runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Jeg vil blot spørge hr. Holger K. Nielsen, om han kan bekræfte, at i spørgsmålet om indflydelse og om at sidde med ved bordet i EU er der ikke ét bord eller to borde; der er mange.
Der er mange hundrede borde, og Danmark sidder jo med ved dem alle, alle sammen, undtagen lige to, nemlig i Styrelsesrådet i Den Europæiske Centralbank og i Euro-11 landegruppen.
Det er det eneste, og alle de andre steder sidder vi med og har indflydelse, og bl.a. har Danmarks økonomiminister været med til at afskaffe det toldfri salg, og det gik jo fint, selv om man ikke sad med ved alle borde, men bare ved dem næsten alle sammen.
Det vil jeg gerne have bekræftet.
Og så vil jeg gerne også have hr. Holger K. Nielsen til at bekræfte, at Luxembourg ikke har haft nogen som helst indflydelse på noget reelt, og det har Finland, Irland og Portugal, andre små eurolande, heller ikke.
De sidder med ved bordet, men i den tid, der er gået med eurosamarbejdet, har de ikke på noget punkt haft nogen indflydelse på konkrete beslutninger.
Er det ikke korrekt?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Jeg vil godt for en kort stund lige gå tilbage til diskussionen om Østeuropa, hvor SF jo stadig væk fastholder, at de varmt går ind for udvidelsen, og at man skal stemme nej for at stemme ja til udvidelsen. Der står i SF's pjece, som de har sendt ud i forbindelse
med euroafstemningen, at i dag skal de nye lande leve op til ØMU-kravene, så snart de kommer med i EU.
Det er forkert, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
Og de forhandlinger, der er om optagelsen, fortsætter fuldstændig uanfægtet af, hvordan den danske folkeafstemning falder ud.
Jeg kan oplyse, at Polen, som har forhandlet målrettet om EU-medlemskab, regner med at være medlem af EU i 2003 og håber på at være medlem af euroen i 2006.
De forhandlinger fortsætter fuldstændig uanfægtet af den danske afgørelse.
Hvad er det for en tjeneste, vi gør Polen ved at stemme nej til euroen?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg har tidligere tilladt mig at give hr. Keld Albrechtsen titlen som cheffyrbøder på det europæiske spøgelsestog.
Det har han fuldt ud levet op til i dag.
Der er intet nyt brændsel på lokomotivet, batteriet er ved at være tømt.
Der er kun varm luft og damp, der skal lægge et røgslør ud.
For det var jo i virkeligheden en genudsendelse af en række påstande, som hr. Keld Albrechtsen jo dybest set godt ved er forkerte.
Og hvad er det så egentlig, Enhedslisten sådan set vil med det dér EU og Europa?
Ja, jeg har et par citater: »Enhedslistens unionsmodstand er international, og vores alternativ er internationalt.
Enhedslisten vil en tilbagerulning af Unionen, en dansk udmeldelse af Unionen og samtidig styrkelse af alternative former for internationalt samarbejde.«
Det er det ene citat.
Er det Enhedslistens bud?
Er det alternativet?
Er det derfor, man er imod?
Jeg har et par stykker mere.
Jann Sjursen (KRF), 2000-08-24:
Selv om hr. Keld Albrechtsen og jeg er enige om at stemme nej den 28. september, synes jeg alligevel, der udfoldede sig en helt særlig Enhedslistelogik med hensyn til at vurdere det politiske univers ikke alene i Danmark, men sådan set også, hvis man ser på, hvordan tingene ser ud i de øvrige EU-lande.
Det er jo ikke sådan, at det kun er venstrefløjen, der stemmer nej, hverken i Danmark eller i de øvrige EU-lande, eller hvor der er kritiske røster.
I Danmark er der et midterparti, der anbefaler et nej: Kristeligt Folkeparti.
Der er sågar også nogle højrefløjspartier, der siger nej.
Det synes jeg er lidt vigtigt, for hr. Keld Albrechtsen får lige pludselig gjort alle rigtige og internationalt orienterede nejsigere til venstreorienterede, og jeg vil da sige, at jeg betragter ikke mig selv som værende specielt venstreorienteret eller højreorienteret.
Faktisk betragter jeg mig selv som værende værdiorienteret og velorienteret.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Jamen jeg sad også og var næsten ved at falde ned af stolen, da jeg hørte hr. Keld Albrechtsens beskrivelse af, hvordan det varme, venstreorienterede hjerte bankede for et nej, og at det var dér, det rigtige nej lå.
Altså: Nejet ligger til venstre, og højrefløjen glæder sig ved et ja.
tidligere i dag.
Derfor vil jeg da gerne spørge, om ikke hr. Kristian Thulesen Dahl føler sig forulempet over at være blevet kaldt venstreorienteret.
Det må jo være konklusionen: Hvis man er nejsiger, er man venstreorienteret, rigtig venstreorienteret.
Er sandheden i virkeligheden ikke, at hr. Keld Albrechtsen er kommet i rigtig dårligt selskab, og at det prøver han nu at snakke sig uden om?
Han er kommet i selskab
med Dansk Folkeparti, han er kommet i selskab med de engelske konservative, som føler, at euroen vil fratage England dets naturlige stormagtsstatus.
Er det ikke sådan, at hr. Keld Albrechtsen synes, det her er for skrapt?
Nu må vi sige, at det er de rigtig venstreorienterede, der stemmer nej.
Mit spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen er: Er euroen et højreorienteret projekt?
Kan vi ikke få et klart svar?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
Ja, jeg siger mange tak for titlen som cheffyrbøder, og jeg kan i hvert fald oplyse, at hverken kuldepoterne eller batteriet er ved at slippe op.
Det kan jeg godt garantere.
Jeg kan kun gentage, at konsekvensen af at sige ja til euroen vil blive en politik, der drejer mod højre.
Jeg ved godt, at der er nogle, der ligger til højre, som er modstandere af euroen.
Det er et andet spørgsmål.
Men nu spørger man mig: Hvad vil euroen føre til?
Den vil føre til flere skattenedsættelser.
Den vil føre til mindre velfærd.
Den vil føre til flere udliciteringer.
Den vil føre til flere privatiseringer.
Det er hele modellen.
Jamen man kan bare læse, hvad statsministrene vedtog på topmødet i Lissabon, og jeg kan se, at hr. Anders Fogh Rasmussen bliver mere og mere veltilfreds
, efterhånden som jeg beskriver, hvordan euroen virker, og det forstår jeg godt. At sådan nogle, som er til højre, er imod euroen, jamen det kan jeg ikke forklare.
Det må man jo spørge dem om.
Jeg kan bare se, hvordan den vil virke.
Og så tager jeg hr. Sjursens euromodstand som udtryk for, at der hos hr. Sjursen er en solidaritet med de svage i samfundet.
Jeg skal ikke beskylde hr. Sjursen for at være venstreorienteret.
Det skal jeg slet ikke.
Jeg siger bare, at der hos ham er en solidaritet med de svage i samfundet, og jeg tror, det er det, der fører ham den rigtige vej.
Så bliver jeg spurgt: Hvad vil Enhedslisten så på lang sigt?
Jamen, det er da rigtigt, at hvis vi kunne få mulighed for at komme ud af EU en dag, så vil vi vældig gerne det.
Det har vi aldrig lagt skjul på.
Vi synes, der er meget bedre samarbejdsformer i Europa end den centralistiske kerneunion, som man nu er ved at opbygge i Vesteuropa.
Vi vil gerne have et helt Europa.
Men jeg har stillet Socialdemokratiet og også statsministeren det spørgsmål, om vi kan få bekræftet det, der står i Politiken i dag, nemlig at den her folkeafstemning handler om, at hvis det bliver et nej, så står undtagelserne fast, og så bevarer vi den situation, vi har i dag, og den handlefrihed, vi har, og det er ikke sådan, at folkeafstemningen 28. september handler om EU-medlemskabet, hvad enten Enhedslisten måtte ønske det eller ej.
Sådan er det bare ikke.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Hr. Keld Albrechtsen vil et helt Europa.
Det er derfor, han til Weekendavisen den 31. maj i år har sagt, at han godt kunne tænke sig et økonomisk samarbejde som et alternativ til eurosamarbejdet mellem Danmark, Sverige, Storbritannien, Polen og Tjekkiet.
De lande vil kunne etablere et alternativt valutasamarbejde med en løsere model end euroen.
I et sådan samarbejde skulle der være mulighed for at foretage valutakursjusteringer, men sådan at der ikke sker noget fjendtligt over for andre lande i samarbejdet - et løsere samarbejde, men stadig med forpligtelse til at rykke hinanden til undsætning.
Jeg vil spørge hr. Keld Albrechtsen: Er det visionen om et helt Europa?
Så vil jeg stille et spørgsmål mere.
Er hr. Keld Albrechtsen i sin optik politisk enig i, hvad hr. Villy Søvndal har sagt til Søndagsavisen for nylig i et interview, hvor han sagde: At deltage i ØMU'en og euroen er det samme som den rene skinbarlige liberalisme og monetarisme af samme skuffe som det, Margareth Thatcher og Pinochet har forsøgt i Chile? Så kan jeg godt forstå, at man har et problem i sin stillingtagen til euroen, men man skal vist være lidt fantasifuld for at se det på den måde.
Per Kaalund (S), 2000-08-24:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Keld Albrechtsen om nogle oplagte selvmodsigelser i indlægget her i dag i ordførertalen.
Der tales om forringet velfærd, og så tales der om, at Unionen vil vokse, og det vil blive noget stærkt noget, og vi vil miste vores selvstændighed, osv. Hvordan kan det hænge sammen med nogle bemærkninger om, at Tyskland er i stand til selv at beslutte nogle ting omkring skattereform, når de i øvrigt skulle have mistet deres selvstændighed ved at være medlem af EU?
Hvordan kan det hænge sammen med, at New Labour kan føre en politik - jeg tror, der blev nævnt udliciteringer og lignende - en økonomisk politik, når de i øvrigt har mistet deres selvstændighed ved at være medlem af EU?
Og et tredje spørgsmål, jeg gerne vil stille, er: Lande, som for blot 25 år siden havde styreformer, som både hr. Keld Albrechtsen og jeg tror alle her i salen er modstandere af, nemlig nogle fascistiske styrer, som Portugal, som Spanien, som Grækenland, der løsgjorde sig fra dette, fik demokrati og søgte optagelse i EU, har disse lande fået forringede vilkår ved at være med i EU?
Vil de få forringede vilkår ved, at de nu allerede har besluttet sig for at tilslutte sig euroen i et samarbejde?
Tror hr. Keld Albrechtsen, at de øst- og centraleuropæiske lande, der også har styreformer, som ligger de fleste af os her i salen meget fjernt, ikke vil få glæde af at komme ind i EU?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-08-24:
Jeg vil bare prøve at bidrage til den her fantastisk konstruktive debat, der verserer om, at man kan finde ud af, om man siger ja eller nej ud fra, hvor man sådan står i det politiske billede.
Altså herregud, jamen hr. Keld Albrechtsen dog: Er det fuldstændig glemt, at der er en demokratidiskussion, at det jo ikke f.eks. for Dansk Folkeparti handler om, hvorvidt man traktatfæster den ene eller den anden form for økonomisk politik, men at selve det, at man vil traktatfæste et sådant spørgsmål, og at man vil tage den nationale selvbestemmelse væk, gør, at vi får et demokratiunderskud, fordi vi ikke her indenlands kan diskutere, være uenige, få opbakning fra vælgerne for det synspunkt, vi står for, og så prøve at føre det ud i livet, at det faktisk er noget af det centrale ved modstanden imod en stadig større integration i Unionen.
Og der er det jo ikke afgørende, hvor man står i det politiske billede overhovedet i forhold til, hvordan man så i øvrigt anskuer det politiske billede.
Der er det afgørende jo, om man ønsker, at vi skal hvile på folkestyrets grund, på demokratiets grund, om man er bange for at ville miste nogle demokratiske værdier ved at være så tæt forbundet i en integreret unionsdannelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
Hr. Thulesen Dahl har naturligvis ret i, at der bliver mindre selvbestemmelse og mindre demokrati, hvis det bliver et ja til euroen.
Hvad jeg blot har sagt, og det er der desværre, synes jeg, ikke rigtig nogen, der har været i stand til at modsige mig i,
er, at den økonomiske politik, der føres i Euroland, er en nyliberal, konservativ politik, hvor nøglebegreberne er privatisering, udlicitering, nedskæringer af sociale dagpengeydelser, skattenedsættelser. Det er kodeordene, også i alle de dokumenter, som danske ministre med jævne mellemrum desværre er med til at vedtage.
Jeg kan ikke gøre for det.
Sådan er det.
Det er ikke Enhedslisten, der har arbejdet for, at det skulle være sådan.
Tværtimod.
Vi arbejder af al magt imod det.
Men sådan er europolitikken altså skruet sammen.
Det skal man jo bare gøre sig klart.
Derfor er min konklusion, at man som venstreorienteret ikke kan støtte det projekt uden at skyde sig selv i foden.
Det synes jeg sådan set er meget enkelt.
Så til de spørgsmål, der har været omkring Østeuropa.
Det synes jeg er helt afgørende centrale spørgsmål.
Det er rigtigt, at jeg har slået til lyd for, også i Weekendavisen, at vi i stedet for denne centralistiske euromodel, der kun er skruet sammen efter Frankrigs og Tysklands interesser, skulle have et økonomisk samarbejde, hvor også de østeuropæiske lande kunne have en chance for at være med uden at komme ud i ny social nød.
De krav, EU stiller til f.eks. Polen i forbindelse med optagelsen vedrørende euroen og landbrugspolitikken, vil kaste 6 millioner polske landmænd ud i dyb social armod og arbejdsløshed og skabe store fattigområder i de polske byer.
Det er også en side af den økonomiske model, som hersker i EU.
Jeg synes, et dansk nej skal bruges til at sige til kernelandene i EU: Sådan skal det ikke være.
De er ikke engang indbudt på nuværende tidspunkt til at deltage i et europæisk samarbejde.
Jann Sjursen (KRF), 2000-08-24:
Vi ser som sagt både fordele og ulemper.
På fordelssiden vil vi være enige om, at der formentligt, som også de fleste rapporter har sagt og ikke mindst de økonomiske vismænd, vil være nogle økonomiske fordele, selv om de kan være usikre, ved den øgede samhandel, som euroen vil lægge op til.
Man kan også sige, at det er en fordel for turismen, at man får fælles mønter.
På ulempesiden ser vi især nogle politiske omkostninger
i forbindelse med euroen, som efter vores opfattelse vil kræve et forstærket samarbejde og øge behovet for mere politisk integration, fordi de politiske forudsætninger for en møntunion ikke var til stede, da man besluttede den, og sådan set heller ikke er det i dag.
Der er stadig store forskelle eurolandene imellem på den økonomiske side, og det kræver kraftigere styringsinstrumenter og øget beslutningseffektivitet i fællesskabet, hvis euroen ikke skal udvikle sig til et økonomisk eksperiment.
Jeg skal ikke lave en genudsendelse af min tale fra førstebehandlingen, men sige her ved andenbehandlingen, at
når det drejer sig om de ændringsforslag, der stilles, så er vi, i modsætning til den stemmeafgivning, der vil ske ved tredjebehandlingen, enig fra folketingsgruppens side om at afvise samtlige ændringsforslag. Man kan godt diskutere juristeriet specielt i forhold til spørgsmålet om at udtræde af euroen, hvis det skulle blive et ja den 28. september 2000.
I betænkningen er der optrykt bilag og notater om dette spørgsmål.
De statsretlige aspekter er belyst, de folkeretlige og EF-retlige aspekter er også belyst.
Og for Kristeligt Folkepartis vedkommende er vi sådan set tilfreds med de tilkendegivelser, der er kommet dér, også fra regeringens side, i relation til, hvad der skal ske, hvis den danske befolkning på et senere tidspunkt måtte ønske at udtræde af euroen, hvis det bliver et ja den 28. september.
Med det ønsker vi også at understrege, at uanset juraen i denne sammenhæng, uanset at der er mulighed for at udtræde, selv om det kan give noget bøvl i praksis, så er det vores opfattelse, at den beslutning, som befolkningen i givet fald måtte træffe om, at vi skal indtræde i euroen den 28. september 2000, er noget nær uigenkaldelig.
Det er faktisk svært for os at få øje en reel fortrydelsesret, fordi kronen bliver afskaffet, og fordi vi så vil gå mod et stadigt tættere samarbejde på dette område.
Man kan ikke hoppe ind og ud af euroen; man må tage stilling den 28. september 2000 også i forhold til, at det er så den kurs, Danmark vælger.
Men vi vil som nævnt samlet stemme imod de ændringsforslag, der er stillet her ved andenbehandlingen.
Og ved tredjebehandlingen vil gruppen være delt ved stemmeafgivningen.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-08-24:
For snart 28 år siden havde vi en utrolig afgørende afstemning her i Danmark.
Heldigvis var der et flertal, som afgjorde, at Danmark blev medlem af EF.
Jeg mener, at de snart 28 år, der er gået, har vist, at det var en rigtig beslutning, som et flertal af den danske befolkning traf.
Det betyder naturligvis ikke, at alt, hvad der er sket i EF og EU i den lange periode, har været fuldkomment.
Sådan vil det aldrig blive i diverse menneskelige sammenhænge.
Men vi meldte os ind i et fredsprojekt, som har haft megen succes, når man ser på de virkelig store linjer.
Der er mange ting, som er en selvfølge i dag, som ikke var en selvfølge for årtier siden, og samtidig står vi over for kæmpe udfordringer for at etablere et helt Europa.
Men her har EU jo været på forkant, været progressivt hele tiden.
For mig er det afgørende spørgsmål: Ønsker vi i dette rigtige projekt da, at Danmark skal være helt med?
Mener vi, at det er i Danmarks og i EU's interesse, at Danmark præger udviklingen så meget som muligt?
For mig er der ikke tvivl om svaret.
Derfor bør vi selvfølgelig stemme ja til euroen.
Jeg mener, at signalværdien ved at stemme nej jo må være, at vi ønsker, at Danmark skal have en mindre indflydelse, end vi ville kunne få.
Det er for mig hovedargumentet for at stemme ja.
Der er en lang række mindre argumenter, men en overbevisning om, at vi har noget i Danmark, som vi gerne vil præge Europa med, må naturligvis få os til at stemme ja.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
Jeg må sige, at kæden springer fuldstændig af demokratiet her i landet, når man nu får bekræftet, at regeringen vitterlig i ramme alvor har forestillet sig at gennemføre en ny stor unionstraktat til december uden at spørge den danske befolkning ved en folkeafstemning.
Efter min opfattelse er det forhold alene en tilstrækkelig og nødvendig begrundelse for at stemme nej den 28. september.
Så hævdede ministeren, at der var givet svar på spørgsmålet om fortrydelsesretten, men jeg kender godt ministerens sidste svar.
I det svar står alene en gentaget påstand om, at Folketinget bare kan beslutte, at Danmark skal melde sig ud af euroen, og man ser højt og flot bort fra det problem, at EF-Domstolen altså kan omgøre en sådan afgørelse truffet af Folketinget.
Det er altså EF-Domstolen, der bestemmer i EU, desværre.
Sådan er reglerne i Traktaten, og derfor er det svar, ministeren henviser til, ikke noget svar.
Men vi har bedt om igen at få statsministeren til møde i Europaudvalget for at forklare det problem, som altså står fuldstændig uløst tilbage, og det får vi jo så inden tredje behandling.
Så håber jeg, at vi kan få et egentligt svar inden den endelige afstemning om lovforslaget den 6. september.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-08-24:
Jeg ved ikke, hvordan hr. Jann Sjursen har det med at få at vide, at nejet findes på fløjene, eller det der med, som
man hører på debatmøder, at det er alle regeringsbærende partier, som siger ja, og hvor man altså glemmer Kristeligt Folkeparti.
Eller hvad med JuniBevægelsen, som henter en meget stor del af sine stemmer hos Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre?
Eller Det Radikale Venstre, som har et EU-kritisk netværk?
Og der er flere og flere konservative, som siger nej til EU's udvikling.
Altså: Vi ser, at det myldrer frem over det hele, og det kan jeg godt forstå at udenrigsministeren ikke bryder sig om, men derfra og så til at fornægte kendsgerningerne her fra talerstolen, burde der være et spring. Så vil jeg bare lige sige til det der med, at vi ikke har forstået det med fastkurspolitikken, hvor bare det, at vi diskuterer emnet, betyder, at vi ikke har forstået budskabet
om fastkurspolitik, at så betyder det altså også, at udenrigsministeren mener, at de økonomiske vismænd ikke har forstået fastkurspolitikken.
Altså så langt troede jeg ikke vi skulle nå her i debatten, at man også begynder at sige, at de økonomiske vismænd ikke forstår, hvad der er fastkurspolitik.
Det, vi siger, og det, vi diskuterer, er jo alene med reference til det, de skrev i rapporten fra den 24. maj, og det kan vel ikke være så galt endda.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Jeg bliver lige nødt til at korrigere en misforståelse i ministerens indlæg, og det var med hensyn til ændringsforslagene.
SF er ikke medforslagsstiller til ændringsforslaget vedrørende Grønland.
Der er ikke rejst krav
fra det grønlandske og det færøske hjemmestyre om en folkeafstemning, og derfor synes vi ikke, at det forslag er særlig relevant. Men det viser lidt om overfladiskheden i den måde, tingene bliver sagt på heroppefra, for det står helt klart i betænkningen, at vi ikke er medforslagsstillere til det.
Så til det med folkeligheden og det med, hvordan modstanden er fordelt: Det er jo igen udtryk for sådan en christianborgsk partitaktisk og indelukket holdning til det her.
Det interessante er jo ikke, hvad partierne her i Folketinget siger.
Det interessante er, hvad befolkningen siger, og der er jo langt, langt flere socialdemokrater, der siger nej, end der findes radikale i hele det her land, og der er langt, langt flere Venstrefolk, der siger nej, end der findes radikale i det her land.
Det interessante er jo nemlig, at modstanden findes i alle partier, og at det derfor er helt, helt ude i hampen at sige, at det her på det folkelige plan ...
Det er det nemlig ikke.
Lene Espersen (KF), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen sagde i sin ordførertale, at et nej er et ja til Europa.
For hvad er resultatet egentlig af et nej?
Jo, det er åbenbart, at vi vælger den vej, som SF finder er den rigtige, nemlig et selvisolationsmartyrium, hvor vi sidder ude på et sidespor og ikke har indflydelse på tingene.
Det lyder meget positivt, at SF så gerne vil gøre noget for Øst- og Centraleuropa, så gerne vil gøre noget for at påvirke den europæiske udvikling.
Hvorfor i alverden skal vi så ikke sige ja til at bruge vores demokratiske indflydelse, bruge vores stemmeret?
Hvor er logikken henne?
Norge er i dag tvunget til at følge de regler, som vi er med til at fastlægge.
Ved at stemme nej har man ingen politisk indflydelse på de regler, der bliver fastsat.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Jamen jeg glæder mig til, at hr. Frank Dahlgaard selv får ordet, for så vil jeg nemlig spørge ham om, hvad det er for nogle interessante eksempler, for jeg har netop skrevet kogalskaben, drivhuseffekten og pensionsbomben, som var nævnt som de ting, som skulle få Danmark til at gribe i nødbremsen, men hr. Frank Dahlgaard siger nu, at han har nogle flere interessante eksempler, som skal kunne bruges.
Dem vil jeg vende tilbage til, når hr. Frank Dahlgaard får ordet.
Jens Rohde (V), 2000-08-24:
Bare for en god ordens skyld: Venstre var ikke enig i de tiltag, som kom fra regeringen i sin tid med kickstarten.
Men hr. Kristian Thulesen Dahl svarede jo ikke på mit spørgsmål.
Det, jeg spurgte om, var, hvorvidt hr. Kristian Thulesen Dahl mener, at fordelingspolitikken bliver et EU-anliggende, fordi vi går fuldt og helt ind i ØMU'en, hvorvidt det bliver EU, som skal diktere, hvordan vi fordeler vores midler i vort samfund.
Det svarede hr. Kristian Thulesen Dahl ikke på.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Fru Elisabeth Arnold siger, at vi har afskrevet os devaluering og det der i 18 år.
Det er 13 år.
Den sidste justering i forhold til den danske krone og den tyske D-mark
fandt sted i 1987.
Det kan i øvrigt økonomiministeren bekræfte.
I 13 år har vi ført fastkurspolitik.
Men vi har hele tiden haft nødbremsen hængende i togvognen.
Hvis der skete noget uforudset, noget alvorligt, så kunne der trækkes i bremsen på flere måder: ved en devaluering, ved en revaluering, ved at gå ud og flyde med kronen i forskellige former.
Det er alt sammen beskrevet i et notat, jeg har delt om til pressen i går, og som jeg også kan give fru Elisabeth Arnold, om de forskellige friheder, vi har.
Og det er jo ikke bare noget med at gribe ind, hvis Danmark bliver oversvømmet, eller der kommer kogalskab eller andre vanvittige eksempler.
Der findes fornuftige eksempler på den frihed, vi giver afkald på ved at give afkald på vores egen krone.