runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Sagen er jo stadig væk den samme, uanset om fru Pernille Blach Hansen forsøger at fremstille det, som om man ikke får svar.
Sagen er den, at ingen af mine embedsmænd på noget tidspunkt har indstillet til mig, at jeg skulle sige nej til det golfbaneanlæg, til den lokalplan i kommunen.
Og så er det, som vi også redegjorde for for et år siden, at Direktoratet for FødevareErhverv fremkommer med det, at de vil frafalde deres indsigelse.
Systemet virker jo på følgende måde: Hvis en anden minister end miljøministeren mener, at der skal nedlægges veto, indsigelse mod en lokalplan, så meddeler ministeren det til miljøministeren, og så nedlægger miljøministeren det.
Og jeg kan kun sige, at af det brev, som vi, så vidt jeg husker det, oversendte for et år siden, fremgår det jo, hvorfor Direktoratet for FødevareErhverv er kommet til en anden overvejelse. Jeg skal sige, at jeg ikke kan huske det brev, og det er altså heller ikke det brev, der for mit vedkommende skal gøre, om jeg fortsat indgiver en indsigelse eller ej.
Det er spørgsmålet om, at Fødevareministeriet hæver deres indsigelse.
Derefter er der ingen sag for mig at tage stilling til.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-21:
Nu kan man jo have forskellige definitioner af, hvornår en sag når frem til en afgørelse, men jeg synes, at det mest sørgelige i denne sag er, at ministeren endnu engang står med sit forberedte papir og overhovedet ikke svarer på det, der rent faktisk var spørgsmålet.
Spørgsmålet gik på: Med hvilken begrundelse valgte
Direktoratet for FødevareErhverv at frafalde deres indsigelse over for den her golfbane?
Det er klart, at det er relevant at komme ind til sagens kerne og spørge, hvad der ændrer sig på de 20 dage, så det pludselig ikke længere er relevant at tage hensyn til, at her er tale om et særlig værdifuldt landskab.
Jeg synes også, at det ville være hjælpsomt for sagens videre forløb, og sådan set også for ministeren selv, hvis vi kunne få en konkret begrundelse og ikke bare endnu et automatsvar.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Jeg vil bare sige til fru Pernille Blach Hansen, at her er endnu en af de sager, man forsøger at fremstille som vennetjenester.
Sagen er, at jeg får skudt i skoene, at jeg efter henvendelse fra en partifælle fik administrationen til at mene noget andet.
Jeg kan sige, at det ikke er rigtigt.
Mine embedsmænd har ikke på noget tidspunkt indstillet til mig, at jeg skulle gå imod kommunens ønsker om at vedtage
lokalplanen for golfbanen.
Jeg kan have stor forståelse for, at borgere i Søsum er kede af, at der skal etableres en golfbane op til landsbyen, men fødevareministeren og jeg redegjorde allerede i november 2002 for sagsforløbet over for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, og som det fremgår, besluttede Direktoratet for FødevareErhverv at ophæve sine indsigelser, og sagen bortfaldt dermed i Miljøministeriet.
Der er simpelt hen ikke hold i det, fru Pernille Blach Hansen siger.
Jeg synes, det er trist, at vi får den debat, for sagen er jo den, at den slet ikke nåede til en afgørelse i Miljøministeriet.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-21:
Jeg ønsker at spørge til endnu en af de sager om vennetjenester og særinteresser, som i øjeblikket vælter ud af skabet omkring miljøministeren.
Det, jeg gerne vil spørge til, er sagen om golfkrigen i Stenløse, hvor Direktoratet for FødevareErhverv i første omgang gjorde indsigelse mod kommunens planer om en golfbane
i et naturskønt område
, men efter at Stenløses Venstreborgmester har talt med bl.a. miljøministeren og sendt et personligt brev hjem til ministerens privatadresse, så går der kun 20 dage, før Direktoratet for FødevareErhverv meddeler, at de har været til samtale i landsplanafdelingen, og nu frafalder de indsigelsen.
Det tyder jo på endnu en gang, at ministeren har været inde og blande sig i en konkret sagsbehandling til gavn for en lokal Venstreborgmester.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om vi ikke snart kan få en konkret begrundelse for, hvorfor man valgte at frafalde indsigelsen.
Det synes jeg faktisk også kunne være i ministerens interesse at få afklaret efter den megen polemik, der har været de sidste par dage i avisen.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg synes jo også, at hr. Jørn Jespersen kunne sige: Nå ja, men så er det det, man har talt om, for ministeren har efter mødet bedt Kammeradvokaten om at vurdere spørgsmålet.
Jeg er nu meget tryg ved, at det er Kammeradvokaten, der har vurderet det, og det er jo i hvert fald også Miljøministeriets rådgivende advokat. Så tilbage til spørgsmålet om den 12. december.
Der anmoder Danmarks Naturfredningsforening på vegne af sig selv og pumpelaget om, at de gerne vil have mulighed for at drøfte det.
Det får de så.
De retter så henvendelse til Skov- og Naturstyrelsen og siger, at de ikke mener, at der kan opnås enighed, hvorimod pumpelaget mener, sådan som det er oplyst
over for mig og Skov- og Naturstyrelsen, at det kan de. Derefter træffer Skov- og Naturstyrelsen - og alene Skov- og Naturstyrelsen - en afgørelse, der siger: Godt, så skal det være i orden den 1. oktober 2003 - nøjagtigt som man også gjorde sidst, hvor det var den 1. oktober 2002.
Den begrundelse og den argumentation er jo den, som Skov- og Naturstyrelsen skal bruge, og det er Skov- og Naturstyrelsen, der træffer afgørelsen. Hermed slutter spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-21:
Det spørgsmål var jo afklaret allerede, fordi miljøministeren, før han blev minister, havde spurgt om, hvordan det forholdt sig, og havde fået et meget klart svar på det.
Jeg tror derimod, at der blev holdt et møde med henblik på at diskutere, hvordan miljøministeren og formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg kunne være behjælpelige med, at pumpelaget ikke skulle overholde den afgørelse, som på lovformelig vis var truffet.
Det kan jeg ikke bevise, men ministeren kan heller ikke bevise det modsatte, for der foreligger ikke noget referat af mødet. Alene af den grund er det jo meget uheldigt, at der ikke bliver taget referater i den slags sager.
Hvorfor udsatte man det efter at have haft den der lidt forkerte fremstilling af, at det var Danmarks Naturfredningsforening, der havde bedt om det?
Hvorfor udsætter man det en gang til, da det viser sig, at der ikke er en mulighed for at nå en løsning?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Altså jeg skal gerne gentage det igen: Det er sådan, at på det møde her diskuterer man vandløbsloven og naturbeskyttelsesloven i forhold til Kolindsundloven fra 1934.
Og det er klart, at på det møde diskuterer man jo netop den problemstilling, fordi det er det, der optager Pumpelaget Kolindsund.
Jeg bad Kammeradvokaten om en vurdering af spørgsmålet, og det skete ved brev af 10. januar 2003.
Kammeradvokaten er statens og dermed også Miljøministeriets rådgiver i juridiske spørgsmål.
bl.a., at 1934-loven - altså Kolindsundloven - alene regulerer et snævert sagligt område, særlig spørgsmålet om fordeling af finansieringsomkostninger ved den renovering af pumpeanlæg m.v., som blev gennemført i 1930'erne.
Uden for sit snævre saglige område har 1934-loven derfor ingen betydning, og der er navnlig ikke grundlag for at hævde, at loven tilsigter at foretage en udtømmende regulering af retsforholdene vedrørende afvanding i Kolindsund.
Anden lovgivning, der regulerer miljømæssige forhold, gælder derfor også Kolindsundområdet.
Dette meddelte jeg i brevet til hr. Eyvind Vesselbo den 15. marts 2003.
En kopi af det brev blev samtidig sendt til Pumpelaget, Århus Amt og Direktoratet for FødevareErhverv.
Skov- og Naturstyrelsen har ikke siden da haft henvendelse om det spørgsmål.
Det er da helt almindeligt, at man afklarer nogle juridiske spørgsmål, når nogle mennesker føler, at de er kommet i et problem, fordi de ikke ved, hvad der gælder.
Så undersøger vi det, så meddeler vi det.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-21:
Jeg synes, det er lidt sigende, at ministeren nu efter gentagne forsøg ikke rigtig har svaret på det, der faktisk blev spurgt om allerede i det første spørgsmål, nemlig: Hvad skete der reelt på det møde, der blev afholdt på ministerens kontor den 15. juli, og som vi taler om her?
Jeg synes, det er meget relevant at få at vide: Blev der aftalt f.eks. en videre strategi?
Blev der truffet nogle beslutninger om, hvordan sagen skulle køre i det videre forløb?
For den her sags videre forløb er så mystisk, med to udsættelser, hvor bønderne i Kolindsund får lov til at blive ved med at bryde loven, at ministeren da er nødt til at kunne svare på: Aftalte man noget på det møde om den videre proces, og gav ministeren f.eks. tilsagn om, at man vil kigge på, om der var mulighed for at få udsættelse?
Det ville jo være meget relevant at få oplyst.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er stadig væk det, hr. Jørn Jespersen nu har forsøgt at få svar på to-tre gange, og det er: Er det normalt, at parlamentarikere deltager i denne her type møder, der handler om en verserende sag, der kører, og hvor forvaltningen er inde og skal træffe en afgørelse?
Er det normalt, at en parlamentariker da deltager i et sådant møde, også uden at der foreligger et referat?
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Det, der skete her, var, at hr. Eyvind Vesselbo i forsommeren 2002 til en medarbejder overbragte en henvendelse fra Pumpelaget Kolindsund om samspillet mellem særloven for Kolindsund fra 1934 og anden lovgivning, specielt vandløbsloven og naturbeslyttelsesloven - hvilket jeg i øvrigt også har redegjort for.
Efter at der var blevet afholdt møder hos ministeren den 15. juli 2002 med deltagelse af bl.a. formanden for pumpelaget og hr. Eyvind Vesselbo og med Skov- og Naturstyrelsens direktion den 23. august 2002 om sagen, måtte det konstateres, at der ikke kunne opnås enighed om de juridiske spørgsmål.
Det, man diskuterede her, var spørgsmålet om, hvordan vandløbsloven og naturbeskyttelsesloven spillede sammen i forhold til Kolindsundloven fra 1934.
Jeg vil bare sige, at det da er helt rimeligt af Pumpelaget Kolindsund at sige: Sig mig, kan vi godt få oplyst, hvordan det juridiske forhold egentlig er?
Og det er et møde, man holder med miljøministeren. Jeg synes altså stadig væk, at det er at mistænkeliggøre en situation, hvor man har et møde med en borger.
Der er jo intet sket på det møde, som ikke er fuldstændig i orden, og som man selvfølgelig kan tage en snak om.
Det, der er det interessante i det, er derimod det, jeg svarede på i min første runde.
Jørn Jespersen (SF), 2003-10-21:
Jeg synes, det er lidt bekymrende, at ministeren bliver ved med at tale om et politisk møde.
Der er jo ingen, der har noget imod, at ministre og folketingsmedlemmer deltager i politiske møder, men her er der tale om et forvaltningsmæssigt møde med den ene part i en sag, der kører, en sag, der er afgjort af amtet og af Skov- og Naturstyrelsen, og hvor den part, der så har tabt sagen, beder om et møde med ministeren, selvfølgelig for at diskutere den konkrete sag - og oven i købet deltager formanden for Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg og den styrelse, som har ansvaret for sagen, og der tages ikke engang referat.
Jeg tror, det er godt, at ministeren undersøger, om der burde have været taget referat - også for sin egen skyld.
Men jeg efterlyser stadig væk svar på de andre spørgsmål: Kan ministeren huske, hvad der skete?
Hvad blev der aftalt?
Er det almindeligt, at folketingsmedlemmer deltager i den slags forvaltningsmæssige møder?
Og hvad har det haft af betydning for det videre forløb i sagen?
For på et tidspunkt griber ministeren jo ind efter at have haft møde med den ene part. Så kunne vi ikke få nogle svar på det, mens ministeren undersøger, om ikke det var en god idé at tage referat af den slags møder?
Jo, men det, der er interessant, er jo, hvorfor den indsigelse bliver frafaldet.
Der kan ministeren jo ikke bare sige, at det ved han ikke noget om, for det fremgår jo, at Direktoratet
for FødevareErhverv har været indkaldt til et møde med Landsplanafdelingen.
Derfor har ministerens ministerium under alle omstændigheder en rolle, de har spillet, i forbindelse med, at denne indsigelse frafaldes, og det er det, vi spørger om: Hvilken rolle har det haft, og har ministeren været indblandet i det?
Jeg kunne da godt forestille mig, at miljøministeren har en interesse i, at sagen forsvandt og gik over af sig selv i og med, at indsigelsen blev frafaldet.
Det skete så, men hvorfor skete det?
Det er spørgsmålet.
Hans Christian Schmidt (V), 2003-10-21:
Jeg er nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg ikke ser noget referatproblem, men jeg vil da meget gerne undersøge, om det er sådan, at det er normalt, at man skal tage referat af hvert eneste politiske møde, man har. Jeg er bare nødt til at sige til hr. Keld Albrechtsen - og det tror jeg også at hr. Keld Albrechtsen godt ved - at her var det jo formanden for pumpelaget, der havde bedt om et møde, og det ville da være mærkværdigt, hvis jeg skulle sige: Nej, du kan ikke få lov til at tale med ministeren, uden at jeg bestemmer, at der er nogle andre organisationer, der skal være til stede i lokalet.
Det synes jeg simpelt hen ikke er en fair måde at behandle borgere på.
Jeg synes, at vi - ministre og politikere - skal stå til rådighed for befolkningen, hvis man gerne vil diskutere med os, og man har et problem.
Altså jeg kan ikke se, at det ikke er rigtigt, at man lytter til, hvad borgere har af indvendinger.
Bagefter skal man selvfølgelig træffe den afgørelse, man selv mener er den rigtige, men jeg synes ikke, der er noget forkert i, at man lytter til, hvad borgere har at sige.
Jo, jeg vil bare sige, at jeg kan oplyse, at min afgørelse i sagen i givet fald ville være faldet ud til fordel for etableringen af golfbanen.
Mine medarbejdere havde efter en samlet vurdering af sagen fundet, at jeg burde støtte Stenløse Kommune.
Så spørger man mig og siger, at jeg så må kunne forklare, hvordan det i grunden kan være, at nogle andre opgiver deres indsigelse.
Jamen det kan jeg da ikke, for hvis jeg gik ud til Skov- og Naturstyrelsen, så kan jeg oplyse, at Skov- og Naturstyrelsen vurderede de to alternative placeringer af golfbaner i Stenløse Kommune i forbindelse med ministeriets behandling af sagen.
Det var styrelsens vurdering, at ingen af beskyttelsesinteresserne i de to områder var af national betydning.
Jeg er nødt til at sige, at Skov- og Naturstyrelsen siger, at der ikke er nogen af de to, der har beskyttelsesinteresser af national betydning.
Så er det i grunden lidt underligt, at man skal spørge miljøministeren: hvorfor en sådan indsigelse så holder op.
Jamen hvordan skulle vi kunne det?
Vi har jo ikke baggrunden for at gøre det.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-10-21:
Jeg synes, at det er meget ærgerligt i spørgetimen i dag, at ministeren konsekvent holder sig til sine papirer og overhovedet ikke svarer på det, der er spurgt om.
Der er spurgt om tre helt centrale ting, som ministeren stadig væk ikke har svaret på.
Det må jeg så tage som udtryk for, at ministeren ikke vil svare.
Det kan jeg bare ikke se umiddelbart er i ministerens egen interesse, medmindre der er et eller andet at dække over.
Den mistanke får man jo efter sådan nogle ikkesvar.
De tre spørgsmål er: Hvorfor blev indsigelsen ændret?
Det er relevant, fordi det skete, 20 dage efter at ministeren havde fået et brev fra den lokale Venstreborgmester, og fordi det skete, efter at Direktoratet for FødevareErhverv havde været til møde med miljøministerens embedsmænd.
Det andet spørgsmål er: I Politiken i går fremgik det, at ministerens egen afdeling, Landsplanafdelingen, ved et møde med Stenløse Kommune havde været betænkelig og påpeget, at området rummer særlig værdifuldt landskab.
Er det korrekt?
Det tredje spørgsmål, som ministeren overhovedet ikke har besvaret, og som jeg, hvis han ikke besvarer det den her gang, kun kan se som et udtryk for, at det så åbenbart er korrekt,
er: Har ministeren drøftet det her med sine embedsmænd, fra han afleverer brevet i ministeriet, og til Direktoratet for FødevareErhverv frafalder deres indstilling?
Hvis ikke der kommer et svar, så må jeg tage det som et ja.
Ole Stavad (S), 2003-10-21:
Tak for et positivt svar, som jeg var glad for, men det lød i mine ører lidt uforpligtende.
Det bør vel ikke være noget problem, når nu vi har trykket på de grønne knapper, dengang vi sad i parlamentet oppe i Helsingfors, det har fru Jette Jespersen, det har jeg, det har hr. Jens Christian Larsen, det har hr. Kaj Ikast, det har alle de danske medlemmer af Nordisk Råd fra alle partigrupperne, så skulle det vel ikke være en uoverkommelig opgave for Dansk Folkeparti at lave en alliance med os - Venstre og De Konservative går vi jo ud fra vil stemme for - og så sige til regeringen, at nu skal det her problem løses, som vi har pålagt jer.
Derfor vil jeg spørge konkret: Vil Dansk Folkeparti stemme for et sådant initiativ helt i overensstemmelse med det, man stemte for i Helsingfors sidste år i oktober?
Jette Jespersen (DF), 2003-10-21:
Jeg mener selvfølgelig, at alt, hvad der kan hjælpe vores handel, skal vi se på; især er det, som hr. Ole Stavad også sagde i sin tale, mange af de små firmaer, der netop har glæde af det her, og selvfølgelig vil vi være med til at se på det, også her i salen.
Ole Stavad (S), 2003-10-21:
Jeg har et spørgsmål til fru Jette Jespersen: Hvis vi begge prøver at tænke tilbage på sessionen i Nordisk Råd i Helsingfors sidste år, så er jeg sikker på, at fru Jette Jespersen vil kunne huske, at vi begge - i øvrigt sammen med repræsentanterne også for de to regeringspartier, Venstre og De Konservative - stemte for en opfordring til regeringen om at sørge for, at vi lavede regler, så bankgebyrer ikke gør det umuligt eller urimelig dyrt at overføre penge de nordiske lande imellem.
Jeg står her med en afregning, som en af vores kolleger, hr. Per Kaalund, har givet mig.
Den er dateret den 1. oktober, hvor BG Bank - men de er såmænd ikke værre end andre - har taget 100 kr. for at overføre sådan en god tusindkroneseddel til Sverige.
Regeringen vil tilsyneladende ikke gøre noget; det er faktisk den danske regering, der mere end nogen anden er proppen i hullet.
Jette Jespersen (DF), 2003-10-21:
Jeg takker for ministerens skriftlige redegørelse.
Sverige har som sagt haft fokus på integration mellem de nordiske lande og nærområderne sammen med EU under sit formandskab.
Herunder har indvandrernes forhold vedrørende deres deltagelse i integration i samfundet været sat på dagsordenen i nogle af udvalgene, hvilket vi jo også har set og fortsat vil se i Folketinget.
Med hensyn til Norrback-rapporten om videreførsel af de igangsatte bestræbelser på at fjerne grænsehindringer mellem de nordiske lande, ja, så mener vi i Dansk Folkeparti, at hindringen for virksomheder, der ønsker at samhandle på tværs af landegrænser i Norden, selvfølgelig skal fjernes.
Herved fremmes den frie handel og konkurrence bedst muligt.
Dansk Folkeparti er tilfreds med den tradition, der findes for udarbejdelse af lovforslag på Justitsministeriets område, der henviser til relevant lovgivning i de øvrige nordiske lande, og at der foregår informationsudveksling af aktuelle problemstillinger de nordiske lande imellem.
Vi kunne dog ønske os et meget stærkere politisamarbejde for at forhindre den kriminalitet, der foregår hen over grænserne med udløb i de østeuropæiske lande.
Det kan være for at forhindre handel med narkotika, traficking af børn og kvinder, der tit og ofte bliver misbrugt til prostitution, og for at stoppe de organiserede tyvebander, der ustandselig drager på togt fra land til land.
Vi kan nu nok ikke forvente, at denne trafik bliver mindre, når de baltiske lande og Polen bliver medlemmer af EU, og de åbne grænser bliver en realitet.
Vi mener derfor, at dialog med nærområderne, altså de baltiske lande og Nordvestrusland, er påkrævet, hovedsagelig med den overordnede målsætning, der omhandler fred og stabilitet.
Men vi må ikke glemme, at disse lande ikke er og vel aldrig bør blive medlemmer af Nordisk Råd. På skatteområdet og pensionsområdet ønsker vi i Dansk Folkeparti også, at borgerne i de nordiske lande får mulighed for bedre oplysning om de respektive lande, så borgere, der ønsker at pendle eller bosætte sig i et andet nordisk land, nøjagtigt ved, hvordan de faktiske forhold er på det sted, hvor de eventuelt ønsker at bosætte sig.
Med hensyn til forskning mener vi, at det er væsentligt med et samarbejde, selv om det fremover hovedsagelig skal bygges på nationale prioriteringer og begrænset nordisk medfinansiering.
På uddannelsesområdet kan det være godt med samarbejde, men her mener vi, at hvis uddannelseslandet selv mangler pladser til egne borgere, må de komme først.
Her tænkes for Danmarks vedkommende bl.a. på medicinstudiet, hvor danskere bør have fortrinsret i Danmark.
Det samme gælder selvfølgelig svenskere i Sverige osv. i de nordiske lande.
Nordisk Råd skal være meget varsom med at sprede sig for meget.
Dansk Folkeparti havde nu gerne set, at det nordiske sammenhold havde været en stærk modpol til EU i særlige sager.
Det er jo ikke sikkert, at de direktiver, der udstedes, passer til det nordiske.
Syd og Nord bygger trods alt på forskellige kulturer.
Det kunne måske hjælpe, hvis vore fagministre viste sig lidt mere til de relevante møder i nordisk regi; det så Dansk Folkeparti gerne.
Jens Christian Larsen (V), 2003-10-21:
Jeg kan erklære mig enig i fru Line Barfods betragtninger om, at Nordisk Råd skal have indflydelse.
Jeg mener også, det er den udvikling, der er i gang.
Jeg husker ikke nøjagtig årstallet, men jeg mener, at der fra 1997 har udviklet sig en praksis, hvor der er en stærkere dialog imellem Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd om budgettet.
Så det kan jeg bekræfte.
Line Barfod (EL), 2003-10-21:
Det glæder mig selvfølgelig, at Venstre mener, der skal være sammenhæng mellem prioritering af opgaver og så økonomi; det ville også have undret mig andet.
Mener Venstre så også, at Nordisk Råd skal være med til at foretage den prioritering, at Nordisk Råd altså skal have en større indflydelse på budgettet for Nordisk Råd, sådan at det ikke kun er 1 pct. af budgettet, man kan få lov til at flytte lidt rundt på, men at man rent faktisk har en reel dialog med Ministerrådet om, hvorvidt der bliver sat penge af til de opgaver, der bliver prioriteret?
Eller skal man bare have lov til at komme med nogle påpegninger, og så beslutter Ministerrådet ellers, hvad der passer Ministerrådet, og siger bagefter, at de har haft en god dialog, for der var ikke nogen, der protesterede?
Mener Venstre, at vi rent faktisk skal have en reel dialog, og at Nordisk Råd skal have indflydelse på de økonomiske prioriteringer i forhold til de politiske prioriteringer, man foretager?
Og vil Venstre eventuelt også være med til, hvis det viser sig, at man politisk prioriterer, at langt flere opgaver skal løses nordisk, at sætte flere penge af til det?
Jens Christian Larsen (V), 2003-10-21:
Til fru Line Barfod: Jeg er enig i, at der bør være en sammenhæng imellem de opgaver, der prioriteres, og så den økonomi, der er til rådighed.
Nu kan man jo diskutere, hvad der skal komme først, hvad man tager udgangspunkt i, nemlig økonomien eller prioriteringerne.
Nordisk Råds Præsidium har netop her over sommeren sat en proces i gang, som går ud på at lægge en linje for Nordisk Råd i forhold til det udvidede EU, og jeg er overbevist om, at der som følge af det kommer en prioritering og dermed også en måde at forholde sig til økonomien på.
Det er derfor ikke til at svare mere præcist på, hvordan den prioritering vil komme til at se ud, men der skal naturligvis være en sammenhæng mellem økonomi og opgaver.
Kristen Touborg (SF), 2003-10-21:
Jeg vil gerne sige tak for svaret, men jeg vil godt lige have det konkretiseret.
Sådan som jeg har forstået det, er det regeringens hensigt, at bortset fra Justitsministeriets område er det ikke tiltænkt, at der skulle ske noget inden for det område, vi her snakker om.
Så for lige at præcisere er det altså ikke Justitsministeriets område, jeg snakker om.
Det er jo alle de øvrige områder, og her vil jeg godt høre: Hvad er Venstres holdning til det?