runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Jeg vil gerne vende tilbage til spørgsmålet om sandsynligheden for, at denne her behandling virker, for når man læser bemærkningerne til lovforslaget, side 2 nederst og side 3 øverst, så lyder det nærmest, som om der er fuld sikkerhed.
Det er ikke helt det, der står, men når man læser bemærkningerne, så virker det umiddelbart, som om det er det, der står.
Derfor vil jeg gerne høre, hvad Venstres ordførers vurdering er af sandsynligheden for, at den her behandling virker, ikke nøjagtige procenttal osv., det har jeg forståelse for at ordføreren ikke har med, men bare en vurdering af, hvor vi ligger henne på sandsynlighedsskalaen, set i forhold til andre muligheder for at hjælpe disse børn via andre former for behandling, via at prøve at finde andre vævsdonorer, som allerede er sat i verden.
Hvor stor er sandsynligheden ved de forskellige former over for hinanden efter ordførerens opfattelse?
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Jeg har meget svært ved at se, at situationen i sådan et tilfælde adskiller sig meget fra situationen for de små 200 børn her i landet, som har leveret knoglemarv til deres eksisterende syge søskende.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Jeg vil sådan set godt gå lidt videre i det her, for jeg er fuldt ud opmærksom på, hvad bioetikkonventionen siger, og er også fuldt ud enig i, at det er lovligt, det, der ville blive gjort, men det er sådan set ikke det, der er spørgsmålet.
Spørgsmålet er, om man har overvejet, hvilken situation det faktisk er, man sætter sådan en familie i, hvilken situation det er, man sætter sådan et barn i?
Hvis det barn ikke har lyst til at blive stukket og prikket i længere, hvis det barn synes, at nu kan det være nok, nu orker jeg ikke mere, kan det barn så sige nej?
Hvilken situation er det, man sætter de her familier i?
Det er ikke et spørgsmål om lovlighed, det er et spørgsmål om etik, og hvilke situationer man placerer forældre og børn i med sådan en behandling her.
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Det er sådan, at Danmark har tiltrådt bioetikkonventionen, som opstiller regler for, at det kun er regenererbart væv, der må fjernes fra søskende.
Det forholder sig sådan, at vi i de sidste godt 30 år her i landet har foretaget knoglemarvstransplantation fra søskende til syge børn.
Det har vi gjort i over 30 år; det er en teknik, som man er meget fortrolig med, og det har drejet sig om ca. 150-200 børn.
Så hvis den situation skulle opstå, at et kommende barn skal give blod eller en knoglemarvstransplantation, så er det altså ikke vilkår, som er ukendte her i landet for søskende.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-24:
Jeg hørte, at fru Ester Larsen sagde, at de livreddende celler kommer fra en navlestreng, og derfor belastes det nye barn ikke.
Der vil jeg gerne spørge fru Ester Larsen, om man faktisk har overvejet, hvad det er for en smerte, man eventuelt kan komme til at påføre det nye barn, for hvis nu ikke den her behandling med navlesnorsblodet lykkes, så kan der jo eventuelt blive tale om knoglemarv eller blod, og der vil så skulle stikkes og prikkes i det nye barn adskillige gange måske.
Det kan jo være, at det nye barn sætter sig imod, og at forældrene faktisk skal vælge imellem, hvilket af de to børn de så skal lytte til.
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Med hensyn til de oplysninger, der blev fremsat på den høring, om promiller, så er de blevet imødegået af fagfolk fra Rigshospitalet, som regner med en væsentlig større succesrate end den, der blev oplyst.
Og om de ønsker et barn eller ej, jamen det er i den situation, fru Margrete Auken peger på, også en forældreafgørelse.
Vi har faktisk fri abort her i landet.
Jeg er ikke i besiddelse af den faglighed, der gør, at jeg præcis kan sige, hvor store mulighederne er for, at behandlingen vil føre til det ønskede resultat.
Men jeg kan sige, at de er væsentlig større ved en ægsortering, end hvis der ikke sorteres æg.
Det andet spørgsmål, om man ønsker et barn med en anden vævssammensætning end den, det syge barn har, er et spørgsmål, som det er forældrenes ansvar at svare på.
Margrete Auken (SF), 2004-03-24:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører om to ting.
For det første: Hvad er sandsynligheden for, at denne behandling faktisk vil føre til, at der fødes et sundt barn med denne vævsforligelighed?
Der henviser jeg til det spørgsmål, vi stillede ved høringen sidste onsdag, hvor Venstres ordfører var til stede.
For det andet: Hvis det nu viser sig, at ingen af de befrugtede æg har den der vævsforligelighed, skal der så ikke laves noget barn?
Keld Albrechtsen (EL), 2004-03-24:
Ja, vores aktivister fra det daværende VS var så velkomne i Østtyskland, at de blev smidt ud, når de tog ned for at demonstrere mod deres hæslige atomkraftværker.
Det kan jeg oplyse statsministeren om.
Der var vist ikke nogen fra Venstre, der rigtig var med i det.
Da Solidanosc i Polen gjorde oprør mod diktaturet i Polen, hvor var da Venstre henne?
Der var det også venstrefløjen.
Sådan kan vi blive ved.
Den historie vil jeg meget gerne diskutere helt til bunds med statsministeren og meget gerne afsætte god tid til det.
Så vil jeg bare spørge statsministeren, om han på baggrund af den lange debat, vi har haft her i dag, vil erkende, at han bliver nødt til at gå hjem og skrive en ordentlig gennemarbejdet forklaring på, hvorfor han egentlig gik i krig.
Den her debat i dag har jo vist, at statsministeren har en række forskellige forklaringer, som han har forsøgt at føre frem.
Så var det freden, der var årsagen, så var det, fordi Saddam Hussein ikke ville samarbejde, der var årsagen.
Når vi spørger, om det så alligevel var på grund af masseødelæggelsesvåben, er svaret, at nej, det var det ikke, så var det, fordi han ikke ville samarbejde.
Når vi spørger om det, skifter statsministeren bare forklaring.
Jeg synes, at debatten i dag har vist, at statsministeren ikke er i stand til at redegøre for, hvorfor han gik i krig.
Det synes jeg at han skulle gå hjem og skrive
en ordentlig redegørelse om.
Ester Larsen (V), 2004-03-24:
Det forslag, Folketinget skal behandle i dag, vedrører en enkelt paragraf i et allerede fremsat forslag til ændringer i den gældende lov om kunstig befrugtning.
Forslaget gælder en bemyndigelse til Sundhedsstyrelsen til at give tilladelse til præimplantationsdiagnostik, også kaldet ægsortering, i helt specielle livreddende situationer.
Ægsortering er ikke rutinebehandling og skal heller ikke være det ifølge lovforslaget, men ægsortering anvendes for at forebygge alvorlige nedarvede lidelser.
Det er ikke nogen meget anvendt teknik, der er født ti børn her i landet med anvendelse af denne teknik, men den har ført til, at børn er født uden belastende arvelige sygdomme, der har været i forældrenes familier. Når paragraffen er taget ud af det samlede lovforslag, skyldes det et hensyn til et sygt barn, hvis liv vil være afhængigt af denne lovændring.
Uden hurtig vedtagelse vil han være uden behandlingsmulighed.
Det, Folketinget skal forholde sig til, er, om denne teknologiske nye mulighed må bruges til at redde liv, også hvor der ikke er tale om en arvelig sygdom. I lovforslaget er der opstillet en lang række betingelser for de situationer, hvor et forældrepar til et livstruet barn ønsker at sætte et nyt barn i verden. Betingelserne skal sikre, at der er tale om livstruende sygdom, at alle behandlingsmuligheder er udtømte, at der ikke findes ligeværdige alternativer, at det raske donorbarn ikke udsættes for voldsomme indgreb, og at der ikke sker genetisk modifikation af det eller de æg, der udtages.
Det er betingelser, som er oplistet af Det Etiske Råd.
De teknologiske muligheder ligger der.
De er noget komplicerede, men de kan benyttes.
Det er Folketingets opgave at skelne mellem de gode muligheder, vi ønsker at gøre nytte af, og de etisk uacceptable, som vi bør lade ligge.
Forældrene i denne situation er indstillet på at få et barn til for at hjælpe deres livstruede søn.
Får de ingen hjælp, er chancen for at få et barn med væv, der kan forliges med den syge brors, væsentlig reduceret i forhold til, at samfundet giver dem en håndsrækning, der består i at undersøge moderens æg inden oplægningen.
Personligt finder jeg det forkert at nægte familien den hjælp, som vi tilbyder familier med arvelige sygdomme.
Da de livreddende celler kommer fra en navlestreng og moderkage fra den nyfødte, er der ikke tale om nogen belastning af det kommende barn.
Normalt bruger vi metoden til at forebygge arvelige sygdomme, men det må være en tungerevejende grund, at man kan redde et allerede født barn, så jeg kan anbefale forslaget.
Bodil Kornbek (KD), 2004-03-24:
»Hvor mange personer har medvirket til udrejse og til sagens oplysning som følge af, at de er blevet sat på madkasseordningen?«
»Hvilke konkrete planer har ministeren for at aktivere afviste asylansøgere ud over den ordning, der er med afviste asylansøgere fra Irak?«
Bjarne Laustsen (S), 2004-03-24:
»Vil ministeren oplyse, hvor meget regeringen hidtil har skåret ned på aktiverings- og efteruddannelsesområdet, og vil det i den forbindelse ikke give en større effekt at satse mere på jobrotation og servicejob m.v.?«
Skriftlig begrundelse
Regeringens beskæftigelsesplan er præsenteret som en omfattende satsning på efteruddannelse.
Det samlede efteruddannelsesniveau er imidlertid fortsat for lavt og under det niveau, som fandtes i 2001.
»Kan ministeren bekræfte, at regeringens beskæftigelsesplan ikke retter op på de nedskæringer, der er foretaget af efteruddannelsesindsatsen siden regeringsskiftet?«
Skriftlig begrundelse
Regeringens beskæftigelsesplan er præsenteret som en omfattende satsning på efteruddannelse.
Det samlede efteruddannelsesniveau er imidlertid fortsat for lavt og under det niveau, som fandtes i 2001.
Jan Petersen (S), 2004-03-24:
»Vil ministeren forklare, hvorfor regeringen har valgt at anvende den dyreste og mindst effektfulde indsats over for den stigende arbejdsløshed
, når regeringens beskæftigelsesplan kan forventes at skaffe 6.000 ekstra arbejdspladser?«
Skriftlig begrundelse
Regeringens beskæftigelsesplan betyder, at hver af de forventede nye arbejdspladser koster ca. 1,5 mio. kroner, og der kunne for dette beløb oprettes 1-2 arbejdspladser mere, såfremt regeringen havde valgt en anden metode til at bekæmpe den stigende arbejdsløshed.
»Hvad er baggrunden for, at ministeren ikke fjerner loftet over uddannelsesaktivering af arbejdsløse, når ministeren indrømmer, det er arbejdsmarkedspolitisk velbegrundet at øge uddannelsesaktiveringen?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren nøjes i regeringens beskæftigelsesplan med at anvende uforbrugte midler til at øge uddannelsesindsatsen for arbejdsløse og undlader at fjerne loftet over uddannelsesindsatsen og fastholder dermed også forligsbruddet fra »Flere i arbejde«.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det sidste kan jeg bekræfte.
Må jeg så sige her ved afslutningen af debatten, at hr. Søren Søndergaard efterlyser handling. Det synes jeg er en god ting, og hver sag skal behandles på sin måde, det tror jeg er den bedste måde at håndtere alvorlige internationale opgaver og problemer på.
Men det, jeg kan konstatere efter den debat, vi har haft her i eftermiddag,
er, at når det gælder Saddam Hussein, var venstrefløjen ikke parat til at handle. Når det gælder Saddam Hussein, har venstrefløjen det i munden.
Man kaldte det et afskyeligt regime, men var ikke parat til at gøre noget.
Det er situationen.
Nu er der den situation, at krigen er ovre, Saddam
Hussein og hans regime er væk, manden er fængslet og kommer forhåbentlig snart for en domstol
Den irakiske befolkning har fået et håb om at kunne bygge et frit og moderne Irak op, og når man spørger den irakiske befolkning, er der et markant flertal, som ser optimistisk på fremtiden.
Det synes jeg er det vigtige, for det handler om almindelige irakeres dagligdag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Jeg bemærkede, at statsministeren sagde, at venstrefløjen havde ladt systemkritikerne bag Muren i stikken.
Det synes jeg vi skal prøve at afklare.
Mit tilbud står ved magt, vi kan hver invitere en systemkritiker, som vi personligt har hjulpet med penge, udstyr osv. til at overleve diktaturet derovre, og så kan vi jo diskutere den sag.
Derudover må jeg jo blot konstatere her ved afslutningen, at statsministeren fører dialog med mange diktatorer.
Der bliver ført dialog med Pakistan, og der bliver ført dialog med Kina.
Jeg ved ikke, hvad man synes om det i Tibet.
Jeg ved heller ikke i forhold til de samtaler, der er med Rusland, hvad man synes om det i Tjetjenien.
Det, jeg bare siger, er, at ud over dialogen var der måske også brug for en lille smule handling.
Den mangler altså, undtagen når USA beslutter, at der skal gås i krig, for så mangler der ikke handling fra regeringens side, så er regeringen klar.
Men for at slutte hele dagen af vil jeg bare spørge statsministeren om en enkelt ting, for statsministeren har jo givet mange forklaringer, og det kan måske lyde meget plausibelt: Kunne statsministeren så ikke forklare, hvorfor det var noget helt andet, der stod på Venstres hjemmeside?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det er jo ikke rigtigt, når hr. Søren Søndergaard påstår, at vi er tavse i forhold til Kina.
Som hr. Søren Søndergaard er bekendt med, er det således, at hver gang stats- og regeringsledere fra EU-landene møder den kinesiske ledelse, er der en dialog, en diskussion om - ja, det er jo det, det er - menneskerettigheder, om demokrati.
En sådan havde jeg også med de kinesiske ledere, så det er jo fuldstændig forkert, når hr. Søren Søndergaard hævder, at vi er tavse i forhold til Kina.
Men sagen er jo den, at hvert land, hver situation skal behandles på sin egen måde for at nå resultater.
Tag nu f.eks. Nordkorea.
Det tror jeg er måden at klare det problem på.
Sådan må man konkret tage stilling til hver situation for sig, hvordan den bedst håndteres.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Der er jo ingen grund til at diskutere spørgsmålet om systemkritikere, og hvem der støttede systemkritikere.
Statsministeren og jeg kan jo hver især invitere én systemkritiker fra Østeuropa, som vi i den mørkeste periode støttede og tog over til med illegale penge osv. for at holde vedkommende i live, og så kan vi jo mødes alle fire til et møde i København, og så kan vi snakke om, hvem det var, der ikke gav hvem støtte.
Vil statsministeren ikke give tilsagn om at være med til at holde sådan en lille seance?
Det synes jeg kunne være hyggeligt og illustrativt, for at folk ligesom kunne få kendskab til, hvad det egentlig var, der skete der i 1980'erne, og hvem det egentlig var, der støttede systemkritikerne i Østeuropa.
Så jeg går ud fra, at statsministeren vil sige ja til det tilbud lige om et øjeblik.
Man er meget imod Saddam Hussein på et vist tidspunkt, men før var man ikke så meget imod ham.
Nu er der nogle lande, Burma, Pakistan, Kina, som man næsten ikke vil kritisere.
Altså f.eks. Kina: Vil Danmark rejse en kritik i FN's Menneskerettighedskommission?
Gør vi det?
Men der er statsministeren tavs.
Kan vi få nogle svar fra statsministeren?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-03-24:
»Hvilken betydning mener statsministeren, at Irakkrigen vil få for situationen i Mellemøsten?«
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Jeg er ikke sikker på, at statsministeren hørte, hvad fru Anne Grete Holmsgaard faktisk sagde.
Det, hun sagde, var, at netop under diktatoriske styrer som Afghanistans talebanere eller som i dag Afghanistan er der rige muligheder for, at terroren blomstrer, som en modvægt mod statsministerens udsagn om, at det kun var i de frie, åbne samfund.
Men det spørgsmål, vi har beskæftiget os med nu, lyder: Er terrortruslen blevet mindre?
Det har statsministeren omhyggeligt hverken svaret ja eller nej på.
Det kan jeg godt forstå, for statsministeren ville være nødt til at svare ja.
Med den aktion, man startede mod Irak, som - efter svaret fra statsministeren på sidste spørgsmål - ikke engang udgjorde nogen terrortrussel, er det lykkedes med en krig at omdanne Irak til et sted, hvorfra der i dag udgår en klar terrortrussel.
På den måde synes jeg måske, statsministeren skulle overveje - og det er jo ikke at give op over for terrorismen - om det er et rigtigt middel at anvende at gå i krig på så tyndt og så forkert og så uoplyst et grundlag, som man gjorde her.
Det synes jeg måske var det fremadrettede i det her spørgsmål.
Og statsministeren må nødvendigvis svare: Ja, krigen har medført øget terror.
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Jeg kan forstå, at statsministeren siger, at det er fuldstændig indlysende, at Danmark overholder konventionerne.
Det må betyde, at statsministeren kan garantere os, at
fanger, som danske soldater har taget, ikke bliver overleveret til USA, som kan sætte dem ind i de fangelejre, hvor Genèvekonventionerne ikke bliver overholdt.
Er det sådan, man må forstå statsministerens svar?
Og hvis det ikke er det, hvad vil statsministeren så gøre for at sikre sig, at Danmark fremover ikke afleverer fanger til lejre, hvor man ikke overholder Genèvekonventionerne?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Selvfølgelig sikrer danske soldater, at irakere bliver behandlet i overensstemmelse med de konventioner og internationale regler, der gælder.
Det er så selvfølgeligt, at man næsten ikke burde bruge tid for at slå det fast.
Lad mig så i øvrigt minde om, at Danmark jo yder et fortjenstfuldt bidrag til at opbygge en ny politistyrke i Irak, som netop er kendetegnet ved den respekt for et retssamfund, for menneskerettigheder, som bør kendetegne et velfungerende demokrati.
Det er et eksempel på noget, som betyder noget for irakere i det daglige, og noget, der betyder nok så meget som hr. Søren Søndergaards teoretiske spørgsmål.
Søren Søndergaard (EL), 2004-03-24:
Jamen jeg er da ked af, at statsministeren ikke vil svare på det, for statsministeren ved jo, at der i hvert fald sidder 10.000 i Saddam Husseins fængsler.
Nu er der nogle andre fangevogtere, og de bliver forhåbentlig behandlet bedre.
Det tror jeg helt sikkert at de gør, for alt andet ville jo være frygteligt.
Men bliver de behandlet i overensstemmelse med de regler, som f.eks. den danske regering anser for at være rigtige?
Vi har jo set Guantánamo, hvor der absolut ikke er blevet handlet i overensstemmelse med, hvad vi anser for at være ret og rimeligt.
Hvordan har statsministeren garanteret sig, at de fanger, danske soldater måtte tage, og som man overleverer til dem, der sætter dem ind i Saddam Husseins gamle fængsler, bliver behandlet i overensstemmelse med konventionerne?
Eller vil statsministeren fortælle, eventuelt gennem sin tavshed, at det har man fra den danske regerings side overhovedet ikke undersøgt?
Det synes man ikke er interessant.
Altså gud fader bevar mig vel!
Altså det er jo lattervækkende.
Jeg synes ikke, den behandling, man har givet uskyldige mennesker på Guantánamo - sikkert nogle skyldige, men også nogle uskyldige på Guantánamo - er lattervækkende.
Jeg synes heller ikke, det er lattervækkende, hvis man sætter folk ind i Saddam Husseins gamle fængsler uden at sikre sig, at menneskerettighederne bliver overholdt.
Jeg spørger bare statsministeren: Har statsministeren og regeringen gjort dét?
Jeg forstår godt, at det nogle gange kan være rimeligt at sige: Jeg er ikke bekendt med osv.
Men når vi snakker om sådan nogle ting som overholdelse af menneskerettighederne i forhold til en koalition, som Danmark er en del af, så er det jo ikke noget, der sådan gør, at man undslipper et ansvar, at man siger: Det har jeg ikke gjort mig bekendt med, eller det er jeg ikke bekendt med.
Jeg vil godt spørge statsministeren helt konkret: Når de danske soldater i Irak tager fanger, hvem bliver de så afleveret til?
Jeg går ikke ud fra, at de bliver afleveret til Saddam Husseins politi; mig bekendt eksisterer det ikke mere.
Jeg er ikke vidende om, at Danmark har fangelejre i Irak.
Jeg vil godt bede statsministeren om at oplyse det.
Når de danske soldater tager fanger, hvad de har gjort ved forskellige lejligheder, hvem afleverer de dem så til?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Selvfølgelig skal Genèvekonventionerne overholdes også på det her punkt.
Men jeg synes, det er lidt besynderligt at afkræve mig et svar på nogle påstande, som jeg ikke har noget kendskab til.
Det kan man altså ikke.
Jeg kan i hvert fald ikke svare på det på anden måde end det, jeg har gjort her.
Villy Søvndal (SF), 2004-03-24:
Jeg synes, det er imponerende, at spørgsmål, som statsministeren modtog i fredags, og som er meget klare på det her punkt, har statsministeren ikke forberedt sig på, eller også vil han ikke svare. Jeg vil spørge igen: Hvis det er rigtigt, det, som de humanitære organisationer siger - jeg antager, at statsministeren ikke tror, at de lyver i Folkekirkens Nødhjælp og andre steder, når de siger det her - er det så noget, der overhovedet rører statsministeren?
Er det noget, statsministeren vil gøre noget ved?
Eller er det efter statsministerens opfattelse den nødvendige pris at betale, når krig pågår, at man er nødt til at se lidt bort fra Genèvekonventionerne og andre konventioner for at nå de politiske mål og vinde en krig?
Det er et afgørende spørgsmål, også fordi jeg forstår, at Danmark fremover vil stille sig i spidsen i forhold til kommende konflikter.
De fortæller om tusinde dræbte af klyngebomber, som strider mod FN's konventioner, som et eksempel på et våben, der rammer i flæng, rammer tilfældige og udøver unødig skade i forhold til civilbefolkningen.
Jeg vil spørge statsministeren, om han vil bekræfte, at der er anvendt både napalm og klyngebomber, og at det strider imod den humanitære folkeret.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Jeg er ikke bekendt med brud på Genèvekonventionen.
Line Barfod (EL), 2004-03-24:
Det var sådan set ikke mit spørgsmål.
Mit spørgsmål var, om Danmark har protesteret mod det.
Danmark er jo en del af den koalition, der fører krig i Irak, og som nu har besat Irak.
Har den danske regering protesteret over for de andre lande i koalitionen over, at man begår brud på Genèvekonventionen?
Har man fra den danske regerings side sagt, at det kan vi ikke acceptere fra dansk side, og vi forlanger, at Genèvekonventionen bliver overholdt?
Statsministeren må kunne fortælle, om den danske regering har protesteret, eller om man ikke har protesteret.
Det er et ret klart spørgsmål, og da nu statsministeren er så træt, kan det sådan set oven i købet besvares med et ja
eller nej.
Har den danske regering protesteret over brud på Genèvekonventionen, eller har man ikke protesteret?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-03-24:
Det giver jo sig selv.
Naturligvis kan den danske regering ikke støtte brug af våben, der strider mod Genèvekonventionen.