runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1999-12-02:
Nu har jeg ikke set SF's og Enhedslistens forslag på tryk endnu, men jeg vil da tro, at der bestemt er elementer i det, som Kristeligt Folkeparti godt kan støtte.
Der har tidligere været fælles synspunkter mellem SF, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti på det børnepolitiske område.
Men jeg vil da godt spørge nu, når Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse rent faktisk ligger på tryk, om det ikke er et forslag, som SF kan støtte.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-02:
Nu når finanslovforhandlingerne er inde i billedet, var der i øvrigt et andet lille familiepolitisk tiltag deri, som hr. Søvndal ikke har pralet af.
Nu tror jeg ikke, det ligger til hr. Søvndal at prale, men det er altså ikke noget, som han har trukket frem som værende noget, han var glad for.
Så det vil jeg gerne høre om hr. Søvndal er glad for.
Og det er det element under hjemmeserviceordningen, der giver mulighed for at få ens børn hentet fra daginstitutionen
Er det en model, som hr. Søvndal er særlig glad for?
Jette Gottlieb (EL), 1999-12-02:
Jeg må sige, at jeg studser en lille smule over den måde, som debatten nu inddrager finanslovforhandlingerne på.
Jeg studser over det, når hr. Villy Søvndal siger, at hans grund til at stemme for det af regeringspartierne og CD fremsatte forslag til vedtagelse er, at så kan man vise, at man står ved de forhandlinger, som man har deltaget i, og de resultater, der kom ud af dem.
Jamen de forhandlinger, man har deltaget i, og de resultater, der er kommet ud af dem, støtter man jo ved at stemme for dem, når de kommer op i Folketingssalen, og det vil jo garanteret også ske. Det, hr. Villy Søvndal her gør, er, at han stemmer for et forslag, der kort og godt konstaterer, at der ved satspuljeforhandlingerne og finanslovforhandlingerne er afsat betydelige beløb til at gennemføre en indsats målrettet mod de truede børn og unge.
Ja, en konstatering, men hvad med alle de visioner og perspektiver, der ligger i lige præcis det forslag, som hr. Villy Søvndal og Enhedslisten har fremsat?
Villy Søvndal (SF), 1999-12-02:
Til fru Jette Gottlieb: Der er jo den sammenhæng, at SF og Enhedslisten er mere ambitiøse på det her punkt.
Det synes jeg da er fair nok.
Og kan man så ikke komme igennem med det hele, så kommer man igennem med så meget, som man kan, og vurderer så, om det er nok til, at man vil støtte det.
Jeg synes i øvrigt ikke, det er en rimelig karakteristik af forslaget til vedtagelse fra Socialdemokratiet, De Radikale og CD, at det kun er en konstatering.
Der er faktisk også det fremadrettede i det, at der i de kommende år sker en prioritering af den sociale indsats over for de vanskeligt stillede børn og unge og deres familier, og at der også er satset på indsatsen for truede børn og unge.
Det er dog rettet fremad.
Hr. Jann Sjursen bad mig om at forholde mig til Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse, og det er selvfølgelig fuldstændig rimeligt.
Dér, hvor vi er uenige i Kristeligt Folkepartis forslag til vedtagelse, er, at Kristeligt Folkeparti så entydigt låser sig fast på deltidsarbejde som midlet til at løse den her konflikt.
Vi er meget mere optaget af fleksible orlovsordninger end af at gå deltidsvejen.
Så dér er vi ikke enige.
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Jeg vil bare gerne have lejligheden til at understrege, at meningsmålinger altid gør indtryk på mig.
Jeg følger dem bare ikke blåøjet i mit politiske arbejde, og derfor vil jeg også stadig væk gerne have svar på mit spørgsmål om, hvorvidt Venstres ordfører synes, at det er ansvarligt at pumpe flere mia. kr. ud i en fritvalgsordning i stedet for at prioritere de penge til at sørge for flere institutionspladser og pasningspladser til de forældre, der har et arbejde, og øge kvaliteten i de tilbud, der er i forvejen.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-02:
Der findes omkring 2,4 millioner lønmodtagere på arbejdsmarkedet.
De 800.000 af dem er offentligt ansatte.
De har deltidsbestemmelser alle sammen.
Tilbage er der 1,6 millioner på det private arbejdsmarked.
Restgruppen har ikke.
Trækker vi de her ting fra hinanden, så kan vi konstatere med de her 15 pct., som fru Eva Kjer Hansen taler om, at så har vi altså en gruppe på 120.000 personer, der er ramt af, at de ikke har deltidsbestemmelser i deres overenskomster.
Hvor mange af dem er så børnefamilier eller har børn?
Vel ca. en tredjedel eller sådan noget lignende, så vi er altså helt dernede.
Det er det her store problem, som man har rejst fra Kristeligt Folkepartis side.
Så vil jeg i øvrigt sige til fru Eva Kjer Hansen: Der er intet uanset overenskomster eller ej, der hindrer to parter på en arbejdsplads i at indgå aftale om deltid i en eller anden periode, uanset der er overenskomst eller ej.
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Må jeg sige om den debat, der har været under F 10 og det forslag, der på det tidspunkt blev vedtaget, og det forslag til vedtagelse, vi så har foreslået her i dag, at der er den forskel, at vi her decideret går ind og siger, at den prioritering, der er lige nu og i de kommende år, er indsatsen over for de truede børn, og at det er dér, vi skal prioritere først og fremmest.
Vi i Socialdemokratiet er meget villige til at gå ind i prioriteringsdiskussionen, er meget opmærksomme på de forhold, der gør sig gældende for børnefamilierne på godt og ondt og er også villige til at foretage ændringer.
Det synes jeg vi har bevist gennem årene, at vi i hvert fald har vist vilje og evne til at kunne gennemføre nogle ændringer til det bedre for børnefamilierne, så vi går meget gerne ind i sådan en prioriteringsdiskussion.
Det synes jeg faktisk er et meget godt mål, vi har som socialdemokrater,
som regering og som Folketing
Villy Søvndal (SF), 1999-12-02:
Jeg synes, det kan blive en meget sjov leg, hvis man giver sig til i ord, der faktisk siger noget bestemt, at lægge en helt anden betydning.
Jeg ville ikke være så bekymret, hvis det var Kristeligt Folkeparti alene, men jeg forstår, at det er en langt større kreds af borgerlige partier.
Og når man har hørt ordførertalerne fra Venstre specielt og fra De Konservative i lidt mindre grad og forestiller sig at skulle antyde, at vi har noget som helst ideologisk sammen, Venstre og De Konservative og SF, på det børnepolitiske område, så ville det simpelt hen være snyd langt ud i offentligheden.
Og det, der undrer mig mest, er, hvis Enhedslisten har meget stor lyst til at udsende det signal, at de på det børnepolitiske område opfatter deres naturlige allierede som værende Kristeligt Folkeparti, Venstre og De Konservative.
Det må jeg sige, det ville undre mig oprigtigt.
Og det er jo det, man roder sig ud i, hvis man roder sig ud i en fortolkning, der ikke forholder sig til, hvad der står, men hvad man fortolker det som.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-02:
Jeg må bare konstatere, at det er den samme holdning, man har kørt på arbejdsmarkedet.
Man kan ikke gøre noget for dem, før de er derude.
Man tager fra den ende af.
Jeg mener bestemt også, man skal prioritere dem, der er svage, men der er en god forretning - for nu at snakke forretning - i at sikre, at folk ikke bliver svage, og det er dér, jeg synes regeringen svigter.
Har man virkelig levet op til det, man kan dér?
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Jeg tror ikke, det barn, som i dag er helt ude i hampen, og som oplever ikke at få tilstrækkelig hjælp, og jeg tror heller ikke den familie, som i dag er helt ude i hampen, og som ikke kan varetage en omsorgsopgave, er uenige med regeringen i, at her skal der prioriteres højere de kommende år end ved at sørge for, at bedrestillede børnefamilier kan få bedre vilkår.
Det er en helt klar, bevidst prioritering, og jeg tror, det er til det bedre og ikke bare et helt ude i hampen-forslag, som hr. Ole M. Nielsen siger.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-02:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører om, hvad Venstres holdning og syn egentlig er på pasningen af de helt små børn, altså dem under 2-2½ år.
Mener Venstre, at en institutionspasningsform er acceptabel?
Mener Venstre, at det er til disse små børns bedste?
Vel vidende, at sygeligheden er dobbelt så stor hos børn, der bliver passet i vuggestuer, som den er hos børn, der bliver passet hjemme eller i privat dagpleje, og vel vidende, at støjniveauet i mange af vuggestuerne er så højt, at Arbejdstilsynet ville skride ind, hvis der var tale om en industriel arbejdsplads for voksne.
Vil Venstre for at løse det her, som i hvert fald jeg opfatter som et problem, eventuelt forlænge barselorloven, f.eks. til svensk længde?
Jørn Pedersen (S), 1999-12-02:
for det første må jeg konstatere, at fru eva kjer hansen er lidt ked af det forslag til vedtagelse, der er fremsat af bl.a. regeringspartierne, fordi man dér gør opmærksom på, at der er lavet noget godt med satspuljen og med finanslovaftalen.
Men vil det sige, at fru Eva Kjer Hansen, der, så vidt jeg har forstået, ikke er så begejstret for selve finanslovaftalerne, heller ikke synes, det, der er lavet omkring satspuljen, er særlig godt?
Det bliver spændende at høre, hvordan Venstre stemmer i den sammenhæng.
Så har vi det sædvanlige med frit valg, og det er jo så herligt, men jeg synes, det var rart at få at vide, hvordan Venstre egentlig forventer at økonomien vil være i frit valg.
Og så vil jeg godt spørge, om Venstre ikke er bekymret over, at vi herfra skal påtvinge kommuner noget, altså sætte os over det kommunale selvstyre og sige: nu skal i! uagtet de i dag har ret til at gøre det, så skal de gøre det!
hvordan er venstres holdning til dét, når det kommer til det kommunale selvstyre?
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-02:
Stribevis af overenskomster har ingen deltidsbestemmelser, siger fru Eva Kjer Hansen.
Det er en overraskelse for mig.
Hansen, hvor mange overenskomster, der i givet fald er tale om.
Det lyder, som om fru Eva Kjer Hansen fremfører det her med meget fast stemme.
Findes der nogen overenskomster, eksempelvis på det offentlige område, som der ikke er deltidsbestemmelser i?
Hvor mange findes der på det private arbejdsmarked, som der ikke findes deltidsbestemmelser i?
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Hr. Frank Dahlgaard spørger mig om pasning af de helt små børn.
Selvfølgelig er en institutionsløsning da acceptabel.
Det vil jeg ikke blande mig i.
Det er den enkelte familie, der afgør, om den vil vælge en institution, en dagpleje, sig selv eller en helt andet form for pasning.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at vi gennem en frit valg-ordning netop stopper formynderiet af familierne og giver mulighed for udvikling af pasningsformer, altså f.eks. også i form af, at pædagoger får bedre muligheder for at være med til at etablere private pasningsordninger, hvor man kan bruge den viden og den erfaring, de har, til f.eks. at tackle støjproblemer i institutionerne.
Jeg synes, det er vigtigere at kigge på pasningsmulighederne over længere sigt end at se på barselorloven og barselorlovens længde.
Jeg mener, det afgørende er at finde en permanent løsning for familierne. Til hr. Jørn Pedersen skal jeg sige, at jeg jo ikke udtaler mig om forslaget til vedtagelse som sådan.
Jeg undrer mig bare over, at det, man har at byde på fra Socialdemokratiets side, er at fastslå, hvad der allerede er fastslået, frem for at komme med nye, konkrete bud på initiativer, der kunne tages inden for det pågældende område.
Og jeg må sige til hr. Jørn Pedersen, at jeg synes, det er vigtigere at give borgerne et frit valg end at give kommunerne et frit valg.
For mig tæller det mere, hvad børnefamilierne ønsker, og jeg synes, det er et uhyre bureaukrati, der nu bliver pålagt kommunerne gennem lovforslaget om øget forældrebetaling og børnepasningsgaranti, som jo i den grad er et indgreb i det kommunale selvstyre, fordi man dér nøje regulerer, under hvilke former man må hvad og hvordan.
Til hr. Dyrlund skal jeg sige, at jeg har kendskab til, at vi taler om overenskomster, der dækker mellem 15 og 25 pct. af det private arbejdsmarked, afhængigt af hvordan man gør det op.
Det, jeg synes er afgørende, er, at man ikke via en overenskomst kan hindre, at der kan aftales deltidsarbejde.
Villy Søvndal (SF), 1999-12-02:
Det er virkelig de store ting, der er på i Venstres oplæg.
Man føler næsten suset.
Jeg er ikke helt enig i, at der ikke er nye ting.
Jeg hørte som en af de nye ting, som et af Venstres meget offensive bud på en ny og sammenhængende børnepolitik, at der skal være skattefri ISDN-forbindelser.
Det skal nok få det til at gibbe i nogle.
Det andet store bud fra Venstre er frit valg, men det er der jo allerede, og vi var som bekendt med til at gennemføre det, da vi lavede serviceloven.
Det interessante er, at der er 500.000 børn, der i dag er i en daginstitution.
Til sammenligning er der 1.500 børn, der har valgt fru Eva Kjer Hansens friordning.
Er det ikke fru Eva Kjer Hansen, der har nogle Pol Pot'ske tendenser, der gør, at folk skal piskes til et eller andet?
De der 1.500 børn vælger frit valg, mens der er 500.000, der vælger en daginstitution.
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Jeg kan gøre det meget kort, for jeg synes, at jeg har skitseret for hr. Frank Dahlgaard, hvilken model det er, vi ønsker på børnepasningsområdet.
Det er, at man ligestiller tilskuddet, uanset hvilken pasningsform man vælger, og det giver familierne et reelt valg.
Til fru Jette Gottlieb: Ja, det valg skal også gå på kryds og tværs af kommunerne, fordi vi synes, at borgernes valgmulighed er vigtigere end kommunernes.
Det gælder om at tilgodese det behov og de ønsker, børnefamilierne har.
Til hr. Poul Erik Dyrlund skal jeg henvise til regeringens børnepolitiske redegørelse, hvor der står: »Deltidsansættelse bør være en mulighed for alle«.
Det går jeg så ud fra at der er fuld opbakning til og vilje til at sætte i værk fra Socialdemokratiets side, hvis situationen er, at det ikke alle steder er muligt.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-02:
Jeg har godt nok for nylig hørt, at som politiker skal man ikke spørge om noget, man ikke kender svaret på, men her er
det så af ren og skær interesse, jeg spørger: vil venstre være med til at forlænge barselorloven?
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Til hr. Villy Søvndal skal jeg sige, at det ikke er korrekte tal, der bliver brugt.
De seneste tal, jeg har for fritvalgsordningen, er omkring 2.400-2.500 børn.
Jeg troede nemlig, at SF's modstand byggede på, at man absolut mener, at børn helst skal passes i institutioner.
om, hvorvidt barselorloven skal forlænges: Hvis vi har nogle økonomiske midler til rådighed til det her område, så vil jeg til enhver tid prioritere at få fremmet pasningsmulighederne, fordi det er det langsigtede og jeg mener, det er det, der er det største behov for, frem for en diskussion om at forlænge barselorloven eller ej.
Til fru Jette Gottlieb skal jeg sige, at det er rigtigt, at der er lange ventelister, og at vi skal ventelisterne til livs.
Jeg synes, det er helt urimeligt, at det er så svært at få en pasningsordning.
En af måderne at gribe de lange ventelister an på har vi jo set i Københavns Kommune.
Den vil nu gerne have lov til at give tilskud til privat pasning, uden at folk skal udstå deres ventetid, og det er jo netop for at skabe fleksibilitet og for at sikre en hurtigere pasningsordning.
Det er dette behov, der er mange steder, også f.eks. for at kunne vælge en pasningsordning i en anden kommune end dér, hvor man bor, f.eks. fordi der er en pædagogik, som man synes man gerne vil vælge.
Det er der i dag nogle kommuner som så giver mulighed for, men det er ikke alle, der gør det.
Så valgmulighederne på det område er altså forbeholdt nogle få familier, men vi synes, man skal give alle mulighed
for det.
Frank Dahlgaard (UP), 1999-12-02:
Fru Eva Kjer Hansens svar på mit spørgsmål, om vuggestuepasning er godt for børnene, er, at det må forældrene selv om; det afgørende er bare, at der skal være et frit valg. Så er det, jeg må spørge: Er prisen ikke afgørende?
I det øjeblik det offentlige går ind og støtter og betaler to tredjedele af driftsudgifterne for både børnehaver og vuggestuer - og det er jo det, der er tilfældet - får man en kunstigt lav pris, og så er det klart, at efterspørgslen vokser.
Burde der ikke være fuld pris for vuggestuerne?
Så kunne befolkningen og børnefamilierne vælge frit, om de ville betale 5.000-6.000 kr. om måneden for at få passet deres børn i en institution, hvor de bliver syge og tossede af støj.
René Skau Björnsson (S), 1999-12-02:
Endnu en gang skal vi jo høre på, at den helt store åbenbaring eller løsenet for Venstres børnefamiliepolitik er det frie valg.
Først og fremmest vil jeg godt slå fast, at der bliver lavet mange meningsmålinger i det her land, og hvis vi skulle til at have meningsmålingsdemokrati i Folketinget, så ville jeg være meget ked af det.
Vi skal passe på med ikke at lovgive ud fra meningsmålinger, og som jeg også sagde i et svar på et andet spørgsmål til mig selv, så skal vi også passe på, at de spørgsmål, der bliver stillet, er relevante.
Er det ikke i den grad uansvarligt at lægge op til, at vi skal pumpe flere milliarder kroner ud i forbrug, at vi skal lænse statskassen, at vi skal trække effektiv arbejdskraft ud af arbejdsmarkedet for at få frit valg på et område?
Ville det ikke være vigtigere at lave en prioritering på områder, hvor vi har behov?
Ville det ikke være vigtigere at få skabt nogle flere pasningstilbud og øge kvaliteten i de pasningstilbud, der er i dag, hvis vi endelig havde muligheden for at prioritere?
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-02:
Jeg kan forstå på det hele, at fru Eva Kjer Hansen nu ønsker at blande sig i, hvordan og hvorledes parterne på arbejdsmarkedet indgår overenskomster.
Det ønsker jeg ikke.
Dette Folketing har altid respekteret parternes frie ret til at indgå løn- og arbejdstidsaftaler, og den store stribe af overenskomster, hvori der ikke fandtes deltidsbestemmelser, har nu indskrænket sig til noget, der svarer til mellem 10 og 25 pct. - det er sådan lidt diffust.
Sandheden er, vil jeg sige til fru Eva Kjer Hansen, at der findes ganske få overenskomster på arbejdsmarkedet, også på det private, som ikke har deltidsbestemmelser.
Vi har stillet et klart spørgsmål
: Er der noget som helst, der forhindrer to parter, en lønmodtager og en arbejdsgiver, i at indgå en aftale om nedsat arbejdstid i en periode, uanset at der er aftalt overenskomst?
Er der noget, der hindrer det?
Eva Kjer Hansen (V), 1999-12-02:
Til hr. Frank Dahlgaard skal jeg sige, at jeg er enig i, at vi fra offentlig side skal støtte børnefamilierne med hensyn til at finde pasningsordninger, men vi skal gøre det på en måde, så vi ligestiller alle familier, uanset hvilken ordning de vælger, om de vælger selv at passe deres barn, om de vælger en institution, eller om de vælger noget helt tredje.
Dér synes jeg familierne skal have et frit valg, og det forudsætter, at der er det samme økonomiske tilskud til familierne, uanset hvad de ønsker at gøre brug af.
Min største anke mod det nuværende system er, at vi via det økonomiske tilskud vil være formynderiske og bestemme, hvordan pasningen skal foregå.
Til hr. René Skau Björnsson skal jeg sige, at der var jo flere meningsmålinger, der blev drøftet, og jeg kan forstå, at nogle meningsmålinger gør indtryk på den socialdemokratiske ordfører, andre gør ikke.
Jeg spurgte til den meningsmåling, der er foretaget af Mandag Morgen, og som viser, at to ud af tre borgere er tilhængere af, at familierne skal have et frit valg mellem offentlig og privat pasning.
Gør den meningsmåling noget indtryk på hr. René Skau Björnsson?
Det kan besvares med et ja eller et nej.
Til hr. Poul Erik Dyrlund skal jeg sige, at jeg har forstået, at overenskomster, der omfatter et sted mellem 15 og 25 pct. på det private arbejdsmarked, hindrer, at man på arbejdspladsen kan aftale deltidsarbejde, altså hindrer, at lønmodtagere og arbejdsgivere kan indgå sådan en aftale.
Jeg synes, det er forkert, hvis man via overenskomsterne er med til at hindre muligheden for deltidsansættelse, og det, jeg vil gøre klart, er kun, at der skal være mulighed for, at man individuelt kan aftale det på arbejdspladsen.
Jørn Pedersen (S), 1999-12-02:
Nu går fru Eva Kjer Hansen jo ind for spørgsmål, der kan klares med korte svar, så derfor vil jeg komme med en række af dem.
Kan det tænkes, at nogle kommuner af økonomiske grunde ikke ønsker at bruge den nuværende ordning?
Det skal altså bare være tvang!
Det er altså en betonholdning, Venstre dér har.
Det har vi tidligere diskuteret
her i Folketingssalen, men det nye er jo nu, at nye udgifter ikke må dækkes af nye indtægter.
Det er jo Venstres slogan for tiden, og derfor er mit spørgsmål: Når vi nu når dertil, at store ekstra offentlige regninger kommer, hvor skal vi så spare for at lave det frie valg, for nu bliver det jo det, der bliver diskussionen.
Det er jo ikke øgede udgifter, øgede skatter og afgifter.
Det vil Venstre jo ikke, ikke her i salen i hvert fald.
Jeg har hørt, at man vil noget andet oppe
i Søllerød bl.a., men det må man jo ordne internt. Men hvad er det for nogle steder, hvor man nu siger at vi skal spare, så borgerne kan få det dér frie valg, som man siger de så gerne vil have, når de bliver spurgt: Vil I selv bestemme, eller skal kommunen bestemme?
Villy Søvndal (SF), 1999-12-02:
Jeg synes sådan set, der er lidt idé i, at et Folketing, der har mange forskellige partier, har den arbejdsdeling, at nogle tager sig af de små ting og nogle af de lidt større.
Jeg anser det altså stadig væk for imponerende at kunne komme med et børnepolitisk bud, der hedder skattefrihed for ISDN-forbindelser.
Hvis man er i stand til at forklare sammenhængen i det, lader alt sig ganske enkelt gøre.
Jeg er ked af, at jeg tog fejl af tallet.
Så er det altså 2.500 i den fritvalgsordning, der eksisterer, over for 500.000 i daginstitutionerne, men stadig væk: Der er brug for nogle, der også tager sig af de mindre ting. Jeg synes, de store børnepolitiske debatter, som folk i kød og blod oplever lige nu, er om, at deres takster i daginstitutionerne stiger.
Dér efterlyste jeg, sidste gang vi diskuterede det, Venstres holdning.
Venstre siger jo, at det ikke vil højere brugerbetaling, hvis skatten ikke sænkes.
Vil Venstre stemme for takstforhøjelsen?
For jeg kan godt love, at det er noget, børnefamilierne kan mærke.
Og så kan de 9.000 børn, der venter på en daginstitutionsplads, også mærke, at der altså kun er mystiske svar fra Venstre på de store problemer.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-02:
Det var et noget uldent svar, jeg fik på mit spørgsmål, om Venstre vil være med til at forlænge barselsorloven.
Det var, så vidt jeg forstod, sådan, at når der er penge til rådighed til det område, vil man prioritere barselorloven højt.
Hvordan skal de penge vise sig?
Er Venstre gået over til regeringens senest opfundne cigarkassesystem?
Eller er det hele den store cigarkasse?
Skal der overskud på finansloven?
Skal vi have afdraget hele statsgælden?
Eller hvor længe skal vi vente?