Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Da vores kommunalpolitiske ordfører, hr. Christian Wedell-Neergaard, desværre har måttet melde forfald på grund af sygdom, er jeg blevet bedt om at deltage i denne debat, og det gør jeg selvfølgelig gerne.
Det er jo en stor ting for os Konservative, at vi nu er nået så langt i arbejdet med kommunalstrukturreformen.
Der var nok ikke mange, der troede, at vi skulle nå så langt, da De Konservative i 1986 bragte reformen på bane for første gang, men jo nærmere vi kom målet, desto flere havde forståelse for det.
Jeg må sige, at i dag er jeg utrolig glad for den måde, kommunalreformen er blevet modtaget på.
Jeg snakker ikke om modtagelsen her i salen, jeg snakker om modtagelsen ude blandt borgerne, ude blandt brugerne.
Der er en meget, meget positiv opfattelse af reformen, især når man tænker på, hvilken stor reform der er tale om, og hvor mange forandringer, hvor mange ændringer der skal til.
Alligevel har vi modtaget mange positive tilbagemeldinger om det, der er i gang, og det synes jeg er flot.
Efter kommunal- og regionsvalgene i november 2005 er de nye sammenlægningsudvalg efterhånden kommet rigtig godt i gang med arbejdet.
Sidste år ved denne tid, hvor lovgivningsarbejdet i forbindelse med kommunalreformen gjorde, at folketingsarbejdet nærmest stod på gloende pæle, var der ude i primærkommunerne og i amterne stor usikkerhed over for alt det nye, der ventede.
Man kunne måske have troet, at det ville have vakt en hel masse kommunal uvilje mod alt det nye, men jeg synes snarere, man må betragte stemningen som et symbol på, at man var meget spændt på, hvad denne reform nu ville bringe.
Det er en meget stor proces, vi alle står midt i, og det er også en proces, som helt naturligt har skabt både bekymringer og ekstra arbejde; det skal ikke være nogen hemmelighed.
Men når det er sagt, må vi også sige, at den enkelte kommune får langt, langt bedre rammer at operere inden for.
Det var som sagt en konservativ mærkesag, at kommunalreformen blev gennemført, både fordi vi ønskede amterne nedlagt og bestemt også, fordi vi ønskede større kommunalt selvstyre.
Vi er af den opfattelse, at med denne kommunalreform kommer beslutningerne tættere på borgerne.
Nogle vil måske hævde, at i de små landkommuner blev beslutningerne truffet helt ude hos den enkelte borger, men de mindste kommuner havde jo ikke reel beslutningskompetence.
Disse kommuner var jo alt for små til at kunne leve op til de servicekrav, som moderne borgere stiller til kommunen som samarbejdspartner.
Økonomien manglede simpelt hen derude, og derfor blev det ofte til lappeløsninger og utilstrækkelige indsatser.
Vi er af den opfattelse, at kommunalreformen med dannelsen af mere bæredygtige kommuner giver reelt selvstyre til den enkelte kommune og økonomisk bæredygtighed, så kommunerne kan løse opgaverne på en hensigtsmæssig og forsvarlig måde.
Det egentlige succeskriterium vil dog først være tilvejebragt, når vi fra lovgiverside har tilrettelagt mål og rammestyring til kommunerne og kommunerne får målopfyldelsen på plads uden store administrative byrder, så den enkelte kommune kan træffe selvstændige afgørelser om serviceniveauet og foretage egne prioriteringer på de lokale områder og for de forskellige serviceydelser, alt efter hvordan man lokalt mener, at opgaverne løses bedst.
Ingen får mig til at påstå, at alt er godt og rosenrødt på nuværende tidspunkt.
Men med den indsats, der gøres ude i kommunerne og i sammenlægningsudvalgene, er man på rette vej, og jeg har fuld fortrøstning til, at reformen vil blive den succes, som vi alle ønsker, og som vi selvfølgelig også tror på.
Med de nye store kommuner bliver der øget mulighed for at få tingene til at fungere på den måde, som man ønsker lokalt.
Nu har man de reelle, de virkelige muligheder for at gøre tingene rigtigt, og det er så op til os herinde at være med til at fjerne noget af den detailstyring via mål- og rammestyringer, som til stadighed kritiseres ude i kommunerne, og give kommunerne mere selvstændighed.