runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Det er jo interessant at se, hvordan tiderne skifter.
Efter den 11. september var der folk, der sagde: Vi er alle amerikanere.
Det var efter angrebet på World Trade Center.
Nu forstår jeg på hr. Søren Krarup, at nu kører danske soldater rundt med påskriften på deres vogne: Vi er ikke amerikanere.
Tiderne skifter.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Lige før frokost var jeg jo lige ved at komme til at rose udenrigsministeren, men endte med kun at udtrykke min anerkendelse.
Men det vil jeg også godt gøre over for Det Radikale Venstre, specielt ordføreren her, hr. Niels Helveg Petersen.
Der er ikke særlig meget.
Jeg vil godt sige helt klart herfra, og det har jeg ikke tidligere lagt skjul på, at selvfølgelig er der ting, der kunne være gjort anderledes og bedre.
Selvfølgelig er der begået fejltagelser dernede ikke alene af nogle af vores allierede, men også af os selv.
Altså lad os bare gå tilbage, til da vi sendte de første soldater fra hold I ned: Da var der jo også nogle ting, selv om vi havde prøvet på at forberede os godt, hvor vi må sige, at der var noget, der smuttede, og det lykkedes ikke så godt.
Men det blev bedre for hold II, og det er næsten blevet perfekt for hold IV.
Min pointe er: Hr. Niels Helveg Petersen har også spillet fodbold i AB, ligesom jeg har, og hvis man var kommet bagud 0-2 ved halvlegen, så brugte træneren jo ikke mest tid på at se, hvorfor dælen de nu havde scoret, men han sagde: Hvad kan vi nu gøre i anden halvleg, for at vi vinder denne her match?
Og det er derfor, vi har det udgangspunkt: Lad os spille bolden, hvor den er.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg kan godt forstå, at hr. Helge Adam Møller stiller det sidste spørgsmål: Hvornår er det, man skal følge FN?
Men det er jo, når FN siger de afgørende ting.
Så havde vi måske ikke stået i den misere, vi står i i dag.
Så synes jeg også, man skal være mere omhyggelig med sin historiefortælling, end hr. Helge Adam Møller er.
Hr. Helge Adam Møller ved jo godt, at i 1980'erne, hvor de beskidte ting foregik, var Saddam Hussein en helt nær ven og allieret med Vesten.
Hvorfor gør han det?
På det tidspunkt er Saddam Hussein en nyttig brik i Vestens spil i forhold til at inddæmme det iranske præstestyre.
Så vær lidt mere omhyggelig med historiefortællingen, ellers vender det tungt tilbage.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg har ikke fortrudt så meget som et sekund, at jeg var en del af det flertal i det her parlament, der stemte for, at vi afsatte Saddam Hussein med magt.
Han var en diktator, som havde startet to krige, som havde myrdet 60.000 af sin egen befolkning med giftgas, som havde sendt Scudmissiler mod et fredeligt land, og ikke alene mod et fredeligt land, men mod dets civile byer.
Så det havde jeg det fint med.
Men jeg synes, at det er hykleri fra hr. Villy Søvndals side, når man gang på gang fremhæver noget med FN, og at man skal følge FN, hvad enten det er Kofi Annan eller Sikkerhedsrådet.
Vi er nu i den usædvanlige situation, som vi ikke har været i under hele den her krise, at vi har et fuldstændig enigt Sikkerhedsråd.
Alle 15 medlemmer, også generalsekretæren, appellerer, også til hr. Villy Søvndal: Send nu soldater!
Og så siger hr. Villy Søvndal pludselig, at nu har hverken Kofi Annan eller Sikkerhedsrådet eller andre forstand på det.
Vi skal nok vælge noget, der er klogere.
Hvornår er det, man skal følge FN?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det her er simpelt hen fantastisk.
Det er fantastisk at høre en af dem, der har begået selvtægt uden om det internationale aftalesystem, bebrejde andre partier, at man ikke skulle være optaget af FN.
Han er en af dem, som har startet en krig, der ifølge FN's generalsekretær på BBC for 3 uger siden var en ulovlig krig – en ulovlig krig.
Generalsekretæren anbefaler, at man lader være med at bombe Falluja, hvorefter koalitionen med hr. Helge Adam Møllers varme støtte går ind og gør det alligevel.
Det er simpelt hen næsten en fordrejning, som jeg troede at hr. Helge Adam Møller ville holde sig tilbage fra at bruge.
Det afgørende efter SF's opfattelse er at sikre en situation, hvor det ikke bliver den nuværende fuldstændig vanvittige amerikanske administration, der kommer til at tage de afgørende beslutninger om irakernes fremtid.
Det gøres efter vores opfattelse kun ved, at FN placeres i den afgørende rolle, hvad angår alle afgørende spørgsmål, både de økonomiske spørgsmål, de politiske spørgsmål og de militære spørgsmål.
Hvis nu hr. Helge Adam Møller er så villig til at give FN magt, vil han så overdrage FN retten til at bestemme, hvornår der skal anvendes militær magt?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg har jo hørt både i dag og i går og ved flere andre lejligheder, at SF og hr. Villy Søvndal lægger kolossal vægt på, hvad FN, Sikkerhedsrådet og generalsekretæren, Kofi Annan, siger og anbefaler.
Det var jo sådan, at før angrebet mod Saddam Hussein for et par år siden var der et flertal i Sikkerhedsrådet, der mente, at det var legitimt at angribe, og der var et mindretal, der havde den modsatte holdning.
Men er det ikke korrekt, at vi nu står i den situation, at samtlige 15 lande i Sikkerhedsrådet, både de 5 permanente og de 10 midlertidige, heriblandt Frankrig og Tyskland, og også Kofi Annan, nu appellerer direkte, ikke alene til den danske udenrigsminister og til alle verdens lande, men også til hr. Villy Søvndal og SF, om, at vi sender soldater til genopbygningen og til hjælp med demokratiprocessen i Irak?
Hvordan kan det så være, at hr. Villy Søvndal nu pludselig vælger fuldstændig at se bort fra Sikkerhedsrådets, FN's og hr. Kofi Annans anbefaling?
Hvordan hænger det sammen?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det kendetegner vel altid mennesker, der er trængt af nutiden, at de hellere vil se frem end tilbage.
Jeg tror også, at mange, der sidder i vores fængsler, ville foretrække, at man ikke kiggede så meget tilbage, men i højere grad kiggede fremad.
Men det er da en del af det hele at kigge tilbage.
Selvfølgelig er det nødvendigt at minde om alle de forkerte begrundelser.
Hvis man fortsat bygger sin argumentation på, at det kun er enkelte spredte modstandsgrupper, vi har med at gøre, når alle efterretningskilder siger det modsatte, fordi man vil et forskønnet, fortegnet billede, fordi det passer bedst ind i historiefortællingen, så er der ingen løsning på den her konflikt.
Efter min opfattelse er der to hovedingredienser til løsningen.
Den ene er at sige undskyld for alle de fejl, vi lavede – med »vi« mener jeg hr. Ulrik Kragh, jeg mener hr. Søren Krarup, og jeg mener hr. Helge Adam Møller.
Den er anden er, når man så har sagt undskyld, så giv plads til, at FN kommer ind i den afgørende rolle.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Nu er det jo med hr. Villy Søvndal som med mange andre af dem, der har stillet spørgsmål til diskussionen i dag, at de hellere vil kigge tilbage end se frem.
Spørgsmålet i dag er et spørgsmål om, hvorvidt det vil være fornuftigt at se fremad, kigge på, at FN har bedt alle medlemsnationer om at deltage aktivt i at sikre en stabil og sikker udvikling i Irak, således at man kan få afholdt valg, således at irakerne kan komme i gang med en irakisering, således at man kan bygge en fri og demokratisk nation op.
Det er hr. Villy Søvndal fuldstændig ligeglad med, for hr. Villy Søvndal har mere travlt med at kigge bagud.
Man kan være uenig om bevæggrundene til, at situationen er, som den er i dag, men alt andet lige er den fremtid, der tegner sig for irakerne, væsentlig skønnere og væsentlig bedre end det, som Saddam Hussein var udtryk for.
Det håber jeg også hr. Villy Søvndal vil erkende.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg forstår, at hr. Ulrik Kragh følte, at han blev manipuleret med, da jeg citerede statsministeren.
Det var sådan set ikke hensigten.
Jeg ved godt, at det var statsministeren, der kom til at sige de meget huskede ord, altså alle de der ting, der viste sig at være forkert.
Det var ikke noget, han troede; det var noget, han vidste.
Jeg er ked af, at det i den grad tænder hr. Ulrik Kragh, for i virkeligheden burde det jo vække til selvransagelse.
I virkeligheden burde hr. Ulrik Kragh, når han nu er færdig med at blive undervist af udenrigsministeren, jo overveje, om det ikke var dumt at være så selvsikker på noget, der var så forkert, og overveje, om ikke det amerikanske spin, der blev lavet omkring alle de forkerte begrundelser, i virkeligheden er grunden til, at vi i dag står med de problemer, vi står med.
Så ved hr. Ulrik Kragh jo godt, at i 1998 havde Folketinget besøg af Scott Ritter, som var leder af den tidligere våbeninspektion.
Han sagde til Folketinget, at alle Iraks masseødelæggelsesvåben stort set var ødelagt, dengang de trak sig tilbage i 1998.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Jeg havde ellers bestemt mig for, at hr. Villy Søvndal havde fået så mange svar efterhånden, at tingene var afklaret.
Men det lykkedes alligevel hr. Søvndal med sin ordførertale at få mig til at tage ordet.
For hr. Søvndal gør sig skyldig i grov manipulation.
Jeg vil sige det på den måde: Det er ikke bare noget, vi tror; det er noget, vi ved.
For hr. Villy Søvndal fremførte adskillige påstande, hvor han sagde: Det er ikke noget, vi tror; det er noget, vi ved.
Jeg ved godt, hvorfor hr. Villy Søvndal bruger den formulering.
Det, hr. Villy Søvndal bare glemmer, er, at på det tidspunkt, hvor Danmarks statsminister brugte de formuleringer, blev de efterfulgt af denne sætning: fordi det har FN fortalt os fra 1998.
Så skal hr. Villy Søvndal overveje, om ikke det, at FN har bedt om, at vi fra dansk side, i det hele taget fra alle medlemsnationers side, deltager aktivt i at skabe en sikkerhed i Irak, var mere interessant end indenrigspolitisk fnidder.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Jeg synes, det er helt afgørende at vurdere den samlede situation, det her indgår i.
Jeg tror ikke på, at man selv med nok så hårdhændede metoder kan bombe sig igennem til en situation, hvor det irakiske folk vil anerkende nødvendigheden af besættelsestropper uden danske troppers tilstedeværelse.
På samme måde har vi jo set en række lande, også nogle af dem, som jeg tror hr. Jeppe Kofod oven i købet er tættere på, end jeg er, efter den socialistiske sejr i Spanien trække sig ud, også fordi det forekom dem udsigtsløst.
Der kan man vel sige, at vi har ganske få socialdemokratier i Europa, der ligger på det danske Socialdemokratis linje.
Vores tro er, at vi, hvis flere lande var villige til det, kan lægge så meget pres på det nuværende amerikanske styre, at FN forlangte en mulighed for at komme ind i den centrale rolle.
I den situation er det klart, at Danmark skal bidrage, men først og fremmest bidrage med humanitære ting.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-25:
Jeg vil sige til hr. Villy Søvndal: Jeg tror ikke, at vi er uenige om, at situationen i Irak ikke er særlig god, og at Danmark, den danske regering, har et stort ansvar som medansvarlig for krigens begyndelse.
Det, at vi også har sendt tropper efterfølgende, er for at sikre, at den USA-ledede koalition gør en fornuftig indsats og lytter til FN.
Vi har diskuteret i flere omgange, at det gør den danske regering ikke nok ved, og det er vi enige om.
Men jeg savner stadig væk svar på mit spørgsmål, for FN's Sikkerhedsråd har den 8. juni 2004 vedtaget en resolution med en plan for, at der bl.a. skal afholdes valg i januar måned, her meget snart, og der opfordrer de FN's medlemslande til at bidrage til, at det valg skal gennemføres.
Hvordan vil SF bidrage med det?
Og er SF enig i den vurdering, der er fra Forsvarets Efterretningstjeneste – vi har haft trusselsvurderingen fremme tidligere – hvor der står, at hvis man trækker sig ud, så kan der imødeses borgerkrig på nuværende tidspunkt – hvis man trækker sig ud på nuværende tidspunkt, altså lige før valget?
Er SF enig i den vurdering fra Forsvarets Efterretningstjeneste?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det afgørende, synes jeg, er at prøve at se på situationen, som den udvikler sig i Irak.
Der tror jeg, at Socialdemokratiet er enig i den vurdering, at det går, for nu at sige det pænt, endda rigtig, rigtig dårligt på alle punkter.
Det går dårligt med genopbygningen.
Det går dårligt med sikkerheden – antallet af overgreb på civilbefolkningen er voksende.
Der synes jeg også, at Socialdemokraterne er nødt til at se det danske bidrag som en del af det totale bidrag.
Jeg er selv overbevist om, at de danske soldater laver et glimrende arbejde i det sydlige Irak – det tror jeg bestemt på – men man kan jo ikke se det løsrevet fra det totale koncept, det her indgår i, nemlig at vi er med til at aflaste amerikanske soldater, så de kan gennemføre deres angreb, som Danmark altså ingen indflydelse har på overhovedet.
Det er selvfølgelig i det lys, at jeg synes, at man skal vedkende sig, at hvis man er med, så påtager man sig et samlet ansvar for situationen, som den udvikler sig i Irak, og der tror vi, det er nødvendigt at lægge så meget pres på USA, at FN kommer ind i den helt, helt afgørende rolle.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-25:
Men jeg vil gerne spørge hr. Villy Søvndal, hvordan SF ser på de forskellige FN-resolutioner i FN's Sikkerhedsråd, der er vedtaget siden hele splittelsen om krigen blev afsluttet.
Jeg tænker her f.eks. på den resolution, der blev vedtaget i maj 2003, nr. 1483, og den, der blev vedtaget i efteråret 2003, nr. 1511, og senest den, der blev vedtaget den 8. juni 2004, nr. 1546.
Altså et enigt Sikkerhedsråd, der opfordrer FN's medlemslande på trods af diskussionen og splittelsen om krigen til at bidrage til at hjælpe med at vinde freden i Irak.
Det, vi diskuterer i øjeblikket, er jo, at der skal afholdes et valg i januar måned, og der beder FN om, at vi støtter, at det valg kan afholdes.
Hvordan vil SF sikre den støtte, hvis det var sådan, at Danmark trak sig ud i morgen?
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Først til spørgsmålet om, hvordan man laver aftaler med statsministeren.
Der vil jeg ud af erfaring komme med den anbefaling, at man sikrer sig, at det, der er aftalt, er ekstremt præcist nedskrevet, så det ikke er til at misforstå.
Det, der skete i går under spørgetiden, hvor man fra Socialdemokraternes side spurgte, om man kan få indflydelse på det, var jo et løfte om, at der ville komme en rapport til foråret.
Jeg husker debatten sådan, at statsministeren så blev spurgt, om det ville vedrøre hele Irakspørgsmålet, og der sagde statsministeren, at det kunne han ikke love, for han lagde vægt på, at han ikke lovede mere, end han kunne holde.
Men i hvert fald ville han love at redegøre for, hvordan det gik i det danske område.
Det er altså det, Socialdemokraterne har fået af løfte.
Jeg ville advare, hvis jeg skulle rådgive – nu er det jo ikke min opgave – og jeg ville spørge: Så løs en aftale, betyder det, at man står stærkt, når man skal forhandle?
Det er klart, at så kan statsministeren jo godt opnå enighed.
Når man vælger at tilslutte sig det, statsministeren gerne vil, så opnår statsministeren selvfølgelig enighed, og det kan jeg godt forstå statsministeren er tilfreds med.
Søren Krarup (DF), 2004-11-25:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Kan vi ikke være enige om, at for fremtiden vil vi overhovedet ikke bruge det ord, også selv om Forsvarets Efterretningstjeneste misbruger det?
Skal vi ikke være enige om, at den modbydelige terrorisme, der finder sted i Irak, og som vi selv har oplevet, i hvert tilfælde ikke skal kunne smykkes med det ord, der handler om den danske modstandsbevægelse?
Jamen jeg vil ikke starte en længere diskussion med hr. Per Kaalund om det sproglige og slet ikke, når det er om arabiske skrifttegn.
Det tror jeg at vi kan få vanskeligt ved.
Men jeg vil sige, at det jo i og for sig ikke er et spørgsmål om, hvad der står i de papirer, hr. Per Kaalund læser op af.
Spørgsmålet er: Vil hr. Per Kaalund acceptere den brug af ordet modstandskamp, som jo alene ved ordet bidrager til at parallelisere med den danske modstandsbevægelse under krigen?
Det er jo det personlige spørgsmål, der er stillet: Vil hr. Per Kaalund ikke gøre mig og hr. Jesper Langballe den tjeneste at sige, at det er fuldstændig misvisende at tale om modstandskamp, at denne terrorisme i Irak ikke skal knyttes sammen med et begreb, der bruges om den danske modstandskamp under besættelsen?
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Som sagt vil vi foretage vores vurdering ud fra valgets resultat, ud fra den statusopgørelse, statsministeren har bebudet der skal komme, og herunder den danske deltagelse og det danske engagement.
Jeg kan ikke her i dag stå og give et hundrede procent tilsagn om, at det skal være en militær indsats med så og så meget og en humanitær indsats med så og så meget.
Det vil vi også tage en diskussion om i Socialdemokratiet med baggrund i de statusrapporter, der kommer frem her.
Vi ønsker, at vi får en selvstændig dansk stillingtagen til det her, og at man ikke blot vil læne sig tilbage og vente på, hvad den amerikanske præsident siger, før man tager stilling, sådan som Venstre har tilbøjelighed til at gøre.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-11-25:
Jeg vil gerne takke den socialdemokratiske ordfører for et meget klart svar, og jeg synes, det er værd at notere sig, at den socialdemokratiske ordfører udtaler sig så klart.
Derfor vil jeg blot for fuldstændighedens skyld slå fast, at det så må forstås sådan, at Socialdemokratiet vil tillægge FN stor betydning, og at man også i det tilfælde, at FN måtte bede om både en humanitær indsats og en militær indsats, vil følge den.
Det glæder jeg mig selvfølgelig til at se, og det er sådan set det, der er mit spørgsmål: Er det korrekt opfattet?
Kunne man forestille sig, at Socialdemokratiet vil gå imod det, hvis FN beder om yderligere danske tropper?
Vil Socialdemokratiet stemme nej til det?
Det kan man så ikke forestille sig.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Som nævnt skal der afholdes valg i januar måned 2005, og resultatet af det valg vil naturligvis også være afgørende for, hvilken stillingtagen Socialdemokratiet vil tage i det videre forløb.
Vi lægger meget vægt på, hvad FN siger i disse sager, og ifald FN anmoder om en forlængelse, så vil det – for at bruge et godt politikerudtryk – selvfølgelig indgå meget kraftigt i vores overvejelser om fortsat deltagelse.
Og så kommer det næste spørgsmål om, hvordan den deltagelse så skal være, hvordan vægtningen i givet fald bliver på det militære, og hvordan vægtningen bliver på den civile og humanitære indsats.
Her mener vi helt klart, at det er det sidstnævnte, der skal vægtes betydelig mere.
Det er meget vigtigt, at der bliver stabile forhold, så både ngo'er og humanitære organisationer osv. kan komme ind i Irak og medvirke til genopbygningen.
Troels Lund Poulsen (V), 2004-11-25:
Ja, man må jo konstatere, at det var et noget mere nuanceret og til dels også mere positivt indlæg, den socialdemokratiske ordfører kom med i dag, i forhold til, hvad vi hørte i går fra både hr. Mogens Lykketoft og hr. Jeppe Kofod, som var noget mere skingre i deres tone.
Jeg har sådan set et meget simpelt og banalt spørgsmål.
Jeg kan forstå, at Socialdemokratiets politiske omdrejningspunkt, og det kan på mange måder være klogt, er FN.
I det tilfælde, at FN efter valgenes afholdelse måtte bede om, at Danmark forlænger sin tilstedeværelse i Irak, hvordan vil Socialdemokratiet så stille sig til det?
Vil Socialdemokratiet så stille sig i den situation, at man vil følge FN's anbefaling?
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Selvfølgelig skal man tage selvstændig stilling.
Det var faktisk også derfor, jeg i mit ordførerindlæg var inde på, at det, det gælder om i den her situation, er at støtte Iraks midlertidige regering frem mod, at de får afholdt valg, og sørge for, at den plan, som irakerne selv har lavet, giver ejerskab til fremtiden, således at de føler, det er noget, de selv har været arkitekter bag, og så de kan identificere sig med det.
Det er jo det, det går ud på.
Den danske regering har bakket op i alle internationale fora, at man skulle have så international en indsats som muligt.
Så at sige, at vi bare logrer bag efter Bush, eller hvad Socialdemokraterne nu i øvrigt kan finde på at komme med af bemærkninger, synes jeg er useriøst.
Men jeg vil gerne tage en diskussion om, hvordan vi kan støtte den irakiske midlertidige regerings plan, således at irakerne får ejerskab til fremtiden i Irak.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Nu er vi altså kommet så vidt, forstår jeg på hr. Ulrik Kragh, at man godt kan stille spørgsmål, og man godt kan debattere Irak.
Men nu siges det så i svaret, at måden, det gøres på, er forkert.
Vil det sige, at Venstre skal opdrage os alle sammen med hensyn til den måde, vi skal stille spørgsmål på, og hvordan de skal formuleres?
For hvis det er tilfældet, så vil jeg gerne spørge hr. Ulrik Kragh, om meningen med det her er, at man ligesom partiet Venstre absolut skal ligge i halen af præsident Bush og bare rette ind efter det og i øvrigt ikke tage nogen kvalificeret diskussion om Danmarks engagement i Irak.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Når det er sådan, at vi imødegår, at der stilles spørgsmål til tingene, og vi så henviser til, om man synes, Saddam Hussein eller terroristerne er et bedre alternativ, så skyldes det jo måden, det gøres på.
På samme måde kan man lære af, hvad der skete i Bosnien, hvor tre etniske grupper i en borgerkrig rykkede hovederne af hinanden – og det har taget 15 år at få skabt stabilitet i Bosnien.
Er det det scenario, de, der ønsker, at man trækker sig ud af Irak, godt kunne tænke sig?
Det er blot det, vi påpeger.
Hvis man trækker sig ud af Irak nu, er Forsvarets Efterretningstjenestes vurdering, at så er risikoen for borgerkrig overhængende.
Der er man så nødt til, når der er nogle, der siger, at vi skal trække os ud, at gå ind og kigge på, hvad det vil have af konsekvenser, og så er man jo nødt til at fremdrage nogle af de eksempler, som er mest nærliggende, og der er terrorstyret og Saddam Hussein to gode eksempler.
Per Kaalund (S), 2004-11-25:
Er det kommet så vidt, at Venstre om så alvorlige sager ikke ønsker at tage en debat og en diskussion om rigtigheden af det og rigtigheden i fremgangsmåden osv.?
Vi fik jo i går under spørgetiden statsministerens melding om, at han hårdt presset ville gå med til at gøre status inden for det nærmeste halve år, dels om koalitionens indsats, dels selvfølgelig specifikt om den danske styrke og den danske politiks virkning i Irak.
Støtter Venstre, at man tager en debat om disse ting?
Ulrik Kragh (V), 2004-11-25:
Nu er det jo heldigvis sådan, at der i dag er demokratiske vilkår i Irak, og dermed betyder det
også, at der er en presse, som kan være med til at undersøge de her ting, og der er også fra amerikansk side til enhver tid interesse i, at oplysningerne kommer frem.
Det synes jeg amerikanerne gang på gang, når de har lavet fejl, har vist.
De ønsker ikke at stikke noget ind under stolen.
Men når hr. Keld Albrechtsen tegner et billede af Falluja, som om det bare var en lillebitte enhed inde midt i den store by, så kan jeg ikke lade være med igen at referere fra Berlingske Tidendes artikel i søndags, hvor en af dem, som journalisterne møder, den 24-årige Assam, fortalte, hvordan maskerede oprørere iført sorte huer med Kalashnikovgeværer og raketdrevne granater patruljerede i gaderne.
De oprettede checkpoints, de forbød musik, de tvang kvinderne til at gå tildækket, jeg har hørt historier om, hvordan de henrettede folk for at samarbejde med amerikanerne.
Det var dem, der ledede Falluja, det var dem, der arrangerede vejsprængninger imod de mennesker, der forsøger på at hjælpe til med at genopbygge Irak.
Der skulle ryddes op.
Det var det, den irakiske premierminister Allawi bad om, og det er det arbejde, der er udført.
Så i stedet for at pege fingre, så synes jeg, at hr. Keld Albrechtsen skulle prøve at være med til at finde nogle løsninger.