runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Seeberg (KF), 1997-12-05:
Det fremgår af fremsættelsen, at det selvfølgelig drejer sig om arbejdsmarkedsbidrag, men også om at afklare retstilstanden, for så vidt angår selvstændige erhvervsdrivendes pligt til at betale arbejdsmarkedsbidrag af udenlandsk erhvervsindkomst.
Så vidt jeg kan se, er det sådan set allerede afklaret med de kendelser, der er afsagt, og skatteministeren lægger op til en ændring på området.
Jeg skal heller ikke gå i detaljer med forslaget, men blot sige, at forslaget både indeholder lempelser og skærpelser, og at det er af overvejende teknisk karakter.
Det Konservative Folkeparti vil derfor ligesom Venstre undlade at stemme ved tredjebehandlingen.
Ole Sohn (SF), 1997-12-05:
Vi ser lovforslaget som et udtryk for en række tekniske detaljer, hvor der bliver lavet nogle forsøg på at lukke nogle småhuller med hensyn til opkrævningen, uden at det egentlig betyder satsændringer, så SF kan støtte lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 1997-12-05:
Navnlig har jeg hæftet mig ved beskrivelsen af dobbeltdomicilerede udlandsdanskere osv. osv.
Vi ser frem til interessant og oplysende udvalgsarbejde, men vi støtter forslaget.
Tom Behnke (FP), 1997-12-05:
Jeg synes nu også nok, at ministerens afsluttende bemærkninger gav anledning til stor forvirring.
Det var egentlig noget af det, jeg frygtede, da jeg i første omgang læste forslaget igennem, hvor jeg tænkte: Gad vidst, om det her blot betyder, at der nu skal bruges 250 mio. kr. på administration?
For sådan kunne man godt umiddelbart læse forslaget, og jeg synes også, at det, ministeren sagde her, understreger, at her bliver der afsat 250 mio. kr. til administration, til at lave disse årlige kvalitetsstandarder og en årlig evaluering.
Det er det, der er sat af på finansloven, 250 mio. kr. i 1998.
Spørgsmålet er nu: Hvad skal de 250 mio. kr., der er sat af på finansloven, bruges til?
Får de ældre mere hjemmehjælp med det her forslag, eller er der kun tale om, at man laver en masse administration, som ingen får gavn af?
Poul Qvist Jørgensen (S), 1997-12-05:
Da vores partis ordfører ikke kan være til stede i salen på nuværende tidspunkt
skal jeg på vegne af Socialdemokratiet udtale, at vi ser det her lovforslag i lyset af liberaliseringen af telesektoren i Danmark og i øvrigt i vores del af verden. Det indebærer to grundlæggende elementer, som i sig selv er banebrydende for Grønland.
Det er for det første, at det grønlandske hjemmestyre overtager lovgivnings- og myndighedskompetencen for telekommunikationen mellem Grønland
For så vidt angår det første lovforslag, L 90, så er det jo udformet i overensstemmelse med resultaterne af de meget grundige drøftelser, der har været ført mellem de grønlandske og de danske myndigheder.
Lovforslaget har naturligvis sædvanen tro været forelagt for Landstinget og har også her fået fuld opbakning
, så vi har ingen problemer med at støtte forslaget i sin helhed.
Og det gælder også det næste lovforslag, nr. L 91, som jo drejer sig om en i hvert fald foreløbig fastholdelse af Tele Danmarks forsyningspligt med hensyn til at stille maritime nød- og sikkerhedstjenester til rådighed i Grønland og på Færøerne.
Set i lyset af de uafklarede spørgsmål omkring selve det tekniske i den fremtidige nød- og sikkerhedstjeneste i de meget vanskelige og barske havområder omkring Grønland og Færøerne finder vi det helt naturligt og fornuftigt, at spørgsmålet omkring denne helt nødvendige sikkerhedstjeneste kulegraves i et samarbejde de tre dele af riget imellem.
Derved er vi med til at sikre, at både den nuværende teknik og de fremtidige, som formentlig mest vil være baseret på satellitfunktionerne, kommer til at udgøre fundamentet for en optimal nød- og sikkerhedstjeneste.
Karen Jespersen (V), 1997-12-05:
Man kan sige, at de 250 mio. kr. og forslaget her er to sider af den samme aftale.
I virkeligheden er der ikke sat adresse
, men for at undgå forhastede beslutninger og lovsjusk så har vi sagt, at vi er enige om, at de her penge skal gå til forbedringer på området, men hvordan de nærmere skal udmøntes, det skal vi snakke videre om.
Desuden er der så i finanslovaftalen med SF blevet præciseret andre ting omkring kvalitetsstandarder, og det er det, der er udmøntet i forslaget her.
Viser det sig, at det kommer til at koste penge, ja, så har vi en pose penge, hvor pengene til at finansiere det her forslag kan hentes. Men jeg mener ikke, vi skal være forhastede med at påstå, at det her koster en frygtelig masse penge, for hvis det drejer sig om at give kommunerne nogle bedre redskaber til at lave en bedre hjemmehjælp, så er det det, vi gør, og det skal de ikke have penge til.
Men det er jo alligevel blevet sådan en lille smule flydende.
Så altså, de 250 mio. kr. er sat af på finansloven, hr. Tom Behnke, men der er ikke sat adresse på, hvad pengene skal bruges til.
Og man kan forestille sig, at en del af pengene kommer ud over bloktilskuddet, mens andre bliver givet på andre måder; det er der ikke truffet beslutning om endnu.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-12-05:
Jeg tror, at både hr. Jan Petersen og fru Anne Baastrup har været optaget af andre ting, da jeg indledte min ordførertale til dette forslag, for da henviste jeg faktisk til, at vi i 1980'erne var med til at indføre fædreorloven, og at vi syntes, det var godt, og det var udmærket.
Men det, der er tale om nu, er en udvidelse, og det er den, vi ikke finder
er relevant i øjeblikket
Så der er ikke noget med, at jeg ikke kender historien.
Anne Baastrup (SF), 1997-12-05:
Jeg ville bare lige minde om, at folkestemningen præget af LO's daværende formand på det tidspunkt ikke ligefrem gav udtryk for, at der var en stor bevægelse bag, da Det Radikale Venstre og SF kom med dette forslag.
Det forslag, som vi har her, skal ses på baggrund af de statistikker, der viser, at fædrene ikke tager del i barselorloven inden for de 24 uger, og det vil vi nu prøve at få gjort op med med dette lovforslag.
Det har taget adskillige år, det skal erkendes, at få fædrene til at anvende de første 14 dage efter fødselen.
Allerede nu vil jeg lancere, om vi ikke under udvalgsarbejdet skal diskutere, om det vil fremme fædrenes brug af orloven, at vi eventuelt sætter den efter moderens mulighed for at tage sin sommerferie, eller at vi eventuelt går ind og ser på en eller anden form for fleksibel udnyttelse af de 14 dage. Der skal ikke herske tvivl om, at SF støtter lovforslaget i denne udformning, men vi skulle måske også være åbne over for at lave en fleksibel ordning.
Dorit Myltoft (RV), 1997-12-05:
Ligestillingen mellem mænd og kvinder er en mærkesag for Det Radikale Venstre, men samtidig vil vi også gerne have, at ligestillingen ikke har nogen omkostninger for børn.
Heldigvis kan vi se, at flere og flere unge fædre tager direkte del i og medansvar for omsorg og opdragelse af deres børn, og derfor er det godt, at fædre har mulighed for at tage barselorlov for tidligt at få skabt den tætte relation mellem far og barn.
Fædre har allerede mulighed for at kunne tage barselorlov dels i de 14 dage lige efter fødselen og dels i 10 uger af de 24 uger, men her giver vi altså mulighed for yderligere 2 uger alene til fædrene.
Vi vil gerne opfordre arbejdsmarkedets parter til at følge med og følge op på det her ved i de kommende overenskomster at have spørgsmålet om småbørnfamiliernes forhold med for at kunne give en bedre mulighed for at få familie- og arbejdsliv til at hænge sammen.
Det vil nemlig gøre opvækstvilkårene for børnene bedre.
Det er altså med tilfredshed, Det Radikale Venstre ser det her udmøntet i et konkret lovforslag, og vi støtter forslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1997-12-05:
Det lød, som om hr. Tom Behnke var i gang med at forherlige de gode, gamle dage, og så vil jeg lige minde om, at vi i Danmark i sidste århundrede havde børnearbejde, for at familierne kunne overleve.
Vi kan se, hvad der skete i København omkring århundredeskiftet i Peter Sabroes arbejde, der var med til at forbedre børns vilkår.
Jeg synes, vi med det her forslag er med til at give forældre en mulighed for både at være på arbejdsmarkedet og kunne leve op til deres ansvar for deres børn, og vi skal være fælles om at sikre de muligheder.
Jan Petersen (S), 1997-12-05:
Hr. Tom Behnke antydede, at danskerne ikke ville have børn.
Jeg tror, det så kunne være rigtigt at sige, at fødselshyppigheden i Danmark faktisk stiger i de her år.
Det er den proces, vi hele tiden er i gang med at justere på og justere på i bedre og bedre retning.
Det er den sammenhæng, vi ser i det her forslag, der så samtidig kan give flere håndfaste muligheder for den kulturelle forandring, der sker i vores land, hvor mænd helt anderledes end tidligere interesserer sig og engagerer sig og tager et ansvar for deres eget afkom.
Men jeg synes, der rejser sig et spørgsmål efter hr. Tom Behnkes indlæg, for jeg forstår faktisk indlægget sådan, at det her med at holde fri fra arbejdet for at knytte sig til sit barn og tage omsorg for sit barn i det første stykke tid, barnet lever, kan hr. Tom Behnke slet ikke klare.
I stedet for så skal vi have skattelettelser, og så skal folk gøre, som de vil.
Er hr. Tom Behnke egentlig af den opfattelse, at vi skal afskaffe hele barselorlovskomplekset, og er hr. Tom Behnke klar over, at det vil betyde, vi fjerner den beskyttelse af mennesker på deres arbejdsplads, at de kan tage fri til at løse den her opgave med ret til at vende tilbage?
Tom Behnke (FP), 1997-12-05:
Nu behøver hr. Jan Petersen jo ikke at skyde mig nogle incitamenter i skoene, som jeg ikke har.
Jeg har overhovedet ikke udtalt mig om det.
Jeg forholdt mig udelukkende meget, meget snævert til det økonomiske i det her.
Jeg er meget enig i, at det er godt og det er sundt, at vi i Danmark har nogle spilleregler for, at forældre kan få barselorlov.
Det er utrolig vigtigt, og jeg synes også, at det er rimeligt nok, at man har spilleregler, så man kan vende tilbage til dér, hvor man kom fra på arbejdsmarkedet
når man er færdig med sin barselorlov
Det er helt fint.
Men det, vi taler om her, er finansieringen af det.
Er det rimeligt, at min nabo skal betale for, at jeg får børn?
Hvorfor skal min nabo betale for de valg, jeg træffer i mit liv?
Hvorfor skal jeg ikke selv betale?
Det er dér, jeg vil hen, og der er det min holdning, at når jeg vælger - det var jo et valg, jeg foretog - at få børn, så må jeg også tage konsekvensen af mit valg.
Det andet, jeg godt vil sige til fru Dorit Myltoft, er, at jeg da selvfølgelig også - og det synes jeg ikke, der kan være tvivl om, jeg ved ikke, hvor fru Dorit Myltoft har det fra - tager stærkt afstand fra, sådan som det var for 100 år siden, hvor man havde børnearbejde, og hvor børnene var nødt til at arbejde, for at familien økonomisk kunne hænge sammen. Det er slet ikke det, det er slet ikke det. Hvis man så alligevel drager en parallel til vore dage, hvordan er det så, det er i dag?
Er virkeligheden ikke, at i dag er det stadig væk sådan, at dem, børnene ser mindst, er deres forældre?
For forældrene, både mor og far, er nødt til at være på arbejdsmarkedet for at tjene penge nok til, at de kan leve af det, efter at de har betalt deres skat.
Er det ikke et faktum, at forældrene faktisk er dem, som børnene ser mindst?
Og dermed er vi vel egentlig ved at være tilbage til, sådan som det var for 100 år siden.
Ikke at børnene i dag går ud på arbejdsmarkedet og tjener penge, nej, de er placerede i forskellige institutioner rundtomkring, mens forældrene knokler og knokler for at få råd til at betale til skattefar.
Vi skal ikke have det, som det var for 100 år siden.
Vi skal heller ikke have det, som det er i dag.
Vi skal have lavet nogle markante skattelettelser, så man kan leve af den løn, man får, når man går ud og arbejder, og dermed behøver børnene ikke at skulle gå ud og arbejde, og dermed behøver børnene heller ikke at være placeret i forskellige institutioner.
Jan Petersen (S), 1997-12-05:
Der var kun en af de bemærkninger, hr. Tom Behnke kom med, som jeg vil kommentere, og det er den, om hr. Tom Behnkes nabo skal betale, fordi hr. Tom Behnke har børn.
Ja, det synes jeg hr. Tom Behnkes nabo skal, for hvis hr. Tom Behnkes nabo af forskellige grunde ikke har børn, så er det rimeligt, at han betaler til hr. Tom Behnkes børn, for det bliver jo en dag dem, der skal forsørge hr. Tom Behnkes nabo, når han bliver gammel og skal betale hr. Tom Behnkes nabos sygehusfaciliteter, plejehjemsfaciliteter, og hvad man ellers har brug for i den alder.
Det er rimeligt, at vi omfordeler mellem dem, der har børn, og dem, der ikke har børn.
Det har dem, der ikke har børn, faktisk gavn af, for ellers var der ikke nogen, der kunne hjælpe dem, den dag de havde brug for ressourcer og ikke selv kunne tilvejebringe dem længere.
Dorit Myltoft (RV), 1997-12-05:
Det mener jeg at vi skal være med til.
Det er en del af det, der holder os sammen, men hvis nu naboens barn var et handicappet barn, ville hr. Tom Behnke så heller ikke være med til at betale til det?
Tom Behnke (FP), 1997-12-05:
Nu tror jeg, vi er så langt ude, at end ikke fru Dorit Myltoft er i stand til at bunde.
Hvad er det for insinuationer at komme med her?
Hvad er det for beskyldninger
at lægge i det, jeg har sagt her fra Folketingets talerstol?
Det, som fru Dorit Myltoft faktisk står og gør her, er at lave en sammenligning mellem at have handicappede børn og at have børn.
Faktum er, at det ikke er nogen social begivenhed at blive forælder.
Det er det ikke, men det kan i den grad være et meget, meget stort og meget, meget tungt arbejde at have et handicappet barn.
Og Fremskridtspartiet har gennem alle årene støttet, at vi burde gøre meget mere for, at de forældre, der har handicappede børn osv., og som virkelig har brug for hjælp, også får den hjælp, de har brug for.
Men virkeligheden er jo, at den måde, Folketinget prioriterer sine udgifter på i dag, er at strø penge ud med rund hånd til alt og alle, som ikke har brug for penge, med det resultat at de, de virkelig har behov for hjælp, ikke får den hjælp, de har brug for, bl.a. på hjemmehjælpsområdet, som vi diskuterede under dagsordenens forrige punkt.
Det er jo
det, der er problemet.
Man har så travlt med at købe vælgere, at der ikke er penge til dem, der virkelig har brug for hjælp.
Så selvfølgelig skal vi hjælpe de handicappede børn, men det er svært i dag, for man bruger pengene på folk, der ikke har brug for det.
Det er ingen social begivenhed at blive forælder.
Bruno Jerup (EL), 1997-12-05:
Der er ikke nogen tvivl om, at når det drejer sig om forholdet til de børn, som findes i samfundet, er de på den ene side forældrenes børn, det er jo klart nok, men på den anden side er de også vores fælles børn, som vi må have et ansvar for, bl.a. fordi de jo repræsenterer samfundets fremtid.
I det konkrete lovforslag, som handler om at give fædrene, konkret fædrene, 2 uger ekstra i barselorlov, må vi sige, at det er vi positive over for.
Vi synes, at det da bestemt er et skridt i den rigtige retning.
Vi undrer os måske lidt over, at forslaget er så bastant, i forhold til at de 2 uger skal anbringes nøjagtig i forlængelse af moderens orlovsperiode.
Vi kunne sådan set
godt have forestillet os, at parret lidt mere selv kunne afgøre, hvornår de ønskede de 2 uger skulle ligge, men det er måske noget, vi kan diskutere under udvalgsarbejdet.
Vi kunne også godt tænke os at vide, når nu man slår så meget på, at det er en udvidelse af fædreorloven, om det så skal forstås så bastant, at de registrerede partnerskaber, det kan enten være et registreret partnerskab imellem to kvinder eller to mænd, som har et barn eller flere børn til fælles, er udelukket fra at kunne bruge den her 2-ugers-regel.
Men det kan vi muligvis også få svar på i udvalgssammenhængen.
Det fremgår ikke af forslaget.
Men vi er som sagt positive over for lovforslaget.
Der er jo ikke nogen tvang i det, og det rummer nogle nye muligheder.
Jeg tror, at det vil blive brugt i vid udstrækning af en række fædre.
Det er et godt skridt på vej til den grundlæggende tanke, som også Enhedslisten har, der går ud på, at udgifterne i forbindelse med det at have børn er kollektive udgifter, som vi skal udjævne hen over samfundet og livsforløbet.
Det er jo i virkeligheden kun et klart mindretal af befolkningen, der har børn, og de, der har dem, har dem ikke hele livet.
Derfor er det fornuftigt og naturligt, at vi ikke bare betragter det som en individuel opgave og som en hård belastning i de måske 20 eller 25 år, hvor børnene er hjemme, men som noget, der skal udjævnes over hele livet og over hele samfundet.
Vi synes i hvert fald, det er et skridt ad den rigtige vej.
Sonja Albrink (CD), 1997-12-05:
Det er vigtigt for barnet, at både far og mor allerede fra fødslen tager aktivt del i omsorgen for og samværet med det.
Det giver barnet de bedste muligheder fremover, og derfor synes vi også, det er vigtigt, at vi udformer rettighederne til barselorlov således, at de giver begge forældre mulighed for at være med helt fra den spæde begyndelse.
Med det lovforslag, vi har til behandling her, giver vi både fædrene bedre muligheder og forlænger den maksimale barselorlov med 2 uger, og begge dele synes vi er positivt.
Vi kan se, at stadig flere forældrepar prioriterer at deles
ligeligt om ansvaret for børnene, og derfor er det også naturligt, at reglerne om barselorlov skal afspejle dette.
Forbedring af fædrenes barselrettigheder betyder jo, at forældrene bedre kan prioritere og praktisere en ligestilling i hjemmet.
Kravet om, at børnepasningsorloven skal vare mindst 13 uger, betyder, at mange mænd afholder sig fra at gå på børnepasningsorlov.
De kan være bange for at miste kontakten til arbejdspladsen, og de går måske så meget op i jobbet, at de ikke føler sig godt tilpas, hvis de skal være væk alt for længe.
De oplever måske, at de sætter karrieren eller jobbet på spil, hvis de er væk, og de kan også være bange for at blive drillet på arbejdspladsen, fordi de ønsker at gå hjemme, for den slags gør mænd da ikke.
Vi har hørt det hele
så mange gange før, og vi synes ikke, det er spor rimeligt, men sådan forholder det sig jo stadig på nogle arbejdspladser. Skal vi gøre noget reelt for fædrenes mulighed for at gå på barselorlov, taler meget derfor for, at de skal have den mulighed for at holde en kort orlov, som dette forslag giver.
Der er måske også brug for den lille ekstra tilskyndelse, forslaget giver fædrene til at benytte sig af tilbudet om den ekstra 2-ugers-orlov, så den samlede orlovsperiode kan forlænges med 2 uger.
Alt i alt synes vi i CD, at lovforslaget er godt, og vi kan også støtte det.
Poul Nødgaard (DF), 1997-12-05:
De nuværende ordninger på dette område er ganske udmærkede.
Jeg husker, at for mange, mange år tilbage i tiden havde en kvinde kun 14 dages barselorlov, så man må jo sige, at de nuværende ordninger er formidabelt gode og sikkert ikke for gode.
Vi skal støtte børnefamilierne.
Men når det er sagt, vil jeg godt sige, at dette her er en af de typiske ting, der lige pludselig gror op i en forhandlingssituation med et krav - i dette tilfælde sikkert fra SF - om, at nu skal der gives yderligere 14 dages orlov til fædrene.
Nu er jeg i den situation, at jeg omgås - og det tror jeg de fleste politikere gør, forhåbentlig da - utrolig mange mennesker, og jeg har aldrig nogen sinde på de mange møder og de mange sammenkomster, og hvor jeg ellers mødes med andre mennesker, hørt noget om, at der er et utrolig stort behov for, at fædrene skal have yderligere 14 dages orlov.
Men så gror det pludselig frem, og for at få en finanslov på plads, og hvad ellers der sker i nattens mulm og mørke, finder man ud af nogle ekstra krøller.
Der har været rejst det spørgsmål, hvor pengene skal komme fra - de 100-150 mio. kr., det er jo svært at sige, hvad det kommer til at koste pr. år.
Der er jo den mulighed, at man tager dem over skatterne, men det er jeg nu ikke sikker på.
Man kunne jo også gå ud og låne pengene.
Nu er der en målsætning her i Danmark om, at gælden skal være væk
senest i år 2005, tror jeg det er, og det er man meget skråsikker på.
Men der er altså trods alt kun 7-8 år til, så det vil jeg se, før jeg tror det.
Men her er der altså tale om 100 mio. kr., og vi behandlede et lovforslag for en times tid siden, hvor det var 220 mio. kr., der skulle ud af statskassen, og sådan kan jeg blive ved.
Vi kan ikke støtte lovforslaget.
Hvis det var noget, der var et kompakt ønske om, og hvis vi kunne se, det var berettiget, ville vi se lidt anderledes på det i Dansk Folkeparti; men når det er noget, der pludselig gror op, som en brændenælde gror op i ens have, synes jeg ikke, det er noget at gå efter.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-12-05:
Ja, ministerens kommentar til de 250 mio. kr. forvirrede faktisk også mig - jeg skal lade andre afgøre på hvilket niveau - men jeg må sige, at hvis man ikke var det i forvejen, så blev man da nu meget forvirret.
Ministeren sagde, at når kommunerne fik nye opgaver, så skulle de kompenseres.
Hvordan skal de fordeles?
Efter hvilke kriterier?
Skal de bruges til administration?
Der står jo i bemærkningen til lovforslaget, at der i forbindelse med finanslovforhandlingerne er aftalt en ramme for forbedringer på hjemmehjælpsområdet på i alt 250 mio. kr. Jeg synes, vi nu har behov for at få det præciseret.
Jeg spurgte meget konkret ministeren, om disse penge skulle fordeles over bloktilskuddene, og det fik jeg ikke et præcist svar på; men jeg går ud fra, at vi får et præcist svar nu.
Anne Baastrup (SF), 1997-12-05:
Jeg vil kort minde fru Karen Højte Jensen om, hvad den tidligere formand for LO udtalte, dengang man rent faktisk gennemførte denne bestemmelse.
Det var hr. Thomas Nielsen, der sagde, at han under ingen omstændigheder ville acceptere, at mændene fik en statsfinansieret fisketur på 14 dage.
Det var den officielle folkeholdning på det tidspunkt, men ikke desto mindre indvilligede Det Konservative Folkeparti i at lave et lovforslag, fordi De Radikale skulle stemme for finansloven, således at man indførte fædreorloven og i øvrigt forlængede barselorloven.
Vi har nu set, at den udvikling har sat sit præg.
Vi kan se, at fædrene rent faktisk i 50-60 pct. af tilfældene af det gennemsnitlige antal fødsler bruger denne orlovsordning.
Vi kan så stå i en situation, hvor vi ikke får brugt den, og så er folkestemningen der ikke endnu.
Men det ville være en god idé, hvis vi kunne få den udvikling, som Det Konservative Folkeparti selv var med til at starte i 1984.
Jan Petersen (S), 1997-12-05:
Jeg forstår, at hr. Poul Nødgaard ikke har mødt nogen folkestemning for forslaget.
Det kan selvfølgelig bero på, hvilke folkelige kredse man kommer i.
Der var en enkelt ting i hr. Nødgaards indlæg, som gav mig en lille smule optimisme.
Hr. Poul Nødgaard mente, at det var noget, der var groet pludseligt frem i finanslovforhandlingerne, så derfor vil jeg gerne med formandens tilladelse gentage, hvad jeg sagde i mit ordførerindlæg, ved at citere statsministerens åbningstale.
I den sagde statsministeren: »Regeringen vil som bidrag til større ligestilling i ansvaret for småbørnene komme med forslag om en 2-ugers-forlængelse af barselorloven for mænd.«
Det, der sker her, er, at regeringen nu fremsætter et forslag, den har varslet for over 2 måneder siden og tilsyneladende nu har fået et flertal for.
Det ville i øvrigt være rart, hvis hr. Poul Nødgaard var med i det flertal, men det lød jo ikke sådan.
Karen Højte Jensen (KF), 1997-12-05:
Den socialdemokratiske ordfører ønsker at forklare Det Konservative Folkeparti og, forstod jeg, også Venstre, at det med fædreorlov var et lovgivningsmæssigt foretagende.
Det er altså ikke et mere lovgivningsmæssigt foretagende, end at hvis arbejdsmarkedets parter blev enige om at aftale en fædreorlov, var der ingen herinde, der ville ryste på hånden, så ville man naturligvis acceptere det.
Det er, hvad den sag drejer sig om, og det var derfor, jeg henviste til arbejdsmarkedets parter.
Fru Anne Baastrup kan da have meget ret i, at det kan være svært at dokumentere det her.
Jeg skal ikke hævde andet, men jeg mener ikke, at der er en stærk folkestemning for, at man skal gøre det her.
Det har været sagt af andre ordførere, at man tror, det her er godt.
Men det drejer sig jo om, at man pålægger såvel det offentlige som det private arbejdsmarked nogle yderligere udgifter, og derfor mener jeg, man skal være på lidt mere sikker grund, end man er i dag.