runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1998-11-13:
I relation til den sidste ordfører vil jeg da sige som repræsentant for et af de forenede ministerpartier, at vi fra Kristeligt Folkepartis side absolut gerne vil medvirke til, at vi får løst de problemer, der kredser omkring ministerpension.
Derudover skal jeg i øvrigt henholde mig til, hvad jeg sagde i sidste folketingssamling, hvor vi jo også diskuterede dette forslag, som diskuteres igen i dag, og hvor jeg gav udtryk for, at vi var positivt indstillet over for det af Fremskridtspartiet fremsatte forslag, og det er vi såmænd fortsat.
Kan vi ikke nå til andet, vil vi kunne støtte det, og så vil vi da får løst de problemer, der er.
Vi er såmænd ganske positivt indstillet over for Fremskridtspartiets sigte her.
Vi synes, det er utroligt, at vi til stadighed skal have denne debat i Folketinget, en debat, som er yderst relevant, og hvor man må sige, at hvis vi ikke får klaret problemerne i denne folketingssamling, vil den rimeligvis komme igen, fordi der er nogle åbenlyse urimeligheder ved den måde, som ministerpensioner osv. bliver tildelt på i dag.
Så et absolut positivt tilsagn fra Kristeligt Folkepartis side i det fortsatte arbejde, hvad enten det er Fremskridtspartiet, der leder det, eller det er nogle af de forenede ministerpartier, der tager teten.
Kim Behnke (FP), 1998-11-13:
Det er nu ved at være 5 år siden, at en kreds af gruppeformænd i dette høje Ting gik sammen og underskrev en erklæring, som forklarede, at der var ingen grund til at vedtage Fremskridtspartiets daværende forslag om ændringer i reglerne om vederlag og pension til ministre, fordi man fandt, at nu var tiden inde til, at der skulle findes en varig løsning.
Siden da har vi kunnet konstatere, at viljen er der: den bliver udtalt, den bliver gentaget, og den bliver oven i købet styrket, men hver gang sagen går fra en førstebehandling her i Folketingssalen og til det fortsatte arbejde i Udvalget for Forretningsordenen, sker der ikke mere.
Det er alene derfor, at vi fra Fremskridtspartiets side bliver ved med at genfremsætte forslaget.
Der er flere, der har bebrejdet os, at vi genfremsætter forslaget, men vi glæder os også over, at der i dag er nogle, der faktisk takker os for, at vi har sat det på dagsordenen igen.
Hr. Melchior var inde på, at Folketinget jo i så mange andre sammenhænge er et nok så handlekraftigt forum, og det skal jeg love for, for gælder det overenskomstforhandlinger for næsten den samlede danske arbejderstand, ja, så kan Folketinget i løbet af meget kort tid både første-, anden- og tredjebehandle et indgreb i overenskomsten, og skal vi have sendt soldater ud af landet, ja, så kan man med meget kort varsel vedtage i Folketinget, at det gør man.
Så det er ikke mangel på handlekraft, Folketinget har.
Ikke desto mindre fejrer vi altså nu femåret for, at gruppeformændene fra alle de største partier gik sammen og erklærede, at nu skulle der ske noget.
Sidste gang vi havde sagen til behandling, kom finansministeren med det udsagn, at han da gerne medvirkede til en løsning, og jeg kunne forstå på finansministerens tale i dag, at der oven i købet er blevet produceret indtil flere udkast fra finansministerens hånd, men at det ikke har været muligt at finde det, man kalder et bredt flertal. Socialdemokratiets ordfører, hr. Helge Mortensen, erklærede, at Socialdemokratiet så sandelig gerne vil være med til at finde en løsning, men, blev det fra flere ordføreres side påpeget, det forslag, der ligger fra Fremskridtspartiet, er ikke den rigtige løsning.
Dertil er vi så nødt til at replicere: Hvad er så den rigtige løsning?
Vi er indtil videre det eneste parti, der har formuleret et løsningsforslag.
Alle andre partier nøjes med at erklære, at de er enige i, at der er et problem, og at de gerne vil være med til at løse problemet, men det holder selvfølgelig ikke i længden, og derfor håber vi, at Udvalget for Forretningsordenen under kyndig ledelse af Folketingets formand vil benytte denne gentagne chance til at få sagen bragt på dagsordenen og få sagen til at finde sin løsning.
Så skal Fremskridtspartiet holde op med at genfremsætte sit forslag, og så vil den undrende befolkning kunne se, at Folketinget også er handlekraftigt, når det gælder Folketingets medlemmers egne forhold og specielt de forhold, der gør sig gældende for personer, der tidligere har været ministre.
Helge Mortensen (S), 1998-11-13:
Vi kan nikke genkendende til forslaget.
Jeg tror også, man vil kunne nikke genkendende til min ordførertale.
Den vil i det store hele henholde sig til, hvad finansministeren allerede har sagt.
Det gjorde jeg også ved sidste behandling, der var den 11. juni 1998 her i Folketinget, men lad mig for god ordens skyld repetere, at vi gerne medvirker til en nyordning på de områder, som forslaget omhandler, at vi også er parat til at tage udgangspunkt i det forslag, som foreligger her, at vi skal finde en løsning, der hviler på et bredt politisk grundlag, og, som jeg nævnte den 11. juni, vi ser gerne, at dette forslag indgår som et led i en drøftelse og en ordning, hvor også Folketingets medlemmers aflønning, vilkår og vederlag indgår på samme måde, som vi her diskuterer med hensyn til ministrene, sådan at vi får en hel løsning på dette spørgsmål.
Vi forventer stadig væk en løsning, og i den forbindelse kan vi tilsige vores positive medvirken til at finde en samlet løsning.
Margrete Auken (SF), 1998-11-13:
Til en videreførelse af de almindelige plageinstrukser går det jo ud på, at hvis man skal have succes med at plage, skal der være en sprække.
Hvis ikke der er nogen sprække, har man ikke nogen glæde af det. Men der er jo en sprække, og finansministeren lover os hver gang, at nu skal de nok prøve at gøre noget ved det, og de store partier osv., og så ved jeg - og det er ikke, fordi jeg har spor lyst til at rose Fremskridtspartiet - at hvis ikke denne sag hele tiden er på dagsordenen, bliver den glemt, også i løbet af 5 minutter.
Det er jo helt tydeligt at høre de store partier sige, at vi skal være enige og vi skal sådan og vi skal sådan, og den står helt stille.
Derfor er plagestrategien her at være det, som på udenlandsk hedder »a pain in the arse«, sådan at man bliver nødt til at forholde sig til det hele tiden, og på et eller andet tidspunkt tror jeg der bliver udvist så megen handlekraft også hos de store partier, at der kommer til at ske noget, for de kan ikke være det her bekendt.
Mogens Lykketoft (S), 1998-11-13:
Det kan jo virke en lille smule ensformigt at sige det samme gang på gang.
Vi havde behandlingen her i Folketinget den 11. juni i år.
Jeg sagde dengang, og det skal jeg gerne gentage, at regeringen er åben over for at diskutere nyordninger af ministrenes vilkår, men vi er ikke indstillet på samlet set at medvirke til en forringelse.
Vi synes, at nyordningen bør være noget, et stort flertal i Tinget er bag ved.
Jeg har prøvet at lave udkast og skitser og forslag på forskellige tidspunkter uden at kunne se et flertal.
Jeg har også forstået, hvad jeg også sagde i juni måned, at Folketinget er inde i overvejelser om folketingsmedlemmernes vilkår, og at der kunne være fornuft i at se de her spørgsmål i en sammenhæng.
Indtil vi ser den sammenhæng, må regeringen igen afvise dette forslag.
Aage Frandsen (SF), 1998-11-13:
SF kan også støtte forslaget, både beløbets størrelse og de præmisser, der ligger til grund for det beløb, præmisser, som indebærer, at hvis forudsætningen ændres, kan man tage det op igen.
Hvis forudsætningerne skulle ændres så meget i form af, at færingerne selv siger, at de vil have større selvstændighed, ja, så er det Færøernes afgørelse.
Det tager vi så til efterretning.
Men det betyder selvfølgelig så også, at diskussionen om bloktilskuddets størrelse hænger sammen hermed, og jeg har også forstået, at de partier på Færøerne, som har den opfattelse, at man ønsker større selvstændighed, også er klar over, at større selvstændighed betyder selvstændighed på mere end en måde.
Det er ikke kun et spørgsmål om en beslutningsmulighed, det er også et spørgsmål om økonomisk uafhængighed og selvstændighed.
Jens Hald Madsen (V), 1998-11-13:
Blot et spørgsmål til ministeren om offentliggørelsen af den analyserapport, der kom i går: Får den nogen konsekvens for lovforslaget?
Hanne Andersen (S), 1998-11-13:
Forslaget er en genfremsættelse.
Men jeg vil alligevel fremhæve, at ændringerne i forslaget gør det muligt under betryggende forhold at komme store problemer til livs, bl.a. receptrytteri. Med den lempelse af tavshedspligten for apotekeren og dennes stedfortræder, der her foreslås, vil det være muligt for dem at informere den receptudskrivende læge eller egen læge, hvis den pågældende patient allerede har fået medicin udstedt, måske adskillige gange, af en anden læge.
Det er dog kun apotekeren og dennes stedfortræder og altså ikke andre ansatte, der får den mulighed. Med denne regel får vi også bedre mulighed for at komme både medicinmisbrug og ulovligt videresalg af medicin til livs. Med de foreslåede ændringer gøres det samtidig muligt at tillade magistrel produktion, det vil sige det medicinske produkt, som apotekeren helt og holdent selv producerer, hvis der er særlige omstændigheder, der gør sig gældende.
Lægemiddelstyrelsen får nu mulighed for at fastsætte regler, sådan at patientens tarv kan sikres bedre.
Det sker ved, at apotekeren får mulighed for at informere den receptudskrivende læge om tidligere ordineret medicin, hvis der er fare for en farlig reaktion hos patienten, hvis man indtager disse to lægemidler.
Efter den nugældende lov kræver det patientens samtykke, for at apotekeren kan videregive denne oplysning.
Det har ofte vist sig at være praktisk umuligt at indhente et sådant samtykke med den fare, der er i, at patienternes så rammes af uheldige, farlige bivirkninger.
Vi hilser det også velkommen, at ændringerne af loven medfører, at indfødsretskravet for apotekerne ophæves.
De foreslåede ændringer er til fordel for både patienterne, for lægerne, apotekerne, ja, for samfundet som helhed.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-11-13:
Som det vil være bekendt fra medierne, har en svensk analysegruppe i går foreslået, at de omkomne fra »M/S Estonia« skal bjærges.
Der er selvfølgelig her tale om et meget følsomt spørgsmål.
Overenskomsten gælder, indtil en ny overenskomst måtte være indgået mellem Sverige, Finland og Estland.
Derfor er også tidsperspektivet helt uklart, hvis den svenske regering skulle beslutte sig for at følge analysegruppen.
Derfor er det fortsat regeringens opfattelse, at »M/S Estonia« fortsat og indtil videre må betragtes som en gravplads, der skal respekteres.
Vi følger herved den opfordring, som den danske regering har modtaget fra parterne til overenskomsten, især fra Sverige.
Regeringen vil selvfølgelig følge udviklingen nøje og være i kontakt med de berørte lande.
Skulle der ske en ændring i situationen, må vi jo så tage stilling til det til den tid, men jeg synes på nuværende tidspunkt, at man skal følge den opfordring, der er kommet fra Sverige, fra den svenske regering.
Det forholder sig altså sådan, at den overenskomst, der er indgået mellem Finland, Sverige og Estland, er gældende og er gældende indtil videre.
Søren Søndergaard (EL), 1998-11-13:
Det fremgår jo fuldstændig klart, at det lovforslag, der er lagt op til at vi skal vedtage her i dag, forhindrer, at ofre fjernes fra »M/S Estonia«.
Det fremgår også klart af den aftale, som er indgået mellem Sverige, Estland og Finland omkring emnet.
Det, som selvfølgelig er vores bekymring, er, at den beslutning, der er lagt op til at vi skal træffe her i Folketinget i dag, vil blive brugt som argument i diskussionen i Sverige om, hvilken løsning man skal vælge, og det ønsker vi ikke.
Vi har ingen opfattelse overhovedet af, om man skal vælge den ene eller den anden løsning med hensyn til de ofre, som ligger på gravpladsen.
Vi mener, det skal være op til den svenske befolkning, den svenske Riksdag, at træffe den afgørelse, men vi ønsker ikke, at en beslutning her skal komme til at indvirke på det. Så som minimum, hvis ikke beslutningen skal udskydes, vil jeg opfordre udenrigsministeren til klart at understrege, at man over for den svenske regering vil gøre gældende, at det ikke skal tages som et argument i debatten om fremtiden i forhold til de ofre, der ligger på gravpladsen.
Niels Helveg Petersen (RV), 1998-11-13:
Jeg vil bare endnu en gang slå fast, at den overenskomst, der er indgået,
er indgået mellem Sverige, Finland og Estland.
Hvis der sker en ændring i den svenske holdning og der efterfølgende sker en ændring i overenskomsten, så vil det selvfølgelig også måtte indgå i overvejelserne her i landet, og så vil vi selvfølgelig skulle diskutere det her i Folketinget.
Pia Larsen (V), 1998-11-13:
Venstre kan naturligvis også støtte dette lovforslag om at fastsætte tilskud til Færøernes hjemmestyre for årene 1999 til 2001, men jeg skal da ikke undlade at bemærke, at vi noterer os, at dette element, bloktilskudselementet, stort set er det eneste gennemskuelige i aftalen af 10. juni, og det er så det, der gør os tryg ved den.
Vi er ligesom alle andre spændt på, hvad Færøerne finder ud af med hensyn til deres fremtidige tilhørsforhold til rigsfællesskabet, og som Venstre flere gange tidligere har påpeget, kan det helt afhængigt af udfaldet af den diskussion på Færøerne få stor indflydelse på bloktilskuddet.
Men for god ordens skyld skal jeg nævne, at Venstre i lighed med vort søsterparti på Færøerne, Sambandspartiet, helst ser, at ændringerne kommer til at ske inden for rammerne af den nuværende hjemmestyrelov, men vi kan som sagt støtte lovforslag nr. L 60.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-11-13:
Da den konservative ordfører, hr. Per Stig Møller, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Det Konservative Folkeparti ønsker at bevare rigsfællesskabet, og vi beklager, at regeringen med sin håndtering af den færøske banksag har bragt dette fællesskab i krise. Vi finder også, at regeringen i foråret indgik en aftale om gældsafvikling med Færøerne, der økonomisk bar præg af dårlig samvittighed fra regeringens side.
Vi undlod at stemme
om aftalen i Finansudvalget, både fordi aftalen tydeligvis var kædet sammen med regeringens behov for at få pinsepakken igennem, og den var og er vi imod, og fordi regeringen her åbenbart betalte sig fra sin dårlige samvittighed.
Men regeringens dårlige samvittighed bør ikke koste skatteborgerne penge ud over det tab, som regeringen gennem sin håndtering af banksagen har påført Færøerne. Men Færøerne skal under alle omstændigheder have et årligt bloktilskud; det foreslåede tilskud ligger på det hidtidige niveau, og det kan vi støtte. Samtidig noterer vi os, at aftalen skal tages op til revision, når og hvis der kommer indtægter gennem råstofindvindingen på Færøerne.
Også dette kan vi støtte.
Poul Nødgaard (DF), 1998-11-13:
I Dansk Folkeparti er vi også overvejende positive over for det her forslag.
Det har været en tradition igennem mange år, at man har givet Færøerne og også Grønland de såkaldte bloktilskud, og det skal vi naturligvis også fortsætte med.
Men vi har jo samtidig også noteret os, at Færøerne i modsætning til Grønland har et udstrakt ønske om at få
selvstyre, ja, måske endda blive en form for en selvstændig nation.
Og jeg så forleden dag de færøske politikere udtale
sig om sagen: at de naturligvis er klare over, at hvis de får 100 pct. selvstyre, så er det også ensbetydende med, at man over en årrække skal neddrosle det danske bloktilskud. Og det er en udtalelse, jeg har taget til efterretning.
Jeg ved ikke, hvordan forhandlingerne om den selvstændighed, som Færøerne så brændende ønsker sig, går mellem Danmark og Færøerne.
Jeg har her i sommer sammen med Præsidiet været til møde med de færøske politikere, og det var jo et klart ønske, at man får en selvstændig nation på Færøerne.
Man kan så have sin egen betænkelighed ved det, men det har færingene tilsyneladende ikke.
Økonomisk set
så drejer det sig altså om, at hvis de får denne selvstændighed i form af en form for et selvstændigt land, ja, så må det også medføre, at bloktilskuddene forsvinder, og at nationen så klarer sig selv.
Men indtil da er vi positive over for forslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-11-13:
CD støtter det her forslag og lægger meget vægt på, at rigsfællesskabet holdes intakt.
Vi vil gerne samtidig anbefale, at forslag om forhandlinger med Færøerne omkring selvstændighed eller ej skal man nok, som regeringen tidligere har nævnt, i den her sammenhæng holde sig fra, indtil Færøerne har afklaret tingene selv, og så kan vi tage stilling til det. Jeg vil også gerne sige til dem, som i denne sag ligesom bringer det ind - bl.a. hr. Kirkegaard fra De Konservative gjorde - om at betale aflad eller købe sig fri osv., at det synes jeg altså vi skal holde os fra.
Jeg vil godt vædde ti gode valgplakater på, at hvis vi havde siddet med en borgerlig regering, havde vi ikke håndteret det væsentlig anderledes.
Morten Helveg Petersen (RV), 1998-11-13:
I Det Radikale Venstre værdsætter vi rigsfællesskabet mellem Danmark og Færøerne.
Fællesskabet skal bevares og styrkes, selvfølgelig under hensyntagen til færingernes egne ønsker.
Med aftalen af 10. juni 1998 mellem regeringen og Færøernes landsstyre blev der opnået enighed om, at staten skal yde et årligt bloktilskud til Færøernes finanslov for året 1999 på 932 mio. kr.
Aftalen med landsstyret var et væsentligt skridt i retning af at skabe bedre forståelse mellem Færøerne og Danmark om de fælles problemer, der skal løses, og om det fælles ansvar og måske ikke mindst det færøske ansvar. Aftalen fra juni har skabt en ny situation og en bedre situation i den forstand, at Færøerne fremover skal være sig deres eget ansvar bevidst.
Den røde tråd gennem aftalen viser nemlig, at den danske regering respekterer det færøske ønske om større selvstændighed, et ønske, som vi også fra radikal side selvfølgelig kan tilslutte os.
Vi har i Det Radikale Venstre fuld tillid til, at landsstyret med det bloktilskud, som vi her har til behandling, kan leve op til 10. juni-aftalen, bl.a. fordi tilskuddet er realistisk i forhold til færøsk økonomi, men også fordi det særskilt fremhæves i aftalen, at landsstyret har ansvaret for den økonomiske politik for Færøerne inden for den gældende eksisterende hjemmestyreordning.
Det Radikale Venstre kan støtte forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1998-11-13:
På vegne af Enhedslistens ordfører, hr. Frank Aaen, skal jeg sige, at Enhedslisten støtter forslaget.
Det er en del af den aftale, der er indgået.
Kim Behnke (FP), 1998-11-13:
Der er nogle, der siger, at julen varer lige til påske, men at pinsen skulle vare lige til jul har jeg ikke hørt før.
Ikke desto mindre er det her lovforslag vel på forunderlig vis en del af pinsepakken.
måske endda oven i købet fuldstændig selvstændighed -
og det er et ønske, som vi bakker op om.
Uanset om det er andre steder ude i den store verden eller det er inden for vores eget kongedømme, ja, så skal man selvfølgelig respektere folks ønske om selvstændighed.
I den forbindelse vil det være på sin plads, at man allerede nu begynder at forhandle en aftale om, hvordan de økonomiske relationer så skal være mellem Færøerne og Danmark.
Derfor synes vi, at en aftale, der rækker over 3 år, simpelt hen er for lang tid for en aftale.
Det vil være med til, at man får den opfattelse på Færøerne, at det er en tilkendegivelse fra Folketinget om, at vi ikke mener, der skal ske noget som helst de første 3 år.
Derudover er det faktisk en torn i øjet på den danske befolkning.
Vi betaler i Danmark, ja, vel verdens højeste bilafgifter, og en del af de danske bilafgifter går så til, at vi kan sende en check på 1 mia. kr. til Færøerne i bloktilskud, hvorefter man på Færøerne kan sænke bilafgifterne, så de bliver blandt de laveste i Europa.
Det er et økonomisk sammenspil, som mange danskere har svært ved at forstå.
Det er endda oven i købet et samspil, som fik skatteministeren til for nylig at fremsætte et lovforslag om, at hvis færinger tager bilerne med her til Danmark, så skal der være særlige regler om afgiftsbehandling.
Der er grund til, at man tager den med ro i forhold til Færøerne.
Vores opfattelse er derfor, at det er forkert at indgå en bloktilskudsaftale, der rækker over 3 år.
Dermed ikke være sagt, at Fremskridtspartiet ikke vil være med til at give bloktilskud til Færøerne.
Det skal der naturligvis gives, men ikke for 3 år.
Derfor indstiller vi ikke forslaget til vedtagelse, men må i den nuværende form indstille det til forkastelse.
Per Kaalund (S), 1998-11-13:
Socialdemokratiet kan støtte lov om tilskud til Færøernes hjemmestyre for de tre år, der er nævnt i lovgivningen, 1999, 2000 og 2001.
Størrelsesordenen, 932,8 mio. kr., er fastsat i en aftale af 10. juni i år, som blev godkendt her i Folketinget den 26. juni. Vi har samtidig noteret os fra bemærkningerne, at såfremt der kommer indtægter fra råstofudvinding på Færøerne, skal dette tilskud tages op til fornyet forhandling, og yderligere er Færøernes landsstyre forpligtet til at tilrette
nogen lovgivning vedrørende social- og sundhedsområdet.
Yderligere, hvis selvstyretankerne på Færøerne nyder fremme på en eller anden led, skal tilsvarende dette bloktilskud tages op til forhandling.
Den socialdemokratiske gruppe kan støtte lovforslaget.
Preben Rudiengaard (V), 1998-11-13:
Vi har jo oplevet helt grelle eksempler, hvor apotekere har stået magtesløse over for og været vidne til, at man f.eks. på apoteket via mobiltelefoner har kunnet sælge medicin til andre uvedkommende, og hvordan misbrugere har kunnet komme med recepter fra forskellige læger tre til fire gange om dagen og fået dem indløst på apoteket, uden at apotekeren har haft mulighed for at gøre noget ved sagen.
Venstre hilser det velkomment, at vi nu endelig langt om længe får mulighed for at korrigere dette.
Imidlertid bør vi også under udvalgsarbejdet se på det problem, at vi har nogle personer, som stærkt misbruger håndkøbsmedicin; det kan jeg forstå er holdt uden for.
Men vi ved jo, at en række håndkøbsmedikamenter, eksempelvis acetylsalicylsyre, som jo også kendes som codimagnyl, har en kedelig effekt, hvis det spises i store mængder, på blodfortyndende medicin.
Og kunne det ikke være rimeligt, at vi får diskuteret i hvert tilfælde under udvalgsarbejdet, om vi også bør give apotekere mulighed for at orientere lægen på dette område?
I Venstre ser vi også meget gerne - og vi kan følge det i bemærkningerne til lovforslaget - at vi nu endelig får mulighed for, at Lægemiddelstyrelsen kan videregive oplysninger fra lægemiddelstatistikregisteret om receptudstederes ordination af lægemidler.
Herved vil der nemlig være mulighed for, at vi nu endelig kan kvalitetssikre på lægemiddelområdet.
Der er ikke tvivl om, at de ude i amterne i samarbejdsudvalgene og andre fora har brug for at få et redskab, således at de kan følge den enkelte læges ordinationsmønster.
De praktiserende læger, sygesikringen, embedslægerne og Sundhedsstyrelsen får jo herigennem nu et redskab til ikke blot at kontrollere læger og slå dem oven i hovedet med, men også til det, der er allervigtigst: at foretage en kvalitetssikring af hensyn til vores patienter.
Det er dog her vigtigt at præcisere, og det står der også, og det vil vi rose for, at det kun er den ordinerende læge, man kan se på ordinationsmønsteret, medens patientoplysningerne er krypterede.
Omkring indfødsret og ophævelse af dette kriterium er Venstre helt indstillet på at følge dette.