Jens Peter Vernersen (S), 2003-12-16:
Siden førstebehandlingen af lovforslag nr. L 27 om ændring af selskabsskatteloven m.m., har der været stillet 83 spørgsmål.
I spørgetiden onsdag den 26. november fandt jeg, at en uvildig undersøgelse var helt afgørende nødvendig for at få opklaret, hvorfor skatteministeren ikke ville medtage et afsnit fra den tidligere SR-regerings lovforslag, der kunne bidrage til at lukke det hul, som har været så meget omtalt, og som har givet en koncern et milliardfradrag, ligesom mindst to andre selskaber ifølge skatteministerens svar åbenbart har benyttet det samme skattehul. Som bekendt afviste statsministeren, at der skulle udarbejdes en uvildig redegørelse, og han mente i øvrigt aldrig, at jeg kunne være tilfreds med de svar, som skatteministeren gav.
Det viste sig at være rigtigt ikke bare at lade sig spise af med de svar, der var givet af statsministeren, og dagen efter blev statsministerens uvilje
mod at udarbejde en uvildig undersøgelse virkelig overhalet af virkeligheden.
Statsministeren måtte oplyse, at han havde givet Folketinget og mig urigtige oplysninger på mit spørgsmål onsdag den 19. november samt også på andre spørgsmål.
Situationen var nu så uholdbar for regeringen, at statsministeren besluttede at nedsætte en undersøgelseskommission for at få undersøgt forløbet af lovforslag nr. L 61, som var fremsat under SR-regeringen i oktober 2001, men også L 99, som var fremsat af VK-regeringen umiddelbart efter regeringens tiltræden i foråret 2002.
På grund af det forløb forsvandt også tilsagnet om at besvare de 11 første spørgsmål via en redegørelse, og derfor gør vi det sjældne i dag, at vi tredjebehandler et lovforslag, hvor spørgsmål ikke er besvaret.
I Socialdemokratiet har vi fundet det vigtigere at færdigbehandle det lovforslag, der kan lukke et skattehul, end at vente på de sidste svar.
Det er naturligvis afgørende, at disse 11 spørgsmål også undersøges i undersøgelseskommissionen.
Disse spørgsmål blev stillet for at få afklaret grunden til, at det element, som kunne have bidraget til at lukke det famøse skattehul, og som havde været med i SR-regeringens lovforslag nr. L 61, ikke blev medtaget, da VK-regeringen fremsatte sit eget forslag, L 99, i starten af 2002.
Da skatteministeren blev spurgt under førstebehandlingen, hvorfor VK-regeringen med støtte af Dansk Folkeparti ikke havde ønsket at lukke skattehullet, blev der ikke skabt klarhed.
Men klarhed kan søges i det svar, som skatteministeren gav Skatteudvalget under behandlingen af lovforslag nr. L 99.
I svaret siger skatteministeren, og det jo er helt vigtigt, at lovforslag nr. L 99 af 7. februar 2002 er udtryk for den prioritering, som regeringen har måttet foretage på skatteområdet.
Og så kommer det videre, at det, at et element fra L 61, altså vores forslag i oktober, ikke indgår i VK-regeringens forslag, L 99, ikke i sig selv indebar, at regeringen til enhver tid nødvendigvis ville være modstander af at gennemføre det pågældende forslag.
Det fremgår altså lysende klart, at regeringen i foråret 2002 var modstander af at medtage det element, der kunne have lukket skattehullet.
Det var altså ikke kun skatteministeren, men regeringen, der var modstander af at lukke hullet.
Kunne vi have fået svar, ville vi naturligvis også have haft afklaret, om den modstand blev besluttet i regeringens økonomiudvalg.
Hvis vi i det forløb, vi har set, siden VK-regeringen trådte til, sammenligner med forløbet tilbage i 1991, da selskabstømmersagerne dukkede op, er der en meget, meget klar parallel.
Den daværende skatteminister, hr. Anders Fogh Rasmussen, gjorde ingen indsats for at stoppe den skandale, der førte til det meget store tab for staten via selskabstømmersagerne.
Først da vi fik Nyrupregeringen, blev der vedtaget en lovgivning, der kunne stoppe selskabstømmerne. I sagen om skattehullet, som nu lukkes, ser vi også et meget stort tab, måske rent faktisk større end det, vi så med selskabstømmersagerne.
Vi ved det ikke præcist og har ikke af skatteministeren kunnet få det oplyst.
I den sag lukkes hullet, fordi sagen nu er så åbenlyst urimelig, at selv VK-regeringen må fremsætte et lovforslag, der kan lukke det skattehul, der har fyldt så meget i den seneste tid.
Men hvad med alle de andre huller i erhvervsskattelovgivningen?
Regeringen har ikke været fremme i skoene for at lukke skattehullet.
Det viser jo helt klart det svar, der er givet til Folketingets Skatteudvalg, hvor man som nævnt har sagt, at det ikke var regeringens politik at lukke hullet.
Det er jo åbenbart, at VK-regeringen med sine skatteforslag forsøger at give erhvervslivet rammemuligheder, som ligger helt ud over, hvad der bare har den mindste rimelighed i forhold til den øvrige befolkning.
Som sagt er der en klar parallel mellem det, der sker nu, og det, der skete, da skatteministeren hed hr. Anders Fogh Rasmussen frem til 1992 og ikke gjorde noget ved selskabstømmersagerne.
Lovforslaget indstilles nu til vedtagelse, også uanset at en række spørgsmål ikke er besvaret, og vi stemmer også for forslaget i Socialdemokratiet.
Lad mig også nævne, at som svar på spørgsmål 57, bilag 73, skriver skatteministeren, at den sag, der er offentliggjort i foråret 2001 i Ligningsrådet, omhandler overdraget goodwill.
Der er altså også i den sag muligheder for fradrag som dem, der søges lukket med det lovforslag, vi behandler i dag.
Vi har som det sidste bedt om først i det nye år at få
en redegørelse om, hvorvidt der er andre skattehuller, der giver frit slag for store koncerner.
Vi synes, det er alt for defensivt.
Vi synes, det var helt afgørende, at man gennemgik hele erhvervsskatteområdet for at få klarhed over, hvor vi kan komme til at opleve noget tilsvarende, der betyder milliardudløb fra statskassen, som vi har set i denne sag. Vi har også spurgt, om der er andre sager efter samme koncept under behandling i Ligningsrådet og Landsskatteretten.
Det er der.
Skattestyrelsen oplyste som svar på spørgsmål 43 og 45, at en sag netop i dag behandles i Ligningsrådet.
Netop i dag behandler man en sag på det koncept, som vi taler om her.
Ved andenbehandlingen blev der stillet ændringsforslag, der kunne bidrage til at lukke yderligere et skattehul efter konceptet.
Det forslag blev stemt ned af V, K og Dansk Folkeparti i fællesskab.
VK-regeringen og Dansk Folkeparti lukker først huller, når man er trængt til det yderste, og når det ser alt for grimt ud i befolkningens øjne.
Regeringen havde - i øvrigt da vi havde andenbehandlingen - sine egne ændringsforslag til det lovforslag, L 27, vi behandler.
De blev vedtaget, men i går, mandag den 15. - altså 1 uge efter vedtagelsen - kom der nye ændringsforslag til det ændringsforslag, der blev vedtaget for 1 uge siden.
Altså forslag til ændring af ændringen.
Jeg kan godt forstå, nogle synes, det måske lyder en smule forvirrende.
Der er åbenbart ingen ende på, hvad Folketinget skal udsættes for fra skatteministerens side.
Lad mig tilkendegive om det ændringsforslag, der så ligger, at det undlader vi at stemme for på samme måde, som vi forleden undlod at stemme til ændringsforslagene.
Det er jeg i øvrigt meget glad for vi gjorde, for disse ændringsforslag viste sig jo ikke at være ordentligt gennembearbejdede. Som sagt stemmer vi for forslaget, for det lukker et skattehul, men jeg synes, at det forløb, vi har set med omkring 50 artikler i dagspressen, viser, at her er der virkelig en sag, som optager mange folk.
Vi møder det ude i landet.
De siger: Hvad er det, der foregår?
Hvad er det, der sker?
Hvorfor lukker den skatteminister ikke disse huller, men lader dem stå åbne i næsten 2 år?
Lad mig også sige, at når man helt præcist i oktober 2001 kunne indsætte et afsnit, der lukkede skattehullerne, så er det jo virkelig forunderligt, at man 3 måneder efter under VK-regeringen lige så præcist kunne tage netop dét afsnit ud af lovforslaget.
Det er ret fantastisk.
Jeg synes, det siger noget om, hvilken holdning man har haft i Skatteministeriet, efter vi fik en ny skatteminister.