Arne Melchior (CD), 1999-06-16:
CD's støtte til det foreliggende beslutningsforslag er klar og selvfølgelig.
Det er det eneste, der er at gøre, og jeg vil benytte lejligheden til at ønske dem, der skal sendes ud, en heldig aktion, at de alle slipper godt fra det, og at de alle selv vil føle, at de gør en nødvendig indsats for fred og retfærdighed.
Fra denne talerstol er Politikens bagsiderubrik At Tænke Sig ofte blevet citeret.
Sejren er vor.«
Og det blev så kaldt en Milose-vits.
Det var, efter at hr. Milosevic havde proklameret, at han havde vundet.
At tænke sig at denne med føje for krigsforbrydelser anklagede person hævder, at sejren er hans, og at demokratiets vogter er ham, det er virkelig til at få sig en latter over, hvis ikke det var så sørgeligt tillige.
Jeg har flere citater fra Politiken.
Den 11. juni bragte hr. chefredaktør Tøger Seidenfaden en opfølgende artikel om den fred, der nu forhåbentlig er der og bliver der.
Jeg vil gerne citere følgende fra den artikel: »Der er rigtig mange eksperter og politikere rundtomkring i verden, der i dag må fortryde deres pessimistiske prognoser og skråsikre profetier om alt fra en ny Vietnamkrig til en styrket Milosevic til umuligheden af de fordrevnes tilbagevenden.
« Ja, det kan man virkelig kalde falske profeter.
Dem har vi mange af også her i landet og også nogle stykker af her i huset.
Seidenfaden siger videre: »Her skulle siges fra over for endnu et udbrud af det nationalistiske barbari, der har gjort dette århundrede så blodigt.
Det var rigtigt at bruge de nødvendige midler mod ondskaben i Kosova.
Det lykkedes.
« Ja, heldigvis er det lykkedes.
Jeg har mere i posen fra Politiken.
Jeg ved godt, at det er mig, der skal holde talen, men når nogle har udtrykt det bedre, end man selv overhovedet kan være i stand til, så synes jeg, det er berettiget at bringe nogle citater, og i en tidligere nævnt kronik af forfatteren Jens Christian Grøndahl i Politiken den 13. juni læser vi følgende: »»Den kroniske uskyld« blev ikke bare titlen på en litterær ungdomsklassiker, det blev også en rammende karakteristik af dens forfatter og de øvrige repræsentanter for dansk åndsliv, der i en slags verdslig religiøsitet ser krig og fred som absolutte modsætninger uden forståelse for, at krigen ikke blot er fredens ophør, men somme tider også fredens forudsætning.«
Jens Christian Grøndahl siger videre om forfatteren til »Den kroniske uskyld«: »Hvilken pris er Klaus Rifbjerg villig til at betale for sin madro?
Er rabat på retfærdigheden inkluderet?
« Se, det er citater at tænke over i denne eftertænksomhedens stund, og jeg kunne lægge alle på sinde at studere den kronik fra Politiken i søndags.
Så skal jeg ikke undlade til slut, således som CD også gjorde det ved tidligere Kosovodebatter, på ny at udtrykke vor dybe medfølelse med og sorg over de ofre - levende, døde, efterladte - som krigen har krævet.
Jeg har tidligere her diskuteret med hr. Søvndal, at krigen har en høj pris.
I kroner og øre har krigen også haft en høj pris.
Det er noget i retning af 35 mia. kr., selv om det jo nok er vanskeligt at gøre helt nøjagtigt op, men det er altså i den størrelsesorden.
Nu skal vi have vundet freden, og vi må altså også stille op med de nødvendige milliarder, den nødvendige tålmodighed og den nødvendige ihærdighed for også at vinde freden.
Herom skal jeg slutte med et citat fra Tøger
Man kan sige, at Kosova sætter en ny standard for, hvad vi vil acceptere i Europa.«