runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2000-11-30:
Jeg vil da gerne kvittere for, at miljøministeren er så oplagt i dag.
Man mærker jo, at han har været udsat for peptalk, at der er noget, der virkelig skal køres igennem nu, og jeg synes da sådan set, det er i orden, man er begejstret.
Men der skal også være et indhold, og det er vel her, det svigter, fordi miljøministeren mangler indholdet.
Jeg har været ude at rejse med ministeren og har haft
den store oplevelse, at vi har rejst rundt i Østeuropa og beset alle de lande, hvor de har haft kommunistiske og socialistiske rædselsregimer.
Jeg har set ministeren kigge på, hvordan det er gået derude med en sådan politik
, og så er det måske lige flot nok at sige her fra talerstolen, at det er blevet meget værre derude, efter at kommunismen er væk. Den efterlod jo landene i ruiner, og vi kunne se derude, at man havde manglet penge, man havde manglet tankesæt, og man havde manglet demokratisk indflydelse til at kunne gøre noget ved miljøproblematikken. Nu skal de så i gang, og Venstre ønsker dem god vind. Men jeg har sagt det før, og det er måske det, der piner ministeren mest, at vi har fuldstændig tillid til, at regeringen gennem sit mandat, der er givet videre til Kommissionen, kan forhandle med de østeuropæiske lande om gode overgangsordninger, der gør, at de kan komme ind i EU og få en velstand og velfærd, der igen bevirker, at de kan gøre noget ved miljøet.
Om ministeren kan lide det eller ej, bakker vi altså op om det mandat, vi har givet, og vi mener sådan set, det er dét, der skulle have været resultatet af debatten og ikke det forslag til vedtagelse, vi har her.
Svend Auken (S), 2000-11-30:
Fru Henriette Kjær, som jeg sætter meget, meget stor pris på, selv om jeg ikke altid sympatiserer med det selskab, hun holder med her i Folketinget, havde ét rigtigt kritikpunkt af vedtagelsesteksten, nemlig at den er meget omfangsrig.
Det er en meget, meget lang tekst, og jeg tror, forslagsstilleren skal være formanden taknemlig for, at man får lov at foreslå en så lang tekst.
Men så skulle det vel også være muligt for hr. Schmidt at finde bare dét lille punkt i denne lange, lange tekst, der udløser al hans vrede, al hans ærgrelse og al hans irritation.
Jeg har det altid sådan, når hr. Schmidt taler - og jeg er en stor beundrer af hr. Schmidt - at jeg føler mig hensat til klassens time, hvor der bliver udtalt nogle belærende ord, og vi får sans for det rette her i tilværelsen.
Det har vi jo også brug for, vi skurvede hoveder,
men en gang imellem kunne man godt ved afslutningen af klassens time forvente, at degnen lige løftede sløret for, hvad det egentlig er, han mener, der er galt med teksten.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-11-30:
Der sker også en anden ting i klassens time.
Der sker nemlig som hovedregel det, at kun den dreng, der har opført sig dårligt, hyler, og det passer meget fint til den debat, vi har haft i dag.
Ministeren har ved flere lejligheder haft travlt med at komme op på talerstolen og forklare og forsvare, men jeg vil da gerne gentage min tale, selv om den måske var lidt rigelig positiv.
Jeg sagde flere gange: Det er benspænd for Østlandene at kræve, at de skal opfylde flere ting, end der er aftalt.
Man forsøger at få kilet flere ting ind, men vi vil ikke være med til at opstille nye krav.
Desuden kan vi ikke lide det allernederste punkt, og det ved ministeren jo godt, for det er hele Århuskonventionen, der bliver gentaget her.
Den stemte vi imod, og så kan der jo ikke være meget mærkeligt i, at vi heller ikke kan lide den nu.
Svend Auken (S), 2000-11-30:
Jeg vil også sige tak for diskussionen og sige tak til det flertal, som omfatter regeringspartierne, Socialistisk Folkeparti, Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti, fordi de har bekræftet den linje, vi har lagt med hensyn til udvidelsesforhandlingerne, når det drejer sig om miljø.
En af de flotte ting ved EU-samarbejdet, en af de gode ting ved det europæiske samarbejde er, at vi er i stand til at samle tidligere diktaturer op.
Engang var det de tidligere borgerlige fascistiske diktaturer, der skulle samles op, hvad enten det var Grækenland, Spanien eller Portugal, og det skete ved at tage dem ind i varmen og give dem adgang, men også ved at stille krav til at samarbejde om at løfte niveauet - ikke bare med hensyn til demokrati, men også på en lang række andre områder, herunder miljø.
Det er positivt, det har vi også gjort, vi har haft en linje, og det er den linje, vedtagelsen bekræfter her i dag.
Jeg er glad for at se, at nu er korpset af medhjælpende ordførere i Venstre kommet tilbage efter den forlængede frokostpause.
Hr. Hans Christian Schmidt var ikke selv i stand til at give det, men det er jo godt med samarbejde og fællesskab, så derfor kunne det være interessant at få bare ét konkret eksempel fra den tekst, der er lagt frem, hvor der brydes med den hidtidige linje i vores optagelsesforhandlinger, hvor der er et brud i forholdet til Kommissionen, eller hvor der er et brud på den linje, der har været ført fra dansk side, og som Venstre og De Konservative hidtil har stået bag.
Det er jo fair nok, at man slår saltomortaler for at holde sig i form, men hvis andre skal se meningen med det, må der jo være en begrundelse for, at man går fra ét synspunkt til et andet.
Jeg synes i øvrigt, hr. Jørn Jespersen svarede glimrende på spørgsmålet om, hvad der er nyt i denne vedtagelse, og det tror jeg bestemt ikke er kontroversielt for Venstre og De Konservative.
Det er også det, det svenske formandskab prøver at gøre, og det arbejder vi godt sammen om.
Men bortset fra, at der snart skal være valg, og ud over at nogle gerne vil slå saltomortaler, og nogle nye ordførere gerne vil vise, at de er næsten lige så gode, om end ikke helt så gode som den egentlige ordfører, er det store, ubesvarlige spørgsmål: Hvor er der bare ét eneste lille, konkret eksempel på, at der står noget i denne tekst, som man er uenig i?
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-11-30:
Nogle gange gør man det i kirken med en relativt stor frihed.
Når man gør det i Folketinget, gør man det ofte - og i hvert fald i det her tilfælde - med en overordentlig stor frihed.
Jeg vil gerne spørge hr. Bloch Jespersen: Er der noget i dette forslag, i denne tekst, der overhovedet har indflydelse på så meget som én eneste meter motorvej nogen som helst steder?
Så vil jeg gerne stille hr. Bloch Jespersen endnu et spørgsmål.
Hvis man sådan skal gå ned i det økonomiske i det her, så kunne der måske ligge det i sådan en tekst som den her - nu udlægger jeg den, og det er jeg jo ikke ene om - at det i hvert fald er et ønske at fastholde den støtte, man giver i dag, og det er egentlig vældig godt at få bekræftet, for der kan være forskellige opfattelser af det.
Vi kunne måske endda være nogle, der ønskede, at det ikke alene var en bekræftelse, men sådan en lille åbning til, at vi måske kunne lave den større, hvis der var et behov ud fra nogle betragtninger om at få de her lande med hurtigst muligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-30:
Jamen jeg vil sige til hr. Skaarup, at hvis man ikke er indstillet på at foretage den meget betydelige overførsel af midler fra EU-landene til de østeuropæiske lande, som der ligger i vores forslag, så bør man bestemt ikke trykke på den grønne knap i den anledning. Det kan jeg sådan set kun bekræfte, fordi det er meningen.
Og det handler jo blandt andet om, at vi ikke mener, det kan være rimeligt, at i dag forholdsvis velstående lande som Spanien og Irland skal blive ved med at modtage massive strukturfondsbidrag i en situation, hvor de sådan set godt kan klare sig selv, mens lande som Ukraine, Rumænien og Bulgarien får alt for lidt bistand.
Der kunne man godt lave en omlægning.
Det er det, der ligger i vores forslag.
Peter Skaarup (DF), 2000-11-30:
Ja, men vi kan i Dansk Folkeparti udmærket forstå Enhedslistens argumentation her.
Den er i og for sig meget fornuftig, fordi det, Enhedslisten siger, er bare, at der er en disharmoni i det europæiske samarbejde.
Man har EU-landene, som kører som et stort lokomotiv derudad.
Nu har danskerne så heldigvis bremset det lidt med vores nej den 28. september 2000.
Men man giver nogle lande nogle fordele her og tænker så ikke meget på en række af de andre østeuropæiske lande, som måske har miljøproblemer, som måske har problemer, har forskellige steder i samfundet, der halter, som man ikke får set på, og dermed er man med til at skabe en disharmoni og en dårlig udvikling i EU.
Så det synspunkt er vi enige i.
Men vi mener bare, at der i forslaget til vedtagelse åbnes for kasserne, og det er så også det, hr. Keld Albrechtsen nævner, at hvis man ikke ønsker den åbning for kasserne i første omgang i forhold til de østeuropæiske lande, så skal man ikke stemme for denne vedtagelse.
Derfor kan vi heller ikke stemme for den, men vi mener, vi er enige med Enhedslisten i, at vi har en forkert udvikling i Europa, en ubalance, og den bliver bare større og større, efterhånden som integrationen kører derudad, eksempelvis i form af Nicetraktaten, som sikkert kommer igennem med yderligere integrationstiltag.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-30:
Jeg synes, det er lidt ærgerligt at høre hr. Kim Behnkes tale i dag, for han er præget af en sjælden skinhellighed, vil jeg nærmest kalde det.
Jeg vil godt spørge hr. Kim Behnke, hvad det daværende Fremskridtsparti gjorde imod atomkraften i Østtyskland for eksempel.
Jeg ved, at min gode kollega, hr. Kolstrup, i sin tid blev smidt ud af DDR, fordi han forsøgte at demonstrere mod atomkraftværket ved Rostock og stillede sig op med en plakat.
Det måtte man jo ikke.
Så blev han smidt ud.
Jeg er ikke en af dem, der nogen sinde har plejet omgang med disse regimer, det ved hr. Behnke sikkert også udmærket, så inden hr. Behnke bliver alt for skinhellig, vil jeg sige, at det dog er historisk et faktum, at det var partiet VS, der førte kamp mod atomkraften i Østeuropa.
Jeg ved ikke, hvilken indsats Fremskridtspartiet gjorde i den anledning.
Jørn Jespersen (SF), 2000-11-30:
Det er bare for at korrigere den usmagelige historieforfalskning, som hr. Kim Behnke prøver at fremføre her.
Jeg kan garantere for, at når vi snakker om, hvem der havde de bedste, tætteste relationer til oppositionen i de østeuropæiske lande under de undertrykkende kommunistregimer i 1970'erne, SF eller Fremskridtspartiet, så oversteg den indsats, SF gjorde, langt, langt indsatsen - hvis der overhovedet var nogen - fra Fremskridtspartiets side.
Så hr. Kim Behnke skal overhovedet ikke føre sig frem med en påstand om, hvem der er blevet klappet ad på SF's landsmøder.
Der er blevet klappet ad oppositionen, ad de demokratiske kræfter, som vi har haft et tæt og godt samarbejde med.
Og så kan jeg i øvrigt sige, at hr. Behnke heller ikke ved noget om miljøtilstanden i Østeuropa.
Det er ikke sådan, at der er blevet ødelagt store naturområder.
Det, der er tale om i Østeuropa i dag, er, at man på den ene side har nogle såkaldte hotspots, hvor der er en meget høj grad af forurening på grund af et forældet, gammeldags teknologisk apparat, og så har man andre områder, der stort set ikke er blevet berørt af hverken landbrug eller transport, og som derfor rummer utrolig megen biodiversitet og oprindelige naturværdier, som det ville være ærgerligt vi ikke bevarede.
Kim Behnke (FRI), 2000-11-30:
Nu skal hr. Jørn Jespersen selvfølgelig ikke tage ansvaret
for, at man i Det Radikale Venstre havde vennerne fra Ceausescus regime på besøg på landsmøder osv. Det er den slags begivenheder, der giver mig ubehag i forhold til det, man nu står og fremfører her i dag.
Altså alt det dér med Fremskridtspartiet - o.k., jeg repræsenterer ikke Fremskridtspartiet længere, men dengang jeg gjorde, var der i ændringsforslagene til finansloven for 1991, 1992, 1993 og 1994, alle 4 år, i vores ændringsforslag afsat en særlig pulje, på daværende tidspunkt på 600-800 mio. kr. svingende fra år til år, som lige præcis skulle gå til at hjælpe med, at Ignalinaværket, som på det tidspunkt var det, der udgjorde den største trussel, kunne hjemkøbe vestligt sikkerhedsudstyr, som kunne opstilles - og sådan at vi var sikre - efter svensk model; dette samarbejde mellem Barsebäckværket og Ignalinaværket, det såkaldte Barselinasamarbejde, skulle være modellen for det.
De ændringsforslag stillede vi, der blev stemt om dem her i Folketingssalen, og jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at de blev stemt ned.
Så jeg har fuldstændig ren samvittighed i forhold den indsats, vi har gjort.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-30:
Jeg er da glad for at høre, at hr. Kim Behnke efter Murens fald kom på bedre tanker.
Men det, jeg bare konstaterede, var, at det var partiet VS, som før Murens fald, mens de kommunistiske regimer herskede på den anden side af Østersøen, deltog i kampen mod disse atomkraftværker derovre og udøvede civil ulydighed i disse lande, som vi i øvrigt ikke dyrkede samkvem med, kan jeg oplyse hr. Kim Behnke om.
Det var ikke Fremskridtspartiet.
Og man har sikkert haft andre vigtige ting at lave, det er slet ikke det.
Jeg synes bare, at på baggrund af den skinhellighed, der bliver fremstillet her fra talerstolen, var det måske passende lige at dæmpe sig en anelse.
Kim Behnke (FRI), 2000-11-30:
Historiens dom bliver hård over alle dem, der har så travlt med at fortælle efter de 45 blodrøde år for Østeuropa, at dem havde vi slet ikke noget at gøre med, nej.
Mange af os kan huske, hvem det var der havde noget med dem at gøre.
Og mange af os husker og ser på det, der nu ligger.
Hvad er det så, man siger til Østeuropa?
Man siger ikke, at vi vil hjælpe dem med teknologioverførsel.
Man siger ikke, at vi vil hjælpe dem med råd og vejledning.
I kan bare opstille nogle vindmøller, lave
Ja, hvis de havde en økonomi lige så robust som den danske, kunne de beskatte borgerne med 60-70 pct., så der var råd til den slags.
Det har de ikke råd til.
Det, de mennesker har brug for, er, at der er strøm i stikkontakterne.
Og den måde, vi bedst kan hjælpe dem på, er ikke ved at kræve, at de skal lukke deres værker og begynde at brænde ting af, der laver huller i ozonlaget osv.
Nej, det er meget bedre, at vi bruger overførsel af teknologi, sådan at de atomkraftværker fortsat kan producere strøm til deres stikkontakter, sådan at de har en chance for at få mad på bordet og arbejdspladser.
Hans Christian Schmidt (V), 2000-11-30:
Jamen jeg vil jo godt sige tak for svarene fra ministeren.
Jeg synes mest af alt, at det efterlader det indtryk, at ministeren sådan set godt er klar over, at det her jo er en sag, som ministeren er kommet ind i, fordi SF skal profilere sig lidt på en forespørgselsdebat, og med ministerens egne ord så mener ministeren slet ikke, at det i grunden er noget, for allerede nu arbejder regeringen for det, og Kommissionen gør det, og stats- og regeringschefer fra EU-landene gør det.
Man kunne næsten få på fornemmelsen, at ministeren mener, det er overflødigt, men stopper så sig selv og siger alligevel, at det er vigtigt at understrege nogle ting.
Jo, men jeg må sige til ministeren, at nu er det jo ikke sådan, at man kan diskutere i Folketingssalen, hver eneste gang man synes, at der er en ting, der skal understreges. Sagen er jo, at vi har fået den her debat, og det kan jo ikke være regeringen, der ønsker at få afstivet sit mandat, det mandat, som man også har fremført at Kommissionen nu sidder og forhandler med de østeuropæiske lande.
Så der er kun tilbage at sige, at vi kan kun opleve det, som om regeringen her er blevet presset.
Regeringen har givet efter.
Vi har stor forståelse for, at regeringen også er bekymret over, at socialistiske systemer og kommunistiske systemer efterlader megen morads, når de har været der.
Det tilslutter vi os fuldstændig.
Når man ser på de østeuropæiske lande, hvordan de har lidt under sådan et socialistisk system, så forstår vi godt regeringen.
Og vi bakker op om at gøre noget ved miljøet, men vi kan ærlig talt ikke forstå, at regeringen behøver at gøre det knæfald for SF og da slet ikke, når man tænker på, hvad SF's rolle var den 28. september.
Det er en forlængelse, som hr. Jørn Jespersen kom til at sige det, af nejet til euroen, det er nejet til Nicetraktaten, osv. Så sådan vil det blive, og jeg kan kun sige til ministeren - hvis ministeren vil lade mig tale færdig uden tilråb fra salen - at det nu engang er sådan, hvad enten ministeren kan lide det eller ej, at vi oplever det som et knæfald for SF, og et sådant forslag til vedtagelse støtter vi garanteret ikke, og det vil heller ikke ske nu.
Jeg skal så sige om det forslag fra Enhedslisten, at det er klart, når vi kigger på det indhold, at så har det ikke det miljøsigte, vi har ønsket os.
Vi ønsker, at man virkelig gør noget for miljøet, og vi oplever ikke, at Enhedslisten i grunden tager det ansvar på sig, så vi kan heller ikke støtte det forslag.
Henriette Kjær (KF), 2000-11-30:
Jamen vi er da fuldstændig enige med ministeren i, at Danmark har et utrolig positivt forhold til de øst- og centraleuropæiske lande, og det mener vi faktisk man skal blive ved med at have, og vi mener jo netop, at denne her vedtagelse vil hindre det fortsat positive samarbejde, i og med at det her jo ikke er et tilbud til dem, det er jo ikke en hjælp til dem, det er at stille nogle krav til dem, at ville have indflydelse på, hvordan de i øvrigt skal opføre sig. Og det mener vi er at kamme over.
Ministeren mener, at det er oppositionen her, den borgerlige opposition, der mener, at vi har bevæget os ud i en unødig konfrontation.
Jeg må sige, vi i Det Konservative Folkeparti virkelig undrer os over, at miljøministeren har lavet den konfrontation, som han har i dag, ved at lave et forslag til vedtagelse sammen med SF i stedet for at lave det med det parlamentariske grundlag, han plejer at have i europapolitiske spørgsmål. Så vil jeg sige, at det kan godt være, ministeren synes, at det, der står i vedtagelsen, er noget, som allerede er i gang, at det bare er en stadfæstelse af den eksisterende politik.
Men problemet er jo, at sådan tolker SF det ikke.
SF mener, at der er behov for en opstramning.
Man skal lægge det i vedtagelsen, at man kan se, at det er SF, der har stillet den her forespørgsel.
Det er så også sådan, at når den engang skal føres ud i livet, så vil man gå tilbage og spørge: Hvad blev der sagt under debatten?
Og der blev tydeligt sagt fra SF's side, at man mente, udvidelsesprocessen var ved at skride, det var ved at fortabe sig i tekniske detaljer, og at der var behov for en opstramning.
Det er der, uenigheden her ligger, for vi mener faktisk, det går ganske udmærket.
Vi mener, det mandat, der er givet, fungerer i bedste velgående, og derfor er der ikke behov for at lave en sådan vedtagelse, som er med til at så tvivl om, hvor Danmark står henne i udvidelsesprocessen.
Vi kan stadig ikke støtte vedtagelsen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-30:
Vi havde fra Enhedslistens side gerne ønsket at kunne gå ind og støtte en sådan vedtagelse, også gerne sammen med de partier, som har sat forslaget sammen til en lang, lang tekst.
Problemet er, at debatten ikke har klargjort, hvad fremskridtet skulle være, for der er altså nogle problemer i forslaget til vedtagelse, som regeringspartierne, SF og CD har fremsat.
Først og fremmest den sætning, som ministeren også var inde på, hvor der står, at kandidatlandene holder tempoet i reformprocessen.
Det vil sige, at vedtagelsen indeholder en almindelig opbakning af reformprocessen.
Med reformprocessen mener man jo en politik, hvor der ganske vist skal tages nogle miljøhensyn, og det er o.k., men hvor det først og fremmest gælder om at liberalisere og privatisere og i det hele taget gennemføre en politik, der øger arbejdsløsheden og uligheden i de østeuropæiske lande, og derfor er helheden i teksten ikke tilfredsstillende.
Men vi ville have strakt os langt i retning af at kunne være med til en tekst, hvis det var sådan, at den havde været en konkret forbedring.
Én ting er jo de mange ord, men havde teksten indeholdt en konkret forbedring, som førte til, at regeringen skulle gøre noget mere, noget andet og noget bedre, end den gør i dag, ville vi have støttet forslaget.
Men da vi undervejs i debatten selv ikke med den bedste og mest velvillige fortolkning har kunnet finde noget, må vi altså desværre meddele, at vi ikke kan støtte forslaget.
Det var kun det med pigtråden, at vi ikke skal støtte ansøgerlandene i at oprette pigtrådshegn.
Men det er ikke det, der er problemet; det er ikke dem, det er ikke Polen, der ønsker at oprette et pigtrådshegn ned mellem Polen og Ukraine, det er EU, der kræver det.
Det er virkningen af Schengenaftalen og Amsterdamtraktaten.
Det problem er i sig selv i stand til at ødelægge hele udvidelsesplanen, hvis man ikke får løst det.
Polen kan jo ikke leve med, at de bliver afskåret fra deres naboer i Ukraine.
Men jeg tror heller ikke, at hr. Ole M. Nielsen mente det sådan, det er jeg ret sikker på, men det var kun formuleringen.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-11-30:
Der har jo under udvalgsbehandlingen af lovforslaget vist sig nogle problemer omkring koblingen mellem den her type ratepensionskonto og efterlønsordningen, sådan som den blev vedtaget med virkning fra den 1. januar 1999.
Jeg vil for en ordens skyld bare meddele, at Venstre støtter forslaget, der jo i realiteten isoleret set betyder, at personer på 60 og 61 år ikke kan indbetale på ratepensionskontoen.
Derfor har vi noteret os, at der er lavet et betænkningsbidrag fra skatteministeren, der tilsiger, at arbejdsministeren kommer med et nyt forslag efter nytår, der udbedrer den skade, der
er sket ved skatteministerens ændringsforslag.
Og på den baggrund kan Venstre støtte forslagene.
Gitte Lillelund Bech (V), 2000-11-30:
Så må jeg sige, at min kollega, hr. Hans Christian Schmidt, gentog jo mit spørgsmål.
Jeg vil så gentage det for - for mit vedkommende - tredje gang.
Præcis hvor lange overgangsordninger er det så, SF efterspørger inden for - nu taler vi vand og affald og luft, har jeg forstået?
Vi bliver nødt til at have noget mere konkret på bordet, for ellers så er det, der står i den her vedtagelse, varm luft.
Jørn Jespersen (SF), 2000-11-30:
Det var dog utroligt.
række ansøgerlande og EU
, og et af de centrale elementer i de forhandlinger er: Hvilke overgangsordninger skal der gives på hvilke områder, hvor lange skal de være, og på hvilke betingelser skal de bevilges?
Og så bliver jeg bedt om fra Venstres side i dag fra Folketingets talerstol at sige præcis, hvor lange de skal være.
Det er et tema, der indgår i forhandlingerne.
Det ville da være mere konstruktivt, hvis Venstre fremlagde sin egen politik.
Hvad mener Venstre om, hvor lange de skal være?
Jeg kunne forstå på fru Charlotte Antonsen, at det skulle ansøgerlandene selv bestemme.
Det er jo det, der blev sagt.
Ansøgerlandene skulle fuldstændig selv bestemme, hvor lang tid undtagelsesordningerne skulle vare, og på hvilke områder de skulle have dem.
Var det ikke rigtigt forstået?
Det er da en underlig måde at forhandle med ansøgerlande på at sige: I må bare sådan betragte det som et tag selvbord, og I kan på egen hånd selv definere, hvor længe ordningerne skal vare.
Hr. Hans Christian Schmidt spørger også om tillid til regeringen.
Jamen med hensyn til det er vi overhovedet ikke usikre.
Vi har konstateret, at regeringen har en meget høj miljøprofil i forhandlingerne, hele tiden er ledende, når det drejer sig om at prioritere miljøet højt i udvidelsesforhandlingerne, og derfor har vi i fællesskab gerne villet sikre, at der var et godt solidt parlamentarisk grundlag for regeringen at føre den linje på.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-11-30:
Jeg synes, den nuværende debat giver lidt usikkerhed, så derfor vil jeg gerne spørge hr. Jørn Jespersen: Når man i tredje pind i det forslag, der ligger, taler om at holde tempoet i reformprocessen, lige så vel som man i første pind taler om, at man hurtigst muligt skal optages, og at der så lægges op til, at der er nogle eventuelle overgangsordninger, så går jeg ud fra, at også hr. Jørn Jespersen forstår det sådan, at når kandidatlandene skal gennemføre EU's miljøregler inden optagelse, er det selvfølgelig minus det, man har forhandlet sig til i overgangsordninger og implementering på forskellig vis, alt efter hvad man har mulighed for at nå.