Christine Antorini (SF), 1998-11-24:
I modsætning til fru Henriette Kjær er vi i SF faktisk en anelse forbavset over, at Fremskridtspartiet finder det nødvendigt med en forespørgselsdebat om år 2000-problemet
, og det er bestemt ikke, fordi vi ikke mener, at emnet er vigtigt.
Vi synes, det er et utrolig vigtigt emne, men vi har lidt svært ved at se, hvorfor vi skal have en forespørgselsdebat her i salen, når Folketinget rent faktisk får redegørelser fra regeringen med status på løsningen af år 2000-problemet.
Man kan selvfølgelig sagtens vælge, som fru Henriette Kjær gør det, at stille en række kritiske spørgsmål.
Det kan jeg også godt gøre i forhold til, hvad det kommer til at betyde for min hverdag, og hvad det kommer til at betyde for samfundet, for det er utrolig svært at vurdere, hvor man finder de chips, der er syge, og hvor der er nogle, der fungerer.
Derfor må opgaven for os som folketingspolitikere også være ikke bare at stille alle mulige kritiske spørgsmål om, hvorfor der ikke sker noget dér og dér og dér, men at vurdere, om den overordnede indsats er god nok, om man systematisk er gået ind i forhold til de vigtige områder, og frem for alt om der er blevet lavet handlingsplaner.
Her har vi som sagt sidst fået en skriftlig redegørelse
fra regeringen den 9. september 1998 om de forskellige initiativer, der er taget, og i sidste uge deltog forkvinden for År 2000 Forum i Forskningsudvalgets møde og gav en meget grundig gennemgang af de initiativer, der er blevet taget, og hvilken status der var på en række centrale områder
Her kunne jeg så i øvrigt notere, at i hvert fald Fremskridtspartiets medlem af udvalget ikke var til stede, men lad det så være i denne sammenhæng.
Vi synes i SF, at det er vigtigt at tage hånd om år 2000-problemet på en afbalanceret måde.
På den ene side er det et alvorligt problem, der skal arbejdes grundigt med både inden for den offentlige og den private sektor, og for dem, der endnu ikke er kommet i gang med at tjekke alle deres digitale systemer igennem, er det vitterlig også sidste chance for at komme i gang. Omvendt synes vi heller ikke, det er meningsfuldt at blæse år 2000-problemet op i medierne som en kæmpestor faretruende katastrofe.
Det er med til at skabe en panikstemning, uden at det overhovedet er nødvendigt.
Det handler om at finde en balance, og heldigvis er situationen også sådan, at langt de fleste chips jo ikke kommer til at give år 2000-problemer.
Derfor består opgaven i at lave en systematisk gennemgang af alle sektorer, som det er også er blevet gjort under År 2000 Forums ledelse.
Det betyder en analyse og en handlingsplan for de store samfundskritiske systemer i sundheds-, trafik- og forsyningssektoren og ikke mindst at involvere den kommunale og amtskommunale sektor, hvor jeg er enig med hr. Kim Behnke i, at det halter.
Det er selvfølgelig også utrolig betænkeligt, at de ikke sætter ressourcer af, for det kommer til at koste penge, både hvis de skal gå ind og lave afdækning og også de steder, hvor de skal løse nogle af disse problemer.
Her er der helt oplagt et indsatsområde i forhold til amter og kommuner.
Det andet indsatsområde er en effektiv informationsvirksomhed i forhold til private virksomheder, hvor det viser sig, at de store virksomheder er godt med, men hvor det halter gevaldigt i forhold til små virksomheder.
Her er en række endnu ikke begyndt at tjekke deres produkter og systemer igennem, og her mener jeg, at deres organisationer har den helt store opgave med at rådgive deres medlemsvirksomheder med hensyn til at tage fat på år 2000-problemet.
Vi har tillid til det arbejde, der bliver udført i forskellige regier, og vi har også noteret os, at der er igangsat en uafhængig analyse af status inden for den offentlige sektor.
Jeg har dog et spørgsmål til ministeren, nemlig om de
utrolig få virksomheder, som har tilmeldt sig år 2000 parat-mærkningsordningen.
Jeg vil gerne spørge ministeren om, hvilke særlige initiativer der bliver taget for at sikre information og vejledning til forbrugerne, som ikke har en chance for at vide, om de har købt katten i sækken, hvis deres produkter indeholder nogle af de såkaldte forkerte chips, og hvad der gøres for at få flere virksomheder til at tilslutte sig mærkningsordningen.