runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2006-11-15:
Må jeg lige svare allerførst, at jeg ikke er tilhænger af et multikulturelt samfund.
Men jeg accepterer, at der er folk, der er kommet hertil, som har fået dansk statsborgerskab, og som vi derfor skal integrere.
Men de skal ikke blive multikulturelle, de skal blive danske.
Det er det, der er meningen med det hele, og det er det, der er vores opgave, og det er det, der også er meningen med den integrationsaftale, der blev vedtaget den 16. juni 2005, og som vi er ved, som det hedder, at udmønte.
Men med hensyn til det sidste med disse fremmede, som kom hertil
Må jeg lige få repeteret det sidste punkt?
Det er ikke sådan at blive gammel.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-15:
Først vil jeg da gerne sige tillykke til hr. Søren Krarup og Dansk Folkeparti, som jo nu, kan man sige, med sin stemmeafgivning her blåstempler det multikulturelle samfund, idet man her er med til at erkende, at man også kan være dansk og have anden etnisk baggrund osv.
Det synes jeg er positivt, og om ikke andet kan man sige, at der kommer vi da til at tage et stort skridt i dag.
Det, jeg egentlig gerne ville spørge til, var den aftale fra december 2005, som hr. Søren Krarup henviser til, hvor jeg bare for historieskrivningens skyld vil sikre mig: Er det ikke korrekt forstået, at hvad angår de betænkeligheder, som bl.a. formanden for Indfødsretsudvalget udtrykte efter aftalens indgåelse om bl.a. forholdene for torturofre, har man ikke i forligskredsen kunnet enes om at flytte noget i aftalen?
Eller er der rent faktisk sket ændringer som følge af den konservative udmelding?
Allan Niebuhr (KF), 2006-11-15:
Jeg vil gerne slå fast, at når vi taler om folk med lidelsen PTSD, har jeg ikke sagt, at de dermed skal have direkte adgang til at blive danske statsborgere.
Jeg har sagt, at jeg synes, det var rimeligt, at de mennesker fik en mulighed for at få deres sag behandlet som dispensationssag i udvalget.
Det har vi drøftet, og det har der ikke været mulighed for at blive.
Derfor står vi selvfølgelig ved den aftale, vi har indgået, og derfor er der i øjeblikket den regel, der er gældende for folk med lidelsen PTSD, at deres sager ikke bliver forelagt for Indfødsretsudvalget på dispensation.
Men jeg vil gerne slå fast en gang til, så det ikke kan misforstås: Jeg har aldrig givet udtryk for, at folk med lidelsen PTSD pr. automatik skulle have dansk statsborgerskab.
Brian Mikkelsen (KF), 2006-11-15:
Kommunerne bør selvfølgelig være utrolig glade for, at vi putter så mange penge ekstra ind i egnsteater for at hjælpe kommunerne med opgaven på egnsteaterområdet.
Det er jo lokale teatre, der bliver skabt.
Staten har skabt en fantastisk generøs ordning, hvor vi tidligere refunderede 50 pct. af udgifterne.
Nu kan det være, vi måske refunderer mere, måske lidt mindre, men der har aldrig nogen sinde været så mange penge i ordningen som nu – aldrig nogen sinde.
I den fremtid, vi kan se foran os, og det vil sige de næste 3-4 år, er der ikke noget som helst i sol og måne, der tyder på, at der ikke er rigeligt med penge i ordningen.
Det er det, vi må forholde os til.
Vi ved, der er 28 teatre, vi ved, der er 3 teatre på vej, og så dækker den her økonomi altså.
Samtidig med at den dækker de nye teatre, dækker den også, at de eksisterende teatre får flere penge, end de har i dag.
Så der er flere penge til de eksisterende teatre, og der er flere penge til nye teatre.
Jeg behøver ikke belære spørgeren om, hvordan den parlamentariske proces fungerer i Folketinget.
En stemmeaftale er en aftale om det, man aftaler med hensyn til strukturaftalen, og det er netop forskellen fra at lave et egentligt forlig.
Hvis vi havde lavet et forlig, bandt det jo begge parter.
Vi vil aldrig nogen sinde som andre partier kunne finde på at løbe skrigende bort fra de forlig, der er blevet lavet, og de forudsætninger, der er.
Det ligger slet ikke til regeringen at gøre.
Vi står ved ethvert ord i de forlig, vi laver.
Men en stemmeaftale betyder netop, at ethvert parti har mulighed for selv at forfølge de tanker, man har på de forskellige områder, og inden for teaterområdet har vi ét formål.
Det er at styrke og løfte egnsteaterkvaliteten ved at putte flere penge ind i egnsteatrene og lave nogle kvalitative udviklingsmuligheder for dem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2006-11-15:
Der er alligevel en række spørgsmål, som er uafklarede selv efter ministerens svar, for nogle får at vide, at deres hårde hvidevare-installationer er faste installationer, og andre får at vide, at det er løsøre, når de henvender sig til forsikringsselskaberne.
Og der har jo også stået forskellige meldinger i aviserne.
Jeg kan sige, at jeg som baggrund for mit lille spørgsmål til økonomi- og erhvervsministeren har fået ganske mange mails, hvor folk faktisk har fået forskellige meldinger.
Derfor var formålet i virkeligheden at få afklaret, om det er sådan, at de hårde hvidevarer er dækket ind under begrebet faste installationer, eller om de er løsøre, når nu der er erklæret stormflod som følge af stormen.
Det var i øvrigt også derfor, jeg lavede den begrundelse for spørgsmålet, som er her.
Fordi der bliver erklæret stormflod, kan man ikke få dækket sine skader.
Derfor vil jeg gerne sige til spørgeren i dag, at ved henvendelse til Stormrådet, der behandler sagerne, har jeg her til formiddag fået oplyst, at der er 3.000 sager undervejs.
Og det er jo forsikringsselskaberne, der første gang indstiller og behandler sagerne, og siden er det Stormrådet.
Men jeg kan kun henholde mig til det svar, jeg allerede har afgivet omkring løsøre.
Så må vi altså efterfølgende grave i det for at prøve at få skabt den klarhed, men som sagen ser ud for nærværende, må vi sige, at det løsøre ikke dækkes.
Hvis der er andre forsikringsselskaber, der vil dække det, jamen så vil vi se på sagen.
Men udgangspunktet i sin tid i lov om stormflod var en solidarisk ordning, hvor alle, der bor i lejligheder, betaler til en fond, der dækker skader for de mennesker, der bor der, hvor man kan risikere at få vand ind fra havet.
Det er derfor, man har været meget restriktiv i sin holdning.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jeg synes ikke, man kan stille det op på den måde.
Jeg synes, man skal se det hele i et bredere perspektiv.
Tag f.eks. Afghanistan.
Der er faktisk brugt penge på en krig, der fjernede det grusomme Talebanstyre i Afghanistan.
Der er uro, og det er farligt at være i Afghanistan, men man er i gang med at udvikle et demokrati.
Hvordan ser det ud i Irak?
Jo, der er uro, og sikkerhedssituationen er ikke tilfredsstillende, men millioner og atter millioner af irakere er gået til stemmeurnerne for at vælge en demokratisk regering.
Jeg synes, at vi, der lever i demokratier, har en forpligtelse til at hjælpe andre på vej til at opleve den frihed og nyde de demokratiske goder, som vi nyder.
Desværre fører det en gang imellem til, at demokratierne er nødt til at anvende militær.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Vil det sige, at statsministeren er helt uenig i den beskrivelse, jeg nu vil forsøge at give: Man har givet 2.100 mia. danske kroner ud med det resultat, at hele regionen er blevet destabiliseret, og mener statsministeren, at når det kommer til stykket, er de givet bedre ud, end hvis man havde brugt dem på at forsøge at stabilisere regionen?
Det handler jo også om vores sikkerhed, og vores situation i Europa er jo blevet mere usikker på grund af den destabilisering af hele regionen, der er sket.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det er jo altid sådan, at hvis man skal bruge nogle penge, er det selvfølgelig som udgangspunkt markant bedre at bruge dem til de formål, som hr. Steen Gade nævner her, nemlig fremme af uddannelse og demokrati osv.
Det kan ingen jo være uenig i, men spørgsmålet er bare, hvordan vilkårene for at gøre det er.
Hvis Saddam Hussein stadig sad ved magten i Bagdad, ville selv nok så mange penge jo ikke nytte noget som helst.
De forarmede den irakiske befolkning, der ud over at være undertrykt af en brutal diktator blev udpint økonomisk på grund af det internationale samfunds afmagt, og det måtte altså have en ende på et eller andet tidspunkt.
Det er altid bedre at bruge penge på konstruktive formål som uddannelse, udvikling af demokrati og økonomisk udvikling end at bruge dem på krig; det siger sig selv.
Men hvis der sidder en diktator som Saddam Hussein ved styret, vil selv nok så mange penge intet som helst hjælpe.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Da beslutningen om at deltage i Irakkrigen blev truffet her i Folketinget, sad jeg jo ikke i Folketinget.
Jeg fulgte begivenhederne udefra og var egentlig lidt i tvivl i en periode, men blev overbevist om, at det, der blev sagt om masseødelæggelsesvåben osv., var forkert, og da det gik op for mig, at statsministeren talte med to tun ger i denne sag – en herinde i salen og en anden uden for vinduerne – blev jeg helt sikker på, at det var en forkert beslutning.
»Henset til, at krigen i Irak har kostet langt over 300 mia. dollars, anerkender statsministeren da i lyset af den stadig mere katastrofale udvikling i landet, at pengene måske kunne have været brugt langt bedre for at sikre fremskridt, frihed, uddannelse og demokrati i Mellemøsten?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Vi træffer vore egne selvstændige beslutninger her i Danmark.
Vi samarbejder med briterne i den sydlige del af Irak, og derfor er det naturligt, at vi i særlig grad har en dialog med briterne om, hvordan vi tilrettelægger strategien, men vi træffer vore egne beslutninger.
Jeg er i øvrigt enig i det, der er udgangspunktet for hr. Steen Gades spørgsmål.
Der er selvsagt forskel på den amerikanske og den danske situation, og vi skal i særlig grad vurdere den danske strategi i lyset af, hvordan udviklingen er i det sydlige Irak.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Nu siger statsministeren, at målet er, at vi skal ud af Irak, men man kan vel sige, at målet i starten i hvert fald var, at vi skulle med i Irak.
Jeg synes, at statsministeren bagatelliserer hele problemstillingen med politiet og militæret osv.
Stort set alle analytikere fortæller, at lige præcis de områder er nogle af de steder, hvor det virkelig har kikset.
Det vil sige, at situationen er alvorlig, og derfor vil jeg spørge, om det er rigtigt opfattet, at statsministeren mener, at når der nu skal diskuteres exitstrategi, – det er jo det, det hele handler om, selv om statsministeren lyder lidt anderledes i dag – er der én diskussion, som handler om Amerika, og en anden diskussion, der handler om England og Danmark.
Ser det sådan ud efter statsministerens opfattelse?
Vil beslutningerne blive de samme, eller vil de blive forskellige, og betyder det under alle omstændigheder, at Danmark aldrig vil kunne gå solo?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jo, men jeg har allerede svaret på det: at jeg jo også er af den opfattelse, at målet skal være, at de udenlandske tropper skal trækkes ud af Irak.
Det er jo det, der er målet.
Men den irakiske regering, som altså er en demokratisk valgt regering, og som et markant flertal af den irakiske befolkning opfatter som den legitime repræsentant for det irakiske folk, har bedt os om at blive, indtil irakerne selv kan overtage ansvaret.
Det synes jeg er ret afgørende.
Og det siger FN også.
Det er på det grundlag, jeg siger, at det rigtige må være, at vi bliver, indtil irakerne selv er i stand til at overtage ansvaret, men det skal vi til gengæld hjælpe dem til at kunne så hurtigt som muligt.
På den måde kan de udenlandske tropper spille en mere og mere tilbagetrukket rolle, men målet er selvfølgelig, at de skal helt ud af Irak.
Rune Lund (EL), 2006-11-15:
Man fyldes jo med varme, når man hører den store kærlighed, som statsministeren har til FN, men når man så tænker på, at statsministeren tilbage i 2003 startede en ulovlig krig uden et FNmandat, virker det ærlig talt noget hyklerisk.
Men det, jeg egentlig gerne vil nu, er, at jeg en gang til vil stille spørgsmålet om de 78 pct. af irakerne, som mener, at de udenlandske styrker skaber mere konflikt, end de forebygger; det er den undersøgelse, som statsministeren lige selv nævnte før.
Mener statsministeren på linje med de 78 pct. af irakerne, at de udenlandske tropper skaber mere konflikt, end de forebygger, eller mener statsministeren som de resterende 22 pct., at det ikke er tilfældet?
Det er spørgsmålet i anden omgang, og jeg kunne godt tænke mig et svar fra statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det, der er kendsgerningen, er, at den irakiske regering har bedt om, at de udenlandske tropper bliver i Irak, fordi regeringen endnu ikke føler, at man selv er i stand til at overtage ansvaret i alle landets provinser.
Det er den irakiske regering, der har bedt om det.
Det er i øvrigt også således, at det er FN, der har bedt om det.
Der ligger et FN-mandat som grundlag for den udenlandske tilstedeværelse i Irak i øjeblikket, og jeg synes, det er tankevækkende, at partier, som ellers normalt siger, at vi skal føre politik på grundlag af, hvad FN siger, nu pludselig er af den opfattelse, at det skal vi ikke gøre, når det gælder Irak.
Det er den irakiske regering, der beder os om at være der, det er FN, der beder os om at være der, og vi synes, det er rigtigt at hjælpe den irakiske regering til så hurtigt som muligt at blive i stand til selv at overtage ansvaret på et holdbart grundlag, så de udenlandske tropper kan komme hjem.
Rune Lund (EL), 2006-11-15:
Nu siger statsministeren, at det er naturligt, at irakerne gerne vil være herrer i eget hus.
Den meningsmåling, som statsministeren også selv nævner her, siger, at 78 pct. af irakerne mener, at besættelsestropperne skaber mere konflikt, end de forebygger.
Det, der bliver spurgt om, er jo faktisk, om besættelsestropperne skaber mere konflikt, end de forebygger; det er ikke et spørgsmål om, hvorvidt irakerne gerne vil være herrer i eget hus.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Det er derfor, vi er der; det er med henblik på at uddanne soldater og et pålideligt politi – der har været visse problemer med det at uddanne politi – så de irakiske sikkerhedsstyrker så hurtigt som muligt bliver i stand til at overtage ansvaret for egen sikkerhed.
Der er jo ingen, der er uenige i, at det er målet.
Jeg synes, at der derfor også burde være en fælles interesse i, at den indsats kan gøres så hurtigt og så effektivt som muligt.
Der har jeg allerede beskrevet, at irakerne har overtaget ansvaret i to ud af fire provinser i det sydlige, forhåbentlig snart overtager ansvaret i den tredje, og i løbet af 2007 overtager det i den fjerde.
Det er da positive fremskridt, og dem skal vi hjælpe med til kan blive en realitet: at irakerne selv kan overtage ansvaret.
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
Jeg tror, der er grund til at være lidt optaget af den engelske generals ræsonnement, fordi det også er et ræsonnement, vi kan genfinde, når vi ser på den hjemlige efterretningstjeneste, Forsvarets Efterretningstjeneste, nemlig: Hvem er det egentlig, der udgør modstanden i Irak i dag?
Statsministeren var i svaret på de første spørgsmål inde på, at det var terrorister.
Var det bare så nemt, kunne sagen jo formentlig godt ordnes.
Forsvarets Efterretningstjenestes vurdering er en anden, nemlig at rigtig mange helt almindelige irakere er så vrede over tab af nære slægtninge, vrede over overgreb, vrede over at være blevet bombet med napalm, hvid fosfor, klyngebomber osv., at det er helt almindelige mennesker, der nu deltager i oprøret.
Derfor er perspektivet jo også, at hvis man var sikker på, at de, der har forvoldt så mange brutale ting i Irak, ikke længere var til stede, så var der formentlig en stor del af den del af oprøret, der ikke længere ville være en del af oprøret.
Men det forudsætter et perspektiv for Iraks fremtid.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jamen jeg er ikke på nogen som helst måde overrasket over, at et markant flertal i den irakiske befolkning ønsker de udenlandske tropper hjem.
Vi ønsker jo også, at der skal blive skabt en situation, hvor de udenlandske tropper kan blive trukket ud af Irak, for selvfølgelig skal irakerne være herrer i eget hus.
Og hvis man går ud og spørger den irakiske befolkning, om de ønsker at være herrer i eget hus, så – havde jeg nær sagt – bør alle da svare: Ja, selvfølgelig.
Så det er jeg da ikke overrasket over; sådan ville jeg også svare, hvis jeg var iraker.
Og som dansk statsmini ster er det også min opfattelse, at det, det drejer sig om, er, at irakerne så hurtigt som muligt bliver i stand til selv at overtage ansvaret for sikkerheden, og så kan de udenlandske tropper blive trukket hjem.
En meningsmåling offentliggjort i det, der hedder PIPA, fra universitetet i Maryland viste, at 71 pct. af irakerne mener, at koalitionsstyrkerne skal hjem inden for 1 år, men der var kun 37 pct., der syntes, at det skulle være inden for 6 måneder.
Det viser, at den irakiske befolkning har en meget realistisk opfattelse af det her.
Men jeg deler det mål, at irakerne selvfølgelig skal være herrer i eget hus, så de udenlandske tropper kan komme hjem.
Villy Søvndal (SF), 2006-11-15:
Men bekymringen er jo langt bredere, kan man se, hvis man kigger rundt og orienterer sig i den internationale debat.
Jeg synes f.eks., det var tankevækkende, at den britiske hærchef i Irak, general Richard Dannatt, går ud og siger, at en militær tilstedeværelse er en selvstændig del af problemerne i Irak i dag.
Statsministeren citerede en meningsmåling før.
Jeg er sikker på, at statsministeren også kan huske den meningsmåling – den er vel cirka halvanden måned gammel – fra det amerikanske udenrigsministerium, hvor to tredjedele af alle irakerne syntes, at de udenlandske tropper skal ud nu.
Det vil sige, at vi altså er i en situation, hvor to tredjedele af den irakiske befolkning ønsker de udenlandske soldater ud, 60 pct. af den danske befolkning ønsker soldaterne ud, og de amerikanske vælgere viste, hvad de synes her ved midtvejsvalget.
Jeg vil godt spørge: Bekymrer det ikke statsministeren, at irakerne, som jo dog er tættest på, og som må formodes at kunne vurdere, hvad konsekvenserne er, synes, at den militære tilstedeværelse er et problem?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Vi træffer fuldstændig vores egne beslutninger her i Danmark, men man skal også være loyal i en koalition, og selvfølgelig snakker man med sine partnere om, hvad det er, man har til hensigt at beslutte.
Det er blot det, jeg hele tiden fastholder.
Jeg deler bestemt hr. Steen Gades bekymring for, om Iran pludselig skulle tiltage sig en endnu mere dominerende indflydelse i regionen, eller at kaos i værste fald bliver til borgerkrig i Irak.
Der står rigtig meget på spil, og det er netop grunden til, at man ikke bare over hals og hoved kan trække de udenlandske tropper ud af Irak, for så vil det netop føre til det, som hr. Steen Gade og jeg er enige om at frygte.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Jeg er da glad for, at statsministeren også kunne få over sine læber at sige, at der faktisk sker noget forfærdeligt.
Statsministeren mangler vel at sige, at de fleste iagttagere, som ikke lige sidder i statsministerens stol, er dybt bekymrede over, at de værste forudsigelser sådan set ser ud til at blive til virkelighed, altså at Iran styrkes dramatisk i en region, hvor jeg troede vi var enige om at det var noget af det værste, der kunne ske.
Jeg synes, statsministeren bagatelliserer situationen.
Jeg ved ikke, om jeg fik svar på, om man kan forestille sig, at Danmark gør ligesom andre lande, der har trukket deres soldater hjem, altså Spanien og andre, som har trukket deres soldater hjem uden at skulle pantsætte beslutningsretten et andet sted.
Statsministeren siger, at vi skal snakke med englænderne.
Det synes jeg også vi skal: snakke.
Men er målet, at vi skal foretage en hurtig tilbagetrækning, eller er målet, at det skal vi ikke?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Nej, jeg taler ikke om, at vi bare skal følge.
Men det, jeg siger, er, at det er meget naturligt, at man, når man er koalitionspartner, taler med sine partnere om de skridt, man eventuelt agter at tage.
Det er blot det, jeg har fremhævet.
Må jeg så sige til hr. Steen Gade, at det er meget interessant at tale om, hvad der er en succes, og hvad der ikke er en succes.
Jeg har jo på intet tidspunkt lagt skjul på, at jeg synes, at situationen i Irak naturligvis er utilfredsstillende.
Men det er dog alligevel tankevækkende, at der midt i alt det forfærdelige, der foregår i Irak, for nylig blev gennemført en meningsmåling, som viste, at et markant flertal af irakerne trods alle disse besværligheder synes, at det har været omkostningerne værd at få styrtet Saddam Hussein, og at et markant flertal af irakerne betragter den nye demokratisk valgte regering som en legitim repræsentant for det irakiske folk.
Det synes jeg faktisk er positive resultater midt i alt det forfærdelige, der også sker.
Steen Gade (SF), 2006-11-15:
Statsministeren får det næsten til at lyde, som om projektet i Irak er en succes.
Resten af verden er sådan set optaget af, at det er en kæmpe fiasko.
Det er jo en af de dramatiske og farlige ting ved situationen, at den er løbet løbsk.
De formål, som statsministeren havde med at gå i krig – dem, som han i hvert fald fremførte – ligger i ruiner.
Det er jo det, vi diskuterer.
Vi skal følge, ikke nødvendigvis USA, men i hvert fald briterne.
Jeg vil bare spørge, om det er en korrekt opfattelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-11-15:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Steen Gade i, at den amerikanske situation og den danske situation ikke er identiske og ikke kan sammenlignes.
I øvrigt er det således, at Danmark samarbejder med briterne, og de danske overvejelser vil derfor foregå i meget tæt dialog med netop briterne.
Det er naturligt.
Jeg har det altså sådan, at når man er med i et fællesskab, når man er med i en koalition, så taler man sammen som partnere.
Det er, som om venstrefløjen vil have, at man ikke skal vise solidaritet over for dem, man samarbejder med.
Det er meget tankevækkende, at netop venstrefløjen, der ellers altid taler om solidaritet, ikke synes, at den skal gælde, når man er med i et fællesskab.
Men det synes jeg.
Jeg synes, at der skal stå respekt om Danmark i verden omkring os, og det vil sige, at vi fører dansk politik, som den er besluttet i det danske Folketing, men vi har selvfølgelig en dialog med vores partnere om den.
Det gælder i allerhøjeste grad briterne, som vi samarbejder med.