Lene Espersen (KF), 2002-04-09:
Det beslutningsforslag, som SF har fremsat, indebærer, at regeringen ifølge lov om undersøgelseskommissioner skal nedsætte en kommission med henblik på, som der står i forslaget, »at opklare det, der omtales som Farumsagen«.
Kommissionen skal efter forslaget undersøge en række spørgsmål og forhold, herunder, og jeg citerer
: »Borgmesterens varetagelse af funktionerne som øverste daglige leder, formand for økonomiudvalget og formand for kommunalbestyrelsen, herunder om der er grundlag for at gøre ansvar gældende.
Kommunalbestyrelsesmedlemmernes varetagelse af deres hverv, herunder om der er grundlag for at gøre ansvar gældende.
Embedsværkets muligheder for at sige fra i forhold til eventuelle ulovlige ordrer og embedsværkets varetagelse af embeder, herunder om der er grundlag for at gøre ansvar gældende mod ledende embedsmænd.
Tilsynsmyndighedernes rolle i sagen, dvs. Tilsynsrådet og Indenrigsministeriet.«
Efter forslaget skal undersøgelsen bidrage til, at lignende sager ikke opstår i fremtiden, at det kommunale selvstyre sikres, at kommunalbestyrelsesmedlemmerne og det kommunale embedsværk kan leve op til deres ansvar, og at tilsynsmyndighederne kan fungere efter deres formål. Der skal ikke herske tvivl om, at regeringen ser meget alvorligt på de beskyldninger, der er rettet mod Farum Kommune og borgmester Peter Brixtofte.
Det er bl.a. fremgået af de tilkendegivelser, som både statsministeren og indenrigs- og sundhedsministeren tidligere er kommet med her i Folketinget, og jeg vil da også gerne i dag understrege, at regeringen ønsker sagen belyst fuldt ud.
Spørgsmålet er alene, hvordan dette skal gribes an.
Her er det regeringens opfattelse, at nedsættelse af en undersøgelseskommission på nuværende tidspunkt ikke er den rigtige fremgangsmåde, tværtimod.
Det er der en række grunde til, som jeg nærmere skal redegøre for.
Jeg vil godt starte med at sige et par generelle ord om loven om undersøgelseskommissioner, som Folketinget vedtog i 1999, men som endnu ikke har været i brug.
Det er efter loven justitsministeren, der har kompetence til at nedsætte en undersøgelseskommission, men hvis Folketinget - som der nu lægges op til - træffer beslutning om det, skal justitsministeren nedsætte en kommission.
Hvad er det så for nogle sager, en kommission kan undersøge?
Her siger selve loven for så vidt ikke andet, end at der skal være tale om sager af almenvigtig betydning.
Heri ligger efter forarbejderne bl.a., at der som altovervejende hovedregel kun bør nedsættes en undersøgelseskommission, hvis den pågældende sag har tilknytning til staten.
Undersøgelser af forhold vedrørende kommunerne forudsættes normalt forbeholdt de almindelige tilsynsmyndigheder.
Det fremgår også af forarbejderne, at der ikke bør nedsættes en undersøgelseskommission, såfremt den pågældende sag kan belyses tilfredsstillende af de sædvanlige undersøgelsesorganer, herunder f.eks. politiet.
Jeg har nævnt disse generelle forhold for at vise, at hvis man nu for første gang træffer beslutning om at nedsætte en undersøgelseskommission, gør man det i en sag, som på centrale punkter er meget atypisk i forhold til de sager, som loven om undersøgelseskommissioner tager sigte på.
Der er jo tale om en sag, som har sit udspring i rent kommunale forhold, og hvor den offentlige interesse også i alt væsentligt knytter sig til den pågældende kommune.
Jeg vil herefter vende mig mere konkret mod nogle af de problemer, som beslutningsforslaget efter regeringens opfattelse rejser.
Efter loven om undersøgelseskommissioner kan en kommission kun nedsættes med henblik på undersøgelse af nærmere bestemte forhold.
Det betyder, i modsætning til hvad der f.eks. gælder for politiet og tilsynsmyndigheder, at der skal udarbejdes et egentlig kommissorium, der mere konkret og præcist angiver, hvad det er for nogle forhold, der ønskes klarlagt.
Det vil derfor ikke være muligt at bede en kommission om at undersøge Farumsagen, eller som det hedder i beslutningsforslaget: Opklare det, der omtales som Farumsagen.
Her er vi ved en ret væsentlig problemstilling.
Forholdet er jo, at der løbende kommer nye oplysninger og beskyldninger frem i medierne om forholdene i Farum Kommune, og nedsatte man i dag en undersøgelseskommission, ville man derfor meget hurtigt kunne komme i en situation, hvor kommissoriet ikke længere var relevant og dækkende for de forhold, der kunne være behov for at undersøge, og det kan ingen være tjent med.
Efter regeringens opfattelse, og som beslutningsforslaget altså også synes at illustrere, er vi med andre ord endnu ikke i en fase, hvor det er muligt tilstrækkelig præcist og udtømmende at definere, hvilke konkrete forhold der i givet fald skulle undersøges, medmindre man f.eks. bad kommissionen om at undersøge alle kommunens dispositioner i Peter Brixtoftes tid som borgmester.
Det er vel trods alt næppe det, SF ønsker.
Dernæst er der forholdet til de undersøgelser af Farumsagen, som allerede er i gang.
Som jeg tidligere var inde på, hviler loven om undersøgelseskommissioner på den både helt naturlige og også selvfølgelige forudsætning, at en kommission ikke bør nedsættes, hvis forholdene kan belyses tilfredsstillende af de almindelige, faste undersøgelsesorganer som f.eks. politiet og tilsynsmyndighederne.
Lad mig derfor begynde med at nævne nogle af de initiativer, som allerede er taget med henblik på belysning af sagen.
For det første er Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet i gang med en omfattende efterforskning af sagens mulige strafferetlige aspekter.
Statsadvokaten har oplyst, at det ikke på nuværende tidspunkt er muligt mere præcist at sige, hvornår efterforskningen kan afsluttes, men jeg ved, at sagen har meget høj prioritet i statsadvokaturen, og at statsadvokaten gør, hvad han kan for at fremskynde efterforskningen.
For det andet har byrådet i Farum Kommune som bekendt den 20. marts 2002 truffet beslutning om at suspendere Peter Brixtofte fra stillingen som borgmester efter reglerne i den kommunale styrelseslov.
Sagen ligger nu i Indenrigs- og Sundhedsministeriet, der skal træffe afgørelse om, hvorvidt suspensionen skal stadfæstes.
Til brug herfor skal der foretages en mere indgående undersøgelse af de forhold, som ligger til grund for suspensionen.
Hvis suspensionen stadfæstes, skal byrådet i Farum Kommune indbringe sagen for domstolene, og der vil altså i givet fald blive tale om en egentlig retssag om de pågældende forhold.
For det tredje blev Farum Kommune som bekendt den 19. februar 2002 sat under administration af indenrigs- og sundhedsministeren.
Det indebærer, at der skal udarbejdes en nærmere genopretningsplan for kommunen, og at Indenrigs- og Sundhedsministeriet i den forbindelse er i gang med en omfattende undersøgelse af kommunens økonomiske forhold.
Jeg skal herudover bl.a. nævne, at Tilsynsrådet for Frederiksborg Amt er i færd med at undersøge en række sager fra kommunen, og at Farum Kommune har besluttet selv at iværksætte en advokatundersøgelse af forholdene i kommunen.
De omfattende initiativer, som jeg her har nævnt, er i sagens natur bagudrettede, i den forstand at de navnlig indebærer undersøgelser og klarlæggelse af, hvad der er sket i Farum Kommune.
De vil naturligvis også kunne være værdifulde med henblik på fremtiden: Hvad kan vi lære af Farumsagen? Men også med hensyn til det fremadrettede er der allerede taget mere konkrete initiativer, idet indenrigs- og sundhedsministeren har truffet beslutning om at nedsætte en ekspertgruppe med professor Jens Peter Christensen som formand.
Ekspertgruppen skal ifølge det foreløbige kommissorium vurdere, om de redskaber, som den kommunale styrelseslovgivning giver kommunalbestyrelsen, den kommunale revision, tilsynsrådet samt Indenrigs- og Sundhedsministeriet er tilstrækkelige med henblik på at få indsigt i den kommunale administration, navnlig af den kommunale økonomi.
På baggrund heraf skal ekspertgruppen i givet fald stille forslag om ændringer af den kommunale styrelseslovgivning.
Der er tale om undersøgelser med henblik på at give os svaret på en række centrale spørgsmål: Hvad er der
egentlig sket i Farum Kommune?
Er der overtrådt regler og retningslinjer, i givet fald hvilke, og hvor alvorligt er det?
Hvem er ansvarlig for det, hvad kan vi lære, og hvordan undgår vi lignende sager i fremtiden?
Under disse omstændigheder må man efter regeringens opfattelse spørge, hvilket formål det skulle have nu oven i det hele også at nedsætte en undersøgelseskommission.
For mig at se omfatter de aspekter af Farumsagen, som SF ønsker belyst af en kommission, og som ikke allerede er ved at blive undersøgt, alene spørgsmålet om, hvorvidt der kan blive tale om ansvar for byrådsmedlemmerne i Farum, for det kommunale embedsværk og for tilsynsmyndighederne, altså tilsynsrådet og Indenrigs- og Sundhedsministeriet.
Det ville være en noget særpræget fremgangsmåde at nedsætte en undersøgelseskommission med henblik på en undersøgelse af disse spørgsmål på et tidspunkt, hvor vi slet ikke har noget ordentligt hverken faktuelt eller retligt billede af de konkrete forhold i kommunen, som hele sagen drejer sig om.
I øvrigt er f.eks. tilsynsrådet stadig i fuld gang med den tilsynsvirksomhed, der i givet fald skulle undersøges af en kommission, og det ville vist være at tage tingene i en rækkefølge, som de færreste kunne forstå.
Nedsættelse af en undersøgelseskommission på nuværende tidspunkt vil også rejse en række mere konkrete vanskelige spørgsmål i forbindelse med de igangværende undersøgelser.
Jeg forstår f.eks. beslutningsforslagets bemærkninger således, at der er enighed om, at politiet naturligvis ikke skal indstille sin efterforskning som følge af nedsættelsen af en undersøgelseskommission, og at en kommission ikke skal foretage en sideløbende undersøgelse af de samme forhold som dem, der indgår i den politimæssige efterforskning.
Men forholdet er jo det, at politiets undersøgelser på nuværende tidspunkt ikke er og ikke kan være klart afgrænsede, idet disse undersøgelser i sagens natur løbende må tilrettelægges efter de nye oplysninger og forhold, der kommer for dagen. Den konstruktion, som beslutningsforslaget lægger op til, forekommer derfor ikke gennemførlig.
Det er regeringen helt enig med SF om, og det håber jeg meget, at SF har forstået af min lange besvarelse i dag.
Men her og nu gælder det efter regeringens opfattelse om ikke at miste overblikket og iværksætte nye undersøgelser blot for undersøgelsernes egen skyld.
Så må vi efterfølgende drøfte et eventuelt videre forløb.
Sagen er med andre ord anbragt på det rigtige spor.
Dér skal den blive ved med at være, og på den baggrund kan regeringen ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Men som sagt - og det vil jeg gerne understrege - vil vi meget gerne efterfølgende drøfte et eventuelt videre forløb, såfremt det måtte anses for nødvendigt.