Margrethe Vestager (RV), 2001-05-22:
Det er lidt over 1 år siden, vi sidst drøftede statstilskuddet til de frie grundskolers skolefritidsordninger.
Der var dengang fremsat forslag om at forhøje tilskuddet med fra 25 pct. og op til et beløb, der skabte en udgiftsmæssig ligestilling med niveauet i de kommunale skolefritidsordninger.
Da forslaget i år begrænser sig til en pragmatisk forhøjelse på 25 pct., tager jeg det som udtryk for, at forslagsstillerne ikke ønsker at ændre lovgrundlaget, der fastslår, at tilskuddet pr. elev fastsættes på finansloven.
Sidste års debat giver mig grund til at antage, at der ikke er ønske om, at tilskuddet til den private sektors ordninger i fremtiden automatisk skal følge udgiftsniveauet i det offentlige.
Jeg går også ud fra, at man ikke ønsker, at der som noget nyt skal stilles egentlige indholdskrav til skolefritidsordningerne.
Sidste års debat gik også meget på, om man kan forvente, at forslag om nye udgifter ledsages af forslag til, hvordan de skal finansieres.
Forslagsstillerne gav udtryk for, at man nok skulle finde ud af det med finansieringen, når man først var blevet enig om, at udgiftsniveauet i de private ordninger var for lavt i forhold til de offentliges, og at statstilskuddet derfor skulle sættes op.
Der er heller ikke givet noget forslag til, hvordan merudgiften på ca. 38 mio. kr. kan finansieres.
Udgangspunktet er således fortsat, at udgifts- og betalingsniveauet er væsentligt lavere i de private end i de offentlige ordninger.
De frie skoler har etableret fritidsordninger, der er billigere end de kommunale, ved at skræddersy dem til den enkelte skoles behov.
Det er mit indtryk, at en effektiv udnyttelse af de ressourcer, der er til rådighed, udmøntes i forsvarlige ordninger med et generelt acceptabelt indholdsniveau.
Statstilskuddet har ligget fast siden begyndelsen i 1994, idet det hvert år er pristalsreguleret med et par procent og ikke har været berørt af besparelser.
Isoleret set burde man således ikke kunne forvente kvalitetsforringelser i løbet af perioden, men sammenlignet med det stærkt stigende kommunale udgiftsniveau kan man naturligvis føle det sådan.
I de kommunale fritidsordninger ligger andelen på lidt over 50 pct. og stigningen på ca. 54 pct. Der synes således ikke umiddelbart at være en tendens
til, at niveauet i de private skolefritidsordninger får forældrene til at fravælge friskolerne. Skolefritidsordningerne er som dagpasningsforanstaltning kommunernes ansvarsområde, og der stilles ikke for øjeblikket fra statens side indholdskrav til ordningerne.
Kommunerne finansierer det nuværende statstilskud og har desuden hjemmel til at give skolerne et direkte supplerende tilskud.
I de tilsyneladende relativt få tilfælde, hvor det sker, synes tilskuddet ofte ledsaget af et krav til indholdet, f.eks. om en bestemt åbningstid, en vis normering m.v. Der synes således også i disse tilfælde at foreligge en accept af, at væsentlige forhøjelser af det gældende tilskudsniveau implicerer krav til ordningernes indhold.
Der kan selvfølgelig ikke herske tvivl om, at øgede økonomiske ressourcer til de frie grundskolers fritidsordning vil give grundlag for et andet indholdsniveau.
Mange andre områder presser sig på, og det betyder, at der må prioriteres.
Jeg står derfor i samme situation som sidste år, hvor jeg ikke kan love, at regeringens forslag til finanslov for 2002 vil indeholde en forhøjelse på 25 pct. af tilskuddet til de frie grundskolers fritidsordninger, og jeg kan derfor ikke tilslutte mig forslaget.