Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-04-14:
Med denne fredagspakke på VEU-området starter regeringen så den afsluttende behandling i Folketinget af den aftale, som
under finanslovforhandlingerne sidste år blev indgået mellem regeringen, SF og CD, og jeg kan også forstå, at Enhedslisten er hoppet med på vognen.
Talrige rapporter og analyser fra de senere år har dokumenteret, at der i det danske voksen- og efteruddannelsessystem er et betydeligt effektiviserings- og rationaliseringspotentiale, og derfor havde vi også i Det Konservative Folkeparti taget fat på emnet og formuleret vores holdning i vores oplæg til finanslovforhandlingerne, hvor vi påpegede, at potentialet efter vores opfattelse var af et sådant omfang, at der både var mulighed for at spare på området og samtidig gennem øget produktivitet at imødekomme fremtidens øgede krav til såvel kvalitet som kvantitet.
Men en forudsætning for at kunne høste gevinsten er, at der i de styrende organer er et fælles incitament til at gennemføre også ubehagelige beslutninger.
Et sådant incitament kunne være en fastsat økonomisk ramme, som man i de styrende organer såvel centralt som lokalt må holde sig inden for og udnytte optimalt, hvis man vil have højere kvalitet og flere igennem uddannelsen, og det er lige præcis her, kæden er sprunget af for regeringen.
Den kunne have fået en voksen- og efteruddannelsesaftale efter disse principper med bl.a. Det Konservative Folkeparti og formentlig andre borgerlige partier.
Det ville i givet fald have været en bred politisk aftale på et særdeles solidt fundament her i Folketinget til umådelig gavn for hele området, men som sagt sprang kæden af for regeringen i de mørke nattetimer i november.
I stedet valgte den en snæver politisk aftale, så snæver, at fundamentet formentlig efter næste valg slet ikke er eksisterende.
Hertil kommer, at AUF i regeringens konstruktion netop ikke indeholder fælles incitamenter for medlemmerne af fondsbestyrelsen til at træffe de nødvendige effektiviseringsbeslutninger.
Den ene part, lønmodtagersiden i fondsbestyrelsen, ved jo udmærket godt, at man gennem en indstilling til arbejdsministeren bare kan hente flere penge hos den anden part, arbejdsgiversiden, og hr. Dyrlunds indlæg her under debatten i dag har jo med lysende klarhed bekræftet, at det forholder sig sådan.
Hermed har regeringen altså desværre indbygget en fatal systemfejl i sin VEU-reform, en systemfejl, som får den konsekvens, at der ikke bliver indhøstet de potentielle effektiviserings- og rationaliseringsgevinster i fornødent omfang.
Man ville fra regeringens side have gennemført den nye uddannelsesskat på virksomhederne til delvis finansiering af voksen- og efteruddannelse i de kommende år - et
livsfarligt instrument i en socialdemokratisk ministers hånd.
I stedet for at effektivisere og rationalisere vil man være fikseret på den nye skatteskrue.
Det vil koste virksomhederne penge, i øvrigt uanset om man i virksomhederne har et stort eller et lille uddannelsesbehov, og uanset hvad virksomhederne bruger til interne uddannelser og kurser.
Hvor er det dog ærgerligt.
Men regeringen og et flertal i Folketinget vil altså have det på den ulyksalige måde.
Det Konservative Folkeparti siger nej, og vi stemmer i al fald nej til hovedforslaget, nr. L 256, for det er her, systemfejlen er indbygget.
Vi vil under udvalgsarbejdet nøje vurdere de andre forslag i pakken, før vi tager endelig stilling.
En del af indholdet i de øvrige forslag har vi jo grundlæggende været enige om, men vi vil nu nøjere analysere indholdet og studere høringssvarene, og hvad der ellers måtte dukke op under udvalgsarbejdet, og vi vil herefter tage endelig stilling også til de sidste fire lovforslag.