runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-01:
Ja tak.
Jeg er glad for, at statsministeren anerkender, at alt taler for, at Danmark bliver nødt til at aktivere undtagelsen. Vi må så prøve i morgen nærmere at gennemgå, hvad statsministeren egentlig mener med at deltage i drøftelser.
Efter min opfattelse - og det vil jeg gerne bede statsministeren præcisere - så kan der ikke blive tale om, at Danmark sidder i en militær komité, for en militær komité har ifølge sagens natur kun militære opgaver, og derfor er alt, hvad der foregår i en militær komité, selvfølgelig pr. definition omfattet af den danske undtagelse.
Det håber jeg vi er enige om, fordi ellers er der i hvert fald et punkt her, der alvorligt skiller vores opfattelser.
Det håber jeg i hvert fald statsministeren vil redegøre for i morgen, så vi kan få klarhed over det.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-12-01:
Over for hr. Keld Albrechtsen kan jeg blot bekræfte, at vi som sagt har et sådant møde i morgen, hvor jeg håber, at vi kan drøfte tingene frit og fornuftigt.
Når jeg umiddelbart reagerer på udtrykket militær union, og jeg har hørt hr. Peter Skaarup gentage den samme melodi, er det såmænd ikke, fordi jeg har noget imod det, det kan man bruge, som man nu har lyst til, men det, jeg reagerer på, er selvfølgelig, at det kan give befolkningen en helt forkert opfattelse af, hvad det egentlig drejer sig om.
For det er jo ikke en angrebsunion, vi her har med at gøre.
Hvis vi havde siddet og foldet vore hænder og håbet på det bedste under borgerkrigene på Balkan, som vi har været igennem de sidste 6 år, jamen så ville lidelserne have været endnu mere ufattelige, og så havde vi haft svært ved at leve op til Danmarks ry for også at være med til at løfte ude omkring, deltage i internationale fredsbevarende aktioner, sørge for, at menneskerettigheder respekteres.
Det er jo det, vi er kendt for, og det er derfor, mange, mange nationer ude omkring respekterer Danmark.
Når vi kommer til det konkrete spørgsmål, vil jeg derfor sige, at nu tager vi en drøftelse i morgen, og jeg regner med, at udenrigsministeren i morgen ligesom jeg vil orientere om udsigterne.
Det, der tegner sig, vil for klarhedens skyld, som jeg vurderer det lige nu, trække i retning af, at vi erindrer om vort forbehold.
Når jeg siger det sådan, er det, fordi vi kommer jo ikke til at udelukke os selv fra at deltage i drøftelserne op til konkrete beslutninger, men forbeholdet vil formentlig hindre os i at deltage i selve beslutningerne.
Men jeg synes ikke, Danmark skal holdes væk fra bordet, fra møder, heller ikke møder i Bruxelles eller andre hovedstæder.
Danmark må varetage Danmarks interesser, samtidig med at vi respekterer forbeholdene, og derfor er det, jeg siger: Alt taler for, at vi må erindre om forbeholdet, og alt taler for, at vi samtidig vil deltage i drøftelserne indtil den dag, hvor der skal træffes en beslutning.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
Ja, men jeg skal også kvittere for invitationen til Dansk Folkeparti om at mødes med statsministeren i morgen for at høre om de her ting.
Vi er meget interesseret i at høre specielt begrundelsen for, hvad der egentlig er galt med NATO, for vi ser egentlig NATO som den sikkerhedsorganisation
på det militære område, som gør en rigtig god indsats,
har gjort det siden Anden Verdenskrig, og vi mener egentlig ikke, at der er brug for en særlig europæisk militær union.
Vi må give hr. Keld Albrechtsen ret i, at med den udformning, som det ser ud til at få, er der jo tale om et militært samarbejde, som helt sikkert også er en militær union.
På den baggrund vil jeg godt spørge statsministeren, om statsministeren egentlig er af den opfattelse, at det her forbehold ligesom er til besvær, at regeringen egentlig er irriteret over det forbehold og meget gerne vil være med i denne her militære union.
Er det sådan, det hænger sammen?
Og hvis regeringen meget gerne vil det, om regeringen så har tænkt sig at afholde en folkeafstemning om det, og i givet fald: Hvornår har man egentlig tænkt sig at gøre det?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-01:
Statsministeren kan ikke så godt lide, at jeg bruger udtrykket militær union, men en kendsgerning er det jo i hvert fald - det vil jeg godt bede statsministeren bekræfte - at det, der er lagt op til i Helsinki, er en beslutning om en styrke, der kan rykke ud, på 50.000 eller 60.000 soldater, altså et hærkorps, og at der vil blive taget skridt til at oprette en militær komité og en militær stab.
Det smager efter min bedømmelse meget af militær; det håber jeg statsministeren vil være enig i.
Og jeg er glad for, at statsministeren har indbudt partierne, og Enhedslisten kommer også gerne. Jeg hørte også statsministeren sådan, at regeringen er klar over, at situationen er sådan, at den danske undtagelse nu står over for et sammenstød med de forslag, der ligger.
Jeg forstår, at regeringen faktisk overvejer, om det er nødvendigt allerede på mandag på udenrigsministermødet at gøre opmærksom på den danske undtagelse.
Så jeg vil godt spørge statsministeren: Hvis det udspil, som Finland har fremlagt, og som jo indeholder disse her forslag om en militær komité osv., hvis det er det, som de andre lande ønsker at få gennemført på Helsinki-topmødet, så går jeg ud fra, at der i statsministerens svar ligger, at så bliver der også gjort opmærksom på den danske undtagelse.
Og så vil jeg spørge statsministeren: Har jeg forstået det rigtigt, at når det så kommer dertil, at man skal gøre opmærksom på den danske undtagelse, ja, så vil det altså komme til at ske på en sådan måde, at det vil fremgå af den sluterklæring, som bliver vedtaget på Helsinki-topmødet i form af det, man kalder en fodnote.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-12-01:
Jeg kan næsten høre, at hr. Keld Albrechtsen har fundet et nyt ord, den militære union.
Vi kan se det for os.
Må jeg starte med at sige, at det, der er tale om her, er jo i virkeligheden, at vi i Europa prøver at lære af katastrofen i Kosovo, at vi i Europa prøver at blive bedre til at undgå de frygtelige lidelser og folkedrab, der jo i virkeligheden blev tale om i Kosovo.
Vi skal blive bedre til at undgå, at borgerkrig bryder ud i vores egen baghave, og at etniske udrensninger får lov til at udfolde sig.
Derfor har Det Europæiske Råd under det finske formandskab en stor opgave at løfte.
Det finske formandskab vil fremlægge en fremskridtsrapport til mødet i Det Europæiske Råd i Helsinki i lys af de begivenheder, som jeg nævnte et enkelt eksempel på.
Der er jo ikke tvivl om, at efter den kolde krigs ophør er de varme konflikter brudt ud, og vi må og skal også, så vidt jeg kan se det, være med til at løfte vores del af det.
Det er det, hele diskussionen drejer sig om.
Der skal heller ikke være tvivl om, at Danmark naturligvis vil erindre om vort forbehold, når og hvis det bliver nødvendigt.
Jeg har sagt fra starten, at sådan er det, og sådan vil det også blive udfoldet.
Jeg vil derfor slet ikke udelukke, at vi allerede på mandag i udenrigsministerkredsen må erindre om vort forbehold. Men jeg kan nævne for hr. Keld Albrechtsen, at jeg har inviteret Folketingets partiledere til et møde på mit kontor i morgen, hvor jeg mere tæt vil orientere om sagen, og efter alt at dømme er det min vurdering, at der vil blive tale om at erindre om vort forbehold; men det vil jeg som sagt gerne drøfte, også med Folketingets partiledere.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-01:
Planerne om udvikling af en militær union i EU har jo taget voldsom fart i de senere dage.
Der kom et finsk udspil, som er meget vidtgående, fra formandskabet og senest jo altså en melding fra de fire største EU-lande om, at nu vil man allerede sætte den militære union i gang til næste år, i år 2000.
Det gør det efter min opfattelse nødvendigt, at den danske regering allerede på det kommende udenrigsministermøde, altså på mandag, meddeler de andre lande, at vi har en undtagelse, der gør, at vi står udenfor, og at det også skal fremgå af de topmødeerklæringer, som bliver vedtaget i Helsinki.
Det håber jeg statsministeren kan bekræfte her i spørgetiden i dag at den danske regering vil gøre.
»Vil statsministeren på baggrund af det finske formandskabs udspil om militær union sørge for, at regeringen omgående aktiverer den danske undtagelse, herunder også på det forestående udenrigsministerrådsmøde den 6.-7. december 1999 i EU, og at Danmark meddeler de øvrige EU-lande, at der ikke kan blive tale om traktatændringer om militær union, fordi Danmark vil fastholde kravet om en smal regeringskonference?«
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
Så vil jeg godt spørge økonomiministeren, om det ikke er det sædvanlige problem, som regeringen nu får her.
Man siger godt nok, at der skal være en folkeafstemning, men alligevel forbereder man alt muligt til, at virksomheder kan udbetale i euro, og at det offentlige kan håndtere ting i euro.
Samtidig siger man, at vi skal have en fri debat, og at der også er nogle vanskeligheder ved euroen og sådan noget.
Altså, er det ikke at foregøgle befolkningen noget, at den på den ene side er nødt til at sige ja, og at der på den anden side skal være en fri debat?
Når man læser den artikel og formentlig også den rapport, der kommer fra Økonomiministeriet, kan det ikke tolkes på anden måde, end at man ligesom sætter danskerne stolen for døren og siger til dem: I har ikke andre muligheder end at sige ja til det her projekt, ellers får vi en masse problemer, for så kan vi ikke afregne i euro, og så kan vi ikke samarbejde med de andre lande.
Er det ikke den knibtangsmanøvre, man er i gang med over for den danske befolkning?
Og vil ministeren ikke godt sige inden for regeringen, at det har været et problem i forbindelse med alle de danske folkeafstemninger, og at det er endt med, at befolkningen har protesteret, bl.a. ved at sige nej i 1992.
Marianne Jelved (RV), 1999-12-01:
Altså der er vedtaget en lov i Folketinget i sidste folketingssamling.
Den lov fik et meget bredt flertal.
Ifølge den lov kan virksomheder aflægge regnskaber i euro.
Det er en gældende lov i dette land, og derfor kan jeg ikke forstå, at det skal mistænkeliggøres, at der f.eks. udarbejdes en informationspjece, der handler om virksomhederne og euroen. De danske virksomheder er påvirket af det, der sker i Europa.
Det er ikke et problem, at der er stor åbenhed; det er en demokratisk fordring.
Det ville da være fuldstændig utilstedeligt, at den viden, jeg sidder med, ikke måtte komme danskerne til gavn.
Vælgerne har krav på at vide, hvad det er, der foregår i Europa, hvad det er, der påvirker os.
Det er åbenhed.
Folketinget har via finansloven sidste år bevilget penge til den informationsvirksomhed, der foregår p.t. for at skabe åbenhed om alle forhold, og det vil jeg tro hr. Peter Skaarup også er tilhænger af.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Spm. nr. S 655
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-01:
Det er jo ikke bare mig, der er kommet med en sådan konklusion på den artikel, nobelpristageren har skrevet: at euroen vil føre til mere union.
Det har TV 2 også, og på Internettet står overskriften
: »Ekspert: Fælles mønt fører til fælles EU-regering og til Europas Forenede Stater i den sidste ende«, og det dækker artiklen jo også.
For det er vel meningen?
Vi skal vel ikke gå tilbage?
Men på et eller andet tidspunkt i fremtiden - om 5 år, om 10 år, om 10.000 år - kommer der en økonomisk krise, og så falder det hele fra hinanden, hvis der ikke kommer en EU-regering og en fælles politik.
Peter Skaarup (DF), 1999-12-01:
»Er ministeren ikke bekymret over, at der fortsat kan observeres et stærkt stigende antal slovakiske asylansøgere, der søger til Danmark, og vil ministeren på den baggrund tage indførelse af visumtvang over for Slovakiet under overvejelse for at standse denne udvikling?« Begrundelse
Ud fra spørgsmål nr. S 453 og efter spørgerens oplysninger fortsætter strømmen af asylansøgere fra Slovakiet via Københavns Havn i udvidet omfang i disse uger.
Disse ansøgninger om asyl er åbenlyst grundløse, og slovakkerne bliver derfor sendt retur, men regningen for slovakkernes udflugt skal betales af de danske skatteydere, og når man ved hjælp af Indenrigsministeriets egne beregninger kan komme frem til, at hver åbenlys grundløs asylansøger på nuværende tidspunkt koster de danske skatteydere op til ca. 10.570 kr. pr. ansøger, og at udgifterne til hjemrejse ikke er inkluderet, ligesom omkostningerne til sagsbehandling i Københavns Havn heller ikke er inkluderet, jf. besvarelse af spørgsmål nr. S 453, virker det på spørgeren absurd og grotesk, at ministeren ikke hidtil har ønsket at bruge visumtvang over for slovakkerne som middel til at afværge, at denne strøm af mennesker søger om asyl i Danmark.
Hertil kommer, at asylansøgerne blokerer Københavns Politis havnegruppe i et sådant omfang, at den ikke ser sig i stand til at passe sit arbejde på forsvarlig vis.
Spm. nr. S 656
Klaus Kjær (DF), 1999-12-01:
Da Dansk Folkepartis ordfører, hr. Christian H. Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremsætte følgende bemærkninger til Dansk Folkepartis forslag:
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at der for privat tilvirkning af fyrværkeri må ske en skærpelse af straffen, og det må anses for en skærpende omstændighed, hvis privat tilvirket fyrværkeri sælges videre, specielt hvis videresalget sker til mindreårige, hvad man ofte ser i dag.
Konsekvensen af både den ulovlige, private import af fyrværkeri og af den private hjemmefabrikation er, at mængden af fyrværkeri, der er i omløb omkring nytår, er steget, og som følge heraf afskydes der betydeligt større mængder fyrværkeri end tidligere.
Den nuværende strafferamme er bøde, hæfte eller i skærpet tilfælde fængsel i op til 2 år.
Strafferammen foreslår Dansk Folkeparti udvidet til 4 års fængsel, og fra Dansk Folkepartis side mener vi, at udvidelsen af strafferammen specielt skal anvendes i tilfælde, hvor der indsmugles fyrværkeri i mængder, der må formodes at have videresalg for øje, hvor der f.eks. er tale om, at der hjemmefra fabrikeres fyrværkeri i mængder, som man må formode har videresalg for øje.
Vi mener, at dette lovforslag er nødvendigt, således at man i befolkningen kan se, at vi står med et alvorligt problem, og at det er et vink med en vognstang om, at fabrikation og indsmugling af ulovligt fyrværkeri ikke accepteres i samfundet.
Derfor kan det siges, at der i skærpelsen af straffeniveauet efter Dansk Folkepartis opfattelse ligger dels en præventiv virkning, dels en betydelig signalværdi.
Og så skal jeg for egen regning tilføje følgende - da det af flere af ordførernes taler er fremgået, at man hellere ser det her ulovlige fyrværkeri bekæmpet med kampagner og oplysning: Nu er det her lovforslag jo især møntet på dem, som erhvervsmæssigt, i grove tilfælde osv. står for videresalg af fyrværkeri, indsmugling af fyrværkeri, og dér tror jeg ikke man kommer ret langt med kampagner og oplysning. Det er ikke i de tilfælde, hvor skoleeleven står hjemme ved køkkenbordet og fabrikerer noget fyrværkeri, at den øgede strafferamme skal tages i anvendelse.
Det er for at have en sikkerhedsventil for, at dér, hvor man groft udnytter og spekulerer i fyrværkerilovens straffebestemmelser - oven i købet med fortjeneste for øje - er der mulighed for at skærpe straffen helt op til 4 år.
Det er det, der er signalværdien i det her lovforslag.
Så jeg vil da slutte af med at sige tak til de partier, som har erklæret, at de ser positivt på lovforslaget, men gerne vil have afklaret noget omkring retspraksis i udvalget.
Det er vi helt enige i.
Lad os få en diskussion i udvalget om det forhold.
Søren Søndergaard (EL), 1999-12-01:
Man kan forstå af bemærkningerne til det her lovforslag, at Dansk Folkeparti er endda særdeles godt inde i, hvordan og hvor der indsmugles fyrværkeri i Danmark, og hvor det sælges. Jeg er overbevist om, at politiet vil være glade for at modtage den slags oplysninger til deres arbejde med at bekæmpe det, der vel efter forslagsstillernes opfattelse er at sidestille med organiseret kriminalitet.
Set i det perspektiv kan jeg godt forstå, at Dansk Folkeparti er fremme med de store kanonslag: en fordobling af straffene.
Men jeg må skuffe partiet med at meddele, at Enhedslisten heller ikke kan støtte forslaget.
Det kommer nok ikke som nogen stor overraskelse.
Den væsentligste grund er, som andre har sagt, at de strafferammer, der er i loven, er store.
Der er rigelig plads til at straffe og straffe så hårdt, at det kan sende den signalværdi, som Dansk Folkeparti ønsker at sende med deres forslag.
Når vi er imod forslaget, skyldes det også, at der med det gøres et forsøg på at slå hul i princippet om, at der er en maks. grænse på 2 års fængsel for overtrædelse af særlovgivninger.
Da vi som hovedregel ikke mener, at der er behov for at øge det samlede straffeniveau i Danmark, men måske nok for omjusteringer, kan vi af den grund heller ikke støtte forslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1999-12-01:
Det er nemlig ikke længere forbeholdt nytårsaften.
Næsten til enhver større familiefest eller ved indvielse af et butikscenter øges festlighederne med afskydning af et større eller mindre festfyrværkeri.
Alt dette sker vel i de fleste tilfælde med lovligt fyrværkeri.
Det Radikale Venstre tror ikke på, at en forøgelse af fængselsstrafferammen fra 2 år til 4 år skulle forhindre eller blot formindske det ulovlige fyrværkeri.
Vi finder, at den gældende strafferamme er tilstrækkelig.
Derimod er fortsat oplysning en mere farbar vej, som også indenrigsministeren var inde på i ministerens tale.
Oplysning rettet mod de unge er vigtig, men ofte virker det, som om fædrene også har brug for igen og igen at blive mindet om farerne ved fyrværkeri.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte lovforslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-12-01:
Det område her, hvor Dansk Folkeparti beder om at få hævet strafferammerne,
Det vil altså sige, at man vil kunne indføre og smugle adskillige kraftige våben ind i dette land med en 2-års-strafferamme.
Så kan man selvfølgelig diskutere, om den er for lille, men der må dog være en vis sammenhæng.
Derfor vil vi også tage forbehold over for den 4-års-grænse, men vi vil gerne være med til at drøfte det, og vi vil gerne være med til at sætte fokus på det. Vi har nemlig også oplevet, at det er
Det er nok mere et spørgsmål om at gøre en indsats over for det, ikke alene ved oplysning, men også ved egentlige sanktioner inden for den nuværende strafferamme.
Men det er omfattende, og det vil kræve utrolig mange ressourcer at følge op.
Det håber jeg, politiforliget måske også kan hjælpe
Men som sagt: Det er ikke rimeligt at foreslå 4 år i strafferamme, samtidig med vi har en våbenlovgivning, hvor den er 2 år.
Villy Søvndal (SF), 1999-12-01:
SF kan ikke støtte Dansk Folkepartis lovforslag om at hæve strafferammen fra 2 år til 4 år.
Vi tror ikke på, at det vil afhjælpe problemerne med indførsel og privat fremstilling af fyrværkeri.
I modsætning til Dansk Folkeparti tror SF ikke, at en højere strafferamme vil afholde de unge - som det anføres i bemærkningerne til forslaget - fra at tilvirke eget fyrværkeri.
Vi tror simpelt hen ikke på, at en 14-17 årig knægt, som eksperimenterer med fyrværkeri, tænker på, om strafferammen nu lige er 2 eller 4 år.
Vi mener, man i stedet skal øge informationen om fyrværkeriets farlighed og især øge informationen om, at hjemmelavet fyrværkeri i bogstaveligste forstand er dødsens farligt.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-12-01:
Den ulovlige indsmugling, omsætning, fremstilling og afskydning af fyrværkeri
har naturligvis ikke Det Konservative Folkepartis sympati.
Lov er lov, og lov skal holdes, også på dette område.
Der er da heller ingen tvivl om, at den ulovlige aktivitet på fyrværkeriområdet er stærkt generende for befolkningen og medfører en række særdeles alvorlige personskader.
Men vi er langt fra overbeviste om, at en udvidelse af strafferammen, som Dansk Folkeparti foreslår, er den rigtige måde at gribe sagen an på.
Men vi medvirker gerne under udvalgsarbejdet til at analysere retspraksis på dette område sammenlignet med retspraksis vedrørende andre former for kriminalitet.
Er der urimelige skævheder, skal de naturligvis rettes op, men det tror vi faktisk ikke, at der er tale om.
Inge Dahl-Sørensen (V), 1999-12-01:
Dansk Folkeparti mener, at strafferammen for indsmugling af fyrværkeri og for hjemmefabrikation og for videresalg af ulovligt fyrværkeri skal hæves fra 2 til 4 år.
Jeg er enig i alvorligheden i det, der foregår, men umiddelbart er det en voldsom forhøjelse af strafferammen.
Når man tænker på, hvilke straffe der gives for indsmugling af narkotika med videresalg for øje eller straffen for at have slået en person til lirekassemand, ja, så står det ikke rigtigt mål med, hvad man her foreslår. Så Venstre ønsker under udvalgsarbejdet at få belyst retspraksis på området, før vi tager stilling til lovforslaget.
Karen J. Klint (S), 1999-12-01:
Da Socialdemokratiets ordfører, hr. Lars Kramer Mikkelsen, ikke kan være til stede, har jeg lovet at læse hans ordførertale op:
Jeg vil gerne knytte følgende kommentarer til lovforslaget fra Dansk Folkeparti.
Ved seneste ændring af fyrværkeriloven fra december 1994 blev straffemulighederne for overtrædelse af loven udvidet fra bøde til også at omfatte frihedsstraf i form af hæfte og fængselsstraf i indtil 2 år.
Strafferammen i vores nuværende fyrværkerilov bygger således på det almindeligt anerkendte princip om, at strafferammen for overtrædelse af særlovgivning maksimalt går op til 2 års fængsel.
Jeg mener, at man ved at indføje frihedsstraf i 1994-loven fik sendt en meget klar signalværdi om, at vi betragter overtrædelser af fyrværkeriloven som noget alvorligt.
En signalværdi, der for mig at se ikke bliver tydeligere af, at man forhøjer strafferammerne til det dobbelte. En række retsvidenskabelige undersøgelser har i øvrigt vist, at det er yderst vanskeligt at bevise, at man opnår en nævneværdig større præventiv effekt ved blot at hæve strafferammerne i særlovgivningen.
Efter min mening indeholder fyrværkeriloven allerede i sin nuværende udformning rig mulighed for at skride ind over for overtrædelser og det med passende sanktioner.
Socialdemokratiet kan derfor ikke støtte forslaget.