Tove Videbæk (KRF), 1999-05-20:
Malmøborgerne lever 5 år længere end københavnerne.
Den nyhed blev vi hårdt og brutalt vækket med i morges på Københavns Radio.
Danskerne ryger dobbelt så meget som svenskerne på den anden side af Sundet, og det koster menneskeliv, blev der sagt. Tobakken er den store dræber i dagens Danmark.
13.000 dødsfald og et stort antal kræft-, hjertekar- og lungetilfælde har den på samvittigheden hvert år, og at tobak er gift, kan vi ikke snakke os uden om længere.
Den ene undersøgelse efter den anden påpeger, at tobak er dødsensfarlig, som overlæge i Kræftens Bekæmpelse Hans Storm forleden sagde i Kristeligt Dagblad: »Hvis man havde kendt tobakkens farlighed, da den blev udbredt, ville den være blevet klassificeret som et giftstof, der ikke måtte sælges frit.«
Af og til diskuterer vi medicin, som kan udsætte en sygdoms udvikling i nogle måneder eller år.
I dag taler vi her i Folketinget om et forslag, som kan resultere i, at der lægges flere år til danskernes levealder, vel at mærke uden medicin.
Vi taler meget om prioritering i sundhedsvæsenet, og det er en vigtig debat.
Men vi må ikke glemme, at den primære prioritering må komme fra os selv.
Det er det enkelte menneske, der først og fremmest har ansvaret for sit helbred.
Det er den mad, vi spiser, den motion, vi får, og de cigaretter, vi lader være med at ryge, der gør en forskel med hensyn til levetid og sygdomstilfælde.
I den sidste ende er det også faktorer, der direkte kan lette den behandlingsbyrde, som sygehusene har i dag, og de har afgørende betydning for Danmarks sundhedsudgifter.
Imidlertid er det ikke primært økonomien, jeg tænker på i denne sag; det er menneskeliv og livskvalitet.
Her fra Christiansborg skal vi naturligvis ikke diktere livsstil, men vi kan udstikke rammer for et sundt liv, og vi kan bane vejen for, at ingen ufrivilligt udsættes for røg i deres dagligdag.
ikke at blive ufrivilligt udsat for røg, sådan som regeringen skriver i sit netop offentliggjorte folkesundhedsprogram. Individets frihed bør ikke stå over hensynet til andre, og derfor kan Kristeligt Folkeparti acceptere denne indskrænkning af den personlige rygefrihed i offentlige rum. Det kan ikke være rigtigt, at den enkeltes frihed og livsførelse uhindret skal kunne påvirke andre menneskers sundhed så direkte negativt, som røg gør.
Kristeligt Folkeparti vil gerne være med til at arbejde hen imod at gøre sygehuse og børne- og ungeinstitutioner røgfri.
Er der noget sted i landet, hvor sundhed bør være i højsædet, må det være på de institutioner, der arbejder for at gøre mennesker raske, samt dér, hvor børn færdes til daglig.
For mig at se er det logisk, at miljøet disse steder skal være sundhedsfremmende, og det inkluderer bl.a. sund mad, røgfrit miljø og god omsorg.
Det kan f.eks. gælde lungesyge mennesker, der ikke har ret lang tid tilbage at leve i.
De fleste af dem ved godt, at deres sygdom nok hænger sammen med, at de har røget, fra de var ganske unge.
Disse patienter skal vi naturligvis også behandle værdigt, barmhjertigt og omsorgsfuldt, og vi skal finde løsninger på, hvordan det kan lade sig gøre på ellers røgfri hospitaler.
Men det beslutningsforslag, vi har her om røgfri miljøer, kan vi i Kristeligt Folkeparti gå ind for med fuld damp.