runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2004-02-27:
Det er jeg selvfølgelig glad for, men jeg vil bare spørge hr. René Skau Björnsson, hvad det er for andre sanktioner, han har i tankerne.
Jeg er selvfølgelig åben for at diskutere, om man skal sanktionere yderligere med bødestraf eller en form for frihedsstraf i grove tilfældet.
Men det er jo sådan, at i andre sammenhænge er der mulighed for at frakende en given person retten til at udøve et erhverv som konsekvens af, at de forpligtelser, som følger med erhvervet, er blevet groft misligholdt.
Hvis man inden for fødevareområdet gentagne gange blæser på alle sundheds- og sikkerhedsregler, kan man i sidste ende miste retten til at drive fødevarevirksomhed, så hvad er årsagen til, at Socialdemokratiet tøver lidt med at indføre det samme på boligområdet, som jo er meget fundamentalt for de fleste mennesker?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jamen meget gerne, fru Sandy Brinck, for situationen er jo den, at det, vi har givet mulighed for, f.eks. er, at man, hvis man får et job, så lidt nemmere kan få sit barn i daginstitution.
Det betyder ikke, at man skubber andre børn ud.
Men det, vi jo også holder fast i, og det, vi synes er så utrolig væsentligt fra konservativ side, er jo netop, at er der et særligt behov for, at et barn kommer i daginstitution, så ikke bare kan vi give det barn friplads, så det barn gratis kan komme i daginstitution, vi kan faktisk også pålægge forældrene, at barnet skal i daginstitution, så vi sikrer os, at det kommer ud af familien, at det kommer hen i en daginstitution, at det får en stimulans fra andre, fra pædagoger, kommer ud og leger med andre kammerater.
René Skau Björnsson (S), 2004-02-27:
Jeg vil gerne understrege, at vi uden tøven går ind for, at der skal være nogle sanktioner, og at de også gerne skal være hårdere end i dag.
Vi skal bare have gennemdiskuteret med de forskellige organisationer på området, hvad der er den rigtige måde at gøre det på.
Vi har i dag fået et brev i Boligudvalget, hvor bl.a. Ejendomsforeningen Danmark slår på, at i nogle tilfælde kan det måske være urimeligt med fratagelse af retten til at udleje boliger, og det er derfor, vi lige skal se på, hvor grænserne skal gå.
Det var det, der var mit budskab i ordførertalen.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg mener, at økonomisk friplads er en nødløsning, så længe vi ikke har gratis daginstitutioner, og jeg mener, vi burde have gratis daginstitutioner, ligesom vi har gratis folkeskole, ligesom vi har gratis sundhedsvæsen. I forhold til at komme bagest i køen er det muligt, at fru Charlotte Dyremose, hvis hun står i en kø, og der så er syv, der får lov til at gå ind foran hende i køen, ikke oplever, at hun bliver sat bagest. Men jeg må tilstå, at det gør jeg altså, hvis jeg står i køen, og der så kommer syv andre og får lov at gå ind foran mig.
Så oplever jeg altså, at jeg bliver rykket ned bag i køen.
Og da det jo er sådan, at det heldigvis stadig er de fleste, der er i arbejde - på trods af, at denne regering gør, hvad den kan for at få arbejdsløsheden til at stige, så er det endnu ikke lykkedes at få flertallet til at være arbejdsløse, det er trods alt flertallet, der er i arbejde - så vil der være mange flere, der kommer foran i køen foran de arbejdsløses børn. Så kommer de altså bagest.
Anderledes forstår jeg ikke et almindeligt køsystem, men det kan jo være, at De Konservative og fru Charlotte Dyremose har opfundet en særlig slags kø, vi andre ikke kender.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jeg er da glad for, at vi er enige om, at man godt kan få en socialpædagogisk friplads, og man også godt kan sætte børnene i daginstitution som en foranstaltning.
Det er sådan, jeg hører fru Line Barfod.
Kan vi så ikke lige få slået fast nu en gang for alle, at der ikke er nogen, der bliver sat bagest i køen, men at der er nogle, der bliver trukket foran, og det kan betyde, at der går lidt længere tid, inden man kommer til, men det betyder ikke, at man kommer bagest i køen?
Kan vi ikke lige få sat det på plads?
Så er jeg glad for det her med, at vi trods alt godt må tage nogle initiativer for de svageste, for ellers var mit næste spørgsmål til fru Line Barfod, om det så også bekymrer fru Line Barfod, at vi stempler nogle familier ved at give dem hel eller delvis friplads i daginstitutionerne, for det er jo situationen, at når man hjælper nogen, så er der en vis risiko for, at man så også føler, jamen hov, jeg får noget fra staten.
Men det mener jeg ikke er en stempling.
Det mener jeg er en hjælp til nogle, der reelt har et behov.
Så er det ikke i orden, at vi reelt hjælper nogle af dem, der har de største problemer i vores samfund?
Gudrun Laub (V), 2004-02-27:
Allerede i dag er der jo muligheder for indgreb over for misrøgt af udlejers pligter.
Som socialministeren har gjort rede for, findes der regler, og socialministeren har også givet udtryk for, at hun er indstillet på at lave en revision af lejeloven, hvor disse ting også kan komme i betragtning.
Jeg tror, at hvis hr. Morten Homann virkelig gerne vil have løst nogle af problemerne, kunne han gøre sig selv og alle os andre en tjeneste ved at prøve at se på de forskellige problemstillinger i Københavnsområdet, hvor der er boligproblemer, og i provinsen, hvor der er helt andre problemer, bl.a. netop med ledige ejendomme, som giver muligheder for misbrug af alle systemer ved at udleje boliger af meget, meget ringe standard til ret høje priser i forventning om, at det sociale system betaler hele gildet.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jeg er altid imponeret over, hvordan Enhedslisten altid kan få tingene til at fremstå, som om alle bare kan få.
Det har aldrig nogen konsekvenser, og det er overhovedet ikke svært at nå dertil.
Men kunne jeg for et øjeblik få fru Line Barfod til at forholde sig til den virkelighed, vi lever i, den
Vi er fuldstændig enige om, at en pasningsgaranti vil være den bedste løsning på en masse problemer, men lige nu og her står vi jo i en situation, hvor vi ikke har pasning til alle.
Mener fru Line Barfod i den situation - og nu taler jeg kun om den situation, indtil vi har pasning til alle - virkelig ikke, at det kan være vigtigt, at nogle børn på grund af socialpædagogiske hensyn kommer før andre for f.eks. at forebygge en tvangsanbringelse, for at løse nogle af de problemer, der er i hjemmet?
Villy Søvndal (SF), 2004-02-27:
Det tredje led i forslaget drejer sig om pasningsgaranti.
Socialministeren har tidligere været inde at sige, at hun støttede en sådan og ville arbejde for det.
Fru Charlotte Dyremose anvendte en formulering, som lød
lidt lang, men som var: arbejde hen imod en pasningsgaranti.
Jeg vil spørge: Hvad betyder det?
Jeg forstod, at man ikke kan støtte forslaget her fra konservativ side.
Betyder det, at Det Konservative Folkeparti eller regeringen vil fremsætte forslag om en pasningsgaranti?
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Jeg mener for det første, at vi skal sætte turbo på pasningsgarantien, og at vi har alle muligheder for det.
Der er nogle mennesker, vi kunne få i arbejde med at tage sig af børnene, ligesom vi har en masse arbejdsløse bygningshåndværkere, vi kunne sætte i gang med at bygge nogle daginstitutioner.
Så mulighederne er der.
I forhold til hvad man så gør, indtil man har fået pasningsgaranti, er problemet jo, at fru Charlotte Dyremose har indført en regel om, at arbejdsløses børn kommer bagest i køen.
Når vi andre så siger, at det er et problem, så siger fru Charlotte Dyremose: Jamen det er ikke noget problem, for hvis de har særlige sociale problemer, så får de lov at komme forrest i køen. Og der foretrækker jeg altså, at de arbejdsløses børn følger det almindelige køsystem og kommer i børnehave og vuggestue alle sammen.
Det mener jeg er langt bedre.
Så kan der være konkrete situationer, indtil vi har pladser nok, hvor man er nødt til at lade nogle komme forrest af socialpædagogiske grunde.
Sådan har det altid været, også før regeringen gennemførte, at arbejdsløses børn skulle sættes bag i køen.
Men jeg vil ikke acceptere, at man siger, at løsningen på, at de arbejdsløses børn kommer bag i køen, er, at så piller vi dem med sociale problemer ud.
Det mener jeg ikke er en rimelig måde at gøre det på.
Jeg mener, at vi skal sikre plads til alle.
Det er det, der er målsætningen.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jeg tror, fru Sandy Brinck og jeg er fuldstændig enige i opfattelsen af, at i daginstitutionerne kan man være med til at opdage nogle af de her ting.
Der, hvor jeg tror, fru Sandy Brinck har misforstået noget, er vedrørende forståelsen af det her med køen, for jeg er da fuldstændig enig med fru Sandy Brinck i, at hvis der er en, der kommer ind før mig, så går der lidt længere tid, inden jeg kommer til.
Og det er ikke det, det handler om.
Det handler om, at der kan være ganske særlige tilfælde, hvor der er enkeltpersoner, der kommer ind, fordi der er nogle særlige behov, der kræver det.
Det kunne sådan set også være, at en, der havde et socialpædagogisk behov, kom ind før mit barn, og det er så i orden.
Der går måske lidt længere tid, men det er altså en forkert opfattelse, at der går meget lang tid, og at det betyder store forskubbelser, og at man slet ikke kan komme til.
Det må man slet ikke, det må man fortsat ikke.
Så det handler altså ikke om, at man udelukker nogen; det handler om, at der er nogle, der kan have nogle særlige behov, og dem forsøger vi at opfylde, og så handler det om, at vi naturligvis ønsker at styrke indsatsen i daginstitutionerne bl.a. gennem de læreplaner, som vi heldigvis nu får gennemført.
Når jeg arbejder hen imod noget, vil jeg gerne sige til hr. Villy Søvndal, så gør jeg bl.a. det, at jeg forsøger at finde pengene til det.
Det er en af de svagheder - ved jeg godt - hr. Villy Søvndal har: Der behøver man ikke nødvendigvis at finde pengene, før man foreslår noget.
Jeg kan jo ikke tages til indtægt for, hvad regeringen vil gøre; jeg kan kun sige, at fra konservativ side er det vores mål at få en pasningsgaranti, og det er derfor, vi har frembragt det bl.a. i regeringens arbejdsgruppe.
Og så er det da mit håb, at vi kan nå dertil, at vi i fællesskab - gerne med hr. Villy Søvndal - kan finde en finansiering af det her og så sørge for, at vi får en pasningsgaranti på den ene eller den anden eller den tredje måde.
Det er ikke vigtigt for mig, hvordan vi får en pasningsgaranti.
Det vigtige for mig er, at vi når dertil på et eller andet tidspunkt - hurtigst muligt.
Nu er der en del elementer i det her beslutningsforslag, som Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte, og det giver os rigelig anledning til at stemme imod det, men når vi taler om pasningsgarantien, så er det altså ikke anderledes, end at jeg synes, hr. Villy Søvndal så skal indgå i den konstruktive forhandling, det vil være at skaffe pengene til en sådan pasningsgaranti.
For sandheden er jo den, at jeg ikke som én ud af 179 kan love noget som helst.
Det kræver altså 90 mandater, og det vil vi så arbejde for.
Det kræver 90 mandater ikke bare at gennemføre tingene, men også at finansiere dem.
Så skal vi ikke forsøge i samarbejde at få sikret os, at vi får en pasningsgaranti og dermed kan gøre det godt for de mennesker, der står med et reelt problem på det her område?
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-27:
Jeg vil gerne bede den konservative ordfører om at melde meget klart ud, hvorvidt vores institutioner er gode eller dårlige.
Vi fik det meget klare indtryk efter socialministerens tale, at vi har gode institutioner - velnormerede, gode institutioner.
Den konservative ordfører siger her ikke desto mindre, at vi skal have de her læreplaner for at sikre, at der bliver læst højt for børnene.
Nu har vi så heldigvis fået en ny regering, og ministeren har opdaget, at de er gode, men det har ordføreren ikke.
Kan vi få at vide, om Det Konservative Folkeparti synes, vi har gode eller dårlige institutioner i Danmark?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jeg sætter da pris på, at fru Margrethe Vestager og Det Radikale Venstre har opdaget, at vi har fået en ny regering, og at det har betydet en masse godt.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Jeg synes, det er svært at melde kategorisk ud, om vi har gode eller dårlige institutioner.
Jeg kender til gode institutioner, og jeg har også hørt om mindre gode oplevelser
Jeg har indtryk af, at generelt fungerer mange institutioner ganske godt.
Jeg har også indtryk af, eller rettere: Jeg ved, og jeg har kendskab til, at en række institutioner gør mange af de ting, som de nye læreplaner lægger op til.
Man stimulerer børnene, man sørger for at udfylde den nysgerrighed, børnene har, og man har lagt nogle planer; man har bl.a. brugt sine virksomhedsplaner til at lægge nogle retningslinjer for: Hvordan kan vi sørge for at styrke og stimulere børnene, når nu de er så mange timer i institutionerne?
Men der er altså også institutioner, hvor det ikke sker.
Derfor forsøger vi nu at hjælpe med nogle arbejdsmetoder til, hvordan man kan stimulere den nysgerrighed.
Og det her handler jo ikke kun om at læse højt, vil jeg gerne sige til fru Margrethe Vestager.
Det her handler om nogle principper og nogle metoder til at hjælpe med at stimulere børnene, til at styrke deres evner, til at stimulere deres nysgerrighed, til at give dem lysten og udbygge den lyst til at lære noget, sådan at de kommer til at klare sig godt i skolen. Det er vigtigt for alle børn, men det er særlig vigtigt for de børn, der ikke bliver stimuleret bl.a. ved højtlæsning eller ture i skoven af forældrene, fordi forældrene ikke har overskuddet til det.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-27:
Undskyld, hvis jeg ikke markerede særlig tydeligt, formand.
Nu var det ordføreren, der brugte det at læse op
som et konkret eksempel.
Jeg har stadig væk lidt svært ved at forstå, hvorfor det er nødvendigt med læreplaner sådan generelt, for det er jo ikke nogen hjælp; det her er en pligt.
Sådan som jeg kan forstå ordføreren, så har ordføreren det indtryk, at de fleste institutioner allerede arbejder med de her ting, har virksomhedsplaner, som alle institutioner jo i øvrigt skal have, dvs. gør på deres egen måde i overensstemmelse med kommunens beslutninger og i overensstemmelse med pædagogernes faglighed det, som her efterspørges.
Derfor forekommer det her postualt om, at læreplanerne nu vil gøre det meget bedre, stadig mere tomt.
For jeg kan ikke i ordførerens tale og lovprisning af det, som allerede foregår, overhovedet finde dækning for den påstand, at læreplanerne skulle ændre institutionerne fra at være opbevaring til at være noget, der giver børnene lyst og sikrer, at børnene lærer noget.
Tværtimod må man nærmest antage, at læreplanerne kommer til at forstyrre en meget positiv proces, som er i gang i øjeblikket i de gode institutioner, som socialministeren beskrev i sit indlæg.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Det, jeg anker over, er såmænd slet ikke eksemplet med at læse højt, det, jeg anker over, er, at når man kommer med et eksempel, så bliver det fra radikal side ofte og gang på gang fremlagt, som om det så er det eneste, der foregår.
Og så enkel er virkeligheden altså ikke, vil jeg gerne sige til fru Margrethe Vestager. Situationen er jo også den - apropos det her med, at virkeligheden ikke er enkel - at der er utrolig stor forskel på kvaliteten af daginstitutionerne.
Det ændrer ikke ved, at jeg kender til de gode eksempler og ved, at der er masser af daginstitutioner og pædagoger, der arbejder konstruktivt med de her ting, men der er også dem, der ikke gør det.
For mig at se
er det utrolig vigtigt, at man også i de institutioner og måske særligt i de institutioner - der, hvor forældrene ikke er så stærke og har så mange ressourcer, at de kan sætte sig ned i forældrebestyrelsen og sige: Det her vil vi have; vores børn har brug for at blive stimuleret, vores børn har brug for at være klar til at komme i skole - er forpligtet til at gøre de her ting og sikre sig, at børnene får den stimulans, selv om forældrene altså ikke nødvendigvis har overskuddet til at sætte sig ned og kræve det.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Det at skulle lave virksomhedsplaner påligger allerede daginstitutionerne i dag.
Det, der er det nye, er, at fru Charlotte Dyremose og regeringen og Dansk Folkeparti mener, at staten skal blande sig i, hvad der skal stå i de planer. Det er sådan set det, der er det store problem, for vi mener ikke, at staten skal blande sig så langt ned i detaljerne i, hvad det er, man skal foretage sig i de enkelte daginstitutioner.
Så jeg forstår ikke helt, at det skulle være det, der er begrundelsen for at indføre læreplaner.
Det, jeg egentlig tog ordet for at spørge om, var det her med, hvad vi skal gøre for at få børn i daginstitution
, når vi tror på, at det er en god idé for de børn, der har det svært.
Jeg kunne forstå, at det, De Konservative mener, er, at man skal bruge tvang og kontrol og melde ud, at her er et barn, som har det svært, og derfor skal det barn i daginstitution, i stedet for at sikre, at der er plads til alle i daginstitutionerne, og at også de arbejdsløses børn bliver behandlet lige med andre børn og får mulighed for at komme i daginstitution.
Det undrer mig, at man synes, at tvang og stempling er den måde, man skal hjælpe de udsatte børn på.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Fru Line Barfod er åbenbart på linje med De Radikale: Når man nævner et eksempel, så er det det eneste; så ser verden kun sådan ud.
Skulle vi ikke prøve at få en nuanceret debat i stedet for, fru Line Barfod?
Når vi taler om det her med at sikre pladserne, jamen så taler vi jo netop igen om, hvordan vi får sikret, at vi får en pasningsgaranti.
Fra konservativ side ønsker vi en pasningsgaranti, og det er jo netop for, at alle børn kan blive passet i daginstitutionerne, så vi ikke står med de problemer, som den tidligere regering efterlod os i, at der altså ikke var pladser nok.
Og så må vi jo forsøge at tilskynde kommunerne til det at gøre andre ting for at sikre, at børnene kan blive passet.
Men der er altså nogle børn, der har et større behov end andre, og jeg ville da have formodet, at fru Line Barfod ville have forståelse for, at er der svære problemer i hjemmet, og kan man måske ved, at barnet kommer i daginstitution, undgå, at barnet skal anbringes uden for hjemmet, jamen så må det da være så meget vigtigere, end at et andet barn kommer i institution.
Når nu der ikke er pladser nok, når nu det er virkeligheden indtil videre, så er det da vigtigere, at det barn, der risikerer en anbringelse, i stedet kommer i daginstitution og dermed måske kan blive hjemme hos mor og far.
Line Barfod (EL), 2004-02-27:
Fru Charlotte Dyremose taler udenom.
Det, vi taler om, er, at fru Charlotte Dyremose har været med til sammen med Dansk Folkeparti og regeringen at gennemføre, at arbejdsløses børn kan sættes bag i køen, og det, fru Charlotte Dyremose så sagde lidt tidligere i et svar til fru Sandy Brinck var løsningen på det, var, at hvis børnene virkelig havde problemer, jamen så kunne man pålægge forældrene, at så skulle de i daginstitution.
Det kan jeg ikke få til at hænge sammen.
Jo, jeg kan godt få det til at hænge sammen, hvis det, man ønsker, er et samfund baseret på tvang, kontrol, registrering og stempling, men det er bare ikke sådan et samfund, jeg ønsker; jeg ønsker et samfund, hvor der er plads til alle børn, og hvor man gør noget for at motivere til, at børnene kommer i daginstitution for at kunne lege med andre børn, men bestemt ikke ved at gå ud og gennemføre det med tvang; det mener jeg ikke er nogen god løsning.
Så lige til det her med pasningsgaranti: Jeg kan forstå, at det går De Konservative ind for, men man går ikke så meget ind for det, at man også vil være med til at gennemføre det, og så er det ligesom ikke helt så meget værd, som hvis man rent faktisk stemte for det, vil jeg gerne sige til fru Charlotte Dyremose.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-27:
Jeg forstår, at det er en ny konservativ linje, at man skal finde pengene først, før man går ud og lover noget.
Sådan hørte jeg også statsministeren, da han satte socialministeren på plads i vinterferien.
Jeg synes bare, det er lidt ærgerligt, at man i et åbent demokrati ikke tør være lidt mere præcis med hensyn til, hvad man vil, for hvis nu jeg vælger at tro på, at Det Konservative Folkeparti har et ønske om en pasningsgaranti, men har fået at vide af statsministeren, at det skal man ikke gå rundt og ytre sig om i den offentlige debat, medmindre man også har pengene med, så bliver det jo lidt meningsløst alt sammen, hvis man så oven i købet stemmer imod konkrete forslag, når de foreligger, om at indføre en pasningsgaranti.
Så er det, fru Charlotte Dyremose løber den risiko, at folk bare synes, det er ord og ord og ord og ord, men at der ingen handling sker.
Det er sådan set for at beskytte
fru Charlotte Dyremose, at jeg siger det her.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-02-27:
Jamen hvis det kun var det, det her forslag handlede om, og der rent faktisk lå en finansiering - en finansiering, som vi kunne leve med - ja, så er det jo en anden situation end et forslag, hvor der er masser af elementer, som vi ikke støtter.
Tilbage til det her med, om man skal bruge tvang:
Der må jeg da indrømme, at er vi ude i en situation, hvor vi risikerer en anbringelse - og jeg går da ud fra, at fru Line Barfod er enig i, at der altså er situationer, hvor vi er nødt til tilmed at tvangsanbringe børn - så er det da langt mildere at tvangsindsætte dem i den daginstitution. Nu taler fru Line Barfod igen, som om vi har foreslået, at alle arbejdsløses børn skal stå bagest i køen - det var jo det, jeg netop ankede over over for fru Sandy Brinck - og det er ikke det, vi taler om; vi taler om, at der kan være nogle situationer, hvor nogle enkelte børn kan få mulighed for at komme lidt tidligere i institution, og ja, det kan så betyde, at der går en lille smule længere, inden et andet barn kommer i institution, men det betyder på ingen måde, at de børn kommer bagest i køen med det forslag.
Det er det, fru Line Barfod må forstå.
Det er ikke det, det betyder.
Men vi har så samtidig den mulighed, at går det rigtig slemt derhjemme, jamen så kan man sætte barnet ind, og man kan tilmed gøre det på en friplads, så forældrene ikke skal betale for det.
Margrethe Vestager (RV), 2004-02-27:
Nu skal jeg beklage, at jeg ikke fandt de særlige Villy Søvndal-briller, der fulgte med dette beslutningsforslag, sådan at jeg kunne læse det på den særlige målrettede måde.
Når man læser det, ser det ikke særlig målrettet ud, i hvert fald ikke set gennem de briller, jeg normalt betjener mig af, men det er måske, hvad skal man sige, en strid om ord.
Det forekommer ikke særlig målrettet.
En reel landsdækkende pasningsgaranti er jo heller ikke specielt målrettet.
Vi ved ikke, om det præcis er den ene eller anden type børn, der kommer til at opleve at få brug
for det
I Københavns Kommune er det alle slags børn, der bliver ramt af, at der ikke er nogen pasningsgaranti.
Alle typer børn, også børn fra meget ressourcestærke familier, som kan gøre alt muligt andet. Institutionsretten er heller ikke særlig målrettet.
Vi ved ikke noget om, hvad den vil brugt til.
Men hvis vi kan komme det nærmere, indgår vi selvfølgelig meget gerne i forhandlinger, også om en sproglig iklædning af indsatsen mod negativ social arv, som gør, at vi kan blive enige om, hvorvidt det er et generelt marginalløft, eller om det er en fokuseret indsats over for de børn, der har behovet.
Villy Søvndal (SF), 2004-02-27:
Den anden hovedovervejelse i fru Margrethe Vestagers indlæg var ønsket om målrettethed.
Jeg er meget enig.
Jeg synes, man skal lade være med at sprede det bredt ud.
Jeg synes, at man skal målrette det ekstremt meget.
Det er faktisk også det, der er overskriften i det her
forslag: En målrettet forebyggelsesindsats over for udsatte børn
I punkt 1, hvor vi har sundhedsordningerne til debat, er det en målrettet indsats over for de mest udsatte børn.
Pasningsgarantien i punkt 3 forstår jeg De Radikale Venstre er enige i.
Det er for at sikre de arbejdsløses børn.
Det er også ekstremt målrettet.
Der forstår jeg også at De Radikale Venstre er enige.
Punkt 5 er målrettede økonomiske ressourcer til bedre normering i socialt belastede områder.
Det kan ikke være mere målrettet mod nogle af de mest udsatte børn, vi har.
Punkt 6 er målrettet tilskud til socialt udsatte børn. Jeg spørger bare: Hvordan kan det målrettes mere, end vi har gjort?