Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 1999-05-12:
Så vil jeg lige kort fortsætte i det radikale spor.
Det er rigtigt, at de har det meget værre andre steder i verden, end vi har det her, men for at give et eksempel på, at det stadig væk er slemt her, så er det sådan, at hvis man er på SU og får børn, så får man ret til at tjene flere penge ved siden af.
Folk, der har børn, ved godt, at det måske ikke lige er ekstra arbejdstid, man har brug for, når man går på barselorlov.
Så der kan gøres meget endnu.
Jeg vil sige, at i ligestillingsarbejdet er der behov for, at vi arbejder på alle planer af samfundslivet.
Nu tager jeg fat i det her mainstreamingbegreb, og det er fuldstændig komplet uforståeligt for alle andre end folk, der har diskuteret det her til daglig.
Ikke desto mindre er principperne bag begrebet faktisk meget centrale i den debat, fordi mainstreamingens fornemste opgave er at få ligestillingsarbejdet indopereret i alle tænkelige sammenhænge, altså såvel kommunalt og amtsligt som statsligt, alle beslutninger, der bliver taget rundtomkring. Måske skulle man kalde det kønsintegration.
Så kunne det være, folk forstod, hvad vi snakkede om.
Men under alle omstændigheder kan det her mainstreambegreb også godt blive en sovepude, hvis der ikke bliver sat de nødvendige ressourcer af til det, fordi det så ser ud, som om man har fået vedtaget en masse gode principper for, hvordan tingene skal være, men at de så ikke bliver udført i virkelighedens verden.
Så det vil jeg meget opfordre til.
Man kan så overveje, hvorvidt det her klagenævn også skal kunne varetage andre diskriminationssager end de kønsmæssige, eksempelvis etnisk diskrimination eller aldersmæssig diskrimination.
Et klagenævn, som udelukkende tager sig af kønsmæssige sager, vil være af forholdsvis begrænset omfang og ville blive beriget, tror jeg, af forskellige former for diskriminationssager, hvor forskelligartet ekspertise naturligvis skal tage sig af forskelligartede sager.
Jeg tror, at det både på kort og længere sigt vil give større juridisk gennemslagskraft for det her klagenævn.
På den anden side risikerer man jo, som det bliver fremført, at kvindespørgsmålet - eller ligestillingsspørgsmålet, om man vil - drukner, hvis man slår alle diskriminationssagerne sammen ét sted.
Men jeg synes, det er værd at kigge på det spørgsmål i løbet af den 2-årige prøveperiode, der er lagt op til i forslaget. Der har så også været en masse snak om, hvilken ressort det ville være bedst at placere en ligestillingsminister under.
Det er selvfølgelig i sidste ende op til statsministeren, men jeg vil som SF sige, at vi synes, det er problematisk, hvis det fast ligger under Arbejdsministeriet, fordi man ville kunne frygte, at de dele af kønsproblematikken, som bør ligge i et ministerium,
i stedet for bliver lagt ud til arbejdsmarkedets parter, og at fokus generelt vil være for snævert på arbejdsmarkedsspørgsmål.
Når jeg siger, at jeg ikke mener, det bør ligge der fast, er det ikke, fordi jeg mener, at der er noget som helst i vejen for, at det ligger der i perioder, for ærlig talt tror jeg, at man vil gøre ligestillingsarbejdet den allerstørste tjeneste ved at placere det hos den minister, der brænder for det, som tidligere ordførere også har været inde på.
I Enhedslisten mener vi ligesom i SF, at det var en god idé at overveje, om man ud over de tiltag, der ligger på bordet her, skulle begynde at diskutere, hvorvidt det ville være muligt at få et udvalg under Folketinget, der beskæftiger sig med ligestillingsarbejdet, for at få det opprioriteret.
Om det her videncenter og debatforum vil jeg sige, at det er helt essentielt for det fremtidige ligestillingsarbejde, fordi vi i Danmark har stor ekspertise på ligestillingsområdet, men at vi er for dårlige til, at den ekspertise bliver brugt i de relevante institutioner og organer.
Man kan så håbe, at der åbnes mulighed for, at det her videncenter og debatforum ud over at generere mere viden
Så vil jeg lige til slut sige til statsministeren, der var inde på det internationale område og talte om, at Europa skal fungere som »social leadership« i forhold til ligestillingsspørgsmålet internationalt:
Som de fleste her i salen er klar over og erkender, er det, der rammer kvinder allerhårdest, fattigdom og stramme økonomiske budgetter, så hvis statsministeren og det øvrige Folketing mener, at det skal være Europas rolle at være »social leadership« på det her område,
synes jeg, man bør tage med i europæiske sammenhænge, at så længe der er en nettooverførsel af ressourcer fra u- til ilande, og så længe strukturtilpasningsprogrammerne med alt for stramme og urimelige økonomiske krav besluttes af den rige verden til brug i den tredje verden, så længe vil fremme af ligestillingen i den tredje verden forblive ved snakken.