Jens Peter Vernersen (S), 2006-03-29:
»I hvilket omfang vil ministeren tage ansvaret for den række af fødevareskandaler, der har været i Fødevarestyrelsen det seneste år, som forurenede hindbær, der har medført formentlig 5 døde og 1.000 syge, manglende samarbejde med SKAT vedrørende smileyer, manglende kontrolbesøg vedrørende smileyer osv.?«
Jeg har stillet det her spørgsmål om, i hvilket omfang ministeren vil tage ansvaret for en række af de fødevareskandaler, der har været i Fødevarestyrelsen det seneste år.
Det drejer sig om sagen med de forurenede hindbær, der formentlig medførte, at 5 døde, Jeg synes, man skal tænke over, hvor alvorligt det har været: 1.000 syge.
Og der er manglende kontrolbesøg vedrørende smileyer, hvilket vi har kunnet læse i pressen i dag, også manglende efterkontrol.
Man kan have fået en negativ smiley for 1½ år siden, og så kan den hænge der så lang tid, uden at det bliver tjekket, om det nu er blevet bedre.
Alle disse skandaler er jo hver især en følge af enkeltsager, og derfor spørger jeg: I hvilket omfang vil ministeren tage ansvaret for det her?
For enhver kan jo se, at når den slags sager kommer som i en perlerække, så er det altså, fordi der mangler ledelse i ministeriet.
Dansk Folkeparti har jo lige så stort et ansvar for det her, som regeringen har, nemlig at man skærer disse medarbejdere væk.
Hindbærsagen er jo et godt eksempel på, hvordan der tages ansvar.
Jeg tog ansvaret ved, at da det viste sig, at de procedurer og de regler, der har været gældende i mange år på det her område, og som altid har fungeret godt, i det her tilfælde ikke viste sig at være tilstrækkelige, så iværksatte jeg en række opstramninger netop for at undgå, at sådan noget skulle kunne ske i fremtiden.
Der er en uafhængig revisionsenhed, som vi har et udvalg bag, som også består af uafhængige folk, der har gennemført en revision af forløbet af den sag for at se, om der nu var truffet de tilstrækkelige foranstaltninger.
Man nåede frem til, at der af ministeren var truffet de tilstrækkelige foranstaltninger.
Det er et meget godt eksempel på det.
Også i de sager, vi har haft oppe her i dag, har jeg jo taget ansvar ved at tage fat i sagerne, sætte nogle foranstaltninger i gang og få undersøgt til bunds, om der er mere, vi skal gøre for at sikre, at det ikke kan ske.
Så der bliver faktisk taget ansvar for alle de sager, der måtte dukke op inden for området.
Derudover har jeg iværksat generelle foranstaltninger af ledelsesmæssig karakter i forhold til Fødevarestyrelsen og ministeriet for at sikre, at vi løbende udvikler Fødevarestyrelsens kontrol, så den bliver stadig bedre.
Når man har fulgt de her sager i pressen, har ministeren haft utrolig travlt med at fedte sagen af på alle mulige andre.
Så var det Danmarks Radio, der ikke fortalte ministeren, at de var i gang med at finde frem til den kødskandale, som har fyldt ret meget; så var det medarbejdere i styrelsen, der ikke lavede deres arbejde ordentligt; så var det ledelsen i styrelsen.
Jeg synes altså, at man, når man påtager sig ansvar, også må påtage sig konsekvens, men det kan vi vende tilbage til i næste spørgsmål.
Sagen er, at det der med, at man reparerer enkeltsager, jo kun skal give problemer, hvis man fortsætter med det, og det er man sikkert nødt til, fordi man har foretaget de nedskæringer, man har, i Fødevarestyrelsen, som går ud over fødevarekontrollen, og som går ud over utrolig meget.
Jeg synes egentlig, at ministeren skulle påtage sig det overordnede ansvar.
Det er jo ikke et spørgsmål om at sige, at nu ordner jeg den sag, for så bliver ministeren sagsbehandler; det er ikke det, det drejer sig om.
Så må man jo reagere på dem.
Det ville jo være det modsatte af at tage ansvar ikke at reagere på dem.
Men så vil jeg bare gøre opmærksom på, at der jo netop ikke er tale om, at vi i øvrigt handler enkeltsagsorienteret.
Der er netop tale om, at jeg har reageret overordnet, i den forstand at jeg over det seneste trekvarte år har fået omlagt måden, vi laver fødevarekontrol på.
Det træder i kraft her den 1. januar, så man generelt i Fødevarestyrelsen bedre kan målrette og prioriteret kontrollen derhen, hvor problemerne er.
Det er netop udtryk for en ledelsesmæssig beslutning af en overordnet karakter, hvor vi altså giver mulighed for, at vi i højere grad kan prioritere ressourcerne der, hvor der er problemer, til gavn for fødevaresikkerheden.
Jeg må sige, at det så vi et fantastisk eksempel på i aftes i tv's Kontant, hvor de jo fremdrog endnu en enkeltsag.
skulle nu ophøre med sit arbejde, og det, man kunne se, var sure rullepølser, og det var røde pølser med stålsplinter i.
Det, der skulle erstatte den kontrol, som ministeren er så glad for nu skal træde i kraft i form af effektivisering, var, at den medarbejder, som har opgaven, fratræder sit job og erstattes af seks eller syv tilfældige kontroller over året og så i øvrigt egenkontrol i Tulip.
Det er altså det, som ministeren har at byde på i den der omlægning.
Der er ikke noget at sige til, at det går så galt, som det går, og derfor bliver ministeren nødt til at sige: Ja, det er min ledelse af Fødevarestyrelsen, der er årsag til, at vi står, hvor vi står.
Men som det bliver fremstillet, lyder det da fuldstændig uacceptabelt, og sagen var jo også fremme før.
Jeg tror, at det var hr. Kristen Touborg, der nævnte den.
Det er da helt uacceptabelt, hvis en fødevarevirksomhed producerer fødevarer på den måde.
Det er derfor, at jeg også har indført en nultolerance, hvor vi må gribe ind over for den slags.
Det er da ikke til at holde ud for mig som forbrugerminister, at sådan noget kan finde sted.