Lene Espersen (KF), 2004-11-18:
Beslutningsforslaget fra SF opfordrer regeringen til at udvikle bedre straffe med henblik på at forhindre tilbagefald til ny kriminalitet.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at jeg er enig med forslagsstillerne i, at der skal gøres en stor indsats for at undgå tilbagefald til ny kriminalitet, herunder ved en forebyggende indsats.
Men når det er sagt, må jeg også understrege, at det er min overbevisning, at der allerede i dag eksisterer et velfungerende system med tilbud om behandling og undervisning m.v. til indsatte.
Efter min opfattelse er forslagsstillernes nipunktsplan derfor unødvendig.
På nogle punkter indeholder nipunktsplanen desuden nogle forslag, som efter min opfattelse ikke er hensigtsmæssige.
Det fremgår af forslagets punkt 1 og 2, at der i forbindelse med førstegangskriminalitet skal foretages en vurdering af boglige færdigheder, sociale kompetencer, mentale færdigheder, eventuelle psykiske lidelser m.v., som kan danne baggrund for en indsats over for den enkelte.
Det fremgår endvidere, at fordelingen af indsatte på de forskellige typer afsoningsanstalter skal ske på baggrund af deres konkrete personlige forhold.
Til disse to punkter kan jeg oplyse følgende: Afgørelsen om valg af afsoningsinstitution træffes i dag på grundlag af de oplysninger, som Direktoratet for Kriminalforsorgen modtager fra politiet.
Det vil typisk sige dommen, en eventuel mentalerklæring eller personundersøgelse, afgangsbedømmelser og andre oplysninger fra tidligere afsoninger og, hvis den dømte er varetægtsfængslet efter dom, oplysninger fra det arresthus, hvor pågældende er indsat.
Ifølge kriminalforsorgens flerårsaftale for perioden 2004-2007 skal der ske en målretning af behandlingsindsatsen i fængslerne.
Et af disse initiativer er implementering af en bedre visitationsprocedure.
Direktoratet for Kriminalforsorgen har nedsat en projektgruppe, der står for denne implementering.
Det er besluttet, at forbedringen af visitationsproceduren skal ske i to led:
Det første led er etablering af et visitationsværktøj.
Projektgruppen arbejder med at indføre et egentligt visitationsværktøj, OASys, der skal anvendes til at udarbejde en profil af indsatte.
Systemet er udviklet i England og er ved at blive indført i både Holland og Norge.
Dette arbejde forventes at strække sig over en længere periode.
Visitationsværktøjet skal give et billede af, hvilke problemområder der kan sættes ind på over for den indsatte.
Visitationsværktøjet skal endvidere kunne give en indikation på, hvilken risiko den indsatte frembyder med henblik på at kunne anbringe den pågældende i en institution med det rette sikkerhedsniveau.
Det oplysningsgrundlag, som i dag indgår i Direktoratet for Kriminalforsorgens overvejelser, når der træffes afgørelser om valg af afsoningsinstitution, vil således blive væsentligt forbedret fremover.
Det andet led i forbedringen af visitationsproceduren er udviklingen i etableringen af en database med oplysninger om de enkelte fængslers behandlings-, uddannelses- og beskæftigelsestilbud.
Med en sådan database vil Direktoratet for Kriminalforsorgen kunne placere den enkelte afsoner i den institution, der bedst kan imødekomme vedkommendes behov for f.eks. uddannelse eller behandling for misbrug af euforiserende stoffer.
Med den udvikling, der i øjeblikket sker i kriminalforsorgens tilbud i form af differentiering af behandling og sikkerhedsniveauet i de enkelte fængsler, vil et sådant redskab kunne bruges til gavn for de indsatte og derved kunne hjælpe dem efter løsladelsen.
Databasen forventes taget i brug i andet halvår af 2005.
Det er min opfattelse, at denne forbedring af visitationsproceduren bl.a. vil sikre, at der sker en øget målretning af behandlingsindsatsen i fængslerne.
I relation til punkt 3 om indsattes ret til relevant behandling er jeg enig med forslagsstillerne i, at dette bør være målet.
Det er da også den målsætning, som regeringen arbejder hen imod.
Kriminalforsorgen har i de seneste godt 10 år gradvis udvidet sin behandlingsindsats med en række initiativer til forskellige grupper af indsatte, i takt med at et stigende behov for behandling hos de indsatte er opstået.
Disse initiativer retter sig navnlig mod stofmisbrugere og i et vist omfang også alkoholmisbrugere.
De fleste lukkede fængsler og flere af de åbne fængsler har i dag egentlig behandlingsafdelinger for stofmisbrugere.
Herudover er der i flere fængsler kontraktafdelinger og stoffri afdelinger, hvor der udføres et intensivt motivationsarbejde for at få indsatte stofmisbrugere til at gå i behandling.
En del af konceptet på disse afdelinger er, at de indsatte ikke har kontakt med indsatte fra den resterende del af fængslet.
Endvidere findes der på Fyn en kontraktpension, der specielt har til opgave at udsluse stofmisbrugere.
I forbindelse med satspuljeforliget for 2004 fik kriminalforsorgen som bekendt tilført ressourcer med henblik på, at der i indeværende år kan iværksættes yderligere behandlingsinitiativer på stofmisbrugsområdet.
Der er således i foråret 2004 etableret nye motivationsprojekter for stofmisbrugere i arresthusene i Odense, Århus og Slagelse på linje med eksisterende projekter i arresthuset i Esbjerg.
Endvidere er der i år åbnet nye behandlingsafdelinger i tre lukkede fængsler, og behandlingen sker i samarbejde med forskellige eksterne behandlingsinstitutioner.
Målsætningen med disse nye initiativer er netop, at der på sigt skal indføres en egentlig behandlingsgaranti, også for indsatte med stofmisbrugsproblemer i fængslerne.
Det er derfor planen, at den øgede indsats skal evalueres allerede i indeværende år med henblik på at få et beslutningsgrundlag for at fastsætte tidspunktet for indførelsen af en behandlingsgaranti for stofmisbrugere i kriminalforsorgens institutioner.
Med hensyn til behandlingen af alkoholmisbrug findes der for indsatte i fængslerne, der ikke kan benytte alkoholbehandlingsinstitutionerne i det almindelige behandlingssystem, i dag behandlingstilbud i form af to behandlingsafdelinger i henholdsvis Fængselsafdelingen Kærshovedgård og Statsfængslet Møgelkjær.
Herudover har Anstalten Herstedvester for ganske nylig etableret et tilbud om afvænningsbehandling for misbrugere af alkohol og andre rusmidler for de indsatte på anstaltens grønlænderafdeling.
Som led i udmøntningen af satspuljen for 2005 blev der afsat midler til en udvidelse af
behandlingsindsatsen over for alkoholmisbrugere, der er indsat i kriminalforsorgens institutioner.
Baggrunden herfor er netop målsætningen om at indføre en generel behandlingsgaranti for alkoholmisbrugere, som også skal udstrækkes til at omfatte indsatte i fængslerne.
Det er planen, at der skal etableres to nye behandlingsafdelinger, hver med plads til ca. 15 indsatte.
Der er endnu ikke taget stilling til, hvor disse afdelinger skal placeres.
Med hensyn til forslagets punkt 4 om at knytte vilkår om samfundstjeneste eller andre særvilkår til prøveløsladelse efter to tredjedeles tid skal jeg bemærke, at samfundstjeneste er et alternativ til en ubetinget straf.
Det gælder både i forhold til betingede domme med vilkår om samfundstjeneste og i forhold til mulighed for efter noget for noget-princippet at kunne løslade indsatte, der har afsonet mellem halv tid og to tredjedele tid mod at afvikle et antal timers samfundstjeneste.
I sidstnævnte tilfælde skal den prøveløsladte have afviklet sin samfundstjeneste inden to tredjedele tid.
Sædvanlig prøveløsladelse efter to tredjedele tid kan allerede efter de gældende regler kombineres med en række særvilkår om f.eks. tilsyn, pålæg om opholdssted, uddannelse, behandling m.v.
Efter min opfattelse er de eksisterende muligheder for at fastsætte særvilkår tilstrækkelige, og der er således ikke behov for at indføre mulighed for at kunne forlænge straffen med samfundstjeneste.
I forslagets punkt 5 opfordres regeringen til, at der etableres mindre lukkede fængselsenheder med plads til 20-30 personer som erstatning for de nuværende nedrivningsegnede lukkede fængsler.
Hertil kan jeg oplyse, at det i forbindelse med kriminalforsorgens flerårsaftale 19992003 blev besluttet at opføre et nyt lukket fængsel til erstatning for Statsfængslet i Horsens.
I den forudgående bygningsanalyse fra 1998 er opstillet krav om fleksibilitet samt til størrelse og indretning af nye fængsler.
Det fremgår bl.a., at mindre afdelinger er lettere at overskue og giver mere ro blandt de indsatte.
Disse krav er fulgt op i forbindelse med etableringen af nye fængselspladser, som opdeles i mindre enheder, både af sikkerhedsmæssige og behandlingsmæssige grunde.
Det nye fængsel, Statsfængslet Østjylland, som er under opførelse, indrettes også i overensstemmelse med disse principper.
Fængslet er opdelt i selvstændige sektioner, der hver især kan sektioneres ned i mindre enheder a henholdsvis 24, 12 og 6 pladser, alt efter behov.
Med hensyn til forslagets punkt 6 om at etablere flere pensioner svarende til Pensionen Skejby kan jeg oplyse, at Pensionen Skejby er særegen blandt kriminalforsorgens institutioner ved ud over at huse kriminelle beboere at udbyde pladser til ikkekriminelle personer.
Omkring 40 pct. af pladserne på pensionen er således til ikkekriminelle.
En samlet vurdering af kriminalforsorgens behov for institutioner, hvori indgår behovet for en bred vifte af pensioner med forskellige tilbud sammenholdt med en prioritering af ressourcer, gør, at det ikke for tiden er relevant at etablere flere institutioner efter tilsvarende principper som Pensionen Skejby.
Af forslagets punkt 7 fremgår det, at uddannelsen af fængselspersonalet skal forbedres, og at der skal ansættes andre personalegrupper som f.eks. socialpædagoger i fængslerne.
Jeg kan hertil oplyse, at kriminalforsorgens hovedopgave på den ene side er at udøve den nødvendige kontrol for at fuldbyrde den dømtes straf og på den anden side at støtte og motivere den dømte til at leve en kriminalitetsfri tilværelse.
Grunduddannelsen for fængselsfunktionærer varer 3 år og omfatter praktisk læring og teoretisk undervisning i fag som konfliktløsning, psykologi, pædagogik, sociallære, samfundsfag, kriminalforsorgslære, strafferet og idræt.
Fordelen ved en etatsuddannelse er, at den kan målrettes til at uddanne personale i at få netop de kompetencer, der er brug for i kriminalforsorgen.
I forhold til den enkelte indsatte er der færre personskift, end der ville være, hvis opgaverne i højere grad blev varetaget af forskellige specialister.
Uddannelsen af fængselsfunktionærer bliver naturligvis løbende revideret, så den matcher den profil, der er behov for.
Men ud over fængselsfunktionærer er der selvfølgelig også brug for visse specialister.
Der er derfor også allerede i dag ansat personale med forskellig uddannelsesmæssig baggrund som f.eks. socialrådgivere, lærere, sygeplejersker og andre behandlere.
Hvis kriminalforsorgen skal ansætte flere med en speciel behandlingsmæssig baggrund, f.eks. socialpædagoger, vil det betyde, at disse personalegrupper skal varetage en del af de opgaver, som fængselsfunktionærerne udfører i dag.
For at skabe balance i forhold til ordens- og sikkerhedsopgaverne skal fængselsfunktionærerne så i højere grad stå for disse opgaver.
En sådan opdeling med flere specialister vil alt andet lige give mindre fleksibilitet.
Det er min opfattelse, at den nuværende sammensætning af kriminalforsorgens personale sikrer de nødvendige kompetencer til at varetage opgaverne på en hensigtsmæssig måde.
Forslagsstillerne anfører i punkt 8, at uddannelsen skal have prioritet forud for arbejde og skal belønnes særligt.
Efter straffuldbyrdelsesloven har en indsat ret og pligt til at være beskæftiget ved deltagelse i arbejde, uddannelse eller anden godkendt aktivitet.
Kriminalforsorgen har med andre ord en pligt til at skaffe beskæftigelse til indsatte, der afsoner fængselsstraffe i kriminalforsorgens institutioner.
De indsatte bliver beskæftiget ud fra en samlet vurdering af den enkelte indsattes ønsker og behov.
I vurderingen indgår bl.a., at den indsatte søges motiveret til at deltage i undervisningen, gerne kombineret med arbejde på et værksted eller deltagelse i et behandlingsprogram.
Efter reglerne udbetales der et grundbeløb pr. time til indsatte i beskæftigelse.
Hertil kan der ydes tillæg for stabilitet og kompetence, ligesom der kan indgås aftaler om akkordarbejde
og udbetales bonustillæg. Det er kriminalforsorgens opfattelse, at
muligheden for akkordløn og bonustillæg har en vis indflydelse på de indsattes beskæftigelsesønsker, og at det derfor ikke kan udelukkes, at der er indsatte, der af den grund fravælger at deltage i undervisningen.
Ekspertgruppens arbejde forventes afsluttet i løbet af foråret 2005.
Endelig er det i forslagets punkt 9 anført, at det skal sikres, at der før prøveløsladelsen foreligger en plan, der kan gennemføres, og hvor kommunen er forpligtet til at bistå under hele forløbet.
Med straffuldbyrdelseslovens ikrafttræden den 1. juli 2001 blev kriminalforsorgen forpligtet til at udarbejde handleplaner vedrørende afsoning og tiden efter løsladelse for størstedelen af klienterne.
De vejledende retningslinjer for samarbejdet mellem de sociale myndigheder og kriminalforsorgens institutioner og afdelinger, som blev udsendt i 1998, beskriver nærmere, hvordan kriminalforsorgen og de sociale myndigheder mest hensigtsmæssigt samarbejder om udarbejdelsen af handleplaner.
Der er i 2003 foretaget en evaluering af kriminalforsorgens og de sociale myndigheders samarbejde om udmøntning af de vejledende retningslinjer.
Denne evaluering viser beklageligvis, at der ikke kan konstateres ændrede og forbedrede samarbejdsrelationer på baggrund af udsendelsen af de vejledende retningslinjer.
På baggrund af evalueringen har socialministeren og jeg i fællesskab besluttet, at der skal indføres en koordineret handlingsplanspligt vedrørende indsatte, som kriminalforsorgen er forpligtet til at udarbejde handleplaner for.
Dette fælles initiativ er taget med henblik på så tidligt som muligt at iværksætte en samlet koordineret indsats og styrke efterværnet for kriminalforsorgens klienter.
Regeringen kan af de grunde, jeg har nævnt, ikke støtte beslutningsforslagets punkt 1, 3, 4, 5, 6, 7 og 8. For så vidt angår punkt 2 og 9, er det regeringens opfattelse, at reglerne i straffuldbyrdelsesloven allerede sikrer, at de konkrete personlige forhold spiller ind ved fordelingen af indsatte på afsoningsinstitutioner, og at der udarbejdes handleplaner for de indsatte før prøveløsladelsen.
Hertil kommer, at der med de ovenfor nævnte initiativer allerede er igangsat en række projekter med henblik på at tilbyde bedre afsoningsforhold, uddannelsesmuligheder m.v. for afsoningspersoner.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.