runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Jeg kan nok gøre det forholdsvis kort, for det er lidt i forlængelse af det, hr. Karsten Nonbo spørger om.
Lad mig først sige tak for en, synes jeg, meget positiv tilgang til lovforslaget, men det er netop til det med den faste undergrænse, som rigtigt bliver rejst i et af høringssvarene, at jeg har et spørgsmål.
Jeg mener, det er at gøre barnet en bjørnetjeneste.
Det vil være utrolig sjældent, at det er en 10- eller 11-årig, men der findes faktisk 10- og 11-årige, i hvert fald nede i den del af Danmark, hvor jeg bor, som også stjæler biler; det er især drenge.
Hvis en 11-årig bliver snuppet på fersk gerning som biltyv, kan politiet så ikke engang tilbageholde ham i det kvarter, den halve time, de tre kvarter, indtil forældrene når frem, eller indtil de sociale myndigheder kommer?
Skal man bare sige, at han godt må gå, og så skal man altså ud at finde ham bagefter?
Det ville da være at gøre den unge en bjørnetjeneste.
Derfor tror jeg ikke, at vi skal lave nogen fast aldersgrænse.
Derfor tror jeg ikke, det er en god idé med en nedre grænse.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Jeg rejser bare spørgsmålet.
Retspolitisk Forening har jo peget på, at der er et problem, og vi ved jo, at de heldigvis ganske få børn, der tages i kriminalitet, er meget, meget marginaliserede og meget socialt truede.
Derfor ville det måske være mest fornuftigt, at barnet blev anbragt hos de sociale myndigheder.
Så kan forældrene komme derhen, og så kan politiet også komme derhen.
Det er mit bud her og nu.
Karsten Nonbo (V), 2004-01-30:
Så går jeg over til min egen mikrofon.
Min kollega ved siden af er ellers også fornuftig at høre på.
Kan fru Anne Baastrup ikke godt se, at der altså er et praktisk problem?
For at barnet skal kunne være til stede,
er man nødt til fysisk at holde barnet, til de sociale
myndigheder og/eller forældrene kan være til stede.
Det er jo kun et praktisk problem, som er overstået på en halv eller en hel time, men det ville være ulykkeligt, hvis vi fraskrev os det redskab, når det var nødvendigt at bruge det.
En af de ting, jeg kan berolige ordføreren med, er, at i praksis er det eneste tidspunkt, hvor barnet er alene, i tiden fra tilbageholdelsen, til enten de sociale myndigheder eller forældrene når frem, for så begynder selve snakken om, hvad der foregår.
Så der er ikke rigtig nogen grund til bekymring over enrumsanbringelse.
Jeg har et spørgsmål om en nedre aldersgrænse på 12 år.
Det er formentlig ikke ret tit, men det kan jo ikke udelukkes, at vi har enkelte tilfælde, hvor det er et barn på 11 år, som er helt vildt og vanvittigt, og som giver fingeren til politiet, når de er ude for at snakke med dem.
Hvad gør vi i sådanne tilfælde?
Hvis vi lukker fuldkommen af for at tage barnet med, kan barnet i praksis gøre det, som et barn med den adfærd vil gøre, nemlig give fingeren og sige: Du har ikke ret til at tage mig med, nu går jeg - farvel.
Så har vi ikke rigtig nogen sanktioner, og er det ikke problematisk i det, jeg var lige ved at sige, ene tilfælde, der måske er om året?
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Jeg tror, at jeg vil starte med konklusionen, og den er nok ikke overraskende, at Det Konservative Folkeparti kan støtte lovforslaget fuldt og helt.
Det bygger jo på en betænkning fra Strafferetsplejeudvalget, nr. 1431.
Man kan sige, at der ikke er meget nyt i det her, for det, der sker, er først og fremmest, at vi lovfæster de procedurer og handlemåder og tvangsindgreb, som i rigtig mange år af gode og fornuftige grunde har været anvendt af politiet over for unge kriminelle på 12, 13 eller 14 år.
Det er rigtigt og naturligt, synes jeg i hvert fald, at disse indgreb nu får deres helt eget kapitel i retsplejeloven, fordi tvangsindgreb jo altid er alvorlige, uanset om man er 12 år eller man er 62 år.
Det at blive tilbageholdt, afhørt, eventuelt anbragt et sted, hvor man ikke umiddelbart kan stikke af igen, er et stort indgreb, og det er selvfølgelig et ekstra stort indgreb for en helt ung end i forhold til en lidt ældre.
Derfor er det rigtigt, at Folketinget nu via lovgivningen på det her område nøjagtig fastsætter, hvad der er ret, hvad der er rimeligt, og hvad der er loven.
Det første formål med at tage ham hen på politistationen, afhøre ham og ransage hjemme er at finde ud af, hvor og fra hvem tv'er og bil er stjålet, om der hjemme på værelset eventuelt ligger andre tyvekoster, og om den unge biltyv måske er medlem af en drengebande, at han altså har været sammen med nogle andre.
Kort og godt få opklaret og få stoppet de kriminelle aktiviteter og få leveret tyvekosterne,
både bil og tv'er og det andet, tilbage til ejermændene.
Det er det ene formål.
Det andet formål, som er mindst lige så vigtigt og ofte faktisk vigtigere, er hensynet til den unge 14-årige biltyv selv.
Det er utrolig vigtigt over for sådan en ung, der er på vej ud i en kriminel løbebane, at der sker noget hurtigt og konsekvent, at der sker det rigtige og sker noget med perspektiv i.
Sker der ikke det, risikerer vi meget let, at han fortsætter sin kriminelle løbebane.
Derfor er det vigtigt, at en ung kriminel også på 12, 13 eller 14 år, som bliver taget på fersk gerning, hurtigst muligt ryger hen på politistationen, hvor han bliver afhørt og får lagt kortene på bordet.
Derefter kan man straks i løbet af nogle få timer gå i gang med i samspil med de sociale myndigheder og med hans forældre at få iværksat de foranstaltninger, som er nødvendige, for at man kan få ham ud af kriminaliteten og ikke dybere og dybere ind i kriminaliteten.
Med disse ord kan vi fuldt og helt tilslutte os
dette forslag
Lene Espersen (KF), 2004-01-30:
Jeg synes, jeg her har redegjort, bl.a. under henvisning til Inkorporeringsudvalget, for de meget saglige årsager, der er til, at FN's børnekonvention simpelt hen ikke af mange forskellige årsager er egnet til at blive inkorporeret i dansk ret.
Derfor tror jeg, at hvis man gik i gang med nogle af dem, der måske bedre ville være egnet til inkorporering på nuværende tidspunkt, ville man opleve, fru Anne Baastrup og andre sige, at hvis den ene kan, kan den anden også, også konventioner, som simpelt hen ikke er egnet til inkorporering, som de foreligger i dag.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Jeg er enig med hr. Karsten Nonbo i, at det er et problem, hvis en 11-årig bliver taget på baggrund af en alvorlig kriminalitet. Men så mener jeg også, at hvis en 11-årig har begået kriminalitet, er det et meget alvorligt truet barn, og så er det ikke en politiopgave, men en hurtig kontakt til de sociale myndigheder.
Så handler det i virkeligheden om at fjerne barnet fra hjemmet, indtil man er helt sikker på, at der overhovedet er et hjem.
Line Barfod (EL), 2004-01-30:
Jeg undrede mig lidt, da jeg hørte hr. Per Dalgaards ordførertale, fordi hr. Per Dalgaard sagde, som jeg husker det, at det var en tendens i tiden, der gjorde, at det nu var nødvendigt med det her lovforslag, og lidt senere, at det var en beklagelig udvikling i samfundet osv.
Det forstår jeg ikke helt, fordi det fremgår af den betænkning, der ligger til grund for forslaget, af forslaget selv og af alle de øvrige ordførertaler, der har været holdt, at dette forslag alene kommer, fordi man ønsker at få lovreguleret alt det, man hidtil har gjort i forhold til børn, og at det ikke er, fordi der pludselig er en eksplosiv stigning i antallet af børn, der begår kriminalitet. Så jeg vil godt høre, hvad hr. Per Dalgaard bygger det på, når hr. Per Dalgaard sådan nærmest giver udtryk for, at det er, fordi der er sket en stigning i antallet af børn, der begår kriminalitet.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Jeg vil meget gerne glæde mig sammen med hr. Karsten Nonbo og hr. Morten Bødskov.
Så kan vi jo sætte os ud bagved og drikke
en kop kaffe og kigge på nogle af de papirer, som jeg har, og så vil jeg meget gerne se på de papirer, de to andre herrer har.
Så kan vi jo se, hvem der får ret.
Karsten Nonbo (V), 2004-01-30:
Ja, det er ikke, fordi jeg skal gøre mig til dommer over, hvorvidt det er hr. Morten Bødskov, der har ret i, at kriminaliteten er faldende for de unge, eller det er hr. Per Dalgaard, der har ret i, at den er stigende.
Men jeg tror, og jeg håber på, at det er hr. Morten Bødskov, der har ret.
Jeg tror på, at det er hr. Morten Bødskov, der har ret.
Kunne hr. Per Dalgaard så ikke sammen med undertegnede og også hr. Morten Bødskov glæde sig over, at det går den vej, for det viser da, at det samarbejde, som
Dansk Folkeparti har med regeringen med tiltag over for unge mennesker, har virket?
Kan det ikke få et glædesudbrud frem fra hr. Per Dalgaard?
Det kan det i hvert fald fra mig.
Også påskønnelsen fra Socialdemokraterne er jeg glad for.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Jeg er helt sikker på, at i forbindelse med at stjæle en pizza for tredje gang er der ingen, heller ikke i
Dansk Folkeparti, som kunne forestille sig at sætte vedkommende i fængsel på livstid.
Der menes uden tvivl en anden form for kriminalitet, typisk personfarlig kriminalitet.
Men i forbindelse med et almindeligt tyveri af en pizza eller en bamse i en legetøjsbutik er jeg sikker på, at der ikke er nogen i Dansk Folkeparti, der vil sige, at vedkommende så skal sidde på livstid.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Nu svarede hr. Per Dalgaard jo ikke på mit spørgsmål: Har Dansk Folkeparti den opfattelse, at hvis børn begår kriminalitet, så skal de efter tredjegangskriminalitet kunne sættes i livstidsfængsel?
Det har Dansk Folkepartis formand i hvert fald sagt ved adskillige lejligheder.
Som retsordfører vil jeg godt have at vide: Er det Dansk Folkepartis retspolitik?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Der er i hvert fald én ting, synes jeg, man må konstatere i alle former for udviklinger i samfundet: Når man har prøvet nogle modeller i årevis og de ikke har hjulpet, så bliver man altså nødt til at prøve noget nyt.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Jeg vil så godt spørge: Hvis det er sådan, at disse mennesker, disse børn under 15 år, har begået kriminalitet, er det så også Dansk Folkepartis opfattelse, at de, hvis de så begår den tredje kriminalitet, skal livstidsfængsles?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Helt generelt set
vil jeg da håbe, og jeg tror på, at det her lovforslag vil hjælpe over for alle former for kriminelle unge, uanset om det er den ene eller den anden gruppe.
Og jeg beklager voldsomt, at det forholder sig sådan, at det er andengenerationsindvandrere, som egentlig fylder meget i pressen.
Men jeg er også helt stensikker på, at hvis hr. Morten Bødskov læser de små notitser, der står i avisen om døgnets hændelser, så er det jo rent faktisk dem, som florerer kraftigt, selv om man efterhånden er begyndt ikke at nævne den etniske baggrund. Jeg beklager det voldsomt, men jeg synes bare, man bliver nødt til at forholde sig til de kendsgerninger, man kan se og erfare via forskellige informationer.
Morten Bødskov (S), 2004-01-30:
Jeg vil blot understrege, at undersøgelserne jo også viser det positive billede, at der er markant flere lovlydige unge, altså unge, som på intet tidspunkt kommer i berøring med kriminalitet, og den udvikling kunne man forledes til at tro hovedsagelig skyldtes, at der op igennem 1990'erne blev sat massivt ind med forebyggelse.
Hvordan er det lige nøjagtig, at Dansk Folkepartis ordfører forestiller sig, at det her lovforslag vil afhjælpe de problemer, som, indrømmet, er med de her unge?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Med hensyn til statistikkerne fra Justitsministeriet: Ja, det er rigtigt, og nu er det jo sådan med den her nye form, at man ikke lige kan løbe ned på sin plads og hente dem og fremføre tallene.
Men hvis ikke jeg husker helt galt, så er der rent faktisk en stigning.
Det kan vi jo så prøve at få en diskussion om bagefter.
Jeg har den oppe i min taske, tror
Morten Bødskov (S), 2004-01-30:
Der er en ting, jeg ikke helt forstår.
Hver eneste gang, hr. Per Dalgaard er på talerstolen her i Folketinget, så taler man kriminalitetsstatistikkerne op i et leje, hvor de slet ikke hører hjemme.
Hvis man går ind på Justitsministeriets hjemmeside, kan man se, at Justitsministeriets forskningsenhed har lavet en meget nøje opgørelse over børnekriminalitetens udvikling fra 1992 til 2002.
Og hvad viser den?
Den viser, at kriminaliteten også her er faldende, men at der er en hård kerne, som desværre begår stadig mere grov kriminalitet, også blandt unge under 15 år, hvilket vi i øvrigt tilsvarende ser blandt de 15-17-årige.
Så kunne vi ikke bare få hr. Per Dalgaard til at stoppe med at tale kriminalitetsstatistikkerne op i et leje, hvor de ikke hører hjemme, for det bidrager ikke positivt til debatten om et ellers meget vigtigt område?
Til sidst vil jeg så stille spørgsmålet, nemlig:
Hvordan mener Dansk Folkeparti helt konkret at det her forslag vil afhjælpe det faktum, at der er en hård kerne, som desværre begår stadig mere grov kriminalitet?
Man flytter noget fra praksis til lov.
Hvordan vil det hjælpe mod den hårde kerne?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Der er ikke noget i lovforslaget, der indikerer, at man sænker den kriminelle lavalder.
Det, jeg refererede til i forbindelse med det, var statsministerens nytårstale, hvor han rent faktisk sagde, at handlinger begået af unge under 15 år, under den kriminelle lavalder, skulle have nogle konsekvenser, f.eks. - og nu skal fru Line Barfod høre efter - at anbringe de 12-15-årige i nogle sociale institutioner, som kan være mere eller mindre lukkede, men ikke fængsler. Det var det, jeg udtalte, og det var det, jeg fremførte min formodning om, nemlig en form for sænkning af den kriminelle lavalder, og at den konsekvens over for den gruppe mennesker egentlig medfører det, som vi ønsker i Dansk Folkeparti, nemlig at der kommer en anden konsekvens end bare en løftet pegefinger over for de unge 12-15-årige, som åbenbart ikke kan finde ud af, hvordan de skal opføre sig.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-30:
Jo, men jeg forstod sådan på hr. Per Dalgaards ordførertale, at Dansk Folkeparti opfatter det her som et skridt i retning af en sænkning af den kriminelle lavalder, og for os, som nu ikke går ind for det, kunne det jo være relevant, om hr. Per Dalgaard ville hjælpe os med at pege på de elementer i det lovforslag, som man støtter den antagelse på, for så kan vi jo gøre vores til at få dem luget ud, da vi ikke deler synspunktet.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Jo, og jeg sagde også i min ordførertale, at selvfølgelig gælder den her bekymring, jeg har, og den her lov alle, uanset etnisk herkomst - selvfølgelig gør den det.
Men jeg er helt sikker på, at hr. Morten Østergaard, som kommer fra Århus, også ved, hvilke problemer der er med de her grupper. Sociale foranstaltninger skal der selvfølgelig til, men det kræver ligesom, at forældrene er modtagelige for de der sociale foranstaltninger, at de ligesom engagerer sig i samfundet, at de hører dansk presse, læser danske aviser, at de ved, hvad der foregår i det danske samfund, og at det er et samfund, hvor vi egentlig har tillid til hinanden og tror på, at alle opfører sig ordentligt, uden at der behøver at være en eller anden ovenfra dikteret instruks om, hvordan man skal være. Det ligger ligesom i vores samfund, at vi ved, at vi skal opføre os ordentligt.
Vi er flinke og rare ved hinanden, og vi ved, hvad der er dit, og vi ved, hvad der er mit.
Sådan er det.
Men hvis ikke man har de informationer fra pressen eller hverdagen ved at færdes i samfundet, så er man selvfølgelig lidt ringere stillet end ellers.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-30:
Hr. Per Dalgaard gør i sin ordførertale en del ud af, hvem disse børn, som måtte have begået kriminelle handlinger, er.
Vil hr. Per Dalgaard ikke være enig i, at uanset hvem det er, så må målet være at bringe dem ud af kriminalitet, og i den forbindelse at en socialforvaltningsmæssig behandling formentlig ville fremme det formål i højere grad end en kriminalisering gennem at sænke den kriminelle lavalder?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Først vil jeg sige, at jeg er umådelig træt af at høre Enhedslisten hele tiden sige, at Dansk Folkeparti ønsker at sætte 12-15-årige i fængsel.
Jeg vil ikke argumentere yderligere for den, fordi det måske er at tale for døve ører.
KL. 12.45
De statistikker, jeg har i forbindelse med en stigende kriminalitet blandt unge under 15 år, kender fru Line Barfod sikkert også.
Om ikke andet vil jeg i hvert fald meget gerne sende en fotokopi af den pågældende statistik til hende, så hun kan blive overbevist om, at sådan forholder det sig.
Og det er jo da ikke noget, jeg synes er behageligt og rart eller ønsker eller noget som helst, det er tidens tendens, desværre, og det beklager jeg.
Line Barfod (EL), 2004-01-30:
Nu har det her lovforslag jo ikke noget at gøre med, hvilke foranstaltninger man så anvender over for unge, der begår kriminalitet.
Det er ovre i det sociale område.
Jeg har forstået, at Dansk Folkeparti ønsker at sætte 12-15-årige i fængsel, men det har jeg ikke indtryk af at der er andre herinde der støtter.
Jeg forstår stadig ikke, at hr. Per Dalgaard giver udtryk for, at der skulle være en stor stigning i antallet af børn, der begår kriminalitet.
Det er rigtigt, at hvis vi ser på kriminalstatistikken, kan vi se, at der er en lille gruppe, der begår grove overfald, og at antallet af dem stiger.
Men ellers viser alle de undersøgelser, vi har, at den store gruppe børn og unge faktisk er nogle af de mest lovlydige, vi nogen sinde har haft, og at det faktisk er muligt at kombinere at være selvstændig, have egne holdninger og ikke være så autoritetstro med at overholde landets love og ikke ønske at begå kriminalitet. Er hr. Per Dalgaard fuldstændig uenig i alle de undersøgelser, der ligger på det område, eller har han en viden, som ingen andre herinde er bekendt med?
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Til det sidste viser de statistikker, jeg har rådighed, at der rent faktisk er en stigning i kriminalitetsraten for unge under 15 år.
Når jeg siger, at det er et lovforslag, som fremsættes på grund af tidens tendenser, så er det jo desværre sådan, at selv helt unge opfører sig betydelig mindre autoritetstro end tidligere.
Man kan sige, at det er godt, at de unge har nogle holdninger, at de ved, hvad de vil osv., og det er selvfølgelig helt fint, men kun til en vis grænse.
Hvis man har den holdning, at man tillade sig at røve andre unge, stjæle, eller hvad ved jeg, så synes jeg, at ens selvstændighedsfølelse er gået for vidt, og så er det, vi bliver nødt til at have en lov af den her art.
Morten Bødskov (S), 2004-01-30:
Vi vil gerne starte med at tilkendegive vores positive holdning til ministerens åbenhed over for den videre debat om forslaget, for det er jo et meget principielt og meget omfattende lovforslag.
Hvis man ser tilbage på den debat, der var lige efter sommerferien, og hører, hvad regeringens parlamentariske grundlag ellers mener om børn af den her størrelse, og hvordan de skal behandles i retssystemet, så er vi glade for, at lovforslaget er landet på det plan, det nu er landet. Noget, der er afgørende for, at vi får sikret en ordentlig behandling af børn, der begår kriminalitet, er jo de sociale myndigheders ageren.
Vil ministeren i givet fald, hvis der er problemer, være klar til at se på, hvordan det kan præciseres, at når de sociale myndigheder underrettes, handler det ikke bare om, at de skal have at vide, at barnet er anholdt eller tilbageholdt, men at de skal komme til stede, så der kan blive sat en proces i gang?
Det handler om, at barnet så hurtigt som muligt skal hjælpes ud af kriminaliteten med en social indsats.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-01-30:
Har jeg ret, når jeg hører justitsministeren på den måde, at vi ikke sender signaler for at få international betydning?
Det, det drejer sig om i dansk ret, når borgerne skal have rettigheder, er, at vi fastsætter klare retsregler, og så sørger vi naturligvis for, at de retsregler mindst er på højde med konventionerne.
Ja, lige præcis det sidste med, at der er nogen, der ikke tør: Det var også det, jeg sagde.
Ytringsfriheden har vi, men hvad er den værd, hvis man ikke tør bruge den?
Derfor mener jeg også, at det er så vanskeligt et område, at det er klogt af justitsministeren at tilbyde, at det går i Jens Peter Christensen-udvalget.
Så kan vi jo håbe, at han netop kan anvise nogle retsregler.
Men jeg advarer mod at tro, at menneskene bliver gode af det, men det er vi jo også enige om.
Men som sagt, jeg mener, at området er så væsentligt, at jeg håber, at vi får en fortsat politisk diskussion om det.
Aage Frandsen (SF), 2004-01-30:
Jeg er naturligvis enig med fru Birthe Rønn Hornbech i, at menneskene ikke bliver bedre af regler og love.
Men jeg mener stadig væk, at fortalen i Jydske Lov fra 1241 er rigtig, hvor der står: »Ville hver mand nøjes med sit eget, behøvede vi ikke lov.« Vi er nødt til at lave love, fordi vi mennesker ikke kan administrere tilværelsen fornuftigt uden love.
Så vender jeg mig til det konkrete forslag.
Det, der skete ved Farumsagens opklaring og oprulning,
var vel egentlig, at det var en ansat eller rettere sagt en tidligere ansat, der på et tidspunkt gik til pressen og afleverede noget.
Det var, så vidt jeg husker, en tidligere ansat.
Dermed være ikke sagt, at man ellers havde undgået den.
Det siger jeg ikke, men jeg tror nok alligevel, at Farumsagen illustrerer, at der desværre nogle steder er et klima, heldigvis ikke ret mange steder og formentlig ikke så slemt, der gør, at der er nogen, der ikke tør gå til andre for at fortælle, at den er riv, rav, ruskende gal.
Lene Espersen (KF), 2004-01-30:
I Johannes V. Jensens land er vi jo alle sammen i besiddelse
af tvivlens nådegave, og heldigvis for det
Så det er fuldstændig korrekt, at vi ikke på forhånd har udelukket nogen løsninger fra at være mulige.
Det, jeg blot anfører, er, at jeg i hvert fald ikke på nuværende tidspunkt tror, at de forslag, som beslutningsforslaget peger på, måske er de forslag, der vil være mest virkningsfulde.
Aage Frandsen (SF), 2004-01-30:
Jeg forstår ministerens reaktion på vores forslag sådan, at regeringen på indeværende tidspunkt ikke ser, at det er fornuftigt at lave love, som vi har beskrevet eventuelt kunne være udgangspunkt for en konklusion, men jeg forstår også ministeren på den måde, at når man nedsætter sådan et udvalg, så kigger man på det med åbent sind, og så kan det vise sig, at det, der kommer ud af det i sidste ende, er det, som ministeren på indeværende tidspunkt siger burde være konklusionen lige nu, det kan også være, det er det, som jeg har som forestilling, men at alle parter overlader det til de kloge mennesker at give deres vurdering, og så træffer vi selvfølgelig politisk beslutning i sidste ende.
Men vi ved i dag ikke, hvilken konklusion vi drager om et år, halvandet år.
Lene Espersen (KF), 2004-01-30:
Jeg har vanskeligt ved at se, hvordan fru Line Barfods spørgsmål kan have meget at gøre med den behandling af B 39 og B 40, vi har i dag, men jeg må sige til fru Line Barfod, at hvis fru Line Barfod ønsker at diskutere tidligere lovprogrammer, så vil jeg anbefale, at der bliver stillet et spørgsmål til mig, så vil jeg meget gerne redegøre for det ved en anden lejlighed.
Line Barfod (EL), 2004-01-30:
Men det lovforslag, der blev bebudet efter tamilsagen, har været under forberedelse siden 1996 og har også tidligere været på regeringens lovprogram.
Hvad er det så, der gør, at regeringen har besluttet, at man ikke mener, man skal lovfæste embedsmænds ret til at sige nej til ulovlige ordrer?
Jeg kunne forstå, at ministeren mente, at det var vigtigt at understrege offentligt ansattes ytringsfrihed, ret til at gå til pressen osv. Jeg vil gerne høre, hvorfor regeringen så har besluttet ikke at fremsætte det lovforslag omkring offentligt ansattes ret til at nægte at udføre ulovlige ordrer, som man ellers har forberedt i flere år efter tamilsagen?