runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-05-29:
Jeg vil da stadig væk gerne have at vide, om ikke det er Folketinget, der gennem deres beslutninger lovgivningsmæssigt vedrørende finansiering af de forskellige tilbud er med til at beslutte, om de private hospicer skal leve eller dø.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-29:
Det er der bestemt ikke noget galt med.
Men dér, hvor jeg oplever ildsjælene og dem med engagementet, er for tiden hos de private, der jo går ind i det her med stor ildhu.
Det er dem, der har vist vejen, og derfor synes jeg også, de skal have muligheden for det.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Der har tidligere i debatten været tale om, hvad der var lokalt ansvar, og hvad der var centralt ansvar vedrørende lovgrundlag.
Der vil jeg da spørge fru Anni Svanholt, om hun er vidende om, at der står i reglerne, at et amt kan etablere et hospice, som medfinansieres af kommunen »med tilladelse fra Sundhedsministeriet«.
Der skal altså søges om dispensation for at få tilladelse til dette.
Mener fru Anni Svanholt ikke, at de regler, som Sundhedsministeriet kører efter, må være centrale og ikke lokale?
Og mener fru Anni Svanholt så ikke, at der er behov for et fælles lovgrundlag, nogle fælles vilkår, sådan at hvert amt ikke skal søge om dispensation, hver gang de ønsker at gøre noget?
Jeg vil også lige spørge fru Anni Svanholt om, hvilke konkrete initiativer fru Anni Svanholt mener der kommer ud af den sjette pind i forslaget til vedtagelse.
Anni Svanholt (SF), 2001-05-29:
Jeg vil gerne gentage her: Jeg sagde præcis, hvad det var, vi bakkede op, og det var den overordnede tankegang.
Og derudover vil vi gerne benytte lejligheden til at studere tingene i enkeltheder, men på baggrund af det forslag til vedtagelse, som vi støtter.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Jeg forstår på det svar, fru Anni Svanholt gav til fru Ester Larsen, at SF bakker helt op om rapporten.
Jeg vil så gerne høre helt konkret, om fru Anni Svanholt bakker op om den anbefaling i rapporten, hvor der står, at det er vigtigt for arbejdsudvalget, at der bliver sikret ensartede vilkår for drift af hospicesenge, særlig med hensyn til kommunal medfinansiering med foreningsdrevne hospicer.
Er det også en af de anbefalinger, som SF kan gå ind for?
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Jeg synes, jeg har behov for at få at vide, hvad det er for nogle dele af rapporten, som SF går ind for, og hvad det er for nogle dele, man ikke går ind for.
For det fremgår meget klart af den rapport, som Sundhedsministeriet, Amtsrådsforeningen og KL står bag, at man anbefaler, at der skal sikres ensartede vilkår for drift af hospicesenge, særlig med hensyn til kommunal medfinansiering af foreningsdrevne hospicer.
På fru Anni Svanholts indlæg synes jeg at kunne forstå, at SF ikke er enig i denne anbefaling.
Men jeg understreger, at Sundhedsministeriet er medudgiver af rapporten.
Birthe Skaarup (DF), 2001-05-29:
Synes fru Anni Svanholt ikke, at der er en geografisk skævvridning i det her land, når to hospicer ligger her i hovedstadsområdet, og der ligger et i Jylland?
Er fru Anni Svanholt ikke enig med forslagsstilleren om, at der skal flere hospicer til? Det kan ikke nytte noget, at folk, der ønsker at komme på hospice, skal rejse den lange vej, og at familier skal rejse den lange vej for at få en plads på et hospice.
Lone Møller (S), 2001-05-29:
Om der har været nogen årsager til, at man ikke i de forskellige amter, bl.a. Fyns Amt, har kunnet gå ind og lave en driftsoverenskomst med både amter og kommuner.
Mener fru Anni Svanholt, at det er et meget bureaukratisk tiltag, at man lige skal have godkendt de aftaler, der er?
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Jeg synes, det er meget vigtigt at understrege, at de institutioner, som er gået ind og har etableret hospicer i Danmark, er non profit, private organisationer.
De er kommet med hele idégrundlaget, med filosofien, med hjerte, energi og med penge, og på et tidspunkt er man ikke i stand til at betale fra det privates side, så derfor er det helt oplagt og naturligt, at der skal offentlig finansiering til.
Derfor går Venstre ind for, at det offentlige skal finansiere betalingen for ophold på private selvejende institutioners hospicer med understregning af, at det er non profit, og jeg synes, det er et lidt odiøst skær, det lykkedes ordføreren fra SF at kaste over de private organisationer.
Tove Videbæk (KRF), 2001-05-29:
Fru Anni Svanholt siger, at SF prioriterer, at der bliver planlægning og organisering i hvert amt.
Svanholt én gang til, om fru Anni Svanholt er vidende om, at hvis et amt beslutter at oprette hospicer, som medfinansieres af kommuner, så skal man spørge Sundhedsministeriet om tilladelse. Man skal hver gang have dispensation i Sundhedsministeriet for at kunne gøre det, og der vil jeg så spørge fru Anni Svanholt, om hun ikke mener, at det ville være noget nemmere, hvis man havde et fælles lovgrundlag for oprettelse af hospicer?
Anni Svanholt (SF), 2001-05-29:
Til fru Tove Videbæk kan jeg sige, at vi i SF prioriterer, at der bliver en planlægning og en organisering i hvert amt, og at det er dér ansvaret ligger for opgaven, f.eks. organisering af en palliativ enhed, og at man selvfølgelig også har et samarbejde med kommunerne.
Når jeg nævner private hospicer, er det, fordi det kan være en mulighed, men vi prioriterer altså helt overordnet, som det også er hovedanbefalingerne i rapporten, at det er det enkelte amt, der får det arbejde.
Vi er nemlig optaget af, at det bliver sammenhængende og fleksible tilbud, der kan tilgodese de forskellige behov, og vi retter ikke fokus på private hospicer. Med hensyn til det spørgsmål, som fru Ester Larsen rejser, er det sådan, at det er private hospicer, der er etableret.
Men vi kender jo også baggrunden for, hvorfor det var nødvendigt at inddrage og give det tilbud under frit sygehusvalg i forbindelse med finanslov 2000.
Det var jo bl.a., fordi der var nogle hospicer, der var kommet ud i store økonomiske vanskeligheder, og vi støttede det i høj grad.
Ester Larsen (V), 2001-05-29:
Det er mageløst at høre fru Anni Svanholt tale om hospice for de rige.
Adgang til hospice i Danmark har aldrig været forbeholdt de rige.
Vi var så heldige at have nogle stærke organisationer, som bar ideen til os, og de kom med deres egne penge.
Man har aldrig bedt en patient om betaling.
Kunne de betale, og ville de betale, var det godt; kunne og ville de ikke, så betalte
Sankt Lukas med sin formue.
Det kunne ikke blive ved at gå, og derfor har vi så holdt økonomisk hånd under de eksisterende hospicer, de tre der er kommet ind under loven.
Men det er meget ubehageligt at høre tale om, at hospice kun er for de rige.
Anni Svanholt (SF), 2001-05-29:
Det er ikke tilfældet for SF.
Som det tydeligt fremgik af min ordførertale, så mener vi, at målet må være, at vi i hvert eneste amt har et godt tilbud, fleksibelt tilbud, som kan tilgodese uhelbredeligt syge, døende og deres pårørende. Og det kan så også være et svar til fru Birthe Skaarup, som taler om den geografiske skævhed.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-29:
Der er ingen tvivl om, at et af de bærende elementer i Venstres miljøpolitik jo netop er, at befolkningen generelt kan få lov til at opleve den gode natur, som vi har i Danmark.
Og det er også vigtigt, at de forskellige familiemønstre har en mulighed for at få nogle åndehuller.
Det gælder børnefamilier og ældre, såvel som andre familier.
Det er meget, meget vigtigt, at vi sikrer den mulighed, og der er kolonihaverne en af de vigtige ting.
Ved første behandling af lovforslaget diskuterede vi en del med ministeren om, hvorvidt man var sikker på, at det her forslag ville medføre, at vi fik flere kolonihaver eller i hvert fald ikke færre.
Der er stillet en række ændringsforslag, som vi støtter, og vi må sige, at på baggrund af den udformning, forslaget nu har, og på baggrund af de forsikringer, som vi har kunnet notere i de svar, vi har fået fra miljø- og energiministeren, så føler vi os overbeviste om, at det rent teknisk og juridisk vil være en holdbar løsning.
Vi vil godt tilkendegive ved denne her lejlighed, at vi vil følge miljø- og energiministeren nøje.
Vi vil følge lovforslaget nøje og sørge for at fastholde ministeren på, at vi ikke får færre kolonihaver, men flere.
Vi bekymrer os stadig væk over, om det skulle være sådan, at mange vil blive afmeldt nu her i efteråret, sådan at vi rent faktisk kan komme ud for, at vi får færre kolonihaver.
Vi håber ikke, at det bliver tilfældet.
Men det er klart, at vi vil følge det, jeg vil ikke sige måned for måned, men vi vil i hvert fald følge det hver gang, vi har de her ting oppe igen, og vi vil selv bede om at få ministeren i Miljø- og Planlægningsudvalget for at afrapportere, hvordan det er gået efter efteråret, som jo er skillelinjen, hvor man skal meddele, om kolonihaver skal være vedvarende eller ej.
Så vi vil godt meddele allerede nu, at vi ønsker at få miljø- og energiministeren til at give en redegørelse efter skillelinjen den 1. november.
Jeg vil sådan set gerne bede miljø- og energiministeren bekræfte i dag, at det agter han at komme og gøre i Miljø- og Planlægningsudvalget.
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Så vidt jeg erindrer, har Enhedslisten med meget, meget klar tale på samme måde som SF med meget, meget klar tale givet udtryk for, at det, man forsøger at bilde den danske befolkning ind om, at EU ikke blander sig i arbejdsmarkedet, er det rene vås.
Så på den måde har Enhedslisten og SF fuldstændig ret.
Vi er, som hr. Keld Albrechtsen gav udtryk for det, lige lukt på vej ned ad glidebanen, ad rutschebanen.
Så kommer forskellen på SF og Enhedslisten.
Enhedslisten siger, vi ryger dernedad og vi vil ikke gøre noget for at forhindre det.
Vi skal bare ned, for vi skal kunne sige: Hvad sagde vi?
Vi havde ret.
Hvorimod SF har den opfattelse, at vi har ret, og at vi har haft ret hele tiden.
Nu må vi så bare forsøge at finde ud af, hvordan vi så sikrer mest muligt af den danske model på vej ned ad rampen.
Og det er det, vi har fundet med den her løsning.
Grete Schødts (S), 2001-05-29:
Det handler om, at Dansk Folkeparti vil forringe vilkårene for dem, der mister en ægtefælle.
Det er ikke og har aldrig været forbeholdt pensionister at bære sorg og være i økonomisk nød.
Det er det, det handler om.
Aase D. Madsen (DF), 2001-05-29:
Fra dødsdagen står man, og man kan måske ansøge om at få det, der hedder efterlevelseshjælpen, og den er oppe på 10.000 kr., men den er gradueret efter indtægten.
Jeg vil gerne spørge fru Grete Schødts om én ting - det er jeg nemlig meget interesseret i at få at vide - for jeg var lige ved at stille ændringsforslag om alle de ting, som fru Grete Schødts står og siger her der sker af ikkeforbedringer ved vores forslag.
Men jeg vidste jo, eller jeg formoder, at Socialdemokratiet ikke ville stemme for alligevel.
Så jeg vil gerne spørge fru Grete Schødts: Hvis vi havde stillet disse ændringsforslag, havde fru Grete Schødts så gået ind for de goder, der ligger i Dansk Folkepartis pakke med de 3 måneders efterlevelsespension plus det dobbelte personfradrag?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-29:
Ved førstebehandlingen havde vi en del debat omkring, hvilket tal der ligger til grund for Danmarks reduktion.
Vi har derfor diskuteret det en del med ministeren og har også stillet spørgsmål desangående.
I et af spørgsmålene har vi bl.a. spurgt, om det er sådan, at hvis ikke vi kan få lov til at bruge de korrigerede 1990-tal, så vil Danmarks reduktionstal være 14 pct. i stedet for 21 pct. Og ministeren har svaret: »Jeg kan bekræfte, at 21 pct. af udslippet i 1990 korrigeret for elimport svarer til ca. 14 pct. af det faktiske udslip i 1990.«
Venstre vil om et øjeblik stemme for samtykkeerklæringen
, men vi gør det ud fra den forudsætning, som vi har fået oplyst fra ministerens side, at det er på baggrund af det, som man har meddelt, Danmark har tilkendegivet, en erklæring, der relaterer Danmarks forpligtelse til basisåret i 1990 korrigeret for elimport.
Enhver ændring i forhold til det vil vi betragte som en
ændring i forhold til, at vi vil give samtykke til at ratificere.
Vi har forstået på ministeren, at ministeren har sagt, at det er på den baggrund, det sker, og at det ikke vil kunne ske på en anden baggrund, uden at man så igen skal ind i en debat om det.
Da det er noget, som vi har tilkendegivet sammen for lang tid siden - tilbage i 1992 - at det i grunden var de korrigerede 1990-tal, så står vi også ved de tal.
Men det er som sagt under den klare forudsætning, at det er det, som bliver gennemført.
Vi er så også godt klar over, at det betyder, at de bemærkninger, Enhedslisten havde under førstebehandlingen, hvor man talte om, at vi burde gå helt op på 30 pct., hvis ikke man accepterede det, er fuldstændig skrinlagt.
Både af hensyn til miljøet, Danmark, erhvervslivet og alle andre er det godt, at vi ikke skal kaste os ud i noget, som vi slet ingen beregninger har på.
Så det er 21 pct. i forhold til det korrigerede 1990-tal, og er det ikke det tal, der går igennem, så er det 14 pct.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-29:
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er en god ting at ratificere Kyoto-protokollen.
Når vi i betænkningsbidraget har meddelt, at vi ønsker at redegøre for vores holdning her under andenbehandlingen, skyldes det, at vi gerne ville have svar på en række spørgsmål.
Og det er de samme spørgsmål og argumenter, som hr. Hans Christian Schmidt fra Venstre lige har fremført.
Men for god ordens skyld vil jeg herfra gerne meddele, at vi stemmer for ratifikationen af Kyoto-protokollen.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-29:
Som vi har læst det her beslutningsforslag, som vi har fået det oplyst, er der tale om en betinget ratifikation.
Fint nok med et positivt signal om ratifikation af Kyoto, men hvis der er tale om en ratifikation på nærmere betingelser, står vi i en helt anden situation.
Vi har valgt at sige, at vi godt vil være med til et positivt signal omkring ratifikation af Kyoto, også selv om Kyoto indeholder stadig flere fup- og fidusforslag, flere snydemekanismer, men problemet i den her diskussion er noget ganske andet, det er, at Danmark kommer og siger: Det her skal ske på nogle nærmere betingelser.
Danmark har sagt, at det danske tilsagn om 21 pct.s reduktion skal ses i forhold til en korrigeret udledning af CO2 i 1990.
Så kommer vi reelt ned på et langt, langt lavere procentreduktionstal.
Hvem skal klare det?
Den danske regering har sagt: Dem klarer vi ikke.
EU har sagt: Dem klarer vi heller ikke, og så har man et problem.
Ja, så kan man gå ind i en forhandlingssituation, men vi ved, at EU ikke accepterer det danske synspunkt, i hvert fald ikke som udgangspunkt, og ministeren har afvist at påtage sig den fulde byrde - og med støtte fra Venstres ordfører.
Så forslaget indebærer, at en kommende regering ikke skal indlede en maksimal indsats over for CO2.
Forslaget indebærer en betinget støtte til Kyoto.
Enhedslisten vil ikke blandes ind i en sådan diskussion af helt principielle grunde.
Den kan regeringen så føre med hr. Hans Christian Schmidt, men vi skal i hvert fald ikke blandes ind i den diskussion mellem de to herrer.
Nej, tak.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-29:
Men det bliver let til de store tordentaler og den store buldren, men når det skal omsættes i praksis, hvor er hr. Søren Kolstrup så?
Så får vi en med de store faner, og hvad hr. Søren Kolstrup har været til og ikke været til, hvad man har debatteret og ikke debatteret.
Kunne det ikke snart blive sådan, at hr. Søren Kolstrup kom med ind i realiteternes verden og begyndte at påtage sig et ansvar i den?
Her står vi og diskuterer et samtykke, og det vil hr. Søren Kolstrup bagefter kunne læse i referatet. Jeg har ikke sagt ratifikation.
Så må vi se på den endelige ratifikation, og vi har hørt fra ministeren, at det sker på baggrund af den aftale, man har indgået dengang.
Hvorfor er hr. Søren Kolstrup ikke blevet gjort opmærksom på det noget før?
Det kunne man da bare have gjort.
Man gjorde det sidste gang lige nu her, hvor vi behandlede det, men de 21 pct., det er dem, vi har diskuteret hele tiden, og det er dem, man står fast ved - på de ukorrigerede tal.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-29:
Det ville jo være noget overraskende, hvis Enhedslisten syntes, at Venstres forsøg på at binde regeringen på hænder og fødder var noget, vi skulle klappe i vores små hænder over.
Nej, tværtimod.
Jeg kan da selvfølgelig ønske hr. Hans
Christian Schmidt tillykke med, at det lykkedes ham at lave et klart konkordat med regeringen.
Vi har et andet projekt.
Vi har et andet projekt, der betyder, at Danmark ikke skal slappe af.
Danmark kan gøre langt mere medhensyn til CO2-reduktion og trafik.
Vi er til noget mere end hr. Hans Christian Schmidt.
Vi har et højere ambitionsniveau, men dertil kommer også den juridisk-politiske diskussion.
Vi har draget den konklusion, at det er så stort et problem, at Danmark om fornødent, jeg siger om fornødent, bliver nødt til at feje for egen dør, hvis de andre ikke accepterer det danske synspunkt.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-29:
Nu skal jeg jo ikke forklare og forsvare, hvad Enhedslisten laver med regeringen.
Den er nøjagtig, som den står beskrevet i det stykke papir, at i tilfælde af, at det ikke er sådan, at andre lande har accepteret det korrigerede tal for 1990, så svarer den reduktion, der er i Danmark, som
der står i det svar, vi har fået fra miljø- og energiministeren,
til 14 pct.
Jeg er da glad for, at hr. Søren Kolstrup ønsker Venstre tillykke.
Det vil ikke være første gang.
Det her er jo blandt andet godt for miljøet.
Det er det første skridt på vejen, og det er fint.
Jeg synes, at hr. Søren Kolstrup i stedet for skulle prøve at arbejde med på den her vogn, og så må vi se, hvor det kommer hen, og hvor det ender henne.
Men foreløbig ligger det sådan, som det står her i papiret.
Det er grundlaget for, at vi har sagt ja.
Det er den eneste baggrund, der er, for at vi kan acceptere, at vi er med på det her forslag.
Det er det.
Og det er i øvrigt det, der står i forslaget.
Og så er det jo ikke så ringe endda, når der er overensstemmelse mellem de to ting.
Martin Glerup (S), 2001-05-29:
Jeg vil godt sige, at Koytoprotokollen jo er et godt mødested
for en progressiv klimapolitik.
Og det er meget vigtigt, at de klimaprogressive lande - herunder ikke mindst EU-landene - nu går ind i Koytoprotokollen navnlig i betragtning af, at USA har vendt den ryggen.
Men samtidig må vi jo sige, at det, at det tilfældigvis har været et meget regnfuldt år i Norge og Sverige, jo ikke kan være bestemmende for hele den danske klimapolitik.
Derfor er det selvfølgelig fornuftigt, at man følger et normalt år med nogle korrigerede tal, hvad vi er enige i.
Derimod kan jeg ikke se, at der er nogen fornuft i at kalde det her snydemekanismer.
Det her er faktisk et velment forsøg på at få den globale miljøbelastning ned og få en bedre klimapolitik.
Derfor må man også sige til hr. Søren Kolstrup, at ingen jo i den forbindelse yder et større bidrag til den globale klimapolitiks forbedring, end Danmark gør.
Derfor må det vel også være tilfældet, at hr. Søren Kolstrup ikke kan stemme imod, at man ratificerer Kyotoprotokollen.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-29:
Meget tyder på, at temperaturen vil være opadgående de kommende år, men hvorfor?
Ja, det er ikke klarlagt, men de med den rigtige miljøpolitiske holdning er overbeviste om, at det skyldes CO2-udslippet.
Der er mange andre faktorer, som begynder at komme frem.
Der er f.eks. Jordens placering i rummet og de såkaldte solpletter, som er den energiudladning, der kommer fra solen, og der er mange andre ting.
Men det vil man ikke høre tale om.
Men hvorfor så sige nej?
For der må da være noget om CO2 - det siger de, der virkelig ved noget om det eller tror, de ved noget om det.
Nej, jeg siger nej, for jeg finder det urealistisk i en verden, hvor vi får brug for så meget energi i de kommende år.
Vi ønsker jo alle sammen, at ulandene - ja, hele verden - vil få mere velstand, og det vil kræve energi.
Derfor vil det være urealistisk at indgå en bindende aftale om at formindske CO2-udslippet, når man ikke ved, hvad der bliver forandret på verdensplan.
Ja, der var selvfølgelig en måde at sænke CO2-udslippet på, og det var at gå ind for atomkraft, for så er vi jo fri for den forurening.
Men det siger vi jo nej til i Danmark og i nogle få andre lande, så for mig at se er der noget tvetydigt i, at i et land, hvor der er flertal mod atomkraft, ja, der vil man gå ud og skrive under på, at man vil sænke CO2-udslippet.
Jeg finder det urealistisk, og derfor siger
jeg nej på nuværende tidspunkt.
En anden grund til at jeg siger nej - det sagde jeg også under førstebehandlingen - er, at hvis sådan noget skal kunne virke, så skal de jo med alle sammen i hele verden. Der er ikke mange, der har ratificeret det endnu, men de lande, der indtil videre har tænkt sig at sige ja, udgør kun en meget lille del af verden.
Nu har USA været nævnt flere gange, men andre store lande, som ser mere realistisk på det her, siger: Lad os nu stoppe en halv.
Der gælder Kina og Australien, ja, vi kan blive ved, Sydamerika, hele vejen rundt.
EU er kun et lille hjørne af verden, og så længe der ikke er mere klarhed over, hvad man er enig om og i det hele taget klarhed over, hvor meget hold der er i den påstand, at det er CO2, der er skyld i, at vi er på vej mod et varmere klima, så synes jeg, det er farligt at indgå en bindende aftale.
Ja, jeg kalder det en påstand, for der er ingen, der helt ved det.
Derfor synes jeg ikke, man skal indgå en bindende aftale, når man ikke er helt klar over, hvad der er rigtigt, og hvad der er forkert.
Derfor mener jeg, at vi skal sige nej på nuværende tidspunkt.
En bindende aftale er ikke noget, en regering kan løbe fra.
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-05-29:
Jeg vil indlede med at gøre miljø- og energiministeren opmærksom på, at jeg ikke havde stillet nogen spørgsmål til miljø- og energiministeren i onsdags.
Derudover vil jeg sige, at det da er meget beklageligt, at miljø- og energiministeren fra Folketingets talerstol betragter det, at ministeren har troet, at han havde mandat fra Folketingets Europaudvalg uden at have fået mandat i Folketingets Europaudvalg, som et bagatelagtig procedurespørgsmål, når vi gang på gang fra Europaudvalget siger: Vi vil gerne have klarhed over mandatgivningen, og tilsyneladende har vi en minister, der tror, han har fået mandat.
Men det har han ikke fået.
Det er meget beklageligt, og jeg synes, at det giver os
endnu mere grund til at være bekymret, når vi næste gang skal give mandat til miljø- og energiministeren.
Hans-Pavia Rosing (S), 2001-05-29:
Så jeg foreslår, at vi, når vi har stemt - men det må vi nok ikke for formanden - råber et trefoldigt hurra og håber, at det kan høres helt over there i USA.