runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2004-05-11:
Da den konservative kommunalordfører, hr. Knud Erik Kirkegaard, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende om B 152: Forslaget indebærer, at der skal afholdes nyvalg til kommunalbestyrelser og amtsråd i løbet af valgperioden, hvis halvdelen af det antal vælgere, der stemte ved seneste kommunalvalg, skriftligt begærer det. Forslaget indebærer endvidere, at 10 pct. af vælgerne skal kunne pålægge en kommunalbestyrelse at afholde en vejledende folkeafstemning om et bestemt spørgsmål.
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
En fast valgperiode giver kontinuitet i kommunalbestyrelsens vigtige arbejde og giver mulighed for langsigtet planlægning.
Disse muligheder for at sikre kvalitet og stabilitet i kommune og amt ønsker vi ikke at svække ved at give mulighed for nyvalg i perioden.
Der er i dag mulighed for, at en kommunalbestyrelse kan afholde en vejledende folkeafstemning, hvad der da også bliver udnyttet, men i begrænset omfang.
At give et beskedent antal vælgerne mulighed for at pålægge kommunalbestyrelsen at afholde en vejledende folkeafstemning er efter vores opfattelse dybt problematisk og i strid med vigtige principper for det repræsentative demokrati. Vores hovedsynspunkt er altså, at vi ønsker at fastholde det repræsentative demokrati i de kommunale råd.
Ved valget vælger vi et antal personer, som vi har tillid til, og som vi ønsker skal påtage sig ansvaret for de beslutninger, der skal træffes i valgperioden.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-11:
Tak for en rigtig god og grundig debat, tak til ministrene og tak til ordførerne for at gå ind i problemstillingen både med hjerne og med hjerte og især tak til Venstre og Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti, De Konservative og De Radikale, som gerne ville være medforslagsstillere sammen med Kristendemokraterne, men også tak til SF og Enhedslisten for en god debat. Via diverse undersøgelser ved vi jo, at det er kommet
frem, at det, familier, der venter eller har et barn, der er handicappet, mest af alt efterspørger, mest af alt mangler, det er vejledning, det er rådgivning, det er, at nogen koordinere, at nogen er tovholder for dem, at en i systemet sætter sig ned sammen med dem og fortæller dem om mulighederne for bl.a. de alternativer, der er med hensyn til tabt arbejdsfortjeneste, om hjælp med hensyn til pasning og pleje, skole, fritid, overgang til voksenliv, om hjælp til plejekrævende børn, herunder f.eks. døgnpleje, kompensation for aflastning osv. osv. Hos Kristendemokraterne er vi meget tilfredse med, at vi i dag får Folketingets opbakning til at opfordre regeringen til at igangsætte initiativer i denne retning.
Hvordan regeringen vil igangsætte disse initiativer, og hvordan rådgivningssituationen og vejledningen vil blive tilrettelagt og koordineret, vil regeringen give os en redegørelse for og et overblik over inden nytår.
Det er vi meget tilfredse med, og vi ser også frem til at høre om regeringens fremtidige planer på området ved samme lejlighed.
For det er jo rigtigt, som det er nævnt af et par ordførere, at denne sætning, altså »regeringens fremtidige planer for området«, også stod i den vedtagelse, V 105, som et enigt Folketing vedtog for cirka et år siden.
Folketinget giver så hermed i dag regeringen endnu en chance for at komme med sine fremtidige planer for området, og her menes naturligvis også både i praksis og lovgivning.
Familier, som venter et handicappet barn, har brug for, at vi som samfund giver dem tilbud og muligheder, koordinering, en tovholderfunktion, således at de ikke af ren og skær uvidenhed og af ren og skær tvivl omkring hjælpemulighederne vælger abort.
Det ville med Kristendemokraternes øjne være en meget ulykkelig situation.
Derfor er vi meget tilfredse med vedtagelsen i dag og takker både for opbakningen og for debatten.
Poul Nødgaard (DF), 2004-05-11:
Noget kunne tyde på, at fru Line Barfod har gjort nogle forkerte iagttagelser.
Vi har tilsluttet os og siger, at da vi ikke kan komme igennem med vores såkaldte statsmodel - altså at sygehusene skal være en statsopgave - så vælger vi det næstbedste, og det er de fem regioner, som regeringen har fremlagt.
Vi har udtrykkeligt sagt, at det er en afgørende ting for os, at kommunesammenlægninger, hvis de kommer, gror op nedefra.
Det her er en debat, der alene af Enhedslisten kører på to forslag.
Det er dem, jeg forholder mig til.
Vi har vores helt klare opfattelse i relation til en eventuelt kommende kommunalreform.
Den har vi givet udtryk for offentligt og på forskellig vis.
Men at begynde at debattere den her under korte bemærkninger, det synes jeg er at prostituere Folketinget.
Line Barfod (EL), 2004-05-11:
En del af baggrunden for, at vi nu har fremsat det her forslag igen, er jo de pågående forhandlinger om strukturreform.
Der har Dansk Folkeparti jo tidligere været ude at sige, at det var væsentligt og afgørende for Dansk Folkeparti, at der blev folkeafstemning om et for borgerne så vigtigt spørgsmål som kommunesammenlægninger. Nu kan jeg forstå på pressen, at Dansk Folkeparti har sagt, at man betingelsesløst tilslutter sig regeringens oplæg til en strukturreform.
Derfor vil jeg gerne høre, om det betyder, at Dansk Folkeparti ikke længere kræver, at der skal være folkeafstemning, som man ellers gjorde bare for få måneder siden.
Poul Nødgaard (DF), 2004-05-11:
Der er overhovedet ikke nogen forskel, hvad det angår.
Jeg har siddet i, nu kan jeg ikke engang huske det, er det 12 år eller 16 år i et byråd, og jeg sidder der den dag i dag og er valgt ind der, fordi befolkningen mener, at jeg kan gøre en god fyldest i den kommunalbestyrelse.
Men jeg ville da ikke være spor generet af, at nogle i min kommune - hvis man forestillede sig, at kommunen vedtog et eller andet kæmpeprojekt, som de måske følte ville true kommunens økonomiske eksistens - bad om en folkeafstemning om, hvorvidt man nu skulle gennemføre noget.
Det kunne være et stort kulturhus, eller det kunne være noget helt andet, en stor svømmehal, som man måske ikke havde råd til, eller hvad ved
Der synes jeg, at det ville være fint at få et signal fra befolkningen om, hvorvidt de ønskede det projekt gennemført eller ej.
Jeg kunne også godt forestille mig, at jeg selv tog initiativet til en folkeafstemning.
Det er kun i orden, når kommunen, altså et flertal i byrådet, siger: Her vil vi have en folkeafstemning.
Så er det i orden, men ikke når borgerne kommer.
Jeg synes, det er at nedgøre befolkningen og dermed vælgerne, og jeg forstår simpelt hen ikke den socialdemokratiske holdning.
Jeg forstår den ikke.
Jeg tror, man skulle revidere sin opfattelse på det område.
Ole Stavad (S), 2004-05-11:
Jeg er glad for at konstatere, at hr. Poul Nødgaard har trukket sin illustration, sit forslag tilbage om, at man skulle lave en grundlovsstridig folkeafstemning.
Men det, der vel er afgørende, er, at Dansk Folkeparti tilsyneladende ikke mener, at det er ved valgene, man afgør, hvad folk skal vælges på.
Men der forstår jeg, at Dansk Folkeparti ikke har tillid til, at man ved en sammensætning af en kommunalbestyrelse sikrer, at man får den balance, der skal være i en kommune.
Det er forskellen på Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet.
Poul Nødgaard (DF), 2004-05-11:
Det er fuldstændig logisk, at vi jo ikke skal lave noget - det tror jeg heller ikke Enhedslistens forslag går ud på - der er i strid med grundloven.
Det er klart, at vi her, hvis der er nogle ting i relation til grundloven, så også skal respektere det.
Det er slet ikke til diskussion.
Men der er masser af ting.
Man kunne lave et afstemningstema på, om borgerne synes, at kommunen har været lidt for dygtig til at lave projekter, der har givet skattestigninger.
Befolkningen appellerer og giver et signal gennem en vejledende folkeafstemning til det pågældende byråd om, at man lige bør skrue lidt ned for blusset her.
Men selvfølgelig kan man altid finde forskellige ting.
Når man er imod noget, så finder man noget og dirker det ind her og der, fordi man er negativ på forhånd.
Ole Stavad (S), 2004-05-11:
Jeg vil godt spørge det ærede medlem af Præsidiet, hr. Poul
Grundlovsfædrene har været så vise, at lige nøjagtig det spørgsmål har de direkte undtaget i grundloven som noget, der kan sendes til folkeafstemning.
Ole Stavad (S), 2004-05-11:
I modsætning til ministeren har jeg stor forståelse for den begrundelse med Farum, som Enhedslisten har taget udgangspunkt i med forslaget om at åbne en mulighed for et nyvalg.
Det her har måske mere karakter af en kattelem end kattelemsdiskussioner i andre sammenhænge.
Jeg har også meget stor forståelse for, at Enhedslisten ikke har lagt regeringens forslag til en ny kommunalstruktur til grund for sit forslag her, for det tror jeg at der er en række partier der mener der skal ske meget, meget grundlæggende ændringer i, inden vi når frem til en forhåbentlig bred aftale.
Det ændrer ikke ved, at vi i Socialdemokratiet, som jeg også sagde, sidst vi diskuterede denne her sag, ville være meget bekymrede, hvis vi begyndte at indrette vores kommunale styrelseslov efter et meget enkeltstående og meget grotesk eksempel som det, vi har oplevet i Farum.
Vi tror faktisk, at det er en kvalitet, som er med til at skabe stabilitet ude i vore kommunestyrer, at man har faste 4-års valgperioder.
Vedrørende spørgsmålet om at åbne for vejledende folkeafstemninger: Det har vi allerede muligheden for, som ministeren sagde; det kan kommunalbestyrelserne beslutte.
Til forslaget om, at kommunalbestyrelsen skal kunne pålægges af 10 pct. af befolkningen at afholde en vejledende folkeafstemning, er der for det første det at sige for vores vedkommende, at vi er meget tilhængere af det repræsentative demokrati, og der er utrolig mange spørgsmål, som ikke vil være egnede til folkeafstemninger.
Dertil kommer, at det ville være meget svært at bære det samlede ansvar, også økonomisk, for en kommunalbestyrelse, hvis det er sådan, at man risikerede at få tæppet trukket væk under sig.
Endelig mener vi, at vejledende folkeafstemninger er noget, man skal omgås med meget, meget stor forsigtighed.
Det vil kun være i helt særlige situationer, man kan tillade sig at lave en vejledende folkeafstemning og så sige, at den er vejledende.
Hvis man laver en folkeafstemning, må udgangspunktet efter vores opfattelse være, at så retter man sig efter det råd, man får, ellers bliver det let til grin, at man spørger befolkningen, og er man så uenig i befolkningens råd til politikerne, så kan man bare vælge at sidde det overhørig.
På den baggrund skal jeg fra Socialdemokratiets side afvise forslaget, og jeg har lovet Det Radikale Venstres ordfører, hr. Anders Samuelsen, der er forhindret i at være her, at meddele på Det Radikale Venstres vegne, at de også afviser forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-11:
Jeg synes, det er lidt underligt, at ministrene vælger ikke at svare på de spørgsmål, vi har stillet undervejs, for det er jo sådan set hensigten med en forespørgsel, kan man sige, at regeringen ud over det forudbestilte svar sådan reagerer lidt, når vi har diskuteret en times tid.
Det ene var: Vil socialministeren nedsætte en retssikkerhedskommission, der sikrer, at der er langt større retssikkerhed, end vi i dag ser i forbindelse med handicappede og handicappede børn?
Det andet spørgsmål var: Vil ministeren sikre, at der bliver tilstrækkelig økonomisk rum til at sikre, at de handicappede og de handicappede børns forhold ikke alene kan bibeholdes, men forbedres, når nu man skal til at forhandle med kommuner og amter?
Det tredje spørgsmål drejede sig om strukturreformkommissionen.
Mange af de her handicappede børn er nogle af dem, der kommer allermest i klemme, når man nedlægger de specialiserede faglige miljøer, vi i dag har til at betjene de her børn.
Der kan regeringen da ikke nøjes med at sige: Jamen det tager vi stilling til efter årsskiftet.
På det tidspunkt er strukturreformforhandlingerne formentlig afsluttet.
Jeg synes altså, det er helt underligt at spille russisk roulette med nogle af de mest udsatte handicappede børn, vi har, på den måde, at regeringen end ikke antyder, hvordan man fastholder faglighed, hvordan man fastholder specialisering, hvordan man sikrer, at det er mennesker, der har mødt en lille handicapgruppe før, som kommer til at behandle dem her.
Derfor, fru socialminister: Kan vi få svar på de her tre spørgsmål ved afslutningen af en forespørgselsdebat?
Line Barfod (EL), 2004-05-11:
Jo, men når vi bl.a. mener, at det nu og her er vigtigt, hvis der kunne opnås flertal for det, at få en regel om, at vælgerne kan kræve folkeafstemning, så er det f.eks. i forhold til så vigtige beslutninger som, om deres kommune skal lægges sammen med en anden kommune
Hr. Poul Nødgaard stod før og sagde noget om, hvor vigtigt det var for Dansk Folkeparti, at vælgerne skal have mulighed for at få indflydelse på væsentlige beslutninger.
Derfor vil jeg gerne høre, om Dansk Folkeparti holder fast i, at kommunesammenlægninger ikke må ske, uden at borgerne støtter det, og uden at der er en folkeafstemning om, at kommunen skal lægges sammen.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-11:
Men jeg synes stadig væk, det er underligt.
Hr. Hans Andersen må medgive mig, at det er meget tvivlsomt, om den nuværende regering har et flertal efter et valg - det er der ikke meget der tyder på, når man ser meningsmålingerne - og så forstår jeg ikke, at man ikke fra regeringens side siger, at så gælder det om på de områder, de siger er vigtige for dem, at få ting gennemført i stedet for at sende dem til hjørnespark. Der forstår jeg simpelt hen ikke, at man ikke dirrer af lyst til at få gennemført nogle af de vigtige ting på området for handicappede børn - og almindelige børn også for den sags skyld.
Jeg forstår det ikke.
Gudrun Laub (V), 2004-05-11:
Enhedslisten foreslår også i denne samling, at regeringen skal pålægges at udarbejde lovforslag om, dels at der skal afholdes nyvalg til kommunalbestyrelse eller amtsråd midt i valgperioden, hvis halvdelen af det antal vælgere, der stemte ved sidste valg, skriver under på det, dels at der skal holdes folkeafstemning om et givet spørgsmål, hvis 10 pct. af de stemmeberettigede skriver under på et sådant ønske.
Forslaget bryder med de faste 4-årige valgperioder, som er en del af fundamentet i kommunestyret.
Det er grund nok til, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Enhedslisten vil have mulighed for at kræve omvalg midt i en 4-årig periode efter en underskriftsindsamling.
Halvdelen af det antal vælgere, der stemte ved sidste valg, skal altså efter Enhedslistens mening skrive under på, at de ønsker et omvalg.
Forslaget er fremsat flere gange tidligere med lidt variation i teksten, men i år er der den særlige omstændighed, at vi står midt i forhandlingerne om en kommunalreform.
Kommunerne må forventes at blive betydelig større, og amterne bliver efter regeringens forslag nedlagt.
Det er, som om Enhedslisten ikke har tænkt på kommunalreformen, da de genfremsatte det her forslag, som nu ligger som B 152.
Hvor det i forvejen forekommer fuldstændig urealistisk at indsamle underskrifter for et såkaldt omvalg i kommuner med 3.000, 5.000 eller 8.000 indbyggere, så bliver det helt og aldeles urealistisk, når vi får kommuner med 30.000 indbyggere.
Den anden del af Enhedslistens forslag om, at 10 pct. af de stemmeberettigede kan kræve afholdt folkeafstemning, kan måske synes mindre urealistisk i dag, hvor der er så megen bevægelse i det kommunale landskab,
men det repræsentative demokrati er godt tjent med 4-årige perioder, det giver ro og kontinuitet både for vælgerne og for politikerne.
Vælgerne ved, at de stemmer for en 4-årig periode og har lejlighed til at påvirke kommunalpolitikerne mellem valgene både ved underskriftsindsamling, i almindelighed og ved afholdelse af borgermøder.
Venstre kan ikke støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 2004-05-11:
Det er sjovt, hvor meget regeringen udskyder.
Regeringen får, hvis den stadig væk er regering efter den 1. januar 2005 - det kan man jo mene forskelligt om - meget travlt.
Jeg tænker på, at når vi har det generelle børneområde til debat, så siger man fra regeringens side: Det kan vi ikke diskutere nu, det skal vi vente med.
Det sidder der nogle og tænker i regeringen.
Fint nok.
Når vi så diskuterer handicappedes forhold, siger man: Det er godt nok, men det kan vi ikke diskutere nu, det skal vi også vente med.
Når vi diskuterer velfærd sådan i al almindelighed, så siger man: Det kan vi ikke rigtig diskutere nu, fordi der er en Velfærdskommission.
Bertel Haarder (V), 2004-05-11:
Jeg tror, vi er mange, der har haft børn i klasser, hvor omkring en tredjedel af børnene har været tosprogede.
Det kan i nogle tilfælde være et problem, i andre tilfælde er det ikke.
Jeg gør mig selvfølgelig tanker om det.
Ministre skal somme tider være lidt ekstra forsigtige, når de offentliggør deres tanker, men lad mig nævne nogle parallelle tanker, nemlig omkring ghettodannelse. Jeg har jo sagt offentligt, at jeg synes, det er et problem, hvis mere end halvdelen af beboerne i et område er familier, hvor begge forældre er på bistand.
Vi ved alle, at tre fjerdedele af alle forældre i hjem, hvor begge er på bistand, desværre har udenlandsk baggrund.
Men som jeg sagde før, findes der jo altså særdeles velintegrerede og fremragende dygtige skolebørn, som scorer tårnhøje karakterer ved folkeskolens afgangsprøver, så det er altså svært at skære alle over en kam.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-11:
Jeg forstår godt, at ministeren ikke vil blande sig, og jeg synes, det er en tiltalende holdning, hvis vi fra centralt hold, om jeg så må sige, holder fingrene væk og siger, at det må de selv finde ud af derude.
På den anden side ville det være lidt mærkeligt, hvis ikke integrationsministeren selv havde gjort sig nogle tanker
om det.
Vi kan jo hurtigt blive enige om, at det her er et eksempel, endnu et af mange hundrede, på de næsten uløselige problemer, som det gamle folketingsflertal har overladt os at slås med, men vi skal jo forholde os til problemerne.
Nu kritiseres Nørremarksskolen her, fordi man bl.a. har lavet et par klasser, hvor en tredjedel er fremmedsprogede.
Jamen altså tænk, hvis det var vores egen skolegang, og der havde været en tredjedel fremmedsprogede elever, så tør det nok siges, at den skolegang havde set anderledes ud.
Der er ingen, der ved, hvor vi så egentlig var endt i samfundet.
Men altså nogle tanker er man jo nødt til at gøre sig stillet over for de der fuldstændig uoverskuelige problemer, som vi har arvet.
Bertel Haarder (V), 2004-05-11:
Tak for spørgsmålet.
Det er meget vanskeligt at sætte procenter på.
Det kan jo være, at der er tale om andengenerationsindvandrere, som taler fremragende dansk, som deltager i sportsklubber osv., og som i enhver henseende er gået ind i det danske liv og går ind i samværet med andre i skolegården og andre steder.
Så det er svært at sætte en præcis procent på.
Det er også årsagen til, at jeg så nødig vil blande mig i, hvad kommunerne og skolerne gør i disse meget vanskelige situationer.
Jeg har gentagne gange sagt, at jeg ikke er minister for badeforhæng og tørklæder og leverpostej i børnehaver, og jeg vil gerne tilføje, at jeg heller ikke er minister for holddeling i skoler, fordi holddelingen også ifølge loven skal gennemføres på en måde, så den sikrer alle elever det størst mulige udbytte.
Det gælder både de danske elever og også de tosprogede elever.
Jeg tror, at når man i Vejle og andre steder har valgt at samle de få tilbageværende danske børn i en klasse, så er det for at undgå, at også de børn skal forsvinde til skade for skolens helhed, altså også til skade for de tosprogede elever.
Det er vigtigt, at det, man gør, ikke kun skal være til gavn for de danske elever, det skal også være til gavn for de tosprogede elever.
Jesper Langballe (DF), 2004-05-11:
Mit spørgsmål vedrører den debat, der i dag udgår fra Nørremarksskolen i Vejle, hvor man af praktiske pædagogiske grunde har delt 50 elever op i tre klasser: en fremmedsproget og to, der hver har en tredjedel fremmedsprogede børn.
Det er vel egentlig ganske fornuftigt, hvad skolen og borgmesteren i Vejle, Flemming Christensen, siger, nemlig at man ikke kan have, at de danske forældre tager deres børn ud af skolerne og sender dem i privatskoler, for at børnene skal lære noget, så vi får en folkeskole, der er fremmedsproget, og så et privatskolevæsen, der er dansk.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er et ikke særlig koncist spørgsmål.
Altså hvilke procenter skal vi regne med af fremmedsprogede, 10, 20, 30 pct.?
Per Stig Møller (KF), 2004-05-11:
Altså hvis Jyllands-Postens hvordan og hvornår skal forstås på den måde, at det ikke er den 1. juli og lige op over, så kan jeg såmænd godt være enig, for selvfølgelig skal amerikanerne trække sig ud, det er de jo også selv indstillet på. Opgaven er at trække sig ud uden at efterlade et kaos og ikke gøre det pludseligt.
Altså når man har bygget det op, når man har fået den overgang til det irakiske selvstyre, og når irakerne selv siger tak, nu har vi ikke behov for jer længere, så skal man selvfølgelig trække sig ud. Jeg har jo også sagt på den danske regerings vegne, at vi ikke er der pr. 1. juli, medmindre irakerne beder os om at være det, når der kommer den irakiske overgangsregering, caretaker government, fra den 1. juli.
Det er da oplagt.
Vi er da ikke imod irakerne.
Der er også sket fremskridt rundtomkring i Irak.
Det skal man jo heller ikke underkende på grund af brutaliteterne og uhyrlighederne i amerikanske fængsler og på grund af de terrorangreb, som finder sted fra guerillagrupper og terroristgrupper.
Det, det drejer sig om, er stadig væk den samme recept: det er civil fremgang, FN-inddragelse, mere arbejde, således at man får skabt bedre vilkår, så sundhedsvæsenet fungerer bedre, vandforsyningen fungerer bedre, skolerne fungerer bedre.
Så er der områder, hvor nogle forhindrer det, men det har de villet hele tiden, for det må ikke gå frem efter deres mening, og vores opgave er at sørge for, at det går frem.
Der får vi jo ingen hjælp fra hr. Søren Søndergaard, for hr. Søren Søndergaard vil ikke være med til at hjælpe den regering, der skal komme.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-11:
Udenrigsministeren siger, at nu gælder det om at skabe fremdrift i Irak.
Jamen det har man jo haft et år til.
I et år har man haft mulighed for at skabe fremdrift, og det eneste, der er sket, er, at situationen er blevet værre og værre og værre. De ting, som blev opnået i de første måneder, er rullet tilbage.
Så siger ministeren, at det skyldes, at der er modstand fra baathister og fundamentalister.
Ja, selvfølgelig.
Hvad havde man ellers forventet?
Selvfølgelig er der den modstand.
Det, man altså må konstatere, er, at situationen er blevet værre og værre, og at der ikke er nogen konkret plan for, hvordan den skal blive bedre, i hvert fald ikke en mere konkret plan end den, der var for et år siden. Derfor vil jeg godt spørge udenrigsministeren til sidst: Er virkeligheden ikke den, som jeg har nævnt før, at vi mere og mere er på vej ind i en afghansk situation, som vi så, da Sovjetunionen besatte Afghanistan, hvor man kunne sige, at det ville være en katastrofe, hvis Sovjetunionen trak sig ud af Afghanistan? Det var det jo på mange måder også, da de gjorde det, men det ville have været en endnu større katastrofe, hvis de var blevet. Er det derfor ikke på den baggrund rigtigt, når Jyllands-Posten skriver: Nu er spørgsmålet kun, hvordan og hvornår USA får trukket sig tilbage uden at efterlade en helt uoverskuelig situation med fare for yderligere konflikter og blodsudgydelser?