Ole Stavad (S), 1999-11-17:
Dansk Folkeparti foreslår, at man skal kunne udleje værelser til studerende og modtage en husleje på op til 30.000 kr. om året uden at blive beskattet.
Jeg vil godt understrege, at forslaget begrundes med boligproblemerne for de studerende i universitetsbyerne, og det fremgår af forslagets bemærkninger, at der ved udgangen af juli måned stod over 12.000 unge på venteliste til et kollegieværelse eller en ungdomsbolig i København, Århus, Aalborg eller Odense.
Ventelistens størrelse er udtryk for, hvor mange der ønsker sig en anden bolig, og ikke, hvor mange der mangler en bolig.
Der er således ikke tale om 12.000 unge uden tag over hovedet.
Hvis forslagsstillerne har ret i, at det forhøjede bundfradrag øger den private udlejning, vil en sådan forøgelse ikke umiddelbart kunne aflæses i ventelistens størrelse.
Jeg er dog ikke i tvivl om, at der er boligproblemer for de studerende i universitetsbyerne, specielt for de nystartede.
Jeg er også enig i, at disse problemer bør løses.
Jeg tror bare ikke, at forslaget vil løse boligproblemerne for de studerende.
Jeg er absolut ikke overbevist om, at flere husejere vil begynde at leje værelser ud.
Problemet er - og problemet i citationstegn - at husejernes private økonomi har det så godt, at husejerne ikke har behov for den ekstra indtægt, som udlejningen ville give.
Forslaget vil derimod øge den skattefri fortjeneste for de husejere, som allerede udlejer i dag.
Forslaget vil gøre det muligt for husejere at modtage 30.000 kr. om året skattefrit, hvilket må siges at være en meget pæn indkomst sammenlignet med den studerende, som er på SU og skal betale huslejen.
De nuværende standardregler for værelsesudlejning er allerede ret gunstige for udlejerne.
De får således et betydeligt bundfradrag i huslejeindtægten, som samtidig friholder dem for at føre regnskab over udgifter og afskrivninger.
De nuværende regler giver et skattemæssigt bundfradrag i lejeindtægten.
Bundfradraget er afhængigt af husets ejendomsværdi.
Husejere er næste år kun skattepligtige af den del af huslejeindtægten, som overstiger 1 1/3 pct. af ejendomsværdien.
På en bolig, som er vurderet til 1 mio. kr., har ejerne et bundfradrag på godt 13.000 kr. om året.
Det skal dække de udgifter og afskrivninger, der ellers ville være fradragsberettigede i forbindelse med udlejningen.
Bundfradraget er således en praktisk foranstaltning, som gør det administrative arbejde lettere for såvel borgere som skattemyndighederne.
Jeg har svært ved at tro, at de typiske udgifter og afskrivninger i forbindelse med udlejning af et værelse har et niveau svarende til 30.000 kr. om året.
Hvis enkelte har så store udgifter og afskrivninger, kan husejerne altid overgå til regnskabsmæssig opgørelse af deres indtægter og udgifter.
De nuværende regler, som stammer tilbage fra 1994, holder en rimelig balance imellem nogle ubureaukratiske regler af hensyn til udlejeren på den ene side holdt op imod en rimelig beskatning af store lejeindtægter på den anden siden.
Regeringen er enig i, at boligproblemet skal løses, men den her foreslåede metode er efter regeringens opfattelse ikke den rette.
Problemet bør og kan ikke løses via skattesystemet, og regeringen må derfor afvise beslutningsforslaget.