runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2006-01-18:
Vi har fået en nærmere gennemgang af forslaget.
Det ses som et led i fortsatte bestræbelser på at skabe administrative lettelser, og det går ud på, at der skabes hjemmel til beskæftigelsesministeren, således at der kan fastsættes regler for digital kommunikation.
Det vil muliggøre en digital administration af sygedagpengene, og der vil kunne fastsættes regler for, hvilke pligter og rettigheder der gælder for de virksomheder, hvor man ønsker at anvende denne løsning.
Derudover sikres, at der kan etableres digitale kontrolforanstaltninger i en landsdækkende digital løsning.
Alt i alt er det et godt lovforslag, som Dansk Folkeparti kan støtte, og jeg synes ikke, det er nødvendigt at gå nærmere ind på alle detaljerne i det, for det har vi jo fået gennemgået.
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Elisabeth Geday (RV), 2006-01-18:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Inger Støjberg, hvordan regeringens overvejelser om de selvstændige er endt.
Det er jo sådan, at vi har indgået en aftale, som desværre ikke omfatter selvstændige.
Det er ca. 200.000, der arbejder på det område, og jeg har forstået, at man i regeringen har en tænkepause, og at man har lovet inden udgangen af februar at nå frem til en afgørelse, men jeg ville gerne høre om de foreløbige overvejelser.
Inger Støjberg (V), 2006-01-18:
Det var et kvantespring for ligestillingen, da samtlige Folketingets partier sidst på året 2005 indgik en aftale om en barseludligningsordning.
Det er netop det lovforslag, som skal gøre aftalen til lov, vi førstebehandler i dag.
Vi er i Venstre meget tilfredse med det fremsatte lovforslag, som jo reelt fjerner en barriere for at ansætte unge kvinder, og med barseludligningsordningen sikrer vi ligestilling.
Det er også sådan, at det rent økonomisk er en forbedring for de lønmodtagere, som bliver omfattet af aftalen.
Aftalen betyder nemlig, at man fremover vil få op mod 21.000 kr. om måneden, når man er på barsel, imod de 13.000 kr. om måneden svarende til barseldagpengeniveauet, som man får med den nuværende ordning.
Vi har jo allerede indført 1 års fleksibel barselorlov, vi har sikret kommunernes mulighed for at yde tilskud til familier, der selv passer deres børn.
Siden 1. januar 2004 har forældrene frit kunnet vælge daginstitution over kommunegrænserne, og den maksimale forældrebetaling for pasning af børn under 6 år sænkes fra 33 pct. til 25 pct.
Så er det jo endelig også sådan, at vi har givet børnechecken et løft på 2.000 kr. årligt for de mindste børn.
Så det her forslag er blot endnu et lovforslag i rækken, der gør familiernes liv mere fleksibelt og gør, at familierne i højere grad kan indrette sig, som de ønsker.
Med de her meget positive ord skal jeg meddele, at Venstre støtter lovforslaget.
Carsten Hansen (S), 2006-01-18:
Det var bare, fordi jeg har læst forslaget sådan.
Det, jeg hørte hr. Morten Østergaard sige, var om en strategi over for kommunerne.
Selvfølgelig skal der en oplysningsindsats til, og dertil forudsætter jeg og Socialdemokratiet jo, at der er sat midler af fra ministeriets side.
Det sidste, jeg vil nævne, er, at jeg er glad for ministerens tilbagemelding om løbende evaluering, men det kunne være rart, og det vil jeg selvfølgelig stille et spørgsmål til ministeren om, hvis han vil vende tilbage, skal vi sige i løbet af et år eller halvandet og give Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg en tilbagemelding om, hvordan det går med det her, og hvad det er for nogle forbedringer, vi har lavet.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Jeg siger tak for ministerens besvarelse.
Der er måske noget, jeg har misforstået, men er det ikke en forpligtelse?
Jeg læser det sådan, at ministeren får bemyndigelse til at forpligte alle kommuner til at indføre det her.
Alle kommuner skal have den her mulighed for virksomhederne og medarbejderne.
Det sidste kan vi jo fastsætte.
Morten Østergaard (RV), 2006-01-18:
Jeg vil bare spørge, om der er nogen målsætning for udbredelsen.
Hvis man gør, som man har gjort hidtil i digitaliseringsindsatsen, nemlig antager, at det nok går af sig selv,
har man så sat nogen pejlemærker op for, hvornår man forventer, at det her er udbredt til virksomhederne?
Efter min bedste overbevisning er al erfaring inden for det her, at det ikke går af sig selv, og derfor er man nødt til at gøre en særlig indsats, også selv om det er meget lukrativt for virksomhederne at deltage.
Derfor vil jeg gerne spørge: Foreligger der konkrete målsætninger for udbredelsen af den her løsning, for hvornår den er tilgængelig i alle kommuner, og for, hvor mange virksomheder man forventer, der vil anvende den f.eks. ved årets udgang og ved næste års udgang?
Ole Sohn (SF), 2006-01-18:
Jeg synes, at forslaget taler for sig selv.
Ingen kan vel være imod at foretage administrative forenklinger og digitalisering.
Men jeg må nok sige, at jeg synes, at hr. Morten Østergaard stillede nogle højst interessante spørgsmål, som kan bidrage til at effektivisere realiseringen af det potentiale og den gevinst, der ligger.
Jeg ved ikke, om ministeren har svar nu, eller om vi kan få det uddybet skriftligt via udvalgsspørgsmål, sådan at vi kan få kvalificeret lovforslaget, få en evalueringsdato sat ind og en mere målrettet strategi og også få løst problemerne med lønmodtagernes signatur.
Jeg synes, det var meget fine bemærkninger, som kom fra Det Radikale Venstre.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-01-18:
Jeg skal ikke trætte Folketinget med at gentage de ting, som jeg har hørt fra fru Marion Pedersen, fra hr. Carsten Hansen og fra hr. Bent Bøgsted, som jeg alle er enig med, men blot sige, at i Det Konservative Folkeparti er vi altid glade, når det er sådan, at der sker regelforenklinger.
Det er til glæde for erhvervslivet og dermed til glæde for os alle sammen.
Det her er brug af moderne teknologi og regelforenkling, og det støtter vi.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-01-18:
Jeg synes, at jeg hørte beskæftigelsesministeren sige, at i virkeligheden er ligelønsredegørelser, foreslået her hvert tredje år, altså et bedre redskab efter beskæftigelsesministerens mening til at opnå ligeløn end at få afdækket lønforskellene ved hjælp af kønsopdelte lønstatistikker.
Er det ministerens holdning, for så synes jeg, det er i modstrid med de udmeldinger, vi hørte i forbindelse med valget om, hvor opsat ministeren var på at få indført de her kønsopdelte lønstatistikker.
Udgangspunktet er jo lønstatistikker og pligt til at udarbejde dem, men kan man på virksomhederne blive enige om noget, som man synes er bedre, for at lave politikker for, om mænd og kvinder har lige adgang til efteruddannelse, har lige adgang til at gøre karriere osv., så skal jeg da ikke stille mig hindrende i vejen for det og sige, at der er kun lønstatistik. Hr. Arbo-Bæhr må huske på en ting: Det at lave redegørelser forudsætter en aftale i virksomheden med medarbejderne.
Marion Pedersen (V), 2006-01-18:
Jeg er ikke sikker på, at jeg helt forstår spørgsmålet, så jeg tror, at vi skal tage det under udvalgsarbejdet.
Jeg er ikke helt med på, hvor det er, problemet er for hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jeg synes, vi kører i ring, og jeg kan ikke føje meget nyt til.
Der er helt klart sket en fejl, og den har videnskabsministeren givet en redegørelse for.
Han har beklaget den dybt over for Folketinget, og jeg har i dag gentaget beklagelsen på regeringens vegne, for selvfølgelig skal også en skriftlig gengivelse af, hvad der er sagt mundtligt, være korrekt.
Morten Homann (SF), 2006-01-18:
Jeg tror, der er mange, som er lidt rystede over, hvor vide rammer statsministeren som chef i virkeligheden giver sine ministre.
Jeg tror, de fleste opfatter det som slaphed og mangel på konsekvens, at det åbenbart kan lade sig gøre at give en manipuleret besvarelse til Folketinget, uden at det overhovedet får nogen konsekvenser.
Ikke engang antydningen af en irettesættelse har statsministeren givet videnskabsministeren.
Jeg tror også, der er mange, som synes, det er udtryk for foragt over for Folketinget, at statsministeren ikke har ønsket at gå ind i en nærmere drøftelse af sagen eller det spørgsmål, om der muligvis skal drages nogle konsekvenser af den over for videnskabsministeren.
Jeg har bare ét spørgsmål tilbage.
Ikke bare den samlede opposition i Folketinget, men også statsministeren har jo fået en henvendelse fra Folketingets Præsidium.
Er det statsministerens hensigt at besvare henvendelsen fra Folketingets Præsidium, eller vil Folketingets Præsidium få den samme gang sniksnak, som Folketinget er blevet udsat for her i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Hr. Morten Homann afslører med sit ordvalg, hvad det hele har drejet sig om.
Det har jo ikke været substansen, det har ikke været det reelle i det her.
Det har været en anledning til at få sagt nogle ukvemsord til regeringen og til mig, men lad nu det være.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-18:
»Vil statsministeren redegøre for sin rolle i 4Hsagen, herunder forklare, hvordan statsministeren i december 2003 uden videre kunne meddele 4H og LandboUngdom, at fødevareministeren ville løse de økonomiske problemer hos to af landbrugets ungdomsorganisationer?«
Som bekendt blev der i 2004 af fødevareministeren udarbejdet en bekendtgørelse, der sikrede, at LandboUngdom og 4H hvert år kunne få 5 mio. kr. i tilskud til deres aktiviteter.
Bekendtgørelsen blev udformet ensidigt til gunst for disse to organisationer og efter, at et andet tilskud nu ikke var til stede længere.
Forud for dette havde der været tvivl om, hvorvidt man kunne give sådan et tilskud, og statsministeren skriver jo i et brev til LandboUngdom, at han vil bede fødevareministeren drage omsorg for, at den her sag kommer på plads.
Det er på den baggrund, jeg spørger til statsministerens involvering i den sag, for det er jo kendt, at det er ensidigt at lave en sådan bekendtgørelse, og nu kan man altså se, at det er sket ved statsministerens bistand, ved, at han har meddelt LandboUngdom, at den sag skal bringes i orden: I skal have jeres 5 mio. kr.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Hr. Jens Peter Vernersens fremstilling af sagsforløbet er aldeles fordrejet, vil jeg gerne starte med at sige.
Sagen er den, at jeg i et svar af 22. december 2003 til det, der hedder Fællesudvalget for Midtog Sydvestsjællands LandboUngdom og 4H, bl.a. ordret har oplyst følgende: Jeg har fået oplyst, at fødevareministeren er opmærksom på de problemer, der er opstået for 4H og LandboUngdom, og at fødevareministeren søger at bidrage til at løse disse inden for de muligheder, der ligger i den såkaldte artikel 33ordning under landdistriktsprogrammet.
Jeg forstår, at fødevareministeren i den anledning har kontakt med Fællessekretariatet for LandboUngdom og 4H.
Og som jeg også har oplyst hr. Jens Peter Vernersen i forbindelse med et skriftligt § 20spørgsmål, har jeg i den forbindelse alene videregivet oplysninger, som Statsministeriet havde modtaget fra Fødevareministeriet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-18:
Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvis nu fødevareministeren, da brevet var kommet over – der er selvfølgelig gået kopi af sted – havde sagt, at det gør jeg ingenting ved, er statsministeren så et sekund i tvivl om, at så ville det have givet fødevareministeren voldsomme problemer?
Der er vel ikke nogen – heller ikke, når man hører statsministerens referat af brevet, som vi jo har aktindsigt i – der er i tvivl om, at et sådant brev er en lodret ordre til fødevareministeren om at sørge for, at der bliver lavet en bekendtgørelse, der sikrer, at LandboUngdom m.fl. kan få disse 5 mio. kr.
Der er vel ikke nogen som helst tvivl om, at det hænger sådan sammen.
Hvad ville der være sket, hvis fødevareministeren ikke havde gjort det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jeg må sige til hr. Jens Peter Vernersen: Jeg har overhovedet ikke været indblandet i den sag.
Jeg svarer på et brev, der kommer udefra, og for at kunne skrive det brev, beder vi om nogle oplysninger ovre fra Fødevareministeriet, der så giver nogle oplysninger, som vi videregiver i brevet.
Det er alt, hvad jeg er blandet ind i den sag med.
Jeg må sige til hr. Jens Peter Vernersen: Der er ikke fugls føde på den sag.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-18:
Statsministeren skriver jo i sit brev, at fødevareministeren søger at løse det problem, der er opstået.
Dermed går fødevareministeren i gang, meddeler sit system, at der skal laves en bekendtgørelse, og så laver man en bekendtgørelse, der giver LandboUngdom disse 5 mio. kr.
Der er vist ikke nogen som helst tvivl om, hvad det er, hvis vi anvender statsministerens egen sprogbrug fra den 5. juni 2001: Det er kammerateri, det er vennetjenester.
Det viser sig jo også, at da det kommer frem i offentligheden, bliver man nødt til at ændre bekendtgørelsen – det går jeg ud fra at statsministeren også er bekendt med – for alle siger
: Den her ensidige favorisering af en enkelt organisation, som man har sympati for, går ikke.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Jeg er bare nødt til at gentage over for hr. Jens Peter Vernersen: Jeg har på intet tidspunkt været involveret i sagsbehandlingen af den her sag.
Når jeg skal svare på sådan et brev, så ligger vi jo ikke inde med de fornødne oplysninger i Statsministeriet, for vi er overhovedet ikke involveret i den sag.
Så beder vi om at få nogle oplysninger ovre fra Fødevareministeriet, så jeg kan svare brevskriverne, hvilket da må siges at være høfligt at gøre.
Så skriver jeg, og alt, hvad jeg videregiver i brevet, er oplysninger modtaget ovre fra Fødevareministeriet.
Jeg har ikke udstedt nogen som helst form for besked eller ordre eller noget som helst til nogen som helst i denne sag.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-01-18:
Det kan godt være, at statsministeren ikke føler, at der er noget at komme efter, men sagen er, at statsministeren med sin handling og med sin besked om, at fødevareministeren løser opgaven, selvfølgelig har givet en besked.
Det er i øvrigt også det, som Fødevareministeriets juridiske kontor tilkendegiver senere.
Men det, det drejer sig om, er jo, at statsministeren fra starten af klart og præcist meddeler, at han ønsker den her opgave løst.
Ministeren søger en løsning på problemet, og dermed er det reelt statsministeren, der sikrer den urimelighed, der opstår ved, at man ensidigt giver LandboUngdom 5 mio. kr., som det viser sig man har anvendt til traktortræk og andre aktiviteter.
Det er noget af det, pengene er brugt til.
Det går jeg ud fra statsministeren er klar over, men det vender vi i øvrigt tilbage til senere.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-18:
Lad mig lige for en ordens skyld slå fast, at regeringen selvsagt ikke vil medvirke til at favorisere enkeltorganisationer i forhold til andre, ikke på nogen måde.
Det vil jeg gerne slå fast.
Men hvad angår den her sag og brevet, må jeg lige minde hr. Jens Peter Vernersen om, hvad der faktisk står i brevet.
Der står, at jeg har fået oplyst, at fødevareministeren osv. osv., og at fødevareministeren søger at bidrage til at løse disse.
Jeg gengiver bare, hvad jeg har fået oplyst ovre fra Fødevareministeriet og fra fødevareministeren, og det er det.
Jeg har selvfølgelig ikke på noget tidspunkt blandet mig i den sagsbehandling og har ikke noget ønske om at blande mig i en sådan konkret sagsbehandling.
Så jeg må sige til hr. Jens Peter Vernersen, at han i den grad er ude på et vildspor.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2006-01-18:
Jeg vil næsten sige det på den måde, at det mindste, statsministeren burde have gjort, var at sige til sin videnskabsminister i fuld offentlighed: Den form for manipulation er decideret utilstedelig, og det er første, sidste og eneste gang, jeg som leder vil se det.
Så havde jeg kunnet forstå det.
Det synes jeg er dybt beklageligt, det tror jeg sådan set også mange andre i Folketinget synes, og det er også en af forklaringerne på, at der ikke er holdt en konference om, hvordan samarbejdet mellem regering og Folketing kan forbedres.
Jeg kan slet ikke forstå, at statsministeren ikke kan se, at det er et problem.
Jeg ved godt, at statsministeren har et parlamentarisk flertal i Folketinget, men derfor kan man jo godt handle på en ordentlig måde.
Carsten Hansen (S), 2006-01-18:
»Mener ministeren, at alle former for eksklusivaftaler i Danmark skal omfattes af en kommende lov, der bringer Danmark i overensstemmelse med den nylig afsagte dom fra Menneskerettighedsdomstolen?«
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-18:
»Vil ministeren kommentere sagen om offentlig ansættelse af imamer i de danske fængsler og orientere om, hvorvidt ministeren overvejer at stoppe disse ansættelser i det danske fængselsvæsen?«
Jeg har et spørgsmål til justitsministeren, og det drejer sig om noget, man også kan læse i dagsordenen, nemlig om ansættelse af imamer i de danske statsfængsler.
Begrundelsen for, at jeg har valgt at stille spørgsmålet her i salen i dag, er, at lederen af Horsens Statsfængsel har udtalt, at man agtede at få en imam ansat ved Horsens Statsfængsel i forbindelse med, at man nu skal over på det nye østjyske statsfængsel, som er under opbygning i Horsens.
Derfor ønsker jeg justitsministerens holdning til, hvorvidt der overhovedet skal være ansat imamer i de danske statsfængsler.
Lene Espersen (KF), 2006-01-18:
Nu er det jo ikke nærmere præciseret i spørgsmålet, hvad der menes med sagen om offentlig ansættelse af imamer i de danske fængsler, men jeg er opmærksom på, at spørgeren i pressen for nylig bl.a. i forbindelse med presseomtale vedrørende ansættelse af en imam i det nye statsfængsel i Østjylland er citeret for den holdning, at der ikke bør anvendes offentlige midler til ansættelse af imamer i de danske fængsler.
Jeg går derfor også ud fra, at det er denne sag, der sigtes til i spørgsmålet.
Jeg vil godt udrydde en misforståelse, og det skulle være den misforståelse, at det er besluttet, at der skal ansættes en imam i statsfængslet i Østjylland.
Kriminalforsorgen har oplyst over for mig, at det, som det også har været fremme i pressen, ikke er tilfældet.
Når det er sagt, vil jeg imidlertid også gerne slå fast, at et fuldstændigt stop for, at der ved ansættelse eller på anden måde anvendes offentlige midler til imamer, der kan besøge de indsatte m.v., efter min opfattelse ikke er en farbar vej.
Trosfrihed og ikkediskrimination er fundamentale principper i det danske samfund og er noget, som vi skal værne om.
På fængselsområdet har disse principper da også fundet udtryk i både straffuldbyrdelsesloven og i de europæiske fængselsregler.
Efter straffuldbyrdelseslovens § 35 har en indsat således ret til at deltage i gudstjenester, der afholdes i institutionen, medmindre ordens- eller sikkerhedshensyn i det konkrete tilfælde gør det påkrævet at nægte det, samt ret til samtale med en præst eller lignende fra sit trossamfund.
Efter de europæiske fængselsregler er der også en forpligtelse til i rimeligt omfang at sikre de indsatte kontakt til en repræsentant fra deres trossamfund og efter omstændighederne gennemføre denne ret ved oprettelse af en fuldtidsstilling.
Kriminalforsorgen har oplyst over for mig, at retten til kontakt med en repræsentant for ens trossamfund langt hen ad vejen kan sikres ved, at frivillige fra forskellige trossamfund uden udgift for kriminalforsorgen besøger de indsatte.
Kriminalforsorgen har også oplyst, at når det i sin tid blev aktuelt at indsætte imamer, skyldtes det, at man i enkelte lukkede fængsler måtte konstatere, at behovet for religiøs bistand til et større antal muslimske indsatte bedst kunne dækkes på den måde.
Jeg er bekendt med, at der i de øvrige fængsler kommer en imam efter behov.
Jeg finder ikke grundlag for at ændre på den måde, de enkelte ekspeditioner løser opgaven med at opfylde de indsattes ret til kontakt med en repræsentant for deres trossamfund.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-18:
Sådan er det ikke i den her sag, kan jeg forstå.
Her er det sådan, at når der kommer et vist antal, som har den her trosretning, i et lukket fængsel, så vil staten også påtage sig den opgave at finansiere en præst med muslimsk baggrund, men jeg synes da, det burde være omvendt.
Lene Espersen (KF), 2006-01-18:
Jeg vil sige til hr. Hans Kristian Skibby, at jeg synes, hr. Hans Kristian Skibbys spørgsmål meget bygger på sådan noget af det, der er helt fundamentalt for den måde, vi tit indretter tingene på i Danmark, nemlig frivillighed.
Som jeg nævnte, er der også i dag i kriminalforsorgen steder, hvor man benytter sig af frivillige, der ulønnet påtager sig den opgave.
I det konkrete tilfælde har det altså vist sig, at behovet var så stort, at det mest hensigtsmæssige var at ansætte en imam.
Jeg skal ikke udtale mig om, hvor grænsen går for, hvornår man kan finde frivillige ordninger, og hvornår behovet bliver så stort, at man ud fra sådan en samlet ressourcemæssig betragtning ser, at det er mest fornuftigt at ansætte en imam.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-01-18:
Hvis man nu tager udgangspunkt endnu en gang i sagen fra Horsens, hvor den næstkommanderende på Horsens Statsfængsel har udtalt, at man vil lave sådan en aftale med en imam for at tilgodese det muslimske mindretal, som er indsat i Horsens Statsfængsel, så kan man ikke lade være med også at bemærke, at vi jo har kunnet se, at der er forelagt en stor spareramme for de danske fængsler.
Horsens Statsfængsel skal i budgetåret 2006 beskæres med 2,7 mio. kr. på sit driftsbudget.
Så kan vi jo ikke andet end at undre os ganske meget over, at man så vælger at bruge midler på at knytte imamer til danske fængsler.
Så siges det selvfølgelig fra ministerens side, at der netop i Horsens er tale om en frivillig ordning, men så spørger jeg omvendt: Hvad med Vridsløselille, Venstre Fængsel og Nyborg, de steder, hvor man bruger statslige midler på, at de her muslimske imamer er ansat til bl.a. at spille skak med de indsatte?
Hvorfor skal vi dog finansiere, at de skal spille skak med de indsatte?
Det kunne de indsatte da passende gøre med hinanden.
Lene Espersen (KF), 2006-01-18:
Nu synes jeg, det er vigtigt at få sagt først, at nogle steder har man frivillige ordninger, et enkelt sted har man fuldtidsansat en imam, og andre steder har man en deltidsordning.
Jeg synes, det væsentlige er at holde fast i, at der er nogle regler, som Danmark har forpligtet sig til at overholde, og som jeg med mit udgangspunkt også synes det er fuldt ud rimeligt at vi sikrer også bliver overholdt i alle fængsler, og det er princippet om, at man har en mulighed for at kunne dyrke sin religion, uanset hvilken tro man har.
Hvad man bruger tiden sammen med religiøse forkyndere og andre til, synes jeg sådan set, at man skal lade være op til de indsatte og de religiøse forkyndere.
Ofte vil man jo nok diskutere tro og trosrelaterede spørgsmål, men jeg ser ikke nogen grund til, at vi skal gå ind og regulere, hvordan imamer, præster og andre varetager deres opgaver i fængslerne.
Det har jeg fuld tillid til at de kan gøre på en betryggende måde.
Karen J. Klint (S), 2006-01-18:
Jeg vil gerne kvittere for ministerens svar, for jeg hører også til dem, der kan se noget positivt i, at vi konstruktivt bruger folk, og at vi bruger dem åbent og ærligt og ikke kun anvender frivillige kræfter.
Mit spørgsmål til ministeren er: Kunne der ikke også være noget trygt ved, hvis det var fuldt ansatte imamer, der også indgår mere i den personalekultur og i den ledelsesstrategi, som man tilrettelægger fængslets dagligdag efter, så det kunne bløde op på nogle konflikter og være med til at udglatte de spændinger, der ofte er i et fængsel?