samfundet ikke at sørge for, at de kvalifikationer, som folk har, kan udvikles.
Arbejdsmiljøet spiller en stor rolle for os, for den livskvalitet, som hr. Flemming Oppfeldt talte om at man har i dag, når man bliver ældre, i forhold til tidligere, gælder kun nogle grupper af ældre.
Det afhænger af, hvilket job man har haft i livet, og det er i høj grad de mennesker, der har haft et monotont, nedslidende arbejde - og det kan både være fysisk og psykisk - der bliver ældre i ordets overførte betydning før andre.
Vi har ikke noget ønske om, at folk skal blive på arbejdsmarkedet til et bestemt tidspunkt eller ikke.
Vi synes bare, man skal indrette ordningerne sådan, at man kan vælge.
Jeg kender masser af mennesker, der ville være lykkelige ved at blive på arbejdsmarkedet og er lykkelige ved at være på arbejdsmarkedet langt op i tresserne, og hvorfor skulle de ikke have lov til det?
Men problemet med hensyn til delefterløn er, at når det drejer sig om mennesker, som befinder sig på lavindkomstområdet, så er der en negativ tilskyndelse til at vælge delefterlønnen i forhold til efterlønnen.
Det kan i virkeligheden ikke betale sig.
Det er da muligt, at vores forslag vil bidrage til, at nogle ville vælge delefterløn, som i dag er på fuld tid på arbejdsmarkedet, men jeg er også sikker på, at vi kan indrette ordningen sådan, at man ikke netto ville miste folk på arbejdsmarkedet.
Det kunne man sagtens, for det afhænger af, hvordan man vil have de økonomiske mekanismer i denne her forbindelse, hvor meget man skal fradrage.
Vi siger ikke, at
Det eksempel, vi har taget her,
er et regneeksempel, og det er cirka dér, vi kunne forestille os det, men ikke nødvendigvis dér.
Derfor synes jeg, det er vigtigt at sige, at folk, der runder de tres år, skal have valgmulighederne mellem at være fuldt på arbejdsmarkedet, delvis på arbejdsmarkedet eller slet ikke på arbejdsmarkedet, og så har vi nogle økonomiske tilskyndelser til, at de kan vælge det ene eller det andet.
Selvfølgelig skal det være mest attraktivt at være fuldt på arbejdsmarkedet og derefter at være delvis og derefter ikke at være på arbejdsmarkedet.
Sådan kan man indrette systemet.
Man kan så diskutere, om man heller ikke skal have loft helt op.
Jeg mener, det er meget fornuftigt, at vi har 67-års-grænsen for folkepension.
Det er jeg meget tilhænger af.
Så har vi forskellige ordninger, som gør, at pensionsalderen de facto er sat ned.
Hvad så med dem over 67 år?
Dér mener jeg, at hvis man har så meget overskud til den tid, at man vil være på arbejdsmarkedet, så er det jo en glæde i sig selv, og man tjener også godt ved at være på arbejdsmarkedet, selv om man er over 70 år.
Det kan godt betale sig.
Det har vi nu ikke tænkt os skulle afskaffes, men det er da rigtigt, at der godt kan være nogle, der synes, at de kunne fortsætte lidt endnu.
Nogle steder er det 70-års-grænsen, og nogle steder er der ingen grænse, og man kan da godt sige, at der slet ikke behøver at være nogen grænse for, hvor længe man må være de forskellige steder. Problemet er, at der kan være nogle i job, hvor de aldrig finder ud af, at de blevet for gamle, og så bliver de hængende hele tiden.
Jeg synes også, det er værd at understrege, at der er nogle regioner, hvor man gør mere for det, end man gør andre steder.
Nogle steder er arbejdsløsheden ikke særlig høj i forhold til andre steder, og så er det lettere at sætte noget ind over for de ældre på arbejdsmarkedet.
Men andre steder, hvor arbejdsløsheden er meget gennemsnitlig, er det også muligt at få ældre i gang.
Efter at vi fremsatte vores forslag, kunne jeg konstatere, at i den region, jeg selv kommer fra, Århus Amt, havde man gjort en særlig indsats og haft succes med det.
Det er sådan nogle ting, man skal lære af, og jeg mener, at en række af de her ting kan arbejdsministeren gøre i samarbejde med arbejdsmarkedsrådene.
Så er det bare afgørende at få det gjort.
Det kunne vi risikere.
Jeg er nærmest sikker på, at sådan noget kan ske. Det næste er, at man skal forberede sig bedre på de problemer, vi har i øjeblikket, end man har gjort tidligere,
nemlig sørge for, at folk ikke bliver nedslidt, sørge for, at folk bliver uddannet.
Det er sådan set, medens man er i fyrrerne, at man miskvalificerer sig til at være på arbejdsmarkedet, når man kommer op i halvtredserne.
Men vi takker for debatten og regner med, at den i hvert fald har bidraget en lille smule.
Vi vil gerne kigge på det