runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-22:
af flygtninge.
Hvis man nu lagde noget i begrebet borgerlig anstændighed, ville man jo sige, at så gælder det nu desto mere om at få kommunerne til at bære den byrde, som nogle mener det er at have flygtninge, men i hvert fald er det et problem, som vi er fælles om at løse.
Men det var ikke det, der blev sagt.
I stedet hørte vi fru Birthe Rønn Hornbech understrege det, jeg vil kalde den lille misundelse: Der var nok nogle, der ville reagere imod at blive sprunget over på ventelisterne.
Jeg tror, man bliver nødt til at forklare Venstres ordfører, at der altså er andre muligheder for at bo her i landet end i almennyttigt byggeri, og at det faktisk godt kan lade sig gøre også at have flygtninge i andre typer boliger.
Når det gælder markedsøkonomien, kender man ikke ventelister.
Jeg synes egentlig, det er lige stærkt nok, at man skal forklare Venstres liberale ordfører, at det faktisk godt kan lade sig gøre at få alle mennesker ind - også flygtninge.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jeg hører nu stadig en fornærmethed, som jeg synes er helt uberettiget, for hvis fru Dorte Bennedsen går ud i Vandrehallen, er vi så heldige, at vi i øjeblikket har lånt Jydske Lov, og her kan man læse, at de gamle danskere allerede i 1241 gav udtryk for den hensigtserklæring, at lovene skulle være klare.
Jeg har gjort så meget ud af dette forslag, fordi det var så vanskeligt.
Men det er selvfølgelig udtryk for et helt principielt synspunkt, som jeg kan forstå, fru Dorte Bennedsen også har læst om i den bog, hun er så utilfreds med, og som jeg udgav på Gyldendal for nogle måneder siden.
Jeg ønsker, at alle love skal være klare, uanset hvilken regering der sidder, og det er det, jeg forsøger at arbejde for herinde.
Men sådan er det ikke i dag, og derfor er det også katastrofalt med de mange bemyndigelser.
Jeg går ud fra, at vi også kan tale med ministeren om det, og at han er lettere at tale med end den socialdemokratiske ordfører.
For hvad er det, der sker med alle de bemyndigelser?
Der sker jo det, at den folkevalgte repræsentation ikke aner, hvad den vedtager, og at almindelige borgere ikke aner, hvilken retsstilling de har.
Der er ingen forudsigelighed i retssystemet, så det er virkelig retssikkerhed, der mangler.
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-22:
Til det første spørgsmål om at afvente rapporten om de bosniske flygtninge må jeg sige, at det jo ikke er Socialdemokratiet, der har fremsat forslaget.
Det er
regeringen.
Vi har længe burdet gøre meget, meget mere ved integrationen, end der er sket, og derfor er det vigtigt, at vi kommer i gang.
Spørgsmålet, om V og K ligger nærmere Socialdemokratiet end Enhedslisten, er det faktisk svært at svare på.
Jeg er den første ordfører, der er heroppe.
Jeg vil med store ører afvente, hvad både den ene og den anden side inklusive hr. Søren Søndergaard siger om disse forslag, og så kan det være, vi kan finde frem til, hvem der ligger nærmest hvem.
Men kunsten for folketingsmedlemmer - det er derfor, det kræver arbejde at være folketingsmedlem - kunsten er at få stillet de rigtige spørgsmål til ministeren om, hvor han vil bruge dem, hvor han ikke vil bruge dem, i hvilket omfang de skal bruges.
Det er klart, at der skal være en vis snor, for
hvis det var så nemt, at man kunne undvære bemyndigelserne, så ville de have stået i loven. Der skal være en vis snor, men det er op til os, i det omfang vi ikke synes, at bemærkningerne i loven er fyldestgørende, at få stillet de spørgsmål, som afklarer ministerens intentioner på området.
Til hr. Søren Søndergaard vedrørende bemyndigelserne: Jamen der er jo mange muligheder.
Vi kan spørge ministeren, vi kan få ministerens svar, og hvis vi ikke er tilfredse med det, kan vi spørge igen i hele den fase.
Disse svar kan vi så optrykke sammen med betænkningen, som det jo er praksis, i hvert fald i mange udvalg.
Vi kan også gå det skridt videre, hvis vi ønsker det, at bede om at få udkastet til en cirkulæreskrivelse over og blive orienteret, hvis man over kommende år agter at ændre disse cirkulærer, osv. osv., så der er faktisk ganske mange muligheder.
Jeg tror ikke, at det på komplicerede områder og på områder, hvor verdensbilledet ændrer sig, er muligt at lave lovgivning uden bemyndigelser, og her er miljølovgivningen et meget typisk eksempel.
Men kunsten er selvfølgelig, at vi sikrer, at flertallets intentioner rent faktisk kommer til at stå ved magt.
I det omfang, jeg forstod hr. Tom Behnkes indlæg, vil jeg sige: Ja, ministeren fastsætter reglerne for fordelingen, tror jeg det var, og så udfører Udlændingestyrelsen arbejdet efter det regelsæt.
Til fru Birthe Rønn Hornbech: Ja, det er rigtigt, at Jydske Lov hænger derude i øjeblikket, og det er rigtigt, at det er skrevet i Jydske Lov, at loven skal være klar og kunne forstås af alle mænd i riget.
Men der er altså sket en kende med det danske samfund siden 1241.
Det er en anelse mere kompliceret, og det afspejler sig også i lovgivningen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Jeg må først sige til fru Pia Kjærsgaard, at hvad enten fru Pia Kjærsgaard bliver målløs eller ej, vil det ikke få nogen indflydelse på, om vi stemmer ja eller nej til lovforslagene.
Det, vi gør, som jeg allerede har sagt, er, at vi arbejder seriøst, og bl.a. bemyndigelserne, som vi har diskuteret, og andre ting, der er vanskelige, vil vi godt have afklaret.
Vi fører den politik frem, vi er valgt på, og som stemmer med vores holdninger, og hvis venstrefløjen synes, at ideologi er blevet noget bras, efter at jerntæppet rustede, er det da sikkert udmærket for venstrefløjen. Jeg ville ønske, at statsministeren og regeringen udviste samme ildhu med at finde nærområder, som Informations journalist gjorde, og det er mit svar til det.
Nu vil jeg prøve at vende det om, for jeg svarer så tit på det her.
Lad os nu tage venstrefløjen på ordet.
Hvis man ikke kan tilslutte sig det med hjælp i nærområderne, må det jo være, fordi man mener, at det er helt naturligt og skal være sådan i fremtiden, at man kan sidde et sted i Den Tredje Verden og være forfulgt og så se i fjernsynet, hvordan det er med Danmark og tage en flyver herop.
Det har aldrig været meningen med de internationale flygtningekonventioner, at flygtninge selv skal udvælge sig deres land, og så må vi have et ærligt svar fra venstrefløjen, om det er det, den ønsker, så vi kan se, hvor uenigheden er.
Jeg må bede om, at venstrefløjen gør rede for, hvad det så er, den vil.
Er det virkelig det, at man skal rejse frit over hele verden og have krav på opholdstilladelse, hvor man selv bestemmer?
Det mener vi ikke, og det tror vi faktisk heller ikke
den danske befolkning mener.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-22:
Venstres ordfører, fru Else Winther Andersen, stillede spørgsmålet, om stavnsbåndet ikke var blevet ophævet i 1778, og dertil er jo kun at sige et rungende: Nej, det blev det ikke!
Det blev ophævet i 1788 - men åbenbart kun midlertidigt, og det kan vi jo beklage.
Så en bemærkning til Venstres anden ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, for dér får vi hesten og stalden en gang mere.
Hjælp til flygtninge i nærområdet, vi skal skære ned på ulandsbistanden, flygtningene skal hjælpes i nærområdet, og det skal ske ved hjælp af lejre.
I Information i dag siger fru Birthe Rønn Hornbech: »Min tanke er, at vi skal have en pause i tilstrømningen af flygtninge fra Langbortistan.
Hvis de kommer herop, så må vi sige til dem, at de må sidde i en flygtningelejr i deres eget nærområde.«
Information har så prøvet at spørge i forskellige områder, Bosnien, Kroatien, Ungarn, Bulgarien og Etiopien, men tænk engang, ingen af regeringernes embedsmænd i de lande var helt vilde med at få nogle flygtningelejre.
Det rejser trods alt det spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech, som fru Birthe Rønn Hornbech må svare på, hvis hun vil deltage i en konkret og ikke i en ideologisk debat: Hvordan skal man få oprettet de lejre i nærområderne?
Hvordan skal det ske?
Og hvem skal beskytte de lejre? Jeg forstår på fru Birthe Rønn Hornbech, at hun har udset FN til at beskytte de lejre.
Det er da en smuk tanke, men kan fru Birthe Rønne Hornbech så ikke løfte sløret for, om hun har haft kontakt med nogen i FN, der går ind for den idé, bare for at vi ligesom kan få at vide, om det er en ren ideologisk abstrakt debat, eller det har noget som helst at gøre med 1998 i Danmark.
Pia Kjærsgaard (DF), 1998-01-22:
Nu sluttede fru Birthe Rønn Hornbech af med sådan en svada
Jeg ved ikke, om det var retfærdigt, for jeg har i hvert fald fået det indtryk gennem de sidste dages avislæsning, at Venstre stillede sig mere end skeptisk over for de forslag, vi behandler i dag.
Man har sagt, at man ikke vil stemme for dem i deres nuværende udformning.
Nu hører jeg altså noget andet, og jeg må indrømme, at jeg simpelt hen er målløs.
Overvejer Venstre så meget som at overveje at stemme for det lovforslag, der hedder nr. L 155, lov om integration af udlændinge i Danmark, integrationsloven?
Har Venstre overhovedet overvejelser om at stemme for det forslag?
Fru Else Winther Andersen kaldte tvangsfordelingen i kommunerne og hele boligproblematikken om det for et problem.
Jeg vil kalde det intet mindre end en katastrofe.
Jeg er målløs, kan jeg godt sige på forhånd, hvis Venstre eller for den sags skyld De Konservative så meget som gør sig overvejelser om at stemme for nr. L 155.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
Når vi bliver spurgt, hvilken model for tvang eller andet vi vil have igennem, må vi jo sige, at det ikke er groet i vores have, at der skal være en model for tvang.
Vi må konstatere, at i dag er der ikke tvang, så altså må der være noget, Flygtningehjælpen kan bedre end ministeren, selv om jeg næsten ikke kan forestille mig det, men vi ønsker for så vidt ingen model, for vi ønsker ikke tvang.
Så er der det spørgsmål, som bliver stillet hver eneste gang, både til den konservative ordfører og til os
, og som også blev stillet i formiddags: Hvor længe skal flygtninge være her, før de kan få permanent opholdstilladelse?
Skal chilenere have det, når de har været her i 17 år?
Nej, hvis man ville læse det beslutningsforslag, vi har genfremsat, er det 7 år, for uanset hvordan vi gør - også med hensyn til integrationsydelsen, som regeringen ønsker, de skal have - er det jo sådan, at vi har nogle statsborgerskabsbetingelser og -regler.
Alle kan søge efter 7 år, og derfor ønsker vi selvfølgelig også 7 år.
Jeg kan godt forstå, at hr. Bjørn Elmquist siger, der er forvirring om de facto-begrebet, for det har der jo i meget høj grad været med hensyn til, hvad regeringen overhovedet ville i den sag.
Vi vil ophæve retskravet, og her kan jeg henvise til beslutningsforslaget.
Vi mener ikke, der skal være et retskrav på de facto-opholdstilladelse; vi mener, de facto alene skal være et supplement, om jeg så må sige en ventil til konventionen, for der er også andre konventioner, vi er bundet af, f.eks. torturkonventionen. Så sagde fru Dorte Bennedsen, at ved nogle af de ægteskabsregler, jeg nævnte, lagde man vægt på opholdstilladelse.
Hvis jeg har misforstået det, er vi jo enige, og så er det godt med det. De færre opholdstilladelser skyldes først og fremmest bortfald af retskravet på familiesammenføring for indvandreres ægtefæller.
Vi finder, det er rigtigt, at en tyrk fra Tyrkiet, der gifter sig med en tyrk fra Tyrkiet, bliver familiesammenført i Tyrkiet.
Henrik Svane (RV), 1998-01-22:
Det løber mig lidt koldt ned ad ryggen, når jeg hører Venstres ordfører tale om tilstrømningen af udlændinge.
Vi har jo set gennem de seneste år, at antallet af asylansøgere er faldet brat, og vi kan vel alle ønske os, at det vil falde yderligere - forudsat selvfølgelig, at der ikke vil være så mange steder i verden, hvor der skabes flygtninge.
Jeg vil gerne spørge fru Birthe Rønn Hornbech: Når Venstres ordfører siger, at man generelt vil have færre opholdstilladelser, hvem er det så, man i forhold til nu ikke længere vil give opholdstilladelse?
Det ville det være rart at få et svar på.
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-22:
Fru Birthe Rønn Hornbech ville gerne være med til en bedre fordeling af udlændinge, og det synes jeg er positivt.
Men jeg forstår, at Venstre ikke bryder sig om ministerens model og bad om, at der kom en anden model på bordet. Jeg vil egentlig bare spørge, om vi ikke kunne få at vide, hvilken model Venstre forestiller sig?
Hvad er det for en model?
Jeg minder igen om chilenerne, hvor der gik, var det 14 eller 17 år, inden der kom demokrati i Chile, så de kunne vende tilbage.
Må de aldrig få en fast tilknytning
til samfundet, uanset hvor lang tid de er her?
Sådan kunne man nemlig forstå fru Birthe Rønn Hornbech. Så en bemærkning om noget, jeg muligvis har misforstået, men så vidt jeg kunne høre, mente fru Birthe Rønn Hornbech, at lovforslaget, vi behandler nu, ville forbyde tvangsarrangerede ægteskaber.
Men det er jo ikke det, der er tale om; der er tale om, at sådanne ægteskaber ikke skal kunne give familiesammenføring.
Anne Baastrup (SF), 1998-01-22:
Jeg vil følge hr. Søren Søndergaards spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech op, og jeg har rejst det over for Venstres flygtningeordfører tidligere.
Der står jo i det fælles beslutningsforslag, at der skal ske visitering af flygtninge i disse lejre, som vi nu ikke rigtig ved, hvor skal ligge. Hvad er det for kriterier, der rent faktisk efter fru Birthe Rønn Hornbechs opfattelse skal give anledning til, at man skal få lov til at komme fra en flygtningelejr til et EU-land?
Det kunne være rart at få fru Birthe Rønn Hornbech til nu helt klart at fortælle os: Hvad er det, Venstre mener skal betinge, at man som flygtning i en lejr i et nærområde, altså ved siden af, hvor krigen er, kan få flygtningestatus i et EU-land?
Else Winther Andersen (V), 1998-01-22:
Jeg vil som kommunalpolitisk ordfører for Venstre gerne komme med nogle bemærkninger om integrationsloven, også for at give en markering af, at disse lovforslag, der ligger i Retsudvalget, ikke kun omhandler retspolitik, men i allerhøjeste grad også områder, der bl.a. ligger i Kommunaludvalget.
Ministeren foreslår, at Udlændingestyrelsen hvert år skal fastsætte, hvor mange flygtninge der skal placeres i de enkelte amter, og at kommunerne derefter skal prøve at finde frem til en frivillig aftale om, hvordan de så skal fordeles.
Det var jo meget ønskeligt, vil jeg da godt sige, hvis kommunerne også kunne indgå den frivillige aftale; men kan de ikke det, får Udlændingestyrelsen ret til at fastsætte, hvor mange flygtninge der skal fordeles til de forskellige kommuner.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg som kommunalpolitisk ordfører synes, det er et problem, at man virkelig her griber ind og blander sig i det kommunale selvstyre, for hvad er det, der vil ske ude lokalt?
Der kan meget nemt ske det, at lokalbefolkningen føler, at det er noget, der bliver trukket ned over hovedet på den, og at der derved kan skabes et fremmedhad frem for det, integrationslovene lægger op til, nemlig en integration af de fremmede i det lokalsamfund, de befinder sig i.
Derudover foreslås det, at man skal blive boende i 3 år i den samme kommune, altså en bopælspligt.
Jeg tror, at hvis vi gennemfører det, vil vi opleve, at der fortsat vil ske det, som allerede sker, nemlig at man vil forsøge at flytte fra de mindre kommuner til de større, for det er jo det, man gør i dag.
I det øjeblik, vi skal til at lave sprogcentre, vil der være flere kommuner, der kommer til at gå sammen om det, og så vil de mennesker se lidt praktisk på det og sige: Jamen så vil jeg også hellere bo dér, hvor jeg får den nødvendige undervisning, så jeg kan komme til at tale dansk. Vedrørende undervisning vil jeg ikke lægge skjul på, at Venstre vil lægge megen vægt på en bedre kvalitet af den undervisning, der skal tilbydes, end den, vi ser i dag.
Vi oplever ikke, at den kvalitet, der tilbydes rundt om i amterne, kan måles nogen steder, og det ville i grunden være godt, om man kunne få adskilt dem, der udbyder undervisningen, og dem, der betaler for den.
Derved fik man også en større mulighed for at beskæftige sig med kvaliteten, og det bliver i hvert fald et område, vi vil dyrke meget under udvalgsarbejdet.
Generelt vil jeg godt sige, at jeg oplever loven om integration som meget uklar, og jeg forventer, at der kommer
nogle præciseringer og tydeliggørelser af de mange bemyndigelser under udvalgsarbejdet.
Vi vil også lægge
megen energi i at få afklaret, hvordan man har tænkt sig at skaffe boligerne, når man pålægger kommunerne at modtage flygtninge, og også se på introduktionsydelsen.
Hvor ligger det reelle niveau her?
Én ting er at give en fast ydelse, men hvad kommer der oveni af forskellige tillæg, og hvor ender vi her?
Dorte Bennedsen (S), 1998-01-22:
Lad mig starte med det sidste.
Ministeren laver regelsættet, og jeg forestiller mig, at der i regelsættet også kan ligge kriterier for, hvordan fordelingen skal være, at der skal tages hensyn til det og det og det i kommunerne, og at det i videst muligt omfang skal sikres, at det bliver samme nationalitet, der kommer til at bo samme sted, så man ikke får, som jeg sagde før, syv forskellige nationaliteter i en gruppe på i alt 50, osv. osv. Så foretager Udlændingestyrelsen fordelingen efter de kriterier, og det har jeg svært ved at se noget odiøst i.
Så vil jeg i anledning af fru Birthe Rønn Hornbechs sidste bemærkninger slutte denne ordveksling med at sige, at fru Birthe Rønne Hornbech er jo ikke den eneste, hverken her i huset eller her i landet, der synes, at lovgivningen skal være klar.
Den skal være så klar som mulig, det er vi fuldstændig enige i, og det skal ikke fremstå, som om jeg vil protestere mod det - tværtom.
Jeg siger blot, at det er store, komplicerede problemer, der er tale om.
Vi får revisionen af retsplejeloven senere i samlingen, og her vil fru Birthe Rønn Hornbech takket være sin fortid formentlig være lidt bedre gearet end vi andre.
Jeg forventer, det bliver ganske overordentlig kompliceret, men det er altså retsplejelovgivning, og den kan ikke gøres til letlæselig tekst.
Det bliver vi nødt til at acceptere uden at skælde hinanden ud for uhæderlighed og for med vilje at ville sløre sagerne for hinanden.
Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Jeg er da ked af, at fru Dorthe Bennedsen ikke forstod, hvor jeg ville hen. Det, det handler om, er, at vi i øjeblikket prøver at diskutere ministerbeføjelserne, fordi man lægger ansvaret væk fra Folketinget og over til ministeren.
Det vil sige, at når Udlændingestyrelsen har bestemt, hvor mange der skal til X-købing og til Y-by osv., kan afgørelsen ikke indbringes nogen andre steder, og det er da problematisk.
Det er langt mere problematisk end at give en ministerbeføjelse.
Er fru Dorthe Bennedsen ikke enig i det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-01-22:
For at vi nu ikke skal blive uvenner bemærkede jeg, at fru Dorte Bennedsen sagde - og det er jo det, sagen drejer sig om - at man ikke kan undgå bemyndigelser, og jeg vil godt sige med det samme, at det er jeg fuldkommen enig i.
Jeg føler trang til at få det sagt nu, fordi jeg ved, der er andre folketingsmedlemmer, der har skiltet med, at vi skulle til at lovgive om, at bemyndigelser skulle være forbudt, og det er selvfølgelig lige så tåbeligt.
Det er den folkevalgte repræsentation herinde, der er helt suveræn med hensyn til, hvordan der lovgives.
Men jeg vil sige som i »Matador«: Det er tiderne.
Tiderne er nok sådan, at vi her i Folketinget - også på grund af juristers pres udefra - er blevet mere opmærksomme på, at vi skal gå lovgivningen efter i sømmene, og så går det tilfældigvis denne gang ud over indenrigsministeren, som har
en meget kompliceret lovgivning
Det kunne lige så godt være sket for en anden regering, for sådan er tiderne; men jeg mener, det er rigtigt, at vi bliver mere kritiske over for os selv, og det er her, Venstre ønsker at være bannerfører.
Bjørn Elmquist (RV), 1998-01-22:
Siden finanslovdebatten kort før jul har jeg faktisk set frem
til, at vi her ved denne lejlighed måske kunne få et rigtigt svar fra en Venstreordfører på, hvordan partiet opfatter de facto-begrebet og forholder sig til det.
Vi prøvede dengang med finansordføreren, hr. Thor Pedersen, som imidlertid ikke var i stand til at værge for sig, og han fik slet ingen støtte fra andre ordførere.
Vi spurgte igen og igen, og vi var ikke de eneste, men der var stor uklarhed om begrebet.
Hvis det ikke kan afgøres af Flygtningenævnet, altså en uvildig instans, efter objektivt beskrevne kriterier i lovgivningen, er det så bare en administrativ skønsafgørelse, og er de personer, som i givet fald skal have de facto-status, så ikke bare på Herrens mark?
Jytte Andersen (S), 1998-01-23:
Jeg takker for tilslutningen fra de partier, der har givet opbakning til forslaget, og undrer mig over de udsagn, der er kommet fra de partier, der ikke giver et tilsagn.
Jeg sad et øjeblik og undrede mig og tænkte, om man måske havde læst forslaget lidt forkert, for der er ikke tale om et indgreb over for arbejdsmarkedsrådenes kompetence, der er ikke tale om at indføre et socialistisk Danmark, og der er ikke tale om, at man skal tvinge kommunerne eller de ledige til noget.
Så jeg vil sådan set lidt høfligt sagt bede de herrer og den dame om at læse forslaget endnu en gang.
Der er nemlig tale om et incitament, der gøres lidt stærkere, som har det formål at bringe ledige fra støttet beskæftigelse til ordinær beskæftigelse, en helt ordinær beskæftigelse, som vi jo alle sammen foretrækker, at så mange som muligt af de ledige får.
Det her lille forslag er et udtryk for at styrke og forstærke et incitament, som kommunerne kan sige ja eller nej til, som arbejdsmarkedsrådene kan sige ja eller nej til, og hvor de ledige også har muligheden for at ville noget andet.
Så ærlig talt så er det her nok det forslag, der egner sig allermindst til sådan en større ideologisk klassekampdiskussion.
Flemming Oppfeldt (V), 1998-01-23:
O.k., arbejdsmarkedsrådene kan sige ja eller nej til at anvende det her værktøj, men det er dog en kraftig vejledning
til dem, at man sige: Nu kan I gøre sådan og sådan her.
Og man har jo bedt arbejdsgiversiden i Landsarbejdsrådet om en udtalelse i denne her sag.
Derfor har ministeren vel haft en fornemmelse af, at det kommer til at vedrører de regionale arbejdsmarkedsråd og deres måde at virke på.
Så det er jo ikke bare sådan noget, der hænger i den fri luft.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-01-23:
Guleroden skal være noget større.
Det er det, det her drejer sig om.
Det kan være, at ministeren kan fortælle, hvor mange kommuner der har anvendt den gamle lovgivning, og hvor mange penge der er anvendt.
Jytte Andersen (S), 1998-01-23:
Jamen der er ikke ret mange kommuner, der har anvendt denne ordning, og hvor mange vil jeg gerne oplyse over for udvalget.
Jeg vil godt sige til hr. Flemming Oppfeldt, at jeg beder om Landsarbejdsrådets udtalelser til stort set alle ting, der vedrører arbejdsmarkedspolitikken, for det er det råd, der er rådgivende for mig, og det ligger der sådan set ikke noget i.
Det, der er tale om, er, at vi udmelder, at der skal oprettes omkring 10.000 puljejob på landsplan.
Processen og proceduren er så den, at kommunerne melder tilbage, hvor mange de gerne vil oprette.
Arbejdsformidlingen gør det, at er der folk i aktivperioden, som skal i puljejob, så sender de folk i et puljejob.
Det er kun i den situation, hvor kommunen står over for at ansætte ordinære medarbejdere, som der jo er absolut flest af, at den kan få et stærkere økonomisk incitament til at sige: Jamen den dér person, som er i puljejob, og som måske har været det i et par år, er en god medarbejder, og hvis vi så oven i købet får et økonomisk incitament, er det den person, som er i støttet beskæftigelse, der får det ordinære job.
Så helt ærligt og uden drama er det faktisk et meget fornuftigt forslag, som i virkeligheden flugter meget godt med det, som både Venstre og Fremskridtspartiet ofte taler om, nemlig at vi skal sørge for, at arbejdsmarkedet er sådan indrettet, at flest muligt får ordinær beskæftigelse.
Så jeg vil sådan set bede de herrer og den dame om at overveje det endnu en gang, for det ville jo trods alt være meget smukt, hvis forslaget blev vedtaget med et bredere flertal.
Det er et sted omkring 10 mio. kr.
Det er meget beskedent i forhold til den samlede ramme, der blev afsat sidste år.
Den var på omkring 100 mio. kr., så det er meget beskedent.