runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Beslutningsforslaget er en genfremsættelse, og første gang støttede vi beslutningsforslaget.
Jeg tror endda, vi var medforslagsstillere.
Vi kan også støtte dette forslag, og det kan vi med den samme begrundelse, som står i bemærkningerne, og som forslagsstillerne også har redegjort for her fra talerstolen.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-16:
Jeg vil også gerne på linje med hr. Aage Brusgaard referere til det forslag, der tidligere har været fremsat, og i den forbindelse den ordførertale, jeg holdt dengang. Der er sådant set ikke på afgørende vis ændret noget, og jeg kan ridse op, at vores holdning er, at så længe staten sidder suverænt på opgørelserne og statistikkerne, vil der altid kunne manipuleres med dem.
Uanset hvilket ministerium de ligger i, har vi altid det problem, og det betyder, at vi altid skal være på vagt. Vi har fået ministerens redegørelse for, at der er etableret et samarbejde, og at det er konkretiseret på et stykke papir, hvordan forholdet skal være mellem Miljøstyrelsen og Danmarks Statistik vedrørende opgørelserne.
Det er tilfredsstillende, i hvert fald er det mere gennemsigtigt.
Men det, der kan undre, er, hvad den konkrete anledning til genfremsættelsen er.
Jeg havde egentlig troet, at forholdet mellem V og K og Miljø- og Energiministeriet, især Danmarks Miljøundersøgelser, var ændret.
Der er jo netop indgået en aftale om reduktion af landbrugets udledning af kvælstof, som det hedder, og heri er der en uforbeholden anerkendelse af DMU's skøn, som også er tiltrådt af V og K, uden at man i og for sig har gravet i de beregningsmetoder, der ligger bag de skøn.
Derfor undrer jeg mig, for det burde jo egentlig være udtryk for, at man anerkender DMU's beregninger og tal.
Ellers er det da en underlig aftale, man har lavet med regeringen, hvis man anerkender en institution, der decideret er part i sagen, og skriver under på, at man tager dens skøn for gode varer.
Jeg vil egentlig gerne have både V's og K's kommentar:
Hvis det er tilfældet, mener jeg i øvrigt også, at hele grundlaget for at rejse kritik af Miljøstyrelsens håndtering af statistikker og tal falder bort.
Det virker i hvert fald underligt, når man ser to store, ansvarlige partier, der også arbejder på at blive regeringsbærende partier, indgå en aftale og give en fuldkommen anerkendelse af DMU's skøn, som jo virkelig er et skøn af format, der virkelig kan regnes på.
Jeg er f.eks. ikke enig i det.
Man har skrevet under på en aftale, hvor der står, at der mangler 35.000-40.000 t, og man anerkender DMU's skøn over, hvad der skal til for at få et rent vandmiljø.
Jeg vil gerne høre, hvordan det hænger sammen med begrundelsen for fremsættelsen af forslaget, nemlig at man ikke har tillid til Miljøstyrelsens tal.
Enhedslisten kan støtte Bonnkonventionen.
Vi kan også støtte, at Danmark sørger for at få bragt forholdene i orden, så vi implementerer den i Danmark, og derfor kan vi også fuldt ud støtte forslaget.
Vi vil dog gerne gøre opmærksom på, at vi kan se EU's rolle i det her spil, og vi vil i forhold til EU's kompetence på det her område gerne have den klargjort gennem nogle spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Men det, der er vores udgangspunkt, er den nationale stillingtagen til, at vi implementerer Bonnkonventionens regelsæt i Danmark, og det kan vi støtte helt og fuldt.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-16:
Da Centrum-Demokraternes ordfører på området ikke kan være til stede i dag, skal jeg fremføre følgende: Danmarks Statistik gør et glimrende stykke arbejde, og det materiale, vi modtager derfra, er et led i et langt, kontinuerligt arbejde, så tallene umiddelbart kan sammenlignes fra år til år.
Danmarks Statistik har også et tæt samarbejde med tilsvarende institutioner i de øvrige europæiske lande, og vi har derfor mulighed for at sammenligne danske tal med tilsvarende tal fra udlandet.
Jeg mener bestemt, der er grund til at udvide området for Danmarks Statistiks arbejde, så der bliver konsekvens og sammenlignelighed på et større område end i dag; men jeg er ikke sikker på, at vi skal gøre det ved at overføre et enkelt område ad gangen.
Lad os få en oversigt over, hvilke områder der kun bliver lavet statistik over uden for Danmarks Statistik, og lad os så på den baggrund overveje, om der er grund til at lave ændringer.
Hvorfor ligger valgstatistikken f.eks i Indenrigsministeriet?
Burde den ikke også overflyttes?
Peter Hansen-Nord (V), 1998-01-16:
Det kan ikke siges for tit, at det, det her drejer sig om, er at have en institution, der frit og uafhængigt kan indsamle deres oplysninger og udarbejde de statistikker, som de får besked på eller selv har interesse i løbende at få gjort.
Det er meget vigtigt, at sådan noget kommer ind i nogle faste rammer, så man hele tiden kan være ajour med de vigtige statistikker, som jo ikke så sjældent er årsag til diskussioner, beslutningsforslag, lovforslag m.v. her i Folketingssalen.
Jeg forstår godt, at man som minister gerne vil have mere styr på sådan nogle statistikker.
Jeg kan måske lidt ironisk udtrykke min skuffelse over, at ministeren har været så føjelig i denne sag, for det er jo et dejligt våben hele tiden at have liggende klar til at kunne lave baggrundsmateriale for forskellige tiltag på miljøsiden.
I forlængelse af dette ville jeg som minister nok have stillet andre spørgsmål til miljøstatistikken, end ministeren har gjort.
Som ministeren har kunnet læse de senere dage, kan man på baggrund af den rapport, vi har set fra Danmarks og Grønlands geologiske undersøgelser, regne ud, at det rent faktisk forholder sig sådan, at kun 0,8 pct. af al den forurening, der sker af vores drikkevand, stammer fra landbruget.
Det vil altså sige, at 99,2 pct. kommer fra andre dele af samfundet.
Som debatten kører i øjeblikket, har vi vist alle sammen indtrykket af, at det er landbruget, der 100 pct. får skylden.
Jeg skal endda strække mig til at sige, at vi da gerne vil påtage os 1,9 pct. af skylden.
Resten skyldes os alle sammen.
På den ene eller den anden facon.
Det være på lossepladser, fabriksgrunde og andre diffuse forureninger.
Se, det er den slags ting, som det kunne være interessant at bruge sin miljøstatistik til.
Men indtil nu har den kunnet bruges til noget andet og herigennem sætte en anden dagsorden.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Jeg vil starte med at sige, at Fremskridtspartiet er positiv over for beslutningsforslaget.
Derfor vil jeg ikke komme med en lang tale.
Det ville også bare blive en gentagelse af det, der er sagt, for jeg kan høre på de andre ordførere, at vi stort set er enige i denne sag. Vi vil også stille nogle spørgsmål, når det kommer til behandling i Miljøudvalget.
I bemærkningerne står der, at forslaget ingen betydning har for Danmark, fordi vi opfylder betingelsen.
Det er nok også rigtigt.
Vi er jo ved at få næsten hele Danmark udlagt som jagt- og forstyrrelsesfrit område
, så vi har også her været foregangsland.
Det er et interessant beslutningsforslag, synes jeg.
Ser vi i bilag 3, så er alle de fugle, der er omfattet, nævnt, og så kan vi se, at f.eks. skarven også er med.
Vi synes ikke, at man yderligere behøver at beskytte den.
Den har faktisk været overbeskyttet de sidste år, så den har ødelagt livet for mange andre dyr.
Der er i øvrigt ingen tvivl om, at tilbagegangen for den hvide stork ikke bare skyldes, at de gode steder i Danmark er blevet færre; det skyldes også, at man i de andre lande simpelt hen bare skyder den - enten for at spise den eller bare af lyst.
Alt i alt kan vi godt tilslutte os denne lille aftale.
Vibeke Kiil (CD), 1998-01-16:
Det vil jeg gerne svare på, når vi kommer til udvalgsbehandlingen.
Peter Hansen-Nord (V), 1998-01-16:
Dér, hvor jeg godt lige vil tilføje en ekstra kommentar, er selvfølgelig i forhold til, hvordan man udøver disse muligheder, for det er jo ikke et automatisk tilsagn.
Sådan en aftale er jo forholdsvis bredt formuleret.
For mig at se
er det også meget afgørende, hvordan den til enhver tid siddende regering, om jeg så må sige, administrerer disse muligheder.
Så det er ikke det, vi siger ja til.
Vi siger ja til de muligheder, der ligger i selve aftalen.
Og der kan jo godt rejses en række spørgsmål også i relation til dette forslag, og her refererer jeg faktisk til det høringssvar, der ligger fra Dansk Skovforening og De Danske Landboforeninger, hvor der stilles tre spørgsmål, og det er da også nogle spørgsmål, som vi i det efterfølgende udvalgsarbejde gerne vil bede ministeren om at redegøre
Det er eksempelvis punkt 3, hvor der siges, at aftalen ikke medfører umiddelbare krav om nye danske initiativer.
Her kunne det være interessant at vide, hvad er det, der eventuelt kunne tænkes at blive krævet, når man formulerer sig sådan.
Ligesom der i punkt 4 står, at for Danmarks vedkommende indebærer aftalen ikke væsentlige problemer, idet de fleste bestemmelser allerede er opfyldt, hvor der altså igen er lukket op for, at vi er ikke færdige.
Vi vil selvfølgelig gerne lige have afklaret, hvad man forstår ved det. Der står også i det høringssvar, jeg refererer til, at aftalen ikke vurderes at have nævneværdige erhvervsøkonomiske konsekvenser.
Man har altså brugt nogle formuleringer, som vi gerne vil have lidt mere styr på.
Når jeg studerer forslaget, forstår jeg det sådan, at EU for så vidt har ratificeret eller godkendt aftalen, og jeg kunne godt tænke mig, at ministeren kommenterede, hvor langt man er i de øvrige 15 EU-lande i den proces, som vi i dag er i gang med.
Så kan jeg selvfølgelig ikke, når jeg netop tager forbehold for forskellige ting omkring selve administrationen
Det er stadig væk lidt frustrerende, at vi gang på gang ligesom skal trække ministeren igennem for at få nogle forvaltningsmetoder ind, som - om jeg så må sige - reguleres efter et biodiversitetskriterium og ikke andre, følelsesmæssige kriterier, som ministeren måtte have.
Jeg ved godt, at den ikke sådan umiddelbart ligger lige for her, men nu var der god anledning til lige at bringe det på banen for også at gøre denne fredag eftermiddag lidt festlig.
Inger Bierbaum (S), 1998-01-16:
Formålet med dette beslutningsforslag er at opnå Folketingets samtykke til, at Danmark tiltræder en international aftale om beskyttelse af trækfugle imellem Afrika, Asien og Europa.
Aftalen er udarbejdet inden for rammerne af Bonnkonventionen fra 1979, som er en global aftale om beskyttelse af vandrende arter af vilde dyr, som Danmark ratificerede i 1982.
Meningen er at skabe en fælles beskyttelsespolitik for trækfugle, især dem, der er udryddelsestruede eller har en ugunstig bevaringsstatus.
Aftalen indeholder en lang række tiltag i forhold til de truede trækkende vandfugle.
Landene skal bl.a. gøre en indsats for at beskytte, pleje og genoprette de truede arter og regulere fangst og jagt på disse ud fra et bæredygtigt grundlag.
for de truede arter, som vurderes ved partsmøderne, ligesom landene forpligtes til at samarbejde bl.a. ved overvågning, information og forskning.
I alt 170 arter af trækfugle er omfattet af aftalen, og de arter, der vedrører Danmark, er i forvejen totalfredede, eller også er jagten reguleret, så vi lever allerede nu op til aftalens bestemmelser.
Aftalen vil derfor ikke medføre umiddelbare krav om nye danske initiativer eller lovgivning.
Ved tiltrædelse af aftalen sikres det, at bestandsnedgange for de truede arter diskuteres mellem alle berørte lande på trækruten, hvorefter parterne afgør, hvilke tiltag der skal foretages.
Parterne i aftalen forpligtes ligeledes til at bidrage økonomisk til oprettelse af et sekretariat, og Danmarks bidrag forventes at ligge i størrelsesordenen 100.000 kr., som findes inden for Miljø- og Energiministeriets bevilling på finansloven.
Aftalen træder i kraft tre måneder efter at mindst 14 forekomstlande, heraf mindst syv fra Afrika og syv fra Europa og Asien, har tilsluttet sig aftalen, og det forventes at ske i løbet af 1998 eller 1999
Trækkende vandfugle har brug for et netværk af gode vådområder forskellige steder i verden, og derfor er det ikke nok, at fuglene har gode livsbetingelser i Danmark i de beskyttede områder, som vi har.
Det er vigtigt at styrke og koordinere indsatsen over landegrænserne.
Specielt er det vigtigt at hjælpe landene i Afrika og Asien, således at fuglenes vinteropholdssteder ikke forsvinder.
Det er en indsats, der er nødvendig for at sikre et godt og alsidigt dyreliv både i Danmark og andre steder i verden.
Socialdemokratiet anbefaler forslaget.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1998-01-16:
Jeg nåede ikke i første omgang at komme med alle mine bemærkninger, men jeg skal vente med mange af dem til næste runde gennem en række spørgsmål, som er stillet i udvalget.
Af de mere politiske bemærkninger vil jeg godt sige til hr. Aage Brusgaard, at det ikke skal gå ubemærket hen, at de skarver, der her er tale om, ikke er de skarver, der plager os, og derfor har vi i Det Konservative Folkeparti ingen problemer med forslaget, som det ligger her.
Vi har en interesse i, at der er mange forskellige fugle.
Mange forskellige skarvarter.
Men når det går over gevind og det går ud over andre arter, så må vi selvfølgelig søge en balance i naturen.
Ministeren var inde på spørgsmålet om jagtskader, og jeg ved ikke, om regeringen vil komme med et udspil på området, for ellers må oppositionspartierne påtage sig den opgave at sørge for at få bragt noget balance.
Vi ser jo, at en del af høringssvarene er stærkt negative over for forslaget og enkelte endda anbefaler, at vi ikke ratificerer aftalen.
Det synes jeg er bekymrende, men det udspringer jo af, at man ikke føler, at der er en tilstrækkelig regulering i øjeblikket.
Vil regeringen være klar til at gøre noget på det område?
Vi vil gerne være med til at beskytte de lande i f.eks. Afrika, hvor nogle af de her vandfugle overvintrer, og hvor de er truet.
Vil ministeren stille midler i udsigt fra Danida, fra DANCED, fra Skov- og Naturstyrelsen eller andre steder og leve op til det, der ligger i konventionen, men som der ikke er udtale om i teksten, så vi går ind og tager et aktivt ansvar for de lande, der ikke har ressourcerne til det?
Det synes jeg var et godt sted, der ville virke befordrende.
Slutteligt skal det siges, at hvis man afvejer antallet
af fugle, der omkommer i de danske områder, så er olieforureningen den største trussel mod en lang række af de her arter.
Der omkommer langt flere på grund af olieforurening, end der omkommer ved jagt.
Det skal vi have med, og derfor skal vi gøre noget ved olieforureningen.
Svend Auken (S), 1998-01-16:
Jeg vil gerne sige tak til alle ordførerne for de meget velvillige kommentarer, vi har hørt til forslaget, og jeg ser frem til, at Danmark kan ratificere Vandfugleaftalen, så vi også derigennem kan bidrage til det internationale samarbejde til bevarelse og beskyttelse af fuglearter, der er afhængige af vådområder.
Jeg ved ikke, hvor langt man er fremme i de øvrige lande, som en af ordførerne spurgte til, men det er klart, at Danmark har et helt særligt ansvar, da vi i vores natur - vores lavbundede havområder osv. - råder over meget betydelige vådområder, som netop er af interesse for de fuglearter, som denne aftale tager sigte på at beskytte.
Derfor har vi et helt særligt ansvar, en helt særlig interesse i denne aftale.
Jeg vil ikke gå ind i en besvarelse af de enkelte spørgsmål.
Det håber jeg vi kan klare under udvalgsarbejdet.
Jeg skal love, at vi skal svare fyldigt på alle spørgsmål, og er der nogle spørgsmål på grænsen af det her beslutningsforslag, så svarer vi også gerne på dem, herunder også på spørgsmålet om vildtskader.
Man skal dog imidlertid, hvis man ser på jagtstatistikken, huske på, at vi i Danmark høster ganske kraftigt af netop disse fuglebestande, og hvis man skal afveje tingene rigtigt, så er det selvfølgelig også ved at se
på de meget store gevinster, jægerne har gennem vandfuglejagten i Danmark.
Jeg er mere optaget af, at vi videreudvikler det arbejde, der i forvejen er i gang med at beskytte markerne på fornuftig måde.
Det kan gøres fornuftigt, og det vil vi meget gerne fortsætte med.
Jeg vil ikke her give en blankoveksel til, at vi nu åbner en ladeport for de offentlige kasser til at betale for noget, samtidig med at jægerne jo har meget, meget, meget store gevinster, ved at Danmark er så tiltrækkende et mål for så mange vandfugle.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-16:
Det er sjældent, jeg her på denne talerstol får lejlighed til at rose hr. Poul Nødgaard, men det vil jeg rent faktisk godt gøre for det indlæg, der er kommet her, for det synes jeg egentlig det fortjener.
Hr. Poul Nødgaard brugte i sit indlæg ordvendingen, at det vil være betænkeligt at nedlægge folkehøjskoler.
Jeg ved godt, at hr. Poul Nødgaard ikke beskyldte nogen af partierne her for at ville nedlægge højskoler - det var ikke det, der lå i det - men der er vel egentlig heller ikke tale om, at nogen ønsker at nedlægge højskoler.
Det, hele diskussionen går på, er vel, at højskoleverdenen selvfølgelig skal tilpasse sig de forhold og betingelser, der nu engang er.
Og dér kan jeg ikke undlade at nævne de tal, som jeg faktisk også har nævnt tidligere i dag: I 1981 var der helt præcis 5.923 årselever, og i det samme år var der 88 folkehøjskoler.
I 1996 var der 6.100 årselever, altså næsten det samme årselevtal som i 1981, men der var altså 96, måske endda 97-98 - det er lidt uklart, i rapporten står der 96 - folkehøjskoler.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-01-16:
Og så kunne jeg godt tænke mig også at få at vide - for det er jeg heller ikke klar over - hvem der forsørger resten, altså de 93 pct. af dem, der går på daghøjskole?
Det vil jeg gerne have uddybet en lille smule, sådan at vi har helt klarhed over, hvad det er, CD mener her.
Ole Donner (DF), 1998-01-16:
Der er her tale om et forslag, som tidligere har været til behandling her i Folketinget, og sidste gang støttede vi det fra Dansk Folkepartis side, og det gør vi også denne gang.
Jeg vil alene henvise til det, der er sagt af tidligere ordførere, og til bemærkningerne, og vi er helt enige i forslaget og støtter det fuldt ud.
Bruno Jerup (EL), 1998-01-16:
Jamen det var sigtet, og konsekvensen var også, at det i meget høj grad lykkedes at forhindre, at der var arbejdsløse, som kom på højskole med dagpenge.
Man kan sige, at projektet lykkedes.
Problemet er bare, om det er særlig fornuftigt i forhold til, at der trods alt stadig væk er 200.000 arbejdsløse.
Det er stadig væk sådan, at en stor del af dem, der ikke er registreret, og en del af dem, som er blevet aktiveret - det drejer sig både om den ene og den anden kategori - er blevet aktiveret til ting, som er af blandet kvalitet.
Hvad er problemet i, at de f.eks. var taget på højskole i stedet for at blive aktiveret i nogle underlige projekter et eller andet sted i en kommune?
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1998-01-16:
Af de mere politiske bemærkninger vil jeg godt sige til hr. Aage Brusgaard, at det ikke skal gå ubemærket hen, at de skarver, der her er tale om, ikke er de skarver, der plager os, og derfor har vi i Det Konservative Folkeparti ingen problemer med forslaget, som det ligger her.
Vi har en interesse i, at der er mange forskellige fugle.
Mange forskellige skarvarter.
Men når det går over gevind og det går ud over andre arter, så må vi selvfølgelig søge en balance i naturen.
Vi ser jo, at en del af høringssvarene er stærkt negative over for forslaget og enkelte endda anbefaler, at vi ikke ratificerer aftalen.
Det synes jeg er bekymrende, men det udspringer jo af, at man ikke føler, at der er en tilstrækkelig regulering i øjeblikket.
Vil regeringen være klar til at gøre noget på det område?
Vi vil gerne være med til at beskytte de lande i f.eks. Afrika, hvor nogle af de her vandfugle overvintrer, og hvor de er truet.
Vil ministeren stille midler i udsigt fra Danida, fra DANCED, fra Skov- og Naturstyrelsen eller andre steder og leve op til det, der ligger i konventionen, men som der ikke er udtale om i teksten, så vi går ind og tager et aktivt ansvar for de lande, der ikke har ressourcerne til det?
Det synes jeg var et godt sted, der ville virke befordrende.
Slutteligt skal det siges, at hvis man afvejer antallet
af fugle, der omkommer i de danske områder, så er olieforureningen den største trussel mod en lang række af de her arter.
Der omkommer langt flere på grund af olieforurening, end der omkommer ved jagt.
Det skal vi have med, og derfor skal vi gøre noget ved olieforureningen.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-01-16:
Enhedslisten kan støtte Bonnkonventionen.
Vi kan også støtte, at Danmark sørger for at få bragt forholdene i orden, så vi implementerer den i Danmark, og derfor kan vi også fuldt ud støtte forslaget.
Vi vil dog gerne gøre opmærksom på, at vi kan se EU's rolle i det her spil, og vi vil i forhold til EU's kompetence på det her område gerne have den klargjort gennem nogle spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Men det, der er vores udgangspunkt, er den nationale stillingtagen til, at vi implementerer Bonnkonventionens regelsæt i Danmark, og det kan vi støtte helt og fuldt.
Aage Brusgaard (FP), 1998-01-16:
Jeg vil starte med at sige, at Fremskridtspartiet er positiv over for beslutningsforslaget.
Derfor vil jeg ikke komme med en lang tale.
Det ville også bare blive en gentagelse af det, der er sagt, for jeg kan høre på de andre ordførere, at vi stort set er enige i denne sag. Vi vil også stille nogle spørgsmål, når det kommer til behandling i Miljøudvalget.
I bemærkningerne står der, at forslaget ingen betydning har for Danmark, fordi vi opfylder betingelsen.
Det er nok også rigtigt.
Vi er jo ved at få næsten hele Danmark udlagt som jagt- og forstyrrelsesfrit område
, så vi har også her været foregangsland.
Det er et interessant beslutningsforslag, synes jeg.
Ser vi i bilag 3, så er alle de fugle, der er omfattet, nævnt, og så kan vi se, at f.eks. skarven også er med.
Vi synes ikke, at man yderligere behøver at beskytte den.
Den har faktisk været overbeskyttet de sidste år, så den har ødelagt livet for mange andre dyr.
Derimod er sådan noget som den hvide stork også omfattet, og vi kan selvfølgelig kun være glade, hvis den kan blive beskyttet, så den bliver lidt mere hyppig her i Danmark.
Der er i øvrigt ingen tvivl om, at tilbagegangen for den hvide stork ikke bare skyldes, at de gode steder i Danmark er blevet færre; det skyldes også, at man i de andre lande simpelt hen bare skyder den - enten for at spise den eller bare af lyst.
Alt i alt kan vi godt tilslutte os denne lille aftale.
Svend Auken (S), 1998-01-16:
Man kan jo risikere at blive fanget af det, man siger heroppe på Folketingets talerstol, og jeg ved godt, at det er en risiko, hr. Aage Brusgaard ofte har overvundet.
Men i dette tilfælde skal han være opmærksom på, at det forslag, der kom fra dette udvalg under Erhvervsministeriet, er et helt andet forslag end det, som Venstre og De Konservative har fremsat her i dag. Venstre og De Konservatives forslag går ud på at afskaffe pligten til at gennemføre energimærkninger af parcelhuse og ejerlejligheder ved handel, mens det forslag, hr. Aage Brusgaard refererer til, og som øjensynlig har vundet tilslutning, går ud på lægge energimærkningseftersynet sammen med det eftersyn, der sker i forbindelse med udarbejdelsen af en tilstandsrapport.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi i Miljø- og Energiministeriet har haft sympati for det forslag og fortsat har sympati for det; men der har været, om jeg så må sige, bekymringer i Justitsministeriet med hensyn til at lægge de to tilsynsrapporter sammen.
Men jeg har sagt, at vi er villige til at trække i arbejdstøjet og diskutere, om tingene kan forenkles og gøres bedre osv., og så er det et af de temaer, vi må have ind i vore overvejelser.