runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-18:
Det vil sige, at fru Charlotte Dyremose siger, at De Konservative er indstillet på at se på, hvordan vi kan sikre, at der er akutpladser, fordi fru Charlotte Dyremose erkender, at hvis vi skal være sikre på, at vi også kan løse de akutte situationer, så skal der være en vis overkapacitet i de regionale tilbud.
Og det gør alt andet lige, at det fordyrer de regionale tilbud i forhold til de private tilbud.
Derfor bliver man nødt til at gøre et eller andet økonomisk, for de private tilbud behøver jo ikke at kunne levere i akutte situationer, så de behøver ikke at bruge penge på at have en overkapacitet.
Det bliver de regionale tilbud nødt til.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-18:
For det første synes jeg, at ministeren skulle tage udgangspunkt i virkeligheden med hensyn til grundtakstmodellen.
2001 trådte grundtakstmodellen i kraft, og der var et drastisk fald i antallet af anbragte børn, i hvert fald på Fyn, med det resultat, at vi for cirka et halvt år siden oplevede, at ældre børn kom i taxa, fordi kommunen simpelt hen afleverede dem pludseligt, fordi det var gået så galt.
Men skidt nu med det.
Det, der interesserer mig, er, hvad der er årsagen til, at ministeren har accepteret Kommunernes Landsforenings evne til at vride ministerens arm om, således at man ikke som bruger har direkte adgang til at få en udredning fra VISO.
Er det, fordi ministeren eller KL ikke ville have, at de så rent faktisk kunne se frem til nogle dyrere tilbud?
Er det det?
Er det simpelt hen på grund af angsten for, at der kommer for dyre tilbud, hvis VISO går ind og laver en konkret udredning?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg har i hvert fald heller ikke hørt, at SF har bedre forslag til, hvordan man egentlig kunne gribe det an, og derfor syntes jeg blot, det var relevant at sige til SF, at vi nu altså fjerner grundtakstmodellen.
Det burde jo vække en vis glæde.
Jeg synes, at det er vigtigt at holde fast i, at målet netop er, at borgerne ikke skal kastes rundt mellem forskellige, der har ansvaret for indsatsen, og det fjerner vi ved, at der nu kun er én myndighed på området.
Men som jeg understregede tidligere, udvider vi klageadgangen for borgerne, sådan at man nu over for nævnene kan rejse en sag.
Hvis man synes, at kommunen skulle have inddraget VISO og ikke gør det, kan man nu klage over det til Det Sociale Nævn.
Så det er altså en udvidelse af klagemuligheden.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-18:
Jeg vil bare minde ministeren om, at den konkrete udgift, den enkelte kommune får, nu ikke længere vil være 450.000-455.000 kr., som den er ifølge grundtakstmodellen.
Nu er den oppe på 800.000 kr.
Følg pengene, se det sociale netværks huller.
Det, jeg så kan konstatere nu, er, at ministeren har accepteret, at Kommunernes Landsforening i den her konkrete situation bestemmer mere end DSI-aftalen.
Vi ved jo, at ministeren har indgået en aftale med DSI om, at der skulle være direkte adgang til VISO.
Nok om det.
Det spørgsmål, vi så samtidig ikke har fået svar på, og som de skiftende ordførere fik, er: Kan ministeren forklare, hvad det er, der er grundlaget for, at det er et kommunalt barn og ikke et regionalt barn?
»Målgruppen er« – og jeg citerer fra bemærkningerne – »således ikke karakteriseret ved sværhedsgraden af deres problemstillinger, men alene ved typen af problemstillinger, der skaber behovet for anbringelse uden for hjemmet.«
Vil ministeren oversætte det her sprog?
Jeg ved, at ministeren kommer fra Jylland, og det gør fru Pernille Vigsø Bagge også, men det kunne være, at ministeren har haft nogle embedsmænd, der kunne forklare, hvad det er, der står der.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg skal med hensyn til spørgsmålet om udredning i VISO gentage, at det er min holdning, og at det er regeringens holdning, at der skal være én myndighed, som kan hægtes op på ansvaret, og derfor skal spørgsmålet om udredningen gå via kommunen.
Samtidig får vi større kommuner; der kommer refusionsordninger; taksterne bliver gjort gennemskuelige; der er tilbudsportalen; der er handicaprådene; ankesystemet er uændret, men også med den her udvidelse af klagerne.
På alle måder synes jeg, at det er klare forbedringer med henblik på at sikre, at der bliver lavet en ordentlig sagsbehandling og truffet en beslutning, som netop gør, at borgeren får det tilbud, borgeren har brug for.
Jeg undrer mig over, at det er så svært at forstå.
For det, der er afgørende, er netop ikke sværhedsgraden, men typen af problem, man står med, med hensyn til om institutionerne skal ligge i regionalt eller kommunalt regi.
Som jeg gjorde rede for, er udgangspunktet det traditionelle handicapbegreb og børn, der har brug for psykiatrisk behandling.
Der vil institutionerne skulle forblive i regionssammenhæng, mens de andre institutioner kan overtages af kommunerne, selvfølgelig med det forbehold, at kommunerne også ønsker at overtage dem.
Karen J. Klint (S), 2005-03-18:
Jeg vil også fortsætte lidt med VISO og virkelighed, for ministeren sagde, at det var vigtigt at tage udgangspunkt i virkeligheden.
Jeg tror, at mange borgeres virkelighed er den, at de først siger til, når problemet er så stort, at de har behov for hjælp.
De kommer ikke et år før og siger: Til næste år tror jeg desværre, at mit barn bliver kørt ned af en lastbil, og så får jeg behov for hjælp.
De kommer, når de har behov for hjælp.
Så har jeg altså svært ved at se, at det hjælper på tidsfaktoren, og at det hjælper på retssikkerheden, at borgeren for at få tryghed, for at få den rigtige hjælp, skal hen over det sociale klagenævn i stedet for at kunne gå direkte til VISO.
Jeg har svært ved at se, at det øger retssikkerheden, at en eventuel uenighed med kommunerne om udredning af ens barns sag skal via klagenævnet, altså Det Sociale Nævn.
Jeg har svært ved at se, at det fremmer sagsbehandlingen, og at det øger retssikkerheden.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg beklager, men det må jo blive gentagelse.
Det afgørende for mig er, at der er én myndighed, der har ansvaret, og derfor er det den pågældende myndighed, der skal stå for udredningen.
Så kan man indhente hjælp dertil i VISO.
Borgeren kan indhente viden og information om problemerne og på den måde være, hvad skal man sige, mere aktiv i samarbejdet med kommunen om, hvad det er, der skal ske.
Men selve udredningen skal gå gennem kommunen, fordi det er kommunen, der skal have ansvaret for det.
Det, jeg blot påpeger, er, at, ud over at vi bevarer ankesystemet i dets nuværende form, bliver det udvidet med adgangen til allerede under sagsforberedelsen at kunne rette henvendelse til nævnet og sige: Jeg synes, at det er for dårligt, at kommunen i min konkrete sag ikke har inddraget VISO, og det synes jeg at kommunen burde.
Så kan nævnet gå ind og vurdere, om det er en fejl fra kommunens side, at man ikke har inddraget VISO.
Karen J. Klint (S), 2005-03-18:
Det rører så ved tidsfaktoren, for vi ved jo alle sammen, at der er en vis ekspeditionstid i Det Sociale Nævn.
Agter ministeren så at hjælpe med nogle ændringsparagraffer, der lægger loft over, hvor lang tids sagsbehandling der må være, inden man får en afgørelse på, om udredningsarbejdet er godt nok?
Det kunne være et af spørgsmålene.
Det andet spørgsmål, jeg også skal nå at komme med, drejer sig om rammeaftalerne.
Hvorfor tror ministeren, at en rammeaftale er en garanti for, at der er forsyningssikkerhed?
Jeg kommer fra et amt, der i 15 år har arbejdet med rammeaftaler på handicapområdet, men mig bekendt har Vejle Amt stadig væk ikke forsyningssikkerhed på boligdelen for mennesker med handicap.
Så selv med 15 års erfaring, hvor der en gang om året endda på navneniveau repeteres, hvornår Marianne skal have et tilbud, og hvornår Peter skal have et tilbud, kan der ikke engang gives forsyningssikkerhed nok.
Hvorfor tror man, at landsdækkende rammeaftaler giver sikkerhed nok, hvis ikke pengene er der?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg skal under udvalgsbehandlingen gerne se på, hvad en forventet sagsbehandlingstid er for Det Sociale Nævn, f.eks. i sådan en klagesag.
Men jeg vil tro, at det er noget, der kan gå forholdsvis hurtigt, fordi der netop ikke er nogen, der kan have interesse i, at det indebærer, at sagsbehandlingen forlænges unødigt.
Jeg tror nu også, at kommunerne i de meget komplekse situationer vil vælge at gøre brug af VISO, fordi de netop den vej rundt kan få den viden og den information, der skal til, for at de også får givet borgeren det rigtige tilbud.
Med hensyn til forsyningssikkerheden tror jeg, at det er et fremskridt, at vi i dag får struktureret det, at kommunerne og regionen skal sætte sig sammen og afklare, hvad det er, vi forventer behovet er.
Der kommer jo langt mere struktur på det, end hvad der hidtil har været gældende.
Deri indgår hele diskussionen om akutpladser og vurderingen af, hvad det er, der er brug for, og der er det vigtigt at understrege, at man indgår rammeaftalen for 1 år, men jo også med et skøn over yderligere 3 år for netop at have en langsigtet planlægning at tage udgangspunkt i.
Lone Dybkjær (RV), 2005-03-18:
Tak for en del af svarene fra ministeren.
Jeg takker også specielt for svaret om VISO, som bliver en styrelse.
Så vidt jeg har læst mig til og har prøvet at tjekke, er det ikke tidligere fremgået.
I hvert fald har jeg ikke kunnet læse det, men det er muligt, jeg endnu ikke har genlært fuglenes sprog.
En del af diskussionen af VISO kan måske simpelt hen henføre til spørgsmålet om, at det er en styrelse – måske.
Jeg vil også gerne takke for, at pengene forbliver på området, og jeg vil meget gerne have, at ministeren i forbindelse med udvalgsarbejdet, eller hvornår vi nu kan gøre det senere, når alle de der forhandlinger kommer, også vil følge det op og sikre det, så vi kan se det krone for krone, om jeg så må sige.
Jeg vil forfølge spørgsmålet om de 800.000 kr. i udvalget.
Jeg synes ikke, det er værd at diskutere her.
Men jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren har nogen idé om, hvor mange penge der er sparet væk inden for VISO.
Jeg har de tal, ministeren taler om, men jeg spørger, hvor mange der er i dag.
Jeg fik heller ikke svar på – men vi kan også bare stille spørgsmålet i udvalget, det er sådan set i orden – om man kunne forestille sig nogle særlige handicapråd i tilknytning til regionerne.
Det kan godt være ud af nogle af de eksisterende, der er i kommunerne, men vi har ligesom et hul på regionalt plan, synes jeg, for der er dog noget, der skal laves i regionerne stadig væk, hvor det kan være relevant at have handicappersoner involveret.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg vil altså gerne understrege, at der ikke har været tale om en spareøvelse i forbindelse med etableringen af VISO.
VISO er noget helt nyt, i og med at der nu bliver lavet sådan en national organisation.
Det, der er sket, er, at vi har forsøgt at afdække, hvad der egentlig er på området i dag.
Hvad er der i amtet, hvad er der af specialkonsulenter, hvad er der i de forskellige videncentre?
Ud fra det er der lavet en vurdering, hvor vi er landet på de tal, som jeg redegjorde for tidligere.
Vi er faktisk i ministeriet i gang med en øvelse, for jeg havde sådan set forudset, at jeg ville få spørgsmål om, hvorfor det nu lige netop er det her antal i VISO.
Vi er i gang med en øvelse gående ud på at se, om vi kan synliggøre, hvordan rådgivningen har været på området indtil nu, altså simpelt hen opliste, hvordan det ser ud i amterne.
Det er et større arbejde, og jeg vil understrege, at det har været meget vanskeligt at få et overblik.
Det er derfor, jeg fremhæver så markant, at jeg synes, at VISO er en rigtig god nyskabelse.
Men det prøver vi at lave, og det vil så komme over til udvalget i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Jeg beklager, at jeg ikke nåede at svare på spørgsmålet vedrørende handicapråd i regionerne, men det var, fordi tiden løb ud.
Der vil jeg sige, at jeg synes, at det er vigtigt med handicapråd i kommunerne.
Det er jo i kommunerne, myndighedsansvaret for indsatsen på området ligger, så det er dér, det er relevant at have den diskussion.
Men det hindrer jo ikke, at handicaprådene så kan samarbejde på tværs og diskutere noget på regionalt niveau.
Men der er bare ikke samme behov for et handicapråd qua det, at regionerne ikke har noget ansvar for at tage sig af indsatsen på det område.
Det bliver jo ført over til kommunerne.
Ellers er det selvfølgelig relevant at se på opfølgningen på området i forhold til de forskellige tilbud og selvfølgelig også hele det regelsæt, der er på området.
Line Barfod (EL), 2005-03-18:
Ministeren har flere gange sagt, at det ikke er meningen, at der skal spares noget på det her, og at man regner med at have samme tilbud, og at pengene forbliver på området osv., og man har jo også skrevet ind i aftalen, at man gør det om igen, hvis nu det viser sig, at det her ikke kommer til at fungere.
Der synes jeg, det måske er lidt uhyggeligt, at man ikke har gennemarbejdet det så grundigt, at man er sikker på, at det kommer til at fungere.
Men det, jeg undrer mig over, i forhold til at pengene forbliver på området, er: Hvor kommer de hen, i hvilke kommuner?
For det nytter jo ikke noget, at man siger, at man fordeler pengene ud på kommunerne, hvis Gentofte så f.eks. efter den udligningsreform, der er i dag, eller den, der måtte komme næste år, får penge til ti anbragte børn, hvor man måske kun har ét anbragt barn, mens Maribo på Lolland kun får penge til ét anbragt barn, men måske har fem anbragte børn.
Det afgørende er jo, at man i kommunerne har de penge, der skal til til de opgaver, man skal løse på det her område.
Og det er det, vi indtil nu slet ikke har kunnet få noget svar på.
Så jeg håber, at ministeren kan løfte sløret for, hvad der kommer til at ske med pengene til de enkelte kommuner i forhold til de opgaver, de enkelte kommuner skal løfte.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Det kan godt være, at fru Line Barfod har det synspunkt, men det har jeg bestemt ikke.
Jeg er tværtimod overbevist om, at det her kommer til at fungere, og at det vil give borgerne en langt bedre service end den, de får i dag.
Jeg kan ikke begribe, at man fra Enhedslistens side ikke kan se det positive i f.eks. at få VISO oprettet, få en tilbudsportal, få givet en række redskaber til nogle mere robuste og mere handledygtige kommuner, der i den grad kan levere et bedre stykke socialt fagligt arbejde over for borgerne.
Men det er jo så Enhedslistens problem.
Fru Line Barfod er udmærket bekendt med, og vi har været omkring diskussionen flere gange, og nu er vi ved at have opgavefordelingen på plads, vi kender det kommunale landkort.
Nu går så drøftelserne i gang omkring udligningsreformen, og som jeg har bebudet, kommer indenrigsministeren med et lovforslag på området til næste samling.
Og det er jo først da, at vi til fulde vil kende økonomien i de enkelte kommuner.
Line Barfod (EL), 2005-03-18:
Jeg vil gerne takke ministeren for bekræftelsen af, at vi reelt ikke aner, om kommunerne kommer til at have pengene til at løfte de opgaver, som regeringen gerne vil have at vi nu skal stemme for at lægge ud til kommunerne.
Så har jeg et spørgsmål mere omkring økonomien.
Det er de tomme pladser, som vi jo har været ret optaget af.
Det er jo, fordi det er ret afgørende for institutionerne at vide, om de har pengene.
Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren vil overveje, i stedet for den her køb/salgmodel, hvor man hele tiden har den her usikkerhed om, hvem det egentlig er, der skal betale for de tomme pladser, at vi så får en model, der sikrer institutionerne nogle faste driftsbudgetter, så vi ved, at herbergerne har de penge, de skal bruge flere år frem i tiden, at handicapinstitutioner osv. har en sikkerhed for, at selv om der står nogle pladser tomme i en periode, skal de ikke lukkes, så vi skal have de her institutioner, der lukker og åbner hele tiden.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg skal igen starte med at rette en misforståelse.
Der er ikke tale om, at vi ikke aner, om kommunerne kan løfte opgaven, når vi ser på det økonomiske.
Det mener jeg bestemt de kan.
For som jeg har understreget nu flere gange, så bliver pengene på området, og de penge, der i dag bliver brugt i amtsligt regi, jo så fremover brugt i kommunalt regi.
Men når fru Line Barfod spørger præcis til, hvordan den enkelte kommunes økonomi ser ud, så kan vi jo ikke komme uden om, at så bliver vi også nødt til at kende udligningssystemet.
Som tidligere nævnt bliver der jo også indført en refusionsordning for de meget dyre løsninger.
Vi får større kommuner, hvilket i sig selv også giver bedre mulighed for at løfte de forskellige opgaver.
Så jeg er bestemt overbevist om, at kommunerne kan løfte opgaverne på området.
Det hele indgår i det samarbejde, der skal være mellem kommunerne omkring rammeaftaler, omkring takstfastsættelse m.v.
Der synes jeg jo, at det kun er hensigtsmæssigt, at man gennem taksterne synliggør, hvad det så lige præcis er, taksterne skal gå til at dække af forskellige udgifter, og det vil give en vældig god synlighed, som sætter fokus på, at man så også får den kvalitet, man kan forvente i forhold til de takster, man betaler for det enkelte tilbud.
Lotte Bundsgaard (S), 2005-03-18:
Jeg er glad for at høre, at ministeren så klart garanterer, at pengene bliver på området.
Men selv om ministeren overhovedet ikke er nervøs for, hvad der sker med pengene i den enkelte kommune, så er vi stadig væk noget bekymrede for, om der i kommunerne vil være råd til også de meget dyre enkeltsager, på samme måde som vi jo var, da vi indførte grundtaksten.
Det var også derfor, man lavede forskellige overgangsordninger og andre ting.
Så det, jeg gerne vil høre ministeren om, er, om ministeren er indstillet på under udvalgsarbejdet at tage det seriøst, at vi er nogle, der er meget bekymrede for, at det kan blive de borgere, der får de allerdyreste tilbud, som kan blive taberne i det her spil, og om vi kan se på, om vi på den ene eller den anden måde kan finde nogle løsninger, hvor vi kan blive mere trygge ved, at det ikke bliver de svageste borgere, der taber på det her.
Kvaliteten kan jo sikres ved, at udviklingsrådene f.eks. får noget mere kompetence.
Kunne ministeren forestille sig, at vi i lovarbejdet giver udviklingsrådet noget mere kompetence end det, der er lagt op til i den nuværende lovgivning?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-03-18:
Jeg mener jo, at vi har taget højde for de meget dyre enkeltsager qua det, at der bliver indført en refusionsordning.
Og som sagt er beløbene fastlagt ud fra en analyse af, hvordan det ser ud i forhold til grundtakstmodellen i dag.
Det, jeg synes, jeg yderligere vil tilføje, er, at nu bliver det mere gennemskueligt, hvad det er, pengene bliver brugt til, gennem takstfinansieringen og det, at man skal klargøre, hvad det er taksten går til.
Men det bliver jo også nemmere nu at sammenligne gennem det, at vi får tilbudsportalen, hvor man kan gå ind og se på de forskellige tilbud, og hvad der egentlig er prisen for de forskellige ydelser i de forskellige tilbud.
Så jeg synes, at det på alle måder bliver nemmere at se, hvad man får for pengene, og dermed også at tage stilling til de dyre enkeltsager, hvor der så som sagt vil være refusionsordningen, der træder i kraft.
I forhold til udviklingsrådene og mere kompetence: Nu ved jeg ikke, hvad fru Lotte Bundsgaard konkret har i tankerne, men jeg synes, at den opgave, der er defineret for udviklingsrådene, er det, vi har brug for udviklingsrådene til.
Jeg bistår gerne til at sætte fokus på det under udvalgsarbejdet og få diskuteret den situation og måske i øvrigt også sammenholde det med situationen i dag.
For som understreget mener jeg, at vi tager højde for de meget dyre sager gennem refusionsordningen, men selvfølgelig spiller det jo så også ind, hvordan udligningsordningen bliver skruet sammen, og det er jo som bekendt ikke afklaret på nuværende tidspunkt.
Men også det, at der bliver mere synlighed med hensyn til, hvad det er, kommunen ender med at beslutte sig for – tilbudsportalen, hvor man kan tjekke, om tilbuddet matcher det behov, borgeren har; handicaprådenes mulighed for at blande sig i diskussionen om kommunens indsats på området – mener jeg i meget vid udstrækning vil tage højde for, at kommunen netop ikke kan slippe af sted med at prøve at lave en billigere løsning end den, som borgeren har brug for. Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jens Kirk (V), 2005-03-18:
Da Venstres ordfører, fru Inge-Lene Ebdrup, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre Venstres synspunkter.
Jeg vil gerne i den forbindelse sige, at skulle der være spidsfindige spørgsmål til det her fremførte, mener jeg, at man skal henvende sig til socialministeren efterfølgende.
Dette lovforslag indeholder en række mindre ændringer, som alle er en følge af kommunalreformen.
Det drejer sig om etablering og drift af almene ældreboliger, hvor det som en naturlig konsekvens af amternes nedlæggelse fremover alene er kommunerne, der træffer beslutning om etablering af ældreboliger til personer med betydelig og varigt nedsat fysisk og psykisk funktionsevne.
Dog bliver det fremover sådan, at en kommune frit kan lade de nye regioner stå for etableringen, hvis kommunen ønsker det.
Lovforslaget indeholder også de nærmere regler om finansiering af boligerne, kommuner og region imellem, og om kommunernes overtagelse af de allerede eksisterende amtslige almene ældreboliger.
Fremover bliver det ligeledes sådan, at det alene er kommunerne, der kan anvise de almene ældreboliger, dog således at i de tilfælde, hvor det er en region, der står for driften af nogle almene ældreboliger, vil regionen få mulighed for at prioritere anviste personer og mulighed for at afvise en person, som ikke passer ind i målgruppen i den pågældende bebyggelse.
I forhold til ældreboliger overføres tilsynsforpligtelsen til kommunerne.
I forhold til boligforliget fra 2002, der bl.a. indeholdt en ramme til støtte af privat udlejningsbyggeri, er der indgået aftale om nogle maksimale anskaffelsessummer, altså en maksimal pris på byggerierne.
Disse anskaffelsessummer varierer rundtomkring i landet, hvor der oprindelig blev fire forskellige kategorier.
Denne lov giver ministeren en bemyndigelse til at fastholde disse områder administrativt inden for fire kategorier i forhold til kommunalreform og den nye kommuneinddeling.
Sluttelig indeholder loven de nødvendige tilpasninger, således at der i kommunesammenlægningen også kan tages højde for, at det kommunale skal være omfattet af boligreguleringsloven og videreførelsen af de kommunalt forankrede huslejenævn.
Samlet set er indholdet af dette lovforslag nødvendigt for at smidiggøre den kommunale strukturændring, og Venstre støtter forslaget.
Carsten Hansen (S), 2005-03-18:
Det her forslag er jo et led i regeringens strukturreform med Dansk Folkeparti, men jeg vil sige, at der er en del af aftalen, som også er et led i boligaftalen med de parter, der er med der, og vi har allerede på forhånd givet tilsagn om den del, der indbefatter de almene boliger og fastsættelse af de fire områder i forhold til maksimalpriser osv.
Det, vi måske bare her kunne have af bekymringer, er, hvis der nu ikke var en aftale og ministeren kunne fastsætte det selv.
Men de intentioner, der er i lovgivningen, ser fornuftige ud, og det er selvfølgelig vigtigt, at man får tilpasset i forhold til de nye regioner.
Vi snakker om meget sårbare grupper, og kommunerne skal fremover på de her institutioner, som jo er meget individuelle, føre tilsyn med sig selv.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at vi går positivt ind i behandlingen af det her lovforslag og regner med at kunne stemme for det, hvis vi får nogle tilfredsstillende svar fra ministeren.