Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Med risiko for, at hr. Jens Rohde kan blive ophidset, tillader jeg mig alligevel at spørge, om ikke Venstres ordfører alligevel synes, at det ville have været bedst, hvis man havde lavet bestemmelsen om de 10 pct. som en del af en sum i en anden form, nemlig så det var en klar aflønning af to personer, fordi der er tale om to personer.
Ville det ikke have været bedst? Er det ikke det, der er mest tidssvarende, uanset at det er gammel tradition og sådan noget? Jeg forstår, at traditionen betyder meget i den her forbindelse, men selv om traditioner kan betyde meget, ville det andet ikke have været bedst?
SF kan ikke støtte lovforslaget.
Men der er en række ting i det her lovforslag, som gør, at vi ikke kan støtte det.
For det første er beløbet efter vores opfattelse ganske ekstravagant, og det mener vi ikke er rigtigt i forhold til det, der ligger i hvervet.
Da der ikke er nogen speciel organisation af beløbet, er det lidt svært at sige, hvad det er for nogle dele af det, som vi ikke mener svarer til det, som honoraret er.
Det andet er, at vi mener, som det også er fremgået tidligere, at det er meget, meget besynderligt, at to personer, der skal udføre et arbejde, aflønnes på så vidt forskellig måde.
Om man burde dele det lige over, eller der kunne være tale om en anden fordeling, er svært at sige ud fra lovforslaget, men i forbindelse med udvalgsarbejdet må vi finde ud af, om det er berettiget at sige, at det er lige over, eller det er en anden fordeling. Men det afgørende er selvfølgelig, at det er to personer, som udfører et arbejde, og derfor skal de have hver deres aflønning.
Det kan selvfølgelig ikke opfattes decideret
som en kønslig uligestilling til skade for kvinden
, fordi det jo også gælder i forvejen for prins Henrik i forhold til dronning Margrethe, så det er altså en tradition, der føres videre.
Jeg synes, det er underligt, at de mange monarkister, der er i Folketinget, ikke synes, at der skal være orden i
tingene, og jeg kan ikke forstå, at man ikke siger tydeligt til kongehuset, at uanset at man har ønsket det på en bestemt måde, så er Folketinget af en anden opfattelse af, hvordan man behandler to personer, der udfører et arbejde.
Ja, det tror jeg da gerne, men hvem er kongehuset i den forbindelse?
Er det den pågældende person, som vi nu taler om?
Er det den person, der er en forståelse med, og føler den person, at det er berettiget, og føler den person, at man kan komme med et berettiget krav i den forbindelse?
Jeg stiller spørgsmålene.
Så det sidste om en den lille paragraf, der udvider noget, vi i forvejen er imod, nemlig momsrefusionen.
Vi forstår ikke, at det danske kongehus på den måde skal behandles betydelig mere enevældigt end de fleste andre kongehuse i Europa. Ved den lejlighed så vi, hvordan reglerne er for forskellige kongehuse i Europa, og hvis man lægger sammen, hvilke privilegier og skjulte ting og ikkeåbenhed der ligger omkring de forskellige kongehuse, så figurerer det danske kongehus klart på førstepladsen i form af lukkethed, i form af særlige ordninger osv. Vi synes altså, det er underligt, at monarkisterne her i Folketinget ikke kan se, at hvis man vil bevare monarkiet, så har man også en interesse i, at der er ordentlige forhold, eller også er det ud fra den betragtning, at netop fordi det er mærkelige forhold, så er det sådan lidt mere guddommeligt.
Men jeg tror ikke på den form for guddommelighed.
Vi kan ikke støtte lovforslaget, men vi vil stille et par ændringsforslag, for vi synes alligevel, vi vil hjælpe Folketinget til at få det her til at se ordentligt ud,
specielt vedrørende fordelingen af disse midler til de to personer.