runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KD), 2003-11-20:
Det er interessant med de store indrømmelser i forslaget til vedtagelse; først nævner hr. Jeppe Kofod dem, især i sit ordførerindlæg, og så er der de mange håndtag, som hr. Morten Helveg kan se, når det gælder om at få styr på regeringen og folkeretten i forbindelse med fremtidige militære aktioner.
Men der er sådan set ikke mange andre end hr. Jeppe Kofod og hr. Morten Helveg Petersen, der kan se de indrømmelser og de håndtag, i hvert fald slet ikke regeringspartierne.
Jeg vil også godt spørge, om det ikke havde været relevant, hvis man - sådan som vi har gjort i det forslag, vi har fremsat fra Kristendemokraternes side - også tager ad notam, at de oplysninger, som indgik i beslutningsgrundlaget i forbindelse med den danske beslutning om at gå i krig mod Irak, efterfølgende har vist sig ikke at holde stik.
I hvert fald kan man i høj grad, som vi skriver i vores forslag til vedtagelse, sætte spørgsmålstegn ved dem.
Er det ikke også værd at få fastslået i en debat som denne, som er bagud-, men også fremadrettet, fordi vi skal lære af fortidens fejl?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det er jo helt tydeligt, hvad der er sket.
Man kan jo næsten se det, når man kigger på ordførerne, at denne situation er ubekvem for dem, og det kan jeg godt forstå, for sandheden er, at man intet har fået.
Sandheden er, at regeringen, næste gang Bush kalder, for at Danmark skal deltage, vil sige, også selv om det ikke har været i Sikkerhedsrådet: Jamen efter vores opfattelse er det klart forankret i FN.
Eller udenrigsministeren vil sige: Vi følger FN-sporet.
Det er så fast indøvet af både udenrigsministeren og statsministeren, at jeg er sikker på, at de ville være i stand til at gentage det i søvne.
De vil sige: Det betyder jo, at det er i fuldstændig overensstemmelse med folkeretten, det her.
Hvilken garanti har hr. Morten Helveg Petersen for, at vi ikke får præcis den samme gentagelse?
Ingen garanti.
Hvordan kunne hr. Morten Helveg Petersen få en sådan garanti?
Ved at indføje en ganske lille sætning, der siger, at man ikke igen skal have lov til at bryde folkeretten, som det skete i tilfældet med Irak.
Hvorfor har hr. Morten Helveg Petersen ikke insisteret på den sætning, der ville gøre
aktionen meningsfyldt?
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-20:
Jamen der er jo netop ikke noget håndtag, og det er derfor, det er så dårligt et kompromis.
Der er intet håndtag, for når man kommer til den fortolkning næste gang, så vil regeringen - oven i købet med god ret - sige: Jamen vi har jo hele tiden sagt, at vi fortolkede det på den måde, at den forpligtelse til at efterleve folkeretten levede vi også op til, da vi lavede invasionen og gik med i krigen mod Irak.
Og regeringen vil have ret, for regeringen har sagt det, og så kan hr. Morten Helveg Petersen jo stå og sige: Ja, men vi forstår det på en anden måde.
Ja, det kan hr. Morten Helveg Petersen da godt gøre, og hvad så? Det fører ikke til noget som helst.
Der er intet indhold, der er intet håndtag, der er kun tom politisk retorik.
Det er politik, når det er værst.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-20:
Jeg skal forsøge at svare alle tre spørgere.
Det er jo helt soleklart, at der er en uenighed i fortolkningen i forhold til Irakinterventionen hidtil, det har debatten i dag jo også vist med al ønskelig tydelighed.
Men når vi finder, at det her er en god vedtagelse, skyldes det, at vi føler, at vi nu har et håndtag i forhold til regeringen.
Vi føler nu, at når der bliver en diskussion næste gang, hvilket jeg ikke håber at der bliver, men skulle det ske, må det jo også være op til den til enhver tid siddende regering at dokumentere, at det her er inden for folkerettens rammer. Så i den forstand finder vi faktisk, at vedtagelsen er noget, der peger fremad, at vedtagelsen faktisk er konstruktiv, og det er faktisk vores primære begrundelse for også at gå ind i det arbejde og de formuleringer, som ligger i vedtagelsen. Så det er helt klart, at det, der har været vores ansporing til at gå ind i det her, er, at vi faktisk synes, at det er fremadrettet.
Jann Sjursen (KD), 2003-11-20:
Jeg må sige, at jeg i lighed med de to tidligere spørgere heller ikke kan forstå, hvorfor Det Radikale Venstre er med på det her forslag til vedtagelse, ligesom Socialdemokraterne er det; jeg ikke kan forstå, at Socialdemokraterne er gået med til det, netop på grund af indholdet i den anden pind i det forslag til vedtagelse, der er fremsat, som jo dækker over et spænd fra Dansk Folkeparti, hvis ordfører klart har sagt, at folkeretlige bestemmelser tager man ikke så tungt endda, og så til regeringspartierne, som indfortolker den danske beslutning i marts måned i år under folkeretten, også selv om det var dansk krigsdeltagelse uden noget klart FN-mandat, og så til Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, der siger, at det, der skete i marts måned, var et klart brud med folkeretten.
Hvordan kan hr. Morten Helveg Petersen stille sig i front for det salg af elastik i metermål, som der er tale om med det her forslag til vedtagelse?
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-20:
Nu er det jo en kendt sag, at skal man lave aftaler i politik, så skal man være villig til at indgå kompromiser.
Der er det i hvert fald Enhedslistens opfattelse, at man sagtens kan lave et kompromis, hvis man tager en delmængde af det, man er enig om.
Det er f.eks., hvis man siger, o.k., vi mener noget på en masse områder, men der er nogle ting, hvor vi har den samme holdning som nogle andre, så laver vi et kompromis der.
Det kan man sagtens gøre.
De kompromiser, der imidlertid ikke er særlig gode, er den slags kompromiser, hvor man finder nogle formuleringer, som tilsyneladende alle kan tilslutte sig, men hvor man bare fortolker indholdet fuldstændig forskelligt.
Når man fortolker indholdet fuldstændig forskelligt, har kompromiset ingen mening, det er et politisk show.
Der er ingen, der bliver klogere af det, det fører ikke fremad, fordi indholdet ikke er klart.
Derfor vil jeg godt bede hr. Morten Helveg Petersen om at bekræfte, at det kompromis, man har indgået her, er et meget dårligt kompromis, det er nemlig sådan et kompromis, hvor de, der har indgået det, fortolker indholdet fuldstændig forskelligt.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Jeg vil spørge den radikale ordfører, hr. Morten Helveg Petersen, om, hvordan pind nummer to skal forstås.
Jeg forstod på hr. Morten Helveg Petersens indlæg, at Det Radikale Venstre tog afstand fra den måde, folkeretten var blevet bøjet på i marts måned, da Danmark gik i krig sammen med Bush og Blair.
Jeg er sikker på, at hr. Morten Helveg Petersen har den stik modsatte tolkning, nemlig at det kan man ikke gøre igen.
Problemet for hr. Morten Helveg Petersen er bare, at flertallet ikke er hr. Morten Helveg Petersen, men regeringen og Dansk Folkeparti.
Derfor vil jeg spørge: Hvorfor har De Radikale ikke sørget for at få en pind ind, der klart præciserede, at det, der skete i marts måned, var et brud på folkeretten og ikke må gentage sig?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det synes jeg at det er.
Jeg ved jo, at hr. Ulrik Kragh ud over at sidde i Folketinget er byrådsmedlem i Horsens.
Jeg vil godt spørge: Har Horsens byråd nogen sinde gået ud i et område, hvor der bor 800 mennesker, og sagt, at nu kommer vi udefra og tilrettelægger, hvordan områdets fremtid skal være? Der bor godt nok 800 mennesker, hvoraf hovedparten er pæne borgere, der passer deres arbejde, men det her skal de ikke blandes ind i det, det ordner vi nemlig.
Jeg spørger bare hr. Ulrik Kragh, om han kan nævne bare ét tilfælde, hvor beboerne i Horsens ikke er med, når der skal planlægges.
Jeg vil gerne høre om det. Når det er lukket, er det jo, fordi folk, der bebor et område, ikke skal være med til at bestemme et udvalg, der skal bestemme områdets fremtid.
Det er da en besynderlig konstruktion.
Hvis hr. Ulrik Kragh yderligere skulle være i tvivl om lukkethed, har vi jo sloges meget for at få et notat frem, som Kammeradvokaten har lavet, hvor han har beskrevet, hvem der skal have værdiforøgelserne på Christiania.
Det har vi haft et voldsomt besvær med og et voldsomt trækkeri for at få notatet.
Jeg har forstået nu, at det kommer om 14 dage.
Men jeg må spørge hr. Ulrik Kragh: Hvorfor det hemmelighedskræmmeri?
Vi er jo ikke i krig, eller er vi?
Er det en måde at behandle borgere i et samfund på, at de oplysninger, som staten sidder inde med, og som omfatter dem, må de ikke selv blive bekendt med? Er åbenhed bare noget, man besynger ved helt uforpligtende lejligheder, men hver gang det bliver konkret, lukker man i?
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Prøv og hør, hvad det var, som statsministeren udtalte i spørgsmålet om Iraks masseødelæggelsesvåben: Det er ikke noget, vi tror, han har, Saddam Hussein, det er noget, vi ved, han har.
Det er ikke noget han har haft, men som han har.
Dvs. når man udtaler sådan noget, så må der være en konkret viden om, at der er en eksistens af de her våben, ikke en formodning eller uvished, men en konkret viden.
Den viden har statsministeren aldrig dokumenteret, og derfor har statsministeren forsøgt en ny historieskrivning ved at lave om på det her og sige, at der var tale om politiske vurderinger.
Det var det, som statsministeren udtalte til Information - jeg tror, det var i august måned eller her for nylig.
Det er et helt klart og tydeligt eksempel, som jeg i hvert fald ikke har fået noget som helst godt svar på, og det har omverdenen desværre heller ikke.
Så det må vi bare konstatere.
Så forsøger man at sige, at fordi der ikke er godtgjort for masseødelæggelsesvåben, og det er jeg helt enig med statsministeren i, det skal der gøres, så er det bevis for, at der er de her våben.
Hvordan kan man lave den slutning?
Det er jo ulogisk.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
Se, hr. Jeppe Kofod er i fuld gang med at tale fuldstændig uden om, hvad det her drejer sig om, men lad os alligevel lige holde fast i det, som hr. Jeppe Kofod siger her.
enstemmigt har sagt, nemlig at masseødelæggelsesvåben udgør en trussel mod international fred og sikkerhed.
Det må man da reagere på.
Nå, det er så det.
Begrundelsen for deltagelsen fremgår klart af det beslutningsforslag, som blev forelagt Folketinget og vedtaget af et flertal her i Folketinget.
Begrundelsen for Danmarks deltagelse i krigen i Irak var noget andet.
Det var nemlig Saddam Husseins manglende samarbejde med FN's Sikkerhedsråd, og det kan selv hr. Jeppe Kofod jo ikke anfægte.
Selv hr. Jeppe Kofod må indrømme, at Saddam Hussein ikke samarbejdede med FN's Sikkerhedsråd.
Det har FN's Sikkerhedsråd jo også selv konstateret.
Det var derfor, at den danske regering og et flertal her i Folketinget besluttede at deltage i den internationale koalition.
Alt det forsøger hr. Jeppe Kofod at tale uden om.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
Regeringen ønsker en normalisering af Christianiaområdet.
Jeg vil gerne understrege, at normalisering ikke betyder, at så skal beboerne gøres normale.
I forespørgslen bliver der spurgt til denne normalisering set i lyset af regeringens tanker om frihed.
Til det vil jeg gerne sige, at frihed handler om, at mennesker kan leve deres liv på den måde, de selv vælger.
Frihed handler om, at samfundet har plads til mangfoldighed og forskellighed, og at den enkelte har de bedst tænkelige muligheder for at udfolde sine evner og talenter.
Frihed handler også om, at der skal være plads til, skal vi sige, de skæve eksistenser.
Men det er samtidig vigtigt at understrege, at friheden har nogle fælles rammer, de fælles rammer, som landets love udgør.
Frihed er muligheder for alle.
Frihed er ikke, at nogle få skal have særlige rettigheder og privilegier.
Frihed er ikke friheden til at sælge hash eller friheden til at bygge på fredede fæstningsanlæg - tværtimod - og det er derfor særloven for Christiania skal væk, og derfor den åbenlyse hashhandel skal væk.
Særloven for Christiania har sat store dele af landets love ud af kraft på Christianiaområdet.
Når særloven bliver fjernet, så vil det bl.a. betyde, at naturbeskyttelsesloven igen skal gælde på Christianiaområdet, så det enestående fortidsminde, som Christianshavns Vold udgør, igen bliver beskyttet af loven.
Christianhavns Vold skal altså ikke være en byggegrund.
Det vil også betyde, at byggelovgivning, lovgivning om bygningsfredning og planlovgivning igen skal gælde på området.
Regeringens mål er ikke en rydning af hele Christiania, men målet er en normalisering og en udvikling af området, udvikling til at være en bæredygtig bydel i København.
Vi ved jo alle sammen, at der foregår åbenlys hashhandel på Christiania, og jeg vil gerne understrege, så det ikke er til at misforstå, at Pusher Street skal ryddes for hashhandel, og det vil den blive.
Det har beboerne på Christiania ikke selv formået, og det kan man på sin vis også godt have forståelse for, for det er og bliver en politiopgave.
Men til gengæld vil jeg godt sige med adresse til beboerne på Christiania: Regeringen forventer klart, at der fra de retskafne beboeres side vil blive bakket op om rydningen af Pusher Street, når den bliver gennemført.
Det vil regeringen opfatte som et klart signal om, at man på Christiania accepterer, at landets love også må gælde på Christianiaområdet.
For at sammenfatte det: Regeringens holdning er meget klar.
Vi skal have et samfund, hvor der er plads og frihed til forskellighed, til at indrette sig, som man vil, men det må altså ske på vilkår, at landets love gælder ens for alle. Det kan ikke være sådan, at man er nidkær i kontrollen af nogle mennesker, som lever, om jeg så må sige, et normalt liv, og så ser man gennem fingre med, at der foregår kriminalitet på Christiania.
Frihed er, at der er plads til, at man kan leve i forskellighed, men inden for de rammer, som loven sætter ens for alle borgere i samfundet, og det er det, der er vores mål med normaliseringen af Christiania.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
Det, Folketinget lige nu har oplevet, er dog den længste omgang tomsnak og udenomssnak, som jeg i hvert fald meget længe har oplevet, det må jeg nok sige.
Jeg stillede et meget klart spørgsmål: Hvad ville SF have gjort for at fjerne Saddam Hussein?
Lad os gå ind på hr. Villy Søvndals tankegang, at våbeninspektørerne gjorde deres arbejde færdigt.
Så er det, at hr. Villy Søvndal tidligere i debatten her har sagt, at hvis de så havde konstateret, at der ikke var masseødelæggelsesvåben i modsætning til regeringens argumenter, at der ikke var terrorforbindelser, så ville bestræbelserne have gået ud på at sikre en måde at fjerne Saddam Hussein på, der ikke gjorde, at den irakiske befolkning skulle betale den pris, den irakiske befolkning i dag betaler. Hr. Villy Søvndal skylder Folketinget et svar på, hvordan SF i denne situation, hvor våbeninspektørerne havde gjort deres arbejde færdigt, ville have fjernet Saddam Hussein.
Det har hr. Villy Søvndal ikke svaret på.
Nu må hr. Villy Søvndal gå op og give Folketinget det svar.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Jeg vil jo meget nødig efterlade statsministeren i den situation, at han går skuffet videre til næste punkt på dagsordenen.
Derfor vil jeg bare sige, at jeg synes selv, at den store forskel på SF's og også andre dele af venstrefløjens syn på Saddam Hussein og højrefløjens i virkeligheden også er den lange historie helt tilbage fra starten af 1980'erne.
Jeg ved ikke, om statsministeren havde lejlighed til at se TV 2-Nyhederne i aftes kl. 22.00, hvor der var et billede, hvor Rumsfeld tager over til Saddam Hussein, det er i 1983, for at overrække ham masseødelæggelsesvåbnene.
Det er på det tidspunkt, hvor USA eksporterer masseødelæggelsesvåben til Irak i kampen mod Iran og det iranske præstestyre.
Da den daværende udenrigsminister, hr. Uffe Ellemann-Jensen, blev forelagt massakren på kurderne i nord, sagde han: Det var da beklageligt, det var da beklageligt.
Så jeg synes, at vores linje har været, at vi tog afstand fra slynglerne i modsætning til højrefløjen, der tit kunne anvende dem i sit spil og fortsat også gør det.
Det synes jeg blev dokumenteret meget flot i aftes på TV 2-Nyhederne.
Der, hvor vi så skiller i den aktuelle diskussion, er det spørgsmål, der hedder: Hvem skal have den afgørende rolle i Irak?
Hvem skal have den bestemmende rolle?
Det har hverken det irakiske folk, det har heller ikke FN, det har i den nuværende konstruktion Bushadministrationen.
Så spørger statsministeren spændt, hvad man ellers kunne have stillet op.
Udenrigsministeren er inde på det samme i sit spørgsmål.
Svaret er jo enkelt: Man kunne have ladet våbeninspektørerne afslutte deres arbejde.
Alternativet til at fjerne Saddam Hussein var jo ikke ingenting at gøre.
Alternativet var at bruge de internationale spilleregler, dvs. at lade våbeninspektørerne afslutte deres arbejde og lægge et internationalt pres på det irakiske styre, der havde gjort, at vi havde fået en forandring, der var styret igennem det internationale samfund og ikke af en besættelsesmagt.
En af grundene til, at koalitionen står med de problemer, koalitionen står med, en af grundene til, at det ikke kun er få fanatikere, der slår amerikanske soldater og andre ihjel, er, at det irakiske folk og ikke kun ganske små grupper i den irakiske befolkning er dybt, dybt, dybt, dybt utilfreds med de nuværende besættelsesstyrker, og dem gør de oprør imod. Også det, at der ikke er større international tyngde bag det, der sker, er en årsag til, at det går så slemt, som det går i øjeblikket i Irak.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
Som udenrigsministeren allerede har påvist, har SF i et beslutningsforslag lagt til grund, at Saddam Husseins regime og dermed Irak på det tidspunkt var en slyngelstat i besiddelse af eller i hvert fald havde brugt masseødelæggelsesvåben, og vi må bare konstatere efter den gang udenomssnak, vi lige har oplevet, at hr. Villy Søvndal, SF, ikke havde evne eller vilje til at gøre noget som helst ved det.
Hvis man skulle have fulgt hr. Villy Søvndals råd, så havde Saddam Hussein stadig siddet der i dag.
Jeg konstaterede i starten af min svartale, at hr. Villy Søvndal i dag stod totalt afklædt, og det bliver værre og værre.
Jeg kan konstatere, at hr. Villy Søvndal nu er strippet for enhver trævl, og synet er ikke alt for kønt.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-20:
Altså ærlig talt, det drejer sig om at kunne læse.
Måske mangler der den danske oversættelse.
»Consider« betyder ikke beslutte.
Nu har den tidligere formand, der sad heroppe, hr. Svend Auken, jo prøvet at belære andre om deres mangelfulde engelsk, og så skal jeg gøre opmærksom på, at »consider«
ikke betyder at beslutte, det betyder at overveje.
Sikkerhedsrådets tidligere resolutioner, heriblandt resolution 678, stod stadig ved magt og blev reconfirmed, altså genbekræftet, for nu at hjælpe hr. Jeppe Kofod, i 1441, og den kunne aktiveres uden en ny resolution, hvis Irak ikke opfyldte betingelserne for våbenstilstand i 1991.
Det bakkede et enigt Sikkerhedsråd op om i november
2001, og det var hele baggrunden for, at USA og UK gik med til 1441, ellers havde de jo ikke gjort det.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Det undrer mig lidt, at udenrigsministeren ikke svarer på mit spørgsmål, som er meget konkret.
Det går jo på, at da man i enstemmighed i FN's Sikkerhedsråd vedtog resolution 1441 i november sidste år, tilkendegav et stort antal lande
Det var det, der var sagens kerne, og der vil jeg bare spørge udenrigsministeren: Er man ikke bekendt med den her information, for det burde man være? Så siger udenrigsministeren, at der var en automatik, for man kunne jo sige, at der var nogle klare krav i 1441 til afvæbning af Saddam Hussein.
Ja, men hvem skulle tage beslutningen?
Det skulle FN's Sikkerhedsråd.
Så jeg vil bare bede ministeren om at bekræfte, at det er sådan, det er.
Hvis ministeren ikke kan bekræfte det, må han altså prøve at forklare, hvorfor det ikke forholder sig sådan.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-20:
Det er det samme, der står i bogen, så det må jeg ikke.
Men Folketinget fik oplysningerne om min samtale med Colin Powell, og det i øvrigt det sted, hvor man skal have dem, nemlig i nævnet.
Hvad flertallet i Sikkerhedsrådet regnede med, kan hr. Jeppe Kofod gætte på, og det har hr. Jeppe Kofod ingen viden om.
Så det er jo det rene gætværk. Det, man kan konstatere, er det rent konkrete: at der i 1441 står, at man skal mødes igen for at overveje situationen.
Det er, hvad der står.
Der står ikke, at man skal mødes igen for at træffe en ny beslutning.
Man mødes jo igen mange gange, og det er også derfor, vi siger, at der måske kommer en ny beslutning, og så må vi se på den.
Der kom så ikke nogen ny beslutning, men man mødtes for at overveje det.
Man mødtes heller ikke for at træffe en beslutning, der ophævede de forrige beslutninger.
Jeg vil så henvise hr. Jeppe Kofod til stats- og udenrigsministrenes erklæring fra EU's topmøde den 17. februar i år, hvor Frankrig og Tyskland er med.
Der er jo ikke tvivl om i den topmødetekst, at krig kan blive den sidste løsning, hvis han ikke reagerer på og respekterer 1441.
Så der var ingen tvivl om, at det var metoden, hvis ikke andre virkemidler virkede.
Og der kunne man have forskellig vurdering, og der var vi uenige i marts måned, men det er en helt anden sag.
Der var vi uenige, men som jeg siger: De, der skabte tvivl om det, fremskyndede og fremkaldte konflikten.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg vil bare lige sige til udenrigsministeren, at det, jeg anfægtede, var jo ikke, at ministeren ikke havde rapporteret om samtalen med Colin Powell.
Det var indholdet, der var interessant.
Og jeg citerede fra en meget berømt bog, der beskriver, hvad der er blevet sagt i den samtale, hvor Colin Powell sagde til udenrigsministeren: Uanset hvad og uanset hvilke midler det måtte kræve, så skal Saddam Hussein og hans regime fjernes.
Det var det, der var indholdet.
Det var en ret væsentlig oplysning, som udenrigsministeren fik tilbage i juli måned sidste år, som jo gør, at man kan begynde at undre sig over, hvorfor de oplysninger ikke er kommet frem til Folketinget, for det var jo nogle andre argumenter, man brugte for at begrunde krigen.
Det er det ene.
Det andet spørgsmål, som jeg flere gange har stillet til udenrigsministeren, er: Er det ikke korrekt, at et stort flertal af lande i FN's Sikkerhedsråd, da man vedtog resolution 1441 i november sidste år, klart forudsatte, at der ikke var automatik i forhold til magtanvendelse, men at man skulle vende tilbage til en beslutning i FN's Sikkerhedsråd for at iværksætte en militær intervention imod Irak?
Er det ikke korrekt, at det er sådan, det forholder sig?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-11-20:
At hr. Villy Søvndal har været og er imod den danske deltagelse i koalitionen til befrielse af det irakiske folk, er velkendt.
Vi diskuterede det i flere omgange.
Jeg har stillet op og besvaret spørgsmål talrige tirsdage og onsdage. Jeg tror ikke, at vi kommer meget videre med den del.
Men så er der en ting, som jeg synes at hr. Villy Søvndal skylder Folketinget et svar på, for hr. Villy Søvndal har i dag sagt, at han var enig i, at Saddam Hussein skulle væk.
Hr. Villy Søvndal har endda sagt, at han også var af den opfattelse, at Saddam Hussein skulle væk, selv om der ikke måtte blive fundet masseødelæggelsesvåben i Irak.
Det har jeg stående her i referatet af, hvad hr. Villy Søvndal har sagt i dag.
Nu skal vi have svaret, for det er jo vigtigt, at alternativet til det, regeringen har gjort, bliver stillet klart op.
Så nu må hr. Villy Søvndal gå herop på talerstolen og forklare, hvorledes hr. Villy Søvndal ville have fjernet Saddam Hussein.
Irene Simonsen (V), 2003-11-21:
I hr. Freddy Dams fravær, som desværre ikke kunne være her i dag,
har jeg lovet at læse hans tale op:
Jeg vil gerne takke de ordførere, der har støttet lovforslaget.
Når regeringen nu for tredje år i træk foreslår, at renteafkastet af FerieKonto skal tilfalde statskassen i stedet for Arbejdsmarkedets Feriefond, sker det for at bidrage til finansieringen af næste års finanslov.
Jeg vil gerne understrege, at der ikke er nogen automatik i denne løsning.
Det er også derfor, at regeringen vælger at fremsætte et forslag, der kun forholder sig til et år ad gangen.
Når regeringen også i år foreslår, at renteafkastet skal tilfalde statskassen, er det ud fra en vurdering af, hvordan vi synes, at pengene kan anvendes bedst muligt.
Hvis lovforslaget giver anledning til uafklarede spørgsmål, er jeg sikker på, at disse vil kunne afklares under udvalgsbehandlingen.
Venstre indstiller lovforslaget til vedtagelse.