Lene Espersen (KF), 2004-04-15:
Folketingets forretningsorden giver jo først ministeren lejlighed til på nuværende tidspunkt komme ind og bidrage til den lange og også noget ophedede debat, der har været i løbet af formiddagen og her først på eftermiddagen om kriminalforsorgen og kriminalforsorgens fremtid.
Jeg må sige, at et eller andet sted synes jeg måske, det er lidt trist, at den forsonende holdning, som man måske godt kunne have forventet at flere partier kunne have haft en interesse i, hvis det var de ansatte og kriminalforsorgen, man ønskede det godt, nærmest ikke har været til stede under debatten, om end jeg må sige, at hr. Jann Sjursens indlæg her til sidst klart var det indlæg, som var mest, synes jeg, afbalanceret, og som havde en mere saglig tilgang til tingene.
En af de ting, som vi har hørt under debatten gentagne gange,
har været påstanden om, at regeringen ikke har styr på noget som helst.
Jeg tror, det var fru Lissa Mathiasen, der gentog det et par gange.
Fru Anne Baastrup sagde, at der reelt ingenting sker.
Fru Elisabeth Arnold var inde på, at det her jo var helt forfærdeligt for en borgerlig regering i en valgkamp, for der skete jo ikke noget.
Der må jeg blot sige til disse mange påstande, at hvis man ser på den kriminalforsorg, som vi har i dag, og den kriminalforsorg, vi har set ikke mindst under den tidligere regering, så er vi i en situation, hvor vi efter den netop indgåede flerårsaftale med Dansk Folkeparti aldrig nogen sinde tidligere har afsat så mange penge yderligere.
Det får mig altså til at sige, at når fru Anne Baastrup kan sige, at der reelt ingenting sker,
forestiller jeg mig med gru, hvordan fru Anne Baastrup så vil formulere den tilstand, der herskede, før den borgerlige regering kom til, for så må man jo sige, at der nærmest var tale om samfundsskadelig passivitet.
Den nuværende regering har sikret sig, at der er blevet taget initiativer.
Jeg synes måske, at der over for de mennesker, der sidder og følger debatten på tv, er behov for at få sat nogle ting på plads.
Da den borgerlige regering overtog regeringsmagten i slutningen af 2001, var vi i en situation, hvor der var indgået en flerårsaftale af den daværende socialdemokratiske justitsminister med en lang række partier.
Fra det øjeblik jeg blev justitsminister, begyndte der at ske en uheldig udvikling i antallet af personer, der ventede på at komme ind og afsone, ganske enkelt fordi der ikke var pladser nok.
Nu hører jeg fru Lissa Mathiasen sige, at jeg skulle have udvist rettidig omhu og straks etableret, jeg ved ikke hvor mange flere hundrede pladser.
Man må spørge sig selv: Hvor er den socialdemokratiske justitsminister henne?
Hvis det er så utrolig enkelt at forudsige, hvad der sker om 2, 3, 4, 5 eller 6 år - og jeg forstår fru Lissa Mathiasen sådan, at der endda stilles spørgsmål også i Finansudvalget, hvor man beder om konkrete forudsigelser om, hvordan udviklingen er - hvorfor sørgede hr. Frank Jensen så ikke for at etablere de pladser?
Hvorfor er det så utrolig enkelt, når der er en konservativ justitsminister, at bede om at se 4-5 år ud i fremtiden, men når det er en socialdemokratisk justitsminister, så kan man ikke stille krav om, at der er pladser til rådighed?
Ikke desto mindre sørgede den nuværende regering for i forbindelse med den gamle regerings flerårsaftale, som vi vedkender os at vi har et ansvar for som forligsparti, at etablere pladser i løbet af den gamle forligsperiode, og vi fandt pengene, uden at Socialdemokratiet, uden at Det Radikale Venstre, uden at Kristeligt Folkeparti, som nu hedder Kristendemokraterne, ønskede at bidrage med finansieringen.
Derimod må man sige, at Dansk Folkeparti, som ikke engang stod bag den daværende flerårsaftale, var behjælpelig med at finde penge til at etablere flere pladser også i løbet af 2002 og 2003, hvor den gamle forligsaftale gik.
Det er realiteten, så når partier i dag udstiller deres hykleri og her i Folketingssalen taler om, hvorfor man ikke gør tilstrækkeligt, så må man sige, at der er partier i Folketingssalen i dag, der ganske enkelt ikke kender deres besøgelsestid.
Endnu værre bliver det så under finanslovforhandlingerne.
Vi hører partier i dag her tale om,
at uha, en venterkø - og der kommer jeg tilbage til alle de fejlagtige tal - af denne størrelse er et stort problem.
Der er jo ikke engang penge til at betale for personalet, til at bemande de fængselspladser.
Der er simpelt hen meget, meget lidt troværdighed tilbage i den måde, man fremlægger tingene på.
Det er muligt, at man, hvis man er populist, kan vinde et par nemme stemmer ved at sige, at det her er enkelt, der skal findes flere pladser.
Men jeg må konstatere, at man ikke selv havde den politiske vilje til det, da muligheden var der.
Da var det Dansk Folkeparti, der havde det politiske mod til ikke kun at finansiere en kriminalforsorg med et langt højere driftsniveau, end man har kendt tidligere, men man har endda også efterfølgende medvirket til, at vi har kunnet finde endnu flere penge til at løse nogle af de problemer, som kriminalforsorgen er kommet til at stå over for.
En af de ting, der er blevet diskuteret meget i dag, har været spørgsmålet om venterkøen.
Jeg har hørt fru Lissa Mathiasen sige næsten 6.000, under 6.000, over 6.000.
Alle tre ting kan i hvert fald ikke være rigtige.
Jeg ved ikke, om fru Lissa Mathiasen sidder inde med tal, som vi andre ikke kender, men det hører vi vel på et eller andet tidspunkt senere under debatten, når ordføreren for forslagsstillerne skal op og lave de afsluttende bemærkninger.
Det ventertal, jeg kender, og det synes jeg er væsentligt for diskussionen, er 5.538 pr. 6. april 2004.
Så det er hverken over 6.000 eller lige under 6.000.
Det normale ventertal er på 3.400, og det betyder, at der er en venterkø på ca. 2.100.
Der er jeg meget, meget interesseret i, selv om der ikke er kutyme for, at en minister stiller spørgsmål, at få at vide, om det er Socialdemokratiets intention, at venterkøen skal være nul, for sådan virker det jo, når man følger debatten.
Vil det sige, at samtlige mennesker, som skal have en dom afsagt, skal indkaldes forlods og ind at sidde timen efter, at de har modtaget deres dom?
For sådan må jeg jo forstå fru Lissa
Mathiasen.
Det normale ventertal på 3.400, som jo betyder, at folk lige får en chance for at få afviklet deres arbejde, får en mulighed for at forberede sig på, at de skal ind at afsone i en periode, skal altså afskaffes.
Sådan må jeg forstå
fru Lissa Mathiasen, for nu er det ikke mere venterkøen, men nu er det det samlede ventertal, som skal fuldstændig udraderes, og det skal åbenbart udraderes i løbet af 1 år. Det får en til sådan lidt filosofisk at spørge: Hvorfor er det så væsentligt for Socialdemokratiet, at lige præcis venterkøen til landets fængsler skal nedbringes?
Hvorfor er det så vigtigt, at folk, der har begået færdselsovertrædelser og kørt spritkørsel kommer ind og får afsonet deres dom med det sammen, hvorimod folk, der venter på behandling på et hospital, skal have lov at vente i mange måneder?
Det er en lidt mærkelig prioritering, at lige præcis de mennesker, der begår lovovertrædelser, åbenbart er dem, der skal have den højeste offentlige service. Jeg kan da give fru Lissa Mathiasen og andre fuldstændig
ret i, at den nuværende situation bestemt ikke er god.
Og det er da også derfor, vi sammen med Dansk Folkeparti har sagt: Jamen så må vi bare betale de ekstra penge, det koster for, at vi kan få ordentlig fat i at afvikle venterkøen.
Og det synes jeg vi har taget gode initiativer til.
Der er ingen, der kan sige, hvad morgendagen bringer, og som mange af ordførerne tidligere har været inde på, er der jo en gang imellem store politiaktioner, der gør, at vores arresthuse bliver fyldt op, at der sidder mange mennesker og venter, og det er jo med til en gang imellem at rykke tallene lidt ud af balance.
Det skal de naturligvis fortsætte med, og så må vi jo selvfølgelig nøje følge udviklingen og sikre, at tingene ikke forværres, men at vi kan begynde den afvikling, som er væsentlig.
Jeg synes, tingene skal sættes lidt i perspektiv, og det er de bestemt ikke blevet i dag.
Jeg synes, at det er helt i orden altid at lægge ansvaret over på den minister, der sidder på ressortområdet, og også at lægge et ekstraordinært ansvar på en regering.
Jeg synes også, det er fuldt ud legitimt, at man som opposition kritiserer og stiller spørgsmål og sætter ting til debat, men jeg synes, at dagen i dag har været ekstremt unuanceret, og jeg synes bestemt, at jeg savner en smule ydmyghed i forhold det ansvar, man selv måtte have siddet med, da man havde regeringsmagten, og da man var med til at indgå forlig.
Der har ikke været nogen anerkendelse af de mange ting, som er blevet gjort, efter at den borgerlige regering kom til, hvor den borgerlige regering også har valgt at finansiere tingene uden for forligskredsen, og det skuffer mig.
Det er grunden til de lidt knubbede ord her til sidst, for jeg synes ellers, at det er udmærket med en god debat, og vi skal heller ikke stryge hinanden med hårene.
Virkeligheden er hverken sort eller hvid.
Den er noget midt imellem, og jeg synes, det er lidt ærgerligt for debatten, at man ikke fik den lidt mere ned på jorden, hvor jeg synes, den hører hjemme.