Tom Behnke (FRI), 1999-12-09:
Det var jo sørgeligt at høre en ordfører, hr. Ole M. Nielsen fra Kristeligt Folkeparti, der har opgivet håbet.
Man burde næsten nedlægge en krans, hver gang det sker.
Det er sørgeligt, når politikere opgiver håbet om, at man kunne komme noget af alt det administrative bøvl til livs. Hr. Ole M. Nielsen sagde, at det er kommet for at blive.
Det er endda muligt, at det bliver endnu mere.
Men hvad der er meget værre er sådan set, at regeringen jo har lovet ikke bare vælgerne, men også Folketinget, at der skulle gøres noget. Vi vil af med alt det bureaukratiske administrative bøvl, det har vi hørt igen og igen.
Men så ser vi så en minister, der jo af en eller anden årsag har givet op, kastet håndklædet i ringen, erkendt over for sig selv, at ministeren ikke var stærk nok, ministeren ikke var dygtig nok til at fjerne noget af det administrative bøvl.
En minister, der giver op, har for mig at se kun ét eneste at gøre: Det er at smide håndklædet helt i ringen, træde tilbage og lade en anden komme til, og hvis det gælder hele regeringen - hvis det er hele regeringen, der har den opfattelse, at man slet ikke er i stand til at styre det her - så synes jeg, at regeringen skal træde tilbage og lade nogle andre komme til.
Jeg kender ganske mange folk, også her i Tinget, som ville kunne løfte opgaven langt bedre.
Så hvis det er det, der er udtryk for med forslaget her, så ser jeg frem til, at ministeren og resten af regeringen træder tilbage.
Men det, som regeringen så flot har sagt, det, ministeren har sagt og i øvrigt også andre ministre, det er kun ord.
For den socialdemokratiske ordfører, hr. Frode Sørensen, sagde det jo så ganske klart og tydeligt med glæde
i stemmen: Det, der er tale om med dette lovforslag, er rendyrket socialdemokratisk politik.
Og ordføreren var så glad.
Ja, det er det.
Man dynger virksomhederne til i administrativt bøvl, alle mulige opgaver, der skal løses, som ikke har noget som helst at gøre med at drive virksomhed.
Og i erkendelse af, at man nu har dynget virksomhederne så hårdt til, så siger man: Nå ja, det er også synd.
Nu er vi nødt til at gøre et eller andet for at kompensere for det.
For at fjerne noget af det administrative bøvl er det, der ligger Socialdemokratiet aller, allerfjernest.
Så hellere lave endnu en ny ordning, endnu noget bureaukrati, endnu noget bøvl, endnu en ordning, som virksomhederne skal til at sætte sig ind i.
Men det er jo indbegrebet af socialdemokratisk politik, så ministeren bliver jo nok siddende alligevel. Det, der jo er sagen, er, at den administrationsgodtgørelse, vi kender i dag, var vi heller ikke glade for, bestemt ikke.
Vi synes, at det er forkert at gøre den slags, men det er trods alt en ordning, som virksomhederne kender.
Det betyder, at virksomhederne nu skal til at sætte sig ind i den ordning også.
Altså, virksomhedslederne skal nu igen bruge tid på at sætte sig ind i ny lovgivning.
Og det er jo det, der er problemet.
Problemet er, at flertallet her i Folketinget ikke forstår, at hver gang der kommer et nyt lovforslag på her i Tinget, hver gang Folketinget vedtager en ny lov, betyder
, at befolkningen, virksomhederne, lederne derude, skal sætte sig ind i ny lovgivning.
Og det er jo det, man bruger tid på.
Det er det, man bruger masser, masser af tid på, og det kan man ikke sætte smarte konsulentfirmaer til at ordne for sig. Det kan man ikke, for det er den enkelte borger selv nødt til at sætte sig ind i.
Først den dag, hvor vi får mængden af lovforslag her i Folketinget bragt væsentligt ned, kan vi begynde at rulle den anden vej og så få afskaffet noget af alt det administrative bøvl.
Så bliver der sagt, at vi her letter virksomhederne for noget administrativt bøvl.
Der bliver ikke lettet noget som helst, ikke én eneste administrativ hindring eller noget administrativt besvær bliver lettet.
Intet.
Man flytter bare tingene fra ét sted til et andet sted.
Men der er ikke noget, der kommer af ingenting, det er der ikke.
Der er ikke noget her i livet, der er gratis, og derfor vil den nye ordning her bare betyde endnu flere udgifter, endnu mere bøvl, endnu mere administration.
Så det, man gør, er i virkeligheden at skyde sig selv i foden.
Vi hørte det jo også så flot, og min konklusion er garanteret rigtig: Der er en skjult dagsorden med det her lovforslag.
Det må der være.
Logisk set må der være en skjult dagsorden.
Det kan ikke passe, at en tidligere kommunist fra Folketingets talerstol kan stå og lovprise et forslag på denne her måde i forhold til de private virksomheder.
Det kan ikke lade sig gøre, medmindre der er en skjult dagsorden.
Og det er der selvfølgelig; selvfølgelig er der en skjult dagsorden.
Jeg er endnu ikke helt sikker på, hvor den ligger.
Det finder vi ud af med tiden.
Men jeg vil gætte på, at det her handler om en centralisering, hvor man har styr på alt, hvad der foregår i virksomhederne i det her land.