runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2000-10-31:
Dette lovforslag er et led i det røde delforlig om finansloven, som regeringen har indgået med SF og Enhedslisten.
Det handler konkret om at sænke medlemsbidraget til arbejdsløshedsforsikring med det argument, at man ønsker at tilskynde til at forsikre sig mod ledighed.
Således øger man statstilskuddet til a-kassemedlemskabet.
Lovforslaget hænger tæt sammen med L 52, som lige er blevet drøftet indgående, om fastfrysning af bundfradraget.
Lønmodtagerne skal sådan set selv betale for det lavere a-kassekontingent, de hermed får, i form af en fastfrysning af bundfradraget, hvilket medfører højere skat, samtidig med at der bliver nogle lavindkomstgrupper, som stadig ikke har råd til at forsikre sig mod ledighed, men rammes af den øgede skat.
Jeg synes også, det er skræmmende at høre hr. Ole Vagn Christensen erkende, at en meget lille gruppe vil få et forringet incitament til at arbejde.
Det er skræmmende, når vi ved, det i forvejen er et stort problem i Danmark, at det for en bestemt gruppe slet ikke kan betale sig at arbejde, at man så laver et forlig, hvor man accepterer, at det fremover for endnu flere ikke kan betale sig at arbejde.
Det er den helt forkerte vej at gå, og derfor kan Venstre ikke støtte dette lovforslag.
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Jeg kan jo kun sige tak for den meget brede tilslutning til forslaget.
Vi ser jo i de her år en meget stærk vækst i kommunernes samarbejde om at løse forskellige opgaver, og det er jo positivt, fordi det jo også sikrer overlevelsen for nogle af de kommuner, som kan have svært ved at klare alle opgaverne selv.
Det kan være en fordel for borgerne også, fordi det kan spare penge, og de kan så gå til noget andet fornuftigt, så der kan være mange gode grunde til at samarbejde.
Og det har været vigtigt for regeringen, at vi dér, hvor der er nogle barrierer for et samarbejde, gør, hvad vi kan for at fjerne de barrierer. Det er sket på andre områder som f.eks. med skatteforvaltningen, hvor man i dag også har en mulighed for at samarbejde på tværs af kommunegrænserne, og nu gør vi det så også, når det drejer sig om inkassosager. Der har været nævnt forskellige ting, som ordførerne gerne vil have drøftet i udvalget, og jeg er selvfølgelig helt enig i, at det drejer sig om at sikre den størst mulige retssikkerhed for borgeren.
Men vi kan se, at dér, hvor kommunerne samarbejder om skatteforvaltningen, har man, f.eks. sådan som hr. Thorkild B. Fransgaard efterlyste, et sted i den enkelte kommune, hvor borgerne møder op, sådan at det ikke på det sådan rent praktiske plan påvirker borgernes hverdag.
Men de kan gøre det på den måde, at de i virkeligheden får en mere effektiv ligning og også en ligning, der koster færre penge i administration.
Så jeg glæder mig til, at vi kan give kommunerne det her redskab, der sikrer, at der er en mulighed for at samarbejde også på det her område.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-10-31:
Det er et godt forslag og et forslag, vi i Frihed 2000 kan støtte fuldt ud.
De mindre kommuner er jo allerede i gang med samarbejde på en række områder, og derfor er det godt, at der åbnes op for endnu flere områder.
Jeg kan bare nævne sådan noget som de muligheder, de mindre kommuner har fået for at kunne samarbejde på skatteankenævnsområdet; det er, i hvert fald ud fra de erfaringer jeg har, noget, man er glad for.
Nogle kommuner har hver især deres eget skatteankenævn, men en fælles administration, og nogle har fælles skatteankenævn, og med de erfaringer, jeg har, fungerer det rigtig godt.
Derfor er det godt, at der nu åbnes mulighed for, at det også kan være tilfældet på inddrivelsesområdet, altså at man kan have en fælles pantefoged.
Der er dog en lille ting, som vi må tale om i udvalget, og det er med hensyn til, når borgerne bliver kaldt til møde.
Nu tænker jeg på Skatteankenævnet.
Men det kan man også blive, hvis der er tale om at skulle til møde med pantefogeden, og man kan gøre et eller andet, så det møde skal foregå i den kommune, borgeren bor i, så man ikke skal rejse langt efter det.
Men det er jo nogle småting, vi kan tale om i udvalget.
Men generelt synes vi, at det er et godt forslag, og det her kan vi støtte.
Tove Videbæk (KRF), 2000-10-31:
L 48 vedrører kommuners samarbejde om opkrævning og inddrivelse af diverse fordringer, og forslaget åbner mulighed for, at kommuner kan etablere egentlige samarbejder på opkrævnings- og inddrivelsesområdet.
Ifølge forslaget kan kommunalbestyrelser, der er omfattet af et samarbejde, delegere opkrævnings- og inddrivelsesopgaver til hinanden.
Den bemyndigede kommune skal føre kontrol med udførelsen af opgaven og er underlagt kontrol fra den delegerende kommune.
Det er op til de enkelte kommuners kommunalbestyrelser at tage stilling til, om de ønsker at udnytte forslagets adgang til at etablere samarbejde om opkrævning og inddrivelse.
Samarbejde mellem kommuner om løsning af praktiske opgaver mener vi i Kristeligt Folkeparti er noget meget positivt.
Det er langt bedre, at kommuner selv vælger samarbejdskommuner og samarbejdsopgaver, end at man fra centralt statsligt hold beslutter at sammenlægge kommuner, fordi mange opgaver måske kan virke for store for en række meget små kommuner.
Kristeligt Folkeparti er for samarbejde, og vi er positive over for forslaget.
Lone Saaby Johansen (RV), 2000-10-31:
Det Radikale Venstre er glad for med dette lovforslag at kunne række en hjælpende hånd til de mange mindre kommuner, der har få medarbejdere til inddrivelsesarbejdet.
Det er klart, at det vil gøre planlægningen i kommunerne nemmere, hvis man kan trække på hinandens ressourcer, og det vil gøre det mere fleksibelt.
Det er dog vigtigt, at en øget fleksibilitet ikke går ud over borgernes retssikkerhed, og så længe man holder sig dette forhold for øje, støtter
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-10-31:
L 48, som jo er en tilpasning af de behov, der er for at lave det kommunale samarbejde,
støtter CD ganske varmt.
Der er ingen tvivl om, at vejen frem bliver endnu flere samarbejder og endnu mere udvidet samarbejde, og vi er enige i, at man skal bruge fortolkningen i lovforslaget bredt, og at det skal være muligt for kommunerne - også nogle, der ikke nødvendigvis grænser op til hinanden - at lave dette samarbejde.
At der, som vi har set i høringssvarene, har været overvejelser om, hvortil folk skal tilsiges og sådan nogle ting,
tror jeg er noget, man i praksis ordner i de enkelte kommuner.
Selv om det er en enkelt kommune, der har opgaven, er der jo ikke spor i vejen for, at medarbejderne kan lave møder i andre kommunale forvaltninger osv. for at få det til at fungere i praksis.
Generelt må jeg sige, at CD er store tilhængere af, at man laver det så fleksibelt som muligt, når det gælder kommunalt samarbejde.
Det er jo ikke alene et spørgsmål om at lave besparelser og effektivitet i administrationen, det er også et spørgsmål om, at man i mindre kommuner kan nå en højere kvalitet på området med et sådant samarbejde.
Det er ikke kun det, at der er penge at hente, men at man rent faktisk også rent fagligt kan få en afdeling, som ordner tingene i fællesskab og gør det på en bedre og en mere korrekt måde.
Som sagt: CD støtter varmt L 48.
Birthe Skaarup (DF), 2000-10-31:
Da Dansk Folkepartis ordfører, hr. Poul Nødgaard, ikke har mulighed for at være til stede her på talerstolen, skal jeg fremføre følgende: Dansk Folkeparti har af det foreliggende lovforslag forstået, at det er blevet til efter et ønske fra Kommunernes Landsforening.
Der lægges op til, at flere kommuner kan slå sig sammen, når det gælder opkrævning af gæld til det offentlige.
Dansk Folkeparti har noteret sig, at der er tale om frivillighed, sådan at forstå at der åbnes mulighed for, at en eller flere kommuner overgiver opkrævningskompetencen til en anden kommunes forvaltning.
Noget sådant er vel i virkeligheden en videreførelse af det samarbejde, som en del kommuner allerede har etableret vedrørende Skatteankenævnets arbejde samt Ligningsrådet.
Man kunne forestille sig, at den nye lov i første række vil blive anvendt i de kommuner, hvor det føromtalte samarbejde allerede er etableret. I Dansk Folkeparti går vi ud fra som en selvfølge, at de kommuner, der overgiver deres opkrævningskompetence til en anden kommune, bliver holdt løbende orienteret om forløbet af opkrævningen.
Men det er måske nok lidt betænkeligt, at opkrævningskommunen også får kompetence til at afskrive tilgodehavender.
Det sidstnævnte spørgsmål vil vi i Dansk Folkeparti godt se lidt nærmere på i udvalgsarbejdet, hvor vi i øvrigt vil medvirke konstruktivt til en hurtig gennemførelse af lovforslaget.
Kristen Touborg (SF), 2000-10-31:
Lovforslaget giver kommunerne lov til fremover at indgå et udvidet kommunalt samarbejde om inddrivelse og opkrævning af fordringer.
SF kan støtte, at kommunerne får større frihed til i fællesskab at løse nogle opgaver, hvis de finder det hensigtsmæssigt og effektivt.
Det vil have stor betydning for især de mindre kommuner.
Lovforslaget indebærer også, at det fortsat er hjemkommunen, der er myndighed, og ikke den delegerede kommune.
Det vil sige, at den delegerede kommune udelukkende udfører opgaven, men ansvaret forbliver i hjemkommunen.
For os at se er det meget vigtigt, at dette fastholdes, så ansvarsforflygtigelse undgås, og den demokratiske kontrol bevares.
SF er positive over for forslaget.
Else Winther Andersen (V), 2000-10-31:
Overordnet går Venstre ind for samarbejde mellem kommunerne.
Det sker da også på flere og flere områder, og vi kan se, at dette lovforslag er en videreudvikling på et område, hvor der ikke er lovhjemmel.
De områder, hvor vi ser udviklingen med samarbejde, er jo dér, hvor myndighedsopgaver delegeres ud, eller der ligger myndighedsopgaver i selve lovforslaget.
Det har vi set på både skatteområdet og andre områder, og jeg synes, det er en god ting, at man nu også lovgiver, så der bliver lovhjemmel til at gennemføre opkrævning og inddrivelse, som det fremgår af dette lovforslag.
Venstre synes som sagt, det er et godt forslag, og jeg vil godt gå ind fra en lidt anden vinkel.
Jeg har før været kritisk over, at lovforslag fra indenrigsministeren ikke har været så nemme at forstå, men jeg synes virkelig, vi her har et velskrevet lovforslag.
Det vil jeg godt sige til både ministeren og andre.
Det fremgår også meget tydeligt af lovforslaget, hvordan man har placeret ansvaret for myndighedsudøvelsen, og at det er kommunernes samarbejde om arbejdets udførelse, det drejer sig om.
Der er en enkelt ting i lovforslaget, som jeg godt vil give et par ord med på vejen, nemlig at ministeren får en dispensationsmulighed, hvis kommunerne ikke ligger tæt på hinanden.
Det er fint nok, men jeg synes også, det kan være fint, at ministeren får mulighed for at give dispensation, især fordi jeg har tiltro til, at den bliver brugt med omtanke, så borgeren selvfølgelig fortsat vil være i centrum i det spil.
Jeg er fuldstændig tryg ved, at ministeren vil give dispensation med omtanke på området.
I Venstre vil vi gerne tilslutte os lovforslaget, og derudover skulle jeg hilse fra De Konservative og sige, at det er et godt lovforslag, som de også gerne vil tilslutte sig.
På grund af møder andetsteds i huset har ordføreren ikke mulighed for at være her.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-10-31:
Dette lovforslag har til hensigt at skabe lovhjemmel til kommunalt samarbejde på inkassoområdet, således at en kommunalbestyrelse efter aftale kan bemyndige en anden kommunalbestyrelse til helt eller delvis at stå for opkrævning og inddrivelse af de krav, som kommunalbestyrelsen, herunder pantefogeden, kan opkræve eller inddrive. L 48 skal ses som et led i kommunernes ønske om et øget kommunalt samarbejde.
Forslaget giver den kommunalbestyrelse, der bemyndiges til at forestå opkrævning og inddrivelse, adgang til at anvende lovgivningens tvangsinddrivelsesmidler i form af eksempelvis lønindeholdelse, indtrædelsesret, modregning og indgivelse af konkursbegæring samt at forlange, at skyldneren fremkommer med oplysninger under personligt fremmøde m.v. Endvidere får pantefogeden i den kommune, der er bemyndiget til at forestå inddrivelse, adgang til at foretage udlæg efter lovgivningens almindelige regler herom.
Også adgangen til at opkræve renter, gebyrer og afgifter samt adgangen til at eftergive fordringer og meddele henstand eller foretage indstilling til en anden myndighed vedrørende eftergivelse eller henstand kan efter forslaget delegeres fra én kommunalbestyrelse til en anden.
Aftale om samarbejde kan i henhold til forslaget omfatte såvel valgkommunernes egne fordringer som en række statslige og private fordringer, som efter lovgivningen inddrives af kommunerne.
Socialdemokratiet betragter et øget kommunalt samarbejde som et særdeles positivt tiltag og tilslutter sig forslaget,
ikke mindst på opfordring af KL og på baggrund af KL's kommentarer til lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 2000-10-31:
Det problem, der ligger i at etablere kommunale samarbejder, er, at der kan ske en ansvarsforflygtigelse, så der er større uigennemsigtighed om, hvem der har ansvaret for et givet område, og hvad der sker på området.
Derfor er vi altid lidt betænkelige, når der kommer disse forslag om øget samarbejde mellem kommuner, men på dette felt ser det ud, som om det er relativt fornuftigt og udramatisk, og derfor vil vi støtte forslaget.
Vi er selvfølgelig, som andre har været inde på, meget opmærksomme på det retssikkerhedsmæssige for den enkelte borger
, men indtil videre går vi positivt til udvalgsbehandlingen af forslaget.
Henrik Dam Kristensen (S), 2000-10-31:
Det glæder mig, de signaler, der nu kommer.
Så de signaler, der kommer her fra et aktivt kommunalbestyrelsesmedlem, tager jeg med glæde imod.
Med hensyn til det andet om en fordeling vil jeg gerne sige, at regeringen har to prioriteter.
Første prioritet er at skaffe pladser nok.
Vi vil ikke acceptere den situation, som vi har set, hvor der i forbindelse med også meget grove kriminalitetsovertrædelser begået af unge mennesker ikke er mulighed for at putte dem i sikre pladser.
Den situation skal vi forbi, og derfor signalet om, at der vil komme de 20 pladser så hurtigt, som det overhovedet er muligt.
Derudover vil vi følge udviklingen fra regeringens side; er der brug for flere, så vil vi skaffe dem.
Så er vi også enige i, at vi må gøre os nogle overvejelser om at få dem hensigtsmæssigt fordelt i landet, det er så næste fase, som vi går ind i. Men første fase er, at vi skal have skaffet de sikre pladser.
Nu ved jeg, hr. Karsten Nonbo også har en kommunalpolitisk kasket at tage på, og jeg forstår nærmest spørgsmålet her som en ansøgning om, at hr. Karsten Nonbos kommune kunne få sådan en sikker institution.
Så må jeg sige, at det er nye toner fra kommunalpolitikere, som jeg synes er meget glædelige, for sandheden er, at det har taget os 3 år at få placeret 11 sikre pladser, fordi man ikke har villet have dem lokalt.
Situationen har været den, at pengene har været til stede, alle har erkendt, at problemet har skullet løses, men vi har ikke kunnet få dem placeret
Jeg tror, hr. Karsten Nonbo ligesom jeg er bekendt med, hvilke kolossale problemer det har givet.
Men hvis det, hr. Karsten Nonbo også som kommunalpolitiker nu sender som signal her i Folketinget i dag, er, at nu vil man også kommunalpolitisk lokalt tage det her problem alvorligt og skabe plads til den type institutioner, så ser jeg lys for enden af tunnelen; så bliver det her jo meget nemmere at håndtere fra regeringens side.
Jeg vil bare slutte med at sige, at regeringen insisterer på at få det antal pladser, som er sikre, og der har vi nu taget fat i forbindelse med den gamle sikringsanstalt oppe i Nykøbing Sjælland, og der bliver de første pladser placeret.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-31:
Vi har igennem den seneste periode set stigende problemer i Danmark med personer af fremmed herkomst.
Derfor er der grund til at diskutere, hvad det er for en baggrund, sådan nogle ting sker på, og dermed jo også diskutere antallet...
... og dermed også diskutere grundlaget for, hvor mange af fremmed herkomst der rent faktisk kommer her til landet.
Derfor skal jeg for det første bede ministeren bekræfte den stigning i antallet af asylansøgere, der forventes for i år.
Kan ministeren bekræfte, at det er rigtigt, at man har en forventning om, at der kommer mindst 9.500 nye asylansøgere i år mod normalt 5.000-6.000, og hertil bekræfte, at der forventes familiesammenføring for omkring 10.000 menneskers vedkommende, dvs. et tal, der hedder ca. 20.000 nye folk af fremmed herkomst til det danske samfund.
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Der er netop kommet en statistik fra Udlændingestyrelsen, der viser en stigning i antallet af asylansøgere i de første 9 måneder af år 2000 sammenlignet med sidste år.
Men hvad det så ender op med, når året er gået, og hvor mange familiesammenføringer det ender op med - til det vil jeg sige, at jeg sagtens kan bekræfte, at sådan, som det ser ud nu, så ser det ud til, at der er en stigning.
Men jeg vil nok sige, at det lyder lovlig voldsomt, når hr. Kristian Thulesen Dahl konkluderer, at der samlet kan blive tale om 20.000 mod sidste års knap 13.000 - det antal, der fik asyl, og det antal, der fik opholdstilladelse på baggrund af familiesammenføring.
Så jeg synes ikke, at jeg kan bekræfte, at der er tale om en så stor stigning, som hr. Kristian Thulesen Dahl pegede på.
Jeg synes også, det er vigtigt at holde fast i, at en del af forklaringen på den stigning, der er, hænger sammen med, at en del af de mennesker, der kommer fra Kosovo - og som vi jo er påbegyndt hjemsendelsen af; de er ved at rejse tilbage, hovedparten er rejst tilbage - har søgt om asyl og altså er blevet registreret som asylansøgere, men sådan som erfaringerne tyder på, er det en mindre del af dem, der får asyl.
På samme måde kommer der stadig væk mange asylansøgere fra det tidligere Jugoslavien i det hele taget, og med udviklingen i det tidligere Jugoslavien in mente er det faktisk også sådan, at det ser ud til, at langt flere af den gruppe asylansøgere får afslag i dag, hvor en større del tidligere fik opholdstilladelse.
Man kan ikke bare slutte fra, at der er en stigning i antallet af asylansøgere, og så til, at der er en stigning, en kraftig stigning, også i antallet af dem, der får asyl.
Man kan netop også se, at afslagsprocenten er steget, altså at der i gennemsnit er en hel del flere, der får afslag sammenlignet med sidste år.
Men det ændrer da ikke ved, at der selvfølgelig er en meget stor opgave, når vi modtager mennesker - hvad enten det er 13.000 eller 15.000 mennesker - med at integrere de mennesker i vores samfund.
Det er jo også derfor, vi har fået loven om integrationen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-31:
Hvis vi indtil nu kan regne med, at vi har modtaget ca. 7.500 på de første 9 måneder, så er der nok noget, der tyder på, at tallet kan blive 9.000-9.500, op mod 10.000.
Det er nok ikke helt så skævt endda. Så er det jo fuldstændig rigtigt, som ministeren påpeger, at familiesammenføringer jo for de her personers vedkommende ikke vil ske i år, men i årene fremefter, og det er derfor, at de vil komme efterfølgende.
Men det er jo klart, at når man har så store tal, hvis vi skal operere med 9.000-10.000 asylansøgere i år, så vil der også komme en ekstra stor stigning i familiesammenføringerne årene efter, og derfor er det jo naturligt at tage de tal med. Derfor må jeg altså spørge indenrigsministeren: Er der noget, der tyder på - med den integrationspolitik, der føres nu, med den måde de, der kommer og er af fremmed herkomst, fungerer i det danske samfund på i dag - at vi i det danske samfund vil kunne magte at få måske 15.000-20.000 nye mennesker ind hvert år fra en kultur, der er meget fremmed fra dansk kultur, og så få integrationen til at ske vellykket?
Er der noget i ministerens krystalkugle, der tyder på, at Danmark kan magte den store opgave?
Karen Jespersen (S), 2000-10-31:
Lige med hensyn til tallene så er det jo meget vigtigt, at man ikke blander antallet af asylansøgere sammen med dem, der får asyl.
Hvis der er omkring de her 7.500, der nu har søgt asyl, så var dét, jeg prøvede at illustrere med eksemplerne fra det tidligere Jugoslavien og altså fra Kosovo, der jo også er en del af det tidligere Jugoslavien, at de godt nok søger om asyl og på den måde er med til at få tallet af asylansøgere til at stige, men de får ikke asyl.
Og på den måde vil de heller ikke give anledning til familiesammenføringer hverken i år eller de kommende år. Så man kan ikke slutte fra, at der er en kraftig stigning i antallet af asylansøgere, og til, at der er mennesker, der faktisk får asyl.
Der vil nok være en vis stigning, men ikke noget, der svarer til antallet af dem, der søger.
større pres på centrene og at der er en overbelægning, og det er selvfølgelig også galt nok.
Men man kan som sagt ikke bare sige, at det betyder, at der er en klart større gruppe, der får permanent
Det var jo derfor, at vi lavede loven om integration, der trådte i kraft for små 2 år siden.
Den første evaluering af loven er på vej nu og vil give os det første fingerpeg om, hvor virkningsfuld den lov er, hvor hele filosofien jo var, at de mennesker ikke skal bo i bestemte områder, de skal bo over hele landet.
De skal i gang med noget arbejde og sprog, så snart de kommer, og deres børn skal i børnehave.
Det er selvfølgelig meget vigtigt, hvordan den evaluering er i år og i de kommende år for en strømpil for, om vi kan integrere de mennesker.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-10-31:
Jeg vil gerne takke for svarene og sige: Jeg er selvfølgelig fuldt ud bevidst om, at der er en forskel på, hvem der søger asyl, og hvem der får det.
Men vi kan vel godt fastslå som et faktum, at en meget, meget stor del af de asylansøgere, der kommer her til landet, får asyl, og at de dermed også får ret
til familiesammenføring
Mange af de kommuner, jeg taler med, siger, at en tommelfingerregel er, at når der kommer én, så skal de lægge fem eller seks til yderligere, som kommer som familiesammenførte, så det er jo ikke små tal, vi taler om.
Vi taler om noget, der virkelig betyder noget.
Men uanset om det så er det ene antal tusinder eller det andet, om det lander på 15.000 eller på 20.000, så synes jeg, ministeren må forholde sig til det spørgsmål, jeg rejser: Er der noget, der tyder på, at det danske samfund kan magte den opgave at integrere så mange om året som fast praksis i de år, vi kan se foran os.
Er der ikke noget også i ministerens krystalkugle, der siger hende, at det kan det danske samfund ikke magte, og at man derfor bliver nødt til at se på, hvor mange det danske samfund kan magte at integrere vellykket.
Altså der er jo ikke nogen idé i, at der kommer folk hertil, som ikke kan blive integreret, fordi vi ikke kan magte det i det danske samfund.
Det er skidt både for dem og for det danske samfund.