runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Køpke Christensen (FP), 1997-11-07:
Hvis man vil fejlfortolke, som fru Hanne Andersen gjorde det, kan man jo altid gøre det.
Men det, jeg sagde, var, at der aldrig har været flere, der har tilmeldt sig Sygeforsikringen danmark, end der er i dag. Og jeg anbefalede ikke, at alle skulle have en sygeforsikring, frem for at det skulle betales over skatten, sådan som der lå i det, fru Hanne Andersen sagde.
Det var ikke det, jeg sagde.
Lyt efter, hvad der bliver sagt!
Det, jeg siger, er altså, at der aldrig har været flere, som tilmelder sig Sygeforsikringen danmark.
Og hvorfor gør borgerne så det?
Det gør de naturligvis, fordi de ikke har tillid til det bestående sundhedssystem.
Hvorfor skulle de ellers gøre det?
Hvis det sundhedsvæsen, vi har, fungerede og var helt i top, var der jo ingen grund til at gøre det.
Men det gør borgerne altså, og det er tragisk, synes jeg, men det må vi så forholde os til. Med hensyn til det, hr. Graversen sagde, synes jeg også, det var en bevidst fejlfortolkning, for der står intet i Fremskridtspartiets forslag om, at det skal gå ud over pensionisterne, og at det er kun de erhvervsaktive, der skal til.
Jeg ved godt, at det økonomisk set er bedst for kommunen at få de erhvervsaktive behandlet først, og det sagde jeg også, men det er da klart, at vi gerne vil have, at der bliver indført klare regler om, at der ikke må gøres forskel med hensyn til, hvem der skal behandles hurtigst muligt.
Det er vi helt klart med på, for vi mener selvfølgelig heller ikke, at der skal være forskel på, om det er en ældre pensionist, der måske har gået i et år og ventet på at få en hofteoperation, eller det er en erhvervsaktiv, og vi mener naturligvis, at det er det rent medmenneskelige perspektiv, det først og fremmest drejer sig om, fra Fremskridtspartiets side i hvert fald.
Mig bekendt ikke noget, der virkelig gennemgribende kan hjælpe de pågældende patienter, og det efterlyser jeg, for det kunne være meget interessant.
Og med hensyn til lægerne erkendte jeg også, da jeg var heroppe, at der måske kunne blive nogle kapacitetsproblemer, og det skal jeg under ingen omstændigheder afvise kan ske, men vi ved jo også, at nogle sygeplejersker er tilsluttet vikarbureauer eller har andre job ved siden af deres offentlige stilling, og at der også kan være læger, der har andre job ved siden af deres offentlige stilling.
Og som jeg sagde tidligere, skal der selvfølgelig være detaljerede regler om, at der ikke må ske nogen form for forskelsbehandling, uanset hvilke borgere i kommunen det drejer sig om.
Hanne Andersen (S), 1997-11-07:
Jeg vil gerne sige til hr. Køpke Christensen, at vi er meget optaget af at få bragt ventelisterne ned, for de skal ned, og ikke bare ventelisterne, men også ventetiderne.
Og jeg synes også, at det, som hr. Jørn Jespersen påpegede, er interessant: Hvem er det, der venter på at komme til at behandle i tusindvis af patienter?
For der er altså kun 90 senge på de private sygehuse i Danmark og over 23.000 senge i det offentlige sygehusvæsen, og så kan jeg godt regne ud, hvem der kan præstere mest.
Hr. Køpke Christensen peger også på, at man kan forsikre sig, men jeg synes, hr. Køpke Christensen skulle være fair og oplyse, at det jo kun er raske mennesker, der kan forsikre sig, og at de kronisk syge ikke har en chance, for de kan ikke blive forsikret, så de har ikke den udvej.
Man kan nemlig kun blive forsikret i Danmark, hvis der ikke er risiko for, at man bliver syg.
Det er altså et stort slag i den blå luft, og her kommer hulheden i forslaget igen frem.
Og med hensyn til omkostningerne vil jeg gerne lige gøre opmærksom på, at gennemsnitsprisen for f.eks. en hofteoperation på et offentligt sygehus er 56.000 kr., hvorimod den er 72.000 kr. på et privat.
Så hvis der bliver opereret fem patienter på et offentligt sygehus, er den ene altså gratis i forhold til, hvad det ville koste at operere de samme fem patienter på et privat.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-07:
Jeg bliver nødt til at gentage, at jeg tror, vi alle sammen er enige i, at det er både vanvittigt og frygtelig uhensigtsmæssigt, at folk får sygedagpenge for at stå på en venteliste, for det er både lidelsesfuldt for de pågældende mennesker og dårlig økonomi for samfundet.
Det er på alle måder en dårlig idé, og derfor handler diskussionen alene om, hvordan vi får det problem løst. Det er altså det, det handler om, og derfor må man sige, at set fra den enkelte kommunes side, som hr. Jan Køpke Christensen nævner, er det da oplagt, at hvis den kommune kan konvertere sine sygedagpenge til betaling for behandling på et privathospital, så er problemet løst for den pågældende kommunes vedkommende, men hvad nu, hvis alle kommuner gør det?
Hvad vil der ske, hvis alle de kommuner, som har mennesker på sygedagpenge stående på en venteliste, siger: Nu vil vi godt have dem behandlet på et privathospital?
Hvor er løsningen henne?
Kan vi ikke få en helt håndfast dokumentation af, hvor den kapacitet er til stede?
Hvis f.eks. 10.000 mennesker skal opereres inden for 10 dage som følge af det her forslag, hvilke privatklinikker eller privathospitaler har så den kapacitet?
Kan jeg få en dokumentation af, hvor det kan lade sig gøre?
Det, jeg efterlyser, er altså navnene på de konkrete steder, hvor man har de ledige ressourcer, hvor lægerne står parat, og hvor det kan lade sig gøre, for hvis ikke den dokumentation kan forelægges, er forslaget det rene blålys.
Ole Donner (DF), 1997-11-07:
Hr. Graversen og hr. Jespersen er bekymrede for pensionisterne.
Jeg håber og tror ikke, at pensionisterne selv er bekymrede, for hvad er det, vi vil?
Vi vil have, at de skal frem i køen, og netop ved at gennemføre disse to forslag vil ventetiden blive, fra den nye regering tiltræder, til forslagene er gennemført, så det er en overskuelig ventetid.
Så var der det med kapaciteten.
Jamen hr. Jespersen glemmer jo, at vi får en bro til Sverige.
Så er hr. Bruno Jerup meget bekymret for, at vi er asociale osv., og nu bliver der ekstra afstand mellem A- og B-holdet.
Vi vil altså bare have alle over på A-holdet, for pengene er der, men de bliver bare brugt til noget forkert i øjeblikket, nemlig til at folk skal gå på sygedagpenge, til at de skal miste deres arbejde, og til at de skal gå og pines, fordi de ikke kan blive behandlet.
Jeg glæder mig umådelig til, at det her bliver gennemført.
Jørn Jespersen (SF), 1997-11-07:
Hr. Ole Donner sagde én rigtig ting.
Han sagde nemlig: Jeg forstår ikke det der med kapaciteten - og det var helt tydeligt.
Men det betyder, at der er kun det antal læger, der er, til rådighed, og hvis man flytter dem over på privathospitaler, hvor nogle, der kan få tilskud, bliver behandlet, så mangler de i det offentlige sundhedsvæsen.
Hvis et privathospital køber hjertelægerne fra Rigshospitalet, kan de jo ikke samtidig operere på Rigshospitalet.
Og konsekvensen er altså, at der er nogle, der kommer tidligere til, og andre, der får tilsvarende lange ventetider. Derfor synes jeg, det er meget nyttigt, at vi i dag har fået slået helt fast, at hvis den ulykke skulle ske, at vi får en borgerlig regering baseret på Dansk Folkeparti, så ved pensionister, hvad de har i vente, nemlig en meget lang ventetid.
Så ved studerende, hvad de har i vente, nemlig en meget lang ventetid.
Så ved de arbejdsløse, hvad de har i vente, nemlig en meget lang ventetid.
Sagen er den, at hvis Dansk Folkeparti får indflydelse, og det er der noget der kunne tyde på at de ulykkeligvis får, så bliver det pensionister, studerende og arbejdsløse, som skal vente i bunden af ventelisten på alle behandlingstyper.
Bruno Jerup (EL), 1997-11-07:
Jeg er også glad for den meget klare melding, der kommer fra hr. Ole Donner, for det viser, at hr. Ole Donner og Dansk Folkeparti - sammen med de andre partier - er et grundlæggende asocialt parti, helt ned til roden et asocialt parti, som åbenbart kun har en ting i hovedet: hvordan kan man styrke A-holdet i det her land?
Hvordan kan A-holdet få nogle ekstra rettigheder ud over det, de har i forvejen?
Hr. Donner sagde selv, at A-holdet jo har råd til at betale, men ikke nok med, at hr. Donner konstaterede det, så sagde hr. Donner også, at vi skal give dem noget ekstra.
Det er jo det, der ligger i det.
De har råd til at betale, og nu skal de have noget ekstra.
Men det betyder, som også andre har været inde på, at det bliver pensionisterne, det bliver de arbejdsløse, det bliver de studerende, det bliver folk, som ikke er på hr. Donners A-hold, der bliver skubbet bag i køen, og det bliver desværre ikke afhængig af, hvilken regering der sidder, men åbenbart afhængig af hr. Donners holdninger.
Holger Graversen (S), 1997-11-07:
Jeg er meget glad for, at Dansk Folkeparti støtter disse forslag, for bare dette område er nemlig med til at vise hulheden i deres omsorg for pensionister generelt.
Enhver kan sige sig selv, at pensionisterne ikke vil kunne gøre brug af de tilbud, der kommer.
Det betyder, at pensionisterne bliver skubbet ned på ventelisterne, på den ventetid, der til enhver tid desværre vil være.
Der er kun et at gøre: at forbedre de offentlige hospitaler endnu mere, end vi har gjort hidtil.
Vibeke Kiil (CD), 1997-11-07:
Forslaget kan umiddelbart lyde fornuftigt, men det løser ikke det problem, at hospitalerne ikke kan magte deres opgave.
Centrum-Demokraterne taler varmt for at lade virksomhederne betale for behandlingen af deres medarbejdere, uden at det skal beskattes.
Det vil spare på de offentlige udgifter til sygehusvæsenet, og ventelisterne vil blive forkortet.
Men det her er en anden sag, for Venstres og De Konservatives forslag giver en uhensigtsmæssig konkurrence
mellem to systemer.
Det vil i givet fald være nødvendigt med en afgrænsning af, hvilke tilfælde vi taler om, dvs. en positivliste over, hvilke sygdomme der kan komme på tale.
Det er svært at overskue følgevirkningerne af forslaget, og det må ikke bremse for, at det offentlige sygehusvæsen må bringes til at fungere.
CD mener til gengæld, at forslaget rammer ind i et ømt punkt, nemlig opdelingen mellem stat, amter og kommuner.
I denne her situation har kommunerne nogle udgifter til f.eks. sygedagpenge, som de ville kunne spare, hvis ventelisterne var kortere, men amterne, der har hospitalerne under sig, mærker ikke disse udgifter.
To offentlige institutioner, men en kasse, nemlig den offentlige, bør samarbejde om at opnå de bedste løsninger og ikke modarbejde hinanden.
Det håber vi i CD at der vil blive set på i forbindelse med den fremtidige opgavefordeling mellem stat, amter og kommuner.
CD er imod, at man med et forslag som dette tror, at man ikke behøver at skabe de forbedringer af de offentlige sygehuse, som vitterlig er nødvendige, for det er først og fremmest her, problemet ligger.
Centrum-Demokraterne kan tilføje, at vi har tilsvarende bemærkninger til beslutningsforslag nr. B 6.
Ole Donner (DF), 1997-11-07:
Dansk Folkeparti kan støtte de to forslag, og jeg kan slet ikke forstå, at hr. Graversen var sådan oppe på mærkerne, som han rent faktisk var.
Han talte om, at privathospitalerne nasser på systemet, og at de kører på pumperne.
Jeg vil bare sige, at er man på en venteliste, er det jo ligegyldigt, om der er 47 pct., der venter, eller der kun er 33 pct., der venter.
Hvis man er imellem de sidste 33 pct., så er det simpelt hen forfærdeligt.
Jeg kan ikke forstå, at hr. Graversen taler så hårdt om A- og B-hold, for det har vi jo allerede i dag.
Vi har et A-hold, og hvis de bliver syge, betaler de sig bare fri af ventelisterne.
Vi har fremtrædende medlemmer her i Folketinget med Socialdemokraterne i spidsen, som benytter sig af det, og jeg ville også selv benytte mig af det, hvis jeg blev syg.
Jeg ville ikke acceptere at gå og vente i så lang tid, hvis jeg havde mulighed for at blive behandlet på et privathospital.
Hvorfor vedtager man ikke det her?
Så taler man om kapacitetsproblemer.
Jamen der er jo masser af muligheder for også at blive behandlet i udlandet, så må man bare betale det, det koster. Og når fru Henriette Kjær kommer med eksemplet med den familiefar, som må gå og vente et års tid på at blive behandlet, og som i mellemtiden bliver fyret, så kan man jo ikke have det med kassetænkning som modargument.
Det må da være formålstjenligt, at man bruger pengene til behandling, så manden kan beholde sit arbejde og blive rask.
Så vil jeg godt minde om, at nu har vi en lang venteliste for alle patienter.
Den går frem til maksimalt den 20. september næste år, for så kommer der et folketingsvalg, og så kommer der formentlig et andet flertal her i Folketinget, som lynhurtigt kan få det her iværksat.
Så den venteliste er en behagelig venteliste, for den kan man se en ende på, og det gør ikke ondt at gå og vente på det.
Elisabeth Ehmer (KF), 1997-11-13:
Vi er derfor glade for, at skatteministeren nu fremsætter dette forslag, der forbedrer ægtefællers skattemæssige situation, når de sammen driver en erhvervsvirksomhed.
Hidtil har disse ægtepar været henvist til at anvende reglerne om medarbejdende ægtefæller eller reglerne om lønaftale ved fordeling af virksomhedens overskud, således som den socialdemokratiske ordfører så udmærket har gjort rede for det.
Jeg forstår lovforslaget således, at ægtefællerne mere eller mindre er interessenter, at der er tale om en reel arbejdsindsats, der lægger beslag på en betragtelig del af ægtefællernes arbejdskraft, at ægtefællerne hæfter solidarisk for virksomhedens forpligtelser, og at økonomiske fordelinger er saglig begrundet i virksomhedens drift.
Der er tale om et lovforslag, der fremmer ligestillingen.
For så vidt angår anden del af lovforslaget,
boafgiftsloven,
Alt i alt finder Det Konservative Folkeparti lovforslaget fornuftigt.
Vi er indstillet på at støtte dette og ser frem til og glæder os til de videre drøftelser i Skatteudvalget.
Anni Svanholt (SF), 1997-11-13:
Da SF's skattepolitiske ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg på ordførerens vegne fremføre SF's synspunkter, og det kan også gøres meget kort. SF støtter den ligestilling, der gennemføres med lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1997-11-13:
Det er også Enhedslistens udgangspunkt at støtte det her lovforslag.
Vi vil dog lige have mulighed for i udvalget at kigge lidt på den del, der har at gøre med selvstændige erhvervsdrivende, at vi ikke dér åbner et hul, som er uhensigtsmæssigt.
Men som udgangspunkt er vi villige til at støtte det samlede lovforslag ud fra en ligestillingsbetragtning.
Kim Behnke (FP), 1997-11-13:
Dette lovforslag har vi glædet os til længe.
Af de mange, mange, mange henvendelser, vi får på vores kontorer af skattepolitisk karakter, fremgår det, at der er rigtig mange, der ikke har kunnet forstå, hvordan den gældende lovgivning har været skruet sammen.
at det blev omtalt i pressen, længe før det blev fremsat i Folketinget, og jeg skal rigtig love for, at der var mange, der lagde mærke til det, og som henvendte sig og spurgte, om forslaget var på vej, osv. På det tidspunkt havde vi ikke engang set et aftryk af det endnu.
Så det er vores opfattelse, at det er et forslag, der er rigtig mange mennesker der glæder sig til.
Det er et forslag, Fremskridtspartiet kan støtte, ikke nødvendigvis ud fra en ligestillingsbetragtning, men ud fra en rimeligheds- og retfærdighedsbetragtning.
Det er en nødvendig modernisering af vores skattelovgivning, og den støtter vi fuldt ud.
Poul Nødgaard (DF), 1997-11-13:
Vi kan faktisk sige, at det er - jeg ved ikke, om det er en udløber af en konkret sag, men jeg har i hvert fald set en konkret sag om et frisørægtepar, der drev hver sin adskilte virksomhed, og alligevel blev det manden, der blev sat til at få hele indkomsten, mens hustruen kun fik, hvad der kunne gives til en medhjælpende hustru.
Det er et flot og godt forslag, og jeg håber, at det kan få en hurtig gang gennem Folketinget.
Carsten Koch (S), 1997-11-13:
Jamen det er der jo ikke meget at sige til.
Der er ingen, der rigtig vil diskutere noget - ikke engang ikrafttrædelsen kan vi blive uenige om.
Så jeg må konstatere, at dette forslag får en
forhåbentlig hurtig og let gang gennem udvalgsarbejdet
Sonja Albrink (CD), 1997-11-13:
Jeg vil først takke skatteministeren for hans meget uddybende besvarelse.
Man skulle næsten tro, at arbejdsgruppen allerede var nedsat med alle de henvisninger og andre gode ting, ministeren havde i sin tale.
Der er jo utrolig mange, som har rejst det spørgsmål, at der er noget galt med at generationsskifte i Danmark.
I CD har vi ikke villet tage en haglbøsse op og skyde ud i den store verden og sige: Nu gør vi noget ved goodwill, nu gør vi noget ved succession, nu gør vi noget med den betroede medarbejder.
Det, vi ønsker med det beslutningsforslag, som vi lægger på bordet i dag til forhandling, er, at der bliver nedsat et udvalg.
Vi siger ikke, at goodwillen skal afskaffes, vi siger heller ikke, at goodwillen skal blive der, vi siger bare til ministeren: Nedsæt et bredt udvalg til at kigge på det her.
Jeg kan fortælle skatteministeren, at erhvervsministeren faktisk er meget optaget af det her problem og meget gerne vil være med til at se på de her ting. Derfor kunne det måske være, at også erhvervsministeren skulle inddrages i det her.
Svend Aage Jensby (V), 1997-11-13:
Det kan man stille mange spørgsmål om, og det kan være svært at sige.
Men jeg kan fortælle hr. Buksti, at jeg gjorde mig nøjagtig de samme overvejelser, da man nedsatte en stor Nørrebroundersøgelseskommission, om jeg så må sige.
Efter et seriøst stykke arbejde af landets Rigsadvokat, nuværende højesteretsdommer, så knageme om man ikke nedsatte en stor kommission til at undersøge, hvilke begivenheder der fandt sted på Nørrebro for talrige år siden.
Sådan kan man jo altid sige det.
Jeg ser altid positivt på det forhold, at man lægger op til at undersøge nogle problemstillinger.
Så må vi se, om der kommer noget ud af det eller ej, men der sker da aldrig noget ved at undersøge nogle problemer, hvis de er relevante.
Det mener jeg ikke de var i Nørrebrosagen, men det er en anden sag.
Jacob Buksti (S), 1997-11-13:
Til det sidste vil jeg bare sige, at så kunne det være, man skulle have udformet bemærkningerne til beslutningsforslaget lidt anderledes, end de faktisk er, men det kan vi jo komme tilbage til.
Diskussionen om generationsskiftevilkårene for små og mellemstore virksomheder er ikke ny.
Problemerne er, som det også fremgår af bemærkningerne til CD's beslutningsforslag, allerede blevet grundigt behandlet i en betænkning fra 1987.
Socialdemokratiet har hele tiden været positivt over for en mulig ændring og lempelse af generationsskiftevilkårene for små og mellemstore virksomheder.
Vi ser imidlertid en lang række problemer i forbindelse med de skattemæssige vilkår, og vi er indtil nu ikke blevet præsenteret for holdbare løsninger i denne forbindelse, som jeg også tidligere har givet udtryk for.
Det bærende i diskussionen og i nærværende beslutningsforslag
er problematikken omkring en skattemæssig succession ved overdragelse til betroet medarbejder, altså en udvidelse af de eksisterende muligheder om succession til også at omfatte ubeslægtede personer.
Succession bryder, som skatteministeren også understregede, med det fundamentale princip, at skat af en gevinst skal betales på det tidspunkt, hvor den konstateres.
En opblødning vil derfor udskyde den eventuelle beskatning til et senere tidspunkt.
Hvordan skal man definere en betroet medarbejder, så det er muligt at anvende dette begreb i praksis uden misbrug? Hvad skal der ske, når denne medarbejder senere afhænder virksomheden til anden side?
Skatteministeren har allerede beskrevet disse problemer indgående, og jeg skal derfor på Socialdemokratiets vegne blot give udtryk for, at vi er positive over for mere dybtgående overvejelser om de komplicerede problemer, der knytter sig til generationsskiftevilkårene.
Men vi mener, at CD's beslutningsforslag, som det her foreligger, er for snævert i sit sigte, fordi det primært fokuserer på successionsproblemet for betroede medarbejdere.
Det er allerede undersøgt indgående tidligere, og indtil nu er der intet væsentligt nyt tilføjet. Vi mener derfor, at nærværende forslag er for snævert i form og indhold, og derfor må vi afvise forslaget, som det ligger, men vi er positive over for en bredere analyse af generationsskifteproblemerne generelt.
Svend Aage Jensby (V), 1997-11-13:
Det, Venstre forholder sig til, er det, der står i beslutningsforslaget, nemlig at der skal nedsættes et udvalg, der skal undersøge de små og mellemstore virksomheders muligheder for generationsskifte bl.a. til personer inden for familien og til nære medarbejdere.
Derfor forholder Venstre sig til det, som beslutningsforslaget går ud på, og dér kan jeg med det samme sige, at det kan Venstre støtte.
Jeg er da ikke uenig i det, som skatteministeren sagde; der er da nogle overvejelser, man må gøre sig, når man alene fokuserer på successionsproblemerne.
Det er vi helt med på, men det er ikke det, CD lægger op til.
De lægger op til, at man nedsætter et bredt sammensat udvalg, som man kalder det, til at vurdere problemer og mulige løsningsmodeller.
Der kan være mange muligheder for at lette de små og mellemstore virksomheders generationsskifte.
Det synes jeg er et fortræffeligt forslag, og det kan vi støtte.
Jeg vil så sige til CD, at det naturligvis glædede mig, da jeg læste i forslagets bemærkninger, hvor det hedder: »Den manglende mulighed for skattemæssig succession ved overdragelse til ubeslægtede betyder typisk, at der vil skulle ske beskatning af genvundne afskrivninger, ejendomsavance og og ikke mindst beskatning af virksomhedens goodwill.«
Det synes jeg var en glædelig læsning for Venstre, for det er jo netop her, at vi er interesserede i at komme med nogle forslag, og når vi engang får flertal, så glæder det mig - sådan må jeg opfatte det her forslag - at CD til sin tid vil støtte os.
Men den tid, den glæde.
Det, som Venstre giver tilsagn om og støtter i dag, er forslaget om at nedsætte et sådant udvalg.
Den gennemgang var korrekt og loyal, og jeg skal derfor ikke bruge vores tid på at foretage den samme gennemgang, men blot tilkendegive, at vi ser overordentlig positivt på dette forslag og kan støtte det, og vi ser gerne, at det træder i kraft i år.
Jacob Buksti (S), 1997-11-13:
Jeg kan ikke dy mig for at spørge hr. Svend Aage Jensby om, hvad det er for nogle overvejelser, en sådan kommission i givet fald skal komme med, som ikke allerede er gennemført i den kommission, som sad i 1987?
Erik Mortensen (S), 1997-11-13:
Tidligere har det været sådan, at hvis man som ægtefæller har haft samme firma eller været i samme firma, har man måttet dele overskuddet i henhold til gældende lov, og det vil sige enten en direkte aflønningsmodel af den ene ægtefælle eller ved at bruge loven om medhjælpende ægtefæller, og det giver nogle begrænsninger netop i forbindelse med overskudsdelingen.
Her gives der så mulighed for, at man kan dele lige over, vel at mærke hvis man opfylder de betingelser, som er indskrevet i lovforslaget, om, at man selvfølgelig skal opfylde kravene om ligelig deltagelse, både arbejdsmæssigt og økonomisk.
Anden del af lovforslaget afspejler vel også til en vis grad tidens trend og i hvert fald tidens familiemønster, for her er der primært tale om lov om gaveafgifter.
Hidtil har det jo været sådan, at der imellem ægtefæller og børn og bedsteforældre i direkte linje kan overføres et bestemt beløb, i underkanten af 42.000 kr., skattefrit pr. år, men den mulighed har ikke været til stede for samboende, og hvis der i en sådan forbindelse også er plejebørn inde i billedet.
Så der er tale om både en bred og en mere liberal ordning.
Betingelsen er også her nogle kriterier for samlivets varighed - mindst to år - og at plejebørnenes status i familiesituationen skal være af mindst 5 års varighed.
Alt i alt mener jeg, at der her er tale om en imødekommelse af nogle klare ønsker, og Socialdemokratiet kan derfor helt klart støtte forslaget.
Anni Svanholt (SF), 1997-11-13:
Da SF's skattepolitiske ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg på ordførerens vegne fremføre SF's synspunkter, og det kan gøres meget kort.
SF støtter varmt, at Danmark går med i OECD's initiativ
imod korruption.
Vi kan derfor støtte lovforslaget.