Vibeke Kiil (CD), 1998-02-04:
Det sjove er, at udvalget i sin gennemgang af alle de godkendelsesprocedurer, som findes, stort set ikke har kunnet anbefale, at der blev skåret ned nogen steder. Som jeg ser det, kan udvalget altså ikke støtte tanken
om en enklere godkendelsesadgang for adoptanter
Derfor kan jeg da også godt være i tvivl om, hvad dette forslag i virkeligheden kommer til at betyde for fremtidige adoptanter. Som udgangspunkt er CD faktisk helt enig med justitsministeren i, at der bør ske en modernisering af reglerne, men det sker jo ikke bare ved, at ansvaret for undersøgelserne og godkendelsesproceduren overføres fra Civilretsdirektoratet til Adoptionsnævnet, for hvis de undersøgelsesrutiner og de godkendelseskrav, som hele tiden har været der, fortsat skal gælde, og man så oveni lægger et obligatorisk kursus, som tilmed kommer til at koste en masse penge, er vi da lige vidt eller måske i virkeligheden trådt et skridt baglæns. I bemærkningerne til forslaget hedder det, at »adoptanterne får en højere grad af medbestemmelse og ansvar i forbindelse med adoption samtidig med, at myndighedernes kontrolfunktion træder i baggrunden«.
Jeg kunne godt tænke mig at få at vide, præcis hvad det er for nogle af de undersøgelser og godkendelsesprocedurer, som adoptanter i dag skal igennem for at blive godkendt som adoptivforældre, som justitsministeren tænker sig skal erstattes af et kursus og andre initiativer.
Jeg har forstået det således, at mange af de beføjelser, som i 1984 blev overført fra Adoptionsnævnet til Civilretsdirektoratet, nu foreslås lagt tilbage i Adoptionsnævnet.
Det har jeg for så vidt ikke noget imod, men jeg undrer mig bare over, hvad det er, der ligger til grund
for beslutningen.
I CD har vi haft en del overvejelser om rimeligheden i at lade aldersgrænsen for at blive godkendt som adoptant være mere restriktiv end aldersgrænsen for at få kunstig befrugtning.
Jeg er meget godt tilfreds med, at der i forslaget lægges op til en mere smidig bedømmelse af alderskravene, men jeg kan samtidig godt være forundret over, at det fortsat ikke er muligt for et par at adoptere et barn, hvis f.eks. den mandlige part er over 45 år gammel.
Hele øvelsen med dette forslag går vel ud på, at børn i adoptionsforhold ikke skal skille sig ud fra børn, som lever sammen med deres biologiske forældre, og det er nu engang ikke usædvanligt at have en biologisk far, som er over 45 år, og en mor på f.eks. 37 år.
Grænserne for de rammer, som adoptanterne skal opfylde i godkendelsesproceduren, er meget vide, selv om Adoptionsudvalget skriver, »at der i videst muligt omfang skal opstilles klare og målbare godkendelseskriterier, hvis opfyldelse kan afklares i en meget tidlig fase i adoptionsforløbet«.
Jeg håber derfor, at vi under udvalgsbehandlingen får tid til at drøfte nogle af disse forhold, så vi i betænkningen til forslaget kan komme med anbefalinger om de forhold, der skal lægges til grund for godkendelsesproceduren.
Jeg synes også, der kan være grund til at bruge flere af de meget gode overvejelser, som udvalget har været igennem, og de anbefalinger om f.eks. godkendte adoptanters ret til medbestemmelse om valg af børn, ændrede kriterier for diskvalificerende sygdomme og handicaps osv. osv., der er bragt i forslag.
Det skylder vi behandlingen af dette forslag, og det skylder vi de forældre, som skal igennem denne godkendelsesprocedure.
Alle, der har prøvet det på deres egen krop, siger, at det er en enorm menneskelig belastning.
Centrum-Demokraterne støtter grundtanken i forslaget og ser frem til en spændende og forhåbentlig konstruktiv udvalgsbehandling.