Aage Frandsen (SF), 2004-03-12:
Da mit partis ordfører ikke kan være til stede, skal jeg endda med megen begejstring gå ind i debatten omkring det her lovforslag; begejstring forstået på den måde, at det er nogle helt centrale og fundamentale ting, som jo ligger i forhold til spørgsmålet om religionsfrihed. Det er klart, at der ikke er noget krav om, som det er nævnt, at man bare kan komme ind i Danmark og sådan noget, fordi man i forvejen skal have opholdstilladelse, og der er en særlig regel der.
Men jeg mener alligevel, at man berører noget meget principielt i den her forbindelse.
Derfor vil jeg godt gå til værks på den måde, at når det drejer sig om grundlovens bestemmelse, så er der jo en undtagelse i forhold til, hvad man må med hensyn til religionsfrihed.
Der står, at intet må læres eller foretages, som strider mod sædeligheden eller den offentlige orden.
Går man så over i lovteksten, er det jo så udbygget til at dreje sig om trussel mod offentlig tryghed, den offentlige orden, sundheden, sædeligheden - den er der stadig væk - og andres rettigheder og pligter.
Det er klart, at vi så er ude i noget, som er uklart.
Jeg synes selv, den nuværende grundlovsbestemmelse godt kunne moderniseres, og det ligger også i vores grundlovsforslag.
Men der, hvor problemet opstår, det store problem, er jo i forhold til det, der står i bemærkningerne, for der står, at det ikke må stride mod de grundlæggende værdier i et demokratisk samfund.
Der var det jo også interessant at høre, at et af de mennesker, som i den grad tager afstand fra menneskerettigheder, så også har et problem her.
Selvfølgelig har man det.
Man kan ikke nøjes med at henvise til grundloven, for der står jo ingenting om de her ting.
Det er derfor, grundloven er så mangelfuld.
Men hvad betyder det i praksis, at man ikke må gøre noget, der strider mod de der værdier?
For mig er religionsfriheden også friheden til at mene noget forfærdeligt sludder.
Jeg vil være uenig med de mennesker hele tiden, men jeg vil slås for, at de har lov til at sige det sludder, de siger.
Det er for mig en del af frihedsretten.
Og det er det, der er det centrale i det her: Hvad er det rent faktisk, det her betyder?
Jeg ved godt, at det er i forhold til, at man, når man skal give opholdstilladelse, går ind og laver sådan en vurdering, men det er jo helt nyt at gå ind i det.
Det er altså også nyt, at man går ind i, at man ser på en relevant baggrund og uddannelse.
Altså hvad er det?
Det er dér, jeg synes man bevæger sig ind på et område, hvor det er svært at vide, hvad det så betyder.
Og har man tanker
om, at man skal gå endnu længere?
Der er ingen sympati for, hvad masser af disse forkyndere siger.
Det vil jeg ikke blande mig i.
Der er også masser af danske forkyndere, som jeg ikke synes er særlig behagelige.
Det er også lidt interessant, at vi nu begynder med at opstille nogle meget firkantede regler.
Tænk på, hvor mange missionærer fra Danmark der har rejst rundtomkring i verden.
Det kunne de så ikke have gjort, hvis de rundtomkring havde haft tilsvarende regler.
Men det har de ikke.
Det er også noget underligt noget, når vi lever i en verden, der er så globaliseret, at det efterhånden er svært at sige, hvor folk hører hjemme, at vi så lukker os mere og mere i.
Det karakteristiske i øvrigt for lovforslaget er, at man må spørge sig selv: Kan de da finde på mere?
Ja, det kan de.
Det er klart, at jeg - og SF - også tager afstand fra begrebet genopdragelsesrejser.
Men spørgsmålet er bare med det her lovforslag: Hvem er det, man rammer?
Man rammer dybest set i virkeligheden de børn, man siger man vil gøre noget for.
Derfor er det et lovforslag, der i den grad er præget af, at vi skal lukke os selv inde.
Det gælder også i forhold
til religion; vi tør ikke have, at nogen kommer ind til os.
Jeg synes, det er noget sludder, nogle af dem siger, men de skal have lov til det.
Den socialdemokratiske ordfører sagde også, at hun i virkeligheden ikke rigtig var sikker på, hvad konsekvenserne er.
Det er ikke trygt i forhold til lovkvalitet, det er ikke trygt i forhold til, at vi bor i Danmark og gerne vil bo i et land, der er foregangsland i forhold til andre lande, og det er ikke trygt i forhold til, at vi skal vise den samme åbenhed og det samme frisind, som vi forventer af andre.