Poul Erik Dyrlund (S), 1997-12-02:
Man kunne forestille sig det scenario, at overhovedet ingen virksomheder kunne gøre sig fortjent til at få en belønning.
Så ville bidraget til forsikringen for alle virksomheder blive præcis, som det er i dag, for hvis man ikke opfylder kriterierne for at få belønningen, er der ingen grund til at omfordele nogle penge.
Så skal der ingenting omfordeles.
Det tror jeg bare ikke på.
Jeg tror, at mange virksomheder vil gå ind og sige: Kan vi gøre noget ekstra godt for at slippe billigere i præmie og lade dem betale, som ikke har orden i eget hus?
Det tror jeg at mange virksomheder vil sige, og jeg tror også, at presset på de 100 mio. kr. vil blive væsentlig større, end vi regner med.
Det er gætteri, og det erkender jeg, men jeg tror ikke, der vil gå særlig lang tid, før arbejdsmarkedets parter kommer med en indstilling til ministeren og siger: Vi vil gerne omfordele 200 mio. kr. om året i stedet for 100 mio. kr.
Den ændring af arbejdsmiljøloven, som her foreslås, skal ses i sammenhæng med det lovforslag, som vi jo lige har behandlet her i Tinget.
Der er jo en sammenhæng mellem arbejdsskader og arbejdsmiljø.
I Socialdemokratiet er vi i modsætning til visse andre meget bevidste om denne sammenhæng.
Sidste år blev der anmeldt ca. 50.000 arbejdsulykker, og der blev anmeldt ca. 15.000 arbejdsbetingede lidelser og erhvervssygdomme.
Disse tal ser vi på med meget stor alvor, vel vidende at tallene langtfra fortæller hele sandheden.
Langtfra alle ulykker og - i særdeleshed - arbejdsskader bliver anmeldt.
Det danske samfund kan ikke være disse tal bekendt.
De menneskelige omkostninger derimod, svie og smerte, er uhyggeligt store og kan slet ikke gøres op.
Samlet set
er det en helt gal udvikling, vi er inde i, og derfor arbejder vi i Socialdemokratiet målrettet på at nedbringe disse omkostninger. I foråret 1997 vedtog et ansvarligt og bevidst flertal her i Folketinget en række ændringer af arbejdsmiljøloven. Nogle har talt om, at der var tale om pisk til arbejdsmarkedet.
Dertil er kun at svare: Javel, det kan godt være, men det var tiltrængt.
Det lovforslag, vi her behandler, kan med rette betegnes som en gulerod til arbejdsmarkedet.
Det er en god idé, og jeg synes
Derved har jeg næsten afsløret, at vi i den socialdemokratiske gruppe støtter dette lovforslag, selv om der er elementer i lovforslaget, vi gerne havde set anderledes.
Der er to hovedkriterier, der skal opfyldes for at opnå belønning, for det første at arbejdspladsen skal opfylde alle regler og normer i gældende lovgivning, og for det andet at arbejdspladsen skal have iværksat aktiviteter og forbedringer, der ligger ud over gældende lov- og regelkrav.
Er man på arbejdspladsen kommet så langt, og opfylder man i øvrigt de kriterier, som de nye branchearbejdsmiljøråd har fastsat, ja, så er arbejdspladsen hjemfalden til belønning i form af lavere bidrag.
Det rejser spørgsmålet: Hvem skal kontrollere, om arbejdsmiljøet nu også er helt i orden, og hvordan?
Vi havde forestillet os, at den skriftlige arbejdspladsvurdering skulle ligge til grund for en godkendelse.
Det ville være enkelt og ubureaukratisk, hvis en skriftlig efterkontrolleret og godkendt arbejdspladsvurdering var et af de kriterier, der skulle være opfyldt for at få belønning.
Sådan er det desværre ikke blevet.
LO og Dansk Arbejdsgiverforening er imod, at APV'en godkendes.
At Dansk Arbejdsgiverforening er imod, kan ikke overraske; de er imod snart sagt alt, hvad der handler om forbedring af arbejdsmiljøet.
Det, der derimod er uforståeligt, er, at LO er imod en godkendelse af arbejdspladsvurderingen.
I snart et år har vi efterlyst en god forklaring på dette fænomen.
Belønningsordningen indebærer, at den til enhver tid indbetalte forsikringspræmie omfordeles.
I det første indbetalingsår vil præmien udgøre 800 mio. kr. Sammen med arbejdsministeren havde vi i den socialdemokratiske gruppe forestillet os, at op imod 250 mio. kr. skulle omfordeles.
Jeg har hele tiden opfattet det sådan, at man var enig i det synspunkt, i hvert fald i de faglige organisationer, men det er ikke endt sådan.
Det, vi nu står med, er et forslag om, at man skal omfordele noget i retning af 100 mio. kr.
Det er en beskeden start, som vi som sagt gerne havde set havde været højere. Alt i alt er det altså en beskeden start på en principielt god ordning.
Vi havde som sagt gerne set, at ambitionerne havde været højere, men vi vælger nu alligevel at lytte til parterne i det her spørgsmål, fordi vi finder, at belønningsordningen er vigtig og principielt rigtig.
Den får en lidt langsommere start, end vi havde forestillet os, men alligevel går vi ind for den, og vi vil støtte lovforslaget.