Margrethe Vestager (RV), 2005-03-02:
Skønt det også er genfremsættelser, vi diskuterer her, vil jeg gerne knytte nogle få bemærkninger til dem ud over det, som var mit ordførerbidrag ved den første førstebehandling.
For det første må man glæde sig over, at det er lykkedes at få en ensartet ikrafttrædelsesdato for tilbageholdelsen af taxameter, for så vidt angår de korte og de mellemlange uddannelser og de lange videregående uddannelser.
Når man kan blive lidt bekymret for koordineringen og sammenhængen i vores uddannelsessystem, for så vidt angår korte, mellemlange og lange uddannelser, er det jo, fordi der, da de to forslag blev fremsat, var forskellige ikrafttrædelser, og at universiteterne skulle bruge et helt år ekstra på ligesom at komme i gang med det her, hvorimod man antog, at seminarier og erhvervsakademier, og hvad vi har, stort set kunne gøre det med et knips med fingrene.
Jeg håber ikke, at det er et tegn på, at der ikke koordineres mellem de to ministerier.
Hvis det er, så synes jeg, man skulle ændre sin praksis, sådan at der i højere grad kommer en sammenhængende tænkning i vores uddannelsessystem for unge voksne.
Det andet er, at det bekymrer os, at man stadig væk har så ringe et analytisk grundlag for at vurdere, hvad der vil være effekten af de ting, som sættes i værk her.
Der er ikke nogen sådan generel vurdering af, hvad der vil være fremtiden, hvordan institutionerne vil komme til at bruge det her, om den administrative byrde, som de vil skulle påtage sig for at kunne beregne, hvad det enkelte studie skal koste, vil stå mål med det, som man får ud af det ved at kunne sælge uddannelser.
Forslaget her betyder jo, at der på samtlige uddannelsesinstitutioner skal opbygges en administration, der kan vurdere, hvad en uddannelse koster, og som kan opkræve betaling for den.
Det synes vi er en stor administrativ byrde, når vi ser på de administrative byrder, som institutionerne har i forvejen.
Det tredje er, at vi også savner en egentlig analyse af det, som ligger under lovforslagene, både det, vi her behandler, og det, vi behandlede for et øjeblik siden, nemlig at uddannelsesinstitutioner, erhvervsakademier, seminarier, CVU'er og universiteter tilsyneladende har en sådan lidt, hvad skal man kalde det, loren optagelsespraksis, at man reelt ikke optager de bedste studerende, men optager de studerende, der har lyst til at komme, sådan at man kan få fyldt sine hold, og så man kan få udløst det taxameter, man har brug for for at få økonomien til at hænge sammen.
Jeg synes, det er et meget uheldsvangert rygte at have kørende, og jeg synes, det ville have været hensigtsmæssigt, hvis man havde brugt tid på at af- eller bekræfte det, så vi kunne få en direkte diskussion om, hvorvidt det var måden at gøre tingene på, og var sikre på, at uddannelsesinstitutionerne fik korrigeret deres opfattelse af, hvem det er rimeligt at optage, og hvem det ikke er rimeligt at optage.
Når vi ud over de bemærkninger, vi gjorde sidst, stadig er bekymrede for, om forslaget vil fremme internationaliseringen, er det bl.a., fordi CIRIUS' udmærkede høringssvar ikke er blevet imødekommet.
CIRIUS gør jo efter min opfattelse med rette opmærksom på, at mange udviklingsaftaler ikke er udvekslingsaftaler om, at når Peter bliver sendt til dig, kan du sende Mohammed til mig.
Det er ikke aftaler en til en, det er aftaler om, at jeres studerende kan bruge vores universitet eller vores erhvervsakademi, og at vores studerende kan bruge jeres.
Forslaget gælder kun for den første studerende, og derefter skal der være almindelige betalingsvilkår.
Det må alt andet lige betyde, at der bliver mindre udveksling og mindre internationalisering, men i Det Radikale Venstre tror vi, det er meget afgørende, at vores uddannelsessystem rummer en bredt sammensat og selvfølgelig kvalificeret – det siger sig selv – gruppe studerende, fordi det i sig selv giver kvalitet i uddannelsessystemet.
Når vi ser på stipendieforslaget, må vi sige, at i en tid, hvor man kan se nødvendigheden af at give støtte til at komme til landet, er det jo selvfølgelig udmærket med stipendier.
Men vi synes, det er en meget snæver måde, stipendierne skal uddeles på.
Det er ministeren, der vælger, hvilke uddannelser der gives stipendium til, og det fremgår meget klart af de svar, der er givet, at ministeren nok vil lade sig inspirere, men ikke af nogle, der permanent beskæftiger sig med området.
Ministeren vil vælge nogle, som kan bistå ved udvælgelsen, og det synes vi er for snævert.
Vi synes også, det er for snævert, at det kun kan ske inden for naturvidenskabs-, teknologiog merkantilområderne.
Vi tror, at danske medstuderende og danske uddannelsesinstitutioner, uanset på hvilket niveau de befinder sig, også kunne have god gavn af internationale studerende med en humanistisk baggrund, og det gælder i særdeleshed, hvis man gerne vil tiltrække de dygtigste, at det ville være hensigtsmæssigt med en helt anden bredde i stipendiegivningen end den, der er lagt op til her.
Vi har læst de svar, der foreløbig er kommet, og vi har en række uddybende spørgsmål under udvalgsbehandlingen.