Ole Sohn (SF), 1998-12-15:
Med lovforslaget her åbnes der mulighed for, at der kan opkræves gebyr hos betalingskortmodtagere ved handel på Internettet.
Det er et krav, pengeinstitutterne har stillet med den begrundelse, at de ønsker at få dækket deres omkostninger i forbindelse med udvikling af særlige sikkerhedsstandarder.
Med lovens § 20 blev det i 1984 fastslået, at kortudsteders omkostning ved drift af betalingssystemet ikke kan pålægges betalingsmodtageren.
Denne beslutning var og er SF generelt enig i, fordi forbrugerne ikke skal pålægges omkostninger, når bankerne med kortet sikrer sig en administrativ lettelse og dermed en øget indtjening.
Men siden betalingskortlovens indførelse er elektroniske handelssystemer blevet mere og mere almindelige, men disse er ikke udviklet og gjort tilgængelige i et rimeligt omfang herhjemme, bl.a. fordi § 20 i betalingskortloven har bevirket, at dankortsystemet har fået en meget dominerende stilling på markedet.
Nu er situationen den, at kortudstederne ikke finder det forretningsmæssige grundlag for udvikling og drift af systemet og dermed reelt blokerer for, at dankortet kan udvikles til brug for internethandel.
Naturligvis kan vi ikke fortænke bankerne i at sikre sig betaling for at levere en ydelse, omvendt er SF ikke meget for at begave bankerne, der gennem de seneste år har udvist endog ganske betragtelige overskud.
Problemet er, at findes der ikke en løsning på spørgsmålet om dankort og Internettet, ja, så vil dankortet ikke blive accepteret som betalingsmiddel, og så vil det kun være folk, der er værdige til kreditkort, der kan handle på Internettet, hvilket meget hurtigt kan give en social slagside. SF kan derfor ligesom Forbrugerrådet støtte, at der findes en afgrænset løsning, som åbner for, at dankort og andre betalingskort kan anvendes til betaling på Internettet, og at der i den forbindelse opkræves et gebyr hos betalingsmodtageren, for så vidt begrundelsen herfor er, at det ikke er en omkostning i forbindelse med udvikling og ombygning af sikkerhedsstandarder. Men vi forstår ikke, hvorfor regeringen med lovforslaget også ønsker, at der kan kræves gebyr i situationer, hvor dankortet i dag kan anvendes, eksempelvis ved betaling i telefonbokse og, som der står i bemærkningerne, ubemandede tankstationer.
For SF er det vigtigt, at et gebyr, der opkræves af betalingsmodtageren ved internethandel, pålignes på en gennemskuelig måde, det vil sige, at når betalingsmodtageren videresender regningen til korthaveren, skal det ske særskilt og ikke via priserne på varerne.
Denne adskillelse er vigtig for at sikre, at kontantkunderne ikke kommer til at betale for kortkunderne, og der er trods alt 1,3 millioner myndige personer, der ikke benytter dankortet.
Dankortet fungerer i dag til forbrugernes tilfredshed, hvorfor en revision af § 20 alene kan være ønsket af pengeinstitutterne, som udbyder kortene, og deres ønske med en revision er, at de også vil kunne opkræve gebyr ved den fysiske handel.
Det undrer mig, at regeringen vil revidere hele § 20 i år 2001 og dermed også den nye såkaldte ågerparagraf, der skal forhindre urimelige priser og avancer, når der fastsættes gebyrer.
Det undrer mig ligeledes, at regeringen nærmest forudsætter, at de nødvendige betingelser for konkurrence på betalingskortområdet er til stede i år 2001, hvorfor paragraffen således skulle kunne ophæves.
Det er ganske enkelt ikke muligt i dag at sige, om der om 3 år er tilstrækkelig konkurrence på betalingskortområdet, således at eventuelle gebyrer kan holdes i ave alene af markedskræfterne.
En klar forudsætning for, at der kan komme en reel konkurrence, er, at der først sker en strukturel adskillelse af PBS og pengeinstitutterne.
Det er vanskeligt at forestille sig en fair konkurrence, når bankerne kontrollerer det netværk, som bankernes konkurrenter i givet fald skal anvende.
Erfaringerne fra telemarkedet viser med al tydelighed dette.
Der stod der oprindelig, at et panel skulle bestå af repræsentanter for detailhandelen, forbrugerne og IT-branchen, og sådan bør det efter SF's opfattelse også være, hvis der skulle vise sig et flertal for at ophæve lovens § 20 i år 2001.
Det er med disse kritiske bemærkninger, SF går ind i udvalgsarbejdet.
Så vil jeg godt lige til sidst komme med ikke et hjertesuk, men med en vrissen bemærkning.
Jeg føler det aldeles utilstedeligt, at ministeriet først afleverer høringssvarene her til formiddag, når udvalget har bedt om at få dem den 4. december, altså for 11 dage siden, og så lang tid tager det vel ikke at transportere høringssvarene over.
Jeg håber, det er en engangsforeteelse, i alt fald hvis regeringen mener det alvorligt med at sikre kvalitet i lovgivningsarbejdet fremover.