runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2002-04-10:
Fru Margrethe Vestager var lidt optaget af, talte lidt om eller var nærmere imod den automatik, der eventuelt ville komme ind omkring efterlevelsespensionen.
Og der ville jeg gerne spørge fru Margrethe Vestager, om fru Margrethe Vestager synes, det er anstændigt, at kassen automatisk bliver klappet i den dag, ens ægtefælle dør, og kassen først bliver åbnet igen, når en efterlevende ægtefælle har udfyldt stakkevis af skemaer og har fået gennemgået deres indtægtsgrundlag, deres formuegrundlag osv. osv. Der kan gå uger, inden man er igennem alt det, der skal gøres, og så først bliver kassen åbnet igen.
Synes fru Margrethe Vestager virkelig, det er anstændigt?
Aase D. Madsen (DF), 2002-04-10:
Nu, hvor vi snakker om børn, er vi jo kommet lidt væk fra emnet, men så kan jeg da snakke om udlændinge.
Hvem er skyld i de store, kæmpestore udgifter, vi har til udlændinge?
Set i det perspektiv tror jeg nok, at Dansk Folkeparti og forhåbentlig også regeringen siger: Vi kunne måske hellere spare lidt på udlændinge og så give lidt til efterlevende.
Og det var korrekt, som jeg sagde, at hvis man er i et ansættelsesforhold og har været der i 3 år, så er der 3 måneders løn til den efterlevende ægtefælle.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Jeg skal beklage, men jeg har ikke indsigt nok i de forskellige ansættelsesforhold til hverken at kunne be- eller afkræfte fru Aase D. Madsens antagelse.
Men jeg vil gerne holde fast i en for os meget væsentlig pointe, nemlig at der er forskel på, hvilken situation man er i, også når man er pensionist.
Og de forskelle vil gælde livet igennem.
De vil også gælde for folk, som ikke har nået pensionsalderen.
Og det er i de her år, vi træffer beslutninger, som rækker meget langt fremover og også kommer til at omfatte meget store årgange, som bliver ældre, som kommer til at omfatte årgange, som har helt anderledes økonomiske vilkår end de, der - og det anerkender vi fuldt ud - sidder i meget trange kår, hvis de kun har folkepensionen som udgangspunkt.
Derfor synes jeg ikke bare, man skal sige, at »vi må da have råd til«, for der er mange ting, som vi holder os for gode til at have råd til.
den finanslovaftale, som Dansk Folkeparti har lavet med regeringen, fordi økonomien skal hænge sammen.
Aase D. Madsen (DF), 2002-04-10:
Det skal jeg nok holde mig
lidt fra.
Jeg vil bare spørge fru Margrethe Vestager, om det ikke er korrekt, at ved ethvert ansættelsesforhold får en efterlevende 3 måneders løn udbetalt, hvis ægtefællen dør.
Det er helt normalt, at enhver arbejdsgiver, hvis man har været ansat 3 år, betaler 3 måneders løn ved dødsfald.
Jeg mener, at de pensionister, vi har, burde have den samme fred efter et dødsfald, ved at de kan være sikre på, at de kan sidde med den samme indtægt bare 3 måneder efter et dødsfald.
Jeg mener, det er ret og rimeligt, at vi, den danske stat, det danske folketing, har råd til at give den tryghed i 3 måneder uden at skulle beregne op og ned og tillæg og fradrag og alt muligt andet.
Det er dårligt af det danske folketing, hvis vi ikke har råd til at give den hjælp.
Vi har råd til så meget andet.
Det her skal altså gennemføres uden papirbunker.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Der, hvor vi begynder at få problemer, er igen, jævnfør også behandlingen af sidste lovforslag, forestillingen om, at det er vigtigere, at alle får, end at prioritere dem, som har særlige behov.
Vi medgiver gerne, at det er en bureaukratisk ordning, der er lavet i dag i forhold til efterlevelseshjælpen, og går meget gerne ind i at se på, hvordan det kan gøres mindre bureaukratisk.
Men vi synes, det er meget væsentligt, at man begynder at iagttage det faktum, at gruppen af ældre bliver stadig mere forskellig.
Der vil være stadig større grupper af ældre, som har supplerende pensioner, som stiller dem endog særdeles gunstigt økonomisk set.
Vi synes, det er meget væsentligt, at vi i de her år træffer beslutninger, som sikrer, at vi har mulighed for at prioritere de grupper, som stadig væk kun vil have deres folkepension og måske en særdeles begrænset ATP ved siden af.
For den gruppe vil stadig væk være der, og den vil stadig væk være der i en årrække fremover, samtidig med at forholdsvis velaflagte ældre begynder at bevæge sig op i gruppen.
Jeg synes, det er helt afgørende, at vi i den politik, som vi laver i øjeblikket, holder os for øje, at der er en gruppe også af økonomisk udsatte ældre, som vil være i kontrast til en gruppe af ældre, der faktisk har levevilkår, der er ganske udmærkede og anstændige.
Og det er den politiske uenighed, der måske måtte ligge i det her, at vi ønsker ikke at betragte pensionister over én bank.
Vi ønsker at betragte dem som mennesker, der kan have et konkret behov i en konkret situation, og det mener vi, at det fælles, nemlig også de andre skatteydere, bør imødekomme.
Derfor vores reservation i forhold til at genindføre en efterlevelsespension, men selvfølgelig en meget stor villighed til at se på den måde, efterlevelseshjælpen administreres på.
Det er en meget drastisk måde at afhjælpe bureaukratisk sniksnak på at sige: Jamen så pyt med det, så får I bare alle sammen.
For det umuliggør jo at prioritere i forhold til dem, som har et særligt behov.
Vi bliver nødt til at se i øjnene, at det at bruge alderskriterier, det at bruge faste kategorier, bliver mere og mere overflødigt, fordi stadig større grupper har private pensioner, som gør, at de er særdeles velstillede økonomisk set, ikke kun i forhold til formue, men også i forhold til løbende udbetalinger.
Det er den måske politiske forskel, der er.
Og bare i forlængelse af hr. Villy Søvndals synes jeg udmærkede polemisering over forskellen mellem humør og politik, synes jeg, det er vigtigt, at vi fastholder en politisk kultur, som gør, at man kan have en politisk uenighed, uden at det betyder, at man skal skydes i skoene, at man er i det ene eller det andet humør, for den sags skyld hverken glad eller sur, for det her handler faktisk om politik og prioritering.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-10:
Bestemt.
Og det viser jo lige præcis nytten af, at vi behandler lovforslaget, og at man undlader at forveksle relevante bemærkninger med surhed og opfatter det som en optagethed af lovgivning, ligesom høringssvar, der kommer udefra, der siger, at alt ikke er fuldkomment i et lovforslag, vel ikke er udtryk for, at hele organisationsdanmark er røget helt i sort - selv om store dele af det er, men det er noget andet - men at det er udtryk for sådan en optagethed af lovgivningen.
Er det ikke mere rigtigt at betegne det som en oprigtig optagethed af lovgivningsprocessen, specielt når fru Charlotte Dyremose så selv medgiver, at det dér med ansøgning er et problem?
Det betyder jo, at vi er enige, og at det viser, at nogle gange virker det samarbejdende folkestyre ved, at når vi lægger vores intellektuelle evner sammen og påpeger problemer, så får vi dem løst, mens vi, hvis vi bare roste regeringen og undlod at pege på problemerne, ikke fik dem løst.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-04-10:
Jeg synes bare, jeg måtte komme med en kort bemærkning til det her med ansøgningen og den tumulte periode.
For det er faktisk også en af de ting, der har bekymret os i Det Konservative Folkeparti, netop det her med, at man skal søge.
Derfor har vi også kigget på det, og en del af årsagen er jo, at man får de her penge på baggrund af formueforhold, og det ikke er altid, at de offentlige myndigheder kender de her formueforhold.
Men så vil jeg godt spørge hr. Villy Søvndal, om ikke han mener, at netop det, at vi nu genindfører efterlevelsespensionen og altså for en kæmpestor gruppe af dem, der står i den her situation, nu helt automatisk giver 3 måneders pension, om ikke hr. Villy Søvndal er enig i, at det på det på den måde rent faktisk er lykkedes at hjælpe en kæmpestor gruppe. Nu synes jeg også, at det er vigtigt - for det kunne være, der var nogle, der sad derhjemme og så det her - at man er klar over, at det jo faktisk er et spørgsmål om, at man for en kæmpestor gruppe løser det her problem med, at man skal sidde og lave en ansøgning, men at man nu har lov til at få pengene udbetalt uden det.
Og så vil jeg selvfølgelig spørge, om hr. Villy Søvndal ikke vil være med til at glæde sig over det, nu vi er i gang med den løftede stemning.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
»Vil ministeren sammenligne beskæftigelseseffekten ved at hæve afgifter, der opkræves i kroner og øre, med 1 pct. og beskæftigelseseffekten af at hæve bundgrænsen for betaling af mellemskat med det beløb, som blev udregnet ovenfor?«
Charlotte Dyremose (KF), 2002-04-10:
Endnu engang kan jeg fristes til at starte min ordførertale med at sige, at vi Konservative er meget, meget positive og meget, meget glade for det forslag, vi her behandler.
Jeg må sige, at jeg faktisk deler den tidligere ordførers både begejstring for de forslag, vi behandler her i dag, og undren over den rimelig negative stemning, der så i øvrigt er i Folketingssalen.
Det er et stærkt konservativt ønske, som her bliver efterlevet, og det er vi da meget, meget glade for.
Vi har kun smil og glæde tilovers for det.
Gennemførelse af efterlevelsespensionen er vi utrolig glade for, netop fordi man jo i en situation, hvor man har mistet sin ægtefælle, og de fleste pensionister, som jo er dem, der får efterlevelsespensionen, står i en økonomisk ikke særlig velstillet situation. Det er selvfølgelig klart, da vi alle sammen har udgifter til husleje og den slags almindelige fornødenheder, at det selvfølgelig er en større opgave for en mindre velstillet at tilrettelægge sin økonomi efter, at man nu kun er én og ikke længere to.
Derfor er vi utrolig glade for at kunne støtte det her forslag, som i hvert fald giver mulighed for, at man har 3 måneder til at få tilrettelagt sin situation og sin økonomi, så man ikke samtidig med begravelse, og hvad der ellers måtte være, også skal have den slags kvaler.
Det samme gælder ophævelsen af tilbagebetalingskravet, som vi Konservative og jeg også synes er utrolig vigtigt i det her forslag, og som ikke skal glemmes.
Det virker jo beskæmmende, at den efterlevende, lige efter at ægtefællen er død, præsenteres for det her krav om tilbagebetaling.
Det virker meget, meget bureaukratisk, meget snærende, og vi er meget, meget glade for, at det er lykkedes at kunne fjerne den bestemmelse, så man i sorgens stund ikke også bliver præsenteret for en regning på lige præcis det antal dage af den pågældende måned, hvor man ikke havde sin ægtefælle hos sig, som om det ikke var slag nok for den enkelte.
Derfor: Et virkelig godt forslag, som vi med stor glæde og tilfredshed kan støtte i Det Konservative Folkeparti.
Aase D. Madsen (DF), 2002-04-10:
Så tror jeg ikke, jeg forklarede mig godt nok.
Vi prøver tværtimod at rulle den tilbage, således som jeg sagde før.
Der ligger nogle beregninger over, hvad det koster, og vi mener ikke, at de beregninger er rigtige.
Der er, så vidt jeg ved, afsat 160 mio. kr., og de 160 mio. kr. kommer det tilsyneladende ikke til at koste.
Så hvis vi derfor kan holde os inden for de penge, som er afsat, så er der måske råd til at sætte den i kraft i 2002.
Det er de forhandlinger, vi nu skal ind at finpudse.
Vi skal tale meget om det, og det sker også med hensyn til ledsageordningen, skulle jeg hilse og sige.
Der kan også ske ting og sager med hensyn til, at vi eventuelt har nogle penge, sådan at vi kan gøre ordningen bedre, sådan at vi kan tage andre grupper med.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-04-10:
Når jeg lytter til den radikale ordfører og lægger de forskellige bemærkninger sammen, så synes jeg, der danner sig et mønster, som jeg egentlig godt vil have bekræftet eller måske afkræftet.
Bruger vi for mange penge her, har vi nået en grænse?
Altså det synes jeg jeg hører ud af den reservation, der er over for det her forslag.
Er det den diskussion, som Det Radikale Venstre er i gang med nu, at den offentlige indsats over for de ældre er ved at være lidt for stor?
Er vi kommet dertil?
Er det for meget, det, regeringen er kommet med?
Desværre er Venstres ordfører forhindret i at være til stede her i salen ved det her lovforslag, men jeg har fået den ære at fremføre Venstres synspunkt. Med dette forslag stiller vi os på borgernes side, når det gælder retten til at få afprøvet skønsmæssige afgørelser i de sociale sager.
Borgerne får denne ret.
Reglerne om, hvad der kan afprøves, præciseres, så vi får fjernet den usikkerhed, der har været om, hvad der kan afprøves af de sociale klageinstanser.
For Venstre er det vigtigt først og fremmest af hensyn til borgernes retssikkerhed.
Ved at bestemmelsen præciseres, vil det klart fremgå, at alle afgørelser truffet af kommuner og amter, også de skønsmæssige, kan ankes i det sociale system, og at det kan ske i samme omfang, som domstolene kan efterprøve forvaltningens afgørelser.
Dette har ikke betydning for serviceniveauet.
Det er fortsat kommunerne og amterne, der fastlægger det lokale serviceniveau, men det kan vurderes, om selve afgørelsen er urimelig eller forkert i forhold til det serviceniveau, der er fastlagt.
Selv om en afgørelse er baseret på et skøn, er det relevant at kunne efterprøve, om sagsbehandlingen har været i orden, om forvaltningsreglerne er overholdt, om sagen har været tilstrækkeligt belyst m.v. Der har været megen usikkerhed om og kritik af den hidtidige bestemmelse, og nogle kommuner har tolket bestemmelsen forkert.
Karen Jespersen (S), 2002-04-10:
Lovforslaget her bliver fremsat, som det fremgår af bemærkningerne, fordi der til tider er usikkerhed blandt borgerne og også blandt kommunerne om, hvilke afgørelser i den sociale lovgivning der kan ankes.
Det hænger jo sammen med, at der er mange bestemmelser i den sociale lovgivning, der hviler på et skøn.
Der er bestemmelser, som er meget klare, der tit er koblet til, hvilken ydelse man har ret til.
Mange af de serviceydelser, man får, er jo forbundet med et betydeligt skøn over, hvornår borgeren er i en situation, så han eller hun har ret til at få en ydelse efter lovens bestemmelser. Det er jo så i parentes bemærket bl.a. derfor, man diskuterer
servicedeklarationer og kvalitetsstandarder, og når de er blevet indført i loven, er det jo for også i afgørelsen at begrænse en forskelsbehandling af borgerne.
Det er det stærke element af skøn i den sociale lovgivning, der gør, at man kan diskutere, hvordan ankemuligheden er.
Den formulering, der i dag er i loven, betyder, at man har været i situationer, hvor både kommuner og borgere har den opfattelse, at når der er skøn i lovgivningen, kan man ikke anke.
Det er forkert, som det også fremgår af bemærkningerne til forslaget her.
Man kan godt anke, selv om der er et skøn, fordi det jo handler om, hvilke rammer der ligger i lovgivningen.
Vi havde for nogle år siden en stor debat om nogle afgørelser om hjemmehjælp i en række kommuner, hvor der var skønnet, at folk skulle have ganske lidt eller ingen hjemmehjælp.
Her trådte ankeinstansen faktisk til og omgjorde bestemmelserne, fordi den sagde, at der var skønnet forkert.
Det er den type afgørelser, jeg opfatter, forslaget her gør klarere, og at man nu får et klart grundlag for at anke de afgørelser, der bliver truffet inden for den sociale lovgivning.
På den måde mener jeg, det er en forbedring af borgernes retssikkerhed,
og derfor støtter Socialdemokratiet forslaget.
Men det er klart, at det jo ikke handler om, at man ikke kan have afgørelser, man betragter som urimelige.
Hvis de stadig væk er inden for lovens rammer, jamen så kan de selvfølgelig ikke omgøres af en ankeinstans.
Nogle af de ting kan måske en gang imellem blive blandet sammen, men det rokker ikke ved, at det forslag her er en præcisering til gavn for borgerne.
Henriette Kjær (KF), 2002-04-10:
Jeg vil gerne sige tak til ordførerne.
Det er glædeligt, at forslaget møder bred tilslutning af Folketingets partier.
Hensigten er, som det har været nævnt flere gange, at skabe ensartede regler for beboerne, uanset om de bor i tidssvarende plejehjem, beskyttede boliger eller i ældre/plejeboliger.
De fleste kunne jo blive enige om, kunne vi høre, at det er uacceptabelt, at ældre mennesker har en forskellig boligbetaling for sammenlignelige boliger, afhængig af om de anvises til en plejebolig eller en ældrebolig, bare fordi bygningerne er opført efter forskellige regler.
Med lovforslaget retter vi op på det.
Samtidig tilbydes beboerne også at få lejerstatus med de rettigheder, der følger med.
For de plejehjem og beskyttede boliger, der forbliver institutioner, fordi de ikke er tidssvarende, vil jeg administrativt ændre reglerne for beregningerne af boligbetalingen.
Jeg vil også åbne for, at kommunerne eller amtskommunen i forbindelse med omdannelsen til tidssvarende plejehjem og beskyttede boliger også kan se nærmere på, om betalingen i de resterende plejehjem og beskyttede boliger tåler sammenligning med lejen i tilsvarende boligformer. Så vil jeg lige kommentere den kritik, der har været af, at høringssvarene er kommet sent.
Der er simpelt hen sket en fejl her i huset, men vi skal selvfølgelig blive bedre og få høringssvarene hurtigere.
Så vil jeg sige til Dansk Folkepartis ordfører, at man simpelt hen ikke kan sammenligne den tidligere førtidspensionsordning med den nye, for blandt dem, der er på den gamle ordning, vil der være nogle, der har en højere ydelse, men får en lavere boligydelse, og i den nye kan der være nogle, der får en lavere ydelse, men en højere boligsikring.
Det er altså meget svært at sammenligne og har egentlig ikke så meget at gøre med det, som lovforslaget her går ud på, nemlig at der har været et problem med nogle ældre mennesker, som skulle have en plejebolig eller ældrebolig, hvad det kunne være, men hvor boligen var opført efter nogle regler, som gjorde, at man måtte betale urimeligt meget i husleje, fordi ejendomsværdiskatterne påvirkede huslejedannelsen.
Det får vi ordnet nu, det synes jeg er godt, og derfor er jeg også glad for støtten.
Tove Videbæk (KRF), 2002-04-10:
Overordnet må man sige, at det i hvert fald rent lovteknisk er et ret omfattende lovforslag.
I de almindelige bemærkninger til lovforslaget udtrykkes det dog kort og klart, at lovforslagets formål er at skabe ensartede regler for beboerne, uanset om de bor i tidssvarende plejehjem, beskyttede boliger eller ældre/plejeboliger. Udgangspunktet for forslaget er, at det ofte beror på en tilfældighed, om en ældre eller en person med handicap får et tilbud på et plejehjem efter reglerne i serviceloven, eller om vedkommende får et botilbud i en ældre/plejebolig efter reglerne i almenboligloven eller ældreboligloven.
Det er altså en tilfældighed, der er afgørende for borgerens retsstilling, og det virker naturligvis både urimeligt og er i strid med forvaltningslovens lighedsgrundsætning.
Midlet til at sikre en mere rimelig og lige behandling i forbindelse med borgernes retsstilling ved tilbud om botilbud til ældre og handicappede er, at beboerne i tidssvarende plejehjem og beskyttede boliger bliver lejere, således at det bliver almenboligloven og ældreboligloven, der fremover bliver gældende ret på området.
I den forbindelse indeholder lovforslaget en bestemmelse om, at lejerne på plejehjem og i beskyttede boliger vil få fastsat en husleje, der nogenlunde svarer til den leje, de hidtil har betalt.
I høringssvarene er der gjort opmærksom på en del problemer, f.eks. vedrørende utidssvarende boliger, og Københavns Kommune påpeger således, at meget få af kommunens 4.532 plejehjemspladser og beskyttede boliger kan karakteriseres som tidssvarende.
I denne forbindelse kan det nævnes, at det er positivt, at kommunerne nu får bedre tilskud og kun skal stå med 7 pct. i grundkapital til renovering af byggeri og nybyggeri.
Så egentlig burde der være en livlig planlægning af renoverings- og byggeriarbejde af pleje- og ældreboliger i offentlig regi. Sidste sommer fik Kristeligt Folkeparti vedtaget et beslutningsforslag om, at også selvejende institutioner og private pleje- og ældreboliger kunne få samme gunstige vilkår som kommunerne til renovering.
Og dette beslutningsforslag er p.t. ved at blive indarbejdet i et lovforslag, som er under behandling.
Det glæder vi os naturligvis også over i Kristeligt Folkeparti.
Lovforslaget, som det ligger her, kan vi støtte.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Ej heller Det Radikale Venstres boligordfører, hr. Niels Helveg Petersen, kan være til stede på det her tidspunkt, og jeg skal derfor på Det Radikale Venstres vegne udtrykke vores meget positive holdning til lovforslaget, som her er til behandling.
Vi synes, det er væsentligt, at der sker en ligebehandling også i forhold til de boliger, som er tiltænkt ældre og også meget plejekrævende ældre.
Derfor synes vi, at det er meget hensigtsmæssigt at få lavet denne her ændring, for det er med til at gøre boligmarkedet mere gennemskueligt og gøre det klarere for de ældre at planlægge i forhold til deres økonomi.
Vi håber også meget, at vi under udvalgsbehandlingen kan nå at forholde os til de forskellige ting, som er rejst i høringssvarene.
De er kommet meget sent, men vi kan måske under udvalgsbehandlingen få rettet op på den korte tidsfrist, der har været i denne forbindelse.
Som sagt, vi støtter forslaget, og vi mener, at det vil være et positivt skridt i retning af en større gennemskuelighed på et boligmarked, der i øvrigt måske netop ikke kan kendetegnes ved gennemskueligheden.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-10:
Da SF's boligordfører, hr. Morten Homann, ikke kan være til stede på grund af det fremskredne tidspunkt, skal jeg på SF's vegne fremføre følgende: De eksisterende plejehjem og beskyttede boliger, der er i tilsvarende stand som ældre/plejeboliger, overføres ved dette her lovforslag til boliglovgivningen.
Dermed bliver beboerne ligestillet uanset boligformen med lejere. Indledningsvis kan man ikke undgå at bemærke, som også en tidligere ordfører bemærkede, at det er anført i en meget stor del af høringssvarene, da de endelig kom, at høringsfristen har været meget kort.
Det gør, at høringsprocessen mister en stor del af sin værdi, og at risikoen for lovsjusk stiger voldsomt.
Det er svært at se, hvad der gør, at ministeren ikke har kunnet give de høringsberettigede en anstændig frist.
De få uger kunne lovforslaget nok vente, hvis man til gengæld kunne mindske risikoen for at begå fejl. SF støtter varmt tanken om at ligestille beboerne i de forskellige former for ældre- og plejeboliger, i dette tilfælde de plejehjem og beskyttede boliger, der lever op til en rimelig standard.
SF ønsker, at boligmarkedet også for ældre skal være så gennemskueligt som muligt. Der er dog en vigtig ting, vi i hvert fald skal have belyst nærmere i udvalgsarbejdet, nemlig at det er meget vigtigt, at forslaget ikke fører til urimelige huslejestigninger for de ældre.
Det er simpelt hen ikke rimeligt, hvis det skal føre til, at ældre, der har brug for pleje og omsorg, kommer til at opleve en stigning i huslejen, der i forvejen kan være rigelig høj for mange ældre. Der er f.eks. brug for at sikre, at lejen automatisk nedsættes, så den ikke overstiger det lejedes værdi.
Derudover vil SF meget gerne være med til at sikre, at beboerne i disse boliger får rettigheder med hensyn til beboerdemokratiet, som svarer til dem, der gælder i de almene ældreboliger.
SF er altså positivt indstillet over for lovforslaget, men afventer udvalgsarbejdet før vores endelige stillingtagen.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-04-10:
Da den konservative boligordfører, fru Carina Christensen, ikke kan være til stede, har hun bedt mig om på hendes vegne at læse følgende: Det Konservative Folkeparti mener, at lovforslag nr. L 170 er et rigtig godt forslag.
Med lovforslaget bringes der orden i det uhensigtsmæssige forhold, at ældre mennesker har en forskellig boligbetaling for deres i øvrigt sammenlignelige bolig afhængig af, om de tilfældigvis er blevet anvist en plejebolig efter reglerne i serviceloven eller en ældrebolig efter reglerne i almenboligloven.
Alt i alt et særdeles godt forslag, som Det Konservative Folkeparti kan støtte.