Claus Larsen-Jensen (S), 2003-02-26:
Socialdemokraterne er enig med SF i, at europapolitikken skal integreres stærkere i hele Folketinget både i debatterne i salen og i forhold til fagudvalgene og også mere end det, der allerede er forsøgt og et godt stykke ad vejen vel også er lykkedes igennem årene.
Vi betragter europapolitikken som i stigende omfang værende indenrigspolitik.
Når der er aftalt en fælles lovgivning i EU, lægger det altså uanset formen for samarbejdet også rammerne for de nationale råderum.
Derfor skal indflydelsen på tilblivelsen af den fælles EU-lovgivning styrkes i alle faser og på alle politiske niveauer, hvis danske interesser skal forfølges. EU-samarbejdet har i de 30 år, Danmark har været medlem af EU, udviklet sig så kraftigt på alle politiske områder, at Folketingets behandling skal forbedres betydeligt.
Den fælles beslutningsprocedure mellem Rådet og Europa-Parlamentet og den åbne koordinationsmetode stiller også krav om en bedre, bredere og frem for alt tidligere behandling af EU-sagerne.
Der er også behov for, at Folketinget ikke blot behandler forslag fra EU-institutionerne, men også selv aktivt spiller en mere offensiv rolle både i den generelle politik og på de enkelte politiske områder.
Udviklingen inden for WTO skaber også et behov for en bedre behandling.
Derfor har Europaudvalget i efteråret 2002 besluttet, at der i foråret 2003 skal igangsættes en reform
af håndteringen af europapolitikken i Folketinget.
Regeringen er, som det er oplyst over for Europaudvalget, i gang med en tilsvarende fornyelse, som skal munde ud i en fælles aftale herom.
Folketingets formand er ligeledes inddraget aktivt i dette arbejde med at få integrationen af europapolitikken gjort til en naturlig og systematisk del af Folketingets arbejde.
Denne udvikling med det bredere samarbejde på alle politiske områder i EU mindsker jo ikke behovet for fortsat at sikre en sammenhængende helhed og en stærk koordination overordnet i europapolitikken gennem Europaudvalget.
Snarere tværtimod, for det har jo også historisk og politisk været garantien for den stærke rolle, som Folketinget spiller på det her område i forhold til regeringen. Det er også derfor, at Danmark er model for resten af Europa og kopieres, og dermed er vi også omdrejningspunktet for at styrke de nationale parlamenters rolle i andre lande. I den sammenhæng ville det virke fuldstændig mærkværdigt, at vi som modelland gik hen og nedlagde os selv i forhold til resten, uden at det havde slået ordentligt igennem. Det, der er behov for, er en mere automatisk og obligatorisk inddragelse af fagudvalgene fra dag ét og at få indflydelse på de områder, hvor den danske indflydelse i dag er for begrænset.
Der er også behov for, at hele Folketinget inddrages stærkere på en række områder.
Papirer til stillingtagen skal forbedres, og vi har i Europaudvalgets arbejdsprogram for 2003 lagt op til hovedmålene for denne proces.
Et mere detaljeret forslag til reformen forelægges Europaudvalget om kort tid.
Der indledes en dialog med fagudvalgene om deres ønsker og behov, og Præsidiet følger det tæt.
Derfor afviser vi SF's forslag.
Problemet er ikke en for stærk koordination i Europaudvalget, eller at dette behov skulle være forsvundet, men at behandlingen i fagudvalgene ikke er tilstrækkelig systematisk, hvorfor der skal sikres udvalgene bedre mulighed herfor, ikke mindst i den tidlige fase, hvor der er reel mulighed for konkret inflydelse. Jeg skal derfor opfordre SF til aktivt at indgå i Europaudvalgets arbejde med en reform af håndteringen af europapolitikken i Folketinget i fremtiden.