Pia Gjellerup (S), 1998-11-20:
Jeg nævnte i min indledende besvarelse til disse forslag den nødvendige tanke, som jeg jævnlig synes savnes i Danmark, når der er behov for regulering, nemlig spørgsmålet, om det så skal være i form af lovgivning hver gang.
Pernille Sams' gengivelse, at det spørgsmål måtte ligge milevidt fra en S-ledet regering
Det gjorde det altså ikke.
Det har vi også dokumenteret i en lang række andre sammenhænge både på skrift og i tale.
Vi synes faktisk, det er et vigtigt spørgsmål, og jeg tror
godt, jeg kan sige her, at jeg afviser langt flere forslag i det daglige, også og måske især fra borgerlige politikere, der ønsker lovgivning mig her og lovgivning mig der, end jeg overhovedet har af forslag i Folketinget på en hel samling.
Jeg vil illustrere det.
Jeg nævnte næringsbrevet i min indledende besvarelse.
Mente Venstres og De Konservatives ordførere det, de sagde, eller mente de det ikke?
Skulle der være lovgivning om næringsbrev, eller skulle der ikke?
Rejsebureautilsyn - Skal der være et stort rejsebureautilsyn, hvor virksomhederne skal indberette hver evig eneste dag?
Mente Venstres og De Konservatives ordførere det, eller mente de det ikke?
Konkurrenceområdet - Forleden efter EU's afgørelse i forhold til rørsagen, som den er kaldet,
var der borgerlige ordførere ude og sige: Det var da også for dårligt, at de danske myndigheder ikke for længst havde opdaget det.
Det var for dårligt.
De skulle være ude, de skulle kigge virksomhederne i kortene, de skulle følge med, de skulle se på regninger og fakturaer og tilbud og udbud og indbud, og hvad det ellers hedder.
Mente Venstres og De Konservatives ordførere, at der skulle laves lovregler om dette, eller mente de det ikke? Hver gang der er et eller andet spørgsmål, er Venstre og De Konservative normalt meget, meget hurtigt fremme med at foreslå lovgivning.
Det er et spørgsmål, der er væsentligt at stille os selv og alle sammen, også Venstre og De Konservative.
Når jeg har nævnt konkurrenceområdet, synes jeg, jeg vil give en illustration af, hvor besværligt dette med at måle lettelser og byrder ud er.
For er konkurrenceloven en byrde, eller er det en lettelse?
Ja, funktionen for erhvervslivet bliver bedre ved gennemførelse af konkurrenceloven.
Der er overhovedet ikke nogen problemer imellem os.
Vi har været fælles om at gennemføre den.
Når vi nu alle sammen også er enige om, at det vil give en bedre funktion til erhvervslivet, hvordan opgør vi så lettelsen?
Hvordan opgør vi det dér?
Gevinster og lettelser er meget svære at opgøre, de er endnu sværere at opgøre, end byrderne er det.
Her har vi nemlig haft nogle instrumenter i gang i nogle år, der spørger til virksomhedernes forventninger til de administrative byrder,
og jeg understreger dette ord forventninger, fordi det bliver opfattet, som om det er den eneste og skinbarlige sandhed, der kommer fra virksomhederne i testpanelet.
Sådan er det jo naturligvis ikke, sådan mener virksomhederne det heller ikke.
Virksomhederne bliver spurgt på grundlag af et meget foreløbigt lovforslag, hvilke forventninger de har til administrative byrder i denne her sammenhæng.
Det bringer mig så frem til at tale om dette tal, tallet, som regeringen har opgivet at regne sammen, og det er jo ellers meget enkelt, siger man.
I hvert fald optrådte hr. Svend Erik Hovmand med en sammentælling, der hed 1,9 mia. kr. Det bliver gengivet, som om det er det, erhvervslivet nu bliver bebyrdet med.
Det er forventningerne fra virksomhederne til, at det er det, man vil blive bebyrdet med.
Det ville være det rigtige at sige.
Men når det nu er så let at regne ud, kunne hr. Svend Erik Hovmand måske forklare mig, hvordan Venstre kan komme frem til 1,9 mia. kr., og en til Venstre meget, meget, meget nærtstående erhvervsorganisation, nemlig Håndværksrådet, kan komme til til 4,4 mia. kr.?
Det er en usikkerhed, vi normalt vil anse for fuldstændig uacceptabel, og den er ikke til lige at være omfattet af ministeransvarlighedsloven.
1,9 mia. kr. eller 4,4 mia. kr.? Jeg kan give en anden illustration af, hvorfor det er så vanskeligt at lægge sammen, og hvorfor man kan komme frem til endda meget forskellige tal.
Ja, det er, fordi når et lovforslag f.eks. har været ude i testpanelet, er der blevet givet en melding fra nogle virksomheder gående på, at
når man regnede det op på det samlede niveau, ville det være en lettelse i størrelsesordenen 1.600 timer.
Andre virksomheder byder på, at byrden ville være 6.500 timer.
Hvad er så det rigtige?
Er det 1.600 timer i lettelse?
Er det 6.500 i byrde? Eller er det den statistiske sandhed, som ligger lige midt imellem?
- det kan som bekendt være det frygteligste sludder.
Hvor høj er denne talerstol?
Jo, vil nogle sige, den er lige nøjagtig 2,51 m, og andre vil sige: Nej, den er 3,51 m.
Godt, siger vi, så er den midt imellem.
Nej, det er den ikke.
Det kan være, det ene er fuldstændig rigtig, og så er det dér midt imellem noget frygteligt sludder.
Sådan er det også med opgørelsen af forventningerne.
Man kan ikke lægge forventninger, der er vidt forskellige, sammen.
Næ, man kan se en tendens, og den tendens er vigtig at holde sig til.
Man kan få en vejledning om, at her er der nogle særlige problemer.
Tænk om igen: Er der nogle steder, hvor vi kan ændre det, er der nogle steder, hvor vi kan gøre lovforslagene bedre, sådan at byrderne vil blive mindre?
Det er derfor, vi bruger testpanelet.
Og jeg kan bekræfte over for fru Christine Antorini, at alle ministerier nu bruger testpanelet, også Miljøministeriet, og at alle ministerierne gør sig omhyggelige overvejelser, om det er bud fra testpanelet, eller om det er bud fra fokuspaneler, eller om det er ministeriernes vurderinger i samarbejde med brancheorganisationerne, eller om det er ministeriernes bud.
Det er jo ikke sådan, at det står fuldstændig ud i den blå luft om administrative byrder i lovforslagene.
Man kan se, om det er testpanel, man kan se, om det er fokuspanel, eller om det er vurderinger byggende på samarbejdende brancher, eller om det er ministeriernes egne vurderinger.
Jeg tror, det er nyttigt og i øvrigt administrativt lettest også for virksomhederne at have denne palet og ikke have det tvangselement, som ligger i det ene af beslutningsforslagene.
Så har landbruget af gode grunde været nævnt.
Landbruget har mange administrative byrder.
Det understreger hr. Svend Erik Hovmand også.
Det er også landbruget, der har flest ordninger, og det er jo der, byrder flyttes til.
Det har vi naturligvis god grund til at sørge for foregår på en ordentlig måde,
Derfor holder vi nøje regnskab med landbruget, og det er besværligt. Derfor ser vi sådan set også frem til at få en reform af landbrugsordningerne i EU på længere sigt.
Så har vi oplevet en udvikling i landbruget, der er industrialiseret i meget, meget høj grad, og som har ført til anvendelsen af en række kemiske og teknologiske hjælpemidler, medicin, gødning, vækstfremmere, plantegifte, der har ført en lang række ting med sig, som påvirker omverdenen og landbruget selv på en ganske alvorlig måde.
Det forholder vi os så til, når vi skal bidrage til, at landbruget kan løse nogle af landbrugets problemer vedrørende salmonella, vedrørende kogalskab, vedrørende forurening på ejendommene.
Det koster også administrative byrder.
Salmonella, kogalskab, forurening af ejendommene er vi med til at give landbruget nogle muligheder for at løse.
Landbruget leverer en del administrativt knofedt i den anledning, og det er så baggrunden for disse balancer.
Med hensyn til de tal, uanset om det er det ene eller det andet tal, den ene eller den anden optræder med, kan vi jo afsløre, at over tre fjerdedele af de byrder, der kan opregnes, er nogle, vi har været fælles om.
Så der er jo altså også gode fælles begrundelser.