Lene Garsdal (SF), 2003-05-06:
Lovkomplekset her er et resultat af den aftale, der blev indgået med flere partier, men som SF ikke var en del af.
SF's begrundelse for ikke at deltage i aftalen var primært finansieringen.
Vi var medforslagsstillere på det forslag fra sidste samling, som tidligere er blevet nævnt her i dag, om en forenklet klageadgang i sundhedsvæsenet og en udvidelse af patientforsikringen.
Derfor har de to områder været en meget vigtig del af SF's politik tidligere, og store dele af det her lovkompleks kan vi selvfølgelig også støtte.
Desværre har der været meget kort tid til behandlingen
af sagen her, så der vil muligvis komme nogle flere spørgsmål under udvalgsarbejdet, end jeg kan få stillet her.
Den første del af forslaget er en ændring af lov om sundhedsvæsenets centralstyrelse med henblik på at sikre en enstrenget indgang til klagesystemet.
SF er tilfreds med, at der skal oprettes patientkontorer i alle amter, og at de skal være uafhængige af de amtskommunale sundhedsmyndigheder.
Som det også fremgår af flere af høringssvarene, er patientvejlederne med forslaget ikke sikret en fuldstændig uafhængighed, da de fortsat er lønnet af amtet, men alternativet med en helt uafhængig instans beliggende et andet sted ville efter SF's opfattelse have budt på andre ulemper, f.eks. ved ikke at sikre nærhed til det sundhedsvæsen, der skal rådgive og vejledes om. Vi ser også med tilfredshed på, at Forbrugerrådet bliver inddraget i Patientklagenævnet, så der bliver en bredere patientrepræsentation.
Vi får indført en absolut forældelsesfrist på 5 år.
Man kan se af bemærkningerne, at det betyder ca. 25 færre sager om året.
Derfor vil jeg godt spørge: Hvorfor så ikke bibeholde det nuværende system uden forældelsesfrist, når der er så få sager og de få måske kunne have gavn af ordningen her?
Den næste del af forslaget er et rapporteringssystem om utilsigtede hændelser, og det hilser SF med tilfredshed.
Det er jo helt klart utilfredsstillende.
Det rapporteringssystem, som foreslås her med et ubetinget fortroligt system, vil efter SF's opfattelse gøre det muligt at ændre både holdning og adfærd i sundhedsvæsenet, så man kan lære af fejl og hændelser uden at risikere selv at blive ramt af sanktioner. Nu er det jo ikke helt afklaret, hvilke typer utilsigtede hændelser Sundhedsstyrelsen vil forlange indberettet, men i SF beklager vi, at systemfejl ikke er omfattet.
Så er det selvfølgelig godt, at patienterne stadig kan rejse klagesager over sundhedspersoner ad de sædvanlige kanaler, sådan at indberetningssystemet ikke bliver et frikort til at fejle.
SF ser frem til, at systemet også skal omfatte den primære sektor, og havde gerne set, at den var blevet inddraget i første omgang.
Ligesom flere høringssvar peger på, mener SF også, at patienter og pårørende burde have mulighed for at indberette utilsigtede hændelser. Vi har for nylig behandlet et forslag, hvor borgerne fik mulighed for at indberette bivirkninger fra medicin direkte.
Hvorfor er den samme mulighed ikke givet borgerne i det her forslag?
Så har Datatilsynet en del indvendinger mod borgernes retsstilling i forslaget.
SF vil under udvalgsarbejdet stille nogle spørgsmål om, hvorvidt der er problemer i den anledning.
Det gælder også indberetninger til de kvalitetsdatabaser, hvor patienterne, der indberettes, end ikke bliver orienteret om, at de er kommet ind i databasen.
for videregivelse af helbredsoplysninger?
Den sidste del af forslaget giver patienter adgang til erstatning uafhængigt af, hvor i sundhedsvæsenet de er undersøgt eller behandlet.
Det er en stor tryghed og sikkerhed for patienterne, som SF hilser velkommen.
Det er også godt, at psykiske skader og vaccinationsskader nu bliver omfattet.
SF kan ikke acceptere, at private helt kan slippe for at bidrage til erstatning for de skader, som de selv forvolder.
Som Amtsrådsforeningen og Københavns Kommune påpeger i deres høringssvar, er det helt urimeligt, at de skal overtage en økonomisk forpligtelse, når der ikke er en instruktions-, tilsyns- eller sanktionsbeføjelse over for disse grupper.
SF erkender, at det sikrer borgerne en erstatning, ligegyldigt hvor en skade sker, men de private burde i det mindste bidrage til ordningen ved at betale en form for gebyr.
Jeg er opmærksom på det svar, som ministeren har givet på mit spørgsmål herom, nemlig at denne ordning ikke anses for at være i strid med EU-retten, men jeg finder det under alle omstændigheder svært at se, at der ikke er tale om et tilskud til de privatpraktiserende sundhedspersoner, når de nu ikke mere selv skal forsikre sig mod de fejl, som de eventuelt begår.
Det er ikke tilfredsstillende, selv om der er tale om en no fault-ordning, at det offentlige finansierer hele ordningen.
Hele ideen med udvidelsen af patientforsikringen er jo netop at sikre alle patienter lige muligheder for at opnå erstatning, hvis undersøgelsen eller behandlingen ikke får det resultat, som var forventet, uafhængigt af om der er begået fejl.
Men alt i alt finder vi i SF, at der er tale om gode forslag, som sikrer borgeren en bedre klageadgang og en bedre dækning af skader.
Så hvis patienternes retsstilling bliver afklaret på tilfredsstillende måde, vil SF støtte både L 223 og L 224, men vi kan ikke støtte L 225.