runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-28:
Hr. Peter Duetoft må naturligvis undskylde, at jeg var enig med ham.
Men nok om det.
Jeg vil godt spørge hr. Jacob Buksti: Er det rigtigt forstået - det står jo klart på lystavlen nu - at Socialdemokratiet ikke ønsker en grundlovsændring på grund af EU-spørgsmålet?
Det vil sige, at så kan vejen være banet for, at man kan have en god debat om de ting, der kan være væsentlige, f.eks. menneskerettigheder, politiske rettigheder osv., osv.
Aage Frandsen (SF), 1999-01-28:
Ligesom vi fra SF's side synes, at statsministerens og senere Socialdemokratiets idé om høringer var udmærkede, synes vi også, at ideen om at bede nogle eksperter om at kigge på tingene kan være fornuftig.
Jeg lagde mærke til, at fru Birthe Rønn Hornbech brugte udtrykket, at det skulle være eksperter i statsret.
Er det ikke for snævert?
Er det ikke bedst at tænke lidt bredere?
Og i den forbindelse: Er det ikke primært omkring menneskerettigheder, at problemet måske er, og er det ikke omkring det internationale, i forhold til internationale konventioner i det hele taget og internationalt samarbejde, at problematikken særlig er?
Så vil jeg også spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om ikke det er sådan, at vi rent faktisk har fået ekstremt meget litteratur på det her område i de senere år netop af de pågældende eksperter.
Jeg har taget nogle bøger med i dag, nogle af de senest udkomne.
Den allerseneste er fra sidste år om grundloven og menneskerettighederne, en interessant bog.
Så vil jeg stille spørgsmålet til sidst til fru Birthe Rønn Hornbech: Netop fru Birthe Rønn Hornbechs argumentation om, at grundlovens ånd og bogstav ikke overholdes, er det ikke et argument for, at vi er nødt til at kigge på ånd og bogstav, og netop også bogstav?
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-28:
Nu fyrede fru Birthe Rønn Hornbech lige en salve af mod os, der forsvarer eksklusivparagrafferne.
Derfor vil jeg godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech, om jeg forstod hende korrekt, at hun sådan set vil aflive arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet, herunder altså ret til at ansætte, hvem arbejdsgiveren ønsker. Altså eksklusivaftalerne er jo grundlæggende set en aftale mellem arbejderne og arbejdsgiveren om, at der på en given virksomhed kun skal ansættes folk, der er medlem af en bestemt faglig organisation. Den ret for arbejdsgiverne til at træffe beslutning om, hvem der skal ansættes, vil fru Birthe Rønn Hornbech altså aflive.
Er der andre dele af arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet, som skal indskrænkes?
Eller er det kun lige den ret, som forsvarer lønmodtagerne, der skal indskrænkes?
Jacob Buksti (S), 1999-01-28:
Jeg vil da godt i den almindelig åbne og positive ånd, der eksisterer her i dag, sige, at vi synes da også, at det forslag, som fru Birthe Rønn Hornbech kommer med, lyder
tilpas interessant
Men jeg er også enig med hr. Aage Frandsen i, at spørgsmålet her er, hvad det er for en type mennesker, det i givet fald skal være, og især hvornår.
Så kan det være, at vi skal gå i gang med den der type diskussion, men det må vi jo diskutere.
Nu opstillede fru Birthe Rønn Hornbech sådan et katalog
af synspunkter på det, som blev kaldt for beskyttelsesretten, og som vel alt sammen flugtede meget godt med Venstres syn sådan på individet og individets rettigheder
Jeg vil godt spørge, om det også indgår i den der overvejelse, som Venstre gør sig: at individet en gang imellem må tage hensyn til fællesskabet, og at det derfor også en gang imellem måske er, at grundloven også skal beskytte fællesskabet, altså beskytte fællesskabet mod individet. Er det sådan, at der slet ikke skal være noget om, at der måske skulle skrives noget om, at f.eks. naturen også havde nogle rettigheder, og at fællesskabet havde nogle rettigheder, eller er det kun det enkelte individ?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-01-28:
Ja, meget kan man sige, men fru Birthe Rønn Hornbech var da i det mindste ret klar i sin tale om, at Venstre ønsker at få en grundlovsændring, og det synes jeg da er befriende.
Det, der er mit spørgsmål, er, hvordan Venstre i praksis forestiller sig, at man ville kunne skrive sig ud af de problemer Venstre rejser.
Vi i Dansk Folkeparti er altså fuldstændig enige i de forskellige punkter, fru Birthe Rønn Hornbech nævner, hvor vi i vores tolkning af grundloven gerne vil have en større respekt for det, der står i grundloven.
Men hvordan man skal skrive sig ud af f.eks. spørgsmålet om krænkelse af ejendomsretten, det vil jeg sætte et stort spørgsmålstegn ved.
Hvis man læser § 73, er den jo rimelig klar.
Hvordan man kan gøre den mere præcis i retning af at forhindre Folketingets flertal i at vedtage nogen af de love, Folketingets flertal har vedtaget, stiller jeg mig meget tvivlende over for.
I virkeligheden er det, der vel er tale om, at Højesteret skal tage det at være forfatningsdomstol mere alvorligt.
Der fik vi jo gudskelov et gennembrud i forbindelse med debatten om Maastrichttraktaten, hvor Højesteret gik ind og i højere grad påtog sig den rolle, og det er vel den vej, vi skal gå, frem for at tro, at man kan skrive sig ud af problemerne og gøre f.eks. § 73 mere tydelig.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-01-28:
Både hr. Aage Frandsen og hr. Jacob Buksti var inde på, om det nu kun skulle være statsretseksperter.
Nej altså, vi kan da diskutere, om man kalder dem alle sammen statsretseksperter eller vi absolut skal kalde nogle af dem, der også er professorer i statsforfatningsret, menneskerettighedseksperter; det skal ikke komme an på det.
Hr. Aage Frandsen har jo fuldkommen ret i - han behøver
ikke medbringe litteraturen, jeg kender den - at problemet jo netop er, at der er for meget.
Derfor synes vi, det kunne være en god ting for Folketinget at få det beslutningsgrundlag, der kunne ligge i, at vi fik linet de forskellige eksperter op, fik en gennemgang af grundloven, for det er jo ikke det, menneskerettighedslitteraturen gør; der er jo en anden indfaldsvinkel. Så må jeg sige, at det selvfølgelig smerter mig, men jeg vidste det jo godt, at hr. Søren Søndergaard og jeg, som arbejder så glimrende sammen, jo selvfølgelig er helt grundlæggende uenige.
Jeg mener det stik modsatte af hr. Søren Søndergaard.
Der er jo netop ikke gennem eksklusivaftaler rettigheder for arbejdsgiverne, de er jo udsat for pression.
Det er dét, det handler om, og det er dét, vi vil have ophævet.
Så var hr. Buksti inde på, om ikke man også skulle tage hensyn til fællesskabet.
Jamen vi bestiller da ikke andet hver eneste dag, når vi lovgiver.
Jeg vil godt sige, at vi har det grundlæggende udgangspunkt, der er anderledes end Socialdemokratiets, at det er fællesskabet, der er til for den enkeltes skyld, at fællesskabet udspringer af, at vi er en række enkeltmennesker.
Det er ikke omvendt.
Vi er arge modstandere af gruppetyranni.
Hr. Kristian Thulesen Dahl spørger, hvordan vi vil udforme grundloven.
Jamen det har vi ikke lagt os fast på, det er netop ikke os, der foreslår nedsættelse af en grundlovskommission.
Det, vi har ønsket at pege på i dag, er de emner, som vi mener at vi skal koncentrere os om.
Hr. Thulesen Dahl ved jo også, at jeg bestandig har været ude med, at en grundlovsændring ikke er nødvendig.
Det er lovgivningen herinde, der er for dårlig.
Det er lovgivningen, der indskrænker frihedsrettighederne.
Men netop fordi vi er så optaget af det grundlæggende frihedssyn i den daglige lovgivning, er det klart, at det naturligvis også vil give sig til kende, når Venstre til sin tid skal diskutere en ny grundlov.
Egil Møller (DF), 1999-01-28:
Lovforslaget tager sigte på at forbyde staten og kommunerne at nedlægge beboelseslejligheder ved at inddrage dem til offentligt brug, og det lyder jo umiddelbart fornuftigt set i lyset af, at der mangler beboelseslejligheder i Storkøbenhavn.
Boligsituationen her i landet har i en årrække udviklet sig i en uheldig retning, når et folketingsflertal har besluttet at give de mange indvandrere og flygtninge permanent opholdstilladelse.
Såfremt vi havde et frit boligmarked, ville der ikke være opstået de store problemer for de boligsøgende, som vi kender i dag.
Der ville så være blevet opført tilstrækkelige boliger i et frit marked og med fri prisdannelse.
Dansk Folkeparti vil formentlig kunne støtte lovforslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1999-01-28:
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for en løsning af det problem, som Enhedslisten har rejst med dette lovforslag og med det tidligere fra november 1997.
Med de overgangsproblemer, som by- og boligministeren gjorde opmærksom på, er vi tilfredse med, at regeringen vil fremsætte et forslag, der tager højde herfor.
Derfor kan Det Radikale Venstre ikke støtte lovforslaget.
Kim Behnke (FP), 1999-01-28:
Enhedslistens lovforslag vakte undren i vores folketingsgruppe, da vi så, at det var en genfremsættelse af lovforslag nr. L 62 fra 1997.
Det blev konkluderet af alle ordførere næsten uden undtagelse, at det problem, som Enhedslisten havde påpeget, skulle finde en løsning.
Der var flere af ordførerne, der var inde på, at det tilsagn, som den daværende boligminister gav, kunne Enhedslisten vel bare have fået under et samråd i Folketingets Boligudvalg, når nu sagen var så klar.
Vi kunne nemlig ikke forstå, at den sag ikke for længst var faldet på plads.
Vi kan så håbe, at den nuværende boligminister har vilje til at gennemføre det løfte, som nu to boligministre har givet.
nogle ekspropriationsbestemmelser, som også indimellem bliver misbrugt, men som udgangspunkt har de jo det formål, at hvis det er helt umuligt at lade en motorvej siksakke op igennem landskabet, ja, så kan man ekspropriere.
Men de gange, hvor staten går ind og omdanner boliger til statslige formål, ja, dér er det jo ikke sådan, at der ikke findes alternativer.
Det er derfor vores opfattelse, at den her sag hurtigst muligt skal finde en fornuftig løsning, og løsningen er selvfølgelig, at staten ikke har nogen særstilling, og hvis staten ønsker en særstilling, ja, så må den benytte sig af ekspropriationsredskabet.
Så over til det faktum, som jo gør sig gældende i København, nemlig at statsinstitutioner helst skal ligge i umiddelbar gåafstand fra Christiansborg, og det er en underlig udvikling, som for længst burde være stoppet.
Med det teknologiske niveau, vi har i dag, er der jo masser
Og hvis de gjorde det, ja, så var der jo ikke de samme problemer med, at man absolut skal stå på tæerne af hinanden for at have udsigt til Christiansborg Slotsplads.
Jeg synes, Boligministeriet burde videreføre det arbejde, som den daværende boligminister, hr. Flemming Kofod-Svendsen, igangsatte, nemlig en bestræbelse på, at når staten har brug for arealer, så kigger man sig om ude i det ganske land og ikke nødvendigvis kun på det, som boligministeren har udsigt til fra sit eget kontor.
Så tilslutning fra Fremskridtspartiet til lovforslaget og en forhåbning om, at de løfter, der bliver givet, så også bliver realiseret.
Vi ville være meget kede af at skulle have den her sag på Folketingets dagsorden en gang til.
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-28:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg på partiets vegne fremføre følgende: Kristeligt Folkeparti kan støtte dette lovforslag fra Enhedslisten. Nedlæggelse af boliger bør så vidt muligt undgås. I besvarelse af spørgsmål 13 af 27. marts 1998
har by- og boligministeren oplyst, at der er nedlagt i alt 12 beboelseslejligheder siden 1993, svarende til 2,4 lejligheder om året.
Der er kun nedlagt 1 beboelseslejlighed siden 31. oktober 1997.
De næste 5 år kan der på baggrund af det oplyste forventes nedlagt 2 lejligheder, hvortil kommer de lejligheder, politiet måtte have behov for, såfremt det påtænkte byggeri ikke gennemføres.
På baggrund af de anførte oplysninger kan man naturligvis altid drøfte, hvor stort problemet er.
Det kan være rimeligt at spørge, om de offentlige myndigheder har gjort nok for at undgå at nedlægge boliger og inddrage dem til brug for kontorer til offentlige myndigheder.
Ud fra en samlet afvejning finder
Kristeligt Folkeparti det rimeligt, at beboelseslejligheder til brug for kontorer til offentlige myndigheder kun kan inddrages med kommunalbestyrelsens samtykke, og det er begrundelsen for, at Kristeligt Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-01-28:
Jeg vil gerne sige tak til samtlige partier og også til regeringen for en positiv modtagelse af lovforslaget.
Når vi så nu skal behandle forslaget i udvalget, har der fra flere ordføreres side være rejst spørgsmålet om en overgangsordning.
Ministeren har også nævnt det.
Det, som det jo handler om, er først og fremmest, at Justitsministeriet ifølge et bilag, som ligger i Boligudvalget, for tiden administrerer 21 boliglejemål i politiets egne bygninger. Disse lejemål afventer fraflytning fra de respektive lejere, således at lokaleområdet kan inddrages til kontorformål.
Det har Rigspolitichefen skrevet om sagen.
Når det er et ønske, at man skal kigge på det, er vi også fra forslagsstillernes side indstillet på, at vi må have afklaret, om det er nødvendigt, at politiet kan råde over disse 21 boliglejemål, og når vi så har fået undersøgt og afklaret det spørgsmål, er vi jo, om jeg så må sige, i stand
til at lukke for dette her.
Så vi imødeser og vil også stille spørgsmål i Boligudvalget til ministeren om, hvordan vi så får klaret det spørgsmål om den overgangsordning på en fornuftig måde.
Og så håber jeg da, at det dermed kan bringes på plads. Jeg skal ikke lægge skjul på, også på baggrund af de tilkendegivelser, der er kommet fra en lang række ordførere, at vi gerne ser, at dette her lovforslag bliver færdigbehandlet i denne folketingssamling.
Vi må så se, om det kan lade sig gøre.
Jeg synes, jeg kunne regne mig frem til på kuglerammen, at der faktisk er noget, der ligner et flertal i Folketinget for, at man gør lovforslaget færdigt, hvis der kan findes en fornuftig løsning på overgangsproblemerne. Så vi vil fra Enhedslistens side i udvalget arbejde på, at det bliver sådan, sagen lander.
Som sagt: Tak
til alle ordførere og til ministeren for modtagelsen af forslaget.
Jytte Andersen (S), 1999-01-28:
Jeg synes, det kan være lidt generende, at det kommer til at fremstå, som om det har været diskuteret én gang, og hvorfor er der ikke sket noget.
Det er jo heller ikke rigtigt, at der ikke er sket noget.
Der er faktisk givet en henstilling af min forgænger til statslige myndigheder om at følge den procedure, der her bliver foreslået.
Og det er faktisk sket.
Det vil så sige, at de lejligheder, der er blevet nedlagt i den mellemliggende periode, er blevet det med kommunal velsignelse.
Man kan jo heller ikke udelukke, og det er selvfølgelig nogle af de overvejelser, man kan tage med ind i drøftelserne omkring en overgangsordning: Jamen hvordan stiller Københavns Kommune sig til de her lejemål?
Altså, det er jo ikke sværere end som så.
Jeg tror, det var hr. Egil Møller, som nærmest fik det til at fremstå, som om det her forslag kunne løse nogle af de boligproblemer, vi har.
Jeg vil så gerne sige, at det kan det jo ikke, fordi det er et par lejligheder om året i de sidste fire år, og det er efter al sandsynlighed én lejlighed pr. år frem til år 2000.
Og det er jo altså så, om det er kommunal vurdering, eller det ikke er kommunal vurdering, der er afgørende for den kommende procedure.
Men lad være med at få det til at fremstå, som om staten
Det synes jeg faktisk er et forkert billede at tegne af det.
Egil Møller (DF), 1999-01-28:
Det er altid bekymrende, hvis man kommer til at udtrykke sig på en sådan måde, at det, man har sagt, ikke bliver forstået.
Jeg vil godt sige til by- og boligministeren, at jeg er udmærket klar over, at det her lovforslag ikke er noget, der løser boligproblemet herhjemme, men jeg vil godt gentage, hvad jeg sagde: Havde vi et frit boligmarked med fri prisdannelse, hvor alle kunne konkurrere med hinanden om at bygge boliger, jamen så havde vi jo ikke et problem.
Det var
det, jeg sagde.
Jytte Andersen (S), 1999-01-28:
Ja, men nu har vi hverken en fri prisdannelse eller en fri markedsmekanisme omkring boliger, og jeg vil godt sige, at det får vi heller ikke.
Jørn Pedersen (S), 1999-01-28:
Det er jo ikke så forfærdelig længe siden, vi her i Folketingssalen diskuterede et forslag, der i hvert fald ligner det her meget.
Else Winther Andersen (V), 1999-01-28:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg starte med at sige, at Venstre heller ikke denne gang kan støtte forslaget. Vi synes, det er helt forkert at straffe personer, der har en beskeden aktieindtægt.
Forslaget er en del af pinsepakken, og jeg vil gerne understrege, at Venstre ikke har hverken lod eller del i den aftale.
Jeg skal desuden hilse fra CD og sige, at de heller ikke kan støtte forslaget.
John Vinther (KF), 1999-01-28:
Jeg skal også gøre det kort: Som det jo fremgår af bemærkningerne, er det her en del af pinsepakken.
Den pakke har Det Konservative Folkeparti hverken lod eller del i og ønsker heller ikke at have det, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-28:
Jeg skal ligeledes gøre det kort.
Jeg skal sige, at da det er en del af aftalen om pinsepakken, som SF har både lod og del i, så støtter vi, ligesom vi gjorde, da vi sidst behandlede den i juni måned.
Inge Refshauge (DF), 1999-01-28:
Dansk Folkeparti kan i dag kun sige, hvad vi udmeldte ved en tidligere behandling af dette lovforslag præcis den 28. oktober 1998 under L 27, da der gik koks i systemet herinde: Vi kan ikke være med.
I Dansk Folkeparti har vi en fornemmelse af, at dette lovforslag er en slags misundelsesforslag over for de pensionister, der har sparet lidt op i aktiekøb til at forsøde den ofte lidt økonomisk stramme pensionisttilværelse, og det vil vi i Dansk Folkeparti ikke være med til at ødelægge.
De får i forvejen ikke for stor en del af samfundskagen.
Der er jo snart ikke grænser for kreativiteten, når det gælder nedskæringer over for de grupper i vores samfund, som har mindst, ja, der drives rent faktisk klapjagt på svage grupper i disse år.
Dansk Folkeparti kan ikke være med.
Dorit Myltoft (RV), 1999-01-28:
Da partiets ordfører, hr. Anders Samuelsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne meddele, at Det Radikale Venstre støtter lovforslaget. Jeg skal ikke sige så meget i forhold til dette forslag, eftersom Folketinget jo allerede har behandlet det en gang.
Forslaget er som bekendt en del af forliget om pinsepakken og skal som sådan ses i sammenhæng med de øvrige skattepolitiske forslag i pinsepakken.
På den baggrund finder Det Radikale Venstre, at vi kan støtte forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 1999-01-28:
Ja, Enhedslisten kan støtte forslaget i den forbedrede udgave, som ligger her.
Vi kan kun håbe på, at det får en hurtig behandling, og at afstemningen bliver i overensstemmelse med udvalgsbehandlingen.
Merete Behrndt (FP), 1999-01-28:
Med fare for at gentage, hvad Fremskridtspartiets tidligere ordfører på området har sagt, skal jeg alligevel kort præcisere, hvad det er, vi mener om lovforslaget. For Fremskridtspartiet føles det, som om jagtsæsonen på pensionisterne er gået ind, og den løber året rundt og er helt uden fredning.
Det anslås, at loven vil betyde en økonomisk forringelse for ikke mindre end 27.000 folkepensionister.
Fremskridtspartiet finder, det er direkte uanstændigt, at der nu igen skal hentes penge hos de i vort samfund, der tidligere har vist stort samfundssind og har brugt af deres egen opsparing til at købe aktier.
De har jo betalt skat af de penge én gang.
Fremskridtspartiet er af den opfattelse, at hvis pensionisterne i stedet for havde brugt deres penge på cigaretter og vin og spiritus, ville chancen for, at de skulle ligge samfundet til byrde senere i deres alderdom,
have været stor.
De er i stedet vant til at sætte penge til side ved at investere i aktier.
De har valgt at støtte dansk erhvervsliv, og det må føles som en hån mod dem, at de nu atter oplever, at de, der sparer, straffes.
Lovforslaget beviser, at den, der bare bruger løs af sine penge, på lang sigt belønnes.
Takken for at spare, takken for at investere, er ganske enkelt, at pensionisterne får færre midler til rådighed, hvis denne lovændring vedtages.
Og ikke nok med, at de skal betale mere i skat og derved får et mindre nettoudbytte til deres behov i modsætning til dem, der blot bruger løs af deres midler, nej, samtidig med at man ændrer skattereglerne, sådan at aktieindkomsten på over 5.000 kr. skal medregnes i beregningen af den skattepligtige indkomst, og samtidig med at man bibeholder grænsen på 35.000 kr. hos resten af befolkningen, udsætter man dem faktisk også for en diskriminering aldersmæssigt.
Det er bestemt ikke værdigt, og jeg synes ikke, vi kan være det bekendt.
Fremskridtspartiet skal endnu en gang beklage, at der nu ønskes dette nye økonomiske indhug på pensionisterne, men vi holder vores løfter om ikke at forringe pensionisternes tilværelse og kan derfor ikke støtte forslaget.
Fremskridtspartiet har ingen forklaringsproblemer omkring dette i forhold til vores politik.
Man kunne jo som sidebemærkning sige, at man kunne fristes til at tro, at både SF og Enhedslisten efterfølgende ville få det.
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-28:
Kristeligt Folkeparti finder, at lovforslaget er en forbedring i forhold til det fremsatte lovforslag, L 27, fordi der ikke her sker modregning i aktieindkomst for erstatning til besættelsestidens ofre.
Kristeligt Folkeparti finder det dog ikke tilstrækkeligt til at stemme for lovforslaget, fordi vi finder det småligt, at folkepensionister eller førtidspensionister med en beskeden aktieindkomst i højere grad skal trækkes i deres pension.
Vi mener ikke, det kan være ud fra økonomiske overvejelser, at forslaget er fremsat, eftersom det kun er vurderet til at give en årlig mindreudgift for staten på omkring 14 mio. kr. Den væsentligste årsag til, at forslaget fremsættes, må derimod være, at man ønsker at ramme
pensionister med en mindre aktieindkomst ved siden af økonomisk.
Og det er vi imod, idet vi mener, det skal kunne betale sig at spare op og sikre sin alderdom.
Aftalen er endvidere en opfølgning på regeringens aftale med SF og Enhedslisten om pinsepakken, og den var Kristeligt Folkeparti imod.
Kristeligt Folkeparti kan derfor ikke stemme for forslaget.
Villy Søvndal (SF), 1999-01-28:
Da SF's ordfører på området, fru Pernille Frahm, ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne gøre opmærksom på, at vi støttede lovforslaget, sidste gang det blev fremsat, og det gør vi fortsat.
John Vinther (KF), 1999-01-28:
Som flere har været inde på, er der jo tale om en genfremsættelse, og derfor kan jeg nu for anden gang på vegne af Det Konservative Folkeparti give vores tilslutning til princippet i lovforslaget.
Det er rigtigt, som by- og boligministeren var inde på, at det jo i virkeligheden drejer sig om et meget lille antal boliger, og det er også rigtigt, at man jo ved de procedurer, der har været i gang, har forelagt det for Københavns Kommune.
På den anden side er vi fuldstændig enige i, at det principielt er forkert, at det offentlige skulle have en adgang, som ikke tilkommer andre.
Vi er også enige i, at man i en situation, hvor i særdeleshed Københavns Kommune jo ikke ligefrem har brug for, at man nedlægger de ofte gode og store lejligheder - Københavns Kommune har såmænd hårdt nok brug for det skattegrundlag, der er til stede dér - er det forkasteligt, at det offentlige har en sådan adgang, så derfor kan vi give vores principielle tilslutning til forslaget.
Hvorvidt der, som by- og boligministeren har udtrykt et ønske om, er behov for en overgangsordning,
Altså som sagt: Principiel tilslutning til lovforslaget.