runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1997-12-16:
Det må indrømmes, at det her forslag har haft en noget utraditionel skæbne her i Tinget
- ikke på grund af det
sædvanlige tidspres, som der op til jul er for forslag, som er led i finanslovaftalerne mellem forskellige parter, men fordi indholdet af forslaget ikke har været helt fast fra starten.
Således tilkendegav aftaleparterne i forbindelse med betænkningsafgivelsen, at de ville lade deres endelige stillingtagen afhænge af skatteministerens ændringsforslag, som jo er et udslag af, at man faktisk har lyttet til en hel del af de mange henvendelser, der er kommet om forslaget.
Disse ændringsforslag foreligger nu, og mellem aftaleparterne er der som hidtil enighed om, at emballageafgiftens dækningsområde skal udvides til at omfatte alle dunke og flasker bortset fra dem, der anvendes til mejeriprodukter og medicin.
Derudover ændres afgiftsskalaerne således, at de får et mere glidende forløb, og skalatrinene flyttes.
Endelig er aftaleparterne enige om, at regeringen inden for uændrede provenumæssige rammer skal arbejde på i denne folketingssamling at få vedtaget en materialeafhængig emballageafgift, der indebærer en omlægning af den volumenbaserede afgift til en vægtbaseret afgift, således at der tilskyndes til en mere miljøvenlig adfærd.
vil regeringen efter forhandling med aftaleparterne justere afgiftssatserne. Socialdemokratiet støtter ændringerne og dermed også lovforslaget.
Og for en ordens skyld skal jeg anmode om, at forslaget sendes tilbage til Skatteudvalget til fornyet udvalgsbehandling.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-12-16:
og K's
: I mange år har det været anstødeligt i den brede befolkning, at bankerne fuldkommen risikofrit har kunnet tjene masser af penge på lån til studerende, selv om der har været en statsgaranti.
Og de har ikke engang givet en lavere rente.
Ofte har det været samme rente, som er givet til billån og andre risikable udlån.
Det stoppes nu i den forstand, at Hypotekbanken går ind og tilbyder at overtage lånene til en rente på 4 pct., og det sker vel at mærke uden en krone i udgift for statskassen, idet Hypotekbanken simpelt hen opkræver det, det koster for den.
Det skal også siges, at det jo er frivilligt: Folk kan flytte, men de behøver ikke at flytte.
Og de fleste af os vil jo synes, at det er fint, at det er et godt forslag, men ikke V og K; de mener, at bankerne skal fastholde deres uhumske forretning, og derfor har de stillet et ændringsforslag om, at denne del af forslaget udgår.
Det er værd at bemærke.
Så har Enhedslisten stillet et ændringsforslag om, at også alle gamle sager kan genoptages, og det lyder da også meget godt; problemet er bare, at det altså koster 150 mio. kr.
Og derfor har SF forhandlet med regeringen og fået et mindre vidtgående ændringsforslag, men et forslag, som hjælper alle de hårdt forgældede lige så godt som Enhedslistens forslag, igennem.
Det hjælper ganske vist færre mennesker, og derfor er det væsentlig billigere, men de hårdt forgældede får samme hjælp, og det mener vi er det vigtigste, og derfor vil vi stemme imod Enhedslistens ændringsforslag og for regeringens.
Bruno Jerup (EL), 1997-12-16:
Ja, vi har fra Enhedslistens side stillet et ændringsforslag til det foreliggende lovforslag, men det kan man jo sige at vi ikke er ene om, for det har finansministeren også gjort i stor stil, og også V og K har stillet ændringsforslag.
Det er jo et interessant lovforslag på den måde, at det faktisk under førstebehandlingen blev kritiseret på en række punkter, og at finansministeren stort set har medgivet Enhedslisten alle de kritikpunkter, som vi havde under førstebehandlingen, og har stillet ændringsforslag, som faktisk hjælper på alle de kritikpunkter, som vi under førstebehandlingen af dette lovforslag havde med hensyn til eftergivelse af studiegæld.
Der var så ét punkt, hvor vi langt inde i forhandlingerne og også under udvalgsarbejdet hang fast, og det var spørgsmålet om, hvorvidt man kunne få lov til at få genoptaget sin sag.
Og i lang tid så det ud, som om der ingen bevægelse var på det punkt.
Derfor stillede Enhedslisten et ændringsforslag, hvor man simpelt hen sagde, at når nu vi ændrede kriterierne for eftergivelse af studiegæld, måtte det naturligvis også være sådan, at de, der tidligere havde søgt, og som havde fået afslag efter de gamle retningslinjer, selvfølgelig kunne få deres sag genoptaget og prøvet en gang til.
Men nu går man så kun 5 år tilbage, og det er selvfølgelig et skridt på vejen, men hvorfor ikke 10 år eller 8 år eller 7 år?
Hvad er det specielt hellige ved en femårsgrænse? Det er vist mere en grænse, der er fastsat af rent politisk-økonomiske overvejelser, end noget, der har at gøre med en egentlig fornuftsgrænse med hensyn til, om folk med rimelighed kan ønske at få en behandling af deres sag igen.
Så derfor fastholder vi vores ændringsforslag, men det er klart, at hvis det imod det, vi håber, ikke bliver vedtaget, vil vi selvfølgelig støtte det af finansministeren stillede forslag, som trods alt er en forbedring.
Og vi vil selvfølgelig også stemme for det endelige lovforslag.
Mere er der ikke i dét.
Vi kan så undre os over, at SF ikke stemmer for det, der faktisk burde være SF's egen politik, men det er jo konsekvensen af, at man er med i en finanslov.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-12-16:
Som det er Enhedslisten bekendt, er det SF, der sammen med regeringen har lagt forslaget frem, og det er også os, der har taget alle de problemer op, som blev påpeget både af os og af Enhedslisten under førstebehandlingen.
Og det er klart, at når vi så har forhandlet os frem til et resultat, står vi ved det resultat og stemmer ikke for andre ændringsforslag.
Sådan er det nu engang.
Frederik Nørgaard (S), 1997-12-16:
Fødevareministeren har her mellem første og anden behandling stillet et både naturligt og fornuftigt ændringsforslag.
Det går kort og godt ud på, at der kun kan etableres pesticidfrie læhegn i SFL-områder, områder, som er udpeget til at indvinde drikkevand fra.
Sikringen af drikkevand er der fokuseret meget på i de aftaler, som er truffet i forbindelse med finansloven.
En kommende lovgivning skal lægge op til, at det gøres muligt at give kompensation til dem, som dyrker jorden i disse områder, en kompensation, som skal imødegå de driftstab, som kan forekomme ved nedsat brug af kvælstof og et forbud mod pesticider.
Man giver en kryptisk forklaring gående ud på, at reglerne for anlæg og vedligeholdelse bør fastlægges i samarbejde med De Danske Plantningsforeninger.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.
Ikke alene er det fodslæbende over for vore drikkevandsområder, jeg vil kalde det at stemme imod med fødderne.
Om det så kan lade sig gøre fysisk, får vi jo at se
om et øjeblik.
Per Kaalund (S), 1997-12-16:
Også et enkelt spørgsmål til hr. Kai Dige Bach
, idet vi i Socialdemokratiet udmærket kan følge de smukke tanker om skibserhverv og skippere og coastere osv.
Det støtter vi meget gerne.
Men spørgsmålet til hr. Kai Dige Bach går på: Når nu det er skatteministeren, der tvunget må fremsætte dette forslag, er det så ikke, fordi der skal ligge et skattetænkningsmæssigt incitament, for at investorer kan gå ud i det her?
Og kan det ikke være en ny start på et helt anpartscirkus og disse meget håbløse projekter og tab af offentlige skattekroner, som vi så for snart 10 år siden, og som blev stoppet i 1989?
Hvad er det, der skal gøres bedre ved dette forslag, hvis det ikke efter hr. Kai Dige Bachs mening skal være et forslag, der går på at få endnu mere skattetænkning ind i det?
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-12-16:
Jeg vil godt spørge erhvervsministeren, hvilke regler i lovforslaget der sikrer, at de enkelte investeringer, som foretages, har tilknytning til universiteterne og de højere læreanstalter.
Og er erhvervsministeren enig i, at hvis ikke der er sådanne regler, der sikrer en tilknytning for de enkelte investeringer til universiteterne og de højere læreanstalter, så vil dette lovforslag betyde, da der jo er privat kapital bundet op til de investeringer, der foretages, at der hovedsagelig vil ske investeringer i projekter, som alligevel ville være blevet gennemført?
For de, der investerer pengene, når det er deres egne penge, vil jo vælge de sikre projekter, så det, der kommer ud af lovforslaget, hvis ikke der er en sådan tilknytning, vil være, at der ikke vil være nogen effekt af lovforslaget.
Jan Trøjborg (S), 1997-12-16:
Hr. Jens Løgstrup Madsen stiller, synes jeg, spørgsmål på forkerte præmisser.
Det fremgår ret klart af lovforslaget, at der netop ikke er tale om at etablere en ny form for venture-kapital.
Tværtimod er der tale om at sikre forprojektkapital, forprojektstøtte, til projekter på deres vej fra forskningsprojekter over udvikling, over innovation, til projekter, der kan gøre sig egnede til at modtage venture-kapital.
Så det, vi prøver at sikre her, er et bedre link eller forbindelse mellem den forskning og den viden, der findes i universitetsmiljøer, igennem disse innovationsmiljøer, som vi nu lovgiver om, og hvor jeg skaffer mig hjemmel til at administrere ordningen, for så vidt angår forprojektkapital, så vi kan føre selskaberne frem mod at blive selskaber, der kan gøre sig egnede til at modtage det, vi - med et godt dansk ord - kalder venture-kapital.
Jens Løgstrup Madsen (V), 1997-12-16:
For nu at gøre det helt tydeligt: Hvis der ikke er tale om venturekapital - og det benægter ministeren altså - hvilke regler i lovforslaget sikrer så, at de enkelte investeringer, som foretages af disse innovationsmiljøer, har tilknytning til de højere læreanstalter eller til universiteterne?
Hvilke regler i lovforslaget sikrer det?
Jeg kan ikke se, at der er nogen.
Jan Trøjborg (S), 1997-12-16:
Men hele formålet med lovforslaget er jo netop at sikre, at vi får opbygget innovationsmiljøer. Og innovationsmiljøer under den betingelse - den klare betingelse - at der er et samarbejde med mindst ét universitet.
Netop ordet innovationsmiljøer er udtryk for, at vi skal prøve at samle de kræfter omkring udviklingen af de gode ideer, der findes i universitetsmiljøer, og få dem udviklet videre frem.
Men det er naturligvis også sådan, at andre ideer, der ikke netop er opstået på et universitet, også har mulighed
for at få adgang til den fornødne forprojektkapital i et innovationsmiljø
Det ligger da helt klart, at den mulighed også eksisterer.
Men betingelsen, at det er knyttet op til et universitet, er uomgåelig.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-12-16:
Under førstebehandlingen gjorde vi vores synspunkt klart.
Vores grundlæggende synspunkt på kodning af væsentlige nationale begivenheder er, at de skal være tilgængelige for alle.
Derfor ser vi helst, at listen over udsendelser, som ikke kan kodes eller sælges til andre end public service stationerne, til stadighed udvides.
Når det drejer sig om selve det at kriminalisere produktion af dekodere, havde vi også en afvisende holdning under førstebehandlingen, men vi finder nu, at der især på film- og musikområdet allerede i dag finder en udbredt dekodning sted, og med henblik på at kunne håndhæve de ophavsretslige aftaler på det område vil vi gerne medvirke til gennemførelsen af hele lovforslaget.
Vi støtter således de ændringsforslag, som er stillet af ministeren, men samtidig stemmer vi imod ændringsforslagene fra V og K.
Men vi er indstillet på nøje at følge udviklingen
på piratdekoderområdet og virkningerne af lovforslagets gennemførelse.
Vi deler ikke denne ukritiske holdning til lovforslaget og lægger her vægt på, at ministeren er af den opfattelse, at forslaget opfylder behovet for en mere generel kunstnerisk støtteordning, hvis mål er at sikre skabende kunstnere efter objektive og økonomiske kriterier.
Lovforslaget rammer imidlertid kun en mindre del af de skabende kunstnere, og hovedparten sikres ikke kår, der som minimum betrygger deres tilværelse i de perioder, hvor de ikke har indtjening.
Forslaget bevirker fortsat, at kunstnerisk støtte udelukkende sker efter udvælgelse af visse grupper og kunstnere, en tildelingsform, der som grundlag skaber
en uheldig opsplitning og ikke skaber ens forudsætninger for landets skabende kunstnere i de perioder, hvor de arbejder med at fremstille de kunstneriske produkter, som samfundet nyder godt af, men ikke vil betale for.
Med disse bemærkninger står det klart, at sagen om en sikringsordning ikke er død for os, men på trods af det støtter vi dette lovforslag.
Kaj Ikast (KF), 1997-12-16:
Denne lov er jo en praktisk foreteelse, som vi har været med til at støtte, og det vil vi fortsat gøre.
Tommy Dinesen (SF), 1997-12-16:
Det lyder meget fornuftigt, hvis vi i sidste ende kommer til at stemme ja for det andet lovforslag, så vi afventer og ser.
Johannes Sørensen (FP), 1997-12-16:
Efter disse fantastisk gode indlæg skal jeg ikke komme med en lang tale, men kun sige, at vi vil medvirke positivt til det udvalgsarbejde, der kommer.
Jette Gottlieb (EL), 1997-12-16:
Jeg opfatter også dette lovforslag som en fuldstændig integreret del af det foregående.
Jeg synes bare, at når man nu tager hul på nogle af disse problemer om, hvem det er, der har den overordnede styring af jernbanetransportpolitikken i Danmark, burde man tage hul på det store problem, der er i, at Banestyrelsen i dag ikke har og heller ikke herefter får rådighed over samtlige danske skinner.
Der er to nåleøjer tilbage: Det er Øresund, og det er Storebælt.
Hvordan vil regeringen sikre, at nåleøjet under Storebælt holdes under statslig kontrol?
Det fremgår jo af bemærkningerne til det andet lovforslag, at Banestyrelsen i praksis er den samlede infrastrukturforvalter af både Storebælt og Øresund, men holder det i længden?
Hvad sker der nu, hvis broernes aktiekapital sælges?
Jeg ved da godt, at det ikke er regeringens politik, men det nytter jo ikke, at regeringen siger, at de ikke har til hensigt at sælge aktierne, hvis de samtidig kridter banen op og stikker bolden i smasherhøjde til de borgerlige, hvis de får den interesse.
Arne Melchior (CD), 1997-12-16:
Jeg går ikke ud fra, at det var den tale, som hr. Johannes Sørensen henviste til i sit korte indlæg, men i al fald står den ved magt.
Ole Donner (DF), 1997-12-16:
Nu går det så hurtigt, må jeg sige til formanden, at vi næsten kommer til at løbe sammen her på trappen.
Jeg kan sige, at vi vil afvente behandlingen af det forrige lovforslag, men det ender med, at vi stemmer for.
Bjørn Westh (S), 1997-12-16:
Det her er en konsekvens af det tidligere lovforslag og en konsekvens af opdelingen af DSB i en banestyrelse og et operatørselskab, og det har været naturligt at tage de sikkerhedsbestemmelser, der var i den gamle lov, og som hr. Søren Hansen nævnte, med over i den nye lov.
Med hensyn til infrastrukturen synes jeg i hvert fald, fru Jette Gottlieb så kunne glæde sig over, at der er kommet skinner både ved Øresund og Storebælt.
Svend Heiselberg (V), 1997-12-16:
Denne fornemme og elegante tale kan Venstre tilslutte sig.
Per Kaalund (S), 1997-12-16:
I Socialdemokratiet er vi positive over for at sikre en dansk coasterflåde af tilstrækkeligt omfang, hvilket også ses af loven om garanti for lån til bygning af mindre fragtskibe, som Folketinget vedtog her i juni måned.
I forbindelse med vedtagelsen af denne lov udtalte et flertal i Erhvervsudvalget uden om regeringen, som det også fremgår af betænkningen: »Da der kan være tvivl om, hvorvidt lovforslaget vil være tilstrækkeligt til at sikre en dansk coasterflåde af tilstrækkeligt omfang, opfordres regeringen til at fremsætte lovforslag om opblødning af anpartsindgrebet.«
Anpartsindgrebet var som bekendt i 1989.
Flertallet i Erhvervsudvalget mener, at denne opblødning af anpartsindgrebet skal ske på en sådan måde, at skatteudskydelsen af det skattemæssige incitament kombineres med et positivt driftresultat, og hvis der opstår tab, skal det dækkes af deltagerne og kreditorerne og ikke kun af skattevæsenet.
Alle deltagere i et sådant skibsprojekt skal hæfte personligt, ubegrænset og solidarisk for den samlede gæld.
Den eneste mulige selskabsform bliver således et interessentskab, idet den form for hæftelse, der tales om, udelukker aktieselskab, anpartsselskab, kommanditselskab og partsrederi som selskabsform.
Med fremsættelsen af dette lovforslag har regeringen fulgt opfordringen fra flertallet i Erhvervsudvalget, og det var som nævnt et flertal uden om regeringspartierne.
I Socialdemokratiet er vi ikke positive over for det foreliggende lovforslag om at lempe de anpartsregler, der blev indført i 1989, og som fik stoppet mange af de mere eller mindre vidtløftige anpartsprojekter.
De nye regler fra 1989 betød, at der ikke længere var noget skattemæssigt incitament til at investere i underskudsgivende virksomhed.
Socialdemokratiet tror i øvrigt ikke, at den foreslåede opblødning af anpartsreglerne vil virke tiltrækkende på investorer med den form for personlig hæftelse, der som foreslået lægges op til, og vi betragter i bedste fald forslaget som overflødigt.
På det foreliggende grundlag kan Socialdemokratiet ikke støtte lovforslaget.
Erling Oxdam (V), 1997-12-16:
Da Venstres ordfører i denne sag, hr. Peter Brixtofte, ikke kan være til stede, har jeg lovet at tage ordførerskabet.
Jeg lagde mærke til, at Socialdemokratiets ordfører, hr. Per Kaalund, sagde, at regeringen ikke var bag forslaget.
Det er jo, hvad der sker, når man af et flertal er blevet pålagt at fremsætte et lovforslag, men man kunne måske spørge, om uviljen imod lovforslaget er det, der begrunder, at man først kommer med lovforslaget nu, for det blev pålagt regeringen, at det allerede skulle være ved begyndelsen af folketingssamlingen 1997-98.
Nu er vi faktisk henne midt i samlingen, efter at første halvdel omtrent er overstået.
Og i dette lovforslag foreslås det så, at ligningsrådet kan tillade, at man fratrækker et underskud fra en virksomhed vedrørende skibsfinansiering, når ligningsrådet har tilladt det og man derved alligevel kan fratrække det i sin almindelige indkomst.
Det er jo rigtignok en opblødning i forhold til, hvordan det hidtil har været, men som hr. Per Kaalund ganske rigtigt fremhævede, er betingelsen jo noget hård, nemlig, som det blev nævnt, at samtlige ejere af andele i skibsvirksomheden skal hæfte personligt og solidarisk for lån, der optages til finansiering af skibsvirksomheden.
Det er én af betingelserne, og der kan altså, som det også blev nævnt, ikke drives en form for virksomhed i selskabsform såsom aktieselskab og anpartsselskab eller selskab med begrænset ansvar.
Det skal være et interessentskab med personlig, solidarisk og, som det blev sagt, ubegrænset hæftelse.
Jeg tør nok spørge, hvem der i virkeligheden tør indgå i den slags risici.
Så det formål, man så gerne vil tilgodese, nemlig miljørigtige coastere til nærtrafik, bliver måske alligevel ikke til noget særligt på denne baggrund.
Og endelig, hvis der skulle ske udbetaling eller udlodning - lad mig kalde det udbetaling - skal der ske en genbeskatning af fradrag ud over det kontante indskud.
Det svarer selvfølgelig til genvundne afskrivninger andre steder, men ej heller det er sådan særlig lysteligt for dem, der har investeret her.
Venstre er begrænset begejstret for forslaget, som
det nu er udformet, og mener, at der bør tales meget om det i Skatteudvalget, og at der selvfølgelig skal gennemføres en reform, når et flertal i Erhvervsudvalget har pålagt det, men det er så ikke sikkert, at den får fuldstændig samme udseende som her i forslaget.
Men fremsættes skulle det jo, og behandles skal det.
Jeg har netop sagt, at der er ting, som vi kan lide, og ting, som vi ikke kan lide, og i Skatteudvalget må der så forhandles, og der kan stilles ændringsforslag.
Hvilke ændringsforslag der vil blive foreslået, er jeg ikke bemyndiget til at stå og sige her ved førstebehandlingen, men det er jo netop det, man har udvalgsbehandlingen til, så hr. Aaen må styre sin nysgerrighed, til vi får behandlet forslaget dér.
Frank Aaen (EL), 1997-12-16:
Når det er interessant at få det frem ved førstebehandlingen, er det jo, fordi dette lovforslag er fremkommet gennem et, synes jeg, ganske umage samarbejde mellem højresiden og SF, hvor højresiden entydigt går efter at få genoplivet den gamle anpartsfidus og ønsker at få det opblødt endnu mere.
Det er jo også det, der ligger i hr. Erling Oxdams udtalelser.
Derfor synes jeg, det er interessant at få at vide, om det er noget, man vil gå ufravigeligt efter, om ikke andet.
Nu må SF jo tage stilling for sig selv og tale for sig
, men jeg har forstået det sådan, at SF's betingelse er, at det her ikke vil blive opblødt mere, end det er i øjeblikket, og derfor kan vi lige så godt her ved førstebehandlingen få den interessante diskussion og ikke et eller andet mummespil, hvor vi først ved andenbehandlingen ved mere klart, hvad det her går ud på.
Erling Oxdam (V), 1997-12-16:
Det er klart, at i det omfang der foreligger momenter af en aftale mellem de partier, der har indstillet til regeringen, at der fremsættes et lovforslag, skal den holdes, og i det omfang SF har de og de forudsætninger for lovforslaget,
så skal de også overholdes.
Søren Hansen (S), 1997-12-16:
Socialdemokratiet kan tilslutte sig forslaget, ikke mindst fordi vi har bemærket, at led og bomme skal lukkes efter benyttelsen, og fordi det af lovforslaget fremgår, at den, der driver eller trækker dyr over banen, skal udvise særlig forsigtighed og ikke må lade dyr stå stille i overkørslen.
Det er vi helt enige i.
Vi tilslutter os lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 1997-12-16:
Det er bare for at få klarhed over hr. Oxdams melding til Folketinget i dag.
Kan Venstre stemme for forslaget, som det ligger her, eller er det en betingelse for Venstre for at stemme for det, at det ændres?
Bjørn Westh (S), 1997-12-16:
Det er jo lidt detaljerede spørgsmål, der bliver stillet her, men jeg vil sige, at hvis vi f.eks. har defineret et bestemt område, hvor der skal være udbud, og DSB byder på det område, kunne man sige, at det materiel, som DSB havde tænkt sig selv at bruge, går med i udbudet.
Så skal DSB have betaling for det på fuldt kommercielle vilkår, således at de får forrentet og afskrevet deres materiel.
Det er en mulighed, der kan være til fordel for DSB.
Det kan også være en fordel for dem, der skal prøve at drive togdrift, at de ikke skal foretage nogle meget store investeringer for nogle forholdsvis få år.
En toginvestering går måske over 25, 30, 35 år eller noget i den stil, og det er ikke så lange udbud, vi opererer med.
Hvis vi lavede så lange udbud, kunne man sige, at så etablerede vi næsten nye monopoler, og det er ikke det, der er meningen med det, så denne bestemmelse er indsat for at skabe lidt fleksibilitet.
Bliver der diskussion om det, hvor DSB kan sige: Vi kan ikke undvære det materiel, for uden det kan vi ikke lave den offentlige servicetrafik, som vi skal lave, skal de selvfølgelig ikke udlåne materiellet.
Det er noget, som trafikministeren kommer til at tage stilling til, hvis der opstår problemer af den karakter.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, om det skal være 5-årige tilladelser eller længere, 8-årige måske, men det skal i hvert fald ikke være tilladelser, mener jeg, der rækker 30-40 år, for så tror jeg ikke, vi kan overskue tingene.
I dag er det jo også sådan, at togselskaber fra andre EU-lande kan køre i Danmark.
Der skal opbygges nogle systemer, der gør, at vi kan have tillid til, at det også er fagligt forsvarligt at lade togselskaber, der har godkendelser i andre EU-lande, køre hos os.
Poul Erik Dyrlund (S), 1997-12-16:
Jeg skal blot sige, at på baggrund af, at vi så sent som her til morgen har fået en række henvendelser vedrørende dette lovforslag, vil vi gerne bede om at få det tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling.