Lene Espersen (KF), 1999-04-09:
Vismandsrapporten den 15. marts gav et endeligt skub til Kommissionens afgang, og der er ingen tvivl om, at hele forløbet og det konkrete indhold i kritikken af Kommissionens håndtering gav anledning til mange overvejelser vedrørende den fremtidige Kommission og de fremtidige samarbejdsmetoder i EU.
Hele forløbet har efter Det Konservative Folkepartis opfattelse skadet EU's anseelse udadtil, skadet anseelsen i forhold til befolkningen, og det skyldes jo, at Kommissionen har et monopol på initiativretten i dag og derfor er EU's ansigt udadtil.
På mange måder er respekten for EU jo totalt afspejlet i den måde, Kommissionen agerer på, og den måde, hvorpå man opfatter Kommissionens troværdighed. Derfor mener vi også, at hele forløbet forud for Kommissionens afgang har været både beklageligt og bedrøveligt, fordi man i alt for høj grad har medvirket til at skabe et billede af et uoverskueligt, bureaukratisk Bruxelles, hvor svig, nepotisme og vennetjenester går hånd i hånd frem for det, man egentlig skulle, nemlig sørge for et velfungerende samarbejde om europæiske anliggender.
Samtidig er det passende såvel at klandre som at rose de folkevalgte i Europa-Parlamentet for deres håndtering af sagen.
Der er al mulig årsag til at kritisere og så stor mistillid til hele socialistgruppen, herunder ikke mindst de danske socialdemokrater, for deres vattede, inkonsekvente holdning til den første krise i januar, hvor socialdemokraterne, inklusive det socialdemokratiske medlem af Budgetkontroludvalget, Freddy Blak, valgte at holde hånden over partikammeraterne frem for at gøre det eneste fornuftige, det, som de konservative i Europa-Parlamentet foreslog, nemlig at sætte Kommissionen under så meget pres, at den måtte gå af.
Men måneder senere kom så det endelige nådestød, der ud over at rette en meget direkte og klar kritik mod navngivne kommissærers ansvarsløshed i forhold til deres ressortområder også satte så alvorlige spørgsmålstegn ved den samlede Kommissions indsats, at den måtte gå af.
Man skal ikke under dække af et kollegium kunne fedte sig ud af uansvarlig forvaltning og deciderede svigsager.
For det andet mener Det Konservative Folkeparti, at Europa-Kommissionens arbejdsmetode og forvaltning bør blive mere åben. For tredje skal den administrative praksis effektiviseres væsentligt. For det fjerde skal der ske en klar styrkelse af bekæmpelsen af svig. Og for det femte - og det har sådan set meget relation til de punkter, jeg allerede har nævnt - skal vi altså have introduceret andre, mere nordisk rettede forvaltningsretlige metoder, så man sikrer sig, at man får bedre fat om sagerne. Vi har i dag UCLAF, som bliver lavet om til OLAF, og som skulle virke mere uafhængigt og blive mere effektivt.
Og vi har Budgetkontroludvalget.
Vi har sådan set alle de instanser, der er nødvendige, men desværre er det, som om man ikke får godt nok fat om sagerne.
Og en af de ting, jeg tror, vi skal tage fat på for at forbedre samarbejdet, er at sørge for, at man arbejder hurtigere.
Det er jo lidt grotesk, at vi stadig væk diskuterer regnskaber tilbage fra 1996, og at vi så først tager fat på 1997, hvor vi egentlig, så hurtigt som regnskabet overhovedet er færdigt, burde gå i gang med den debat.
Så der skal et hurtigt arbejde i gang, også for at få rettet op på eventuelle fejltagelser eller andre ting, som der er grund til at nære mistillid til.
Det er jo meget tankevækkende, at der skal så meget debat og pres til fra Europa-Parlamentets side, og at man ligefrem skal nedsætte et udvalg for bare at komme nogenlunde til bunds i disse sager. Vi er derfor også enige med regeringen i, at det nu er afgørende, at den nye kommissionsformand, Romano Prodi, får opbakning til at sammensætte et stærkt hold, der kan løse disse opgaver.
Jeg synes, debatten i dag desværre har vist sig at være lidt forfejlet, for det er, som om man går mere op i at få en ny Kommission så hurtigt som muligt end i at få en Kommission, der kan løfte opgaverne.
Og dér ligger der jo et stort ansvar på Prodis skuldre for at sikre sig, at troværdigheden omkring Kommissionens arbejdsmetoder bliver genskabt.
Derfor skal det naturligvis tage den tid, som det skal tage, men jeg er selvfølgelig enig i, at en situation, hvor den gamle Kommission kan blive siddende indtil nytår, vil være helt uacceptabel. Naturligvis skal vi have det her på plads, men hastværk er lastværk, og derfor mener vi ikke, at det, der skal være, om man så må sige, det bærende element i en ny Kommission, er, at den bliver sammensat hurtigt; det bærende element må være, at der bliver sammensat en troværdig Kommission.
Vi kan derfor støtte det fremsatte forslag til vedtagelse, og jeg må så sige til de øvrige partier, der har fremsat forslag til vedtagelse, at vi ikke kan støtte dem.
Og vi mener faktisk, at det er totalt upassende, at Enhedslisten fremsætter den slags synspunkter, at Folketinget nu skal til at blande sig i, hvem der skal være kommissær.
Vi synes, det alene må være regeringens problem og ansvar at finde ud af, hvordan den vil håndtere spørgsmålet om miljøkommissæren.