Pia Christmas-Møller (KF), 1998-06-25:
For nu at være på den sikre side i forhold til fru Kirsten Jacobsen vil jeg gerne meddele, at Det Konservative Folkeparti kan støtte den fremsatte vedtagelse.
Det er ikke nogen nyhed.
Vi støttede den også i 1991, så det er bare en bekræftelse af et tidligere tilkendegivet standpunkt.
Statsministeren sagde i sin besvarelse på mit ordførerindlæg, at det var direkte usandt, at det offentlige forbrug udgør et problem.
Sådan faldt ordene vist.
Jeg synes, at statsministeren burde konsultere regeringens pjece »Ny kurs mod bedre tider 1993« og sammenholde de forventninger, der dér blev lagt til udviklingen i det offentlige forbrug og det private forbrug, med den rent faktiske udvikling - år for år. År for år vil man her konstatere, at det offentlige forbrug ligger langt over, hvad regeringen selv forventede.
Ser man derimod på det private forbrug, vil man se, at man faktisk var meget præcis i forudsigelserne.
Det private forbrug har været nøjagtig, som man forventede, mens det offentlige forbrug over denne årrække, 1993-98, er fordoblet i forhold til det, som regeringen havde forventet.
Stigningstakten er fordoblet.
Jeg synes, det er flot af statsministeren på den baggrund at sige, at det offentlige forbrug ikke udgør noget problem.
Statsministeren siger, at det er ukorrekt, når jeg hævder, at hver 10. lønmodtager skal have penge med på arbejde, når de vælger at gå på arbejde frem for at være på passiv forsørgelse.
Jeg ved ikke, hvad der får statsministeren til at anfægte Rockwool Fondens undersøgelser.
Rockwool Fondens undersøgelse, som blev offentliggjort under valgkampen
Og jeg ved slet ikke, hvad det er, der ligger i pinsepakken, som ændrer på denne problemstilling.
Hvor er det, at pinsepakken gør det mere attraktivt for mennesker at tage arbejde frem for at være på passiv forsørgelse?
Det synes jeg bør være et problem regeringen burde tage mere alvorligt.
Statsministeren siger, at regeringen ikke har snydt boligejerne.
Tværtimod har man sagt lige ud, hvad der skulle ske.
Det har man sagt i en af de mange pjecer, som regeringen spytter ud i tide og utide, senest i pjecen »Danmark år 2005«.
Jyllands-Posten spørger finansministeren: »Hvad så med det private forbrug.
Er du nervøs for det?
Boligpriserne stiger, renten er lav, optimismen i top og bilsalget boomer.
Finansministerens svar lyder som følger: »Vi har grebet ind over for det private forbrug over flere omgange.
Senest med en tvangsopsparing i ATP.
Men folk skal gøre sig klart, at inflationen er så lav, at det fortsat er en dårlig forretning at stifte gæld.
På boligmarkedet har vi sidste forår i plan Danmark år 2005 angivet som mål, at indkomstskatten skal sættes ned.
Det vil gøre rentefradraget lidt mindre værd.
Men det vil også nedsætte skatten af lejeværdien.
Og det skal ske på en måde, så ingen taber penge på det.
Panikindgreb over for boligmarkedet er slet ikke aktuelle.
Nok er priserne steget meget, men set over et længere forløb, er der blot tale om en normalisering.
Trækkes inflationen fra, er boligpriserne kun oppe på 1986-niveauet, og meget tyder på, at udviklingen fremover bliver mere behersket.
Så regeringen har ingen planer om indgreb her.
Også boligejerne kan tage det helt roligt.«
Sådan sagde finansminister Mogens Lykketoft til Jyllands-Posten så sent som den 11. februar.
Hvad er det, der har ændret sig så dramatisk i dansk økonomi siden?
Hvad er det for prisstigninger, der har slået igennem på ejendomsmarkedet siden februar?
Hvad er det for en udvikling, vi har oplevet i det private forbrug siden februar?
Er det ikke en kendsgerning, at netop det private forbrug i årets første kvartal er faldet målt i forhold til sidste års fjerde kvartal?
Hvad er det egentlig, der gør, at regeringen så kort tid efter drejer 180 grader og finder frem til, at nu er det lige præcis boligejerne, nu er det lige præcis det private forbrug, som skal have et ordentligt drag over nakken?
Vi har ikke kunnet få det oplyst hidtil.
Det kunne være interessant, om statsministeren her ved afslutningen af debatten kunne løfte sløret. Og nu vi er ved det, så kunne det faktisk også være interessant, om statsministeren kunne give bare et lille signal om, hvordan dansk økonomi egentlig ville udvikle sig uden pinsepakken.
Det simple, enkle spørgsmål har vi heller ikke haft mulighed for at få besvaret, hverken under den møderække, der fandt sted ovre i Finansministeriet, eller siden hen.
Det burde dog være en almindelighed, at man analyserede, hvad ville ske, hvis man ikke greb ind.