runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lise von Seelen (S), 2006-05-03:
Vi har set en situation, hvor en borger bevilges en personlig handicaphjælper, og hvor denne borger så får administreret alt det personalerelaterede via kommunen.
Og i forbindelse med at der så sker fejl ved en afskedigelse, viser det sig, at den bod, som den ansatte bliver tilkendt, bliver det borgeren der skal udrede, og vedkommende får altså en ret stor udgift; den var på over 200.000 kr. i det her tilfælde, hvor der er faldet dom.
Vi ved godt, at de her dilemmaer er i ordningen, men det, jeg vil spørge ministeren om, er, om ministeren kan se for sig, hvordan vi ville kunne have en ordning, hvor man har meget stor selvbestemmelse med hensyn til, hvilken personlig hjælper man har, uden at man juridisk kan komme i en situation, hvor man skal udrede så mange penge.
»Vil ministeren redegøre for, hvorledes det kan undgås, at handicappede, der får administreret handicaphjælpere fra kommunen, personligt mødes med erstatningskrav i tilfælde, hvor der sker fejl i det fagretlige system, og hvor fejlen resulterer i erstatning til handicaphjælperen?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Nu er hr. Rasmus Prehn jo måske i den, skal vi sige heldige situation, at vi faktisk ikke har tal på det her fra før 2002, fordi der simpelt hen ikke er foretaget en registrering.
Så bliver vi opmærksomme på, at der er en udvikling i de her tal, og finder så ud af, at de tal faktisk ikke rigtig siger noget, slet ikke noget om, hvad årsagerne er til, at der sker de her udsættelser.
Og da jeg bliver opmærksom på det, reagerer jeg med det samme ved at få sat et arbejde i gang, så vi fremover har den viden, der skal til på området.
Jeg tror bl.a., det er vigtigt, at der er et fornuftigt samarbejde, så man på et tidligt tidspunkt får kendskab til det, hvis der er problemer.
Så gælder det om at være opmærksom på den meget brede vifte af indsatsmuligheder, der er, og at man er meget bevidst om at få hjulpet folk videre, og igen især børnefamilier, for der er det altså afgørende, at der bliver taget hånd om situationen.
Men alt det sætter jeg jo fokus på i samarbejde med KL, plus at jeg forventer, at Domstolsstyrelsens nye datasystem, som bliver etableret med årets udgang, fremover vil sikre, at vi får de informationer, som vi har brug for på området.
Og hvad der i øvrigt måtte være brug for af initiativer, ja, det vil jeg tage stilling til, når jeg har et mere oplyst grundlag at vurdere det ud fra.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-03:
Jeg anerkender naturligvis socialministerens interesse for at få undersøgt det her tilstrækkeligt.
Men det, vi må konstatere, er jo, at det her problem med familier, der sættes på gaden, herunder børn, er et problem, der er steget voldsomt i den tid, vi har haft en borgerlig regering.
Jeg synes, vi i lang tid har hørt om, at nu må vi have en undersøgelse, nu må vi have en undersøgelse, nu må vi have en undersøgelse.
Men vi har allerede viden om, at der er problemer, vi har viden om, at der er stigende problemer, og vi har viden om, at man kunne løse nogle af de her ting bedre.
Ministeren nævner best practice, i forhold til at man kunne kigge på, hvad for nogle kommuner der gør det godt, og så bede nogle af de kommuner, der gør det mindre godt, om at gøre det bedre.
Kunne ministeren komme med nogle helt konkrete forslag til, hvad det er, man gør i de gode kommuner, som de dårlige kommuner skal lære af?
Så til det med kontanthjælpsloftet.
Ministeren siger, man ikke kan forklare det i første omgang, fordi der var en stigning, inden det trådte i kraft, men ministeren vil ikke afvise, at det kan spille en rolle i dag.
Hvis det er sådan, at det viser sig, at kontanthjælpsloftet er medvirkende årsag til, at familier med børn sættes på gaden, vil ministeren så være villig til at kigge på at få ændret på det kontanthjælpsloft, så familier ikke længere skal sættes på gaden på den måde, det sker?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Kommunerne må faktisk rigtig mange ting.
Altså, der er jo anvisningsmuligheder til en permanent bolig, til en midlertidig husvildebolig.
Der kan være særlige børneforanstaltninger, der kan være hjælp til enkeltudgifter.
Der kan være frivillig eller sågar tvangsmæssig administration af overførselsindkomst.
Der er jo en hel stribe forskellige redskaber, som kommunerne kan tage i brug i den situation, der gør sig gældende.
Vi har faktisk mellem ministeriet og KL et møde om dette på mandag, og der ser jeg frem til, at vi netop kan videregive de gode eksempler og sørge for, at de gør sig gældende alle steder.
Så er det også vigtigt, som jeg var inde på tidligere, at der er et godt samarbejde mellem domstole og kommuner, og at det er på et tidligt tidspunkt, at kommunerne bliver underrettet, hvis der er problemer med f.eks. en huslejebetaling.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-03:
Gentagne gange oplever vi jo folk, mødre, der grædende ringer ind og fortæller, at nu er de blevet sat ud af deres bolig.
De har fået besked på, at hvis de vil holde sammen på familien, kan de flytte på campingplads, eller de kan komme på et herberg, og så kan kommunen tage sig af børnene.
Jeg kunne godt tænke mig at høre: Hvad må en kommune egentlig gøre, hvis den ikke er i stand til at anvise en bolig inden for de økonomiske rammer, som familien er i stand til at betale, og hvis det drejer sig om personer på kontanthjælp eller på starthjælp?
Må den give et ekstra tilbud, eller hvad må den egentlig?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Kommunerne har jo mange muligheder for at sætte ind for at hjælpe familier, der er i den her situation, og mit indtryk er, at det gør kommunerne også i stor udstrækning.
Jeg ved ikke, om fru Lissa Mathiasen har dokumentation for påstanden om, at man ikke har nogen alternativ bolig at flytte til.
Vi kan i hvert fald ikke bruge kommuneundersøgelsen til at sige, at de ikke finder et andet sted at bo, enten ved kommunens hjælp eller på egen hånd.
Men jeg har jo netop fra dag et sat mig for, at vi skal have undersøgt det her til bunds.
Det viser sig, at undersøgelsen, hvor kommunerne er med, ikke giver et entydigt billede, og derfor er jeg jo nu gået videre og har sat en undersøgelse i gang hos de fem største fogedretter.
Den vil finde sted over en periode på 4 måneder, nemlig her fra den 1. maj til den 31. august 2006, hvor de udfylder et spørgeskema i tilknytning til hver enkelt udsættelsessag, så vi netop kan få den viden, som vi har brug for, der går bag om tallene og siger noget om, hvad årsagen er til, at familien ender i den her situation.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-03:
For hver evig eneste måned, der går, er det altså nye familier og nye børn, der kommer til at opleve et brud i familien; de bliver smidt ud af den bolig, de har, og har ikke nogen alternativ bolig at flytte til.
Det er en meget alvorlig oplevelse for et barn, det er en meget grim begivenhed for enhver familie.
Jeg må nok sige, at ministeren ikke ligefrem rider, den dag ministeren sadler, for man kunne måske fra ministerens side så allerede i januar, da vi havde samrådet, have sagt, at nu sætter vi en tilbundsgående undersøgelse i gang.
Ministeren får nogle svar efter den første undersøgelse, men de giver ifølge ministeren ikke rigtig noget godt nok svar.
Så sætter vi en ny undersøgelse i gang – ministeren taler nu om slutningen af året.
Hvor længe skal de her mennesker, som ved at der er en truende opsigelse foran dem, vente på, at vi hjælper dem?
Det kan godt være, at det ikke kun skyldes kontanthjælpsloftet, det kan godt være, at vi også så nogle, inden det blev indført, men kontanthjælpen har jo ikke været høj på noget tidspunkt.
Årsagen er da, at folks økonomi krakelerer.
Det er det, kommunerne siger til os.
Hvor længe skal de her familier vente?
Rasmus Prehn (S), 2006-05-03:
Jeg er noget ked af at blive kaldt for useriøs, specielt når det er sådan, at jeg til grund for min argumentation lægger den rapport, ministeren selv har foranlediget, hvor man har spurgt en række kommuner: Hvor stort er omfanget af jeres problem, og hvad tror I det her problem skyldes?
Og der er det altså, at Århus Kommune nævner, at de mener, at det kan være kontanthjælpsloftet.
Det synes jeg da at ministeren må tage alvorligt.
Jeg sagde jo ikke i min argumentation, at jeg ikke mente, at der også kunne være andre årsager; der har jeg jo respekt for, at de ting, som ministeren argumenterer for, også kan spille ind, at det er nogle, vi må tage alvorligt og gøre noget ved.
Men jeg vil bare sige, at ministeren var meget kategorisk i sin afvisning af, at det kunne skyldes kontanthjælpsloftet, og der er det da interessant, at den rapport, ministeren selv har foranstaltet blev lavet, bl.a. peger på, at det kunne være årsagen.
Har ministeren slet ikke en kommentar til det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Det, jeg forklarede på samrådet, og som jeg gerne vil gentage i dag, er, at den store stigning rent faktisk fandt sted, inden loftet over kontanthjælpen blev indført, og derfor kan man jo ligesom ikke forklare den store stigning fra 2002 til 2003 med loftet over kontanthjælpen, når det ikke var indført.
Det kan godt være, at der i nogle udsættelsessager her de senere år kan være den sammenhæng, men det ved vi simpelt hen ikke nok om, for vi ved ikke, hvad baggrunden er for udsættelsessagerne, og det er jo så det, jeg har sat mig for at få mere viden om.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-03:
Jeg håber meget, at ministeren kan tilgive min utålmodighed.
Jeg synes jo bare, og Socialdemokratiet synes jo bare, at det er så vigtigt et problem, at det kun kan gå for langsomt at få løst disse problemer.
Jeg synes jo, at det er interessant at læse den rapport, ministeren har foranlediget er blevet lavet, for på det åbne samråd, vi havde først på året, oplevede jeg en socialminister, der var meget skråsikker i besvarelsen af spørgsmålet: Kunne det skyldes, at der f.eks. var et kontanthjælpsloft?
Kunne det være en af årsagerne til, at man ikke havde råd til at betale sin husleje?
Der sagde ministeren, at det var der ikke belæg for at sige.
Men i den rapport, vi har fået her, har Århus Kommune et forsigtigt skøn, der går på, at det altså godt kunne være de forskellige loftramte grupper, der kom ud i de her problemer.
Nu hører vi så en række punkter, der handler om, hvad kommunerne kan gøre, men det kunne jo også være, at vi her fra Folketingets side kunne gøre noget for at sikre, at der ikke var flere, der blev sat på gaden.
Det ville jeg jo være glad for.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Jeg er meget enig med spørgeren i, at det her er alvorligt, og det er jo også derfor, jeg sørger for at undersøge sagen til bunds for at få den viden, der skal til for at tage eventuelle initiativer på området.
Når spørgeren kræver en handlingsplan her og nu, er det jo simpelt hen useriøst, for mig bekendt kender spørgeren ikke mere til, hvad der ligger bag tallene, end jeg rent faktisk gør.
Jeg har fra dag et, hvor jeg fik kendskab til, at der var den her store stigning i antallet af udsættelsessager, jo sørget for at finde ud af: Hvad er det, der ligger bag tallene, og hvad kan vi eventuelt gøre ved det?
Undersøgelsen, som blev foretaget i en række kommuner, gav ikke en entydig viden om, hvad det er, der gør sig gældende, og vi ved stadig væk ikke, hvad årsagerne er til, at nogle tilsyneladende ikke kan betale deres husleje.
Og netop fordi jeg synes, det her er alvorligt, følger jeg op på det.
Jeg vil gerne understrege, som jeg har gjort mange gange før, at det er helt uacceptabelt, at børnefamilier kan blive nødt til at stå på gaden.
Der er det altså afgørende, at kommunerne følger op og sørger for, at der er et botilbud til børnefamilier.
Som det er i dag, er kommunerne jo forpligtet til at yde støtte, i det omfang familierne har behov for det, og der er en række muligheder for at sikre det og tage hånd om de familier, der måtte have problemer.
Vi kan se, at der er forskellig praksis, og det, jeg synes det gælder om, er at sætte fokus på best practice, altså at få de gode eksempler frem og sikre, at alle kommuner er bevidste om de redskaber, de har, og sørger for at tage hånd om de problemer, der måtte være.
Det andet er, at jeg kigger på, om samarbejdet mellem fogedretterne og kommunerne kan forbedres yderligere.
Og som det tredje har jeg et arbejde i gang i forbindelse med, at Domstolsstyrelsen har meddelt, at man i slutningen af året vil implementere et nyt datasystem.
Der synes jeg, det er vigtigt at få taget højde for, at vi så fremover får de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vide, hvad det er, der ligger bag udsættelsessagerne.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-03:
Fra socialdemokratisk side har vi med stor bekymring set, at der er et stigende antal lejere, som sættes ud af deres bolig, fordi de simpelt hen ikke har råd til at blive boende.
Det er en sag, vi har prøvet at følge op på, og først på året her havde vi et åbent samråd med ministeren, hvor vi spurgte ind til den her problemstilling.
Vi havde et meget dybtgående samråd, og mini steren indvilligede i, at der skulle ske noget på området.
Ministeren kunne her i starten af året fortælle, at man havde gang i en undersøgelse af at få kortlagt det her problem.
Da vi så kom frem til marts måned, fik vi en rapport, som kunne fortælle, at der rent faktisk er problemer med, at der er et stigende antal lejere, der sættes på gaden, herunder også børnefamilier, men ministeren er stadig væk ikke kommet med nogen handlingsplan på området.
Så kommer vi frem til påsken, hvor boligselskabet KAB rejser problemet en gang til og siger: Vi har et stort problem på det her område.
Og ministeren taler så om, at der nu er behov for at lave endnu en undersøgelse.
Nu er det så, at vores tålmodighed begynder at slippe op.
Vi synes, det er et så alvorligt problem, at der er flere, der bliver sat på gaden, herunder børnefamilier, som simpelt hen sættes ud af deres hjem, at vi gerne vil høre ministeren: Hvad er status på det her?
»Hvad er status for ministerens indsats for at begrænse antallet af lejere, herunder børnefamilier, der sættes på gaden på grund af dårlig økonomi?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren lovede i januar måned at tage hånd om problemet med det stigende antal lejere, herunder familier med børn, der sættes ud af deres lejlighed på grund af manglende huslejebetaling.
Ministeren har fremsendt en rapport, der belyser problemets omfang.
Men vi venter stadig på politisk handling, der kan løse problemet med børn og deres familier, der sættes på gaden.
Villy Søvndal (SF), 2006-05-03:
»Vil statsministeren oplyse, hvor mange gange danske journalister har søgt om aktindsigt hos henholdsvis Statsministeriet, Udenrigsministeriet og/eller Forsvarsministeriet vedr. den danske deltagelse i krigen i Irak samt dertil relaterede informationer, og oplyse, i hvor mange tilfælde sådanne aktindsigter er givet, hvor mange afslag på aktindsigt der er givet, og hvor lang tid der er gået fra ministeriernes modtagelse af ansøgninger om aktindsigt, til materialet er kommet de pågældende journalister i hænde, samt endelig redegøre for årsagerne til ekspeditionstiden for udlevering af det efterspurgte materiale?«
Arne Toft (S), 2006-05-03:
»Vil ministeren forklare det hensigtsmæssige for samfundet og den enkelte elev i, at specialefterskoler som eksempelvis Hobro Efterskole ifølge lovforslag nr. L 185 ikke længere skal have lov til at udbyde enkelte eksamensfag til eleverne frem for en eksamenspakke, hvor alle fag afsluttes med eksamen, hvilket eleverne ikke magter?«
Karen Hækkerup (S), 2006-05-03:
Jamen det tror jeg nu muligvis at det vil gøre alligevel, for der er mange familier, hvor pengene er små.
Det er altså ikke alle steder, man lever fedt med de store friværdier.
Der er mange familier, hvor kvinderne også er ude at arbejde, og hvor økonomien er stram.
Lige før nævnte ministeren noget om arbejdsmiljø.
Så synes jeg da bare, at vi skal huske at nævne, at denne regering har sørget for, at virksomhederne har sparet over 1 mia. kr. på arbejdsmiljøet.
Det, der er behov for, er at skabe et arbejdsmarked, hvor folk har lyst til at være længere, har mulighed for at være længere, og hvor der også er brug for dem og plads til dem.
Det kræver, at vi sørger for, at medarbejdere bliver efteruddannet, at der er et ordentligt arbejdsmiljø og en ordentlig personalepolitik.
Når de ting ikke er i orden, falder det altså tilbage på kvinderne.
Kan regeringen slet ikke se, at de ændringer, der er lagt op til, vil få en negativ konsekvens for kvinderne?
Altså, for at få efterløn skal man være medlem af en a-kasse.
Vi nedsætter kontingentet for a-kasser med 667 kr. om året, og vi forhøjer efterlønsbidraget med 667 kr.
Det kan da ikke være fru Karen Hækkerups alvorlige mening, at det, at betalingsforpligtelsen ændrer sig med 0 kr., kan medvirke til eller forøge nedslidningen blandt kvinder?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Tak for, at jeg får lov at stille yderligere et spørgsmål.
Jeg er glad for at få lov at tage ordet, for jeg synes egentlig, at ministeren taler udenom.
Jeg synes, ministeren taler uden om det, der er kernen i problemstillingen, nemlig: Påvirker de ændrede regler, som der er lagt op til, kvinder i en negativ retning?
Og der er jo kun ét svar, og det er: Ja, det gør de.
Det bliver hårdere for kvinderne, fordi det er dem, der har de laveste indtægter og det hårdeste arbejde.
Lad mig bare sige en ting: Noget af det, der lægges op til, er jo, at regeringen, ud over at man jo nu skal trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet senere og efterlønsalderen hæves, jo også forlanger, at efterlønskontingentet sættes op.
Jamen det er jo lige præcis nogle af de kvinder, der arbejder allerhårdest og er allermest nedslidte, der ikke har råd til at betale et forhøjet efterlønskontingent.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-03:
Jeg var meget kontant i min afvisning af, at årsagen kunne være loftet over kontanthjælpen, før det trådte i kraft.
Den store stigning fra 2002 til 2003 kan ikke forklares med loftet over kontanthjælpen, i og med at det ikke var trådt i kraft på det tidspunkt, og det var jo det, jeg var meget klar og kontant omkring.
Jeg kan ikke sige noget om, hvad årsagerne så er de efterfølgende år, hvor der jo også har været en mindre stigning i tallene; der vil jeg ikke afvise, at det spiller ind.
På den anden side kan jeg heller ikke sige, at det lige netop er årsagen, for det ved vi ikke noget om.
Der kan være mange forskellige ting, der gør sig gældende, ikke alene i forbindelse med de ting, der kan spille ind, når der sker en udsættelse, men jo også i forbindelse med de forandringer, der kan være i familien med hensyn til økonomi eller på grund af skilsmisse eller andre ting.
Rune Lund (EL), 2006-05-03:
Det er simpelt hen helt utroligt, hvordan der i regeringen sker en sådan kasten rundt med aben i den her sag.
Det indtryk, der står tilbage, er jo, at regeringen ikke er interesseret i at gøre nok i den her sag.
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren: Hvad er det, man er bange for?
Jeg forstår det ikke.
Jeg synes, vi skulle vende enhver sten i den her sag og komme til bunds i, hvad det er, der foregår.
Det nytter ikke at sige det der med, at det bare er løse rygter, at det er der ikke noget med, og at der ikke er noget at komme efter.
Vi har det dokumenteret, og det er også dokumenteret i den rapport fra Amnesty International fra den 5. april i år.
Det foregår, vil jeg sige til udenrigsministeren.
Vi ved, det foregår, og vi ved, at de fly benytter sig af dansk luftrum og af danske lufthavne.
Regeringen har været utrolig træg i hele denne sag.
Enhedslisten startede for over et år siden med at stille spørgsmål her, og grunden til, at vi bliver ved med at stille spørgsmål, er jo, at vi ikke får nogen svar, eller at vi får arrogante svar.
Lad mig sige til udenrigsministeren, at vi bliver ved med at stille spørgsmål, indtil vi får de rigtige svar, for det er sådan, man bliver nødt til at arbejde for at komme til bunds i en sag som den her.
Endnu en gang vil jeg spørge udenrigsministeren: Hvorfor kan vi ikke benytte os af de muligheder, der er, for at stoppe de her fly, for at tjekke, hvem der er om bord, når nu de eksisterer?
Det kunne være et enormt godt grundlag for at få de bedste undersøgelser i Europarådet og andre steder.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-03:
Jeg har jo gentagne gange meddelt hr. Frank Aaen, at vi har meddelt amerikanerne, hvordan reglerne er omkring dansk luftrum.
Hvis hr. Frank Aaen vil have svar på et spørgsmål om et specielt flys mulighed for at flyve over dansk luftrum, så er det altså ikke udenrigsministeren, der har med det at gøre.
Rune Lund (EL), 2006-05-03:
Hvordan vil regeringen følge op på anbefalingerne i Amnesty Internationals rapport »Below the radar: Secret flights to torture and »disappearance««?«
Lotte Bundsgaard (S), 2006-05-03:
»Hvilke forholdsregler har regeringen taget for at sikre, at der ikke i fremtiden forekommer så betydelige fejloplysninger, som tilfældet har været med oplysningerne til Folketinget om antallet af børn med længerevarende ophold på danske asylcentre?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-03:
Mellem år og dag deltager jeg i mange ting og ser mange ting.
Jeg har ikke nogen faste planer vedrørende besigtigelse af asylcentre, men jeg er bare nødt til at gentage, hvad jeg allerede har sagt, at når der efter alle de juridiske regler, der nu gælder i det danske samfund, er sket behandling af en sag om asylansøgning, og det er konstateret, at der ikke er baggrund for at få asyl i Danmark, at der ikke er baggrund for på den måde at tage ophold i Danmark, så er det efter min mening sådan, at man så bør respektere det afslag og sige til sig selv: Ja, men så er der ikke grundlag for, at vi kan være i Danmark, så må vi rejse tilbage til det land, vi kommer fra, og skabe os en tilværelse dér.
Det er ikke at lade systemet gå foran mennesket, men det er at tage udgangspunkt i, at dette er en retsstat.
Vi behandler asylansøgninger efter de juridiske regler, der gælder i Danmark, og når det efter en sådan grundig behandling er konstateret, at der ikke er baggrund for ophold i Danmark, så er der kun én løsning på sagen, nemlig at man så søger tilbage til det land, man kommer fra.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-03:
Jeg kan godt forstå, at statsministeren ikke vil svare på spørgsmålet, om de vilkår, der bydes asylbørn, var acceptable noget andet sted end i et asylcenter i Danmark.
Statsministeren er jo et menneske med følelser osv., og derfor kan det være svært at forholde sig til.
Det forstår jeg udmærket.
Jeg forstår også godt, at systemet her går forud for mennesker, også små mennesker, asylbørn, som ingen lod eller del har i den situation, de er bragt i.
Så kunne det være, at noget af kynismen vil smelte en smule.
Vil statsministeren besøge et asylcenter og tage de her forhold i besigtigelse, kigge børnene i øjnene og sige: De forhold kan vi godt leve med at I lever under?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-03:
Jeg vil ikke påstå, at jeg kan sætte mig ind i alle enkeltheder i, hvor forfærdeligt det er for asylansøgere at sidde i den situation, men jeg kan i hvert fald sige til hr. Steen Gade, at hvis det var mig, der som forælder var i den situation, at der var truffet en klar afgørelse i en sag, som betød, at der ikke var adgang til at få ophold i Danmark, så ville jeg gøre det bedste for mine børn, og det var så at respektere det afslag og rejse tilbage til det hjemland, hvor jeg og min familie kom fra.
Steen Gade (SF), 2006-05-03:
Det er jo ikke megen imødekommenhed, der er hos statsministeren.
Mit slutspørgsmål til statsministeren skal være: Agter statsministeren at tage samme rundtur i asyllejrene, som vi gjorde i Integrationsudvalget?
For så tror jeg faktisk også, at statsministeren vil komme rystet tilbage.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-03:
Det spørgsmål, hr. Steen Gade her stiller, har jeg allerede svaret på.
For det er jo rigtigt, at jo længere tid børnene opholder sig her, desto sværere er det selvfølgelig alt andet lige, når de så skal vende tilbage til det land, familien oprindelig kommer fra.
Det er jo også derfor, at integrationsministeren har taget skridt til at justere tilbuddene til børn, sådan at der bliver taget hensyn til deres særlige behov i forbindelse med en mulig tilbagevenden til deres hjemland.