Jytte Andersen (S), 2000-05-09:
Jeg vil godt sige tak for debatten.
Tak for de mange gode og velovervejede indlæg, som samlet set jo ikke kan give andet end et billede af et dansk Folketing, som kærer sig om ligestilling, som kærer sig om kvinders rettigheder, og som står for det synspunkt, at vi vil fremdriften i ligestillingsarbejdet, og vi vil fremdriften for ikke mindst de fattige og udsatte kvinder.
Så det synes jeg i og for sig er en god debat at have i baghovedet og i ørerne som grundlag for det mandat, som Folketinget her med et meget stort flertal vil give den danske delegation i juni måned.
Det er blevet sagt, at det er en lang og sej vej dette her med ligestilling, og det er der jo mange som har deltaget i debatten der kan bevidne.
25 års arbejde for nogles vedkommende, og alligevel kan vi stå og konstatere her i år
2000, at vi stadig væk - også i Danmark - mangler nogle fundamentale rettigheder såsom retten til ligeløn, retten til at leve et liv uden overgreb og uden seksuel udnyttelse og uden handel med kvinder.
Det er temaer, der har været fremme her.
De er helt relevante og aktuelle.
Jeg tror, det var fru Gitte Seeberg, der formulerede det på denne måde: Ja, resultaterne er få og små, og det kan man vel dybest set også sige at de er på det globale plan.
I Danmark er de måske nok noget større. Men det er jo så i virkeligheden det, der forpligter os til at gå videre her i Danmark og forpligter os over for verdens nationer som sådan.
Jeg synes, der er blevet givet meget gode bemærkninger, reaktioner, også følelsesmæssige reaktioner på det, jeg vil kalde afskyen mod seksuelle overgreb, afskyen mod omskæring, afskyen mod mænds vold mod kvinder, hvad enten det er kvindernes egne mænd, det er deres kærester, eller det mere er et kollektivt overgreb som eksempelvis i forbindelse med krigshandlinger.
Jeg synes, det er et meget flot, meget klart signal, der er givet fra alle Folketingets partier.
Tak for det.
Tak også for den meget klare melding om, at man ikke på den måde, som nogle lande vil, kan skille kulturelle forskelligheder og respekt for kulturelle forskelligheder med menneskerettigheder.
Menneskerettigheder er universelle.
Man kan ikke begynde at zappe i menneskerettigheder: at der er noget, man skal respektere, og noget andet, man ikke skal respektere.
Så det vil være et af de synspunkter, et af de krav, som jeg selvfølgelig på Danmarks vegne sammen med delegationen vil slå meget hårdt på.
Jeg synes også, at synspunkterne, overvejelserne, ideerne til, hvordan vi kan komme længere i forhold til en målrettet indsats for fattigdomsbekæmpelsen - altså målrettet i forhold til kvinderne, ud fra den kendsgerning at det er kvinderne, der bærer den største del af verdens fattigdomsproblem - også har været et klart signal, lige så vel som synspunkterne om retten til sundhed, retten til uddannelse har været præcise.
Jeg vil sige til hr. Søren Søndergaard, at jeg beklager, hvis jeg så mange gange har sagt, at Danmark er et foregangsland, så det har efterladt et indtryk af, at jeg sådan synes, at Danmark er ideelt på ligestillingsområdet.
Det synes jeg bestemt ikke.
Vi har meget at gøre med hensyn til ligestillingsarbejdet også i Danmark, også som fru Anni Svanholt nævnte et par eksempler på.
Men det er jo sådan set også baggrunden for, at vi netop nu i de her timer vel dybest set arbejder for at få et nyt lovgrundlag, prøver at styrke forvaltningens evne herhjemme også til at få mere fremdrift, hvad enten det nu drejer sig om ligeløn, eller det drejer sig om overgreb mod kvinder.
Så jeg står bestemt ikke her som en minister med et billede af, at alt er i skønneste orden i Danmark, bestemt ikke.
Men dog alligevel er vi et stykke længere, end de allerfleste andre lande, og det er lige præcis det, der forpligter os yderligere både på udebane og også på hjemmebane. Jeg vil slutte med at sige til fru Tove Videbæk, som refererede til en kritik af vores implementering af dele af beslutninger i FN-systemet, at jeg vil svare på det på den måde, at jeg måske nok synes, at der er et behov for at få en lidt nøjere belysning af det.
Det er klart, at det er ubehageligt, når Det Danske Center for Menneskerettigheder kan komme med så præcis en kritik, som den blev gengivet her fra Folketingets talerstol, så jeg påtager mig ansvaret for at få belyst og få vurderet, på hvilken måde man kan løse nogle af de problemer, som fru Tove Videbæk meget fint gjorde rede for.
Jeg vil sluttelig tilslutte mig fru Elisabeth Arnolds appel til partiet Venstre, det store liberale parti, som jo har været med i mange år også på ligestillingsfronten, om dog endnu en gang at gøre sig en overvejelse om, hvorvidt man ikke også skulle give den danske delegation det mandat, at det er et endnu bredere flertal, der står bag dem, der rejser til New York.