Ole Sohn (SF), 1999-11-19:
Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Sådan var der engang en statsminister, der spurgte.
At nøgleordet i den sætning skulle vise sig at være ordet »lidt«, var det vel de færreste der troede, men det ved vi nu. Efter måneders og års gransken har regeringen endelig fundet et bitte hjørne, hvor børnefamilierne kan få lidt mere fleksible muligheder for at tage orlov sammen med deres børn.
Far er ikke vred, men far er skuffet - sådan er der givetvis mange fædre over det ganske land der tænker.
Det samme gør mødre og børn.
Den weekendfar, der havde drømt om at kunne tage lille Peter med i svømmehallen om torsdagen, hvor lille Peter har tidligt fri; den familie, der gerne ville gå mere gradvis fra barselsorlov og op på fuld arbejdstid; den enlige mor, der gerne ville på nedsat tid for at støtte børnene noget mere efter skilsmissen - og sådan kan man blive ved - alle må nu erkende, at det var ikke dem, statsministeren ville gøre det lidt bedre for.
Men lidt har vel også ret.
Ja, for den enlige mor, der med de nuværende orlovssatser ikke har råd til at tage 13 ugers orlov, er det selvsagt et fremskridt, at hun nu måske har muligheden for at få råd til de 8 uger.
Det er lidt, indrømmet, men nød lærer nøgen kvinde at spinde.
Men hvorfor skal denne forbedring absolut betales med tilbageskridt?
Hun kan tage sine 8 uger, inden barnet bliver 1 år, men gør hun det, rammes hun af statsministerens kræmmersjæl, for hun kan kun overføre 5 uger til den aftalebaserede orlov.
De sidste 13 uger forsvinder ud
i den blå luft.
Dertil kommer, at gør hun brug af de overførte 5 uger i den aftalebaserede orlov, eller ønsker hun at gøre brug af den, ja, så afhænger det jo af arbejdsgiverens velvilje.
SF har jo tidligere fremsat et noget mere ambitiøst forslag, som vi havde den glæde at konstatere, at en socialdemokratisk gruppe kaldet Café au lait med hr. Ole Hækkerup bakkede meget varmt op.
Og det er vel ikke så unaturligt, i og med at forslaget ikke var SF's alene, idet vi havde ladet os inspirere af HK, SiD og Kvindeligt Arbejderforbund, som jo netop har mange af de lavtlønnede grupper, som har haft svært ved at bruge den nuværende orlovsperiode.
Det forslag vil vi naturligvis lægge frem under udvalgsbehandlingen og da også håbe på, at Café au lait-gruppen vil støtte det, den tidligere selv har sagt.
Vi mener faktisk, at det er væsentligt, at vi sætter barnet i centrum.
Desværre tyder ikke meget på, at regeringen er til at bevæge, men vi gør som sagt forsøget.
Et af de punkter, vi vil forsøge at forbedre forslaget på, er de kræmmeragtige regler om bortfald af rettigheder for dem, der af økonomiske årsager er nødsaget til at vælge en kortere orlovsperiode.
Lidt, men godt, er en vending, som jeg ofte har brugt om kvalitetsprodukter.
I forhold til lovforslaget her kan jeg ikke bruge den vending, men kun sige: Det var lidt at vente
så længe på.
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Hækkerup, at jeg anerkender fuldt ud pinsepakkens gode elementer.
Nu går jeg ud fra, at hr. Ole Hækkerup er meget opmærksom på, at det faktisk var SF og Enhedslisten, som bar pinsepakken igennem, og som også pressede på for at få de børnepolitiske tiltag.
Og som altid, når vi presser på for at få nogle forbedringer, deltager vi også i finansieringen.
Det gjorde vi med pinsepakken.
Regeringen kunne med lidt mere held, end det fremsatte forslag er et udtryk for, have kontaktet SF og Enhedslisten.
Så er jeg hundrede procent overbevist om, at forslaget ville have været bedre.
Det ville have været væsentlig mere i overensstemmelse med Café au lait-gruppens intentioner, og det havde ikke engang været nødvendigt at lave et snævert flertal, for Kristeligt Folkeparti har leveret forslag, som går i samme retning.
Vi kunne have lavet et pænt børnepolitisk udspil og fundet finansieringen uden problemer ved fælles hjælp.