Svend Erik Hovmand (V), 2003-04-01:
Det drejer sig nærmere bestemt om to udtalelser fra Kammeradvokaten og Skatteministeriet i 1993 og tre ikke offentliggjorte taler fra det tidligere Retssikkerhedsudvalg fra 1993/94.
Sagen om udlevering af de fortrolige dokumenter er jo absolut ikke ny, må man sige.
Jeg kan nok ikke tilføre sagen afgørende nyt her i dag.
Jeg vil dog gerne slå fast, at når Skatteministeriet ikke ønsker at udlevere de pågældende dokumenter, så er det ikke udtryk for et professionelt kneb eller paragrafrytteri fra Skatteministeriets side.
Overvejelserne er efter min opfattelse baseret på helt saglige argumenter.
Forslagsstillerne henviser som det afgørende i den her sag til hensynet til borgernes retssikkerhed, og det ligger os begge to meget på sinde.
Jeg vil godt gentage, som jeg allerede tidligere har meddelt Folketinget, at uanset hvad Kammeradvokaten eller Skatteministeriet skriver i deres interne notater om administrativ praksis på ligestillingsområdet, og uanset om den beskrivelse er rigtig eller forkert, så skaber det ingen ret.
Fastlæggelsen af administrativ praksis afhænger alene af, hvad der kan udledes af de konkrete afgørelser, cirkulærerne, vejledningerne og således ikke af, hvad Kammeradvokaten eller Skatteministeriet måtte fremkomme med af teoretiske overvejelser. Dokumenterne har derfor ingen bevismæssig betydning for fastlæggelsen af administrativ praksis på området, hvis det pågældende materiale blev udleveret.
Det afgørende for, om en given praksis består, er som nævnt, hvilke udmeldinger, afgørelser og handlinger, der fremkommer fra den pågældende myndighed, hvilke overvejelser og hvem der har deltaget i de overvejelser, der har ført til den konkrete udmelding, afgørelse osv.
Det er omvendt uden betydning for fastlæggelsen af den administrative praksis.
Jeg kan i den forbindelse oplyse, at investorer i den første 10-mands-sag, som Højesteret afgjorde, anmodede retten om at pålægge Skatteministeriet at udlevere den ene af Kammeradvokatens to udtalelser efter de særlige regler i retsplejeloven om indhentelse af bevismateriale fra modparten eller fra tredjemand.
Dette nægtede Højesteret imidlertid, hvilket kan tolkes således, at Højesteret ikke fandt, at udtalelsen var af bevismæssig betydning for sagens udfald.
På den baggrund er det min opfattelse, at ministeriets afvisning af at udlevere dokumenterne ikke vil svække investorernes retsstilling i den verserende retssag og dermed forringe investorernes retssikkerhed.
Om dokumenterne udleveres er for mig at se uden bevismæssig betydning for sagens udfald.
Jeg finder dernæst anledning til at understrege, at det klart fremgår af offentlighedslovens undtagelsesbestemmelse i § 10, at der ikke er aktindsigt i det omhandlende materiale.
Grunden til, at Folketinget har undtaget det nævnte materiale fra aktindsigt, er at sikre, at interne overvejelser hos en myndighed kan forblive interne, uden at offentligheden kan kræve at få kendskab til disse overvejelser.
Det gælder, hvad enten overvejelserne udveksles mellem Kammeradvokaten og myndigheder eller foregår i et udvalg.
Folketinget må med gennemførelsen af den nævnte bestemmelse have overvejet grundigt og erkendt, at det ikke er muligt at tilrettelægge en hensigtsmæssig forvaltning uden sådanne undtagelsesbestemmelser.
Tvister mellem det offentlige og private parter hører i sidste instans under
domstolene
Det må i særlig grad være relevant i dette sagskompleks, som enten er afgjort ved eller i øjeblikket verserer ved domstolene.
Som nævnt har Højesteret allerede taget stilling til den bevismæssige betydning af Kammeradvokatens udtalelse.
Og der er ingen grund til at antage, at domstolene ikke skulle have samme holdning til de øvrige dokumenter.
Vi har i regeringen netop taget initiativ
til nedsættelse af en Retssikkerhedskommission.
Vi ser selvsagt gerne en drøftelse og en grundig overvejelse af borgernes retsstilling og mulighederne for at modernisere hele dette område.
Og ud fra den betragtning er en debat om dette spørgsmål selvsagt meget velkommen.