Tove Videbæk (KRF), 2000-04-27:
B 132 er et beslutningsforslag, som holdningsmæssigt kunne være plukket i Kristeligt Folkepartis have, nemlig orlov fra arbejdsmarkedet for at pleje ældre og handicappede familiemedlemmer i hjemmet.
I bemærkningerne siges det, at alt for mange ældre er ensomme, og at omsorgen for ældre ikke er tilstrækkelig.
Forudsætningerne for en god omsorg for de ældre og handicappede er mere tid sammen med familien, og beslutningsforslaget skal bidrage til en positiv udvikling, hvor de enkelte familier på et tidligt tidspunkt får mulighed for at få kvalitet generationerne imellem, og pårørende til ældre familiemedlemmer skal have tid til og mulighed for at være til stede, når de ældre i familien på et tidspunkt bliver hjælpeløse.
Det er virkelig smukke og positivt ladede udtalelser, der emmer af medmenneskelig omsorg.
Men det skal dog siges, at når der tales om, at de enkelte familier på et tidligt tidspunkt skal have mulighed for at få kvalitet generationerne imellem, mener vi nok i Kristeligt Folkeparti, at det er lidt sent at vente med at begynde på det, til en ældre eventuelt bliver hjælpeløs.
De skal have lov til at glæde sig med de unge over de små nye, der er født, og det lille barn skal helt fra livets begyndelse lære at glæde sig over at få lov til at være sammen med bedstefar og bedstemor og onkler og tanter osv., så det er helt naturligt at hjælpe, når en pårørende bliver ældre og eventuelt hjælpeløs og man kender hinanden fra andet end et lille postkort til jul og påske.
For hvis man kun kender hinanden perifert og sporadisk, er der nok ikke nogen motivation for at tage fri fra sit arbejde for at tage orlov for at passe hinanden.
Nej, der skal begyndes meget tidligere, end når den ældre bliver plejetrængende.
Det er en god tanke, at der skal køres et kombinationsforløb, hvor væsentlige sygepleje- og omsorgsopgaver stadig sikres - ikke nødvendigvis udføres af, men sikres - af kommunerne, så orlovsordningen bliver et supplement til de kommunale plejetilbud.
Dog skal det sikres, at de pårørende på orlov er et supplement til den kommunale pleje, for i forbindelse med pleje af døende pårørende har nogle oplevet, at kommunen ifølge en ny rapport af Helle Timm udtalte: Når du nu alligevel går her, kan du jo også godt vaske og være vågen om natten.
Eller også fik man det indtryk, at kommunen mente, at nu var der to besværlige mennesker, den skulle tage sig af.
En anden vinkel, som også er positiv i SF's forslag, er, at der ønskes en drastisk forøgelse af plejehjemsbyggeriet og flere ansatte på området, så der bliver tid til at udøve omsorg og nænsomhed, holde i hånd osv., og endelig er det positivt, at man ønsker at give pårørende på orlov samme pensionsmæssige forhold, som det er tilfældet for det øvrige arbejdsmarked. Men så kommer vi til nogle uløste problemer i denne forbindelse, for kan denne ordning ikke medføre nogle utilsigtede negative virkninger, f.eks. at kommunerne vil spare på nybyggeri af plejeboliger og derfor på en måde presser familiemedlemmer til at passe ældre pårørende?
Eller hvordan kan ansættelse af pårørende på handicapområdet påvirke ansættelsen af personlige hjælpere på overenskomstmæssig løn?
Og hvordan vil dette forslag matche orlovsordningen til pleje af døende pårørende?
Denne ordning bliver jo ifølge en ny undersøgelse benyttet alt for lidt.
Kun 1.400 personer pr. år bruger ordningen.
Alle orlovsordninger bør vi se på under ét og samordne dem, således at man på orlovsordninger får udbetalt den samme procent af dagpengemaksimum, enten man passer sine børn, eller man passer ældre og handicappede pårørende.
Men beslutningsforslag nr. B 132 er et varmt og medmenneskeligt forslag, som vi i Kristeligt Folkeparti håber engang i en ikke så fjern fremtid kan blive til virkelighed.