Arne Melchior (CD), 2000-02-08:
For først at gøre den sag om overvågning færdig vil jeg sige til hr. Donner, at det er min opfattelse, at når man bevæger sig i det offentlige rum, må man finde sig i at blive iagttaget.
Jeg skal så henvise til, hvad jeg sagde om, hvad der sker med hensyn til personlige rettigheder, når man skal ud at flyve, og her drejer det sig altså om menneskeliv, og derfor må man finde sig i visse ting.
Det er ikke nogen hemmelighed for nogen, at en god, sund, glidende og sikker trafik er en livsnerve i samfundet.
Både når det gælder beskæftigelse, samhandel, samkvem, kultur og frihed, er det vigtigt at bevæge sig eller at bringe varer og gods frem og tilbage, hvorfra og hvorhen man vil.
Her står en glad trafikant.
Som de fleste andre optræder jeg snart som fodgænger, snart som cyklist, snart som bilist, snart som passager i busser, tog og andre kollektive trafikmidler.
Det er alt sammen til rådighed, og det er vores pligt her i dette hus at sørge for, at risikoen ved at benytte disse ting er så lille som muligt.
Som flere, bl.a. ministeren, var inde på, er der jo sket en gunstig udvikling i betragtning af den store stigning i trafikken og en betydelig nedgang i uheldene og ulykkerne
, men det er farligt at lægge sig til at sove på den succes; det må vi ikke gøre. Vi må blive ved som overskrift at have: Fart dræber.
Og der er jo penge nok - det er ca. 35 mia. kr., som bilister lægger i afgifter af forskellig art om året, også bortset fra bøder og andre pengestraffe - til at gøre alt for at sikre trafikken og det lige fra flere motorveje, gode øvrige veje og skiltning til overvågning og hele apparatet igennem.
Jeg tror nok, at noget af det allervigtigste er holdningsbearbejdning - igen og igen - fra børn af og fra unge af at bearbejde holdningerne hos os, men jeg skal da blankt erkende, at vi mennesker nu engang ikke er bedre, end at vi, selv når vi indser noget, hvis der kommer en situation, hvor vi pludselig har fordel af at overtræde loven og tror, vi kan slippe godt fra det, altså uden at blive opdaget, så alligevel overtræder den.
Jeg kan i øvrigt tilslutte mig meget af det, som ministeren har sagt, og som den socialdemokratiske ordfører har sagt.
Og det er jo ganske sjovt - og nogle vil måske grine drillende - at SF's fru Margrete Auken og CD's Arne Melchior er enige i et trafikspørgsmål.
Det er jo ikke det, der plejer at kendetegne vores synspunkter i trafikdebatterne, men her er vi altså enige i alt væsentligt, i grundholdningerne og også i de fleste af metoderne, og det er der ikke nogen grund til at grine drillende af, for det har jo sin begrundelse deri, at det drejer sig om liv og førlighed.
Her er det altså, at al smålighed må vige,
og derfor må jeg endnu en gang bede hr. Svend Heiselberg - jeg kan godt forstå, at han er bortgået herfra, formodentlig i ikke alt for højt løftet humør - om én gang til at gå i lønkammer med sig selv og overveje, om partiet Venstre - vi har jo en af dets andre fortrinlige trafikpolitikere siddende her, en mand, som oven i købet er professionel i faget, så jeg tror, at det må kunne lykkes - kan finde ud af, at kan vi bringe dødstallet ned i nærheden af nul, så er det vores forbandede pligt at gøre det, og så må vi bringe de ofre, som hører til at nå så langt. Det bør hr. Jacobsen tænke over.