Helge Adam Møller (KF), 2006-01-10:
Jeg ved ikke, om den folkekære skuespiller Buster Larsen, som døde for en del år siden, sidder et sted oppe i Himlen og kan følge debatten.
Men hvis han gør det, tror jeg, han glæder sig over, at forslaget ikke er indført i dansk lovgivning, for så skulle han jo sættes 2 år i fængsel.
Det var, hvad Buster Larsen sagde, og jeg kan jo se, at forslaget ikke bare omhandler Dannebrog.
Der står faktisk, at den, der offentligt forhåner Danmark eller det danske flag, kan sættes i fængsel i indtil 2 år, og at kalde Danmark et lorteland er vel en offentlige forhånelse.
Men sådan gik det jo ikke.
Jeg bliver også meget gal, hvis der er nogen, der forhåner, besudler, træder på eller afbrænder Dannebrog.
Sådan har alle vi Konservative det, sådan tror jeg også alle fra Dansk Folkeparti, alle fra Socialdemokratiet og sågar også alle fra De Radikale har det, og sådan tror jeg også stort set alle danskere har det.
Så er spørgsmålet, hvad vi skal gøre på baggrund af den reaktion.
Skal vi sige, at det er forbudt at komme med de ytringer, som vi bliver gale over, og som vi føler er forkerte?
Eller skal vi leve op til det, der står i grundloven, nemlig at vi har ytringsfrihed, og at det også er tilladt at ytre sig om de ting, vi bliver gale over og sure på, men at det til gengæld er vores pligt som medlemmer af både Dansk Folkeparti, De Konservative og Venstre at imødegå dem, skælde dem, der kommer med ytringerne, ud og sige, hvorfor det ikke må være sådan, og så tage debatten?
Det fremgår jo meget klart af forarbejderne til loven, at det var af udenrigspolitiske årsager for ikke at komme i konflikt med fremmede lande.
De må selv regulere deres ytringsfrihed, amerikanerne og franskmændene og svenskerne, men de skal ikke blande sig i vores ytringsfrihed.
Den regulerer vi selv her i Danmark.
Jeg skal for øvrigt sige, at amerikanerne jo har en tilsvarende regel.
Hvis man brænder Stars and Stripes af i USA, er det heller ikke strafbart, og den amerikanske Kongres diskuterer det næsten hvert år, fordi der også derovre er nogle, der spørger, hvorfor man må gøre det.
De sætter altså også ytringsfriheden højest, de har altså samme holdning, som et stort flertal i Danmark har haft hidtil, og den synes jeg at vi skal beholde.
Lad mig minde om, hvad jeg altid selv har syntes er en af de flotteste bemærkninger, når man diskuterer ytringsfrihed – hvad enten han så har sagt det direkte, eller det er noget, der er blevet tillagt ham.
Den franske filosof Voltaire skulle for ca. 250 år siden have sagt til en politisk modstander, som han var dybt uenig med: Dine udtalelser er mig vederstyggelige, men jeg vil til min dødsdag kæmpe for, at du har ret til at komme frem med dem.
Se, det var en flot udtalelse!
Lad mig så her til sidst sige noget til forslagsstillerne, som jeg er enig med på andre områder.
Det har også noget med ytringsfriheden at gøre: Hvordan kan man på den ene side kræve frihed til at såre andre menneskers religiøse følelser, som Dansk Folkeparti, jeg selv og mange andre kræver i forbindelse med eksempelvis tegningerne i Jyllands-Posten?
Jeg synes ikke, det var klogt og rigtigt at gøre det, men vi har ret til at såre millioner og atter millioner af menneskers religiøse følelser.
Men hvorfor vil man så på den anden side smide dem i fængsel, som krænker vore nationale følelser?
Skal der ikke være lighed for Loke så vel som for Thor?
Ytringsfriheden er det afgørende for os.
Vi tager afstand fra dem, der forhåner, og vi kæmper imod dem, men vi gør det med argumenter og ikke med fængsel og straf, og derfor stemmer vi imod lovforslaget.
Jeg har klart og tydeligt redegjort for, og det gjorde justitsministeren også, hvorfor der er den forskel mellem udenrigspolitiske og danske hensyn, så det synes jeg ikke vi kan komme nærmere.
Så må jeg lige gøre opmærksom på, at det jo ikke kun handler om at brænde Dannebrog af.
Der står forhåne Danmark eller forhåne Dannebrog, altså at træde på det eller gøre andre ting, og jeg er helt enig i, som jeg startede med at sige, at det er ting, som jeg bliver gal over, og som 99 pct. af alle, der bor i Danmark, bliver gale over.
Men spørgsmålet er bare: Skal vi begrænse ytringsfriheden, hver gang vi bliver gale over handlinger?
Hvor skal vi så stoppe?