runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1998-06-04:
Hr. Jacob Buksti siger, at om noget er retfærdigt eller ikke er retfærdigt, er en politisk afvejning.
Og det vil også være sådan i politik, at hvis man vil lave nogle ordninger, som skal have generelle virkninger på økonomien og samfundsudviklingen, så skal man lave dem.
Men der er jo ingen grund til at lave dem på en sådan måde, at man generer mennesker, som man ikke nødvendigvis behøver at genere, og derfor kigger vi nu på de beregninger, som ministeriet laver.
Og jeg tror gerne, at ministeriet tænker objektivt, når det laver beregninger, men det kunne jo alligevel være, at der var enkelte eksempler, som man ikke havde tænkt på, og jeg er faktisk overbevist om, at der er en hel del eksempler.
Og så finder vi nok en model, der både tilgodeser sigtet og gør, at ordningen bliver populær og ikke mødes med irritation og upopularitet.
For risikoen, når man laver sådan noget, er jo, at selv om hovedsigtet er godt nok, er der samtidig noget i det, som ikke er tilfredsstillende, og det bedømmes efter det sidste.
Jacob Buksti (S), 1998-06-04:
Jeg vil bare bekræfte hr. Aage Frandsen i hans opfattelse, at hvis det er sådan, at vi skal ramme nogen, så er det sjovere, hvis vi er klar over, at vi gør det. Og det betyder også, at det tilsagn, jeg har givet, jo netop går ud på, at hvis vi ikke er klar over det, vil vi i hvert fald regne det ud, så vi i det mindste er klar over, hvad vi gør.
Så hvis det er sådan, vi skal opfatte uretfærdighed, er det klart, at der ikke er nogen af os, der har lyst til at være uretfærdige.
Peter Brixtofte (V), 1998-06-04:
Sådan er det.
Og det er mindst 7 mia. kr., idet jeg ikke har fået svar på mit spørgsmål til skatteministeren om, hvilken ejendomsvurdering der er lagt til grund.
Er det den gamle, eller er det den nye her fra den 1. januar 1998?
For hvis det er den fra den 1. januar 1998, så ligger der yderligere et stort milliardbeløb i stigninger.
Sådan som jeg kan læse det, er det den gamle ejendomsvurdering, og det betyder, at der oven i det her tal skal lægges 3-4 mia. kr. i ekstra smæk til dem, der ejer boliger.
På rentefradragsretsiden mister man 7 mia. kr.
og på lejeværdien 7-10 mia. kr., afhængig af hvilken ejendomsvurdering det er.
Lægger vi alt det sammen, så ligger det fra 7 mia. kr., hvis det er den gamle ejendomsvurdering, til 11-12 mia. kr. i ekstra skatter.
Karen Jespersen (V), 1998-06-04:
Jeg må indrømme, at jeg føler trang til at savne hr. Bruno Jerup, Enhedslistens tidligere socialpolitiske ordfører, der jo ikke kom ind i Folketinget ved sidste valg,
jeg må konstatere, at hr. Frank Aaen i hvert fald ikke har et klap forstand på socialpolitik. Det står faktisk højt og tydeligt i den sociale lovgivning - og det har det gjort i adskillige år - at man gennem lovgivningen ikke blander sig i, hvem der udfører den praktiske hjælp, eller hvem der udfører hjemmehjælpen; kommunen har et krystalklart ansvar for, at borgerne får den hjælp, de skal have til hver en tid, men den må godt lade andre udføre opgaverne.
Det er der overhovedet ikke noget nyt i, men jeg kan da godt forstå, at hvis hr. Frank Aaen tror, vi her giver kommunerne nogle muligheder, de ikke har haft før, bliver han lidt overrumplet.
Men det vil altså kræve en lovændring.
Der er intet nyt i det.
Sådan har det altid været, og så kan man sige, at det er op til den enkelte kommune at vælge, om det skal være tilfældet.
På den måde er der ikke ændret i de instrumenter, kommunerne fik med aftalen.
Det, der kom ind i forbindelse med forliget om revisionen af bistandsloven, var lige præcis, at den enkelte ældre kunne ansætte en hjælp, som så blev kommunalt ansat, og som hr. Frank Aaen også nævnte; men det andet er der altså ikke noget nyt i.
Her siger vi: Jamen er der et område, hvor kommunerne kan sandsynliggøre, at det vil være med til at forbedre hjemmehjælpen, skal det instrument ikke være uprøvet.
Men altså hr. Frank Aaen er åbenbart så bange for privatansatte, at han overhovedet ikke vil se dem på dette område, f.eks. ved madudbringning, madlavning osv. osv.
Man må håbe, hr. Frank Aaen aldrig bliver ansat i det private erhvervsliv, for jeg kan forstå, man bliver forvandlet til et trehovedet uhyre, der spiser små børn og har ild ud af munden og horn i panden.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-06-04:
Det er i grunden lidt interessant at overvære debatten sådan lidt fra sidelinjen.
Der er blevet indgået en aftale mellem regeringen og SF, regeringen og SF er enige og tilfredse med udmøntningen, og Enhedslisten har også stemt for merbevillingen.
Jeg så aktstykket i Finansudvalget, og det har et fint indhold, for det handler da om hurtigt at få det ekspederet til gavn for dem, som pengene er tiltænkt.
Men nu forstår jeg, at vi skal igennem en større procedure, og det eneste, der kommer ud af det, er jo, at de mennesker, vi gerne vil hjælpe - og som jeg forstår, at Enhedslisten, det går jeg da ud fra, også vil hjælpe, fordi de stemte for merbevillingen - får hjælpen lidt senere.
Jeg synes, det kan være lidt svært at se, hvorfor nogle ældre mennesker, som man gerne vil hjælpe, skal vente på hjælp, fordi - sådan ser jeg det - Enhedslisten åbenbart har behov for at ride nogle ideologiske kæpheste.
Kan vi ikke få dem afredet lidt hurtigt, så vi kan få hjælpen hurtigst muligt ud til de ældre?
Marianne Jelved (RV), 1998-06-04:
Jeg skal gøre det ganske kort.
Det drejer sig om L 112, hvor jeg noterer en relativt bred enighed og positiv stemning for at ændre loftsbestemmelserne og i øvrigt harmonisere måden, man opgør værdien på m.v.
Blot en bemærkning til fru Pia Larsen, der som udgangspunkt forholder sig meget kritisk og i virkeligheden siger nej til at løfte loftet.
Jeg har bare en appel om, at vi lader det spørgsmål indgå i det videre forhandlingsarbejde, men jeg kan ikke lade være med at bemærke, at SF's ordfører til gengæld sagde sammen med Enhedslistens ordfører, at man slet ikke behøver noget loft.
Det var, som den radikale ordfører gjorde opmærksom på, en meget liberal tankegang hos venstrefløjen, og det har vi noteret os.
Jeg foretrækker, at der bliver et loft, og det gør jeg ud fra nogle sikkerhedsmæssige grunde.
Jeg tror, vi vil være nødt til at ændre solvenskravene osv., hvis vi ikke har et loft, men det er noget, der kan blive belyst under udvalgsarbejdet. Men tak for de positive reaktioner, der generelt var på dette lovforslag.
Jeg tror, det vil glæde erhvervslivet, hvis man får hævet loftet og får harmoniseret mulighederne for at investere i aktier, for det er jo ikke noget, der vækker bekymring i erhvervskredse, at ATP og LD kan investere i danske aktier.
Ole Stavad (S), 1998-06-04:
Jeg vil også takke for en positiv modtagelse og har selvfølgelig noteret, at der også har været en række bemærkninger ud over de positive. Jeg vil godt minde om med hensyn til det forslag, vi har til behandling, om fastsættelse af en pensionsafgift på 26 pct., at realrenteafgiften i år er altså 35,8, pct., og at det skal ses i sammenhæng med en selskabsskat, som bestemt ikke har været for opadgående, hvis jeg må sige det på den måde.
Der har fra flere sider været stillet konkrete spørgsmål
om L 81 og det videre forløb af behandlingen af L 81
Jeg vil gerne sige, at L 81 fortsat er helt nødvendigt, og L 81 vil dække 1998 og 1999 fuldt ud, som det foreligger.
Hvis ikke vi får vedtaget L 81, får vi altså det problem, at så fortsætter problemet med de tekniske underskud, og man omsætter tekniske underskud til fradrag i rigtige menneskepenge med den konsekvens, at vi mister yderligere milliardbeløb.
Alene af den grund er det derfor klart nødvendigt, at vi får vedtaget L 81. På længere sigt betyder det selvfølgelig - og det forventer jeg kommer til at ske nogenlunde samtidig med vedtagelsen af det forslag, vi har til behandling her, og L 81 - at der skal fremsættes ændringsforslag.
Fra 2001, hvor pensionsforsikringsaktieselskaberne får den samme beskatningsmæssige stilling som pensionskasserne, når man ser det under ét, og vi dermed i øvrigt opnår en ret massiv forenkling, bliver der nemlig en ligestilling for pensionskasserne, og så får vi behov for at fastholde L 81 for skadesselskaberne, hvor der jo også er en problemstilling, der principielt er af samme karakter.
Derfor er det bestemt meget nødvendigt at få vedtaget L 81.
Det skal som sagt dække hele feltet i 1998 og 1999, og det skal dække de dele af forsikringsområdet, der ikke er omfattet af den nye pensionsafgift, som bliver udstrakt til også at dække det felt, der hidtil har været dækket af selskabsskat.
Jeg håber med disse bemærkninger, at der er skabt lidt større klarhed over det videre forløb, også for L 81.
Kim Behnke (FP), 1998-06-04:
L 81 blev fremsat, fordi man i Socialdemokratiet blev forarget over, at Den Danske Bank, som også ejer et forsikringsselskab, lavede nogle koncerninterne transaktioner, som udløste en skattebesparelse.
Derfor fremsatte man L 81, og man tog alle forsikringsselskaber med, også skadesforsikringsselskaberne, selv om det var fuldstændig og komplet ulogisk.
Og jeg er nødt til at bede skatteministeren om at konsultere nogle aktuarer, så aktuarer kan fortælle, hvordan penge bliver til i et skadeforsikringsselskab.
I et skadeforsikringsselskab er der jo ikke nogen mystiske penge.
Det står i lovgivningen og i EU-direktiver, hvordan de penge skal sættes til side, og at de skal reassureres osv., sådan at der også er dækning for det, når der er nogle mennesker, der pludselig lider skade.
Det kan ikke nytte noget, at man begynder at beskatte de penge.
Det er jo ikke penge, forsikringsselskabet kan bruge til noget som helst.
De penge er alle sammen målrettet til udbetalinger, når skader opstår, hvorimod der i livsforsikringsselskaber sker en kapitalopbygning.
Der er investeringer osv., som skal give et afkast.
Som den socialdemokratiske ordfører sagde under førstebehandlingen af L 81, kan man jo bare udbetale alle pengene til forsikringstagerne.
Så er der ikke nogen, der går til beskatning.
Det er rigtigt.
De skal stå der til den dag, hvor et tog bliver afsporet, eller hvad der sker i det virkelige liv, og der så pludselig skal komme en masse penge til udbetaling.
Når L 98 og L 99 bliver vedtaget, er de eneste, man rammer med L 81, skadeforsikringsselskaberne, og det var slet ikke dem, man ville ramme, for det var jo ikke dem, Den Danske Bank lavede fitlifut med.
Så jeg må bede ministeren om at konsultere sit embedsværk og gerne nogle aktuarer, som kan fortælle, hvordan sådan nogle ting hænger sammen, for der er altså forskel på skatteberegninger og forsikringsmæssige aktuarberegninger.
Det er fuldstændig ulogisk at opretholde det forslag
, hvis man da ellers forventer at få L 98 og L 99 vedtaget.
Ole Stavad (S), 1998-06-04:
Nu tror jeg ikke, vi skal fortsætte en større behandling af L 81 under det her punkt.
Det ville vist ikke være helt i overensstemmelse med forretningsordenen.
Men et svar til hr. Kim Behnke
: Skadeforsikringsselskaberne har hele tiden været omfattet af L 81.
Det er de i den form, det ligger i udvalget.
Og hvis det forholdt sig, som hr. Kim Behnke siger, jamen så ville det være et forslag, der ikke gjorde noget udslag, for det eneste, L 81 sikrer, er, at i den udstrækning man har skattefri indtægter, modregnes omkostningerne først i de skattefri indtægter.
Der er sikkerhed for, at alt, hvad man hensætter til at dække sin skadevirksomhed, ikke bliver beskattet.
Det er ubeskattet.
Altså, først har man fradrag for alle sine udgifter, og ved siden af det har man en række skattefri indtægter, som betyder, at også dér kan der opstå tekniske underskud.
Hr. Kim Behnke og jeg kan diskutere videre, hvem af os der skal konsultere hvem, men jeg håber, når vi når frem til tredjebehandlingen, at vi begge har klarhed over, i hvert fald hvordan virkningen er af det, vi vedtager.
Peter Brixtofte (V), 1998-06-04:
Det, der er Venstres målsætning, er, at konkurrenceevnen for erhvervslivet bliver forbedret, og derfor er det selvfølgelig lidt kedeligt, at der her er en samlet erhvervspakke, som netto betyder en øget erhvervsbeskatning.
Og når man dertil lægger, at der også i forbindelse med afgifterne er tale om forhøjelser for erhvervslivet, skønsmæssigt på 600-700 mio. kr., kan vi samlet se, at erhvervslivet skal af med 3 mia. kr. mere i udgifter.
Det er sådan lidt svært at forstå, at det er det, Danmark har brug for lige nu, hvor eksporten klarer sig skidt og vi derfor har problemer med betalingsbalancen.
Det var faktisk det modsatte, der skulle ske, nemlig at konkurrenceevnen skulle forbedres, sådan at man får flere eksportindtægter, flere arbejdspladser, færre udgifter til dagpenge og bistandshjælp og derigennem får en langt sundere økonomi. Vi er selvfølgelig interesseret i at sænke aktieselskabsskatten, men vi vil ikke være med til, at det sker på bekostning af afskrivningsregler og ejendomsavancebeskatning og andre stramninger.
Vi er betænkelige ved hele omfordelingen og mener, at det især er små og mellemstore virksomheder, især nystartede virksomheder, som bliver ramt.
Så kan vi ikke forstå, at man vil lave om på selskabsskatten på den måde, at man nu skal betale ud fra en subjektiv vurdering.
Hvis man mener, der er tale om et erhvervsområde, som ikke rigtig har nogen konkurrence, skal man have en højere skat, og det gælder hele olie- og gasudvindingen.
Oversat til dansk drejer det sig om at brandskatte et bestemt firma, A.P. Møller-koncernen, som har gjort Danmark enorm gavn, som har givet Danmark store valutaindtægter, masser af arbejdspladser.
Og det må betragtes som ren misundelse, når man her prøver at lave en forskelsbehandling mellem A.P. Møller-koncernen og resten af erhvervslivet.
Det må vi i Venstre tage kraftigt afstand fra.
Derfor er det selvfølgelig en skuffelse, men jeg går ud fra, det er en forglemmelse, at det forslag ikke er med, da det er en meget klar aftale.
Vi har også - men det har vi talt om på anden vis omkring ejendomsavancebeskatning - en binding, som vi forudsætter naturligvis bliver overholdt, for her er det sådan, at en aftale er en aftale, og vi ved, at sådan har Socialdemokratiet det også.
Afslutningsvis vil vi sige, at hele denne erhvervspakke efter vores opfattelse godt kunne udsættes.
Det har ikke noget hastværk og slet ikke at indføre netto en ekstrabeskatning på erhvervslivet.
Men vi er naturligvis parat til også at forhandle om de her elementer, og vi må se det hele i en samlet helhed.
Som for alle de øvrige forslags vedkommende er vi indstillet på et forlig, hvis ellers helheden er tilfredsstillende.
Flemming Hansen (KF), 1998-06-04:
Regeringens forslag til nedsættelse af selskabsskatten er korrekt set i internationalt perspektiv. For at undgå virksomhedsflugt skal vi ned på et internationalt beskatningsniveau. Derfor hilser Det Konservative Folkeparti denne nedsættelse af selskabsskatten velkommen.
Jeg må imidlertid sige, at det forslag, der ligger, er at fodre hunden med sin egen hale.
Som hr. Peter Brixtofte sagde, er der simpelt hen tale om, at nettopåvirkningen er ganske voldsom og i negativ retning.
Der er tale om en stramning af erhvervslivets beskatningsforhold.
Jeg synes også, at erhvervsorganisationernes budskab er fuldstændig krystalklart.
Hvis der er tale om et tilbud til erhvervslivet, siger Dansk Industri, så vil vi gerne takke venligt, men bestemt nej.
Det kan jeg godt forstå.
Det Konservative Folkeparti ser med den allerstørste bekymring på regeringens forslag om, at en konkret erhvervsgruppe skal tages ud for at betale mere i skat, altså en særskat på en bestemt erhvervsgruppe.
Virksomheder, der beskæftiger sig med olie- og kulbrinteindvinding i Nordsøen - og det er jo rigtigt, som hr. Brixtofte sagde, at det er A.P. Møller - skal ifølge lovforslaget fortsat betale 34 pct. i selskabsskat.
Jeg må sige, der står »Frank Aaen« på den del af lovforslaget.
Det må være sådan en guldfisk, han har lagt ud til hr. Frank Aaen, og jeg synes, det er direkte usmageligt, hvis ikke jeg skulle bruge et stærkere ord, men det skal jeg undlade fra Folketingets talerstol.
Vi synes, det er uhørt, specielt når man tænker på, at netop denne virksomhed, der er omfattet af det her, har gavnet dansk økonomi i meget, meget betydelig grad.
Det er helt enestående i international sammenhæng, at regeringen straffer en ganske bestemt virksomhed og type virksomhed.
Regeringens forslag om at afskaffe adgangen til forskudsafskrivninger på bygninger kan Det Konservative Folkeparti ikke være med til, ganske enkelt.
Dertil lægger jeg så de stramninger, der er i et af forslagene, på kredittider, og de er voldsomme, men ser uskyldige ud.
De er opdelt i tre grupper, men Dansk Handel & Service har netop meddelt os i en pressemeddelelse, at 90 pct. af den momspligtige omsætning foregår i de virksomheder, hvor der virkelig sker en markant opstramning og ikke en lettelse og ikke en vedligeholdelse af det eksisterende.
90 pct.!
Så der er tale om en meget, meget grov opstramning af kreditvilkårene for momsafregning.
Vi er skeptiske over for forslaget, og store dele af disse forslag kan vi ikke være med til.
Jes Lunde (SF), 1998-06-04:
Ideen i pakken er at gennemføre en række stramninger i erhvervsbeskatningen og bruge pengene på at nedsætte selskabsskatten til 26 pct. Der er efter SF's opfattelse ikke brug for nogen nedsættelse af selskabsbeskatningen.
Først og fremmest mener vi, det er fornuftigt, at samfundet får en andel i gevinsten, når selskaberne tjener penge, og vi ser ikke nogen grund til at nedsætte den andel, der betales i skat. For det andet mener vi, at regeringens forestillinger om, hvor mange virksomheder der trækkes til landet på grund af en lavere selskabsskat, er overdrevne.
Vi tror på, at lokaliseringen afgøres af mange andre forhold: den øvrige erhvervs- og erhvervsskattelovgivning, de generelle erhvervsmæssige betingelser og arbejdskraftens kvalifikationer, infrastruktur og meget andet.
Der er rigtig mange af regeringens finansieringsforslag, SF kan støtte.
Reduktion af kreditter, hullukninger m.v. er vi klar til at stemme for.
Andre steder kan man diskutere regeringens udformning af loven, f.eks. når man vil forringe afskrivningsmulighederne for industri og håndværk, hvor der vitterlig kan være en hård fysisk nedslidning af investeringsgoderne, for bare at forære pengene til hoteller osv., hvor der ikke er nær den samme nedslidning. Vores generelle indtryk af pakken er, at regeringen strammer beskatningen betydeligt for alle de små virksomheder, de selvstændigt erhvervsdrivende, der typisk driver virksomheden som personligt ejet: tømreren, elektrikeren, smeden, fabrikanten, der arbejder i den beskedne målestok.
Håndværk og småindustri bliver ramt af stramningerne og får ikke rigtig andel af gaveuddelingen, fordi de kan være ligeglade med selskabsbeskatningen.
De store aktieselskaber derimod bliver nettovindere.
SF mener, at denne omflytning fra de små virksomheder til de store er en forkert erhvervspolitik.
De små virksomheder er tit den nødvendige underskov og stedet, hvor virksomheder, der i fremtiden vil blive store, startes.
Vi ser derfor ikke noget perspektiv i at presse dem på skatten, hvis pengene skal deles ud til de store selskaber.
Vi vil råde regeringen til at opgive selskabsskattenedsættelsen, og så vil det blive meget nemmere at snakke med SF om de øvrige lovforslag.
Fastholder regeringen, at den ikke vil gennemføre et eneste forslag uden at få selskabsskattenedsættelsen igennem, ja, så ligger det svært med at få støtte fra SF.
Sonja Albrink (CD), 1998-06-04:
Det er klart CD-politik at nedsætte selskabsskatten, men som tidligere ordførere har tilkendegivet, er der et lille problem med selskabsskatten på Nordsøen for A.P. Møller, som vi meget gerne vil have undersøgt i det videre forløb.
Problemet med den pakke, som regeringen lægger frem her, er blot det, at den samlede effekt skal give staten en ekstraindtægt på 2 mia. kr. fra erhvervslivet om året i de næste 4 år.
Regeringen vil altså hente penge hos erhvervslivet i en situation, hvor der truer et underskud på betalingsbalancen.
Hvis ikke virksomhederne skal hente et overskud på betalingsbalancen hjem, så må man spørge: Hvem skal så?
Vi skal ikke hente nye skatter hjem fra erhvervslivet lige nu.
Jeg må også i stilfærdighed minde om, at da vi fik overenskomsten ophøjet til lov, blev der tilføjet et par linjer, hvor statsministeren gav en garanti for, at erhvervslivet ikke skulle pålægges nye byrder i de kommende år, og det synes vi at man må prøve at huske på.
Så længe siden er det jo heller ikke, at vi vedtog den lov.
Dertil kommer alt det bøvl og administrative besvær, som regeringen vil pålægge virksomhederne.
Det første er jo administrationen, der skal til, hver gang virksomhederne skal indkøre nye love og regler.
Det andet er så det med at leve op til de love, som vi naturligvis er nødt til have.
Og endelig er det tredje
det bøvl, som virksomhederne pålægges med love, som kunne udformes på en langt enklere måde.
Regeringen pålægger uden tvivl erhvervslivet den første form, når de skal sættes ind i de nye regler.
Jeg må minde om, at regeringen i forrige folketingssamling var indstillet på at følge et forslag til vedtagelse, som CD tog initiativet til, og hvor man ville komme nogle af de administrative byrder på erhvervslivet til livs.
Det gælder f.eks. afskrivningsreglerne, hvor vi ser nogle betænkeligheder.
Det er jo problematisk, hvis der er brancher, der ubegrundet får fordele på bekostning af andre. Vi vil også kigge på kredittiderne, som forkortes, og her må vi også se på konsekvenserne. Vi vil også i CD være opmærksom på, at det igen er landbruget, der står for skud.
Der er som sagt mange elementer, som vi vil dykke ned i, og som jeg desværre ikke kan melde på lige i dag.
Jeg vil også nævne eksemplet om succession ved overdragelse til juridiske personer.
CD fik i forbindelse med finansloven sidste år nedsat et udvalg til at kigge på de her problemer.
Alt i alt, vi må se de her ting i sammenhæng med hele pakken, og det vil vi belyse i de nærmere dage.
En ting er i hvert fald sikker: Vi skal styrke det danske erhvervsliv og ikke forringe det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-04:
De forslag, som regeringen har fremsat om ændringer for erhvervslivet, er ikke særlig rare hverken for erhvervslivet eller for os, der skal behandle dem.
Dels pakker man forslagene ind i et signal om, at man vil sænke selskabsbeskatningen, hvad der selvfølgelig kan være umiddelbart positivt, men sagen er jo, at pengene så rigeligt hentes ind igen fra erhvervslivet selv.
Samtidig mener vi også, at den fordeling, der sker inden for selskabsbeskatningen, inden for beskatningen af virksomheder, bliver skævvredet i den forstand, at de mindre, selvstændige virksomheder kommer til at løfte en uforholdsmæssig stor del af byrderne ved de forslag, regeringen har fremsat. Derfor synes vi grundlæggende ikke om den måde, det er skruet sammen på, og vi mener, at det for nogle små virksomheders vedkommende vil skabe mere bøvl, hvad der heller ikke er af det gavnlige.
Derfor er det samlet set en forringelse, der kommer til at ske med forslagene, når man både fordyrer det for det erhvervsliv, som skal tjene pengene hjem og sørge for, at vi har en betalingsbalance, der ser bare så nogenlunde ud, og inden for sektoren ændrer det i en forkert retning.
Vi synes, det er en underlig måde, regeringen har skruet skattesatsen sammen på i forhold til A.P. Møller, som der jo er tale om.
Derfor kunne vi godt tænke os, at regeringen redegør mere for, hvad baggrunden egentlig er for, at man har lavet den konstruktion, man har valgt.
Vi synes ikke, den er særlig hensigtsmæssig, og vi synes i bedste fald, at det må være en strøtanke fra regeringen, der har sneget sig ind, som man, når man får det tænkt godt igennem, vil fortryde og derfor forhåbentlig får ud af forslaget.
Samlet set kan vi ikke støtte forslagene, som de ligger nu.
Der skal ske en hel del ændringer for, at de vil kunne opnå Dansk Folkepartis støtte.