runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Vibjerg (V), 2000-05-09:
Som jeg opfattede det, så synes jeg, at SF's ordfører taler med to tunger, for på den ene side vil SF holde fast i det regelsæt, vi har, og på den anden side kan SF godt se det helt vanvittige og tåbelige i reglerne, da de ikke kan kontrolleres og heller ikke giver den frihed, man som lønmodtager ønsker sig på arbejdsmarkedet: en frihed til at tilrettelægge sin dag ud fra en familiepolitisk holdning, en frihed til at tilrettelægge dagen ud fra, hvordan det nu passer ind i det, man kunne tænke sig, og så indpasse de forhold til arbejdet.
Der er jo ingen, tror jeg, i denne sal, der er uenige i, at lønmodtageren selvfølgelig skal have nogle rettigheder i form af beskyttelse, men rettighederne skal vel også gå i retning af at have så meget fleksibilitet i forhold til familielivet, i forhold til fritiden og selvfølgelig i forhold til det arbejde, man udfører.
Jeg vil godt have et rimelig klart svar fra SF's ordfører, hr. Ole Sohn, fordi det var lidt tvetydigt i indlægget.
Ole Sohn (SF), 2000-05-09:
Det, jeg sagde, var ikke spor tvetydigt.
Det bunder i, at der givetvis er en principiel forskel mellem den måde, som Venstre og De Konservative opfatter tingene på, og den måde, jeg som socialist opfatter tingene på, for jeg gjorde mig udtrykkelig meget umage med at komme med en historisk redegørelse.
Jeg mener, at det danske samfund, det velfærdssamfund, vi har i dag, er bygget op på kollektive aftaler.
Det er vores styrke, og det er det, der har gjort det her samfund så godt, som det er.
Vi kan bare ikke bruge den samme metode til at organisere samfundet i dag, som vi kunne for 100 år siden, og det er et signal, som jeg også gerne ville give til regeringen.
Når man skal se på, hvordan vi forvalter den beskyttelseslov, som arbejdsmiljøloven er, i forhold til hjemmearbejdspladser, ja, så kan man ikke bruge den metode, som man brugte på industriarbejdspladserne i 1970'erne, men når man skal tage stilling til et beslutningsforslag, som hedder forslag til folketingsbeslutning om undtagelse fra arbejdsmiljølovens regler om hviletid og fridøgn ved hjemmearbejde, så siger jeg, at den går ikke. Der skal være nogle regler, men de skal bare være realistiske og anvendelige.
Hvis det nu var mig selv, som havde en hjemmearbejdsplads, og jeg havde lyst til at arbejde fra 9 til 11 en aften og starte kl. 7 næste dag efter morgenmad, når jeg havde sendt ungerne af sted, så ville jeg da gøre det, selv om jeg ikke måtte, fordi det ville være naturligt og et led i den entusiasme, jeg ville have for mit arbejde, at kombinere det med mit familieliv. Selvfølgelig ville jeg det.
Den måde er man selvfølgelig også nødt til at se på hjemmearbejdspladshvilereglerne, men hvis vi fjerner dem, sådan at der ikke er nogen regler, så vil vi komme i den situation, hvis der er høj arbejdsløshed, at den enkelte lønmodtager ville være den svage part.
Og man skal jo heller ikke være blind for, at mange af de - hvad hedder det med nutidens sprog - nørder, som sidder bag computerne, jo arbejder i døgndrift, og de brænder deres lys i begge ender, og det synes jeg ikke er rimeligt.
Det skulle ikke være sådan, at vi er nødt til at nyfortolke Jeppe Aakjærs sang til »Hvem sidder der ved skærmen ...« ...
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Jeg vil gerne for det første minde hr. Ole Sohn om, at der er sket noget i Danmark i de sidste 100 år.
Det er rigtigt, at arbejdsmarkedet i sin tid blev opbygget på grundlag af nogle meget ensartede kollektive aftaler, og vi er for så vidt i Venstre stadig væk af den opfattelse, at det kan være klogt at stå sammen, hvis man har samme problemer, og hvis man har samme opgaver, man gerne vil have løst.
Vi har ikke noget imod det kollektive, men vi har noget imod det kollektive, hvis det kollektive efterhånden antager
en karakter, der fuldstændig forhindrer de frivillige og individuelle muligheder for at føre en normal og moderne tilværelse, og det er jo det, som hr. Ole Sohn her har givet forslagsstillerne ret i.
Jeg synes, at hr. Ole Sohn slap lidt let over sit svar, fordi det, der faktisk står i vores beslutningsforslag, er, at vi beder regeringen om at fremsætte forslag, som indebærer, at lovens almindelige bestemmelse om hviletid og fridøgn ikke gælder for arbejde, der udføres i den ansattes hjem.
Sådan som jeg hører hr. Ole Sohn, så er det faktisk det samme, hr. Ole Sohn siger,
men konklusionen er bare et nej, og det er vel i en eller anden ærbødighed for regeringen, som hr. Ole Sohn jo er parlamentarisk grundlag for.
Jeg synes simpelt hen ikke, sådan som det også blev sagt af hr. Vibjerg, at argumentationen fra SF hænger sammen, og jeg så gerne, at man fulgte argumentationen og så drog den konklusion, som man faktisk selv lægger op til.
Jens Vibjerg (V), 2000-05-09:
Jeg kan jo forstå, at hr. Ole Sohn er enig i indholdet i beslutningsforslaget, og derfor kan jeg ikke forstå hr. Ole Sohns konklusion med hensyn til afstemningen.
Men jeg vil godt spørge, om hr. Ole Sohn så ikke er enig i, at hvis man som lønmodtager selvfølgelig har krav på at holde sine 11 timer, men samtidig har fuld frihed efter aftale med sin arbejdsgiver til at være fleksibel, om ikke hr. Ole Sohn synes, at det kan være den rigtige løsning på det, og at det så ender med efter lidt udvalgsarbejde, at hr. Ole Sohn, når han har fået læst forslaget grundigt igennem, vil være med til at støtte det. For det er jo den gode måde og den effektive måde at sende et klart signal til arbejdsministeren og Socialdemokratiet, som ikke vil rokke sig en tøddel, men tror, at vi stadig væk lever i 1950.
Ole Sohn (SF), 2000-05-09:
Med respekt for formanden og den røde knap vil jeg ikke begynde at komme nærmere ind på, hvordan jeg skal forklare hr. Jens Vibjerg alt det, han ikke kan forstå af det, jeg siger.
Så jeg vil holde mig til at sige, at jeg synes, det er et udmærket initiativ at få en debat om det; det har jeg også sagt til forslagsstillerne tidligere.
Det synes jeg er meget fint.
Men jeg synes også, det er meget væsentligt, at man diskuterer administrationen af arbejdsmiljøreglerne med de folk, som er berørt af det.
Og jeg mener ikke, som en tidligere ordfører, jeg tror, det var fru Charlotte Antonsen, mente, at man skal tage udgangspunkt i den enkelte lønmodtager, hvad vedkommende mente.
Jeg kan sikkert finde lønmodtagere, som mener både det ene og det andet.
Det, der er afgørende for mig, er, at man får drøftet det her, også med parterne, også med organisationerne, både de traditionelle organisationer under LO og Dansk Arbejdsgiverforening, som har de traditionelle hjemmearbejdspladser, og også nogle af de nye organisationer inden for Dansk Handel og Service og Prosa, og hvad de nu hedder, som har mange hjemmearbejdspladser, så man får drøftet: Hvordan kan man lave et regelsæt, som af den enkelte lønmodtager og den enkelte organisation bliver opfattet som noget konstruktivt, fremadrettet og brugbart, som både giver den fleksibilitet, som i hvert fald er nødvendig i virkelighedens verden, men som samtidig sikrer den form for beskyttelse, som jeg også mener der skal ligge i arbejdsmiljøloven, også når vi snakker hjemmearbejdspladser?
Det er den afvejning, jeg meget gerne vil have drøftet igennem, og jeg synes, det er helt fint, at ministeren tager det med herfra, tager den diskussion.
Og så vil jeg tro, at der enten kommer en ny bekendtgørelse, som er mere fleksibel, eller at der om nødvendigt bliver lagt op til et nyt lovforslag.
Og så er det jo altid sådan, at det progressive arbejdsmiljøflertal her i Folketinget sandsynligvis finder sammen, som det plejer at gøre, og laver en fornuftig arbejdsmiljølovgivning også på det her område.
Egil Møller (DF), 2000-05-09:
Da Dansk Folkepartis ordfører på området, hr. Mogens Andreasen,
ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre Dansk Folkepartis synspunkter.
Dette beslutningsforslag indeholder en fornuftig afvejning af aftaler imellem arbejdsgiver og arbejdstager i forbindelse med hjemmearbejde for en virksomhed.
Dansk Folkeparti mener også, det er rigtigt, at arbejdstid og hviletid ikke er kontrollerbart, men det er for så vidt også ligegyldigt, hvis arbejdsgiveren er tilfreds med det arbejde, der bliver udført, og medarbejderne er tilfredse med aftalen og de valgte vilkår, arbejdet udføres under.
Det vil være helt uacceptabelt for Dansk Folkeparti, hvis Arbejdstilsynet skulle til at føre kontrol i private hjem.
Jeg skal til slut sige, at Dansk Folkeparti kan støtte beslutningsforslaget.
Susanne Clemensen (CD), 2000-05-09:
Hjemmearbejdspladser bliver mere og mere udbredt.
Vi mener, det er udtryk for en gammeldags tankegang, når arbejdsministeren mener, at der er et beskyttelseshensyn over for den ansatte, der udfører arbejde i sit eget hjem som et supplement til vedkommendes arbejde på arbejdspladsen, og at undtagelser fra de almindelige bestemmelser om hvileperiode bør aftales via kollektiv overenskomst, kan vi ikke støtte Socialdemokratiet i.
Som jeg ser en hjemmearbejdsplads, giver den en mulighed
for, at en ansat i meget højere grad end hidtil selv kan tilrettelægge sin arbejdstid, og jeg tror ikke på, at der er ret mange arbejdsgivere, hvis der overhovedet er nogen, som ikke forstår, at det er meget kortsigtet at tvinge sine medarbejdere til at arbejde hjemme, uden at den ansatte får en rimelig hvileperiode, inden vedkommende skal møde på arbejdspladsen næste dag. Vi mener i CD, at der også her fra Folketinget kan og skal gøres mere for at fremme hjemmearbejde.
Lad os dog få afskaffet f.eks. beskatning på ISDN-forbindelser.
Vi ser ikke muligheden for at arbejde hjemme som et problem for familien eller som en udnyttelse af arbejdstagerne, tværtimod.
Hvis en mor eller far f.eks. ønsker at tage tidligere fri for at bruge tid sammen med sine børn, så er hjemmearbejde netop en af de ting, der kan være med til at gøre det muligt. På den måde kan det meget vel være, at denne mor eller far først kommer i gang på hjemmearbejdspladsen meget sent om aftenen og derved først slutter så sent, at hun eller han faktisk bryder arbejdsmiljølovens bestemmelser om hvileperiode og fridøgn ved at møde på arbejdet til normal tid igen næste morgen. Jeg kan ikke se, hvorfor det ikke skulle være muligt.
Hjemmearbejdet kan som netop beskrevet give en tiltrængt fleksibilitet med hensyn til, at man selv kan planlægge sin arbejdsdag.
Der er for mig at se ingen tvivl om, at hviletidsbestemmelserne for hjemmearbejde vil være stærkt hæmmende for en fortsat forøgelse af antallet af personer med hjemmearbejdspladser.
Kort sagt mener vi altså ikke, at der er behov for, at reglerne om hvileperiode og fridøgn skal gælde for arbejde, som udføres i den ansattes hjem, og derfor kan vi fuldt ud støtte intentionerne i det beslutningsforslag, som her er fremsat. Vi er naturligvis opmærksomme på, at arbejdstidsdirektivet ikke efter Arbejdsministeriets juridiske vurdering giver mulighed for en generel undtagelse, men der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi i CD ønsker den størst mulige fleksibilitet, og kan vi være med til at skubbe på i den retning ved at forholde os utrolig positivt over for det her beslutningsforslag, så gør vi det meget gerne.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Jamen argumentationen bliver jo ikke lettere af, at den radikale ordfører forsøger at skubbe EU foran sig.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er der jo en mulighed for i direktivet at lave undtagelser, og det er også derfor, vi i Danmark før den 15. januar har kunnet undtage hjemmearbejdspladser.
Bl.a. kan man undtage situationer, hvor arbejdstidens længde som følge af særlige træk ved det udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd, og det kunne jo netop være arbejde i hjemmet; det kan være lidt svært på forhånd at se, hvordan børnene nu tér sig, om de har tænkt sig, at de skal have hjælp med lektierne kl. 7, 8 eller kl. 9. Det kan være svært at vide på forhånd. Derudover er der altså en undtagelsesmulighed i direktivet, når arbejdstageren selv kan fastsætte arbejdstiden.
Men der én ting, der især har undret mig meget, når man bliver ved med at inddrage EU, og det er jo, at vi faktisk har besluttet i Danmark i stor enighed at gennemføre arbejdstidsdirektivet uden at lave lovgivning, uden at lave regler, og hvorfor i alverden man så begynder at bruge det her som argumentation i denne sag, fatter jeg simpelt hen ikke.
Anders Samuelsen (RV), 2000-05-09:
Jeg er ikke helt klar over, hvorvidt Venstres ordfører overhovedet ikke har hørt efter, hvad arbejdsministeren sagde.
Arbejdsministeren henviste specifikt til den undtagelsesbestemmelse, der blev nævnt, og understregede specifikt, at det bl.a. var med udgangspunkt i den undtagelsesbestemmelse, at han ville gå i gang med det arbejde, som han lagde op til.
Det er det, som vi i Det Radikale Venstre siger at vi er fortrøstningsfulde ved at der også kommer et godt resultat ud af, så vi kan opnå de to ting, som jeg gerne vil understrege
endnu en gang.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Der var ét spørgsmål, jeg ikke fik svar på: Hvorfor i alverden bliver man så ved med at give EU skylden for det her makværk?
Det har jo intet med EU at gøre.
Som det bliver sagt, er der en undtagelsesbestemmelse.
Den har eksisteret al den tid, arbejdstidsdirektivet har eksisteret.
Alligevel har man lavet en bekendtgørelse den 15. januar 2000, og nu er det pludselig et eller andet med EU, og vi skal slås oven i hovedet med EU.
Denne sag og ønsket om fleksibilitet har intet med EU at gøre.
EU har sikret mulighed for fleksibilitet, når vi taler om hjemmearbejde.
Anders Samuelsen (RV), 2000-05-09:
Niksen, bliver jeg desværre nødt til at sige.
Man bliver nødt til at fastholde synet
på direktivet, at det er direktivet, som er udgangspunkt for det her i den situation, som vi står i her i dag.
Der er lagt op til undtagelsesmuligheder, men det er stadig væk under forudsætning af, om det er kontrollerbart eller ikke kontrollerbart.
Derfor er det relevant at henvise til det, eftersom det er den fortolkning, som svenskerne har lagt sig op ad, og det er den fortolkning, som de lærde, de, der rådgiver om det her, også lægger sig op ad.
Her taler jeg ikke kun om de danske, men også om dem, som den svenske regering har lænet sig op ad.
Men det giver nogle meget, meget fleksible muligheder.
Det er dem, jeg synes vi skal forfølge, men samtidig sørge for, at vi altså lever op til det, som faktisk står i direktivet.
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-09:
Først og fremmest vil jeg minde forslagsstillerne om, at arbejdsmiljøloven har den grundlæggende funktion at sikre de ansattes sundhed og sikkerhed, og det er altså en beskyttelse af lønmodtagerne.
Det er udgangspunktet.
I de her år er arbejdsmarkedet i hurtig udvikling, f.eks. presser arbejdsgiverne på for stadig mere fleksible arbejdstider.
Det er sådan, uanset hvor arbejdet foregår, om det foregår i en virksomhed eller derhjemme.
Men antallet af hjemmearbejdspladser er stigende.
De fleksible arbejdstider er i sig selv en trussel mod arbejdsmiljøet, ikke mindst de deraf følgende psykiske belastninger ved at skulle stå til rådighed på forskellige tider af døgnet og ved i større udstrækning at arbejde alene uden det sociale fællesskab, som utallige undersøgelser har vist er et afgørende plus ved at gå på arbejde.
Regler om hviletid og fridøgn har først og fremmest som funktion at sikre sammenhængende perioder, hvor man får mulighed for rekreation.
Og det er vigtigt under alle omstændigheder, også uanset hvor man arbejder.
At reglerne for især særlig udsatte grupper ikke er gode nok, er så en helt anden historie.
Men når vi nu med det her beslutningsforslag ser på den voksende gruppe af ansatte, der arbejder helt eller delvis hjemme, skal én ting være klar: Udgangspunktet må under ingen omstændigheder være, at reglerne skal tilpasses arbejdsgivernes behov for fleksibilitet eller det internationale kapitalmarkeds behov for det samme. Udgangspunktet er menneskets behov for sundhed og sikkerhed i arbejdet, og det gælder så, hvad enten de arbejder hjemme eller ude. Og derfor er der absolut ingen grund til at lave særlige undtagelser for hjemmearbejde. Når forslagsstillerne så henviser til omsorg for børnefamilierne, så må jeg sige: Det rammer altså ved siden af.
Netop sikringen af hviletid og fridøgn er en afgørende forudsætning for et fornuftigt familieliv.
Til sidst til forslagsstillernes bekymring om overholdelse af loven: Jeg er overbevist om, at frygten for, at Arbejdstilsynet aften efter aften vil komme på uanmeldt besøg hos de hjemmearbejdende, ikke holder.
Som sagt taler vi om beskyttelse af de ansatte, og det betyder, at loven i første grad lægger rammer for aftaler om, hvornår folk skal stå til rådighed, hvad enten det er gennem kontrakter eller overenskomster, og for det andet giver den den ansatte mulighed for at henvende sig til Arbejdstilsynet eller på anden måde reagere, hvis vedkommende bliver udsat for et krav om at arbejde ud over rammerne for hviletid og fridøgn.
Den sikreste del af arbejdsmiljøloven er for mig at se, at den giver en mulighed for at sætte de betingelser, som man ved at man kan arbejde under og ikke kan blive presset ud over.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
I modsætning til de forrige talere var fru Jette Gottlieb da behagelig logisk i sin argumentation.
Der er én ting, jeg godt lige vil spørge om, og det er: Når fru Jette Gottlieb siger, at man vil tage udgangspunkt i et eller andet hensyn til lønmodtagerne, betyder det så, at man i Enhedslisten mener, at de 300.000 lønmodtagere, der i dag arbejder helt eller delvis hjemme, tager fejl?
Tager 300.000 lønmodtagere fejl ifølge fru Jette Gottlieb?
Skulle de hellere være blevet derinde, hvor alt var meget firkantet, på de »rigtige« arbejdspladser?
Det glæder mig, at fru Jette Gottlieb siger, at der er fordele ved hjemmearbejde.
Hvilke fordele er der ifølge Enhedslisten ved, at man arbejder hjemme?
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-09:
Enhver situation, hvor arbejderen selv har mulighed for at tilrettelægge sit arbejde, er et plus, og det uanset om det foregår hjemme eller på arbejdet.
I det øjeblik, man laver hjemmearbejde, så er der nogle minusser, som jeg siger, og der er nogle fordele ved det, f.eks. det, at det i højere grad giver én rådighed.
Masser af arbejdergrupper har haft den mulighed.
F.eks. har skolelæreren selv kunnet finde ud af, hvornår han læste lektier.
Der er masser af muligheder i mange forskellige typer arbejde på, at man tilrettelægger sit arbejde selv.
Det er et plus.
Det synes jeg at der er nogle minusser ved.
Derfor siger jeg, at der er nogle vejninger og vægtninger i det her.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-05-09:
Det synes jeg er en fornuftig konklusion.
Umiddelbart, når jeg læser beslutningsforslaget, er det, der står i det, det mest naturlige i verden overhovedet.
Selvfølgelig er det det.
Jeg kan måske godt overtales til at tro, at der er nogle hjemmearbejdende lønmodtagere, som har brug for beskyttelse, men det behøver i hvert fald ikke at være på den kategoriske måde, som det er ifølge de eksisterende regler.
Så siger man fra Socialdemokratiets side, at det jo ikke generer med de regler her, for de kontrolleres jo ikke.
Men vi har jo et antal love i det her samfund, som ikke kontrolleres, men som jeg alligevel sætter pris på, der sætter en norm for, hvordan vi bør indrette os.
Og det kommer frem i det, som jeg synes var det mest karakteristiske, ministeren sagde i sin tale, nemlig det med, at man ville sikre, at arbejde og fritid ikke flyder ud i ét.
Det er der jo altså nogle hundrede tusinde mennesker, som har levet med hele livet, og så skal jeg selvfølgelig ikke påstå, at de ikke har taget skade af det.
Det må man hellere lade andre dømme om.
Det er jeg helt enig i.
Det kan godt ske, vi har det.
Men det kan også ske, at der er nogle, der har taget skade af at gå på arbejde i traditionel form.
Det er nu heller ikke altid lykkedes i et helt firkantet mønster. Så jeg må indrømme, at jeg er sådan lidt i tvivl.
Jeg er ikke sikker på, at der ikke skal være nogle normer.
Jeg kan ikke se nogen som helst nytte i at opretholde en 11-timers-regel, hvis ikke medarbejderne ønsker det, eller en tofridagsregel, hvis ikke medarbejderne ønsker det.
Det kan jeg ikke se nogen grund til.
Men stadig væk igen: Man kan jo godt forestille sig, at der er hjemmearbejdende arbejdstagere nu og i fremtiden, der har brug for en beskyttelse.
Så lad os tage en mere fleksibel beskyttelse.
Det er det, vi kan gå ind for, og jeg tror også, at det er det, som egentlig bunder i beslutningsforslaget.
Derfor ser vi frem til, at ministeren vil se på en mere hensigtsmæssig indretning af systemet.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-05-09:
Frihed 2000 kan støtte det her beslutningsforslag.
Det kan vi, fordi vi mener, at lovgivningen skal tilpasses virkeligheden.
Virkeligheden er jo, at flere og flere medarbejdere ønsker, hvis det overhovedet er muligt, at arbejde hjemme.
Hvorfor har de mennesker valgt at arbejde hjemme, hvis det er muligt?
Jo, det er netop for at få så fleksibel en arbejdstid som overhovedet muligt.
Nogle ønsker endda at presse den meget sammen.
Og derfor mener jeg, at vi må støtte det her.
Om det skal formuleres på en anden måde, ved jeg ikke.
Men det er forkert i vort samfund at have en lovgivning, som ikke er i trit med virkeligheden.
Nu er der ligesom lagt op til i debatten, at det er arbejdsgiverne, der ønsker det her, men jeg er overbevist om, at det mindst lige så meget er arbejdstagerne, for der er sket så meget på det område de sidste år.
Og jeg kunne også godt forstå på såvel arbejdsministeren som på ordføreren, at man jo ikke er helt afvisende, måske nok over for forslaget her, men for at der skal ses på det.
Det er nødvendigt, og det ville man godt være med til.
Ellers så sker der jo det, at hvis den lov, vi har nu, bliver håndhævet - og det gør den jo heldigvis ikke - så ville der være mange mennesker, der ville komme i klemme.
Og det kan ikke være rigtigt, at vi har sådan en lovgivning.
Så derfor støtter vi det her beslutningsforslag, men når loven skal udmøntes, så skal det på en eller anden måde også, som jeg var oppe at sige i min korte bemærkning til ordføreren, gøres sådan, at arbejdstageren kan sige fra, men sandelig også sådan, at arbejdsgiveren kan sige fra.
Det kan ikke hjælpe, at arbejderen presser det hele sammen i den ene ende af ugen.
Så derfor skal vi ikke se det her som et lovforslag, arbejdsgiverne ønsker.
Jeg er sikker på, at det lige så meget er arbejdstagerne.
Vi står jo altså i en helt anden situation, end vi bare gjorde for ganske få år siden.
Vi ser med glæde, at vi kommer til at diskutere netop, hvordan loven
skal være.
Charlotte Antonsen (V), 2000-05-09:
Ja, det lød nærmest, som om den radikale ordfører, hr. Anders Samuelsen, argumenterede for, at man i Det Radikale Venstre ønsker så stor fleksibilitet som muligt inden for regeringssamarbejdet.
Altså for mig at se synes jeg, at jeg har meget svært ved at følge hr. Anders Samuelsens argumentation, for på den ene side siger man fra starten, at man ønsker fleksibilitet, og på den anden side mener man ikke, der er noget behov for fleksibilitet på hjemmearbejdspladsen.
Mener hr. Anders Samuelsen ikke, at der er meget stor forskel på f.eks. at være kassedame eller stå på en virksomhed som SiD'er?
Altså er det ikke et meget hårdt arbejde i forhold til et arbejde, som kan udføres i hjemmet, som meget ofte i dag indebærer, at man sidder ved en computer?
Men ønsker hr. Anders Samuelsen så i stedet for at sige, at ved computerarbejde skal man ikke overholde 11-timers-reglen, eller hvad er det egentlig, man tænker på, når man fra radikal side siger, man ønsker større fleksibilitet?
Kort til sidst: Hvordan har man tænkt sig, at det her med computer skal kontrolleres?