runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Skaarup (DF), 1999-11-24:
Grunden til, at vi i Dansk Folkeparti har stillet det her spørgsmål til sundhedsministeren, er ud fra, som det også kan læses, at man kan gå ind på Internettet og finde oplysninger og opskrifter på, hvorledes man kan fremstille hjemmelavede, syntetiske stoffer.
Nogle af de ting, der bl.a. står på Internettet, er: Hej, jeg hedder Terry, og jeg læser på New York Universitet med kemi som hovedfag.
Jeg fandt ud af måder til at fremstille populære stoffer som Ecstasy, LSD m.fl. på.
Jeg har samlet opskrifter i en meget nem fremstillingsvejledning, og jeg garanterer for, at disse opskrifter virker, eller også får du pengene tilbage.
Han skriver også, at de her opskrifter kun er til personlig forbrug, og man kan indbetale et vist beløb for at få de her opskrifter, og man modtager så en fremstillingsvejledning inden for 4-6 uger, efter man har betalt.
Så siger han også, at man behøver ikke at være superingeniør for at finde ud af de her opskrifter, og at den vejledning er meget nem at følge.
Vi synes i Dansk Folkeparti som sagt
, at det er problematisk at udsprede de her oplysninger med opskrifter, og derfor har vi så stillet det her spørgsmål til sundhedsministeren.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-24:
Jeg synes, det er yderst relevant, det, ministeren er inde på, altså lige præcis det dér med, hvor meget man kan forvente af en skatteyder selv i forhold til spørgsmålet om moral.
Og dér er det jo meget interessant at opleve, at folketingskollegerne nemlig har den dér moral, at så længe man er ansat ude i det civile erhvervsliv og får en løn, der er større end en folketingsgage, så går moralen altså ikke til at bidrage til nogle særlige foranstaltninger, men det gør den, når man bliver folketingsmedlem og kommer i offentlighedens søgelys.
Det er det, jeg mener, og det bruger jeg som udgangspunkt, som afsæt til at debattere det, ministeren er inde på, nemlig spørgsmålet: Kan vi forvente, at skatteyderne har en særlig moral, som gør, at skatteyderne af egen drift betaler mere i skat, end de nødvendigvis er forpligtet til efter reglerne?
Derfor tror jeg, det er afgørende vigtigt, at vi får set på reglerne.
Det var også derfor, jeg spurgte skatteministeren, og jeg vil gentage spørgsmålet: Vil skatteministeren fortsætte de undersøgelser, der er på de her områder, og tilstille Folketinget undersøgelsernes resultat?
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Til hr. Frank Aaen, som jeg sådan set har opfattet som hovedspørgeren, og også til medspørgeren, hr. Kristian Thulesen Dahl, omkring moral: Jamen jeg er utrolig enig med hr. Frank Aaen i, at det her ikke er noget, der skal gøres op i antal.
Altså min egen oplevelse er, at den danske befolknings parathed til at betale en høj skat - og det kan vi jo glæde os over at mange er, faktisk et ret stort flertal, viser undersøgelser - er meget afhængig af, at man oplever, at andre også betaler deres rimelige andel, som det ene, og som det andet, at man får, om jeg så må sige, varer af den kvalitet, som man mener man betaler for over skatten.
Derfor er det her ikke bare et spørgsmål om, hvor mange kroner og øre det drejer sig om, og det var heller ikke det, der lå i mit svar - jeg forsøgte at svare så præcist som muligt på det spørgsmål, som var formuleret - men alene en oplysning om, at det formentlig ikke er de store penge, vi taler om her.
Men hvis befolkningens oplevelse er, at hvis det er sådan, at man selv kan indrette sig og i øvrigt er rig nok, så kan man smyge sig uden om en normal skat, så mener jeg, at vi har et megaproblem, som vi er nødt til at forholde os helt konkret til og gøre noget ved.
Til hr. Thulesen Dahl vil jeg så sige, at den der med at sige, at man gerne må have lov til at sidde og nørkle i alle reglerne for at prøve at finde ud af, hvordan man nu kan smyge sige udenom, og at det er god moral,
det er ikke min opfattelse.
Altså man kan sige, at der ikke er noget ulovligt i det, men en af vore forbandelser er jo, at der hele tiden sidder en hob af revisorer og advokater og kloge folk, som forsøger at finde omvejene for at undgå at betale normalt, og det er derfor, vi får så komplicerede skatteregler.
Hvis det var sådan, at der var en vis parathed til ikke kun at nyde, men også at yde, så kunne vi have meget, meget enklere regler.
Så en hr. Riskær Petersen, som stiller sig frem og siger, at han godt nok brugte den dér, men det var, fordi reglerne var sådan, så han var god nok, giver jeg ikke fem flade øre for, må jeg sige.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-24:
Indledningsvis vil jeg lige sige, at jeg har forstået det således, at min medspørger, hr. Frank Aaen, betaler en partiskat, og det er bl.a. for at nå ned på en faglærts løn i København, tror jeg det er, i indkomst.
Det gjorde min medspørger, hr. Frank Aaen, ikke, da han tidligere havde et arbejde uden for Folketinget, hvor han tjente mere, så vidt det er oplyst, end et folketingsmedlem.
Det vil jeg gerne bruge som afsæt til at spørge ministeren, om det ikke er rigtigt, at man ikke sådan kan forlange en særlig moral af skatteyderne, der gør, at de af egen drift betaler mere i skat, end de er forpligtede til, og at det derfor drejer sig om, hvordan vi indretter reglerne ud fra en overordnet moral om, hvor meget folk skal betale, og ikke som et udtryk for, at vi beder folk om, at de sådan af egen drift ud over det, de bliver fastsat til at betale i skat, skal betale en skat.
Jeg vil så ud over det - ministeren har redegjort for, hvad man har været i gang med at undersøge - bare lige med hensyn til provenutab osv. bede ministeren bekræfte, at man undersøger videre, også i forhold til de andre typer af beskatningsobjekter, som ikke var nævnt i det, skatteministeren her redegjorde for.
Frank Aaen (EL), 1999-11-24:
Det er jo den lighedssætning, vi var inde på før.
Og hvis vi ønsker, at folk skal betale deres skat og gøre det nogenlunde med glæde, fordi de får noget for pengene, så må vi selvfølgelig vise stor omhu for, at der ikke er nogen, der kan undslippe på en helt urimelig måde. Jeg har forståelse for, at man ikke er i stand til at opgøre tallene i dag, men jeg vil gerne spørge, om det ikke er sådan, at når der er tale om en, der ejer sit eget selskab og stiller noget meget billigt til rådighed for ejeren, så slipper vedkommende for det første meget billigt i personskat - det er den ene form for skattefidus - men i anden omgang betyder det jo også, at det selskab, man ejer, får et mindre overskud, fordi man har trukket penge ud på den måde, og dermed slipper billigere i selskabsskat.
Har jeg ikke ret, når jeg siger, at de fiduser, vi her taler om, i virkeligheden betales så at sige dobbelt op af skattemyndighederne, og at det er en ekstra anledning til, at vi selvfølgelig skal få fjernet det morads, der tilsyneladende er?
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Hvis der med ordninger henvises til alt det, der blev omtalt i den pågældende tv-udsendelse, ja, så må jeg sige, at udsendelsen også indeholdt en række forkerte og vildledende oplysninger, og det var jo det, jeg lovede hr. Thulesen Dahl at han blev nærmere orienteret om.
Men videre kan jeg så også oplyse, at Told- og Skattestyrelsen med den tid, der har været til rådighed, har undersøgt, hvor mange hovedaktionærer i de syv Øresundskommuner, dvs. Gentofte, Lyngby-Taarbæk, Søllerød, Hørsholm, Karlebo, Fredensborg-Humlebæk og Helsingør, der bor til leje i en villa vurderet til over 3 mio. kr., som ejes af et selskab, de selv behersker.
Resultatet af undersøgelsen er, at der i de syv kommuner findes 120 hovedaktionærer, der bor til leje på denne måde.
På baggrund af denne meget foreløbige undersøgelse, må vi sige, skønner Told- og Skattestyrelsen, at der på landsplan kan være tale om i størrelsesordenen omkring 200 ejendomme.
Undersøgelsen har ikke omfattet rådighed over sommerhus, båd og bil.
Med hensyn til spørgsmålets anden del, om provenutabet ved ordningen, har Skatteministeriet ikke i øjeblikket noget overblik over, i hvilket omfang beskatningen i praksis er lavere end den normalbeskatning, der er tilsigtet med de gældende regler.
Det gælder ikke mindst, hvorvidt de beløb, der indtægtsføres på selvangivelsen, afspejler markedslejen.
Derfor er det også umuligt på det nuværende grundlag at skønne over et provenutab, men antallet alene indikerer, at her må der være tale om et forholdsvis beskedent beløb.
Frank Aaen (EL), 1999-11-24:
»Hvor udbredt mener ministeren at de i DR Dokumentars udsendelse den 16. november 1999 nævnte ordninger er, og hvilket provenutab skønnes der at være?«
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Jeg tror, at det eksempel på en konkret sag fra et skatteankenævn, som hr. Frank Aaen nævnede, er velkendt, fordi det har været ganske meget omtalt i pressen.
Men jeg vil være meget, meget tilbageholdende med at bruge det som noget, der sker ude i skatteankenævnene.
Det er bestemt ikke det, jeg hører, når jeg møder folk, som sidder i et skatteankenævn. Og da der jo selv dér, hvor der måtte være et flertal af forholdsvis ensartet politisk karakter, jo også sidder andre, som overvåger, at tingene bliver fulgt op, tror jeg ikke, at der kan ske den slags, uden at det som minimum ender hos Told- og Skattestyrelsen, fordi man har en mulighed for at anke den vej over og gøre opmærksom på, at der er regler, der ikke bliver overholdt. Med hensyn til, hvordan Dansk Folkeparti stemte, må jeg da bare sige: Jamen der er jo større glæde i himlen over en synder, der omvender sig, end over 10 retfærdige.
Og indimellem skal der jo udsendelser til af en karakter, så folket kan se, at man har taget fejl, inden man ændrer sig, og jeg glæder mig, hver gang det sker.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 1999-11-24:
Nu må vi jo ikke debattere spørgerne imellem, så jeg vil bare notere mig - og det forstod jeg også skatteministeren var enig i - at da vi begrænsede skattefidusen lidt vedrørende gratis firmabil, stemte Dansk Folkeparti imod, og at Dansk Folkeparti altså i den situation forsvarede, at skattefidusen for dem, der kører i Ferrari, skal være så stor som muligt.
Ole Stavad (S), 1999-11-24:
Må jeg ikke foreslå hr. Kristian Thulesen Dahl, da jeg har sendt to breve til Danmarks Radio, at jeg skænker ham en kopi af disse to breve, for det tror jeg er en mere konkret og bedre måde at svare på. Så til hr. Frank Aaen, der spørger, om problemet også eksempelvis kan være nogle skatteankenævn, der sidder og træffer mere politiske end - om jeg så må sige - efter reglerne-beslutninger.
Dertil vil jeg gerne sige, at jeg har ikke noget belæg for at komme med en påstand af den karakter.
Og hvis jeg skulle komme med sådan en, skal jeg have meget klare, sikre beviser på det, og det har jeg bestemt ikke, vil jeg gerne understrege.
Men jeg mener - og det er også til hr. Thulesen Dahl - at jeg allerede har set så meget i de seneste dage, at jeg kan konstatere, at der nok er en vis forskellig praksis på det her felt, og at det, vi taler om, derfor er såvel en ligningsmæssig gennemgang som en præcisering af, hvordan reglerne skal opfattes og fortolkes, så det sker ens alle steder. Told- og Skattestyrelsen var allerede lang tid inden den her udsendelse i gang med at forberede en større ligningsmæssig gennemgang på feltet.
Det arbejde bliver i sagens natur fortsat, og derudover - som jeg vil vende tilbage til under en senere besvarelse - mener jeg så også, at vi skal ind og kigge på noget i forhold til lovreglerne.
Så det er ikke et enten-eller.
Jeg føler mig ret overbevist om og sikker på i dag, efter at have været nede i substansen så grundigt, som man nu kan nå på nogle dage, at det er et både-og.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Kan ministeren også bekræfte, at det faktisk forholder sig sådan, at i de sager, som har været forelagt for ministeren, hvor der har været fejl i, hvor det måske har været af en grovere karakter, er det faktisk rettet igen, sådan at de enkelte sager endte på en ordentlig måde?
Så det her er faktisk ikke nødvendigt, og jeg synes, det er meget betænkeligt, at ministeren ikke kan sætte et tal på, hvor meget det her vil betyde fremover, altså hvor mange visa der skal gives ekstra. Jeg er oplyst om de 128, men nu er det sådan, at i Dansk Folkeparti - det er måske ikke noget, man bruger så meget i regeringen - tænker vi meget på fremtiden, og derfor er det vigtigt for os, at vi får det her oplyst.
Når ministeren oplyser, at i 94 pct. af sagerne har der ikke været nogen problemer - det vil sige, at der måske er 6 pct. tilbage, hvor der har været nogle enkelte problemer - er det så ikke et faktum, at det her egentlig bare er et spørgsmål om at få noget mere administrativt personale i gang?
Og kan ministeren oplyse, hvor meget ekstra administrativt personale der skal til for at indordne sig under de nye regler?
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Som jeg sagde i mit første svar, er den begrundelse, jeg nu skriver, en direkte følge af forvaltningsloven.
Forvaltningsloven bestemmer nemlig således, at afgørelsen skal være ledsaget af en begrundelse.
Og jeg vil da ikke tro, at jeg for 1 års tid siden skulle have sagt, at jeg ikke skulle give en begrundelse for mine afslag.
Det vil jeg ikke tro jeg nogen sinde har sagt.
Men altså, der har været rejst nogle enkelte sager, også af nogle af de pågældende, hvor man syntes, man ville have et bedre svar.
Og så har jeg skrevet til Retsudvalget, så de ved, hvordan vi gør fremover.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Hvis vi går ca. 1 års tid tilbage, har det her også været drøftet.
Og der har ministeren udtalt, at der overhovedet ikke var noget grundlag, netop på grund af de 94 pct., for at indføre det her, og det ville faktisk også bare være omvendt bevisførelse.
Hvad er det, der gør, at ministeren har ændret holdning?
Det er ikke mindre end 1 år siden, at det har været drøftet, hvor ministeren har udtalt, at det var der overhovedet ikke noget grundlag for.
Jeg takker for ministerens svar, men er nødt til at spørge om, hvad er det, der gør, at man lige pludselig ændrer holdning til det her.
Hvad er det, der gør, at man faktisk lige pludselig ser, at der er et stort problem her?
Og kunne ministeren forklare, hvor stor en procentdel det er, der faktisk har været problemer med.
Er fakta ikke, at problemerne faktisk ikke har været så store, men at regeringen er blevet tvunget ud i det her?
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Jeg går ud fra, at spørgeren henviser til Indenrigsministeriets notat af 18. november, som er sendt den 19. november til Folketingets Retsudvalg.
Og det er en følge af den forvaltningslov, vi har haft i mange år, og det er også dermed en opfølgning af det.
Så kan man spørge: Hvorfor præciserer vi det?
Ja, det er nok, fordi der har været grund til det måske på grund af de mange, 125.000 visumsager, der er.
Det er begrundelsen.
Egil Møller (DF), 1999-11-24:
Jeg lyttede til ministerens udtalelse om, at der jo vil ske konkurser i alle brancher, at sådan er livet nu engang, at det vil der.
Men rejsekongens fald fra tinderne var jo noget, man kunne forvente, fordi Rejsegarantifondens medarbejdere og også direktøren, netop formanden for Rejsegarantifonden, jo faktisk vidste, at der var noget galt i mange måneder inden selve konkursen.
Og det greb de så ikke ind over for, da de ikke havde kompetence til det.
Og så er det, jeg spørger ministeren: Vil man så ikke ved nærmere eftertanke arbejde for, at der bliver mulighed for, at man får strammet reglerne op, så man undgår, at vi stiller mange forbrugere i den situation, at de får disse skuffede forventninger.
Og det skal selvfølgelig så etableres i samarbejde med rejsebranchens aktører.
Og så er jeg enig i, at vi naturligvis ikke må forhindre nye aktører i at opstå, i og med at man laver regler, der ikke kan administreres, og at man så ikke kan komme i gang med sin virksomhed.
Pia Gjellerup (S), 1999-11-24:
Jeg anser det for at være min opgave at sikre, at der er så gode rammer for forbrugerne som muligt i forhold til at kunne sikre sig at købe billige, ordentlige rejser.
Og i de situationer - og det er det, vi har taget højde for med rejsegarantiloven - hvor der måtte være konkurser, og det vil der være inden for rejsebranchen, lige så vel som der vil være det inden for andre brancher, så at sikre forbrugerne økonomisk.
Derfor er vi inde og sikre forbrugerne.
Det synes jeg er meget vigtigt.
Den anden side af det er at sørge for, at man ikke hæger om de rejsebureauer, vi har, på en sådan måde, at man afskærer nye rejsebureauer fra at komme ud og konkurrere med dem.
Det vil ikke være til gunst for forbrugerne.
Der har også i spørgsmålet været rejst et emne om tilsyn, om man ikke kunne bidrage til en branches forbedring ved at indføre et tilsyn.
Jeg vil blot sige, at det kunne være nyttigt, hvis spørgeren også fortalte, om det ville medvirke til at øge forbrugernes muligheder, eller om det blot ville være med til at sikre, at konkurserne blev afdækket tidligere, og at det derfor bare var nogle andre forbrugere, der kom i klemme.
Egil Møller (DF), 1999-11-24:
Jeg siger tak til ministeren, og jeg vil godt lige uddybe spørgsmålet i retning af at spørge ministeren, om det overhovedet ikke gør indtryk på ministeren, at mange danskere faktisk kommer i en situation, hvor de får nogle skuffede forventninger.
De får deres rejsedrømme ødelagt, de får deres ferieplaner smadret, og så samtidig opnår man her en situation, hvor en hel branche faktisk kommer i mistillid.
Vi har jo set, at der har været 30 konkurser i Danmark inden for de sidste 3 år.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Jamen livet står jo ikke stille.
Det er jo umuligt at vide, hvad der fremover kan komme af folk, der gerne vil have visum til Danmark.
Det kan jeg ikke svare på, men jeg mener ikke,
de nye præciseringer, som er fremsendt til Retsudvalget, som jeg hidtil har svaret på her, i sig selv giver nogen større ændring i forhold til nu. Jeg har sagt, at det er promillerne - altså om det er et større tal, skal jeg ikke kunne sige, men i alt fald, hvis vi skulle stramme lige så meget op som f.eks. Holland og de lande, der ligger under os, så var der virkelig tale herom.
Vi er helt nede på, om det er 94,1 pct. eller 93,9 pct. kan jeg ikke sige, men det er i den størrelsesorden, vi sidder og taler.
Man spørger, som om det er forfærdeligt, at vi gav visum til nogle mennesker.
Det er vel i og for sig ikke så forfærdeligt.
De, der søger visum i Danmark, er vel nogle, der har behov for at få visum i Danmark.
Når vi så en gang imellem siger nej, så er det, fordi vi har en mistanke om, at det måske ikke var så godt at give det til de personer, og det er der ikke ændret på. Hermed sluttede spørgsmålet.
Egil Møller (DF), 1999-11-24:
Som det er ministeren bekendt, har bankerne et tilsyn.
Også i
Man kunne egentlig godt drage en vis sammenligning med forbrugerne her, hvor de forudbetaler en rejse, uden at de så har sikkerhed for, at den bliver til noget, men de har i hvert fald afleveret deres kontante midler, inden de får produktet.
Når man så fra branchens side opfordrer til, at man i lighed med, hvad der foregår inden for bankverdenen, beder om at få et tilsyn, et uvildigt tilsyn, så har jeg svært ved at forstå ministerens argumentation for, at man ikke vil bakke et sådant ønske op.
Så jeg vil godt sådan afslutningsvis spørge, om det er uigenkaldeligt, at ingen anmodninger, ej heller fra kompetente folk inden for rejsebranchen, gør indtryk på ministeren.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Jeg kan ikke bekræfte, at det her er svar på omvendt bevisførelse.
Med hensyn til hr. Christian H. Hansens bemærkninger om, hvorvidt det giver anledning til at ansætte mere personale derude, er det i hvert fald ikke de oplysninger, jeg ligger inde med, der skulle begrunde noget sådant.
Til gengæld har jeg oplyst over for Retsudvalget, som var på besøg derude, at man ville uddanne personalet noget bedre, man ville rokere lidt mellem hinanden, sådan at flere kommer ind i de her sager.
Så jeg tror i og for sig kun, det er en ganske almindelig administrativ opstramning, som enhver, der leder en offentlig virksomhed, bør foretage en gang imellem.
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
»Hvad er baggrunden for, at ministeren har accepteret, at ethvert afslag på en ansøgning om visum også skal indeholde en individuel begrundelse?
Skriftlig begrundelse
Ministerens standpunkt har tidligere været, at der ikke skulle ske en individuel bedømmelse, fordi det ville føre til en regulær sagsbehandling med omvendt bevisførelse.
Nu har ministeren indtaget det modsatte standpunkt, og derfor bedes det af svaret fremgå, hvad årsagen er hertil.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Jeg skjuler heller ikke, at der er enkelte af Folketingets medlemmer, der har påpeget, at de syntes, det var en god idé, men det betragter jeg i og for sig ikke som et pres, men som en naturlig ting at gøre.
Hvis man opdager, at der er en ting, der kan gøres bedre, og man kan gøre det for de samme midler, så gør man det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-24:
have lavet noget talmateriale, der belyser, hvor mange flere der vil kunne få et visum.
Og derfor må jeg spørge indenrigsministeren, om det materiale, som man har haft i de forhandlinger omkring de forhold, er det materiale, som ministeren vil tilstille Folketinget, så Folketinget kan se, hvor mange flere man regner med at udstede visa til efter de nye regler i forhold til de gamle.
Thorkild Simonsen (S), 1999-11-24:
Jeg vil ikke love Folketinget, at der ikke kan begås fejl, det vil jeg ikke, men det er jo ikke et mål i sig selv, naturligvis.
Men når man har med så mange sager at gøre, og med et personale på 300-400, så tror jeg selv, man vil sige, at der en gang imellem kan begås fejl.
Nu er det heldigvis sådan, at her kan fejlen faktisk ret hurtigt fanges op igen, specielt
Så altså der er ikke nogen større fare i det.
Men til spørgsmålet om, hvor mange flere der her vil blive: Det er promiller, måske endda kun af de 7.500 - det er de 6 pct.
Det kan ikke rokke noget som helst.
Peter Skaarup (DF), 1999-11-24:
Jeg synes ikke rigtig, vi kommer så meget nærmere, hvad det her egentlig får af konsekvenser.
Jeg synes, vi savner et svar fra indenrigsministeren på, f.eks. hvor mange ekstra opholdstilladelser ministeren regner med at der kommer ud af det her.
Det, man tænker på, er, hvad der kan komme fremover.
Så vil jeg godt derudover spørge indenrigsministeren: Nu har indenrigsministerens udgangspunkt til hele debatten omkring de her lidt lempeligere vilkår, som bl.a. hr. Peter Duetoft og hr. Jørgen Estrup var inde på skulle laves, jo været, at reglerne egentlig var gode nok, men alligevel er der nu sket nogle ændringer, og man har erkendt nogle fejl og sådan noget, men sådan set i bakspejlet: Hvad er det egentlig, som har gjort, at indenrigsministeren har lavet de her ændringer?
Mener indenrigsministeren selv, at der har været tale om en for hård praksis tidligere på nogle områder, hvis vi går 1, 2, 3 år tilbage, eller mener ministeren egentlig, at praksis har været god nok?
Christian H. Hansen (DF), 1999-11-24:
Jeg vil lige spørge lidt til de sidste 6 pct., som man siger
ikke er gået igennem.
Hvor mange af de 6 pct. har så været nogle, hvor der virkelig har været nogle problemer?
Og vil ministeren bekræfte, at det her kun er noget, man indfører på grund af et pres?
For faktum er jo, at har der været nogle fejl før, ja, så har man også været fleksibel og kigget på sagerne igen og fået dem rettet.
Og tror ministeren, at man med det her fremover helt vil undgå fejl?