runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-10-27:
De tre lovforslag, vi behandler her, kan Fremskridtspartiet støtte.
De er mest af teknisk karakter, og det ser også ud til, at det er en sammenskrivning af tidligere love.
Så man kan regne med, at Fremskridtspartiet støtter.
Jeg har et enkelt spørgsmål, men det kan jeg selvfølgelig også stille i udvalget.
Det er angående, hvad der står i L 20 under Almindelige pligter for skibsføreren: »Skibsføreren skal tillige sørge for, at foreskrevne konstruktionsmæssige og tekniske indretninger til beskyttelse af havet mod forurening er i forsvarlig stand«.
Det er jo selvfølgelig skibsførerens ansvar, og det, jeg tænker på, er, hvordan en skibsfører skal kunne kontrollere, at det konstruktionsmæssige er, som det skal være.
Det er bare rent teknisk.
Sådan en skibsfører arbejder jo under et vist ansvar, men det kan vi tale om i udvalget. Vi kan støtte de tre lovforslag.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 1998-10-27:
I Kristeligt Folkeparti er vi også positive over for den præcisering og forenkling, som ligger i de tre lovforslag her, og det, at der bliver taget højde for lovforslagene i forhold til det internationale perspektiv, og derfor vil vi arbejde positivt med i udvalget.
Frank Aaen (EL), 1998-10-27:
Jeg vil takke for svaret og så bare komme med den stilfærdige bemærkning, at det havde jo hjulpet på min forvirring, hvis der i det notat, vi har fået, havde stået, at SiD var blevet imødekommet på det punkt.
Står det i oversigten?
Det gør det mig bekendt ikke.
Bør vi ikke på en eller anden måde inddrage forhyringsloven under udvalgsarbejdet, forstået på den måde at SiD jo peger på, at der er brug for nogle opstramninger? Vi vil tage det spørgsmål op, om der skal ske ændringer af forhyringsloven.
Erik Larsen (V), 1998-10-27:
I forbindelse med den almindelige godkendelse af valgene, der efter folketingsvalget den 11. marts 1998 fandt sted den 26. marts 1998, godkendte Tinget også fru Ellen Kristensen og hr. Hans-Pavia Rosing som valgt i Grønland.
I overensstemmelse med forretningsordenens § 1, stk. 6, og lov om folketingsvalg i Grønland fandt denne godkendelse sted på grundlag af en af Rigsombudsmanden i Grønland modtaget foreløbig opgørelse af valgene, og i så fald skal Tinget, når det endeligt opgjorte valgmateriale foreligger, træffe afgørelse om, hvorvidt godkendelsen kan opretholdes.
Indenrigsministeriet har den 29. juni 1998 fremsendt den af Rigsombudsmanden i Grønland udarbejdede endelige valgbog, og denne valgbog er i overensstemmelse med forretningsordenen tilstillet Udvalget til Valgs Prøvelse, der har behandlet sagen i et møde.
Ved valgets endelige opgørelse er der sket visse ændringer i forhold til den foreløbige opgørelse.
Der er sket en stigning i antallet af ugyldige stemmer, hvilket især skyldes, at der i en kommune er anvendt stemmesedler til brug
for valget til Grønlands Landsting, hvorfor Rigsombudsmanden har fundet de i kommunen i alt 334 afgivne stemmesedler for ugyldige
Endvidere har der i Kangerlussuaq, der er beliggende uden for kommuneinddelingen, af borgerrådet været afholdt valghandling, uanset at borgerrådet ikke har været bemyndiget hertil.
Rigsombudsmanden har herefter fundet valghandlingen i Kangerlussuaq ugyldig og ikke medregnet de i alt 143 afgivne stemmesedler ved den endelige opgørelse af valget.
Den endelige opgørelse af valget viser, ligesom den foreløbige opgørelse, at fru Ellen Kristensen, Atássut, og hr. Hans-Pavia Rosing, Siumut, er valgt som medlemmer af Folketinget for Grønland.
Der er i den endelige opgørelse forskellige afvigelser i forhold til den foreløbige opgørelse, hvis tal indgår i betænkning og indstilling af 25. marts 1998 fra det foreløbige Udvalg til Prøvelse af Valgene.
Disse afvigelser er imidlertid uden betydning for valget af fru Ellen Kristensen og hr. Hans-Pavia Rosing.
Der er endvidere ikke modtaget klager over selve valget eller over de foretagne opgørelser og beregninger
, ligesom der heller ikke over for udvalget er rejst tvivl om de udpegedes valgbarhed, og jeg kan herefter på udvalgets vegne afgive følgende indstilling:
Den godkendelse, der blev foretaget på baggrund af Rigsombudsmanden i Grønlands afgørelse af 13. marts 1998, opretholdes.
Steen Gade (SF), 1998-10-27:
Med Kyotoprotokollens vedtagelse sidste år tog verdenssamfundet et stort skridt i retning af at skabe en verdensorden for at begrænse CO2-udslippet.
Det var spinkelt, javel, men selv et spinkelt er værd at påskønne i en verden, hvor globale, juridisk bindende regler er en voldsom mangelvare.
Miljøsituationen er desværre med hensyn til CO2-udslip
Forløbet i det sidste år understreger nødvendigheden af, at der fortsat er et kraftigt pres for at sikre miljømålsætningerne i praksis, og at de fleksible mekanismer udformes, så de supplerer de nationale forpligtelser og udgør hovedparten af indsatsen.
Der er altså fortsat brug for en stærk dansk indsats, og jeg venter spændt på ministerens besvarelse.
Besvarelse
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Jeg vil godt sige til hr. Frank Dahlgaard, at i stribevis af videnskabsfolk verden over advarer imod den ubalance, som man nu direkte siger til dels er menneskeskabt.
Det er derfor, det er et ganske alvorligt problem, og det er derfor, vi ser alvorligt på det.
Det vedrører også mit svar til hr. Søren Kolstrup:
Naturligvis skal handel med kvoter og fleksible mekanismer og bæredygtig bistand til ulandene foregå efter nogle ganske klare spilleregler, sådan at der ikke komer svindel og humbug og varm luft med i det, og det er selvfølgelig derfor, ministeren og nogle medlemmer her fra Folketinget tager til Buenos Aires, netop for at få fastsat de spilleregler på en tilstrækkelig fast og god måde, sådan at de ikke bliver misbrugt, sådan som hr. Søren Kolstrup frygter.
Og vi vil gøre alt, hvad vi kan, for, at det bliver noget, der kommer til at ligge som en tilføjelse til den øvrige indsats, altså noget, der ellers ikke ville være sket.
Så det kan hr. Kolstrup være helt rolig for.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Steen Gade, for jeg kan jo godt mærke engagementet, og det er jo en ærlig sag at have det: Er det ikke sådan, at hr. Steen Gade også mener, at der i hvert fald er et tidspunkt, hvor vi sammen skal kigge på, hvad det kommer til at koste at reducere CO2-udslippet med de forslag, der ligger?
Eller burde vi bruge de penge på nogle andre miljøtiltag?
Jeg taler vel at mærke ikke om, at vi ikke skulle gøre noget for miljøet, men at vi er nødt til løbende at vurdere.
Jeg kunne næsten høre de afsluttende replikker fra hr. Steen Gade: koste, hvad det ville, så skulle vi gøre lige nøjagtig det, som hr. Steen Gade forelagde.
Og det er vel sådan, at hr. Steen Gade er enig i, at vi løbende må vurdere, hvad økonomien er i det her - også for at sikre, at vi får mest miljø for pengene?
Der er jo også andre tiltag.
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Som jeg sagde i min ordførertale, er vi tilhængere af, at der skal fejes for egen dør, og det vil sige, at mindst 50 pct. af indsatsen skal ligge inden for det enkelte industrialiserede lands grænser, og tilhængere af, at der må indgås aftaler om fleksible mekanismer og joint implementation mellem ligeværdige partnere inden for de grænser.
Vores store indsats ligger i, at vi kan være med til at vise vejen og være med til at præge udviklingen, sådan at hele EU og alle de andre industrialiserede lande kommer til at deltage i den proces.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Men netop fordi fru Vibeke Peschardt har en vilje til på f.eks. trafikområdet at gøre det bedste, er det så ikke et mål for fru Vibeke Peschardt, at det enkelte land skal have et eller andet minimumsmål for den nationale indsats, f.eks. 75 pct.?
hun har agt, men derfor kan man jo godt have nogle mål, f.eks. at man vil slås for 75 pct. i stedet for at sige: Ja, nu lader vi stå til, og vi diskuterer ikke procenter her.
Mit spørgsmål er betinget af, at nu kører den for fulde gardiner med fleksible mekanismer.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Jeg vil gerne takke fru Vibeke Peschardt for den varme anbefaling og opbakning til, at vi bl.a. skal bruge joint implementation.
Jeg synes, det er rart, og jeg vil gerne byde De Radikale velkommen på banen.
Det har varet et stykke tid, men jeg synes, det er dejligt, at det sker nu.
Men tilbage står, at med hensyn til trafikken er der altså mange mennesker, der lever ude i landdistrikterne, som er afhængige af deres bil i deres hverdag.
Der er mange mennesker, der hele tiden følger nøje, hvad Folketinget melder ud om det her, selv om det er meget svært for dem at finde hoved og hale på det, men vi kunne da godt hjælpe dem i dag, hvis fru Vibeke Peschardt kunne bekræfte, at der ikke bliver tale om benzinprisstigninger, og at der ikke bliver tale om at pille ved kørselsfradraget.
Hvis vi kunne få de to ting sagt, fik vi bragt lidt ro til de mennesker, som trods alt skal sørge for, at Danmark fungerer.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-10-27:
Først til hr. Hans Christian Schmidt om benzinpriserne: Der er annonceret en mindre stigning på et eller andet tidspunkt, når Tyskland hæver sine benzinpriser.
Men det, vi snakker om i denne sammenhæng, er jo helt anderledes høje priser, og det tror jeg slet ikke der vil være noget folketingsflertal for.
Med hensyn til befordringsfradraget vil jeg bare sige, at Det Radikale Venstre har sagt, at det bliver der ikke rørt ved.
Uanset hvad jeg måtte være citeret for, er jeg i hvert fald ikke kommet igennem med det, og det er ikke den radikale folketingsgruppes holdning, at man kan røre ved det.
Så de instrumenter, vi snakker om, er nogle helt andre, som vi måske slet ikke kender endnu, og det var derfor, jeg sagde, at det er halmstrået så, vi ikke skal opgive.
Hr. Søren Kolstrup siger, at man skal opstille konkrete minimumsmål og ikke gå ind for den fælles gennemførelse.
Jeg mener, jeg svarede, og det mener jeg faktisk også, at det er sådan, at når man arbejder internationalt, må man hele tiden komme så langt, man nu kan nå, og så inden for sit eget lands grænser sørge for at leve op til de målsætninger, man nu sætter sig.
Jeg mener altså, at når man arbejder politisk, har man et mål, Det kan være en eller anden procent eller noget andet, og så arbejder man hen imod det så langt, man overhovedet kan komme, og bruger de muligheder, man har.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Ikke at mene, at der skal en prisstigning til, fordi der ikke vil være flertal i Folketinget for det, er jo en god udmelding, men samtidig noget farefuld.
Hvis man sådan skulle nævne partierne ville Enhedslisten jo aldrig stå tilbage for sådan et smæk til de almindelige danske borgere.
Det ville SF
jo heller ikke, det har vi fru Margrete Aukens ord for heroppefra, og Socialdemokratiet har jo lejlighedsvis også været ude og sige noget om, at benzinpriserne burde være meget højere.
Så er der Det Radikale Venstre tilbage.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Jeg er fortsat helt med på, at fru Vibeke Peschardt ikke kan flytte bjerge i denne verden, men mit spørgsmål lyder: Vil fru Vibeke Peschardt arbejde hen imod den amerikanske tilstand - USA's tilstand - hvor man faktisk mener, at det kun er 25 pct. af reduktionen, der skal foregå nationalt, og resten, altså de 75 pct., handler man sig til, eller skal vi satse på lige det omvendte, f.eks. 75 pct. nationalt og så lidt supplerende joint implementation på 25 pct.?
Mit spørgsmål er betinget af, at det jo ikke er ligegyldigt, hvilket mandat man sender en minister af sted med.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-10-27:
Til hr. Søren Kolstrup: Vi er ikke tilhængere af den amerikanske model om joint implementation.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Et af de spørgsmål, man godt kunne have lyst til at stille hr. Søren Kolstrup, når man lyttede til ordførertalen, var jo netop, hvor langt man i grunden skal gå.
Man kunne jo starte med første pind, som jeg forstod lagde op til, at der skulle ske en halvering af drivhusgasserne inden år 2030.
Det må jo også være vigtigt, at vi vurderer lidt, hvilke miljøtiltag vi kan iværksætte ud fra, at tingene jo koster penge, og jeg går ud fra, at den sum, vi har til rådighed, skal vi forsøge at anvende
bedst muligt.
Hvad er den økonomiske konsekvens af sådan en melding?
Det er jo en alvorlig melding at forsøge at få Folketinget til at vedtage det, hvis vi overhovedet ikke ved, hvad det er, vi sådan går ind til. Så vil jeg da godt spørge hr. Søren Kolstrup til sidst: Jeg forstod i forbindelse med det med de grønne afgifter, at det var noget forfærdeligt noget, at Dansk Industri nu var på vej til at skulle have dem tilbage osv.
Mener hr. Søren Kolstrup fra Enhedslisten i virkeligheden, at de grønne afgifter, der er blevet opkrævet og bliver opkrævet i dag, slet ikke burde tilbageføres til dansk erhvervsliv?
Steen Gade (SF), 1998-10-27:
Hr. Søren Kolstrup talte om SF som bl.a. gamle venner.
Nu håbede jeg sådan set mere, at han havde sunget den der sang om rigtige venner i stedet for en om gamle venner.
Dem ved man jo aldrig hvordan man har det med. Jeg kan også huske den debat, vi havde før Kyoto.
Det var måske ikke den mest fredelige debat, hvad angår forholdet mellem SF og Enhedslisten.
Det skyldes jo også sådan noget, som hr. Søren Kolstrup gentager i dag.
Lidt bagved det hele ligger jo, at hr. Søren Kolstrup mener, at hvis man vil gøre noget for miljøet, er en strategi at lade være med at være med i den internationale beslutningsproces på det område.
Hr. Søren Kolstrup siger: Vi skal sige nej til at arbejde på det grundlag, som verdenssamfundet besluttede i Kyoto.
Det kan man mene, men så er man altså uden for at kunne præge verdensudviklingen på det her punkt.
Det er det, jeg bliver mest bekymret for.
Så vil jeg ellers tilkendegive over for hr. Søren Kolstrup, at mange af de der elementer, som står i hans forslag til vedtagelse, er jeg helt enig i.
har jeg været med til at sørge for får støtte via danske bevillinger.
Det var dem, der kom hen til os på Kyotomødet og sagde til os: Stem for Kyotoaftalen, støt EU's linje.
Jeg kender da nogle af dem personligt.
De kommer til os i Buenos Aires og siger til os: Støt EU's forhandlingslinje, for vi ønsker ikke så mange fleksible mekanismer.
Derfor skal vi støtte EU's forhandlingslinje og sørge for, at miljø-og energiministeren undervejs kan holde fast i dem, der vil skride.
Det burde Enhedslisten være med til at støtte os andre i.
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Jeg har et enkelt spørgsmål til hr. Kolstrup: Kan hr. Søren Kolstrup nævne blot ét land, som har en bedre og mere progressiv energipolitik end Danmark, både med hensyn til mål for CO2-reduktionen i år 2005 og år 2030 og i form af faktiske reduktioner siden 1990?
Bare ét land.
Så vil jeg godt spørge hr. Kolstrup, om det virkelig kan være rigtigt, at han vil køre en alt eller intet-politik, hvor han siger, at der er nogle redskaber, der ikke må blive brugt, og så vil man ikke have, at der skal ske nogen som helst ting på de områder.
Jeg var lige ved at spørge, om jeg hørte forkert, om det der med stabilisering af CO2 osv. var stalinisering af vores energipolitik, for jeg synes, det er meget kedeligt, hvis vi ikke kan bruge nogle realistiske instrumenter.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Til hr. Schmidt: Som bekendt er Enhedslisten tilhænger af grønne afgifter.
Vi er såmænd også tilhængere af, at erhvervslivet kan få dem tilbage, men så skal det ske på nogle bestemte betingelser, nemlig på miljøets betingelser, og den debat kender hr. Schmidt jo så udmærket godt fra CO2-debatten.
Det kære erhvervsliv kan godt få nogle penge
tilbage, men så skal de sandelig sørge for at få reduceret forbruget af el og produktionen af el.
Det andet spørgsmål, hr. Schmidt stiller, er, hvad en omlægning koster, for det er det, der er tale om.
Der er ikke tale om mere eller mindre vækst, men ifølge vores aftale om en omlægning.
En sådan omlægning vil koste, men ikke så meget økonomisk, måske snarere ved at der skal ske nogle sociale og økonomiske ændringer i samfundet, herunder også at man prioriterer nogle bestemte erhvervsgrene højere end andre.
Jeg ville da være lykkelig den dag, jeg hånd i hånd med hr. Schmidt kunne gå ud fra denne sal og igangsætte et dansk solcelleprogram, hvor vi virkelig kunne styrke nogle danske solcellefabrikanter.
Til hr. Steen Gade: Der er ikke tale om et ja eller nej til internationalt samarbejde, men der er tale om to forskellige typer internationalt samarbejde.
Man kunne lidt flot kalde Enhedslistens internationale samarbejde for klubstrategien: man giver hinanden mulighed for hele tiden at tale sammen med dem, man mener der har den mest skrappe tunge, dem, der ligger én nærmest, for lige børn leger bedst.
Jeg ved udmærket godt - det var bl.a. derfor jeg nævnte det - at er der en, der har været en drivende kraft i AOSIS, så er det jo netop hr. Steen Gade.
Men jeg ønsker, at hr. Steen Gade har en høj profil sammen med denne gruppe og ikke lader sig tynge ned på et EU-niveau i hvert fald i sit udgangspunkt, og det er lige præcis »i sit udgangspunkt«, der er Enhedslistens pointe.
Til hr. Martin Glerup: Det er lige præcis den danske energisektor,...
Er der noget, vi ikke vil, så er det en alt eller intet-politik, men vi vil bare ikke midler, der udhuler vores mål.
Jeg kan forstå på hr. Martin Glerup, at hovedindsatsen skal ligge ved, at man prøver at kontrollere de fleksible mekanismer.
Men indebærer det så, at man er lidenskabsløs med hensyn til, om EU skal slås for, at den nationale indsats bliver på 50 pct. eller på 70 pct.?
Har man simpelt hen ikke en politik på det område?
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-10-27:
Kun det til hr. Kolstrups udsagn om, at Enhedslisten gerne ville være med til at tilbageføre grønne afgifter til erhvervslivet, at det gælder jo sådan set hele det her Folketing.
Vi sad i regering i 1993.
Da var der et Dithmer-udvalg, som lavede et ret kraftigt forslag på omkring 7 mia. kr.
Vi kæmpede bravt med en erhvervsminister på det tidspunkt for at få lavet en aftale om, at de 5 mia. kr. skulle tilbageføres.
Vi fik ikke rigtig Venstre og De Konservative med.
Det, der indimellem er lidt ærgerligt, er, at den fløj, som skulle holde miljø- og energiministeren fast på det, jo faktisk har givet Venstre og De Konservative ret i, at afgifterne nok ikke kom tilbage.
Der mangler en del endnu.
Vil hr. Kolstrup hjælpe til med det?
Steen Gade (SF), 1998-10-27:
Nu har jeg fået læst hr. Søren Kolstrups forslag til vedtagelse.
Helt enig.
Endnu værre bliver det jo så, at hr. Søren Kolstrup heroppe lægger en strategi, som gør, at Danmark ikke skal arbejde på det grundlag, som man vedtager i verdenssamfundet.
Det er det, der bekymrer mig, og det er dér, jeg altså mener, at drivremmen, eller hvad det hedder, virkelig springer af, for hvis Enhedslisten ikke vil tage udgangspunkt i at arbejde efter de beslutninger, der træffes i verdenssamfundet, oven i købet ved konsensus, så må Enhedslisten da have fået, hvad den ville have.
Det kunne måske ikke rigtig tilfredsstille mig på lang sigt, men det er nu det, vi har internationalt. Så siger man, at man altså skal føre krig mod det, der er vedtaget, men man er nødt til at tage udgangspunkt i det, der er vedtaget, hvis man vil ændre verden, medmindre man vil have en klubstrategi som gør, at man skal modarbejde forsøget på at tage en international beslutning.
Martin Glerup (S), 1998-10-27:
Jeg fik ikke noget særligt svar på mit spørgsmål om, hvilket land der har en bedre og mere effektiv energipolitik end Danmark.
Det vil jeg tage som udtryk for, at hr. Kolstrup er enig med mig i, at vi sådan set har den bedste energi- og miljøpolitik i hvert fald i miles omkreds.
Hr. Kolstrup må jo også have forståelse for, at man internationalt gør en indsats fra dansk side ved at følge Kyotoforhandlingerne, hvor man da i hvert fald, uanset om man var blind eller døv, måtte kunne indse, at miljø- og energiministeren fra Danmark havde en ret høj profil på Kyotokonferencen og fremførte de progressive synspunkter ret entydigt.
Derfor er det utroligt, at Enhedslisten ikke kan bakke op om den gode politik.
Det synes jeg den burde have gjort.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-10-27:
Jeg synes ikke, det er optimalt, at man kan handle på de måder, som jeg i hvert fald har læst beskrivelser af.
På den måde mener jeg, at hvis man kan styre tingene - og det er jo bl.a. det, vi rejser ud for at se, om vi kan få sat på papir - kan den gennemførelse godt være et redskab, selv om andre konkrete ting i hvert enkelt land burde være og måske også er det mest optimale. Så vil jeg sige til hr. Schmidt, at med hensyn til den folkelige opbakning og forståelse, fik jeg måske ikke udtrykt mig så præcist, som jeg ville.
Jeg mener, at med sådan noget som CO2-udledning, drivhusgasser og den slags er jeg ikke sikker på, at folk relaterer det til, at de sætter sig i deres bil og kører ned til bageren.
Det kan hverken ses, høres eller lugtes, og folk kan ikke forstå, at deres enkeltstående handling kan være med til at påvirke tilstanden.
Det er dér, jeg mener, der bør være en eller anden måske mere massiv oplysning ind, end vi har haft indtil i dag. Med hensyn til trafikken vidste jeg jo godt, at jeg ville få det spørgsmål, hvad Det Radikale Venstre dog vil gøre på det område, og hvad vi kunne finde på af spændende tiltag, der ikke har været talt om før.
været gennem meget, og jeg vil sige, at det her har været et sidste halmstrå for at forhindre, at den målsætning bliver opgivet.
Jeg håber meget, at trafikministerens konference, som kommer her til foråret, vil line alle de midler op, som overhovedet skal til, for at vi kan opfylde de målsætninger, og så må vi jo tage fat på at prioritere dem.
Men det skal altså være i fællesskab.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-27:
Jeg er da glad for, at fru Peschardt udtalte, at det var vigtigt at gå i spidsen, og at det også var vigtigt, at vi selv gjorde noget ved trafikområdet.
Jeg er meget enig.
Det er vigtigt, vi fejer for egen dør.
Men netop fordi fru Peschardt har den opfattelse, at det er vigtigt, at man gør noget, vil jeg spørge fru Peschardt, hvis parti jo har haft et meget nært forhold til miljøorganisationerne i Danmark, om det ikke berører fru Peschardt, at den gruppe i Danmark, der hedder 92-gruppen og består af 18 miljø- og udviklingsorganisationer, meget klart siger - og her er man enig i princippet med fru Peschardt -
at skal vi videre med yderligere reduktioner, kan det ikke ske ved joint implementation, ikke ved skovrejsning, ikke ved zinks og ikke ved, at vi går ud i verden og anbefaler mere af det, men derimod ved, at vi fejer for egen dør.
Mener fru Peschardt så ikke, det er vigtigt, at vi modarbejder de fleksible mekanismer så meget som vel muligt?
Hans Christian Schmidt (V), 1998-10-27:
Jeg vil gerne kvittere over for hr. Søren Kolstrup og sige, at Venstre gerne tager Enhedslisten ved hånden og fører dem mod højere miljømål.
Der skal ikke være noget der, det kan vi godt finde ud af.
Men skal vi ikke prøve at blive lidt ved det forslag til vedtagelse, som hr. Søren Kolstrup har fremsat.
Vi kan gå ned til den tredje pind: »...gennemføre en stabilisering af udslippet af drivhusgasser på 1990-niveau i år 2000«.
Jamen jeg har da lov til at spørge hr. Søren Kolstrup: Bygger det på nogle økonomiske og videnskabelige undersøgelser, at man har valgt det her?
Kunne vi ikke få løftet sløret for, hvad det kommer til at koste samfundene eller samfundet, jeg ved
ikke, hvad man har regnet på,
men en af delene?
Det er jo vigtigt, at vi ikke bare skriver noget prosa ned og siger, at sådan kunne vi tænke os tingene, og om det kan lade sig gøre, om det er realistisk og sådan noget, jamen det må nogle andre tage sig af.
Det er jo i høj grad de samme midler, vi skal anvende her.
Jeg synes, det er fint, at hr. Søren Kolstrup siger, at han har læst debatten fra sidst.
Da var det en debat mellem Enhedslisten og SF.
I dag konstaterer jeg, at der bliver et nyt flertal på miljøområdet; Enhedslisten har meldt sig ud.