Helge Adam Møller (KF), 2004-11-18:
Det er en interessant debat at følge.
Jeg kan jo genkende mange af argumenterne, fordi vi har debatteret spørgsmålet en del gange i Folketinget, og jeg tror, at hvis man aldrig før har overværet en sådan debat eller ikke har sat sig specielt ind i FN’s torturkonvention, er der måske nogle, der kunne tro, at vi var uenige – forstået sådan, at der er nogle i Folketinget, der synes, det er i orden at begå tortur, mens andre synes, at det ikke er det.
Jeg vil godt stille og roligt minde om, at da vi i 1984 tilsluttede os FN’s torturkonvention, var det selvfølgelig et fuldstændig enigt Folketing, som vedtog det, og da vi i 1986 skulle underskrive den og der skulle justeres i et par enkelte love, stod der, sådan som jeg husker det, også et fuldstændig enigt Folketing bag.
Lige siden har det selvfølgelig været sådan, at hvis nogle danskere har begået tortur, er de blevet straffet efter den danske straffelov.
Der er ingen problemer i det.
Danskere, der begår tortur, bliver straffet, det har et enigt Folketing fastsat, og sådan var det for øvrigt også før 1986.
Derfor er jeg nok ret enig med hr. Per Dalgaard i, at der er meget paradeforslag over forslaget.
Jeg vil godt tilføje, at jeg sådan set også synes, der er et element af hykleri i det, i hvert fald specielt fra Socialdemokratiets side, Socialdemokratiet er jo en af de fire forslagsstillere.
Lad mig igen konstatere: Danmark lever fuldt og helt op til FN’s torturkonvention, og det gjorde vi også i de 10 år, justitsministeren ikke hed fru Lene Espersen.
Det gjorde vi, da fru Pia Gjellerup var justitsminister, da hr. Bjørn Westh var justitsminister, da hr. Erling Olsen var justitsminister, og da hr. Frank Jensen var justitsminister.
I næsten 10 år havde man en socialdemokratisk justitsminister, man havde mulighed for at inkorporere konventionen, hvis man syntes, det var afgørende vigtigt, og man havde endda flertal for det sammen med de partier, der i dag er medforslagsstillere.
Fru Lissa Mathiasen, Socialdemokratiets ordfører, sagde kort inde i sin ordførertale, at for Socialdemokratiet er det vigtigt og af afgørende betydning, at det sker nu, for ellers bryder hele systemet sammen – det var nærmest det, der lå i det.
Jeg må igen konstatere, at i næsten 10 år sad man på justitsministerposten, og i de år havde man mulighed for at gøre det, hvis det betød noget som helst.
Men hvad gjorde man? Intet!
Og det var selvfølgelig, fordi de skiftende socialdemokratiske justitsministre havde nøjagtig den samme opfattelse, som den konservative justitsminister og et flertal i Folketinget har i dag, nemlig at det er ren symbolik.
Vi følger konventionen, det gjorde vi selvfølgelig også under de socialdemokratiske regeringer, og det vil vi selvfølgelig også gøre, når der igen kommer en socialdemokratisk regering i 2032, eller hvornår det nu bliver – den tid, den sorg.
Det, der er afgørende vigtigt, er: Følger man reglerne?
Straffer man mennesker, der bryder reglerne?
Det gør vi i Danmark, og jeg må derfor konkludere: Det er altså en rent symbolsk handling, man lægger op til, og det ændrer ikke en tøddel på retstilstanden i Danmark.
Man kan selvfølgelig have den holdning, at vi alligevel skal ændre symbolikken, men jeg synes faktisk, vi har noget mere fornuftigt at foretage os end bare at lave symbollovgivning.