Tom Behnke (FP), 1997-11-14:
Tak for de få, men positive bemærkninger, der er kommet fra nogle ganske få partier.
Det er noget beskæmmende, når man konstaterer, der er et væsentligt problem her i samfundet og så fremsætter et lovforslag i Folketinget om, at det problem skal vi have gjort noget ved, at ordførerne for forskellige partier går op og siger, at det er det forkerte ministerium, at det er den forkerte kasse, og at man i bemærkningerne ikke har præciseret, om det er 900 mio. kr., eller det er 1.100 mio. kr., der kan spares, og med de argumenter afviser man forslaget.
Det er noget beskæmmende i forhold til de mennesker, som fra tid til anden kommer til at falde og får væsentlige skader, der giver store smerter og store sociale problemer, og som skal indlægges på hospitalerne til langvarige behandlinger med langvarige genoptræninger.
Så står man her fra Folketingets talerstol og siger, at man ikke kan støtte forslaget, for der er jo nedsat en arbejdsgruppe, og i øvrigt er det det forkerte ministerium og sådan noget.
At forholde sig til en problemstilling som den her på den måde er jeg meget rystet over.
Jeg er meget rystet på vegne af de borgere, som med jævne mellemrum bliver udsat for det her.
Det er sørgeligt, at det skal være på den måde.
Man har i årevis diskuteret, om det her skal være i Socialministeriets eller i Sundhedsministeriets regi, og man kan ikke blive enige, for ministerierne sidder med små cigarkasser og slås om, hvem der skal betale, og medens man diskuterer, er der borgere, der igen og igen kommer til skade på den her måde.
De økonomiske konsekvenser: Der er ingen tvivl om, at det igen er et udtryk for kassetænkning.
Socialministeren sagde det direkte: Det kan da godt være, at der på længere sigt og i en anden sektor vil være nogle besparelser, men den direkte udgift er 100 mio. kr. Og derfor kunne ministeren ikke støtte forslaget. Ministeren kunne ikke støtte forslaget, fordi der er tale om en udgift på 100 mio. kr., til trods for at man ved - og det ved man jo, uden at man er akademiker og behøver at lave store undersøgelser og rapporter - at der vil være modsvarende besparelser, som langt overstiger de 100 mio. kr. Selvfølgelig vil der det.
Men det siger lidt om socialministeren, det siger lidt om Socialdemokratiet, at de i en eller anden kamp om, hvad det er for en cigarkasse, pengene skal tages fra, lader borgerne, patienterne være gidsler, i stedet for at man tog sig sammen.
Der er jo ingen grund til at nedsætte en arbejdsgruppe, som også hr. Bruno Jerup siger, for vi kender tallene, vi kender problemstillingen.
Det er bare at komme med forslaget, men det gør regeringen ikke, og derfor fremsatte Fremskridtspartiet det her forslag.
I øvrigt kan jeg være lidt tvivlende over for, om denne ordning overhovedet når op på at koste 100 mio. kr., men det regner jeg selvfølgelig med at socialministeren har dokumentation for, og det må vi så se på under udvalgsarbejdet.
Og medens man ude i kommuner og amter diskuterer og slås om, hvis cigarkasse pengene skal tages fra,
må borgeren gå rundt og vente på sit hjælpemiddel.
Det er ikke rimeligt, at man behandler borgerne i dette land på den måde.
Det er jo også den diskussion, der kører mellem Socialministeriet og Sundhedsministeriet.
Hvis det virkelig er sådan, at man er meget afklaret på, at det er Sundhedsministeriets område,
hvorfor har sundhedsministeren så ikke fremsat et forslag om det?
Hvorfor var det ikke med i statsministerens åbningsredegørelse, at der kom et forslag, som kunne hjælpe borgerne, og at det var sundhedsministeren, der fremsatte forslaget?
Nej, for sundhedsministeren er jo ikke enig.
Man bliver ved med at diskutere, hvis cigarkasse
de her penge skal tages i.
Jeg synes, at det er sørgeligt, at borgerne skal være gidsler, medens debatten kører herinde og det hele bare bliver trukket i langdrag.
Det er jo kun en læge, der vil være i stand til at vurdere, om kriterierne er opfyldt, og dermed må det være en lægeordination, der skal til.
Jeg skal sige tak til hr. Bruno Jerup, for at Enhedslisten er meget positiv over for forslaget, og for at Enhedslisten i højere grad lægger vægt på, at vi nu får gennemført den her ordning frem for at diskutere, hvis ministerium det hører under.
SF's hr. Villy Søvndal var også lidt inde på det, men knap så meget, og var mere forbeholden, men hr. Bruno Jerup var meget positiv over for det.
Hr. Bruno Jerup havde et konkret ændringsforslag til teksten i selve paragraffen, og det er helt givet, at hvis det er det, der skal til for at bære forslaget igennem, så er vi klar til at se på det.
Men som det ser ud i dag, er der jo ikke flertal for forslaget.
Forslaget nyder en vis opbakning fra Enhedslisten og fra SF, mens resten af partierne siger, at det ikke kan lade sig gøre.
Alene af den grund at det vil komme til at koste 100 mio. kr., kan vi ikke støtte forslaget.
Det var ministerens egne ord. Det er sørgeligt, at man har så snæversynet en kassetænkning, at man ikke kan se, at punkt 1 vil det her rent økonomisk være en klar, klar fordel for samfundet, men det er jo ikke det vigtigste.
Det vigtigste er de borgere, som vi kan hjælpe til ikke at få knoglebrud, ved at vi gennemfører den her ordning.
De både personlige, menneskelige omkostninger, der er, når man falder og brækker knogler, specielt hvis man lider af knogleskørhed, er ganske betragtelige, men det har man ikke taget med fra ministerens side.
Næh, det er et forslag, der vil koste 100 mio. kr., og derfor afviser regeringen det. Det siger en hel del om regeringen.
Det var jo endnu mere interessant.
Først hører vi ministeren argumentere med, at man har nedsat et udvalg for at se på, hvilke ændringer der skal til, og man er allerede enig om, at det skal ligge i Sundhedsministeriet.
Det er socialministeren i hvert fald enig i.
Så hører vi fru Grete Schødts stå her og sige, at de problemer kan løses, uden at vi overhovedet behøver at foretage os noget fra Folketingets side.
Det er lidt interessant så modsigende, det er.
Fru Grete Schødts siger også, at hoftebeskytterne koster 400 kr. pr. person, og at det er meget få, der vil få glæde af det.
Hvis der er tale om meget få gange 400 kr., hvordan når socialministeren så op på, at det er en udgift på 100 mio. kr.?
Det er dog noget besynderligt.