runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2005-10-05:
Nu mener vi sådan set bare, at når de værdistigninger, den formueophobning, som folk har uden at arbejde, kommer til udbetaling, bør den beskattes på lige fod med de lønindkomster, de har ved at arbejde.
Jeg har faktisk svært ved at forstå, at det skulle stride mod et af statsministerens tilbageværende principper.
Men det, der er kernen her, er jo det grundlæggende: Skaber det her større ulighed, eller gør det ikke?
Og der har jeg altså svært ved at forstå, at mennesker, der bor til leje eller bor i en del af landet, hvor huspriserne ikke stiger, ikke må opleve, at forskellen i økonomisk formåen til de mennesker, der har meget, meget store formuegevinster, som ikke beskattes, bliver større, altså at der bliver større ulighed.
Så kunne statsministeren jo bare sige: Jamen det er så en beklagelig konsekvens af vores politik, men det der med, at vi ikke går ind for ulighed, betyder ikke, at vi ikke godt kan være med til at skabe den.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Jo, men skulle vi nu ikke tage fat i realiteterne i alt det her med boligernes betydning for lighed og ulighed.
Så er der andre perioder, hvor boligpriserne falder, og så mindskes den økonomiske ulighed i samfundet.
Det er ikke noget nyt i, men det har bare ikke noget med hverken skattepolitik eller boligpolitik at gøre; det er i høj grad markedet.
Og der kan jeg jo nævne, at vi i 1980’erne havde en borgerlig regering, og der var faktisk en periode, hvor det gik nedad med boligpriserne.
Det betød, at den økonomiske ulighed blev mindre, og i resten af perioden holdt den sig faktisk uændret.
Så fik vi en socialdemokratisk ledet regering i 1990’erne, og fra cirka midten af 1990’erne og til omkring 2000-2001 steg ejendomsværdierne kraftigt, og det medførte, at der blev stigende ulighed i Danmark – under en socialdemokratisk ledet regering.
Jeg går da ikke ud og siger, at det var på grund af den politik, som den socialdemokratiske regering førte; det var på grund af boligmarkedet.
Og altså ærlig talt: Det går op nogle gange, og det går ned andre gange, og man er nødt til at se det over et meget langt forløb for at få et regulært billede af det.
Frank Aaen (EL), 2005-10-05:
Nej, altså det værste, der skete i 1990’erne under SR-regeringen, var, hver gang den nuværende statsminister havde fat i regeringen.
Det var, da man sænkede eller fjernede arveafgiften og formueskatten, sådan at de, der var allerallerrigest, fik en enorm skattelettelse.
Det var, da man sagde, at de unge arbejdsløse kunne nøjes med halve dagpenge sammenlignet med andre arbejdsløse.
Det var noget af det, der for alvor skabte ulighed i 1990’erne, og hver gang stemte statsministeren, der dengang ikke var statsminister, for de forslag fra den gamle regering.
Men kan vi ikke komme tilbage til boligspørgsmålet, som var udgangspunktet for den her spørgerunde?
Det, der er sket i de senere år, er, at boligpriserne særlig i Nordsjælland er eksploderet, og at der er gennemført en skattepolitik på boligområdet, der har været til gunst for dem, der bor i Gentofte med gennemsnitlig 27.000 kr. i årlig skattelettelse, mens dem i Grenaa har fået 0 kr. Lejerne i de almennyttige boliger har ikke alene ikke fået en skattelettelse, men har oven i købet måtte se, at denne her regering tager penge op af det almene boligbyggeris Landsbyggefond.
Kan vi ikke bare få en erkendelse af, at der er opstået en stigende ulighed på grund af regeringens boligpolitik?
Jeg vil faktisk lige sige til statsministeren: Der er ikke noget forslag fra Enhedslisten om at brandskatte boligejerne ved at hæve de løbende boligskatter, overhovedet ikke.
Så kan jeg i øvrigt lige sige, at statsministeren gjorde en fejl ved at sige, at boligskatterne ikke hæves under den her regering.
Det gør de jo.
Grundskylden vokser jo år for år.
Den grundskyld, som bliver opkrævet, overstiger i år 10 mia. kr., og den bliver endnu større næste år.
Så faktisk passer det ikke, hvad statsministeren står og siger.
Kan vi ikke bare lige få det på det rene?
Jeg prøver én gang mere: Når man fører en boligpolitik, der begunstiger boligejere i Gentofte Kommune med i gennemsnit 27.000 kr. om året, hvor den samme politik har en nulvirkning for dem, der bor i Grenaa, og er man så uheldig at bo i almennyttig bolig, så mister man penge, for der får man ikke nogen lettelse med boligskatten, tværtimod tager regeringen penge fra dem ved at tage penge op af Landsbyggefonden.
Altså, mange penge her, ingen der og færre der på grund af regeringens boligpolitik – øger det ikke uligheden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Det er jo ret sjovt.
Nu har jeg jo kendt hr. Frank Aaen igennem mange år og også helt tilbage fra hr. Frank Aaens gamle kommunistiske fortid, og den retorik, som hr. Frank Aaen nu betjener sig af, er nøjagtig den samme, som jeg hørte engang i 1970’erne fra hr. Frank Aaens side, den der kommunistiske retorik: Hvem kommer og opretter arbejdspladser som følge af, at man ændrer på ydelserne? Men det er jo slet ikke sådan, det moderne samfund fungerer, det er jo slet ikke på den måde.
Det her er jo ikke et sovjetisk samfund.
Det er et liberalt samfund, hvor der i øjeblikket er så meget kul på økonomien, at der oven i købet nu visse steder begynder at blive mangel på arbejdskraft.
Det vil sige, at der faktisk ikke sådan rigtig er mangel på job, sådan i det store og hele skriger man på arbejdskraft, og det gør jo heldigvis, at det også bliver lettere at få udsatte grupper i arbejde.
Jeg skal ikke granske folks hjerte og nyrer for at få at vide, hvad der får dem til at disponere på en bestemt måde.
Det, jeg bare kan se på tallene, som jeg har her, er, at hvis man kigger på antal nye modtagere, som er blevet selvforsørgende eller kommet på SU efter starthjælp, henholdsvis efter en sats, der svarer til kontanthjælpen,
så er efter 2 år mere end en tredjedel af dem, der er på starthjælp, kommet i beskæftigelse eller på SU, det vil altså sige er kommet i uddannelse, og det er mere end dem, som har fået hjælp på kontanthjælpsniveau.
I den henseende må man sige, at der virker den.
Jeg kan jo ikke granske hvorfor, jeg kan bare se, at den virker positivt.
Karen Hækkerup (S), 2005-10-05:
Det behøver såmænd heller ikke at være så langt, men hånden på hjertet: Hvis man nu kigger tilbage på den måde, statsministeren fungerede på som skatteminister i Schlüterregeringen, ville statsminister Anders Fogh Rasmussen anno 2005 så have belønnet og værdsat en minister, som havde håndteret sager, meldt ud politisk, tænkt selv og villet noget, eller ville statsministeren anno 2005 have irettesat sådan en minister, have været efter sådan en minister og have sikret, at der skulle være så meget fodslag, at det til sidst er fuldstændig umuligt at se, hvad de enkelte ministre mener?
Hånden på hjertet: Ville statsminister Anders Fogh Rasmussen anno 2005 ikke have fyret skatteministeren, der var under Schlüterregeringerne i 1980’erne?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
Det er jo en interessant debat, der kører om ulighed i Danmark.
Nu er det min mening, at det ikke så meget er et spørgsmål om, hvad folk siger, men nok så meget om, hvad folk gør og herunder, hvad regeringen gør.
Jeg hørte i går i statsministerens åbningstale statsministeren komme med en begrundelse for, at man indførte det såkaldte kontanthjælpsloft, med en sætning, som jeg har hørt mange gange før, nemlig: Det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er så begrundelsen, men det er egentlig ikke begrundelsen, jeg er interesseret i, for det, der er væsentligt, er effekterne af kontanthjælpsloftet.
Så derfor vil jeg bede statsministeren om at forholde sig til, om det ikke er korrekt, at kontanthjælpsloftet på trods af alle hensigter har medført større ulighed, og at de ramte personer er blevet fattigere.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Nej, jeg er meget uenig i den fremstilling.
Loftet over kontanthjælpen sigter netop på, at det skal kunne betale sig at arbejde, og det bedste middel til at undgå for stor ulighed i vores samfund er, at der er flere, der kommer i job, og at der er færre, som er på passiv overførsel.
Derfor kan jeg godt allerede fra indledningen af den lange debat, vi får her i eftermiddag om lighed og ulighed, sige: Enhedslisten og regeringen er fundamentalt uenige i synet på socialpolitik.
Det, Enhedslisten står for, er en passiv socialpolitik.
Det, Enhedslisten står for, er at måle socialpolitikken på størrelsen af de passive ydelser.
Det, regeringen står for, er en aktiv socialpolitik; det er en politik, der går ud på at få folk i job, for jo flere der kommer i job, jo mindre bliver uligheden i det danske samfund.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
Bare for et syns skyld vil jeg sige, at det her er beskæftigelsespolitik, vi snakker om, ikke socialpolitik.
Men bortset fra det er det jo interessant at se, om det rent faktisk er lykkedes at få flere i arbejde, om det er lykkedes ved hjælp af et redskab som at nedsætte folks ydelser at få flere i arbejde.
Der vil jeg bare bede ministeren om at bekræfte, at enhver forestilling om, at kontanthjælpsloftet skulle betyde, at flere af de mennesker, der er på langvarig kontanthjælp, er kommet i arbejde, ikke har holdt stik.
Det er sådan, at en undersøgelse fra SFI har vist, at det ikke har betydet, at flere er kommet i arbejde.
Hvis man endelig skulle sige noget, var det, at det snarere er tværtimod, og det vil sige, at effekten på bundlinjen er, at flere mennesker er blevet fattigere.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Den konklusion vil jeg ikke anerkende.
Den undersøgelse, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr her omtaler, er en undersøgelse, der er foretaget over en meget kort periode for det første.
Der skal en længere periode til for at se, at virkningerne slår fuldt igennem.
Det andet er, at den måde, undersøgelsen er lavet på, ikke tager højde for, at der er nogle, som kan have disponeret sådan, at de simpelt hen undgår at komme på kontanthjælp på grund af udsigten til en lavere ydelse.
Det kan man jo af gode grunde ikke gøre op i tal.
Den tager heller ikke højde for, at der faktisk er nogle, som bliver motiveret til at komme i beskæftigelse, inden de rammer loftet, altså den lavere ydelse.
Det kan sådan en undersøgelse af gode grunde heller ikke tage højde for, så derfor kan jeg ikke anerkende hr. Jørgen Arbo-Bæhrs konklusion.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
Vil statsministeren i det mindste anerkende, at alt, hvad der er foretaget af undersøgelser af virkninger af kontanthjælpsloftet, har vist, at de ca. 19.000 personer, som er blevet ramt af det, er blevet fattigere, og dermed at det har medvirket til at skabe øget ulighed i samfundet, og at der ikke er lavet nogen som helst andre undersøgelser, der peger i nogen som helst andre retninger?
Det er det, som er fakta i dag.
Det kan godt være, at statsministeren måske efter 10 år eller 20 år kan komme med en undersøgelse, der viser, at flere kom i arbejde.
Det er bare fuldstændig irrelevant for, om det her har skabt mere ulighed, eller om det ikke har skabt mere ulighed.
Frank Aaen (EL), 2005-10-05:
Ja, og man kunne jo f.eks. sætte lønnen op for de butiksansatte i Netto og andre steder, hvor der er en utrolig lav løn, eller inden for det offentlige for f.eks. pædagogmedhjælpere.
Det var da i hvert fald en god vej at gå.
Men tilbage til spørgsmålet.
Men når vi nu kan se, at folk faktisk er blevet fattigere på grund af det, der er sket, altså at familier i praksis og i virkeligheden kan mærke på deres egen krop, at de er blevet fattigere, og at uligheden dermed er vokset, hvad vil statsministeren så gøre ved det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Jamen jeg anerkender hverken hr. Frank Aaens udgangspunkt eller hr. Frank Aaens konklusion.
Det, man også skal tage i betragtning, er, at loftet over kontanthjælpen – som vi jo i øvrigt har gennemført med et meget bredt flertal her i Folketinget, fordi et meget bredt flertal kan se, at det altid skal kunne betale sig at arbejde – er lavet sådan, at vi til gengæld har gjort det mere attraktivt for kontanthjælpsmodtagere at tage et arbejde ved siden af.
Blot man har 5 timers arbejde om ugen, ophæver det virkningen af loftet.
Det understreger jo også det, der er sigtet med ordningen.
Det er aktiv social- og beskæftigelsespolitik, det er at få folk i arbejde i stedet for at fastholde dem på passiv forsørgelse, sådan som det tilsyneladende er Enhedslistens udgangspunkt.
Frank Aaen (EL), 2005-10-05:
Det sidste er naturligvis ikke korrekt.
Vi har her i Folketinget fremsat forslag om at skabe titusindvis af flere arbejdspladser, så der er ikke nogen tvivl om, at det også er vores målsætning.
Men jeg vil gå tilbage til det, statsministeren begyndte sin besvarelse med, nemlig at statsministeren ikke anerkender det, jeg sagde.
Det, jeg sagde, var, at der altså er tusindvis af familier i dette land, som rent faktisk er blevet fattigere – som uanset statsministerens hensigter er blevet fattigere – og når statsministeren siger, at han ikke kan anerkende det, betyder det så, at statsministeren vil påstå her over for Folketinget, at der ikke er nogen familier her i landet, der er blevet fattigere, fordi man har sænket kontanthjælpsbeløbene?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Lad os lige holde fast i nogle kendsgerninger.
Den første kendsgerning er, at Danmark er det samfund i verden overhovedet, hvor der er den mest lige indkomstfordeling.
Det kan hr. Frank Aaen ikke komme uden om: Danmark er det samfund i verden, hvor der er størst lighed.
Det er det første.
Det andet er, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, og jeg kan altså ikke forstå, at hr. Frank Aaen ikke vil anerkende det synspunkt.
Det virker da mærkeligt på mig, at et parti i Folketinget faktisk går ind for, at det ikke skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg synes, det er sund fornuft, at man skal hjælpe dem, der har hjælp behov, med ordentlige ydelser.
Men det er dog også sund fornuft, at det skal være sådan, at hvis man tager et arbejde, har man mere ud af det, end hvis man er på passiv overførsel.
Ellers låser vi jo mennesker fast uden for arbejdsmarkedet, for de har i hvert fald ikke nogen økonomisk tilskyndelse til at tage et job, hvis de ingen som helst ting har ud af det.
For mig er det sund fornuft og aktiv social- og beskæftigelsespolitik at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde.
Frank Aaen (EL), 2005-10-05:
Det er da lidt underligt.
Vi har en statsminister, der så energisk forsvarer en ulighedsskabende politik, og så kan vi ikke få det mindste argument for, hvorfor den skulle virke.
Altså, der må da være en eller anden form for logik bag den politik, regeringen og statsministeren står for.
Jeg går ud fra, at statsministeren er enig i, at der ikke er nogen, der opretter stillinger, bare fordi statsministeren beslutter, at nogle skal på lavere kontanthjælp.
Hvad er det så, der er mekanismen?
Er det sådan, som vi heller ikke rigtig kunne få nogen svar på lige før, at det, der er regeringens politik, er, at bare vi sænker kontanthjælp og dagpenge meget nok, så forsvinder arbejdsløsheden?
Er det det, der er regeringens politik?
Eller hvad er logikken?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Hr. Per Clausen kan da have ret i, at det kan være fornuftigt at se på konkrete tal, så lad mig tage et konkret eksempel – et helt konkret eksempel.
Lad os tage en familie, hvor begge ægtefæller er på arbejdsmarkedets mindsteløn.
Familien har to børn i institution og en månedlig boligudgift på 4.300 kr.
En sådan familie har et disponibelt beløb på 13.800 kr. efter bolig- og daginstitutionsudgifter, og hvis vi sammenligner det med et ægtepar, hvor begge er på kontanthjælp, men i øvrigt lever under nøjagtig de samme forudsætninger, har en sådan familie 13.400 kr. om måneden til rådighed.
Det vil sige, at for den første familie er der kun 400 kr. om måneden i gevinst ved at være i arbejde, og det kan da ikke være rimeligt.
Det er derfor, vi har lavet et loft, som i dette konkrete eksempel betyder, at der er en gevinst på 1.700 kr. ved at gå i arbejde, og det er efter min mening ikke at skabe fattigdom.
Det er udtryk for en aktiv socialpolitik, der giver et incitament til at tage et job.
Per Clausen (EL), 2005-10-05:
Vi nærmer os måske alligevel kernen i regeringens politik, for det, statsministeren siger nu, er jo, at den måde, man får folk i arbejde på, er ved at nedsætte de sociale ydelser.
Det er det, statsministeren siger.
Jeg vil godt have bekræftet, om det er regeringens politik, for så er det jo regeringens politik at ønske øget ulighed, ganske vist med det smukke formål at få folk i arbejde.
Men forudsætningen for, at folk kan få arbejde, er jo ikke bare, at man bliver så fattig, når man er på kontanthjælp, at man kæmper desperat for at få et arbejde, men også at der er et arbejde at få.
Jeg synes sådan set, at statsministeren nu bekræfter, at det ikke alene er en konsekvens af regeringens politik, men at det er formålet med regeringens politik at skabe større social ulighed, og at man derfor nedsætter ydelserne til de folk, der er på kontanthjælp.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Jeg tror egentlig, at hr. Per Clausen selv er klar over, at det, han siger, er forkert.
Det er jo netop ikke regeringens politik generelt at nedsætte overførselsydelserne, jeg har tværtimod flere gange erklæret, at det gør vi ikke, og det vil vi ikke.
Men jeg har samtidig sagt, at når der er nogle hjørner i vores system, hvor man kan påvise, at det ikke kan betale sig at arbejde, har vi, vil jeg sige, næsten en pligt til at sørge for, at det altid kan betale sig at arbejde, for hvad er virkningen af, at det ikke kan betale sig at arbejde?
Det er jo, at mennesker faktisk låses fast i årevis uden for arbejdsmarkedet, så de kommer længere og længere væk fra aktiv beskæftigelse og dybere og dybere ind i passiv overførsel.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
Jeg prøvede at starte med at sige, at man jo ikke altid skal tage folk for det, de siger, men for det de gør.
Men lad mig prøve at gøre det nogenlunde forståeligt, så selv statsministeren forstår, hvad det er, jeg spørger om.
Jeg spørger ikke om hensigter eller agt, eller hvad pokker det nu kan være, men helt konkret om konsekvenserne af kontanthjælpsloftet.
Den enlige mor på Fyn, hvis brev jeg har her, har i sidste måned fået sin kontanthjælp nedsat med knap 1.100 kr. på grund af kontanthjælpsloftet. Hun havde altså 1.100 kr. mindre i den måned, end hun ellers ville have haft, og jeg vil bare have ministeren til at svare på: Er en af de personer, som jo er blandt de økonomisk svageste, og som har fået nedsat sin ydelse med 1.100 kr., blevet 1.100 kr. fattigere, eller er hun ikke blevet 1.100 kr. fattigere?
Det er bare for, at vi kan få det skåret ud i pap.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr ved jo godt, at her i Folketingssalen kan jeg ikke kommentere enkelteksempler, hvor jeg ikke kender forudsætningerne.
Jeg vil bare gentage, at sigtet med den ordning, der er lavet, både er at fastholde ordentlige ydelser til mennesker, der har hjælp behov, og fastholde, at det skal kunne betale sig at arbejde, og det er jo faktisk sådan, at det går rigtig godt i samfundet.
Beskæftigelsen stiger, og arbejdsløsheden falder, så der er faktisk flere, som kommer i arbejde, og det allerbedste middel til at sikre social fremgang for de mennesker, der hidtil har været ledige, er jo at skaffe dem i arbejde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
»Når statsministeren understreger, at det ikke er regeringens politik at øge uligheden i samfundet, vil ministeren så erkende, at indførelsen af den særligt lave starthjælp/introduktionsydelse har medvirket til at øge uligheden i samfundet?«
Endnu en gang vil jeg understrege, at heller ikke dette spørgsmål er stillet ud fra de hensigter, regeringen kunne have med at indføre starthjælpen, men ud fra konsekvenserne af starthjælpen.
Man må jo sige, at for de mennesker, som er på starthjælp eller den tilsvarende introduktionsydelse, er konsekvensen af nedsættelsen af ydelserne endnu større end konsekvenserne af kontanthjælpsloftet.
Undersøgelser har vist, at godt nok er nogle røget ud af systemet, men det har ikke betydet, at flere er kommet i arbejde, så derfor er konsekvenserne af starthjælpen på linje med konsekvenserne af kontanthjælpsloftet: Flere mennesker er blevet fattigere, og dermed er uligheden i Danmark vokset.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr siger, er simpelt hen ikke rigtigt.
Men lad mig lige først sige, at starthjælpen, som jo er lavere end kontanthjælpen, er indført af to grunde: For det første har vi indført
et, om jeg så må sige, optjeningsprincip, som betyder, at man skal have boet i Danmark i 7 år for at kunne få de fulde ydelser i det danske overførselssystem, og jeg synes faktisk, det er rigtigt at have sådan en ordning.
Det kan ikke være sådan, at man bare uden videre kan rejse til Danmark og komme på fulde ydelser.
Det er rimeligt nok, at man skal have en vis tilknytning til Danmark, før man kan få fulde og hele ydelse.
Den anden grund til, at vi har indført ordningen, er netop, at vi vil give en tilskyndelse til at tage arbejde, og at vi vil give en tilskyndelse til at få en uddannelse.
Tallene viser også, at starthjælpen virker i den retning.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-10-05:
Med hensyn til det sidste har så vel beskæftigelsesministeren som integrationsministeren her i Folketingssalen givet mig ret i, at der ikke kan siges noget som helst om, at starthjælpen skulle have betydet øget beskæftigelse.
Sandheden er, at mange af de mennesker, der får starthjælp, er ægtepar, og når den ene får arbejde, betyder det, at den anden falder helt ud af systemet og ikke kan modtage noget som helst.
Det er det, der er den reelle effekt, og det er det, der blev bekræftet af den undersøgelse, som beskæftigelsesministeren og integrationsministeren selv lavede.
Men lad mig så lige tage det med, at det skal kunne betale sig at arbejde, som det jo er hensigten.
Jeg vil bare spørge: Hvad er det helt præcis for nogle job, som folk, der ikke har boet her i landet i 7 år, kan få tilbudt, så de kan komme ud af den fælde, de står i som starthjælpsmodtagere?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-10-05:
Vi kan jo konstatere, at det går ganske godt i øjeblikket med at øge beskæftigelsen og nedbringe ledigheden, og her i Folketinget er der jo indgået et meget bredt forlig mellem regeringen og oppositionen om en bedre integrationsindsats, som sigter på flere job og mere uddannelse til indvandrere.
Lad mig sige, at det, jeg sagde før om, at ordningen virker, er baseret på tal fra Arbejdsdirektoratet, hvor man har sammenlignet indvandrere, som er på en sats, der svarer til kontanthjælpen, med nogle, der er på en sats, der svarer til starthjælpen, som altså er lavere.
Det viste sig faktisk, da man gjorde op efter 2 år, at af dem, der har været på starthjælp, er der flere, der er kommet i arbejde eller kommet i uddannelse og får SU, end af dem, der har været på fuld kontanthjælpssats.
Derfor er det helt klart, at starthjælpen virker i den rigtige retning.
Frank Aaen (EL), 2005-10-05:
Det ser ud, som om statsministeren mener, at statsministeren er klogere end sin egen beskæftigelsesminister, og det kan da meget vel være.
Men fakta er, at der er kommet et utal af tal og undersøgelser frem, der viser, at starthjælpen ikke har bragt nogen i arbejde og ikke er en vej til at få folk i arbejde.
Hvorfor skulle det egentlig være sådan, at det at sætte ydelsen ned for folk får flere i arbejde?
Har statsministeren nogen sinde mødt en arbejdsgiver, der siger: Hov, starthjælpen er lavere end almindelig kontanthjælp, og når folk er blevet sat på nedsat hjælp, må jeg oprette nogle flere stillinger?
Har statsministeren nogen sinde hørt en arbejdsgiver sige sådan?
Eller hvorfor er det nu, at starthjælpen skulle få flere i arbejde?