runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Vibjerg (V), 2005-06-09:
Jeg synes, det er en lidt besynderlig regnebog, man har hos Socialdemokraterne.
Man siger, at vi smører medarbejderne ud med en tynd pensel, fordi vi får ca. 90 arbejdsmarkedscentre ud over det ganske land.
I dag har vi 271 plus 14.
Nu samler vi det altså i 90 centre, og det vil sige, at vi får meget mere struktur i ekspertisen; hvert center kan meget mere end det, de kan i dag.
Det kan i hvert fald ud fra min regnebog ikke blive til at smøre tyndere ud, end det er i dag.
Tværtimod er det at gå fra 271 plus 14 til ca. 90 i min verden at få samlet ekspertisen.
Så må jeg jo sige, at når Socialdemokraterne siger, at vi de facto kommunaliserer beskæftigelsesindsatsen, så er det altså en sandhed med store modifikationer, for i C-centrene bliver der kommunalt myndighedsansvar, i resten af centrene er der delt myndighed.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Jeg har taget ordet, fordi jeg synes, der kommer mange bemærkninger fra oppositionens ordførere, som ikke har noget at gøre med det, vi behandler.
Der er blevet talt om kønslig ligestilling.
Det vil jeg nu gerne have mig frabedt, vil jeg sige til hr. Ole Sohn, men ligestilling kan vi godt gå ind for.
Det, som lige får mig til at tage ordet, er, at der tales utrolig meget om, hvilke redskaber der ligger i kommunerne i dag, og hvilke redskaber der ligger i AF.
Lad os nu én gang slå fast: Vi bygger et nyt hus, og det hus er lavet til, at vi skal gøre en fokuseret, målrettet indsats over for de ledige, uanset hvem de ledige er.
Det burde i virkeligheden nyde en stor opbakning, og det er også blevet rost.
Møblerne til det her hus er alle de beskæftigelsesmæssige redskaber, og møblerne er også det forhold, at man skal behandle ligestilling.
Vi diskuterer strukturen, altså at vi bygger et hus, og mere er der sådan set ikke i det.
Jens Vibjerg (V), 2005-06-09:
Nu har vi vel ca. 1.900 medarbejdere i AF-systemet, jeg tror, det er i den størrelsesorden, jeg vil ikke hænges op på decimaler, men det er i omegnen af den størrelse, så det, at de bliver delt ud på 98 kommuner, vil jeg ikke kalde at smøre tyndt ud.
Og det, vi ikke må glemme, er, at de rykker sammen med alle de kommunale medarbejdere på beskæftigelsesområdet.
Så vi får jo samlet de to grupper, altså de kommunale og de statslige, i ét hus, og ud over at der bliver det samme antal mennesker, som der er i dag, til at tage sig af de ledige, får vi den synergieffekt, der opstår af, at man flytter to kulturer sammen.
Som jeg sagde i min tale: En krydsningsfrodighed, som vi oplever i mange tilfælde, vil også blomstre her, ingen tvivl om det.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Til hr. Bent Bøgsted: I min ordførertale sagde jeg også, at vi sådan set også er ret bekymrede over, om man f.eks. i en lille kommune med 20.000 indbyggere har mulighed for at tilbyde den ledige den rette aktivering og de rigtige tilbud.
Er der virksomheder inden for kommunegrænsen eller i nærområdet, som man sådan lige umiddelbart har kendskab til, som man opsøger fra det der kommunale jobcenter og så giver det rigtige tilbud til den ledige?
Det frygter vi for ikke er tilfældet, og det er sådan set lige nøjagtig der, hvor vi tidligere har været stærke og tidligere har været gode, fordi vi har forankret arbejdsmarkedsindsatsen regionalt, og hvor vi ud over at have overvågning rent faktisk havde en række regionale redskaber, og hvor vi sørgede for, der var en regional koordinering, ja, en landsdækkende koordinering af hele beskæftigelsesindsatsen.
Nu skubber man hele den opgave og hele det ansvar ud i nogle kommunale jobcentre.
Det er det, vi frygter.
Vi frygter simpelt hen for, at det her ikke overhovedet giver nogen bedre muligheder for de ledige, for havde det gjort det, havde det jo været en anden diskussion.
Men det her er en forringelse for den ledige, der gerne vil tilbage på arbejdsmarkedet.
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-09:
Nu skal jeg bare lige være sikker på, at vi har den samme opfattelse af matematikken i det her, for hvis man siger, at man har omkring 40 AF-regioner i dag og de nu bliver delt ud på 92 kommunale jobcentre, er det så at samle, eller er det at sprede?
Efter min bedste opfattelse er det, man gør, at man i stedet for at koncentrere indsatsen altså tager de her AF-medarbejdere og smører indsatsen ud i et ganske tyndt lag i de her 92 jobcentre.
Så jeg må sige til hr. Jens Vibjerg, at jeg ikke har samme opfattelse af eller tiltro til det kommunale system, som hr. Jens Vibjerg fortsat har.
Hr. Bent Bøgsted refererede til nogle gode erfaringer med den kommunale beskæftigelsesindsats.
Jeg kunne da godt tænke mig, om hr. Bent Bøgsted kunne uddybe det lidt, for jeg spekulerer på, om det er kommunernes håndtering af løntilskudsordningen, hr. Bent Bøgsted refererer til.
Er det det her med, at man fortrænger f.eks. pedeller og besætter stillingerne med mennesker på løntilskud på samlebånd, eller er det Bodumsagen, hr. Bent Bøgsted refererer til, altså, den der med den ulovlige aktiveringsindsats, eller er det de gode erfaringer med de lovpligtige sygesamtaler, som Københavns Kommune ikke får afholdt?
Jeg kunne da sådan set godt tænke mig at få de der gode erfaringer præciseret.
Hvis det nu er sådan, at hr. Bent Bøgsted mod mine forventninger har et stort antal gode erfaringer, han kan fortælle mig om, kunne jeg da godt spekulere på, hvorfor det lige er, at man kontrollerer kommunerne i alle ender og kanter med måltal og alt muligt, og jeg skal komme efter dig, i stedet for at lade det være op til kommunalbestyrelsen at være den ansvarlige, som det plejer at være.
Ellen Trane Nørby (V), 2005-06-09:
Jeg deler ikke den bekymring, der er fra hr. Per Clausens side.
Jeg synes, det er en fantastisk mulighed, at vores kulturinstitutioner nu får 4 år, hvor deres økonomi er sikret.
Krone for krone har staten overtaget de tilskud, som amterne har givet det seneste år.
Tidligere har det jo været sådan, at kulturinstitutionerne, hvert år der har været budgetforhandlinger i amterne, har skullet frygte for, at deres driftstilskud, deres tilskud til institutionerne til at udvikle sig for, måske kunne være truet, i forbindelse med at der blev lagt nyt budget i amterne.
Her skaber vi da en unik mulighed for, at de i de næste 4 år ikke behøver at tænke på budgetrammer, men kan tænke på formidlingen, kan tænke på indholdet, og det synes vi fra Venstres side er positivt.
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-09:
Skal vi nu ikke bare blive enige om, at en kop morgenkaffe altså ikke er en forhandlingsfest, og det er altså fem kvarter, vi har haft til at sidde og kigge på hinanden og vågne lidt op i fællesskab og fortælle sådan nogenlunde, hvad hinandens udgangspunkter er.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Jeg kan selvfølgelig ikke udtømmende svare på, om der er nogen fester, som fru Elisabeth Geday ikke har været inviteret med til, men det, jeg kan sige, er – for nu at bruge udtrykket en fest – at der var en fest, som varede fem kvarter, hvor vi fik et rundstykke, det er korrekt, men det er, som om der i sig selv er noget negativt i, at mødet varede fem kvarter, og at det var hyggeligt.
Jamen der blev udvekslet gode synspunkter, og det var en reel politisk diskussion.
Men så må jeg altså lige holde fast i her, at der var manglende vilje hos Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet, at de ikke ønskede, at der skulle komme et forlig ud af det her.
Der var vilje, og forhandlingsudgangspunktet var det, som Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre havde forhandlet sig frem til forud for valget, hvor de så uvist for mig havde forladt forhandlingerne.
At det kun tog fem kvarter, synes jeg ikke siger noget i sig selv.
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-09:
Jamen nu er jeg altså nødt til at få det at vide: Hvad er det for en fest, der har været, og som jeg ikke blev inviteret til?
Jeg får hele tiden at vide, først af hr. Jens Vibjerg og siden af hr. Jakob Axel Nielsen, at der har været en eller anden lang forhandlingsfest, som jeg skulle have været inviteret til.
Jamen for søren, jeg var ikke inviteret!
Jeg har været inviteret til en kop morgenkaffe med morgenbrød, men jeg har da hverken fået tilbudt aftensmad eller et nattesæde, selv om jeg endda havde klædt mig på i mit stiveste politiske puds.
Mit indtryk er, at den radikale deltagelse var ildeset.
Jeg fik indtrykket af, at regeringen havde kærester nok i Dansk Folkeparti.
Så altså, jeg spørger bare mig selv: Hvad er det for en forhandlingsfest, som er foregået, og som Det Radikale Venstre ikke har fået lov at deltage i?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Så kan jeg konstatere, at vi blot er uenige på det punkt, og så vil jeg igen have lov til at slå fast, at det, der var forhandlingsgrundlaget, var det grundlag, som Socialdemokraterne og De Radikale havde forhandlet sig frem til sammenholdt med regeringens udgangspunkt forud for valget.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg har stor respekt for politisk uenighed og politisk meningsudveksling, men vi præsenterede ikke nogen som helst nye vilkår, nogen som helst nye krav over for ministeren, da vi mødte op ovre til forhandlinger i fem kvarter over en kop kaffe og et rundstykke.
Tværtimod.
Vi præsenterede nøjagtig de samme synspunkter som sidste år.
Jeg deltog selv i forhandlingerne i juni måned sidste år ovre i Beskæftigelsesministeriet om nøjagtig det her.
Så der er overhovedet ikke stillet nogen som helst nye krav.
Vi har sådan set forsøgt at imødekomme regeringen på væsentlige områder, ved at vi stillede forslag, ved at vi spurgte ind til, hvor regeringen ville strække sig, ved at vi prøvede at præcisere, hvor det var, vi syntes, at hovedproblemerne i det her var.
Og resultatet var, at ministeren valgte at gå tilbage til kontaktudvalget med de øvrige regeringspartier og Dansk Folkeparti, og så fik vi en telefonopringning om, at man ikke syntes, der var nogen grund til at forhandle videre med os på det her punkt.
Så der er ikke stillet nogen som helst nye krav.
De, som ikke har villet forhandle, og de, som ikke har ønsket at lave et bredt forlig på det her område, er regeringen og Dansk Folkeparti, og det beklager jeg.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Jeg er glad for, at hr. Thomas Adelskov ikke forholder sig til min fatteevne.
kommunalt ansatte, så gør man det, og når det er opportunt at rose dem, så gør man det.
Med hensyn til sociale foranstaltninger sagde jeg faktisk lige nøjagtig det modsatte af det, som hr. Thomas Adelskov siger, jeg sagde nemlig, at nu laver vi et målrettet fokus på at få folk i beskæftigelse.
Og så tilføjede jeg: Det kunne jo rent faktisk godt være, at det som et meget positivt tillægsprodukt, en tilføjelse kan man sige, faktisk også hjalp folk med nogle af de sociale problemer, de havde, at de kom i arbejde, at de kom ud på en arbejdsplads, at de fik en social omgangskreds, alle de ting.
Det at komme i arbejde er positivt.
Med hensyn til det, jeg omtalte om salamimetoden, var vi til et møde, og man må huske, at udgangspunktet for det møde jo var, at arbejdsgrundlaget var de væsentlige indrømmelser, som Socialdemokratiet havde fået, før de forlod forhandlingerne forud for valget, men så kom der nye til.
Man vil have nogle ændrede størrelser af B-centrene, og som man også sagde: Der skulle være nogle flere muskler ude i regionerne.
Så der var nye vilkår.
Thomas Adelskov (S), 2005-06-09:
Jeg havde nu forstået på beskæftigelsesministeren, at det ikke skulle være socialforvaltningen, men et jobcenter, man skulle gå ind i, men nu kan jeg forstå på den konservative ordfører, at man skal gå ind et eller andet sted, hvor man skal behandles for sine sociale problemer, når man kommer på jobcenteret.
Hr. Jakob Axel Nielsen sagde i sin ordførertale, at der var noget, han ikke kunne få ind i hovedet.
Nu skal jeg selvfølgelig lidt retorisk så sige, at det jo ikke er min opgave at forholde mig til fatteevnen hos ordføreren.
Men jeg vil godt have lov at banke en ting fast: Vi har ikke i Socialdemokratiet mistillid til de kommunalt ansatte.
Så burde det vist være slået fast en gang for alle.
Så siger hr. Jakob Axel Nielsen, at Socialdemokraterne mødte op med nye krav, da vi var ovre at forhandle her efter folketingsvalget.
Jeg går ud fra, at der refereres til det der ganske hyggelige morgenmøde, hvor vi fik kaffe i fem kvarter ovre hos beskæftigelsesministeren, og hvor vi blev bedt om at præcisere, hvad der var sagt under førstebehandlingen om, hvad vi gerne ville have ændret, hvis vi nu kom ind i yderligere forhandlinger om arbejdsmarkedsindsatsen under kommunalreformen, og der præsenterede vi rent faktisk nøjagtig det, vi sagde for et år siden.
Vi sagde, at vi syntes, at det var for snævert at indhegne den kommunale indsats med kommunegrænserne.
Vi mente, at vi skulle ud og kigge på større geografiske oplande og større befolkningsmæssige oplande, f.eks. 45.000.
Vi sagde, at vi gerne ville være med til at forhandle.
Vi ved godt, at vi ikke selvstændigt har 90 mandater herinde, men vi er villige til at gå langt, hvis regeringen er villig til at imødekomme nogle af vores væsentlige synspunkter.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Jeg synes ærlig talt ikke, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr kan være bekendt at sige, at det gang på gang på gang går i fisk ude i kommunerne.
Sandheden er, at hvor man har med mennesker at gøre, sker der fejl, og i det gamle system så vel som i det nye system vil der komme sager frem, og dem kan hr. Jørgen Arbo-Bæhr så læse om i avisen og så sige, at det hele gang på gang går i fisk.
Der er masser af ting, der fungerer rigtig godt.
Det, vi gør nu, er, at vi får det til at fungere meget bedre, fordi vi nu retter fokus mod at få folk i beskæftigelse.
Alle mulige andre sociale ting, der måtte være i en situation for et menneske, foregår i et andet regi.
Jeg synes, det er så positivt, at vi nu laver et målrettet fokus på: Hvad kan folk komme til at lave, hvor kan vi bruge dem til gavn for både samfundet og dem selv?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-09:
Jamen det er godt, hvis vi er enige om at have fuld tillid til de kommunale medarbejdere.
Så er det bare, jeg spørger mig selv, hvad det så er, der er galt i det kommunale system, når vi ser, at den kommunale aktiveringsindsats gang på gang går i fisk.
Gang på gang ser vi sager som Bodumsagen, aktiveringen i Grøndalscentret i Herning eller de nuværende spørgsmål om havemandsordninger i Helsinge Kommune.
I kommune efter kommune kan man nævne, at der er problemer med overhovedet at overholde lovgivningen i den kommunale aktivering.
På den baggrund siger jeg bare, at det nok er på grund af, at der er problemer med kommunernes muligheder for rigtige job, at kommunernes aktivering i vid udstrækning består i håbløse aktiveringsprojekter, og det er derfor, at denne her kommunale udvikling er så farlig.
Er den konservative ordfører uenig i det?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-06-09:
Jeg troede, det ikke var muligt, men jeg kan konstatere, at vi har fundet et område, hvor der er fuld enighed mellem Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti.
Vi har nemlig begge stor tillid til det kommunale selvstyre og til de kommunalt ansatte medarbejdere, så derfor, og særlig nu, hvor kommunerne bliver meget større, har vi fuld tillid til, at de kommunalt ansatte medarbejdere kan løfte den her opgave.
Lad mig så igen slå fast: Det er jo de samme medarbejdere, som kommer fra de nuværende systemer, der skal lukkes ind i det nye hus.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
De folk, der sidder i kommunerne, må jeg sige til hr. Eigil Andersen, og skal styre jobindsatsen, kan hente oplysninger om forhold i andre kommuner på samme måde, som AF gør det i dag – ved at hente oplysninger over en jobbank, ved at hente oplysninger gennem jobannoncer og den slags ting.
Og der er da også kontakt imellem jobcentrene i kommunerne, lige så vel som der er kontakt imellem AF-afdelingerne i dag.
Sådan vil det blive ved med at være.
AF henter oplysninger om andre kommuners mangel på arbejdskraft gennem en jobbank.
Det vil kommunerne også komme til at gøre i fremtiden.
Og der er ikke nogen steder, der står, at det er en kommunal indsats, de skal gøre.
De skal gøre en beskæftigelsesindsats for at få de ledige i arbejde, og det er ikke fokuseret på den enkelte kommune.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-09:
Og jeg har også tidligere hørt repræsentanter for regeringspartierne nærmest overfalde den socialdemokratiske ordfører for at være ude efter de kommunalt ansatte.
Jeg har ikke noget som helst imod kommunalt ansatte og tror faktisk, at de laver et rigtig godt stykke arbejde.
Det, jeg husker, er jo, at denne her regering, vi har nu, har nogle ministre, som har et meget, meget anstrengt forhold til de kommunalt ansatte på det her område, både en integrationsminister og en beskæftigelsesminister, som jo siger, at de synes, at de kommunalt ansatte sagsbehandlere skulle holde op med bare at sidde og udbetale ydelser og i stedet sørge for at få folk i arbejde.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, om det også er hr. Jakob Axel Nielsens synspunkt.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Jeg synes, at hr. Ole Sohn skulle finde L 40 frem fra sidste år, som sagde nej til forskelsbehandling på grund af køn og race og etnisk oprindelse og alt det der.
Jeg kan ikke lige huske det nøjagtig ordret.
Det lovforslag var vi ikke med i.
Og så kan vi selvfølgelig heller ikke sige ja til hr. Ole Sohns ændringsforslag, som det ligger.
Det er klart.
Det må være klart for enhver.
Hvis vi siger ja til det her ændringsforslag, siger vi samtidig ja til et lovforslag, som vi tidligere har sagt nej til, og det gør vi ikke.
Ole Sohn (SF), 2005-06-09:
Dansk Folkeparti siger igen og igen og igen, at det er de bedst kvalificerede, der skal have jobbene.
Det, der bare er en kendsgerning, er, at vi kan se, at der i dag bliver diskrimineret.
Der bliver ikke gjort nok for at sikre den reelle ligestilling.
Det, vi så ønsker, er, at man i den struktur, man nu laver, sikrer nogle rammer, nogle redskaber og noget personale, der er i stand til at sikre, at vi får en bedre ligestilling end den, vi har i dag.
Og jeg kan simpelt hen ikke se, hvor det skulle kunne gøre ondt på nogen.
Jeg kan heller ikke se, det skulle kunne gøre ondt på Dansk Folkeparti.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Hr. Ole Sohn er inde på noget lidt andet end egentlig ligestilling.
For hvis det som sagt er kvinderne, der er bedst kvalificerede, så har vi ikke noget imod, at de får jobbene, overhovedet ikke.
Så skal de efter vores overbevisning have jobbene.
Men den sætning, hr. Ole Sohn læser op, er den samme sætning, der står i L 40, som Dansk Folkeparti har stemt nej til, og det ved hr. Ole Sohn selvfølgelig også godt.
Ole Sohn (SF), 2005-06-09:
Kig op på presselogen, så kan man se, at der er en reel ligestilling.
Der er altså tre smukke herrer og tre endnu smukkere kvinder.
Men jeg tror sådan set, de undrer sig over, hvad det er, hr. Bent Bøgsted ikke rigtig bryder sig om omkring ligestilling, så jeg vil prøve at læse den sætning, som vi foreslår indsat, den paragraf, vi foreslår indsat, op.
Den lyder: Staten overvåger og analyserer udviklingen på arbejdsmarkedet med hensyn til graden af arbejdsmarkedets kønsopdeling og følger op på statens og kommunernes beskæftigelsesindsats i jobcentrene for at sikre effekten af indsatsene og modvirke forskelsbehandling på både køn, alder, etnisk herkomst og fysisk formåen.
Så er det, man kan stille spørgsmålet: Hvilken del af sætningen er det, Dansk Folkeparti er imod?
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Jamen selvfølgelig er ligestilling et vigtigt spørgsmål.
Det kan vi godt blive enige om.
Men selv om der skal tages højde for en vis ligestillingsproblematik, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger at ministeren har sagt, er det ikke ensbetydende med, at der så skal indflettes et ændringsforslag om, at der skal kønskvoteres her i beskæftigelsesindsatsen.
Det har ikke noget med det at gøre.
Ligestilling foregår ude, når der skal ansættes medarbejdere, og så er det efter Dansk Folkepartis overbevisning den bedste kvalificerede, der får jobbet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-09:
Jamen så kan jeg da med glæde sige, at jeg faktisk hørte efter på det samråd.
Jeg er faktisk enormt glad for, at beskæftigelsesministeren på det samråd tilkendegav, at man ville tage spørgsmålet om ligestilling meget alvorligt i de specialfunktioner, som skal tilknyttes www.jobindsats.dk.
Jeg er også meget glad for i forlængelse af samrådet, at beskæftigelsesministeren faktisk har lavet en tilkendegivelse, som præciserer, hvordan beskæftigelsesministeren mener, at ligestillingsspørgsmålet skal indgå i hele den her reform, hvordan man skal sikre, at det arbejde, der er gjort indtil videre, føres videre.
Så kan vi være uenige om, hvorvidt det er godt nok, men lige præcis på det samråd blev det helt klart, at ligestillingsspørgsmålet er eksisterende, når vi snakker om beskæftigelsesindsatsen.
Og det er da klart, når der har været to forskellige systemer, som har arbejdet forskelligt med det her spørgsmål, at man skal sikre, at en af de centrale ting på det danske arbejdsmarked, nemlig den manglende ligestilling, kommer til at indgå.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Hvis hr. Jørgen Arbo-Bæhr havde hørt efter på det samråd, der var med ministeren i forbindelse med ligestilling, så blev det jo der gjort klart, at beskæftigelsesindsatsen her ikke har noget med ligestillingsområdet som sådan at gøre.
Det var der, hvor det var fremme, og hvor der var så meget debat om, hvorfor ligestilling ikke skulle med ind her, og hvorfor der ikke var nogen, der kunne støtte det ændringsforslag, der var fremme.
Det er jo af den grund, at beskæftigelsesindsatsen her ikke tager højde for ligestillingsområdet på nogen måde.
Der er så blevet skrevet en betænkning, hvor der er nævnt en del om ligestilling, men det er ikke sådan, at vi skal indflette i loven her, at der skal kønskvoteres på forskellige jobområder.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-06-09:
Jeg synes, at det sidste hr. Bent Bøgsted sagde, var meget interessant, for jeg kunne egentlig godt tænke mig så at vide, om det i virkeligheden er spild af tid ifølge hr. Bent Bøgsted, at arbejdsformidlingen opererer med ligestillingskonsulenter, som i arbejdsformidlingssystemet har haft en systematisk opfølgning og vidensopsamling på, hvad der handler om ligestilling og det kønsopdelte arbejdsmarked.
Bent Bøgsted (DF), 2005-06-09:
Nu har jeg, så vidt jeg ved, aldrig sagt, at ligestilling skal diskuteres i »Flere i arbejde«.
Jo, de andre problemer, vi var inde på med sygdom, og hvad det nu var, aktiveringer.
Jeg har aldrig sagt, at ligestilling skal diskuteres i »Flere i arbejde«.
Det, jeg har sagt om ligestilling, er, at det er Dansk Folkepartis synspunkt, at den bedst kvalificerede skal have jobbet, uanset om det er en kvinde eller en mand.
Det er der, hvor vi har ligestillingen.
Hvorfor skulle vi da ansætte en mand, der har dårligere kvalifikationer end en kvinde eller omvendt?
Det er der ingen, der ønsker.
Den deputation, der var på besøg i Arbejdsmarkedsudvalget, og som fru Elisabeth Geday også havde en del kontakter med, snakkede om de højeste job.
Og det er helt klart, at det er de bedst kvalificerede, der skal have de job, og så må det for min skyld gerne være ene kvinder, der får dem.
Elisabeth Geday (RV), 2005-06-09:
Jamen så synes jeg da bare, vi skal blive enige om at konkludere, at det altså er temmelig småt med de gode erfaringer, som man baserer denne her totale omkalfatring af beskæftigelsesindsatsen på, og det kan jeg jo altså kun beklage.
Men når vi nu tager fat i det her med »Flere i arbejde«, og vi havde det her spørgsmål om de her ændringer, og når det så gælder ligestilling, hvor Dansk Folkeparti tilkendegav, at hvis det skulle diskuteres, så skulle det diskuteres i »Flere i arbejde«-kredsen, så kunne jeg da godt tænke mig, at Dansk Folkeparti tilkendegav, om man ville støtte initiativer, som ændringsforslagene lægger op til, når vi her til efteråret skal diskutere »Flere i arbejde«, for det vil jeg da så sandelig håbe vil ske.
Og så står vi jo altså temmelig dårligt, og så er regeringens garantier på det her område i hvert fald ikke ret meget værd.