runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-27:
Jeg er da fuldstændig enig med fru Eva Kjer Hansen i, at det i øvrigt også er vigtigt at tage de her diskussioner med branchen selv, om den synes, at den lever op til sit ansvar.
De folk, jeg har snakket med, siger f.eks., at de har rettet henvendelse til Dansk Biografreklame flere gange for at få fjernet noget så elementært som alkoholreklamer før Harry Potter filmene.
Da jeg var inde i julen og se Ringenes Herre flere gange, var det sådan set ligegyldigt, om man var inde og se den kl. 14 eller kl. 21, for der blev sendt de samme reklamer for alkohol igen og igen og igen.
Det, man får at vide her, er, at biograferne ikke har midler til at indføre, hvad man kunne kalde elektroniske reklameblokke, hvor de lynhurtigt kan fjerne reklamer, så de ikke bliver sendt til børn i forbindelse med film, der ligger i gråzoneområdet, men som i hvert fald vises om eftermiddagen.
Derfor kunne man måske spørge Venstre her i dag: Er det noget, man kunne forestille sig at tage initiativ til som led i en samlet, bred strategi, der indbefatter priser, reklamer og det hele, at man her gik ind og måske gav en hjælpende hånd til biograferne, hvor vi jo ved, at folk sætter sig godt til rette og glæder sig til at se reklamerne?
Eva Kjer Hansen (V), 2003-02-27:
Jeg skal svare de to spørgere kort, fordi det jo kredser rundt omkring de samme emner.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen vil jeg sige - som også tidligere - at jeg synes, at vi nu skal give branchen en chance for at vise, om de kan leve op til det ansvar, de har sagt de godt vil tage på området, og se, om de så gennem aftaler kan få de her ting på plads, så vi ikke oplever de eksempler, der blev nævnt.
Til hr. Jann Sjursen tror jeg også, jeg vil nøjes med at sige, som jeg gjorde i min ordførertale, at i Venstre mener vi ikke, der er brug for ny lovgivning nu.
Vi vil ikke gå ind
og justere på nogle ting, men mener, at det, der er brug for, er, at vi får håndhævet de gældende regler og virkelig også sætter ind på de områder.
Dermed er også sagt, at der ikke sker noget skift i vores politik i forhold til afgifterne.
Jeg advarer bare imod at prøve at isolere det til at sige, at det er det område, der er skyld i, at vi står med en hel masse problemer lige nu.
Det er det ikke.
Det er ikke det, der betyder de voldsomme ændringer.
Det er helt andre ting, der skal sættes ind med, og det vil være en gentagelse at gå ind på det igen.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-27:
Vi skal ikke isolere debatten til kun at dreje sig om afgifter; vi må bare erkende, at der er nogle områder, hvor vandene deler sig i Folketinget i denne her debat.
Et stort flertal af partier har fundet sammen om et udmærket forslag til vedtagelse i denne her debat, Venstre er også med, det har jeg kvitteret for, og det synes jeg er fremragende, og jeg synes også, det er godt, at vi får et konsolideret grundlag for at tage en debat i efteråret, hvilket regeringen også er helt med på.
Men jeg synes, at det alligevel er interessant, også på baggrund af de afgiftslettelser, som regeringen besluttede sig for sammen med Dansk Folkeparti i forbindelse med finanslovforhandlingerne, at bore i det spørgsmål her, for dér lovgav man jo rent faktisk efter Kristeligt Folkepartis opfattelse med virkning også på hele forebyggelsesområdet, uden at man kom med nogen alternativer.
Det havde vi en lang debat om dengang.
Det blev primært en skattedebat, men afgifter på alkohol og f.eks. tobak er ikke bare et skattespørgsmål for Kristeligt Folkeparti, det kan ikke forsvare det høje afgiftsgrundlag, vi har.
Det er, fordi det er et spørgsmål om også at forebygge sundhedsmæssigt på de områder.
Det er det, jeg trods alt gerne vil have, at fru Eva Kjer Hansen anerkender, og det fornemmede jeg måske så også, at hun gjorde til sidst i den korte bemærkning før, ved at hun tilkendegav, at der ikke vil ske yderligere ændringer på det område set med Venstres øjne.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-27:
Jamen igen: Det er jo også den brede indsats, der diskuteres her i dag, og derfor er det jo meget let hele tiden at afvise og sige: Nej, det er ikke kun markedsføringen, vi skal tage fat på, det er ikke kun priser og afgifter, vi skal tage fat på, det er ikke kun behandling for andre, vi skal tage fat på, nej, det er en bred indsats.
Det kan jeg også forstå at man nu vil gøre, og det er jeg meget glad for, men jeg synes også, at man fra Venstres side skal spørge sig selv, om en branche, der i første omgang overhovedet har fundet på at udvikle produkter som er sodavand med alkohol i, men som ikke smager af alkohol, er en ansvarlig branche.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-27:
Jeg kom til at tænke på Erasmus Montanus, da jeg hørte fru Eva Kjer Hansens svar til mig.
Ræsonnementet var følgende: Unge i dag drikker jo allerede meget, og så sker der ikke noget ved at åbne for reklamer. Det sker der ikke noget ved, for de drikker allerede i dag.
Historien om Erasmus er ikke skrevet helt forgæves, må man sige. Det er dog det mest underlige ræsonnement.
Vil fru Eva Kjer Hansen virkelig påstå, at de reklamer, der koster millioner, milliarder af kroner, ikke har nogen som helst effekt, og at det er fru Eva Kjer Hansen den første i verden, der har fundet ud af?
De andre ved det bare ikke, og derfor spilder de kolossale summer på noget, der ingen virkning har.
Er det virkelig Venstres standpunkt i denne her debat, fordi så synes jeg for alvor, der er noget galt?
Så til det samlede billede: Regeringen har en tendens til at tegne glansbilleder af sin egen virksomhed.
Hvis nu man spørger dem, der er længst ude i det virkelige liv, dem, der arbejder frivilligt med misbrug, så er deres undrende spørgsmål: Hvordan kan det være, at regeringen hele tiden siger, at den gør en stadig større indsats, når vores daglige erfaring er, at der daglig bliver skåret på den indsats, vi yder? Der spørger jeg bare: Hvordan vil Venstre forklare det paradoks?
Er det, fordi de der folk ude i virkeligheden opfatter det forkert?
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-27:
To ud af tre elever i 9. klasse oplever alvorlige problemer på grund af alkohol, og børn helt ned til 8 år kan gå ind i en butik og købe alkohol.
Det er blevet afsløret for nylig, og det må få alarmklokkerne til at ringe hos os alle.
De oplysninger, som vi fik i medierne for nylig, står bestemt ikke alene.
Vi har stribevis af undersøgelser, der dokumenterer, at danske børn og unge har alle rekorder vedrørende indtagelse af alkohol.
De danske unge begynder tidligst, drikker mest og er oftest fulde.
De får de højeste pointtal på alle områder.
Og hvad så?
Skal de da ikke have lov til at drikke?
Nej, hvorfor i alverden skulle de dog det?
Jeg har endnu ikke hørt én eneste god grund til, at børn og unge skulle have lov til at drikke alkohol, tværtimod er der masser af grunde til, at de ikke skal.
Det er usundt, det påvirker dem fysisk og psykisk, det er farligt, de kommer ud for ulykker, kører galt i biler og bliver involveret i vold, oplever uønskede graviditeter osv.
Det må være klart for enhver, at der er behov for, at vi i Danmark får en bred og samlet strategi på alkoholområdet.
Problemet går ikke sådan bare væk af sig selv.
Vi har brug for at se på og gøre noget ved alle aspekter af sagen i fællesskab.
Vi er nødt til at se på markedsføringer over for børn og unge, køb og salg og udskænkning.
Vi har også brug for at få fokus på forældres og skolers ansvar på området. Derfor vil vi via denne forespørgselsdebat spørge regeringen ved socialministeren og indenrigs- og sundhedsministeren om, hvad regeringen kan oplyse om den danske alkoholkultur, især børns og unges alkoholforbrug med udgangspunkt i markedsføring, køb og salg, udskænkning, forældres og skolers ansvar m.m. Besvarelse
Bodil Kornbek (KRF), 2003-02-27:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde i begyndelsen: Når det gælder hf, så er vi ikke enige i de tanker, der ligger i redegørelsen.
Vi mener stadig, det bør være efter 10. klasse, at det også bør give adgang til længere videregående uddannelser, og at det også bør være en reel mulighed for modne studerende at have den mulighed for et 2-årigt forløb.
Jeg synes så, det er meget positivt, det fik jeg nemlig ikke sagt, at der bliver flere timer, at man simpelt hen sørger for, at der også er det, skal vi sige, grundlag for netop at kunne gå videre i en længere videregående uddannelse.
Det synes vi er positivt, men det skal ikke være muligt for en 9. klasse-elev at gå ind i hf.
Hf er en konstruktion og har egentlig altid været det, som er målrettet en anden gruppe studerende end dem, der kommer fra 9. klasse.
Elever fra 9. klasse har mange muligheder.
Carsten Hansen (S), 2003-02-27:
Først vil jeg gerne starte med at kvittere for modtagelsen af den såkaldte formålsparagraf.
Jeg synes, at det tegner lovende i forhold til den del af det, og jeg er meget enig i de begrundelser, som ligger.
Det, der får mig herop, er i virkeligheden det, man kunne kalde almen studiekompetence i forhold til hf.
Når man læser redegørelsen, er der selvfølgelig på det punkt, der hedder 4.2, remset en del op.
Og det, vi i hvert fald hører ude fra virkeligheden, er, at en række af de mennesker fra hf, der skal på de videregående uddannelse, faktisk mangler de her kompetencer.
Jeg vil høre, om ministeren er indstillet på, at vi også her får arbejdet noget ind, der hedder almen studiekompetence.
Det andet, jeg vil spørge om, er: Når man læser om det gymnasiale suppleringsprogram, er det sådan, at det bliver rodet sammen med betalingen for VUC-enkeltfag, og derfor skal man fortsætte direkte fra en gymnasial uddannelse og tage suppleringsuddannelse.
Var det ikke en mulighed, at vi kunne indbygge noget fleksibilitet, således at de mennesker, der har brug for det senere, også kan få det uden den barriere, som betaling udgør?
Aage Frandsen (SF), 2003-02-27:
Ministeren fremhævede, at regeringens mål med det her bl.a. er større faglighed, en styrkelse af det almene og en forbedring af studiekompetencen.
Jeg er enig.
Man kan sige, at det med større faglighed betyder, at de skal kunne noget, studiekompetence betyder, at de skal være egnet, når de går ind på et studium, og det almene betyder, at der er noget, som alle skal have, fordi vi mener, at det er noget, der er vigtigt, og det findes inden for alle disse centralvidenskabelige områder.
Så fremhæver ministeren også, at man vil styrke den naturfaglige del, men man vil vel også, selv om det ikke fremhæves, styrke den samfundsvidenskabelige del.
Historie betragter jeg i hvert fald ikke som samfundsfagligt.
Derfor må man vel sige, at det vil regeringen også styrke.
Jeg ved godt, at der kan være behov for at understrege det naturfaglige, for det er en del af tidsånden, men det samfundsfaglige går jeg også ud fra at regeringen vil styrke.
Det må jo ligge implicit i det, at hvis det skal være en del af det almendannende, skal det også være der.
Lene Jensen (S), 2003-02-27:
Ministeren har ret i, at gymnasiereformen er en folkesag.
Meget af den debat, der har været indtil nu og specielt i medierne, har jo handlet om disciplin og sanktioner.
Jeg vil gerne kvittere for, at det i redegørelsen og også i ministerens tale ikke er det, der spiller hovedrollen, for det kan vel næppe være det, der skal drive en gymnasiereform.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er, om ministeren er enig i, at hele den diskussion i virkeligheden handler om, hvordan man får eleverne til at tage større ansvar og udvise større engagement.
Er det ikke også en vej at gå for at øge engagementet og ansvarligheden?
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-27:
Derfor har vi ikke lagt op til, at hf-uddannelsen får et forløb, som vi har lagt op til i det almene gymnasium.
Det forløb, vi kalder almen studieforberedelse, har vi ikke lagt op til
bliver en del af hf-uddannelsen.
Så er der en række andre elementer, som jeg også har spillet ud med i redegørelsen, men af hensyn til taletiden vil jeg nøjes med alene at henvise til redegørelsen.
Jeg vil sige til hr. Aage Frandsen, at jeg udmærket kan lytte mig til, at hr. Aage Frandsen lytter efter et bud
på fagrækken
Det kommer jeg ikke med noget svar på, men jeg vil henholde mig til det, som vel nok er det allervigtigste mål for regeringen med gymnasiereformen, nemlig i det hele taget at få styrket fagligheden, få styrket studiekompetencen og få moderniseret eller nytænkt hele almendannelsen i gymnasiet.
Her er jeg da helt sikker på, at også samfundsfag vil spille en væsentlig rolle for at kunne opnå en styrkelse af de tre elementer.
Det er jeg helt enig i.
Det er mit håb, at vi med reformen kan få skabt et grundlag for at skabe mere elevaktiverende undervisningsformer, så vi kommer væk fra den traditionelle klasseundervisning, som jo betyder - sådan som jeg i hvert fald hører det refereret fra gymnasiets hverdag - at der er et manglende elevengagement.
Så vil jeg bare med hensyn til hele diskussionen om disciplin, sanktioner osv., osv. sige, at det klart ikke er det bærende element i en gymnasiereform, men jeg mener til gengæld, at jeg ville svigte, hvis jeg ikke tager fat på den diskussion.
Uanset hvilket gymnasium jeg har sat mine ben på, siden jeg blev minister for 13-14 måneder siden, er jeg blevet mødt med det her problem fra elever, lærere, rektorer og mange andre.
Jeg holdt en konference i oktober måned, hvor også lærere pegede på den her problemstilling.
Og jeg mener helt klart, at vi svigter fremtidens gymnasium og svigter de elever, som har brug for, at der er et eller andet meget håndfast at gribe fat i, hvis vi ikke tør tage den diskussion.
Jeg er kommet med mit bud, og jeg går ud fra, at vi med udgangspunkt i mit bud kommer til at drøfte lige præcis det her undervejs.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-02-27:
Jeg vil hive fat dér, hvor jeg synes den største uenighed ligger i forhold til redegørelsen, og det er den her disciplinering, som ministeren også sluttede med at kommentere.
Det er ikke er det bærende element, men det er ikke desto mindre en væsentlig knast.
Det kan godt være, at der er et problem.
Det kan godt være, at der sidder for mange elever rundtomkring i klasselokalerne, som er for passive.
Det kan også godt være, at der er et problem med fraværsprocenten for en lille gruppe i gymnasiet.
Når ministeren nu siger i sin tale, at der skal gennemføres arbejdsformer i gymnasiet, der udvikler selvstændighed og ansvarlighed, kan jeg nikke til det.
Det synes jeg er en rigtig god idé.
Lad os da for alt i verden få det gennemført.
Men jeg kan ikke forstå, hvordan det stemmer overens med, at man overlader beslutningen om, hvorvidt en elev skal rykke videre til næste klassetrin, til rektoren.
Det er da ikke fordrende for selvstændigheden og ansvarligheden hos den enkelte elev, tværtimod.
Man kan læne sig tilbage og vente på pisken.
Man behøver ikke selv tage stilling til det, eller hvad?
Marianne Jelved (RV), 2003-02-27:
Jeg går ud fra, at ministeren har noteret sig, at de fleste ordførere har talt om hf-forslaget i redegørelsen og har forholdt sig, skal vi sige forbeholdent for nu ikke at yppe kiv til den model.
Ministeren har ikke kommenteret det, men har beskrevet, hvad regeringen har lagt frem.
Derfor vil jeg gerne stille to spørgsmål om hf: Hvorfor vil ministeren ændre hf-adgangen, om jeg så må sige, så det bliver en vej for elever fra 9. klasse?
Og det andet spørgsmål er: Hvorfor mener regeringen, som der står i redegørelsen, at hf i sit sigte fortrinsvis skal være rettet mod korte og mellemlange videregående uddannelser?
Det synes jeg kræver en forklaring, hvis vi skal gå ind og drøfte det, for det er ikke uden videre til at gennemskue, og jeg vil ikke tillægge regeringen motiver, som måske er forkerte.
Lene Jensen (S), 2003-02-27:
Jeg vil sådan set glæde mig over, at der er en fælles målsætning om at diskutere engagement i gymnasiet - også ud fra den betragtning, at samfundet stiller en masse ressourcer til rådighed, og så er det klart, at de også skal bruges på den bedst mulige måde. Så er der hele den der diskussion om disciplin og fravær, og hvad man gør ved det, men hvad er det for et grundlag, det bygger på?
Nu kan jeg forstå, at ministeren har besøgt en masse gymnasier, og det synes jeg er rigtig godt, og jeg kan godt forstå, hvis ministeren ser den her systematik.
Jeg har også hørt det, men jeg er også blevet ringet op af folk, der synes, at det stort set fylder alt, og at det ikke er noget, de kan nikke genkendende til i Østerbøvelse, selv om man kan det på Vesterbro.
Derfor vil gerne spørge: Hvad er det for en form for grundlag, som ministeren har rent statistisk, rent evalueringsmæssigt?
Hvad er det, vi kan diskutere på grundlag af - bortset fra ministerens og mine oplevelser ude på hvert vores gymnasier?
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-27:
Jeg vil sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at jeg vil glæde mig over, at vi er enige i, at vi skal se på arbejdsformerne i gymnasiet.
Så vil jeg bare sig til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at jeg ikke forstår bekymringen, for hvis man deltager aktivt i undervisningen og følger undervisningen, er der jo sådan set ikke noget problem i, at der også er et fast håndtag for de elever, som måske ikke udviser helt det samme engagement.
Der synes jeg, at det er helt på sin plads, at man også i en dialog med eleven taler med eleven om, hvorvidt denne er havnet på den rette uddannelsesmæssige hylde.
I sidste instans har jeg så peget på, at jeg synes, rektor skal have
den beføjelse, som er beskrevet i redegørelsen.
Fru Marianne Jelved spørger: Hvorfor fra 9. klasse?
Der vil jeg sige, at jeg synes, det er mærkeligt, at vi har en uddannelse, hvor det er en betingelse, at man efter 9. klasse foretager sig et eller andet i 1 år, for at kunne blive optaget.
Langt de fleste vælger at gå i 10. klasse, men hvis man ser på, hvordan hf'erne klarer sig i det videre uddannelsesforløb, må vi konstatere, at 10. klasse ikke giver den samme basis, de samme muligheder for efterfølgende at gennemføre en videregående uddannelse, som hvis man havde taget en 3-årig gymnasial uddannelse.
Det er i det lys, ændringerne i hf-uddannelsen skal ses,
bl.a. fokuseringen på, at hf fortsat vil have KVU og MVU som primær uddannelsesvej.
Jeg forestiller mig ikke, at det bliver hovedadgangsvejen til hf-uddannelsen.
Jeg synes, at det skal være en mulighed, men det skal, som jeg har understreget i redegørelsen, vel at mærke være efter en samtale, altså en egnethedssamtale.
Så spørger fru Lene Jensen om, hvad det her egentlig handler om, ud over at ministeren og fru Lene Jensen selv bl.a. i Maribo er blevet mødt med spørgsmålet om en styrkelse af disciplinen i gymnasiet.
Jeg mener at erindre at have set tal, men det vil jeg naturligvis gerne tjekke, der går på, at over 30 pct. af gymnasieeleverne har et fravær på over 10 pct. Så det er altså det tal, vi er oppe imod.
Jeg synes på en eller anden måde, da nu en række af gymnasiets interessenter, herunder først og fremmest rektorerne, har peget på det som et problem, at hvis vi ikke tager fat på det ved en så gennemgribende reform, som jeg har lagt op til her, svigter vi.
Carsten Hansen (S), 2003-02-27:
I forhold til hf-delen har vi fået en del af svarene, men er det ikke at rette bager for smed at sige, at nu skal man målrette den imod MVU, altså mellemlange videregående uddannelser, når vi i virkeligheden kan blive enige om, at der måske er for mange, som ikke gennemfører en længerevarende videregående uddannelse fra hf?
Er det ikke et spørgsmål om, at man skal justere niveauet for indgangen til de længerevarende videregående uddannelser frem for at nedjustere forventningerne til hf?
til det, for det er jo sådan, at her gælder kassekampen: For at få studerende nok ind på de forskellige institutioner, tager man folk ind med et C-niveau og gør dem en bjørnetjeneste, frem for at vi siger, at på hf-delen er der altså forholdsvis frit valg i forhold til det. Jeg fik ikke helt et svar, synes jeg,
på spørgsmålet om GSK og det nye suppleringssystem.
Vi er sådan set enige i mulighederne, men med de begrænsninger og barrierer, ministeren har bygget ind, om, at det skal være i direkte forlængelse af en gymnasial uddannelse, er det så ikke for snævert?
Kunne man ikke tænke sig en lidt større fleksibilitet, således at studerende også kan komme i betragtning, hvis de er i gang med et studium et par år efter og siger: Jeg har brug for at supplere op, for jeg vælger en ny studieretning?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-02-27:
Ministeren siger, at det ikke er et problem for dem, der ikke har et højt fravær.
Nej, det er jeg klar over.
Men vi diskuterer jo netop den gruppe, som har et for højt fravær, og hvad man skal gøre ved dem.
Med hensyn til dialog med eleven vil jeg sige, at det er fint og mere af det.
Det er der faktisk for lidt af i gymnasiet, som det er i dag, og det synes jeg er et stort problem.
For det meste er der jo årsager til, at en elev lige pludselig ryger over 10 pct.
Det kan selvfølgelig være, fordi vedkommende er landet på den forkerte hylde, men i mange tilfælde handler det om, at der er en elev, der har fraværet i en bestemt periode, altså f.eks. i en 3-måneders-periode, hvor tingene ikke lige kører så godt på hjemmefronten, eller hvad ved jeg.
Der findes jo årsager til langt det meste af det uacceptable fravær, som findes, altså det, der ligger ud over de 10 pct.
Og de årsager får man jo bedst tacklet ved, at der er en dialog mellem enten en lærer og en elev eller en vejleder og en elev eller rektor og en elev.
Det, jeg opponerer imod, er ikke dialogen.
Det synes jeg er rigtig godt og mere af det.
Det, jeg opponerer imod, er, at en rektor skal kunne dumpe en elev.
Jeg mener, at eleven trods alt er den, der er nærmest til at vurdere, om vedkommende kan få taget sig sammen, få indhentet de ting, som vedkommende er kommet bagefter med, og i sidste ende bestå en studentereksamen.
Det valg bør tages i dialog med en vejleder eller en underviser, men ikke med kniven for struben.
Ulla Tørnæs (V), 2003-02-27:
Jeg vil gerne understrege både over for hr. Carsten Hansen og fru Marianne Jelved, at vi jo lige præcis fastholder den brede studiekompetence i hf-uddannelsen, ja, vi styrker hf-uddannelsen på en række væsentlige elementer: dansk, matematik og engelsk.
En yderligere styrkelse af danskfaget kan vi naturligvis altid diskutere, jeg tror, det var hr. Carsten Hansen, der i sit første indlæg var inde på behovet
for det, og det er jeg meget parat til at se på.
Så det er vigtigt for mig at understrege, at hf-uddannelsen styrkes, hvis vi sammenligner hf-uddannelsen med den eksisterende hf-uddannelse.
Det, jeg bare synes, vi må tage konsekvensen af, er, at hf'ernes generelle forudsætninger for at kunne gennemføre en lang videregående uddannelse ikke er de samme som gymnasieelevernes, altså dem med en almengymnasial baggrund, og det er derfor, jeg har formuleret det, som jeg har gjort det i redegørelsen.
Så vil jeg sige til hr. Carsten Hansen, at for de personer, som ønsker at vende tilbage, altså ønsker at få en bredere studiekompetence, er der jo så hf enkeltfag som en mulighed, og det er jo så sådan, sammenhængen skal ses.
Har man været væk fra studierne, eller er det nogle år siden, man har taget en adgangsgivende eksamen, og ønsker man noget supplering, vil der til enhver tid være hf enkeltfag.
Så vil jeg sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil
Jeg tror faktisk, at landets rektorer har en rimelig god fornemmelse af, hvad det er, der rører sig blandt unge mennesker, og også en forståelse for det, hvis et ungt menneske kommer i en situation af den ene eller den anden slags, og evnen til at være parat til at tage højde for det i den vurdering, der selvfølgelig skal ligge til grund for at kunne træffe den beslutning, som jeg ønsker, at rektoren skal have beføjelser til at kunne træffe.
Men som sagt betragter jeg altså ikke pr. definition landets gymnasierektorer som værende specielt umenneskelige.