runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Jeg skal betro hr. Henrik Dam Kristensen, at når vi taler EU-stof, er det ikke et politisk stunt, vi er ude i.
Tværtimod, det er virkelig både med forstanden og med hjertet, vi taler, når vi ser en faretruende udvikling i det EU-samarbejde, vi deltager i. Og så den hast, hvormed hr. Henrik Dam Kristensen og forslagsstillerne til forslaget til vedtagelse også lægger op til, det skal gå med hensyn til en ny forfatning med valgte præsidenter.
Spørgsmålet er jo nu, om vi skal have én eller to, jeg ved ikke, om vi skal have nogen.
Hele det scenarie med klar tale om flertalsafgørelser, fordi man sammenligner med huset her. Jeg må sige til hr. Henrik Dam Kristensen, at huset her er et parlament i en nationalstat, i en suveræn nationalstat, hvor vi taler det samme sprog i hele landet, hvor vi har demokrati og folkestyre, som vi forstår folkestyret, hvor det kan betale sig at lade sig inddrage. Hvor man kan følge med i debatten i aviser, man kan se tv om aftenen på sit eget sprog, man skal ikke have folk i tolkebokse for at finde ud af, hvad den anden siger, og hvor forhandlingerne foregår ude i korridorerne på sprog, som en stor del af befolkningen slet ikke kunne deltage i, hvis de overhovedet var til stede dér, hvor man forhandlede. Vi taler om noget helt andet, når vi taler om et EU-samarbejde.
Vi taler jo ikke om nationalstat, det går jeg
da ud fra
Men selvfølgelig, hvis man lægger til grund, at vi taler om EU som en nationalstat, så skal man selvfølgelig sammenligne med huset her osv., det hr. Henrik Dam Kristensen er ude i.
Så er det bare, jeg siger: Så lad os få
den helt ærlige tale
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Jo, vi var da godt nogle, der huskede udmeldingen og i øvrigt også kvitterede for den og desværre måtte konstatere, at hr. Keld Albrechtsen ikke kom særlig langt i sit eget parti
Det synes jeg så var ærgerligt, men det var jo resultatet af det.
Jeg deltager gerne i møder.
Jeg deltager gerne i diskussioner.
Jeg bruger gerne kræfter på, at vi kan finde hinanden, så lad os prøve det.
Men det, hr. Keld Albrechtsen og til dels også hr. Kristian Thulesen Dahl nærmest prøvede at foregøgle, var, at det kan lade sig gøre at lave en eller form for nationalt kompromis, som også dækker Enhedslisten og Dansk Folkeparti.
Dér sagde jeg bare: Lad nu være med at putte blår i øjnene på de mennesker, der skulle være så letsindige at sidde og følge debatten på det her tidspunkt af dagen.
Det ved vi jo godt ikke kan lade sig gøre, og at det i øvrigt heller ikke for noget af de to partier er politisk ønskeligt.
Må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl omkring flertalsafgørelser: Den måde, hr. Kristian Thulesen Dahl netop her argumenterede på, var netop den måde med, at vi kan bare ordne alting selv i Danmark.
Vi behøver sådan set ikke at blande os i alt det andet.
Og skal der være drev i det, skal vi nå de mål, vi gerne vil, så bliver der nødt til at være flertalsafgørelser i et samarbejde, som forhåbentlig nu skal rumme 25 lande
Jeg vil bare sige, at de steder, hvor vi gennem historien har set, at vi har fået flertalsafgørelser, er der så mange eksempler på, at det har været med til at løse problemer, har været med til at gøre EU til et mere dynamisk samarbejde, som fokuserer præcist på at løse de reelle problemer, der er.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Hr. Henrik Dam Kristensen er så aggressiv og stridbar, at man virkelig skal gøre en alvorlig indsats for at beherske sig for ikke at slå over i samme stil.
Men det skal jeg så ikke desto mindre gøre.
Det er jo også min jyske natur.
Dengang hr. Poul Nyrup Rasmussen var statsminister, havde vi den ordning, at når der skulle forhandles traktat, så blev alle partier indbudt.
Vi fremlagde alle sammen vores forskellige ideer.
Vi prøvede at finde ud af, om der var en fællesmængde, som vi alle sammen kunne arbejde for.
Så kunne det godt være, der var noget, det endte med, at vi ikke kunne blive enige om.
ordning.
Den har Socialdemokratiet så lagt væk, efter at man er kommet i opposition.
Det er lidt mærkeligt.
Jeg vil gerne spørge: Burde vi i virkeligheden ikke gribe det anderledes an?
Burde vi ikke sætte os ned og spørge, hvad der kunne være i en fællesmængde?
Kunne vi for eksempel blive enige om, at vi skal have en vandklausul i traktaten, så landene kan beskytte deres drikkevand?
Hvis vi kunne blive enige om det, eller der i det mindste var et flertal for det i Folketinget, så kunne det komme ind i et dansk udspil.
Så kan det være, det ender med, at hr. Henrik Dam Kristensen sammen med statsministeren til sidst vedtager nogle ting, som vi andre måske ikke er enige i.
Men hvorfor ikke vælge den metode, spørger jeg hr. Henrik Dam Kristensen, i stedet for den konfrontation, Socialdemokratiet nu har lagt op til?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Nu argumenterer hr. Henrik Dam Kristensen så for, at det er sådan, at enten har man ingen flertalsafgørelser, eller også har man flertalsafgørelser på hele dynen.
Det er jo det, hr. Henrik Dam Kristensen gør sig til talsmand for, at der skal være flertalsafgørelser som den absolutte regel på alle områder. Så siger jeg: Så flytter man demokrati og folkestyre fra nationalstaterne og dermed magt over til EU, men man kan ikke i EU etablere den form for demokrati og folkestyre, som vi har i nationalstaterne.
Derfor taber man noget, man udhuler noget.
Så er der også det, som jeg tillod mig at sige i min første korte bemærkning til hr. Dam Kristensen, i forhold til forslaget til vedtagelse på den måde, at man siger, at i øvrigt vil man styrke nationalstaterne og de nationale parlamenters rolle.
Man starter altså med at lave et kæmpe problem i forhold
til demokrati og folkestyre, og så kommer man halsende bagefter med noget.
Hvis det var sådan, at det, hr. Henrik Dam Kristensen præsenterede for os i dag, var, at det var på et helt afgrænset sæt områder, man skulle have flertalsafgørelser, mens enstemmighed selvfølgelig blev fastholdt på alle andre områder, så var det et helt andet udgangspunkt.
Men det er ikke det, hr. Henrik Dam Kristensen præsenterer.
Det er, at flertalsafgørelser efter Nicetraktaten og efter den kommende forfatningstraktat er det, EU opererer under, og enstemmighed er væk.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Jeg ville hellere fortolke det som engagement i forhold til nogle lidt provokatoriske spørgsmål, som jeg synes var spændende at forsøge at svare præcist på.
Jeg vil godt sige, at jeg ikke vil påtage mig ansvaret for, på hvilken måde der bliver indkaldt til møder.
Det kan og skal ikke være mit ansvar.
Jeg vil gerne endnu en gang kvittere for det, jeg også klart gav udtryk for før, at de steder, hvor det kan lade sig gøre at mødes, så lad os da gøre det, men lad være med at postulere, at det kan lade sig gøre at lave et nationalt kompromis, som også indeholder Enhedslisten og Dansk Folkeparti, omkring en fremtidig europæisk politik.
Det kan det ikke, og det skal det nok
heller ikke.
Må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl: For det første sagde jeg nu meget præcist indledningsvis, at flertalsafgørelser må blive reglen i et nyt samarbejde med 25 lande, men så er det helt klart, at der også er områder, som er af en sådan karakter, at her kan der ikke være flertalsafgørelser.
F.eks. hvis vi i fremtiden skal ændre traktaterne.
Man kan jo ikke have flertalsafgørelse om, hvorvidt et land kan sende sine soldater i krig osv., der kan være en række af sådanne områder, men hovedprincippet skal være flertalsafgørelser.
Men jeg synes, at hr. Kristian Thulesen Dahl trækker debatten i en forkert retning eller faktisk trækker den lidt nedad, når han siger, at vi har demokrati og måden at gøre det på i Danmark, og man kan ikke sammenligne det, der foregår i Europa, med det.
Det ved jeg nu ikke, om man ikke kan.
Man kan jo ikke have det sådan, at hele Folketinget skal deltage i det europæiske samarbejde, og alle andre landes parlamenter også skulle det.
Vi er jo nødt til at finde en eller anden mekanisme, så vi kan håndtere det - alene i forhold til landenes størrelse og den slags ting.
Men hvis Danmark skal have indflydelse på ting, som er helt afgørende for os som miljø, forbrugerbeskyttelse, indre marked osv. osv., så må det foregå i en konstruktion, som gør, at vi har indflydelse i forhold til vores lands størrelse, og så må man erkende, at skal der ske fremskridt på nogle af de områder, kan det kun ske ved, at der er flertalsafgørelser.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Ja, så lykkedes det endnu en gang hr. Henrik Dam Kristensen at køre den danske EU-debat af sporet.
Han vil godt deltage i nogle møder, selv om det er spild af tid.
Det er jo en fantastisk udtalelse.
Allerede før debatten er i gang, erklærer hr. Henrik Dam Kristensen, at den er spild af tid, og at vi jo alligevel ikke kan blive enige.
Jeg vovede faktisk pelsen med et udspil i mit eget parti for at få en dialog og en debat.
Men jeg kan forstå på hr. Henrik Dam Kristensen, at en dialog og en debat på tværs af lejrene i EU-debatten her i Danmark på forhånd er spild af tid.
Men det er da en ærlig melding, fuldstændig ærlig melding, der kommer her fra Socialdemokratiet.
Klog var den ikke.
Men jeg kan da tilsikre hr. Henrik Dam Kristensen, at hvis det skal være på den måde, så kan han godt få en debat på den gamle måde med skyttegrave og alt muligt.
Men han skal ikke komme og sige, at det var os, der ønskede den.
Det skal han ikke komme og sige.
Vi har forsøgt.
Jeg fremlagde også et papir for statsministeren med en række konkrete forslag.
Jeg spurgte Venstres ordfører, om man overhovedet ville drøfte konkrete forslag med os.
Det ville hun ikke svare på.
Men hun var dog mere høflig i sin afvisning end hr. Henrik Dam Kristensen.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-26:
Jeg synes, det er utroligt, at fru Charlotte Antonsen kan sige her, at Enhedslistens forslag ikke indeholder noget om demokrati.
Der er f.eks. det, vi havde om komiteerne.
Vi synes virkelig, det er et demokratisk fremskridt, at man ikke kan få ting igennem komiteerne, uden at der er flertal for dem. Vi synes jo, at det burde være sådan normalt, men sådan er det jo ikke i EU.
Er det ikke et enormt demokratisk fremskridt, at en befolkning i EU kan få lov til at sige: Vi vil ikke have pesticider i drikkevandet, vi vil ikke have det ene og det andet, og så få lov at gennemføre det?
Er det ikke et enormt demokratisk fremskridt, hvis den danske befolkning får retten til at sige nej til giftigt drikkevand?
Vi synes, det er et fantastisk demokratisk fremskridt, hvis den ret bliver givet, og problemet er, at det er den ret, der er under angreb.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Hr. Henrik Dam Kristensen understregede også heroppe for et øjeblik siden, at nu skal man have flere flertalsafgørelser.
Det er da en mere befriende klar tale end det, vi hørte fra fru Charlotte Antonsen omkring det.
Der havde det et eller andet med demokratiet at gøre.
Men altså flere flertalsafgørelser.
Det er jo noget, der umiddelbart trækker magt og indflydelse væk fra nationalstaten, det er klart.
Hvor man nu sidder med en ret til at sige nej og så regulere på nationalplan, så er det noget, man overfører til EU, og der kan man med et flertal nedstemme f.eks. Danmark.
For så at reparere lidt på det, eller måske er det ikke derfor, siger man, at der skal være »bedre rammer for inddragelse af de nationale parlamenter.«
Man laver altså en skade, og det siger hr. Henrik Dam Kristensen helt åbenlyst heroppefra, man giver mere magt til EU, som træffer afgørelse med flertal.
Ergo kan Danmark blive stemt ned, Folketinget kan blive stemt ned på sin holdning.
Og så skal man i øvrigt »prøve at inddrage det nationale parlament mere«? Der er flere andre ting, som på den måde fuldstændig modarbejder hinanden og viser, at det er en øvelse, hvor man i virkeligheden prøver at balancere det her igennem, så selvmodsigende er det.
Ærlighed kommer man nok længst med, og på et eller tidspunkt tror jeg også, at befolkningen finder ud af, hvad det er for et mummespil, man i virkeligheden er i gang med her, hvor man forsøger at give indtryk af noget andet, også i forslaget til vedtagelse, end det, man reelt gør.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Jeg kunne forstå, hvis man foreslog flertalsafgørelser på nogle helt bestemte områder, hvor der var en mulighed for konkret at argumentere for, at der ville det være fornuftigt, f.eks. på mindstesatser for selskabsskat.
Men at gå ind for afskaffelse af vetoretten som almindeligt princip og rettesnor i internationalt samarbejde er da en underlig tankegang. Men lad nu det ligge.
Jeg vil godt spørge hr. Henrik Dam Kristensen, hvorfor man har valgt en fremgangsmåde, hvor man går til møde med statsministeren, uden at de EU-kritiske partier deltager i det møde?
Ikke desto mindre sidder flertalspartierne og ordner tingene for sig selv.
Man inddrager ikke unionsmodstandernes bevægelser, og man tager efter min opfattelse ikke hensyn til de konkrete forslag, vi kommer med.
Så kan man jo godt forudse resultatet.
Så bliver det en folkeafstemning til sin tid, hvor der på forhånd er 40 pct. på den ene side og på forhånd 40 pct. til den anden side, og så ved vi ikke, hvordan det går.
Men vi ved med sikkerhed, at det bliver endnu en traumatisk oplevelse for mange mennesker i Danmark.
Hvorfor gør man det på den måde?
Det spørger jeg hr. Henrik Dam Kristensen om, for det forstår jeg simpelt hen ikke.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Hr. Søren Søndergaard svarer desværre ikke på spørgsmålet.
Det, jeg spørger om, er: Vil hr. Søren Søndergaard, vil Enhedslisten være med til at skabe større demokrati i EU ved at give det folkevalgte Europa-Parlament større indflydelse på landbrugspolitikken, så vi fremover kan se i en større sammenhæng, hvad befolkningerne ønsker af EU-samarbejdet, når vi taler pesticidrester, når vi taler dyretransport?
Eller vil man kun tale udenom og snakke om, at man skal have lov at bladre i ministrenes bøger, eller hvad ved jeg?
Demokrati, åbenhed er jo også det, der sikrer, at politikerne gør, som befolkningen ønsker.
Men det er det måske ikke for Enhedslisten?
Den var jo i hvert fald kemisk renset for et eneste ord om forbedring af demokratiet og effektiviteten, så det kan jo ikke komme bag på nogen, og det i hvert fald ikke er noget, som Venstre kan stemme for.
Jeg må altså have lov til at gentage - det godt kan være, at hr. Søren Søndergaard ikke har været EU-ordfører så længe for Enhedslisten - at når man ser på EU-samarbejdet, er der altså en klar sammenhæng mellem de ønsker, befolkningen har til EU-samarbejdet, og de beslutninger, der træffes, især på de områder, hvor det folkevalgte element, nemlig Europa-Parlamentet, har indflydelse.
Det er jo sådan, demokratiet fungerer.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Vil hr. Keld Albrechtsen være med til at rydde op?
Vil hr. Keld Albrechtsen være med til at rydde op i dyretransporterne?
Vil hr. Keld Albrechtsen være med til at rydde op i drikkevand og pesticidgrænseværdier?
Problemet i dag, som hr. Keld Albrechtsen i øvrigt udmærket ved, fordi hr. Keld Albrechtsen har været
EU-ordfører for Enhedslisten i mange år,
er, at disse spørgsmål ligger inden for landbrugspolitikken, og landbrugspolitikken er det eneste store område, hvor Europa-Parlamentet ikke har nogen indflydelse.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-26:
Jeg vil bare sige til fru Charlotte Antonsen, at hvis den danske befolkning bliver sat over for valget mellem på den ene side at få lov at være med til at vælge en formand for EU og på den anden side få rent drikkevand, så er jeg ikke i tvivl om, hvad den anser for at være mest relevant. Det, der er det interessante, når vi diskuterer EU's fremtid, når vi diskuterer forfatning, og når vi diskuterer konvent, er: Hvad er det, der er det vigtigste at få slået fast?
Nu er vi så ude i en stor diskussion, om det skal være en formand, hvor meget formanden skal have i løn, og hvad ved
Derfor vil jeg på vegne af Enhedslisten fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget henstiller til regeringen, at den i EU-konventet arbejder for, - at indføre en effektiv miljø- og sundhedsgaranti, der sikrer medlemslandene ret til at forbyde salg og anvendelse af GMO, pesticider, giftige kemikalier m.v., som kan skade sundheden eller miljøet, - at indføre en EU-offentlighedslov, som reelt indfrier de mange løfter om aktindsigt og åbenhed, som blev lovet med Amsterdamtraktaten, - at EU's medlemslande sikres en traktatfæstet ret til at opretholde eller indføre offentlig drift af institutioner, serviceydelser samt ret til at afvise udliciteringer og privatiseringer, - at de udemokratiske regler i EU's komiteer afskaffes, og der indføres stemmeregler på linje med dem, der eksisterer i Rådet, - at et kommende EU-charter ikke hindrer, at sager om Unionens og medlemsstaternes overholdelse af menneskerettighederne altid kan indbringes for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol som sidste og afgørende instans, og - at arbejde for at få indført regler for kontrol med lobbyisternes virksomhed i Unionen.«
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Jeg er fuldstændig enig i det sidste, hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, nemlig at med ærlighed kommer man længst.
De er meget gode til, synes jeg, retorisk at skyde os andre motiver i skoene.
Det har vi også set eksempler på her i dag.
Jeg skal ikke på den måde beslutte, hvem statsministeren inviterer.
Jeg vil bare sige, at når vi bliver inviteret, så kommer vi gerne.
Jeg så da også gerne, at vi tog en diskussion med hele Folketinget.
Men jeg vil også godt spørge: Helt ærligt, hvor meget tror hr. Kristian Thulesen Dahl, at det kommer til at nytte?
Er der noget, der bare ligner skyggen af en chance for, at der kan bygges bro over til Enhedslisten og Dansk Folkeparti, som jo har det her som et politisk stunt ind imellem også at være imod?
Det tror jeg ikke på.
For at være helt ærlig: Vi kan da også spilde hinandens tid med en hel masse møder, og jeg deltager gerne, men det skulle undre mig meget, hvis viljen til at nå et resultat var til stede, også fra den modsatte side.
Jeg vil godt sige omkring flertalsafgørelser til hr. Keld Albrechtsen: Dette samarbejde er så fyldt af, at kun når vi er gået et skridt videre og har lavet flertalsafgørelser, så har det rykket.
Også rykket, tror jeg, set med hr. Keld Albrechtsens briller og øjne.
Jeg har så ofte kunnet bruge eksemplet med hele miljøområdet.
Så tog vi mod til os
her i Danmark og sagde ja til også her at få flertalsafgørelser.
Og så - uanset hvordan man vurderer det - er det nu lykkedes at få miljø til at stå højt prioriteret i det europæiske samarbejde.
Internationalt set er det os, der driver værket.
Hvis man bare ønsker lidt, der kan være med til at løse problemerne, og de problemer vi står over for i den kommende tid,
Så bliver vi nødt til i et demokrati at have flertalsafgørelser.
Det har vi i øvrigt også herinde i huset.
Hvis vi så ikke har fået ret, så fortsætter vi med at prøve på at få det frem.
Det er vel ikke anderledes, end vi kender det her fra huset.
Som vi kender fra alle mulige andre demokratiske fora.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Jeg nævnte ikke et ord om før, at hr. Henrik Dam Kristensen var aggressiv.
Det gjorde jeg ikke.
Jeg tog det faktisk som udtryk for, at hr. Dam Kristensen var engageret i debatten.
Det synes jeg da bare er dejligt.
Jeg tror, det var en debat, hr. Dam Kristensen havde med hr. Keld Albrechtsen, det er fair nok. Så kan hr. Keld Albrechtsen gå op og mene, at der var aggressivitet i stemmeføringen.
Jeg synes bare, at der var udvist et engagement.
Det kan jeg godt lide.
Jeg kan godt lide den stil der.
Så der er ingen kritik af det fra min side i hvert fald.
At nationalstaten mister suverænitet er jo åbenbart.
Det er åbenbart.
Vi afgiver suverænitet efter grundlovens bestemmelser om at afgive suverænitet i et nærmere bestemt omfang.
For nogle af os kan det efterhånden være svært at finde ud af, hvad det nærmere bestemte omfang består af, og specielt med den forfatning, som tegner sig, kan det være endnu sværere at finde ud af, hvornår det her præcis handler om at afgive suverænitet.
Alene den diskussion, der bringes på bane med, at det nu skal være i EU-forfatningen, man tilkendegiver, hvad EU skal tage sig af, hvad der skal være delt kompetence, hvad der skal være national kompetence, er jo at vende tingene fuldstændigt på hovedet.
Jeg mener altså, at udgangspunktet er den danske grundlov, hvoraf det fremgår, at man kun kan afgive suverænitet til noget andet end nationalstaten, altså ud af nationalstaten, hvis det er i nærmere bestemt omfang. Så det at man nu lige pludselig i EU-forfatningen har behov for at skrive, hvad der er dens suverænitet, viser, hvad det er for en glidebane, man er på vej ud ad i forhold til det her.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Det, der fik mig til at gå ind i debatten, var hr. Kristian Thulesen Dahls forklaring på det dér med suverænitetsafgivelse.
Først forklarer hr. Kristian Thulesen Dahl omkring kompetencerne, og jeg var sådan set meget enig, men så var hr. Kristian Thulesen Dahls løsning, at så skulle hver enkelt af de nuværende 15 lande og i givet fald 25 lande gå hjem og skrive det ind i deres forfatning, grundlov, og så koordinere det efterfølgende.
Er det ikke mere enkelt og mere smart, det, vi er i gang med i øjeblikket, at det laver vi i et samarbejde i konventet imellem de 25 lande, i øvrigt stort set præcis som hr. Kristian Thulesen Dahl beskrev det lige før?
Det er da den eneste fornuftige, ordentlige måde at arbejde på, og det fortæller mig, at det parti, som er rundet af nogle, der gik imod bureaukrati, nu til enhver lejlighed gerne vil opfinde en hel masse mere bureaukrati.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Med sin store viden om EU-spørgsmål burde fru Charlotte Antonsen holde sig for god til at svare uden om mit spørgsmål, for hun ved jo godt, at når det gælder retten til at fremsætte forslag om beskyttelse af dyrene og maksimale transporttider, så tilhører denne ret alene Kommissionen, og derfor er det i den sammenhæng fuldstændig ligegyldigt, om Europa-Parlamentet bliver inddraget eller ej.
Fru Charlotte Antonsen ved jo godt, at spørgsmålet om det indgreb, der vil ødelægge vores drikkevand, afgøres i en komité, hvor Europa-Parlamentet jo ikke kan komme ind, for det er administrative komiteer, og det ved fru Charlotte Antonsen godt.
Det er hemmelige møder, som embedsmændene holder, hvor de træffer deres afgørelser, uden at nogen parlamentariker, hverken fra nationale parlamenter eller fra Europa-Parlamentet, er inddraget.
Det gælder jo også godkendelse af GMO og kemikalier og Kommissionens beslutning om, at den ikke vil fremsætte et lovforslag om vurdering af kemikalier.
Jamen det kan vi da godt diskutere, men det hjælper bare ingenting i denne her sammenhæng.
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål: Vil fru Charlotte Antonsen støtte, at Danmark rejser krav om sådanne konkrete garantier?
Lars Barfoed (KF), 2003-02-26:
Jeg vil gerne sige til hr. Thulesen Dahl, at når jeg synes, det er rigtigt, at vi får nogle afgrænsningsbestemmelser i EU's kommende forfatningstraktat omkring beføjelserne, er det da netop, fordi det ikke står klart nok, hvordan kompetencefordelingen er; det vil vi gerne have beskrevet mere klart.
Det er jo en forbedring, det må hr. Thulesen Dahl da give mig ret i, og der kan man altså ikke nå frem til noget andet resultat, end at der er behov for en mere klar kompetencefordeling, også så befolkningen ved, hvor grænserne for ens beføjelser går.
Så må det da være i EU's grundtraktat, at det bliver formuleret, hvad det er, EU skal tage sig af.
Det kan da ikke være i de enkelte landes forfatninger.