runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Næh, et økonomisk råderum har bestemt ikke noget med følelser at gøre.
Det er noget rimelig kontant.
Det, jeg blot vil understrege, er, at finansredegørelsen siger ikke noget om, hvad der er af råderum.
Finansredegørelsen siger noget om, hvad der under ganske bestemte forudsætninger kunne tænkes at være af råderum.
Det er forudsætninger om, hvor mange arbejdspladser der vil kunne skabes i de kommende år, det er forudsætninger om, hvordan det vil gå med arbejdstiden, og det er forudsætninger om, hvordan det går med det offentlige forbrug.
Det er alle disse overvejelser, regeringen på en meget kontant måde vil gøre sig efter nytår, og dem bliver der nok ikke mange følelser i.
Det bliver rimelig kontant, det vil være min tilgang, når vi snakker skat.
Men jeg kan bare sige til fru Pia Gjellerup, at regeringens linje er fuldstændig uændret, siden vi fremlagde regeringsprogrammet for et år siden, og som den hele tiden har været: Vi vil starte en sænkning af skatten på arbejdsindkomst den 1. januar 2004, forudsat at det økonomiske råderum er til det.
Pia Gjellerup (S), 2002-11-27:
Nu kan jeg forstå, at vi kommer over til det følelsesmæssige, for nu er spørgsmålet, om regeringen føler, at der er et råderum, hvordan man så kan føle det.
Men det interessante er jo: Er der nogen indikationer for, at der er et råderum?
På lidt længere sigt er økonomi jo ikke noget vanvittig eksakt, men når vi ser over den ca. halvanden måned, der er til begyndelsen af 2003, vil vi jo have en vis fornemmelse af, hvordan det ser ud. Vi har en dugfrisk finansredegørelse fra regeringen, som vi om en halv time skal drøfte med finansministeren i Finansudvalget.
Det er en dugfrisk analyse, og den efterlader i hvert fald ikke nogen tvivl om, at råderum er der ikke meget af.
Hvad er det, der gør, at statsministeren tror, at man kan føle noget helt andet i løbet af halvanden måned?
Sker der noget følelsesmæssigt hen over julen, som betyder, at Danmark pludselig bliver vældig meget rigere, og at det offentlige bliver vældig meget rigere, så der er finansiering til at bruge det, beskæftigelsesministeren siger, altså mindst 8 mia. kr.?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Fru Pia Gjellerup får jo et meget klart svar, nemlig at for det første er det en forudsætning for at kunne starte med at sænke skatten på arbejdsindkomst, at der er et økonomisk råderum til det, at det danske samfund ganske enkelt har råd til det.
For det andet at såfremt regeringen føler, at der er råd til det, vil der blive fremsat lovforslag, så de kan vedtages inden sommerferien.
Men så må fru Pia Gjellerup altså have mig undskyldt, at jeg beder fru Pia Gjellerup om at vente og se, hvad det er, regeringen kommer med. Nu har vi hænderne fulde på grund af EU-formandskabet, men når det er overstået, tager vi fat på opgaven, og vi skal nok nå det alt sammen.
Der er jo masser af tid indtil sommerferien.
Pia Gjellerup (S), 2002-11-27:
Jeg kan konstatere, at selv om statsministeren er den alvidende i regeringen om regeringens politik, så ved han ikke noget om, hvad det er, der kunne være et råderum.
Der er jo dog visse antydninger.
Når man udgiver en lidt større publikation fra Finansministeriet kaldet en finansredegørelse, så skulle man jo tro, at der deri kunne hentes lidt inspiration.
Det kan der også, men det går i helt modsat retning af, hvad de to refererede ministre, altså beskæftigelsesministeren og vicestatsministeren, har antydet.
Derfor tilgiv mig spørgsmålet og interessen for: Har regeringen overhovedet en politik, eller skal vi bare hver onsdag have det mantra, at den er uændret, med det resultat, at meldinger fra regeringen kan vi overhovedet ikke tage for pålydende på nogen som helst måde?
I tilslutning til det vil jeg så gerne spørge, om statsministeren ikke finder, at det er en ganske usædvanlig måde at anvende både den offentlige debattid og også Folketingets debattid på at spørge til diverse ministres meget forskelligartede udviklinger, uden at vi får noget som helst reelt svar på: Hvad er udviklingen i regeringens politik?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jeg kan forstå både på det spørgsmål, fru Pia Gjellerup stiller nu, og på tidligere spørgsmål, der er kommet i dag, at repræsentanter for oppositionen jævnt hen bliver forvirret over, hvad de kalder forskellige meldinger fra regeringens forskellige ministre.
Og der kan jeg sige til fru Pia Gjellerup, at når det gælder finansiering, er regeringens politik også uændret, nemlig at forudsætningen for at kunne starte en sænkning af skatten på arbejdsindkomst pr. 1. januar 2004 er, at der er tilstrækkelig råderum til det.
Dette vil regeringen gøre op i begyndelsen af det nye år.
I råderum indgår mange ting, og vi vil foretage en samlet vurdering i begyndelsen af det nye år.
Og hvis vi føler, der er grundlag for det, vil lovforslag blive fremsat, så de kan vedtages inden sommerferien.
Pia Gjellerup (S), 2002-11-27:
Jeg er meget glad for statsministerens klare svar, som jeg anser for at være en fortsættelse af den politik, som den socialdemokratisk-radikale regering anlagde i forhold til gældsafviklingen.
Jeg synes imidlertid, at de mange meldinger fra regeringens forskellige ministre, og det er både konservative ministre og Venstreministre, efterlader det spørgsmål
: Hvor skal pengene komme fra?
Vi hørte lige under det sidste spørgsmål
, at det ikke er massive statslige besparelser.
Det bliver vanskeligt, hvis man ikke ønsker, som vicestatsministeren jo har antydet, at foretage større afskedigelser.
Derfor er spørgsmålet: Hvor skal disse af beskæftigelsesministeren så gladeligt præsenterede mindst 8 mia. kr. komme fra?
Vil de være fuldstændig ufinansierede og dermed altså alligevel, uden at man rigtig siger det, taget fra gældsafviklingen, eller måske udtrykt på den måde, at det vil man tage fra de sparede renteudgifter som følge af den gældsafvikling, der allerede er igangsat som følge af den tidligere regerings politik?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jo, man kan vel godt sige, at det er en spændende betragtning, det er bare ikke regeringens politik.
Altså regeringen har uændret den målsætning at halvere gælden frem
mod 2010
Der er ingen som helst ændring i regeringens ambitioner på det punkt.
Det er efter min opfattelse ikke rimeligt, at man skubber en gældsbyrde foran sig til kommende generationer.
Allerførst vil jeg da gerne have lov til at udtrykke min uforbeholdne påskønnelse af, at hr. Holger K. Nielsen finder anledning til her i Folketingssalen at deltage i fejringen af regeringens 1-års fødselsdag - al mulig anerkendelse af dét.
Derefter spørgsmålet om regeringens politik vedrørende offentligt ansatte: Regeringen har ingen planer om massive fyringer af offentligt ansatte, jeg tror, det var det udtryk, hr. Holger K. Nielsen brugte.
Det er oven i købet sådan, at alle prognoser viser, at der i de kommende år vil blive flere offentligt ansatte.
Jeg kan sige, at fra 2001 til 2003 vokser antallet af offentligt ansatte med 9.000.
Så der er altså ikke tale om fyringer, der er tale om vækst i den offentlige beskæftigelse.
Pia Gjellerup (S), 2002-11-27:
Jeg har med interesse fulgt regeringens mangeartede udmeldinger om skattelettelser, som jo skal planlægges allerede her i de kommende måneder, fra 2004.
Jeg har set, beskæftigelsesministeren mener, at der er mindst 8 mia. kr. til rådighed.
Hvor de kommer fra, fortæller han ikke noget om. Regeringens egen finansredegørelse efterlader ikke noget råderum, det er i forvejen brugt til det såkaldte skattestop.
Men her har vicestatsministeren også været ude at udtale sig frejdigt, og det er jo selvfølgelig interessant at finde ud af, hvad så egentlig linjen er.
Han har udtalt sig
lidt i tråd med beskæftigelsesministeren, nemlig at det er en spændende betragtning - og det er et citat - »... en spændende betragtning at udskyde afdrag på statsgælden«.
Jeg vil gerne høre, om statsministeren deler den opfattelse, at det er en spændende betragtning at udskyde afdraget på statsgælden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jo, men det er jo velkendt, at der desværre er en lidt sløj økonomisk udvikling i udlandet, og det, man risikerer, er jo altså, at sådan en sløj økonomisk udvikling også fører til, at det for danske eksportvirksomheder er lidt vanskeligere at komme af med varerne, og det kan føre til en stigning i ledigheden
Vi håber det selvfølgelig ikke, men det er jo klogt at tage højde for, at det kan gå sådan.
Grundlæggende vil jeg sige, at dansk økonomi er sund, og det, regeringen tilstræber, er jo at sikre, at danske virksomheder fortsat har en god konkurrenceevne, så de kan sælge deres varer i udlandet, selv om der er en sløj økonomisk udvikling i udlandet.
Og her hjælper bl.a. regeringens skattestop, som sikrer, at virksomhederne ikke kommer ud for ubehagelige ekstraomkostninger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-11-27:
Ja, nu har statsministeren jo først og fremmest koncentreret sig om antallet af beskæftigede i den offentlige sektor.
Det kan være interessant nok at holde det op imod, hvordan det så er gået med arbejdsløshedstallet.
Det behøver ikke nødvendigvis helt at hænge sammen, men der er dog en vis sammenhæng.
Det er jo sådan, at arbejdsløshedstallet er steget med 8.800 her i de forløbne år efter de sidste oplysninger, der er givet, og hvis man kigger på finansministerens konjunkturbetingede ændringsforslag, så indebærer det ændringsforslag altså en vurdering af, at arbejdsløsheden skal stige fra 141.000 til 155.000 næste år.
Og da jeg sådan forstår, at det ikke er på det offentlige område, der bliver færre ansatte, må det så forstås sådan, at statsministeren og regeringen forventer, at en så betydelig stigning i ledigheden først og fremmest vil ligge på det private arbejdsmarked?
Kan man udlede det af den her oplysning?
Et eller andet sted skal disse 14.000 ekstra arbejdsløse jo altså findes.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Hvis hr. Holger K. Nielsen ikke vil nøjes med at lytte til, hvad jeg siger på regeringens vegne, så kan hr. Holger K. Nielsen læse regeringsprogrammet.
Regeringsprogrammet er også udtryk for, hvad der er regeringens politik.
Der vil hr. Holger K. Nielsen overhovedet ikke kunne se noget om, at regeringen skulle have til hensigt at fyre offentligt ansatte. Det er jo klart, at i et dynamisk samfund vil der altid kunne ske det, at der er nogle steder, man siger, jamen her er nogle opgaver, man ikke længere behøver at varetage.
Og så er der andre steder, hvor der er nye opgaver, man skal varetage. Der vil jo altid inden for den offentlige sektor kunne ske omrokeringer.
Sådan har det været i fortiden, sådan vil det også være i fremtiden.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-27:
Det er da ikke mig, der kommer med de her påstande.
Det er da vicestatsministeren, der kommer med de her påstande.
Jeg citerer fra en artikel i dagbladet B.T., hvor vicestatsministeren, nr. to i regeringen, statsministerens daglige legekammerat, går ud og siger det stik modsatte af det, som statsministeren siger er regeringens politik.
Jamen det kan vi da ikke have, og derfor må jeg så konstatere, at der er splittelse i regeringen på det her punkt, og at de to regeringspartier er uenige i hele holdningen til de offentligt ansatte.
Det ene regeringsparti vil fyre offentligt ansatte, det vil statsministeren ikke, og det må så indtil videre stå til troende.
Jeg tror alligevel, der er mange offentligt ansatte, der stadig væk vil ryste lidt i bukserne, når vicestatsministeren går ud med en så kraftig påstand, som han gør i dagbladet B.T. i dag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jeg føler ingen trang til eller nogen anledning til at tage nogen i skole.
Jeg understreger, hvad der er regeringens linje.
Den er fuldstændig den samme, som den har været, siden regeringen blev dannet og regeringsprogrammet blev skrevet, nemlig at vi vil føre en konsekvent og stabil økonomisk politik, herunder en finanspolitik, som sikrer, at vi har råd til velfærd i fremtiden.
Til en sådan politik hører, at der bliver skabt et ekstra antal arbejdspladser i de kommende år både i den private og i den offentlige sektor, bl.a. fordi der bliver flere ældre, og det nødvendiggør, at der også er flere til at tage sig af dem.
Og det er altså det modsatte af de påstande
om fyringer, som hr. Holger K. Nielsen nu kommer med.
Det, jeg har givet udtryk for her, har hele tiden været, er og vedbliver at være regeringens politik.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-27:
Jamen det er de jo altså ikke, og vi kan da ikke have det her, må jeg sige til statsministeren, at man har en vicestatsminister, der bare går rundt og siger alt muligt, og så sker der ikke noget.
Jeg går da ud fra og vil godt høre, om det her interview i dagbladet B.T. i dag ikke må give anledning til i hvert fald en kammeratlig samtale, som man kaldte det i gamle dage i Østeuropa, mellem statsministeren og vicestatsministeren omkring regeringens linje med hensyn til de offentligt ansatte.
Det er da alvorlige sager, det her.
Der er da mange offentligt ansatte.
De har jo været udsat for fyringsrunder under den her regering, og mange ryster i bukserne.
Derfor er der da behov for, at der bliver en helt, helt klar politik og en helt, helt klar linje, og så også, at statsministeren gør sin vicestatsminister det klart, at det her kan man bare ikke.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Hr. Holger K. Nielsens omsorg for regeringens velbefindende er dybt rørende, og jeg føler trang til endnu en gang at sige tak for deltagelsen.
Men jeg vil sige, at hr. Holger K. Nielsens konklusioner kan jeg ikke deltage i, de står fuldstændig for hr. Holger K. Nielsens egen regning.
Det, jeg har sagt i dag, er regeringens politik.
Der er ingen planer om massive fyringer af offentligt ansatte, og lad mig bare gentage, at jeg tror, at de velfærdsopgaver, der forestår i de kommende år, nødvendiggør en vis beskeden - beskeden - vækst i antallet af offentligt ansatte, så det er det direkte modsatte.
Det her er det, der er regeringens politik, og jeg har al mulig grund til at forvente, at det selvfølgelig også er et synspunkt, som alle regeringens ministre er enige i.
For det første vil jeg gerne understrege, at det aldeles ikke er mig, der som statsminister fører pennen, når finansministeren skal svare.
Det klarer finansministeren selv.
Men i det omfang, jeg bliver bedt om at besvare spørgsmål i Folketingssalen, så er Statsministeriet selvfølgelig involveret.
Lad mig så sige, at sagen om finansministerens bopælsforhold er vi da flere, som godt kunne have undværet, herunder i høj grad også jeg selv.
Men når det er sagt, så vil jeg gerne gentage, at jeg ikke har noget at udsætte på finansministerens embedsførelse.
Jeg tør ikke generelt tage stilling til spørgsmålet om placeringen af politistationer, og hvad der er det helt rigtige at gøre i de forskellige politikredse, men jeg deler spørgerens synspunkt, at det har en meget stor betydning for lokalbefolkningen, at der er synligt politi til stede i lokalområdet, og at der ikke går for lang tid, fra man kalder på politiet, til politiet kan være på det sted, hvor det er relevant.
Det er sådan nogle hensyn, vi vil forfølge i det videre arbejde med kommissionsbetænkningerne vedrørende politikredse og retskredse.
Ole Stavad (S), 2002-11-27:
Jeg troede, der var svar efter hvert spørgsmål, men det er der åbenbart ikke.
Jeg vil godt spørge statsministeren, om han mener, at den der meget skarpe skelnen, som statsministeren har imellem embedet og personen, holder.
En minister er jo altså minister i døgnets 24 timer, og når en minister overtræder op til flere love, mener statsministeren så, at bare man siger undskyld, så er alt godt?
Og tilsyneladende skal den undskyldning, der gives af finansministeren, endda over Statsministeriet for at blive formuleret, da finansministeren har meget svært ved at tage ordene i sin egen mund og beklage noget rimelig klart og utvetydigt, uanset at forløbet her har afdækket, at finansministeren og de folk, der betjener ham, har forsøgt at skjule for Folketinget og for offentligheden
de lovovertrædelser, som finansministeren har foretaget.
Mener statsministeren, det hænger sammen med en ministers embede?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Det er meget tankevækkende, at når hr. Holger K. Nielsen og hr. Villy Søvndal stiller polemiske spørgsmål, er det sagligheden selv.
Men når jeg giver svar, som hr. Villy Søvndal og hr. Holger K. Nielsen ikke bryder sig om, er det polemik.
Det er jo meget tankevækkende, men det kan nok ikke være anderledes.
Lad mig bare sige til hr. Villy Søvndal og hr. Keld Albrechtsen, at jeg allerede tidligere, og jeg gentager det gerne, har slået fast, at hvilke skridt der end måtte skulle tages i fremtiden i Irak-sagen, så skal de skridt være forankret i FN.
Det er det, regeringen har sagt, og det gentager jeg gerne.
Til hr. Holger K. Nielsen vil jeg sige, at det er at vende det fuldstændig på hovedet at kalde den opbygning af pres på Saddam Hussein, som foregår i øjeblikket, krigsforberedelser.
Man kan med større ret sige, at det er forberedelser til at sikre en fredelig udgang på det.
Det er
forberedelser til at sikre, at Saddam Hussein forstår, at det er alvor.
Og hvis han endnu en gang prøver at trække det internationale samfund rundt ved næsen, så går den ikke, og så får det selvfølgelig nogle konsekvenser.
Det er kun ved at sige det klart og tydeligt og vise i praksis, at man mener det alvorligt, at der overhovedet er en chance for at få en fredelig udgang på det og få den afvæbning af Saddam Hussein, som jeg da håber at SF er enig i der er brug for.
Jeg synes, SF skulle tænke meget over ikke at blive efterladt med et indtryk af, at SF er mere optaget af Saddam Husseins interesser end af det internationale samfunds interesser.
Det er selvfølgelig SF's egen sag, men jeg synes alligevel, at SF skulle overveje, om ikke det er en betydelig risiko i den her sag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-27:
Jeg vil også ile med at ønske statsministeren til lykke på årsdagen.
O.k., men jeg kan også høre, og det bekymrer mig, at statsministeren ikke er særlig optaget af, om USA i realiteten saboterer mulighederne for en fredelig løsning, hvilket jeg synes, der er mere og mere, der tyder på, at USA gør.
Det er korrekt, som hr. Holger K. Nielsen fremlagde det, at USA i realiteten er i færd med at planlægge krigen, således at USA er klar til at rykke ind, i det øjeblik USA beslutter det.
Her er det da meget afgørende, sagt til statsministeren, om Danmark konsekvent arbejder for at finde en fredelig løsning, og om Danmark hele vejen igennem vil insistere på, at folkerettens bestemmelser skal overholdes, således at Danmark f.eks. under ingen omstændigheder vil acceptere, at en enkelt stormagt tager retten i sin egen hånd og indleder en krig uden f.eks. at have fået det godkendt af FN's Sikkerhedsråd.
Villy Søvndal (SF), 2002-11-27:
Jeg skal også udtrykke håbet om, at statsministeren er i stand til at bevare besindelsen og svare på spørgsmålet på trods af 1-års-dagen og ikke sådan kaste om sig med alle mulige polemiske bemærkninger.
Statsministeren har lagt meget vægt på at ville forfølge
det, statsministeren kalder FN-sporet.
Det er vist rigtigt opfattet.
Jeg vil derfor spørge meget direkte: Betyder det, at Danmark vil modsætte sig et angreb på Irak, hvis det gennemføres af lande, der går uden om FN?
Man må forstå statsministerens optagethed af FN-sporet sådan, at hvis et blandt flere lande uden om FN går til angreb på Irak, vil det møde statsministerens voldsomme fordømmelse.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-27:
Jeg kan afvise, at jeg er knotten over, at regeringen har 1-års-fødselsdag.
Det er da uacceptabelt, at når vi står her i Folketinget og skal diskutere en så alvorlig sag som en Irakkrig, hvor også danske soldater skal være med, får vi svar, der ligger på et værtshusniveau for at sige det rent ud - polemiske svar, svar, der ikke forholder sig til substansen i noget som helst.
Det er det, jeg bliver en lille smule skuffet over - sådan kan jeg sige det - for jeg ved, at statsministeren godt kan anderledes, hvis han vil, men han bliver så ophidset, så polemisk, at han glemmer at se på sagligheden i det.
Det, som er sagligheden i det, er vores påstand om - det vil vi godt have et mere kvalificeret svar på - at de amerikanske krigsforberedelser med overflyvninger, med opbygning af den største militære infrastruktur i området siden Golfkrigen i sig selv vanskeliggør våbeninspektørernes arbejde, bl.a. fordi Saddam Hussein ved, at der kommer en krig.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Jeg skal gerne bekræfte over for hr. Keld Albrechtsen, at Danmark under alle omstændigheder vil foretage en selvstændig bedømmelse.
Sådan er reglerne, og sådan vil det selvfølgelig også blive.
Ganske vist er det regeringens 1-års-fødselsdag, og derfor må man have forståelse for, at hr. Holger K. Nielsen er meget knotten og ikke i noget godt lune i dag
, men jeg vil alligevel sige til hr. Holger K. Nielsen, at det altså er meget stærke udtryk at sige, at der nu foregår krigsforberedelser. Det, der foregår, er forberedelser til at bakke FN's Sikkerhedsråd op.
Det, vi alle stræber efter, er jo freden; det er at få en fredelig afvæbning af Saddam Hussein.
Men hvis man skulle følge hr. Holger K. Nielsens råd, havde Saddam Hussein overhovedet ikke noget incitament til at lade sig afvæbne, og så var der betydelig risiko for krig.
Så det er hr. Holger K. Nielsens bøjelige og svage linje, som giver den største risiko for krig og konflikt i den her sag.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-27:
Jeg lagde mærke til, at statsministeren her i svaret på det sidste spørgsmål anlagde en meget hård tone, en meget krigerisk tone vil jeg sige. Jeg gerne spørge statsministeren, om det nu også er særlig klogt, for jeg lagde mærke til, og det var jeg faktisk glad for, at statsministeren i et svar på et tidligere spørgsmål understregede, at Danmark naturligvis bakker op om det arbejde, der gøres i våbeninspektionen.
Sådan tolkede jeg i hvert fald svaret.
Hvis nu det arbejde viser, at der er grundlag for en fredelig løsning, og USA på forhånd har besluttet sig for, at de ikke vil have en fredelig løsning, de vil have en krig, kan vi så ikke få statsministerens tilsagn om, at Danmark vil foretage en selvstændig bedømmelse af den sag og ikke bare følge USA i krig, uanset hvordan de faktiske forhold viser sig at være?
Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-27:
Helt ærligt, jeg synes, at statsministeren skulle fralægge sig den der polemiske og arrogante tone, som han har brugt flere gange her i dag, hvor han bliver ophidset og polemisk,
som om han stod på et værtshus og holdt ølkassetale.
Det her
er et parlament, og vi stiller spørgsmål til statsministeren, og vi kan have en forventning om at kunne få et svar fra statsministeren.
Det, som er mit udsagn, er, at den meget voldsomme militære retorik, de meget voldsomme militære forberedelser, som USA er i gang med, og som Danmark nu også er blevet en del af, i sig selv vanskeliggør våbeninspektørernes arbejde. Med andre ord: Det bliver vanskeligere at gennemføre den afvæbning, som jeg også er enig i, når den sammenkædes med de krigsforberedelser, som USA er i færd med.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Når jeg hører hr. Holger K. Nielsen, kommer jeg i tvivl om, hvorvidt hr. Holger K. Nielsen er enig i, at der skal ske en afvæbning af Saddam Hussein og hans regime.
Jeg bliver alvorligt i tvivl, om hr. Holger K. Nielsen virkelig mener, at der skal ske en afvæbning.
Jeg håber, at hr. Holger K. Nielsen kan bekræfte, at han er enig i, at det internationale samfund må gøre sit yderste for at få afvæbnet Saddam Hussein, således at han ikke kan bruge masseødelæggelsesvåben mod os.
Men jeg kommer helt i tvivl om, hvorvidt det virkelig er SF's opfattelse, at der skal ske en sådan afvæbning af Saddam Hussein, men det kan der måske blive kastet lys over.