Per Dalgaard (DF), 2004-01-29:
Forslaget fra SF, Enhedslisten og De Radikale lægger op til at fratage justitsministeren adgangen til at give anklagemyndigheden pålæg om konkrete straffesager og om at rejse sager om forbrydelser mod statens selvstændighed og sikkerhed.
Hvis man følger forslaget, vil det i fremtiden være anklagemyndigheden med Rigsadvokaten som den øverste myndighed, der alene har det fulde ansvar for, om der rejses sager eller ej.
Forslagsstillerne henviser i bemærkningerne til en stigende politisering af strafferetsplejen.
De skriver, at det kan være problematisk, hvis der skabes risiko for, at politiske strømninger kan få indflydelse på udfaldet af spørgsmålet om tiltalerejsning.
Det er en meget teoretisk begrundelse.
Forslagsstillerne har heller ikke nogen eksempler på politisk misbrug.
Kan forslagsstillerne nævne nogen eksempler, eller ser man spøgelser ved højlys dag?
Ulemperne ved at løsrive anklagemyndigheden er store, jeg skal nævne et par stykker.
Hvis forslaget vedtages, kan Folketinget ikke pålægge justitsministeren at bede Rigsadvokaten om at rejse tiltale eller foretage andre retsskridt i sager, hvor Folketinget vurderer, at det er helt nødvendigt at gribe ind.
Det kunne være over for internationale organisationer, der støtter terrorisme, og som har forgreninger her til Danmark.
Det kunne være mod rockerkriminalitet eller mod organiseret økonomisk kriminalitet.
Hvis der opstår sager, hvor Folketinget finder det helt nødvendigt at gribe ind, og hvis anklagemyndigheden ikke vil gribe ind, så har vi brug for den nuværende ordning, hvor Rigsadvokaten hører under justitsministeren og ikke svæver frit i luften. Hvis forslaget vedtages, vil det blive vanskeligere for Folketinget gennem ministeren at påvirke anklagemyndigheden til at prøve ny retspraksis, f.eks. at en ny type forbrydelse skal for domstolene.
Den ordning, vi har i dag,
har mange fordele.
Tænk, hvis der engang i fremtiden opstår korruption eller magtmisbrug inden for anklagemyndigheden, og anklagemyndigheden er jo ikke en ophøjet størrelse, den består af mennesker på godt og ondt.
Derfor kan den ikke virke som en stat i staten uden den kontrol, der ligger fra regeringens side, også den kontrol, der består i, at justitsministeren kan give anklagemyndigheden ordrer og instrukser.
Hvis man løsriver anklagemyndigheden, vil man så ikke være på vej til at opgive tredelingen af magten, som den er fastlagt i grundloven?
Kan man leve med en fjerde statsmagt, der ikke kan modtage ordrer hverken fra regering eller fra Folketing?
Vil det ikke give en risiko for misbrug af anklagemyndigheden, hvis denne vigtige del af justitsvæsenet ville komme uden for regeringens og Folketingets kontrol? Der er noget betryggende ved vores nuværende parlamentariske system.
Folketingets kontrol med de forskellige samfundsområder og de forskellige institutioner betyder, at en minister altid står til ansvar for, hvad der sker inden for hans eller hendes forretningsområde.
Hvis den parlamentariske kontrol svækkes, er der noget værdifuldt i folkestyret, der går tabt.
Vi er naturligvis parat til at se på detaljerne under udvalgsbehandlingen, men vi er ikke parat til at svække den demokratiske kontrol og den parlamentariske kontrol med en så vigtig institution som anklagemyndigheden.