runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2006-11-21:
Det er klart, at hvis det var sådan, at det, jeg har sagt, er det, som Enhedslistens ordfører netop har refereret, ville det være pjattet.
Men det er heller ikke det, jeg har sagt.
Jeg har sagt, at vi jo netop synes, at der er en masse gode intentioner i de her ting, men der er nogle ting, vi gerne vil have præciseret og gjort meget mere tydelige.
Vi har lavet vores eget beslutningsforslag, og derfor vil vi stemme for det.
Vi kan sagtens støtte mange af de overordnede ideer i det her, og det har vi meget tydeligt tilkendegivet.
Jeg synes derfor ikke, at vi – Enhedslisten, SF og Socialdemokratiet – skal bruge kræfter på at slås indbyrdes her i salen, for vi er i en alliance for at sikre, at forbrugerne får ret til selv at vælge, hvad der skal i deres postkasse.
Det, vi mangler, er – fuldstændig som Enhedslistens hr. Rune Lund nævner det – at Dansk Folkeparti også mander sig op til at blive forbrugernes parti og sikre, at forbrugerne får den her ret.
Regeringen er tilsyneladende ikke indstillet på det, men er meget mere optaget af distributørernes vilkår i den her sag.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg synes, ministeren omtaler den nye ordning i unødig positive vendinger.
Det er i hvert fald ikke de vendinger, jeg kan bruge til at omtale den nye ordning i.
Når nu transport- og energiministeren siger, at der skal gå noget tid, inden man vil indføre lovgivning på området, hvilken tidsfrist er det så, ministeren arbejder med?
Hvornår har de nye gratisaviser deadline for at komme frem til en løsning, før ministeren mener regeringen bør komme med et lovinitiativ?
Hvornår er der deadline?
Men »nogen tid« er meget svært at definere.
Det er alligevel ret hurtigt, man har tilpasset sig forbrugernes ønske, må jeg sige, og jeg er helt enig med forbrugerne.
Så jeg vil ikke sætte nogen tidsfrist på, det er klart, at det ikke er et uoverskueligt tidsrum, det drejer sig om, men jeg synes, at min argumentation passer meget godt med det, vi oplever: at nu er tre ud af fire aviser altså gået sammen og har fundet en løsning, så man kun skal henvende sig ét sted.
Det kom formentlig, fordi vi skulle have debatten i Folketinget, sådan at et flertal i Folketinget kunne se, at man kan nå meget langt ad frivillighedens vej.
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Apropos signaler har jeg netop i min ordførertale sendt et klart og tydeligt signal om, at vi giver branchen en chance til at få det her løst nu.
Og gør de ikke det, er vi også klar til selv at gøre det herfra, om nødvendigt også med lovinitiativ.
Der hersker ikke skyggen af tvivl om, at borgerne ikke skal tyranniseres med unødvendige gratisaviser, hvis de ikke ønsker det.
Den sag skal sættes på plads.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Pointen er jo netop, at det ingen konsekvenser får for udgiverne, uanset om det er af en avis eller reklametryksager.
Det får ingen konsekvenser, hvis udgiveren ikke respekterer forbrugerens holdninger.
Spørger man f.eks. i Forbrugerrådet, vil man vide, at det er en utrolig bred vifte, som ikke respekterer det her.
Der er utrolig mange forbrugere, der, selv om de siger nej tak, alligevel får aviser eller reklametryksager ind ad døren.
Og det får ingen konsekvenser.
Så ministerens holdning er altså, at det skal være op til distributørerne, om de vil respektere det her.
Det kan godt være, de får nogle knubbede ord med på vejen, hvis de ikke respekterer det, men det får ingen konsekvenser.
Mener ministeren, at det er en tilstrækkelig garanti for, at forbrugernes valg bliver respekteret, at man står i en situation, hvor det, som distributørerne står over for, er slapt og konsekvensløst?
Det kan da godt være, at der indimellem er en svipser, at der går en uge, inden man får det ind i sine systemer eller man får det ud til budene.
Det kan jeg ikke udelukke.
Jeg sagde også tydeligt i min tale, at hvis det ikke lykkes ad frivillighedens vej, vil vi lovgive på området.
Jeg kan næsten ikke sige det tydeligere.
Men jeg synes, der er klare indikationer for, at det vil lykkes, når tre ud af fire aviser nu er enige med sig selv om, at de gør det på den måde, forbrugerne helst vil have det på.
Det synes jeg er ganske flot, det er et godt skridt på vejen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Men kunne det ikke være en god idé, at vi her fra Folketingets side i dag sendte et kraftigt signal og lagde et pres på branchen ved at melde en konkret dato ud?
Kunne vi ikke få et lidt mere specifikt svar på hr. Rune Lunds spørgsmål?
Karen Hækkerup (S), 2006-11-21:
Jeg vil gerne sige, at det da er en glædens dag.
Ganske vist er der rigtig mange danskere, som er glade for at have fået ekstra aviser, mange, som nyder at læse dem, og som gerne vil beholde dem, men der er lige så mange, som gerne vil have lov til at sige nej tak.
Det er den ret, de i dag ikke har, og som jeg kan forstå på ministeren de heller ikke får fremadrettet, fordi ministeren ikke vil være med til at lovgive om det.
Og jeg vil da tro, at avisudbyderne vil anstrenge sig for at overholde den, for de har jo set, hvilket ramaskrig det har vakt blandt beboere i opgange og også blandt politiske partier, at forbrugerens ret fuldstændig er blevet sat over styr i den her sag.
Jeg vil gerne spørge ministeren med hensyn til den ordning, som han nu har fået oplyst vil komme
: Giver den også mulighed for, at man f.eks. i kortere perioder kan afmelde sin avis, hvis man eksempelvis skal på ferie og ikke ønsker, at avisbunkerne ligger udenfor som invitationer til indbrudstyve?
Og giver den også mulighed for, at man kan vælge, sådan at man fortsat kan blive ved med at modtage sin lokalavis?
For det synes vi er meget vigtigt, nemlig at man kan differentiere i forhold til, hvad det er for nogle aviser, man ønsker at modtage, og hvad for nogle man ikke ønsker.
Jeg er ikke sikker på, at der er lige så mange, der vil sige nej som ja, og altså få avisen.
Det vil jeg da ikke håbe, for så må man sige, at markedsføringen af aviserne har været ret uheldig.
Det meget vigtige spørgsmål er det, som fru Karen Hækkerup stiller: Kan man melde til eller fra, kort- eller længerevarigt, hvis man f.eks. er på ferie?
Det vil jeg mene man kan, men det vil jeg gerne undersøge.
Det mener jeg i hvert fald definitivt man bør kunne.
For det er klart, man ikke kan have 30 aviser liggende udenfor og så på den måde sige til indbrudstyvene: Der kan I se, jeg er på ferie.
Så hvis ikke det er tilfældet at man kan det – jeg tror, det er, men jeg har ikke den fuldstændig eksakte viden, og det skal man have fra Folketingets talerstol – så skal jeg selvfølgelig undersøge det og sørge for, at fru Karen Hækkerup og Folketinget får et helt præcis svar på det.
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Venstre siger nej tak til nyhedstyranniet og kræver, at borgernes frihed til at sige nej tak til gratisaviserne bliver respekteret, og vi er også om nødvendigt parate til at tage de nødvendige, passende initiativer hertil.
Husstandsomdelte gratisaviser hilses naturligvis velkomne i et frit land med en fri presse, men det er vigtigt at understrege, at det er borgernes ret at vælge, om man ønsker at modtage gratisaviserne.
Trafikministeriet har allerede foranlediget, at branchen indkaldes til møde med henblik på at få styr på området og de udestående spørgsmål, og udgiverne af de fire gratisaviser har lovet, at de hver især gennem etablering af en såkaldt Robinsonliste giver borgerne mulighed for at tilmelde sig listen enten pr. e-mail eller pr. brev, hvis han eller hun ikke ønsker at modtage gratisavisen.
På den måde kan borgeren vælge en avis til, vælge en anden fra frem for at komme med et generelt nej tak.
Imødekommelse af borgernes ønske om at kunne sige nej tak indebærer selvsagt, at udgiverne også må sikre sig, at deres bude og distributører er opmærksomme på at respektere ordningen under omdelingen.
I første omgang ønsker Venstre helst sagen løst ad frivillighedens vej.
Skulle dette imidlertid ikke lykkes, er vi parate til at løse det med det nødvendige lovinitiativ, og på nuværende tidspunkt kan Venstre derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Jeg kan forstå, at Venstre også går meget ind for princippet om frivillighed.
Men kan hr. Erling Bonnesen ikke bekræfte, at når man sætter princippet om frivillighed højt i den forstand, som Venstre gør, er det alene frivillighed for udgiveren?
Forbrugernes frivillighed bliver væk i den kabale, for hvis der er en udgiver, som ikke vil respektere det her, jamen så er der ingen sanktioner, der er ingen konsekvenser, det er fuldstændig slapt.
Så frivilligheden gælder alene udgiverne, der er ingen frivillighed for forbrugerne.
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Jeg tror, jeg klart og tydeligt i min ordførertale har signaleret, at vi ønsker det løst ad frivillighedens vej, således at borgerens ønske om i givet fald ikke at ville modtage gratisaviserne bliver respekteret.
Det skal løses.
Bliver det ikke løst i første omgang ad frivillighedens vej, er vi klar til at sætte de nødvendige initiativer bag, også med lov.
Karen Hækkerup (S), 2006-11-21:
Først og fremmest vil jeg gerne på vegne af Socialdemokraterne sige, at jeg synes, det er utrolig glædeligt, at der nu kommer en løsning.
Vi må desværre sige, at det her initiativ ikke kommer fra regeringen, men at det er kommet, er glædeligt, det kan vi kun bakke op om.
Ministeren sagde lige før, at forbrugeren selvfølgelig skal have ret til at sige nej.
Når nu ministeren siger, man skal have ret til at sige nej, betyder det så, at den ret skal være så entydig, at hvis den gentagne gange ikke bliver respekteret, så vil ministeren alligevel lovgive på området og sanktionere, sådan at der bliver lagt en straf ind?
Man kan jo godt frygte, at når nu Nyhedsavisen eksempelvis ikke vil være med i den aftale, som er blevet lavet, vil det på sigt få aftalen til at smuldre.
Vi kender jo alle musketereden, men hvis der er nogle, som ikke overholder den, får det nogle gange nogle andre til at springe i målet.
Er det sådan, at ministeren mener den ret, som forbrugerne skal have, så alvorligt, at han rent faktisk vil lovgive og sige, at det er forbrugerens ret, og at det skal sanktioneres?
Jeg har udtalt mig om det gang på gang, og det kan jeg ikke udelukke også har haft en vis indflydelse.
Vi har meget aktivt brugt Færdselsstyrelsen til det, som i øvrigt har fået meget, meget få klager.
Det viser efter min opfattelse, at den linje, der er lagt, er rigtig.
I dag meddeler tre ud af de fire aviser, at de er gået sammen og vil løse det på en fornuftig måde, og jeg håber, at den sidste avis kommer med.
Så er der jo ingen grund til at lovgive.
Lovgivning er en meget kompliceret proces på dette område, fordi vi kan komme til at skyde med spredehagl, så vi rammer for mange.
Det tror jeg heller ikke fru Karen Hækkerup kan være interesseret i.
Derfor er frivillighedens vej den rigtige, og vi har i dag taget et rigtig godt skridt på vejen.
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Vi trækker ikke tiden ret meget, vi noterer med tilfredshed, at branchen allerede selv har taget initiativ til at få løst de her ting, så der foregår allerede nu arbejde for at få tingene sat på plads, og vi afventer at se resultatet af det.
Der tror jeg ikke, at det varer ret lang tid, før vi kan få en konklusion.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Så kunne jeg godt tænke mig at vide, hvad »ikke ret lang tid« er i den sammenhæng, for sådan en Robinsonliste, hvor folk, der vil have nogle og ikke vil have andre aviser, står, må man gå ud fra at et avisbud skal rende rundt med under armen, samtidig med at vedkommende deler aviser ud.
Det kan godt blive ret bøvlet, vil jeg tro.
Jeg kunne godt forestille mig, at der er mange aviser, som ville ende de forkerte steder alligevel, og så vil vi se en fortsættelse af det, som vi har set indtil nu, nemlig at når folk beder om ikke at få en avis, bliver det ikke respekteret.
Det kan være, at jeg er sortseer, det kan man så mene, men jeg tror nu nok, at jeg får ret i det her – men det må vi jo se.
Men hvis nu det her ikke kommer til at virke, hvornår kommer der så et lovgivningsinitiativ fra regeringens side?
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Og meget tyder på, at løsningen er tæt forestående.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Jeg synes ikke, det er en tilfredsstillende situation, at der ikke er en samlet løsning.
Jeg synes ikke, man kan karakterisere den nuværende situation som tilfredsstillende, og hvis jeg var i regering, ville jeg sige: Jamen så må vi igangsætte et lovgivningsinitiativ nu.
Det ville være det bedste.
Det næstbedste er så at sige: Jamen
hvis ikke det løser sig inden en given periode, inden en given dato – det kunne være den 1. februar 2007, eller hvad ved jeg – igangsætter vi et lovgivningsinitiativ.
Kan vi ikke få en dato fra hr. Erling Bonnesen?
Hvornår mener man at tiden for frivillige aftaler løber ud med hensyn til at få en tilfredsstillende løsning?
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
I Venstre hilser vi det velkommen, at branchen selv allerede nu er langt fremme i skoene og arbejder med at få det løst, og tror, at løsningen viser sig inden længe.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Jeg synes, det er den sædvanlige fodslæbende holdning fra regeringens side: Nu skal vi se tiden an, og vi må lige se, hvordan tingene går.
Og så går tiden ellers måned efter måned, år efter år, og dem, der betaler prisen, er de forbrugere, som stik imod deres ønske må acceptere dag ud og dag ind at få deres postkasser fuldstændig overfyldt af ikke bare gratisaviser, men altså også af reklametryksager osv.
Så mens hr. Erling Bonnesen og regeringen ser er tiden an, er det jo altså forbrugerne, som betaler prisen.
Men vil hr. Erling Bonnesen ikke bekræfte, at imens der trods alt foregår nogle drøftelser imellem gratisaviserne om, hvordan man kan løse det her problem, er der ingen løsninger overhovedet, som bliver drøftet mellem de øvrige distributører af reklametryksager og den slags ting, så der er det fuldstændig retsløst for forbrugerne.
Helle Sjelle (KF), 2006-11-22:
Først og fremmest vil jeg gerne understrege, at i Det Konservative Folkeparti ser vi en friere og ikke mindst retfærdigere verdenshandel med fokus på fair trade som et af de væsentligste midler til at skabe en positiv samfundsudvikling for en lang række af verdens udviklingslande.
En sådan udvikling mener vi vil bidrage konstruktivt til at skabe global stabilitet og fred overalt.
Derfor synes vi også, det er skuffende, at Dohaforhandlingerne blev suspenderet, men det er jo så væsentligt at understrege, at forhandlingerne netop kun er suspenderet og ikke brudt sammen, sådan som dele af venstrefløjen ellers forsøger at fremstille det.
Alle aktører i WTO har tilsluttet sig, at forhandlingerne må og skal i gang igen, og det er jo i hvert fald et skridt på vejen.
Doharunden fremstår derfor umiddelbart som en tilsandet og meget fastlåst situation, men dagsordenen står heldigvis uforandret, og det er jo fortsat påtrængende nødvendigt at få den virkeliggjort via nogle konkrete aftaler.
Det gode spørgsmål er så, hvad vi egentlig kan gøre.
Udenrigsministeren har allerede nævnt en lang række punkter, hvor Danmark vil arbejde for, at EU slår ind på en stadig mere resultatorienteret kurs i forhold til WTO, og det synes vi naturligvis er udmærket.
Der er det multilaterale spor, det bilaterale spor og endelig virksomhedssporet, som det også blev nævnt tidligere.
Vi skal naturligvis forfølge alle tre spor for derigennem fortsat at sikre dansk konkurrenceevne og vækst.
Vi anerkender således, at det kan blive nødvendigt at supplere det multilaterale spor med bilaterale aftaler, men det er også vigtigt at slå fast, at for os er der ikke nogen tvivl om, at WTO er hovedsporet, og vi mener, at det er i de flestes interesse at opprioritere det multilaterale spor, fordi de mindre magtfulde landes interesser herigennem bedst tilgodeses.
WTO er garanten for en reguleret og udviklingsvenlig handel, og det skylder vi de fattigste nationer.
Men vi skylder også de danske industri- og servicevirksomheder en Dohaaftale, fordi de ellers går glip af nye og forbedrede eksportmuligheder.
Og derudover skylder vi de danske landmænd at liberalisere den globale handel med landbrugsprodukter, hvilket kan få meget lange udsigter, hvis ikke den her aftale bliver genoptaget.
Alt i alt må man således erkende, at der i det internationale arbejde er behov for en særdeles aktiv kurs i forhold til udviklingslandene.
Det betyder også, at alle parter må være parate til at kaste stædigheden over bord og give de nødvendige indrømmelser, for at der kan skabes resultater.
I Det Konservative Folkeparti er vi derfor glade for at kunne konstatere, at regeringen er parat til at tage den udfordring op, og vi vil gerne give den fulde opbakning til det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-22:
Der var mål på stribe i det tilbud, som ulandene fik af WTO, og jeg ved ikke, om hr. Rune Lund kan få fat i sin PØ-afdeling og få oversat tre ord: round for free.
Det tror jeg ville være beneficerende for hr. Rune Lunds forståelse af WTO.
Må jeg så have lov til at sige, at forudsætningen, Dohaforhandlingerne, er brudt sammen lige nu.
Der sker ikke noget, ulandene vil stadig være bagud, og ville det så ikke være lidt bedre at lave bilaterale aftaler med nogle af dem?
»Global Europe: Competing in the World« læg ger jo netop op til, at EU skal komme på banen og lave bilaterale aftaler.
Altså, bilateral betyder jo ikke monoteral, hvis jeg må bruge det udtryk.
Bilateral vil sige, at der i hvert fald er to aktører, så der er nogen på begge sider, der får noget ud af det.
Så hvis nu hr. Rune Lund ville vise sig en lille smule mere fleksibel, lægge nogle af de gamle marxistiske bøger på hylden og forstå, hvad det er, der sker i øjeblikket, tror jeg, vi alle sammen kunne komme meget videre.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Lad os tage fat i det billede, hr. Morten Messerschmidt bruger.
Svaret er ikke det, som hr. Morten Messerschmidt foreslår, altså at vi kører videre med de samme uretfærdige fodboldregler og scorer 10 mål til, så ulandene kommer bagud 0-20.
Det er jo faktisk det, der er planen med det udspil, Europa-Kommissionen er kommet med, og som hedder »Global Europe: Competing in the World«.
Det udspil vil fortsætte den frihandel, der eksisterer i dag, og som er til gavn for store vestlige selskaber, men ikke for ulandene.
Den frihandel vil bevirke, at ulandene vil tabe endnu flere penge og vil blive endnu mere udkonkurreret.
De vil aldrig nogen sinde få mulighed for at komme ind i kampen, hvis man skal bruge hr. Morten Messerschmidts billedsprog, så hvornår skal vi give ulandene 10 gratis mål i stedet for at lave nogle uretfærdige regler, som bare betyder, at ulandene kommer endnu mere bagud i kampen?
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-22:
Ja, der ser vi lidt forskelligt på det.
Jeg mener sådan set, det er en selvstændig kvalitet, hvis indholdet er i orden – og det mener jeg, det er – at vi har en bred opbakning bag den danske position i WTO-forhandlingerne.
Men så er man også nødt til at forstå, at det med WTO altså er noget andet end det, vi lige kan sidde og hønse sådan ned på marginalen om i det danske Folketing.
Vi har deponeret vores forhandlingskraft i EU.
Det, vi kan gøre, er at diskutere med hinanden, hvordan regeringen bedst muligt kan påvirke EU’s forhandlingsposition på marginalen.
Det er det, vi kan, og det kan man jo være utilfreds med, og det fornemmer jeg også altid i virkeligheden er Enhedslistens hovedproblem i sagen.
Jeg har omvendt den opfattelse, at selv om EU af og til når til imperfekte forhandlingspositioner, er vi bedre tjent med i det lange løb, hvis den her verden skal gøres bedre, at få nok så små fremskridt indarbejdet i EU’s fælles forhandlingspositioner og fælles forhandlingsindsats, end vi er med at kunne løfte fanen så højt på egne vegne, at fødderne alligevel ikke når jorden.
Rune Lund (EL), 2006-11-22:
Jeg tror, man bliver nødt til at tage »Global Europe: Competing in the World« meget seriøst, for det er EU’s handelspolitiske udspil, som det er meningen skal fungere mange år fremover, og det er et udspil, som nu også er blevet godkendt på et EU-udenrigsministermøde bl.a. af Danmarks egen udenrigsminister, hr. Per Stig Møller.
Så jeg vil opfordre hr. Mogens Lykketoft til at gå meget ind i at nærlæse det papir utrolig meget, fordi det er et meget aggressivt papir, som åbenlyst taler om EU’s offensive interesser, og hvor alle ord om udvikling fuldstændig er væk.
Det handler om EU’s interesser i udlandet.
Det ærgrer mig lidt.
Jeg kunne enormt godt tænke mig, at der var en opposition til regeringen og Dansk Folkeparti på det her område, ligesom vi har det på velfærd.
Ligesom vi har det på mange områder, synes jeg også, at der burde være den klare skillelinje for, hvordan vi opfatter forholdet til resten af verden.
Jeg havde meget hellere set, at vi i oppositionen havde lavet et samlet forslag for at vise, at der rent faktisk er forskel.
Mogens Lykketoft (S), 2006-11-22:
Jeg er selvfølgelig meget glad for hr. Rune Lunds læsning af vores nye udenrigspolitiske udspil.
Der er heller ikke noget i det, som jeg har behov for at bakke ud af.
Personlig tillægger jeg det ikke særlig meget vægt, for vi ved, at WTO er et konsensusforum, og det er formentlig ikke lige præcis de nye temaer, der vil have mest medvind, hvis der skal nås et resultat.
Derfor er det afgørende sådan set ikke, hvad EU siger offentligt.
Jeg har prøvet at være med i mange forhandlinger bare i det lille danske akvarium, så jeg ved udmærket godt, at man er nødt til at have en offentlig position og samtidig nogle gange nogle overvejelser, som er mindre offentlige, om, hvordan man kan få gang i forhandlingerne igen.
Det, som jeg synes er vigtigt, er, at den danske regering bag kulisserne arbejder for, at EU prøver at være konstruktiv for at få gang i de her forhandlinger.
Det er i virkeligheden to forskellige ting.
Jeg lægger ikke nær så meget vægt på de udvortes markeringer i en dødvægtperiode, som hr. Rune Lund gør.