runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
Det var genialt gjort af hr. Søren Søndergaard at få sammenknyttet det illegale arbejdsmarked og forsikringssystemet og de kontanthjælpsmodtagere, som kun har ledighed som problem og derfor bliver beregnet efter nogle nye regler, hvor de sådan set ikke kan komme i den situation, at de kan få noget mere eller meget mere end folk i dagpengesystemet.
Når jeg synes, det er genialt, er det sådan set bare et andet ord for at bringe total forvirring.
Men vi er jo heldigvis i den situation, at vi får mulighed for diskutere hele problemstillingen omkring illegal arbejdskraft.
Vi har også i Arbejdsmarkedsudvalget diskuteret problemerne med den illegale arbejdskraft, og jeg tror, det er bedst, at vi løser tingene på den måde.
Men jeg tror også stadig, at forsikringssystemet er bedst tjent med, at det er beskyttet af diger, som ikke kan undergraves af kontanthjælpsmodtagere, der kun har ledighed som problem.
Bjarne Laustsen (S), 2002-12-05:
Der er grund til at kvittere, når ministeren har lyttet og også er klar til i udformningen og implementeringen at lytte til de indvendinger, der er kommet.
Men jeg spurgte helt klart og tydeligt på baggrund af de mange - 645.000 - samtaler, der skal afholdes inden for den nærmeste fremtid, om det ikke var hensigtsmæssigt at udskyde det, sådan at man fik lidt bedre tid inden ikrafttrædelsen, så man måske kunne vente til den 1. juli.
Det her kan blive til noget negativt, hvis man håndterer det forkert.
Men for alle, der skal løse den her opgave, hvor ikke mindst arbejdsformidlingen spiller en central rolle - vi har haft problemer med Amanda og alt mulig andet tidligere - er det bedre, for at vi ikke skal få nogle problemer derude, at vi får en lang og fornuftig tid til indkøringen.
Så vil jeg selvfølgelig også gerne kvittere for det ændringsforslag, der er stillet, men jeg havde forventet, at det allerede var med i de 20 timer.
Men når ministeren siger, at det skal være på en fleksibel indsats, har ministeren alligevel vurderet, at det, der er over 20 timer, det, der er derover, det er o.k., men hvis det er under, så skal der være fastsatte krav fra ministerens side.
Det er det, jeg synes er lidt uhensigtsmæssigt. Der burde være en større fleksibilitet i det her, for vi ved jo også godt, at det er svingende.
Nogle gange har man måske 18 timer, andre gange måske 25 timer på en uge; det er de eksempler, vi har set.
Derfor synes jeg, at ministeren skulle lytte til de meget klare indvendinger, der er kommet imod det, og det kan simpelt hen klares ved denne udformning, når loven skal implementeres.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
Jeg må sige til hr. Søren Søndergaard, at det kan jo godt være, vi ikke bliver enige om, hvad diger skal bruges til.
Jeg mener helt klart, at diger skal bruges til, at man sikrer det, der er indenfor, mod, at det kan blive undergravet.
Det er det, jeg mener der ligger i de forslag, der her er lagt frem.
Derfor, da vi kunne give uddannelse i stedet for, gik det den rigtige vej.
Bjarne Laustsen (S), 2002-12-05:
Jeg vil gerne have hr. Søren Søndergaard til at bekræfte følgende udsagn: At det faktisk i en tid, hvor a-kasserne og fagforeningerne taber medlemmer, kan lykkes at få organiseret flere og få folk ind i det system, som jeg tror både Enhedslisten og Socialdemokratiet er tilhængere af.
Det var f.eks., da det lykkedes SiD at få lavet en overenskomst på avisområdet, et område, som har været uorganiseret og ikke særlig struktureret på nogen mulig måde.
Men på baggrund af, at det er lykkedes at få lavet en overenskomst, er medlemmerne faktisk strømmet ind.
Det er jo nøjagtig det, vi gerne vil med alle dem, som står udenfor i dag, nemlig at få folk organiseret og få dem ind i det rigtige system. Derfor er der alle incitamenter i denne aftale til, at folk melder sig ind og får det system, som gør, at vi kan have vores kollektive aftaler som værn imod alt det dårlige.
Søren Søndergaard (EL), 2002-12-05:
Jeg er glad for, at den socialdemokratiske ordfører ikke vil benytte Folketingets talerstol til at opfordre til sort arbejde.
Det synes jeg er betryggende, men det er sådan set slemt nok, at det forslag, som Socialdemokratiet stemmer for, reelt fører til det.
Virkeligheden er, at unge mennesker under 25 år skal leve for 1.400 kr. om måneden til alt, der ikke vedrører huslejen - 1.400 kr. om måneden!
Realiteten er jo, at det kan man ikke.
Det, der vil ske, fordi arbejdsløsheden er stigende, fordi det nogle steder er vanskeligt at få arbejde, er, at folk vil føle sig tvunget til at tage sort arbejde eller supplere det lille beløb med en eller anden form for anden indtægt. Det er en trussel imod a-kassesystemet.
Det er en trussel mod aftalesystemet.
Det er en trussel mod den faglige organisering, og der håber jeg, at vi fra Enhedslisten og Socialdemokratiet vil stå sammen om at forhindre den trussel.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
Hr. Søren Søndergaard fører sig højt op, og det kan jeg også godt forstå.
Men jeg er glad for bemærkningerne om den illegale arbejdskraft, for jeg har selv den samme opfattelse.
Jeg er heller ikke bange for udvidelsen med Østeuropa.
Så er der spørgsmålet, om det, at de mennesker kan få beløbet sat ned, skulle føre til, at de fik sort arbejde.
Det kan da godt være, at det måske var en glæde for dem, at de fik noget sort arbejde, så de kom helt ud af systemet, men jeg skal ikke appellere til, at de går ud og laver sort arbejde.
Det er jo ikke vores opgave at gøre det her i Folketinget.
Men det, der ligger i det, er, at de kan få noget ordinært arbejde, og ganske få timer kan jo rette tingene op.
Bjarne Laustsen (S), 2002-12-05:
Vi kendte alle sammen udgangspunktet, som var, at regeringen har en politik, der siger, at alle unge under 30 år skal have en uddannelse, og ellers skal de have en kontanthjælpsydelse, der er på SU-niveau.
Nej, det har vi ikke fået.
Så har vi undgået, at vi fik halve dagpenge for de 25-29-årige - helt klart et eksempel på, at det kan ses, at vi har været med.
Dernæst går jeg også ud fra, at Enhedslisten er enig i, at de unge mennesker skal have en uddannelse.
Og der har vi altså grupper under 25 år, der er på kontanthjælp, som er i den situation, at de måske er stoppet med deres uddannelse eller har mistet deres arbejde eller andet, og så går man tilbage i systemet, og så skal man have en hjælp Der har vi sørget for, at den kan man bibeholde i 9 måneder.
Hvis vi alle sammen er enige om, at man skal have en uddannelse, så er der altså så gode muligheder for optag i det ordinære uddannelsessystem, at der ikke vil være nogen, der kommer ned på den lave ydelse, som fru Line Barfod taler om.
Det er jo den virkelige kendsgerning.
Vi hørte også alle historierne om, hvad der ville ske, da man lavede ungeindsatsen i 1997, og der var stort set ingen, der blev ramt af dét.
Så vi har ikke nogen problemer i forhold til det felt.
Så vil jeg sige til hr. Jens Vibjerg, at det er helt klart og tydeligt, at man har sendt et signal om, i hvilken retning det er, vi skal gå. Meget af det er fælles gods, det er helt klart, men der er også sendt et signal om, at man stopper udbygningen af vindmølleparker, og det er jo en kendsgerning, at man nedjusterer forventningerne til vindmølleindustrien, og de, der har aktier i den, må lide med den sandhed også i dag.
Line Barfod (EL), 2002-12-05:
Hr. Bjarne Laustsen sluttede med at tale om, at man ønskede at sikre rimelige vilkår.
Hvordan forestiller Socialdemokraterne sig, at man skal kunne leve af det beløb?
Jeg kan forstå, at de borgerlige partier og Dansk Folkeparti går med til at skære så dybt i de sociale ydelser, men hvordan i alverden kan Socialdemokraterne finde på, at unge skal ned på så lave ydelser?
Hvordan har man tænkt sig, at de overhovedet skal leve?
Eller skal vi til at have sådan nogle særlige afdelinger på hospitalerne, hvor man kan komme ind og blive fedet op, når man er blevet syg af ikke at have penge til mad?
Jeg vil gerne kvittere for, at ministeren nu er positivt indstillet over for at dele forslaget.
Men så er der det her omkring DIS.
Som ministeren selv redegør for, er der forskellige myndigheder, der har forskellige beregninger, og for søfolkene er det altså meget svært at forstå, hvorfor forskellige myndigheder skal bruge forskellige beregninger, hvorfor man ikke kan have én omregning fra nettolønnen, som sømænd får, og så til den bruttoberegning, der skal bruges i mange forskellige myndighedssammenhænge.
Det, søfolkene ikke kan forstå, er, at når Civilretsdirektoratet skal beregne, hvor meget der skal betales i børnebidrag, bruger de en omregning, der giver søfolkene en høj indkomst, men når andre skal give dem dagpenge, bruger man én, der giver dem lav indkomst. Derfor vil jeg høre, om ministeren vil give tilsagn om at arbejde med, at der kun bliver én beregningsmodel for DIS-indkomst og én, hvor man ikke bruger et fiktivt skattefradrag, som der jo ikke er nogen søfolk, der har, hvilket ville gøre, at søfolkene kan få et ordentligt dagpengeniveau.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-12-05:
I anledning af kritikken af lovforslagets sammensætning, vil jeg sige, at jeg vil give tilsagn om, at vi ser på spørgsmålet om en opdeling af lovforslaget, og at det kan ske i udvalgsarbejdet mellem anden og tredje behandling.
For så vidt angår spørgsmålet om DIS-indkomst, vil jeg gerne have lov at forklare, hvorfor vi har valgt den foreslåede omregningsmodel og lidt om principperne i modellen.
DIS-indkomst er i princippet en nettoindkomst, altså det beløb, der er tilbage, når der almindeligvis er trukket skat.
Det betyder, at indkomsten ikke kan anvendes ved beregning af ydelser, og det er derfor nødvendigt ved beregningen at sammenholde med, hvad lønniveauet er for lignende eller tilsvarende arbejde.
Ved beregning af arbejdsløshedsdagpenge, Arbejdsdirektoratets model, har man løst det på den måde, at man bruttoficerer indkomsten, så det svarer til, hvad en sømand skal tjene for at opnå en nettoindkomst beskattet efter de almindelige regler, og det er Arbejdsdirektoratets model, der også her foreslås anvendt ved beregning af hjælp efter lov om aktiv socialpolitik.
Det, der sker, når man skal omregne DIS-indkomsten, er med andre ord et udtryk for, at der regnes baglæns.
Omregningen af DIS-indkomsten foretages på baggrund af gældende skatteregler.
I beregningen indgår derfor bundskat, mellemskat og topskat tillagt landsgennemsnit af kommunal og amtskommunal skat samt kirkeskat.
Herudover indgår de generelle fradrag, dvs. personfradraget og det særlige sømandsskattefradrag.
I 2002 udgør sømandsskattefradraget for personer, der sejler i udenrigsfart, et grundbeløb på 23.000 kr., herudover 15 pct. af indtægt op til 130.000 kr. og herefter 8 pct. af indtægt op til 310.000 kr. Herved kommer indtægten til at svare til, hvad en sømand, der følger de almindelige skatteregler, skal tjene for at få udbetalt den aktuelle DIS-indkomst.
I modsætning til Civilretsdirektoratets omregning, der omfatter alle skattefrie lønindtægter, herunder DIS-indtægter, er der her tale om en præcis og objektiv omregning uden mulighed for at foretage et skøn.
Civilretsdirektoratets omregning er alene et hjælpemiddel til brug ved skønnet over indtægtsniveauet, og Civilretsdirektoratet er opmærksom på, at anvendelsen af beregningsmetoden i nogle situationer kan føre til en for høj bruttoindtægt, hvorfor det anfører, at tendensen i skønnet bør være at nedrunde. Jeg mener derfor, at den foreslåede omregning er den mest korrekte måde at bruttoficere en DIS-indkomst på, da omregningen - og det er hovedpointen - sidestiller DIS-sømænd med øvrige sømænd.
Line Barfod (EL), 2002-12-05:
Jeg håber, at fru Irene Simonsen kan komme med en god forklaring på, hvorfor hun mener, at det skulle være en ligestilling af lønmodtagerne, at man for søfolk skal medregne et fiktivt skattefradrag i dagpengeberegningen.
Der er jo ikke andre lønmodtagergrupper, hvor man går ind og regner skattefradrag med, når man skal se på, hvilken dagpengestørrelse de skal have.
Og det, der er problemet og forskellen på Civilretsdirektoratets og Arbejdsdirektoratets model, er, at Arbejdsdirektoratet medregner et fiktivt skattefradrag.
Og det gør, at de får mindre i dagpenge.
Og jeg kan sige til fru Irene Simonsen, at jeg har tænkt mig om.
Jeg har ikke bare tænkt mig om, jeg har også lyttet til de folk, der kender området, og de søfolk, som det her kommer til at handle om, og de vil meget gerne have én model.
For dem er det altså vigtigere at have høje dagpenge, som de har behov for, når de ind imellem er arbejdsløse, hvad søfolk med jævne mellemrum er, hvorimod det ikke har så stor betydning, hvad de kan få i sociale ydelser.
Det er langt vigtigere at have ordentlige dagpenge, så der ikke er behov for de sociale ydelser.
Det er jo det, der er problemet, for hvis man ikke sørger for, at de har høje nok dagpenge, kan de komme ud for at få behov for de sociale ydelser.
Derfor foretrækker vi en ensartet model, som giver dem et ordentligt beløb.
Og det er altså en forskel på 70 kr. om dagen i dagpenge.
Det er en del.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
Jeg sagde i mit første indlæg, at det ville klæde ministeren at gå her op på talerstolen og foretage den handling, der hedder, at han godt kan se, at det er fornuftigt at lave denne opdeling.
Når jeg bad om ordet igen, er det på baggrund af fru Irene Simonsens bemærkninger om det der med Civilretsdirektoratet.
Det kom nu ud mellem sidebenene, at det var på baggrund af de sociale ydelser, at man sådan set ikke mente, at man kunne gå ind for Civilretsdirektoratets omregningsmodel.
Jeg mener helt klart, at med den måde, som de sociale ydelser bliver beregnet på i fremtiden, vil Arbejdsdirektoratets metode være mere uretfærdig end Civilretsdirektoratets.
Jeg må helt klart sige til fru Irene Simonsen, at Civilretsdirektoratets metode at gøre tingene op på, hvor man skønner, fordi man er nødt til at tage hensyn til den enkelte, og hvad det er for en situation, den enkelte sådan set står i, kalder jeg også den mest retfærdige.
Ole Sohn (SF), 2002-12-05:
Konsekvensen af fru Irene Simonsens argumentation er jo, at man skal lave ét lovforslag om året, hvor man blander alting sammen. Så må man tage det gode og det dårlige i én stor sammenblanding, men sådan hænger verden simpelt hen ikke sammen. Jeg ved, at ministeren er en hædersperson, som man altid har kunnet få en ordentlig og regulær forhandling med, så jeg vil simpelt hen bede ministeren om at gå på talerstolen og tilkendegive, at man accepterer, at forslaget går tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling, og at man så vil arbejde for at lave en opdeling.
Derfor vil jeg gerne appellere til, at ministeren går op og siger: Vi accepterer, at lovforslaget går tilbage til udvalget, så ser vi på det og deler det eventuelt, og så vender vi tilbage til tredjebehandlingen.
Anders Samuelsen (RV), 2002-12-05:
Jeg skal også bare på Det Radikale Venstres vegne meddele, at vi støtter forslaget om at dele lovforslaget op og stiller os undrende over for, hvorfor Venstres ordfører og dermed regeringen ikke kan se det fornuftige i at gøre det.
Det ville være rimeligt over for Folketinget. Den argumentation, som vi har hørt indtil nu, mener jeg ikke på nogen måde er tilfredsstillende, og jeg må bede Venstres ordfører om at komme med bedre svar.
Irene Simonsen (V), 2002-12-05:
Først til hr. Ole Sohn: Jeg synes, det er dejligt, at vi nu kan se, hvor vi har SF henne, for hr. Ole Sohn sagde det helt tydeligt fra talerstolen her: Gulerødder vil vi altid være med til, men lige så snart det får konsekvenser, står vi af.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at det her handler jo netop om, at vi tager udgangspunkt i Arbejdsdirektoratets beregningsmetode.
Her tages der udgangspunkt i en bruttolønberegning, som man jo vil gøre inden for alle områder, når man skal beregne en dagpengesats.
Så vil jeg gerne gøre opmærksom på, at hvis man bruger Civilretsdirektoratets beregningsmetode - nu siger fru Line Barfod, at det koster 70 kr. om dagen at bruge
Arbejdsdirektoratets beregningsmetode -
koster det jo i sociale ydelser.
Det synes jeg fru Line Barfod skal tænke meget over.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
Jeg må også sige til fru Irene Simonsen, at det var en lidt underlig argumentation, der blev fremført her.
Jeg går virkelig ud fra, at fru Irene Simonsen har læst lovforslaget og også har læst, hvordan det foreslås delt.
Dermed må jeg sige, at det da er to forskellige områder.
Det er ikke den samme situation, som man sådan set stiller mennesker i, når det også drejer sig om kontanthjælpsmodtageres barselorlov, og det havde vi jo en lang, lang debat om under førstebehandlingen af det her lovforslag.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at man kun taler om, at det har noget med ydelser at gøre.
Jeg har lidt svært ved at se, at det kun har noget med ydelser at gøre.
Jeg mener også, at det, man har strikket sammen i dette omfattende lovforslag, har noget med nogle rettigheder at gøre.
Jeg har nogle flere bemærkninger, men dem må jeg vende tilbage til.
Line Barfod (EL), 2002-12-05:
Jeg forstår heller ikke argumentationen fra Venstres ordfører
om, at hvis noget handler om ydelser, kan man blande det sammen i ét forslag.
Vi kunne virkelig undgå mange lovforslag i Folketinget, hvis vi kunne blande alle dem, der handler om ydelser, sammen i ét forslag.
Men problemet ville være: Er der så overhovedet nogen, der kunne stemme for det, når man får blandet så mange forskellige ting sammen?
Til det her med søfolkene og deres omregning, hvor fru Irene Simonsen siger, at Civilretsdirektoratets model ikke er objektiv: Jeg forstår ikke, hvordan den anden model kan være objektiv, når man dér tager et fradrag med.
Ved alle andre lønmodtagergrupper begynder man jo ikke at regne fradrag med, når man regner om til dagpenge.
Og for søfolkene giver det altså en forskel i dagpengene på 70 kr. om dagen.
Hvis man har prøvet at leve for den sats, som dagpengene er, så ved
man, at 70 kr. om dagen altså også er en slat penge
Det betyder noget for de folk, som det her forslag rammer, mens det derimod er så lille en udgift på statsbudgettet, at man overhovedet ikke kan få øje på den.
Jeg forstår ikke, hvorfor regeringen og regeringspartierne har så meget imod at bruge én model, der sikrer de mennesker, det handler om, bedst muligt, i stedet for at holde fast i at have mange forskellige modeller og så bruge dem dér, hvor det hver gang er til skade for folk.
Ole Sohn (SF), 2002-12-05:
Hvis man skal følge Venstres ordførers argumentation, kan man godt undre sig over, hvorfor regeringen ikke har taget det efterfølgende lovforslag med.
Dér skal vi faktisk behandle et forslag om nedsættelse af ydelsen for kontanthjælpsmodtagere.
Det er også et ydelsesspørgsmål, hvorfor er det så ikke lagt ind i det her lovforslag?
Det har ingenting med hinanden at gøre.
Man bringer Folketinget i en underlig situation.
Det at samle tingene på denne måde gør det komplet umuligt at få en seriøs behandling.
Hvis argumentationen om, at det har noget med ydelser at gøre, skal være holdbar, så skulle alle mulige andre former
for ydelser jo også ind i det samme lovforslag.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.
Det er lovsjusk, og regeringen ved det godt.
Der går ingen skår af regeringen, for regeringen får alle tre forslag vedtaget, selv om det
Irene Simonsen (V), 2002-12-05:
Jeg vil meget gerne svare på to af de ting, der er nævnt her.
Til det med, at vi skal have delt lovforslaget, vil jeg sige, at der netop er en indre sammenhæng i de her forslag, for alt drejer sig om ydelser, og det er derfor, at det er oplagt at tage det under ét.
Til hr. Ole Vagn Christensen vil jeg sige, at jeg ikke helt forstår hans modstand.
Jeg forstår måske godt det, at vi skal have en ensartet beregningsmetode, men at det skal være Civilretsdirektoratets beregningsmetode, har jeg meget svært ved at forstå, for det er jo netop Arbejdsdirektoratets beregningsmetode, som er den objektive.
Af beregningsmetoden fra Civilretsdirektoratet fremgår det klart, at der vil blive foretaget individuelle skøn i sagerne.
Der må være en vis ligestilling, ensartethed og objektivitet i det her.
Tove Videbæk (KRF), 2002-12-05:
Kristeligt Folkeparti er også meget stærk tilhænger af, at lovforslaget bliver delt i to, så derfor stemmer vi, som der også står i betænkningen, for det ændringsforslag.
Derudover har der indsneget sig et par fejl i betænkningen.
Der står, at vi stemmer imod ministerens ændringsforslag.
Det gør vi bestemt ikke, vi stemmer for ministerens forslag, og hvis forslaget ikke bliver delt, vil vi i sidste ende alligevel stemme for lovforslaget.
Det er en fejl, at det andet står der, og den vil blive rettet.
Derudover skal jeg på vegne af SF, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti sige, at vi ønsker lovforslaget tilbage til udvalget.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-12-05:
I Socialdemokratiet har vi også diskuteret den sammenblanding af problemer, som vi behandler i det her lovforslag, og vi støtter fuldt ud de bemærkninger, der er kommet fra hr. Ole Sohn og fru Line Barfod om, at dette lovforslag bør deles.
Vi forstår ikke den kamp, som regeringen sådan set vil føre for at holde fast i et lovforslag, hvis elementer helt naturligt ikke har noget med hinanden at gøre.
Det andet, jeg gerne vil sige til beskæftigelsesministeren, er: Vi forstår heller ikke den modstand, der er imod at finde en ensartet omregningsmodel,
Vi er af den opfattelse, at det mest naturlige, det mest retfærdige vil være, at man bruger Civilretsdirektoratets opgørelsesmetode.
Vi mener faktisk heller ikke, at ministeren er i stand til at dokumentere, at det vil være en dyrere omregningsform, for vi har jo det, der hedder maks. dagpenge.
Derfor tror vi overhovedet ikke på, at den situation vil opstå, at man vil kunne begrunde over for Dansk Folkeparti, at de ikke kan få lov til at stemme for denne fornuftige ordning, fordi det vil stride imod det finanslovforslag, som de har været med til at skrive under på at de ikke vil være med til at forhøje. Derfor må jeg sige til ministeren: Ministeren kunne gøre Folketinget en god tjeneste ved at gå ind for det forslag, der ligger om en deling af dette lovforslag, og den anden ting er, at ministeren også kunne gøre det hele en stor tjeneste ved at få en ensartet omregningsmodel, nemlig Civilretsdirektoratets omregningsmodel.
Ole Sohn (SF), 2002-12-05:
Det her er et lovforslag, som bestemt ikke ville kunne være kommet frem i denne udformning, hvis det havde været sådan, at man havde brugt eksemplet som case i det udvalg, hvor vi her i Folketinget har arbejdet for at sikre en bedre kvalitet i lovgivningsarbejdet.
Hvis man havde brugt dette lovforslag som eksempel, ville det være blevet kasseret.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, hvordan regeringen kan få sig selv til at blande tre vidt forskellige elementer ind i et lovforslag, og hvorfor man ikke bare deler det.
Man har jo flertal for alle tre dele, men så ville vi kunne få en seriøs lovbehandling.
Nu er det jo sådan, at flertallet altid bestemmer.
Det er ikke nødvendigvis altid flertallet, der har ret, men jeg vil bare bekendtgøre, at hvis vores, Enhedslistens og SF's, ændringsforslag bliver stemt ned, vil det her give anledning til, at vi fremover, når den type sager kommer, må bede Lovsekretariatet om at se på det og i givet fald også Præsidiet.
Det er simpelt hen et eklatant brud på god parlamentarisk skik, at man på den måde bare bruger sit flertal og blander vidt forskellige forslag i én stor suppedas.
Det burde ikke være sket, og der burde være grebet ind for længst.
Det er uheldigvis ikke sket i denne sag, men vi vil sørge for, at det ikke sker fremover, ved at vi på forhånd blander Lovsekretariatet og Præsidiet ind i den type sager.