Kim Behnke (UP), 2001-03-01:
Også på det her forslag er jeg medforslagsstiller, så det kommer naturligvis ikke som nogen overraskelse, at forslaget har min fulde opbakning.
Jeg synes faktisk, at vi er ved at begå nogle dumheder i Danmark i de her år.
Der er hård konkurrence om at kunne tiltrække det, jeg vil kalde topfolk inden for erhvervslivet.
Jeg ved, at når en række af de her folk, som vandrer rundt og er direktør for en stor virksomhed i nogle år og vandrer videre til den næste virksomhed og præsterer nogle imponerende resultater, forhandler løn, så er de gået over til udelukkende at lave en liste over, hvad de forventer at få netto.
Og så er det op til virksomheden, hvis den er placeret i Danmark, at finde ud af, hvad bruttolønnen så bliver, og honorere den.
Sådan foregår det, og det er jo, fordi de her folk for længst er holdt op med at kunne finde ud af de skatteregler, der er rundtomkring i de enkelte lande.
Vi har gennem EU-samarbejdet en drøm om, at der sådan skal være fri bevægelighed for arbejdskraften.
Det er der ikke for den her type medarbejdere, ikke når man ser på det fra en virksomheds side, for når en dansk virksomhed i Herning eller i Herlev har brug for en dygtig direktør med international erfaring, som kan være med til at løfte denne her virksomhed til gavn for det danske samfund, så henvender man sig til et af headhuntingfirmaerne og siger, at man gerne vil have en direktør, og så nævner man, hvilken lønramme man forventer, hvortil headhuntingfirmaet siger: Jamen det er jo fuldstændig urealistisk, I kan ikke tiltrække folk.
Så må man enten nøjes med en dårligere medarbejder til stillingen, eller også må man helt opgive projektet.
Derfor er det min opfattelse, at det, vi skal gøre, er at lette mulighederne for, at virksomhederne kan ansætte disse topfolk, disse nøglemedarbejdere.
Jeg har i flere år glædet mig over, når vi ankommer her til København, at se det store Nokia-hovedkvarter skyde op ved indkørslen til København.
Derfor blev jeg også bedrøvet, da jeg for nylig erfarede via dagspressen, at Nokia i Finland har besluttet, at selve topledelsen nu flyttes fra København og til Sverige.
Jeg siger ikke, at det er de her skatteregler, der er årsagen til det, men når man sidder i Finland og skal vurdere, hvor man skal placere sin topdirektør, som får langt mere end 50.000 kr. om måneden i løn, ja, så indgår det naturligvis også i overvejelserne om det samlede budget, hvad det er for en bruttoløn, virksomheden skal betale for at give denne topmedarbejder den nettoløn, jeg startede med at beskrive.
Ønsker vi så at tiltrække andre medarbejdere udefra, ja, så er der heller ingen i Folketinget, der er interesseret i at se på såkaldte Green Card-ordninger, for det går jo slet ikke, vi skal hellere tage imod de fattigste, mest sultne rundtomkring i verden, som er analfabeter, vel vidende at de ikke kan bidrage til noget som helst i dansk erhvervsliv de første 25 år.
Vi skal bare uddanne vores egne borgere til de stillinger, der nu engang måtte være, men den Brian, der har siddet nede på torvet og drukket elefantøl i 15 år, kan virksomheden jo ikke forvente via et AMU-kursus kan bestride
en stilling til 60.000 kr. om måneden.
Det er folk, vi bliver nødt til i stigende omfang at tiltrække fra udlandet, og Danmark er ikke ene om at have det behov, tværtimod har FN's seneste statistikker vist, at hele Vesteuropa i de kommende år må kæmpe om at få tiltrukket de her folk, og når vi har skatteregler i Danmark, der så markant afviger fra dem, andre vesteuropæiske lande kan tilbyde, ja, så bliver de danske virksomheder tabere.
Derfor er der én eneste ting at gøre, og det er at fjerne flest mulige sten på vejen, og den her forbandede 7-års-regel er altså en sten på vejen.
Derfor burde et enigt Folketing kunne tilslutte sig beslutningsforslaget.