Ove Hygum (S), 1999-11-19:
»Kan vi ikke gøre det lidt bedre?«
Jo, den kloge bemærkning fra statsministerens side i nytårstalen 1998 satte en god debat i gang.
Siden hen er der flere og flere, der har forstået, at når statsministeren anvendte ordet »vi«, var det ikke os i regeringen isoleret, og det var ikke alene Folketinget; det var alle i det danske samfund, der skulle overveje, om vi ikke kunne gøre det lidt bedre i forhold til børnefamiliernes situation.
Siden da er der på mange ansættelsesområder og i mange overenskomster indført omsorgsdage, familiefridage, og der er ved pinsepakkeforhandlingerne lavet højere fripladsgrænser.
Og man må anerkende, at en række kommuner, mange kommuner, har udviklet tusindvis af flere daginstitutionspladser, og nu lægger vi yderligere en ting til, nemlig en mere fleksibel børnepasningsorlov.
Og selv om jeg har fornemmet, at det har været ved at koste gebisset på flere ordfører at sige, at det er mere fleksibelt, så lytter jeg mig til, at der er en forståelse for, at der er elementer i det her lovforslag, som bestemt trækker i den rigtige retning.
Hr. Ole M. Nielsen spørger: Skulle man ikke lade arbejdsmarkedets parter udtale sig om nytårstalen, inden den blev holdt?
Til det er der meget enkelt at sige: Arbejdsmarkedets parter siger jo ikke samstemmende, hvad der bør ske på det her område.
Arbejdsgiverne er bekymrede over den øgede fleksibilitet.
Fagbevægelsen ønsker, at der skal være tale om meget mere fleksibilitet. Vi har derfor afvejet hensynet på den ene side til bedre vilkår for børnefamilierne og hensynet på den anden side til det nødvendige udbud af arbejdskraft.
Det er rart at høre en så præcis melding, så man ved, hvad man har at forholde sig til.
Den samme kvittering kan jeg jo ikke give til Venstres ordfører, hr. Kristian Jensen.
Med en så velmenende ordflom fossende ud af munden på Venstres ordfører tror jeg vi alle står tilbage med det store spørgsmålstegn: Hvor vil Venstre egentlig hen?
Og hvorfor ikke forholde sig til det lovforslag, vi skal diskutere, og som er lagt frem her til første behandling i dag?
Det er muligt, at Venstre har en plan for at forbedre børnefamiliernes vilkår, men hvorfor så holde den så hemmelig ved at pakke den ind i de mange, mange sætninger?
Jeg er ked af, at flere har overset, at der ud over det med fleksibiliteten også er to meget konkrete forbedringer.
Mange forældre har tilkendegivet, at de nuværende bestemmelser om børnenes brug af daginstitution under forældrenes orlov er for stramme, fordi de nuværende regler udelukker en såkaldt indkøringsperiode.
Jeg ved fra mange forældre, der har stiftet bekendtskab med lovforslaget, at det her opfattes som en klar imødekommelse og giver en langt bedre mulighed for at mildne den overgang, der er fra at være passet hjemme til fremover at være passet på institution.
Derudover er det også kun ganske få, der har fået øje på, at vi med lovforslaget også vil hjælpe den lille gruppe forældre, som passer et handicappet barn, med hjælp efter loven om social service.
Om midlerne vil jeg sige, at det er svært at skønne, hvilke adfærdsændringer det her lovforslag kan give anledning til.
Men vi er ikke i tvivl om, at der vil være nogle, der vil holde kortere orlov, og der vil være nogle, som hidtil ikke har fundet det muligt at anvende mulighederne for børnepasningsorlov, der fremadrettet vil gøre det.
Det er vores opfattelse, at det ikke vil gå helt op, og derfor er vores bedste skøn, at det vil lægge beslag på yderligere ca. 100 mio. kr. Jeg forstår på flere ordførere, at der er en række punkter i lovforslaget, som man gerne ønsker en nærmere behandling af og drøftelse om under udvalgsarbejdet, og jeg tilsiger selvfølgelig et godt stykke samarbejde i den videre lovbehandling.
Forslagsstillerne foreslår, at regeringen skal fremsætte et lovforslag, der indsnævrer retsgrundlaget for iværksættelse af faglige blokader på arbejdsmarkedet.
Ifølge forslaget skal det ikke være lovligt for en faglig organisation at etablere en faglig blokade mod en virksomhed, når kun et mindretal af de ansatte på virksomheden er medlemmer og virksomheden har indgået overenskomst med en anden faglig organisation. Forslaget begrundes med en tendens til at iværksætte blokader, hvis primære formål har været at sikre en monopollignende status for den pågældende faglige organisation i forhold til konkurrerende organisationer.
Forslagsstillerne mener, at blokaderne mod virksomhederne Ikadan og Brørup reelt var magtkampe mellem to konkurrerende organisationer.
Forslagsstillerne peger på, at sådanne magtkampe kan være langvarige og have omfattende skadevirkninger for økonomi og beskæftigelse på de ramte virksomheder.
Derfor er det efter forslagsstillernes opfattelse nødvendigt at indsnævre retten til blokader med et lovforslag.
Jeg finder det mildest talt forstemmende, at partier, som normalt plejer at anerkende den danske model, i dag forsøger at få tilslutning til at begrænse blokaderetten ved lov.
Det er ikke mere end halvanden måned siden, vi fejrede et jubilæum på det danske arbejdsmarked: Vi fejrede 100-års-dagen for Septemberforligets indgåelse - et forlig, der lagde grundstenen til det velfærdssamfund, som vi kender i dag.
Og læg nu mærke til, at det, der gjorde det forlig så specielt, var, at arbejdsmarkedets parter gensidigt anerkendte hinanden og dermed stoppede Danmarks længste og Danmarks mest opslidende arbejdskamp!
Og det forlig banede vejen for den regulering af arbejdsmarkedet, der herhjemme er karakteriseret ved aftaler i stedet for lovgivning, og det var begyndelsen til den danske model - et arbejdsretligt system, der er beundret verden over.
Historien, der har fulgt efter forliget, har vist, at arbejdsmarkedets parter har været i stand til at håndtere og løse problemerne på arbejdsmarkedet.
Regeringen mener bestemt ikke, at der er behov for en lovmæssig begrænsning af blokaderetten.
Jeg vil gerne understrege, at arbejdsmarkedets parter i meget høj grad er bevidste om det ansvar, der påhviler dem.
Blokader og strejker er arbejdsretlige kampskridt, som arbejdere og deres fagforeninger kan anvende til at få en arbejdsgiver til at forhandle om indgåelse af en overenskomst.
Der skal være en faglig interesse, som har passende styrke og aktualitet, når blokader og strejker anvendes som middel til at opnå overenskomst.
og aktualitet
Jeg vil gerne understrege, at det er regeringens generelle opfattelse, at vi herinde skal være tilbageholdende
med at lave lovgivning på områder, der traditionelt er overladt til arbejdsmarkedets parters regulering
Desuden vil jeg pege på, at Danmark er bundet af internationale konventioner og aftaler, og jeg kan ikke skjule min forundring over, at en tidligere arbejdsminister ikke er mere opmærksom på dét, når jeg ser, at den tidligere arbejdsminister er at finde blandt forslagsstillerne. Retten til kollektive kampskridt er jo netop en af de fundamentale rettigheder, som er beskyttet både i ILO's konventioner og i Europarådets socialpagt.
Nuvel, retten kan godt begrænses, men kun i ganske særlige tilfælde.
Det gælder f.eks., hvor det er nødvendigt for beskyttelse af statens sikkerhed eller den offentlige sundhed eller moral.
Men det skal samtidig siges, at både ILO og Europarådet anlægger en streng fortolkning af, hvad det så betyder.
Specielt i ILO anerkender man også de såkaldte væsentlige tjenesteydelser, essentiel services, hvor en afbrydelse i arbejdet kan udsætte en del af eller hele befolkningens sikkerhed og sundhed for fare.
Det kræver næppe den helt store analytiske indsigt at foruddiskontere, hvad der bliver konklusionen fra regeringens side.