runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2003-02-07:
Ministeren har fuldstændig ret i, at asylsagsbehandlingen tager meget lang tid, men er ministeren så ikke også enig med mig i, at det fortrinsvis skyldes, at Udlændingestyrelsen er underbemandet eller har en struktur, som gør, at det kan tage, hvad er det? Er det 3, er det 4, er det 5 måneder før første asylsagssamtale?
Ministeren ved eller burde vide, at den sag, der var blevet behandlet 10 gange, var sagen vedrørende moderen.
Sagen vedrørende drengen tog 1½ dag.
Så endnu en gang for at følge op på hr. Søren Søndergaards spørgsmål: Hvorfor sender man ikke irakiske flygtninge med et fly til Bagdad?
Hvad er det, der sker med dem?
Det synes jeg ministeren skulle forholde sig til.
Hvorfor kan man ikke anvende almindelige officielle hjemrejsemuligheder?
Hvad er det, der sker med de mennesker, der kommer, når en diktator ser, at de har søgt asyl i et andet land?
Hvad er det så, der sker med dem?
Hvorfor skal de smugles ind?
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-07:
Der var jo noget vist rørende ved at opleve en repræsentant for den tidligere opposition stå heroppe og sige: Det er ikke så let.
Nej, det er ikke så let, for det, der er kendsgerningen i det her, er, at ministeren forlanger, regeringen forlanger, at folk skal skrive under på, at de fuldstændig frivilligt rejser tilbage.
Det er folk, som er flygtet, fordi de - med rette eller urette, det er sådan set ligegyldigt - inde i deres hoveder frygter, at de kan blive torteret, eller de kan blive fængslet, eller de kan blive slået ihjel.
Man forlanger, at de skal lyve, og for mig er det simpelt hen bunden, at vi har en regering, der forlanger, at mennesker skal skrive under på, når de lyver. Hvis regeringen mener, det er sikkert at sende dem hjem, så send dem hjem, ellers erkend, at der er nogle problemer og så læg pres der, hvor problemerne er.
Det kan være Tyrkiet, eller hvem det er,
der ikke vil tillade, at man sender folk gennem deres territorium, i stedet for at lægge presset på folk med det krav, at folk skal lyve.
Det er ikke anstændigt.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-07:
Mit hjerte smeltede også lidt, da jeg hørte ministeren sige, at det ikke er så let, og jeg tror gerne, at det ikke er let at være minister, men jeg vil spørge ministeren, om ikke han kan løfte sløret lidt for, hvad det er, der i denne konkrete sag er svært.
Lad mig prøve at give et bud, som kan lede i retning af det spørgsmål.
Ministeren er jo foruden at være integrationsminister, jeg havde nær sagt desværre, også europaminister.
Der er i dag i Weekendavisen en artikel af Hans Mortensen, hvor både ministeren og jeg udtaler os om dette spørgsmål.
Der slutter journalisten med, at i virkeligheden står ministeren i en klemme mellem Dansk Folkeparti og EU, og det er det sidste, jeg gerne vil spørge til.
Hvis det er sådan, at det er EU, der lægger bånd på, at der bliver sat handling bag ordene, kunne ministeren så i hvert fald ikke sige det, sige, at det skyldes et pres fra EU, og det må I have mig undskyldt, for så ved vi, hvad vi kan forholde os til?
Bertel Haarder (V), 2003-02-07:
For det første: Hjemsendelser sker efter en vurdering af sikkerheden i hjemlandet.
Det er ét moment, der spiller ind.
Et andet moment er, at hvis man sender folk hjem til Afghanistan midt under den hårdeste vinter, så giver det jo ikke ligefrem de pågældende den bedste start.
Derfor har vi altså tilladt os i EU's Ministerråd at sætte april som det tidspunkt, hvor der for alvor skulle komme gang i hjemsendelserne.
Men det er ikke sådan, at Danmark er bundet af EU's beslutning, det er os selv, der har ansvaret for, hvor mange vi vil sende hjem, og det er mig, der skal kritiseres for, at der ikke sendes en hel masse hjem i næste uge.
Det er mig, der har ansvaret for det, og det må jeg bære.
Jeg bruger kræfterne på at sikre, at der nu kan komme rigtig mange tilbage i det tidlige forår i kraft af alle de aftaler, vi efterhånden har fået indgået.
Hvis man kan vælge mellem at få folk hjem på et dårligt tidspunkt og få dem hjem på et godt tidspunkt lidt senere, så tillader vi os altså at foretrække det lidt senere, gode tidspunkt.
Nu siger han, at vi siger, at folk skal skrive under på noget, der ikke passer, nemlig at de frivilligt rejser hjem.
Nej, de skal blot love at medvirke, og så får de en belønning og en billet, 3000 kr. pr. næse, 1.500 kr. pr. barn.
Der er ikke tale om, at man skal skrive under på, at jeg har helt selv besluttet, at jeg nu vil rejse hjem.
Der er altså visse diskussioner her i Tinget, som er komplet meningsløse, og en af dem er den, hr. Søren Søndergaard her pludselig rejste.
Jeg tror, jeg nu også har svaret fru Anne Baastrup, det var i hvert fald min hensigt med min indledning også at svare
på hendes spørgsmål.
Men hvad angår den såkaldte underbemanding i Udlændingestyrelsen vil jeg gerne understrege, at sagsbehandlingstiden i Udlændingestyrelsen, det vil sige sagsbehandlingstiden, før sagen eventuelt går i Flygtningenævnet, kommer ned på 90 dage i løbet af dette forår, og det er efter de oplysninger, jeg har fået, meget vanskeligt at få den længere ned, fordi der skal indhentes så mange oplysninger fra forskellige steder.
Så jeg tror faktisk ikke, at personalemangel fra nu af vil forlænge pinen for nogen.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
Jeg synes altid, det er ærgerligt, når folk ikke vil indrømme, at de har lavet en oplagt fejl.
Hr. Peter Skaarup sagde, at våbeninspektørerne ikke får fri adgang, men det er simpelt hen ikke i overensstemmelse med Blix' rapport.
Han bekræfter på side 3 - jeg skal sende rapporten til hr. Skaarup, så han kan læse den - at der er ingen problemer.
sites inklusive de residentielle paladser
Jeg sender gerne rapporten, og jeg håber, at pressen også vil skrive om, at det er så oplagt forkert, for man skal da indrømme, når man laver en sådan brøler her på Folketingets talerstol.
Dermed være ikke sagt, at der ikke påpeges andre problemer i rapporten, men det, hr. Peter Skaarup sagde, var lodret forkert.
Så spørger både hr. Peter Skaarup og fru Gitte Seeberg, om SF principielt afviser at anvende magt i en hvilken som helst tid mod en hvilken som helst diktator.
Svaret er nej.
Jeg har selv været med til at stemme for, at vi i 1995-96 anvendte militær magt, da serbiske fascister beskød Sarajevo.
For mig er det ikke et principielt standpunkt, jeg er ikke pacifist.
For mig er det et spørgsmål om, hvornår man legitimt kan anvende militære midler, og hvornår man ikke kan det.
Så spørger både fru Seeberg og hr. Ulrik Kragh, hvad alternativerne så er i denne situation.
Alternativerne er at lade våbeninspektørerne afslutte deres arbejde og give dem mere tid, og når de har afsluttet deres arbejde og siger, at der formentlig ikke er mere at komme efter i Irak, handler det om at sikre den irakiske befolkning mulighed for at leve ved at ophæve de sanktioner, der formentlig har betydet, at 1,5 millioner irakere er døde, bl.a. fordi man har fjernet kloret, så de ikke længere kan rense deres drikkevand.
Når historien om forbrydelserne i Irak skal skrives, har det internationale samfund et voldsomt ansvar for at have slået mennesker ihjel i hobetal.
Saddam har et ansvar, men det har det internationale samfund også.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Når nu SF og Enhedslisten så gerne vil diskutere, selv om vi har et forholdsvis løst grundlag at diskutere på, da vi ikke kender slutproduktet af diplomatiets arbejde, synes jeg også, det er interessant at få at vide, om SF mener, at det er Irak, der i henhold til resolution 1441 har en forpligtelse til at bevise, at de har afvæbnet sig selv, eller om det er FN's våbeninspektører, der i det kæmpe ørkenområde skal bevise, at Irak har masseødelæggelsesvåben.
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Har SF tillid til, at Saddam Hussein vil afvæbne nu, når det er sådan, at han ikke har gjort det i løbet af de sidste 12 år?
For 620 uger siden fik man 3 uger
Tror SF, at en afdramatisering, et stop for forberedelserne til en eventuel militær magtanvendelse ville gøre, at Saddam Hussein siger: Nå, de mener det nok alvorligt denne gang?
Gitte Seeberg (KF), 2003-02-18:
Jeg vil gerne følge op på det, hr. Peter Skaarup netop kom frem med her fra talerstolen, for det kunne være utrolig interessant at få at vide, hvad det egentlig er, SF mener, at regeringen og de øvrige partier her i Folketinget skal gøre i denne situation.
Lad os nu sige, at der bliver enighed i FN's Sikkerhedsråd om, at der skal ske denne afvæbning, fordi Saddam Hussein ikke har levet op til sine forpligtelser.
Meget kan jo tyde på, at det desværre kommer til at gå den vej, og vil SF så støtte, at man griber militært ind over for Irak?
Har man tænkt sig bare at se gennem fingre med det, der foregår dernede, eller er man parat til at sætte handling bag ordene?
Peter Skaarup (DF), 2003-02-18:
Jeg gør næsten alt, hvad hr. Villy Søvndal siger.
Jeg går herop og tager ordet, men jeg kommer ikke med nogen afkræftelse af det, som var Hans Blix' konklusion.
Hans Blix' konklusion var, at der var sket visse fremskridt, men at man stadig ikke havde fri adgang til det, man gerne ville.
Der var problemer på en række områder: der var masseødelæggelsesvåben, som irakerne ikke kunne redegøre for hvor var forsvundet hen.
Det var muligt, de var ødelagt, men man kunne ikke under nogen omstændigheder redegøre for, hvor de var henne. Hr. Villy Søvndal må dog være enig i, at det var én af konklusionerne fra Hans Blix, og i det hele taget afveg konklusionerne fra våbeninspektørerne stort set ikke en tomme - der var jo få fremskridt - fra de tidligere, nemlig at man ikke havde fri adgang. Jeg undrer mig stadig, når jeg hører hr. Villy Søvndal her fra talerstolen.
Hvad er det egentlig, hr. Villy Søvndal vil? Hvis der er en FN-beslutning om det, vil hr. Villy Søvndal så afvæbne Saddam Hussein?
Eller hvad ville hr. Villy Søvndal have gjort, dengang vi i sin tid havde en anden diktator, Hitler?
Skulle han også have haft lov til at arbejde videre med sine masseødelæggelsesvåben og massive drab på mennesker, eller skulle man have grebet ind dengang?
Det svarer SF ikke på.
Hvor er SF egentlig henne i denne sag?
Gitte Seeberg (KF), 2003-02-18:
Det sidste spørgsmål, som hr. Peter Skaarup stillede, ser jeg også meget frem til at få svar på her i dag fra både SF og Enhedslistens side.
Beslutningsforslaget går ud på at pålægge regeringen at stoppe krigsforberedelserne, indtil Folketinget har givet sit udtrykkelige samtykke til en eventuel kommende dansk deltagelse i en krig mod Irak.
Jeg mener, at forslaget er helt overflødigt, og vi kan på ingen måde støtte forslaget.
Regeringen har indtil nu handlet fuldstændig efter bogen i sagen.
Nævnet er blevet løbende orienteret om regeringens overvejelser og om, hvilke eventuelle militære bidrag der kunne komme på tale.
Jeg er således også enig med den socialdemokratiske ordfører i, at alt det, der er blevet sagt på nævnets møder, er lige så vel som de bilag, der er omdelt, lagt frem for offentligheden.
Om der overhovedet vil blive tale om en militær aktion kan der jo ikke siges noget om her i dag, men skal det danske bidrag gøre nytte, er man selvfølgelig nødt til at starte forberedelserne i god tid.
Der er en trussel om krig mod Irak, og truslen skal denne gang tages alvorligt, hvis Irak ikke lever op til sine forpligtelser i henhold til de mange FN-resolutioner.
Alt er jo, som det også tidligere har været fremme i debatten, fuldstændig op til Irak selv, og vil der blive tale om dansk deltagelse, vil sagen naturligvis, ganske som den skal og som andre sager også er blevet, blive behandlet her i Folketingssalen.
Med andre ord: Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte Enhedslistens forslag.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
Jeg starter bagfra, og hr. Skaarups spørgsmål var: Hvorfor har våbeninspektionen gjort fremskridt?
Jamen det har de da, fordi et enigt FN har sagt, at der skal laves våbeninspektion, og det har de, fordi de i øjeblikket har haft alt i alt knap 3 måneder til at arbejde i i denne omgang.
Hvis man lytter til de mennesker, som Folketingets Udenrigspolitiske Nævn har haft besøg af, svenskeren Ekeus og Scott Ritter fra USA, var deres melding, at efter deres bedste vurdering var Irak afvæbnet for 95 pct.'s vedkommende, da de ikke længere fik lov til at fortsætte deres arbejde i 1998.
Man kan være uenig med dem, men det er trods alt våbeninspektører, der har arbejdet tæt på, og de sagde, at Irak var afvæbnet for 95 pct.'s vedkommende i 1998.
Så kan der være sket noget siden, og det er det, man nu i 3 måneder har arbejdet på.
Hvorfor det kissejav
, hvis man ikke på forhånd har besluttet at ville en krig?
Så er det klart, at enhver våbeninspektion er et forstyrrende element for at kunne gå i gang. Det er rigtigt, som hr. Skaarup påpegede, at der er forhold, irakerne ikke har redegjort for, og det var også anklagen fra Blix, da han fremlagde sin rapport sidste fredag, i modsætning til det, hr. Peter Skaarup sagde: at de ikke kunne få adgang.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Det er rigtigt, at der er forhold, der ikke er redegjort for, men det er vel netop et stærkt argument for at sikre, at man får lov til at afslutte våbeninspektionen, så man også kan finde frem til de sidste ting, der mangler? Det ved amerikanerne jo mere end nogen andre noget om, fordi de selv har leveret skidtet, både anthraxen, miltbranden, sennepsgassen og alle de andre ting er leveret af amerikanerne selv.
Rumsfeld var mellemmand, da de gjorde det, så han ved det jo også godt. Derfor skal de findes.
Masseødelæggelsesvåben er ikke rare at have i den her verden. Så mit bedste svar også til fru Gitte Seeberg, som jeg mener at jeg har svaret før, er: Lad nu våbeninspektørerne få lov til at afslutte det her arbejde; lad dem få lov til at fjerne de masseødelæggelsesvåben, som ingen af os er interesseret i.
Hvis det lykkes at gøre fremskridt i processen, som det er sket indtil nu, er der al mulig udsigt
Men så må det internationale samfund altså også svare igen med at ophæve de sanktioner og give Iraks folk ret til at leve.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Det er dog utroligt, som vi skal have byttet rundt på, hvem det er, der har ansvaret for den konflikt, vi står i.
Nu er det pludselig verdenssamfundets skyld, at der er sanktioner mod Irak.
Saddam Hussein kunne fjerne enhver trussel mod Irak i morgen, både en afvæbning og sanktionerne, ved at sige: Jeg giver mig.
Verdenssamfundet har talt og sagt, at jeg ikke må have masseødelæggelsesvåben.
Derfor åbner jeg alt, alle får adgang til alt, og så trækker jeg mig.
Hvis Saddam Hussein gjorde det, var det Saddam Hussein, der kunne sikre freden.
Den mulighed har han haft hele tiden, men 12 år i træk har han leget kispus med verdenssamfundet. Jeg er nødt til at spørge SF én gang til: Siger resolution 1441, at Saddam Hussein skal vise, at han har forpligtelsen til at være afvæbnet?
Eller skal våbeninspektørerne finde noget?
Hvad er det, der er ret, og hvad er det, der er vrang i den sag?
Gitte Seeberg (KF), 2003-02-18:
Jeg synes, det er rart, at der her i Folketinget er så bred enighed om, at våbeninspektørerne skal have mere tid.
Det forstår jeg også at SF er enig i, men vi må simpelt hen have et klart svar i dag: Hvis det besluttes i Sikkerhedsrådet, at der skal tages yderligere skridt, herunder militære skridt, er det så en beslutning, SF bakker op?
Villy Søvndal (SF), 2003-02-18:
Først til hr. Peter Skaarup, der synes, at det var en tilsvining af regeringen og Dansk Folkeparti.
Det synes jeg nu er meget stærke ord at tage i sin mund.
Jeg var i gang med at påpege noget, som vi i SF opfatter som en forkert politik, altså at lægge sig så tæt på den amerikanske administration, at når Bush har holdt en tale, kan man være sikker på at få en fuldstændig ordret dansk oversættelse inden for et døgn.
Det er sådan set det, vi påpeger som et problem, men det er vel ikke en tilsvining.
Det er efter vores opfattelse en påpegning af en forkert politik.
Alternativet til at starte en krig er at lade den våbeninspektion, der selv siger, at det faktisk lykkes at komme tættere på, få lov til at afslutte sit arbejde og lade være med at kortslutte processen ved at bøje sig for det amerikanske pres om at ville en krig, som jo har været langvarigt.
Det er alternativet, og det er et alternativ, som er det eneste fornuftige svar, når det gælder om at tilintetgøre masseødelæggelsesvåben og undgå massevis af uskyldige dræbte.
Det er et langt, langt bedre alternativ.
Jeg synes, der er to ting ved sanktionspolitikken, som også må give anledning til fornyet overvejelse for verdenssamfundet.
Den ene er, at den har placeret Saddam Hussein i en magtposition, der er fantastisk stærk, og hvorfor nu det?
Fordi 60 pct. af den irakiske befolkning i dag er afhængige af fødevareforsyninger fra regeringen, fra Saddam Hussein.
Det betyder i virkeligheden, at man har gjort befolkningen fuldstændig afhængig af den diktator, som man synes, de skal gøre oprør imod, men hvad er så alternativet?
Det er vel at sikre det irakiske folk, at det kan leve og dermed også leve politisk, sådan som det gerne vil, og give det overskud til overhovedet at agere politisk.
Jeg synes, det er en voldsom stor forbrydelse af verdenssamfundet.
Jeg tror, flere medlemmer af Folketinget husker Hans von Sponneck, den tidligere chef for FN's humanitære indsats i Irak, indtil han nedlagde arbejdet i protest; en ældre tysk herre, en gentleman, der har arbejdet inden for FN-systemet hele sit liv.
Han kunne ikke holde ud at blive ved med at kigge på konsekvenserne, og han var ikke i tvivl om, at sanktionerne ikke bare havde forlænget både Saddam Husseins liv, men også havde tvunget den irakiske befolkning fuldstændig i knæ.
Til slut til fru Gitte Seeberg: Det eneste fornuftige svar i den nuværende situation er at give mere tid til våbeninspektion og lade det være det afsluttende forløb, samtidig med at man selvfølgelig fra det internationale samfund kræver, at Saddam Hussein skal leve op til resolutionerne.
Det er vi jo også fra SF's side
fuldstændig enige i.
Vi har aldrig leveret et forsvar for Saddam Hussein
som leder af Irak
Gitte Seeberg (KF), 2003-02-18:
Det er påfaldende, hvordan SF håndterer denne sag.
Man presser hele tiden regeringen til at tage stilling til, hvad den vil gøre i en given hypotetisk situation
, men når vi så spørger SF, om man er parat til at anerkende FN-systemet - det er jo i virkeligheden dybest set det, det går ud på, hvis man ikke er parat til at tage de nødvendige skridt, når alt kommer til alt - jamen så har FN-systemet ikke nogen funktioner. Men det er jo det, vi lægger overordentlig megen vægt på, og derfor mener jeg, at hr. Villy Søvndal godt kan besvare mit spørgsmål, hvis han vil: Hvad har man tænkt sig at gøre? Vil man støtte en militær aktion, hvis det måtte komme på tale, og det bliver en FN-aktion?
Så synes jeg ærlig talt, det forekommer mig - undskyld jeg siger det - en anelse naivt, når man hører det om våbeninspektørerne.
Med al den giftgas, som irakerne ikke har gjort rede for endnu, og alle de andre forhold, som irakerne heller ikke har gjort rede for,
må man da sige, at så går det faktisk ikke særlig godt.
De får nu en sidste chance for at bevise, at de har destrueret de ting, men det er altså op til Irak selv at bevise det, for våbeninspektørerne kan ikke gennemsøge hver en hule i Irak.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-18:
Nu er der for det første tale om bitte-, bitte-, bittesmå fremskridt, men det er rigtigt, at der er nogle fremskridt.
Men hvorfor har de gjort nogle fremskridt?
Mon det kan have noget med at gøre, at vi fra dansk side og fra en række andre landes side har lagt et diplomatisk og militært pres af dimensioner på Saddam Hussein? Der ligger hangarskibe tæt ved hans område, og kan det have noget med det at gøre?
Jeg tror, det har noget med at gøre, og jeg tror, at hvis det militære pres ikke bliver opretholdt, er han fuldstændig ligeglad med FN og våbeninspektørerne.
Derfor er det utrolig vigtigt, at netop det pres bliver fastholdt. Jeg forstår, at SF er modstander af det pres, og derfor vil jeg godt spørge hr. Villy Søvndal
: Mener hr. Villy Søvndal ikke, det er en meget god idé, fordi våbeninspektørerne får lidt mere tid til deres arbejde, når man lægger det militære pres?
Det er det ene spørgsmål.
Og det andet spørgsmål, jeg savner svar på, er: Hvis FN's Sikkerhedsråd beslutter, at nu har man mistet tålmodigheden, nu skal man gribe ind over for Saddam Hussein, og det kan også være militær indgriben - vil SF så støtte det?
Vil SF støtte FN i den sag?
Eller kan vi ikke få noget svar?
Vi har ikke fået noget svar på det indtil nu.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-18:
Det var svaret fra hr. Villy Søvndal på, hvad der er redegjort for, og hvad der ikke er redegjort for, hvor det lyder, som om det sådan er småting.
Hvad er der blevet af de her mængder anthrax og VX-nervegas, som man ved at Irak tidligere har haft?
Der mangler regnskab for 8.500 l anthrax og vækstmedium til produktion af yderligere 5.000 l anthrax.
Det skulle dog trods alt være til at få øje på og til at vide, hvor var
henne af
Der mangler regnskab for ca. 6.500 bomber og 1.000 t giftgas - 1.000 t!
Det er op til Saddam Hussein at redegøre for, hvor de her ting er henne.
Hvis det er sådan, at der ikke bliver fastholdt et maksimalt pres på Saddam Hussein, spiller han kispus med verdenssamfundet, som han har gjort det de sidste 12 år. Derfor skal det forberedes, hvordan man kan lægge maksimalt pres på Saddam Hussein, og derfor skal det forberedes, hvordan man kan afvæbne Saddam Hussein med magt, hvis det bliver nødvendigt.
Det er faktisk det, den her diskussion drejer sig om, og det kommer vi så tilbage til, hvis diplomatiet ikke finder ud af at afvæbne ham.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Vi ville jo netop have mulighed for at få debatten, hvis beslutningen om forberedelserne af dansk krigsdeltagelse blev lagt åbent frem i Folketinget, men det gør den ikke, og det beklager vi.
Vi beklager også, at hr. Peter Skaarup ikke kan støtte forslaget om, at det skulle være sket, og at det bør ske fremover.
Jeg ved godt, man ikke er juridisk forpligtet til det, jeg ved godt, at man kun er juridisk forpligtet til at rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn bag lukkede døre, og det forstår jeg godt.
Men min pointe er, at i forbindelse med så alvorlige beslutninger, der - som hr. Søvndal fuldstændig rigtigt gjorde opmærksom på - omhandler liv eller død for ikke kun hundredtusindvis af irakere, men måske også for danske soldater, burde diskussionen tages i åbenhed. Jeg er skuffet over, at Dansk Folkeparti ikke har den samme opfattelse.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-18:
Jeg synes altid, det er spændende at diskutere med hr. Peter Skaarup, for nogle gange er argumenterne så overraskende.
Sig ikke hr. Peter Skaarup imod; vent et øjeblik, så gør han det selv.
Hr. Peter Skaarup går herop, og så siger han: Nu skal jeg jo ikke stå og redegøre for sådan nogle historiske detaljer, som jeg bliver stillet spørgsmål om; altså om giftgasangrebene blev gennemført, mens USA støttede Saddam Hussein eller efter, det er jo historiske detaljer, og det skal jeg ikke stå her og beskæftige mig med.
Og ét sekund efter afæsker hr. Peter Skaarup så Enhedslisten en meget konkret stillingtagen til, hvordan vi ville have stillet os til koncentrationslejrene i Nazityskland.
Jo jo, okay, fint nok; man må bare ligesom bestemme sig, ikke? Hvad vil konsekvensen være af, at man vedtager Enhedslistens forslag?
Konsekvensen af at vedtage Enhedslistens forslag, som det står her, er, at der vil komme en debat i Folketinget, hvor vi skal tage stilling til: Skal krigsforberedelserne fortsætte eller ej?
Og når den debat kommer, så tager vi hele diskussionen - inklusive om de tyske koncentrationslejre. Mener hr. Peter Skaarup ikke, det ville være en god idé at få en sådan debat?