runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-22:
Vi synes også, det er en god og rigtig debat, som SF rejser her.
Det er helt afgørende, at retssikkerheden har et grundlag, og at de skøn, der er, kan efterprøves de relevante steder.
Derfor går vi også meget gerne ind i en nærmere drøftelse og også gerne en mere grundlæggende drøftelse af retssikkerheden på det sociale område, også i forholdet mellem skøn og regel.
Vi kommer jo tilbage til det spørgsmål
om regelsæt og centralisering senere, også på SF's foranledning.
For os er det stadig væk vigtigt, at der ikke sker en bureaukratisering eller en forlængelse af sagsbehandlingstiden på det sociale område
, og samtidig er vi ligesom tidligere ordførere optaget af, at der stadig væk er en mulighed for at fastlægge det kommunale serviceniveau, uden at man via Ankestyrelsen får en centralisering af den beslutningskompetence, kommunalbestyrelserne har i dag.
Det synes jo at være en trend, vi er inde i, at SF kan inspirere regeringen til at komme med progressive og udmærkede forslag.
Vi havde gerne set, at regeringen måske kunne have været en lille smule mere præcis i dag
, da lovforslaget allerede er forudskikket til at komme til februar, men ser under alle omstændigheder frem til en videre diskussion af det, da samtlige ordførere jo i dag har meldt positivt på den dagsorden, SF har sat.
Og derfor indgår vi også meget gerne i de nærmere drøftelser.
Pernille Falcon (EL), 2002-01-22:
Enhedslisten kan godt støtte forslaget.
De seneste år er flere og flere sager på det sociale område endt hos Ombudsmanden eller i landets retssale, og det virker tåbeligt, at de, der burde være de socialfagligt fremmeste på området, nemlig de ansatte i de sociale ankeinstanser, ikke må omgøre kommuners afgørelser, selv om de er oplagt urimelige.
Netop afgørelser i ankeinstanserne er med til at følge socialpolitikkens konkrete udmøntning i kommuner og amter.
Det er dér, man opdager, hvis virkeligheden ikke er i overensstemmelse med intentionerne.
Og på de områder i sociallovgivningen, der afgøres ved skøn, har der også været klare intentioner om, hvornår der skal ydes en konkret hjælp.
Derfor er der selvfølgelig også brug for at følge op på, om hjælpen så ydes, når der er behov.
Så vi kan altså støtte forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2002-01-22:
Kristeligt Folkeparti er helt enig med SF i, at der bør være en ankemulighed for alle borgere, der føler sig urimeligt behandlet.
Det er ikke rimeligt, at borgerne skal gå til advokater for at få efterprøvet et skøn, der indgår i en afgørelse truffet af kommunen eller amtskommunen.
Der bør være en anden mulighed for borgerne. I den nugældende ordning er det sådan, at kun i sager, hvor der foreligger særlige omstændigheder, kan Det Sociale Nævn og Ankestyrelsen efterprøve kommunens skøn.
Vedrørende stedet, det præcise sted, hvor ankemuligheden skal placeres, er vi ikke sikre på, om vi er enige med SF, men vi vil godt være med til at kigge på det.
Men det, vi er helt enige med SF i, er, at ankemuligheden bør være til stede.
Og vi ser så også frem til socialministerens forslag vedrørende dette område.
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-22:
Bare til opklaring af Venstres politik på området: Betyder det opgør med stopurstyranniet, som Venstre her igen gjorde sig til talsmand for, at man går ind for en lempeligere og anden form for visitering?
Og hvordan skal der i givet fald kunne skønnes over, hvad den enkelte har brug for, hvis man ikke må have nogle standarder for, hvad de respektive forhold udløser af tid for den ældre?
Villy Søvndal (SF), 2002-01-22:
Fru Eva Kjer Hansen nævnte, at vi spiller ud med, at der skulle være et bestemt timetal.
Vi ønsker sikkerhed for, at nogle navngivne funktioner, nemlig vask, rengøring, indkøb osv., bliver udført, hvis man ikke selv kan eller kun kan med meget stort besvær.
Vi foreslår ikke noget timetal i vort forslag, så her tror jeg fru Eva Kjer Hansen huskede forkert.
Men det kan jo ske for alle.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-01-22:
Noget af det, vi i Venstre lægger meget stor vægt på, er at give de ældre en større råderet med hensyn til, hvad det er for nogle opgaver, man gerne vil have udført.
Men når visitationen er foretaget, er det vigtigt for os, at der gives råderum til, at den ældre kan prioritere og selv kan vælge, hvad det er for nogle opgaver, man gerne vil have udført.
Den ene uge kan der være nogle ting, der er vigtigere
end i den anden uge
Den fleksibilitet vil vi gerne sikre, og det er mit svar til fru Margrethe Vestager og egentlig også til hr. Villy Søvndal.
Jeg tager afstand fra at formulere nogle minimumstandarder.
Jeg tror simpelt hen ikke på, at det løser noget, jeg tror mere på, at vi gennem fleksibilitet og gennem nogle fritvalgsmuligheder kan styrke den hjælp, de ældre får.
Jeg er da lidt forbavset over at høre, at den tidligere regering også var meget optaget af at skabe fleksibilitet i hjemmehjælpen, for hvis den var så optaget af det, kunne den jo for længst have fremsat nogle forslag, der netop gennemførte reelle valgmuligheder for de ældre og også gennemførte denne fleksibilitet.
Vi vender tilbage til de spørgsmål, når regeringen kommer med sine konkrete forslag, men jeg vil egentlig gerne spørge fru Margrethe Vestager, hvad jeg skal lægge i de bemærkninger, der kom nu.
Mener Det Radikale Venstre, at vi skal udvide de områder, hvor man kan få bevilget hjælp?
Er det de forskellige elementer, som indgår i visiteringen, Det Radikale Venstre nu vil udvide, så der kommer helt andre ting og helt andre begreber med ind i vurderingen af, hvad det er for en hjemmehjælp, den ældre har behov for?
Villy Søvndal (SF), 2002-01-22:
Det er sådan set også for at give socialministeren et rigtig godt råd.
Hvis nu socialministeren fremlægger sit forslag og det viser sig, at et antal partier ikke er enig i det, der foreslås, så ved vi jo godt i virkelighedens verden, at det er voldsomt besværligt at komme tilbage igen.
Det ville i offentligheden kunne opfattes som et nederlag for ministeren, hvis man skulle ændre på noget, man havde fremlagt, ikke?
Samtidig står vi i en situation, hvor vi har forlig på store dele af det her område via satspuljerne.
Vi har forlig på de faglige følgegrupper, som fru Karen Jespersen nævnte, det vil sige, at dem kan ministeren eller statsministeren ikke nedlægge uden satspartiernes accept.
Vi har forlig på det, der hedder følgegruppe på narkoområdet; det kan ikke ændres uden forligspartiernes accept.
For nu ikke at ende et eller andet sted, hvor det her bliver meget underligt for os alle sammen, og hvor i hvert fald ministeren bliver den sikre taber, var det så ikke klogt at kalde dem sammen, der normalt har tradition for at føre socialpolitik i Danmark, i stedet for at polarisere i det omfang?
Anne Baastrup (SF), 2002-01-22:
Jeg må nu konstatere, at Det Konservative Folkeparti ikke mener, at man skal støtte ofre, gøre en særlig indsats over for mennesker, der er blevet udsat for helt almindelige værtshusslagsmål.
Der er virkelig en brist i Det Konservative Folkepartis politik.
Det synes jeg er betænkeligt.
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-22:
Som positivt og konstruktivt indstillet menneske leder man jo efter enhver bevægelse i forhold til den linje, som i øvrigt er sagt, og jeg synes, det var gode ord, Venstres ordfører begyndte med, i forhold til at anerkende den værdi, der ligger i SF's forslag. Det, som jeg gerne vil spørge til,
er, hvad det er for en type af sammenhæng, man forventer, når rådet får til opgave at fokusere på så snæver en gruppe af de mennesker, som har sociale problemer.
Hvis jeg skulle fristes over evne til at være en lille smule polemisk, vil jeg sige, at jeg synes, det er svært ikke at blive slået af, at det mest er de meget synlige sociale problemer, regeringen vil skabe opmærksomhed omkring, og ikke nogle af de usynlige sociale problemer, som faktisk findes i væsentlig større grupper, og som det faktisk er sværere at tage hånd om, f.eks. det at bryde den negative sociale arv og f.eks. nogle af de problemer, som enlige mødre har, og som den forhenværende regering ikke løste, som regeringen før den heller ikke løste, men som det er helt afgørende at få set i en større sammenhæng, fordi det også er der, man for alvor kan tage fat på det forebyggende arbejde, før folk ender i nogle af de grupper, som Venstres ordfører nævner meget, meget tit.
Karen J. Klint (S), 2002-01-22:
Med dette forslag ønsker Socialistisk Folkeparti at øge voldsofres muligheder for en mere bredt sammensat hjælp, end der er i dag, så ofret får bedre muligheder for at genetablere en rimelig, ja, helst god livskvalitet.
Forslaget synes således at ligge i forlængelse af socialdemokratisk rets- og socialpolitik, hvor der skete en kraftig forbedring af voldsofrenes retsstilling under den tidligere regering, ikke mindst gennem den såkaldte voldspakke.
Der er desuden sket en fordobling af satserne for erstatninger til ofre, og som nævnt af socialministeren er der etableret offerrådgivning rundtom i det ganske land.
Vi er i Socialdemokratiet enige i, at det skal være trygt at leve i Danmark, og at ofrene for voldskriminalitet skal sikres den fornødne hjælp.
Både den menneskelige og den økonomiske bistand til ofrene for kriminalitet skal hele tiden gøres bedre og gives med så kort ventetid som muligt.
Socialdemokratiet anerkender her som på andre felter de frivillige organisationers arbejde i forhold til borgere med et særligt behov.
Det gælder også Landsforeningen Hjælp til Voldsofre, som direkte nævnes i forslaget.
Indsats fra frivillige organisationer skal både nu og i fremtiden supplere den offentlige indsats, som vi finder skal have en central plads.
Vi ser således positivt på de hensigter, der ligger bag forslaget, og vi vil gerne indgå i et konstruktivt udvalgsarbejde om, hvordan der kan ske en styrkelse af hjælpen til voldsofrene.
Under udvalgsarbejdet har vi en række spørgsmål, og et af dem er, hvordan det vil påvirke ofrenes retsstilling, at en så stor del af en visitation overdrages til en organisation, der ikke kan have et myndighedsansvar.
Vi vil som sagt gerne drøfte forslaget i alle dets aspekter under udvalgsarbejdet, for vi har det samme mål om at forbedre voldsofrenes vilkår som forslagsstillerne. Jeg vil dog benytte lejligheden i dag til at udtrykke en stor bekymring over, at Nævnet vedrørende Erstatning til Ofre for Voldsforbrydelser står på regeringens liste over dem, der skal have tilpasset bevilling og eventuelle opgaver.
Så vidt vi har forstået listen, betyder det, at man står der,
næsten det samme som, at der er en nedskæring undervejs, og vi frygter en nedskæring til skade for ofrene.
Pia Kristensen (DF), 2002-01-22:
I Dansk Folkeparti kan vi fuldt ud tilslutte os forslagsstillernes ønske om at finde en hurtig og effektiv indsats over for ofret i forbindelse med voldssager.
Et voldsoffer skal ikke vente på at få hjælp.
Det skal ske her og nu.
De fysiske men kan helbredes hos en læge, hvorimod de psykiske men er langvarige.
Vi ved, at jo hurtigere, der bliver sat ind med psykologhjælp, jo større er chancerne for at hindre social stigmatisering og længerevarende psykiske men.
Der er mange former for vold, også den vold, hvor en psykolog har svært ved at hjælpe.
Jeg taler om vold i hjemmet.
Vold mod kvinder og børn, der må flygte til krisecentre og spærre sig selv inde for at kunne være i sikkerhed.
Det burde jo egentlig være ham, der sad bag lås og slå.
De voldsramte kvinder og børn skal på et tidspunkt udsluses fra krisecentrene.
Oftest sker der så det, at den voldelige ægtemand følger efter, selv på tværs af kommunegrænserne, og kvinder og børn udsættes for en konstant chikane og psykisk terror.
Her må politiet inddrages, så manden kan fjernes hurtigt og effektivt.
Det var et sidespring, men i høj grad et emne, som Dansk Folkeparti mener er vigtigt at behandle ved en senere lejlighed.
Det her forslag kan vi støtte delvist.
Vi mener fortsat, at det primært skal være en offentlig opgave at yde hjælp til voldsramte, men vi er meget åbne over for et samarbejde med Landsforeningen Hjælp Voldsofre.
Dog mener vi, at der skal være en tydeliggørelse af, hvad det offentlige og det private skal udføre.
Anne Baastrup (SF), 2002-01-22:
Jeg er selvfølgelig meget taknemmelig for Dansk Folkepartis støtte, og jeg vil så også sikre mig, at Dansk Folkeparti i givet fald vil støtte SF's ændringsforslag til finansloven, hvor vi naturligvis har det her på
Pia Kristensen (DF), 2002-01-22:
Jeg går ud fra, at der kommer et udvalgsarbejde, og så vil vi se nærmere på det i løbet af udvalgsarbejdet.
Anne Baastrup (SF), 2002-01-22:
Sådan måtte jeg forstå Dansk Folkepartis ordførers indlæg.
Er det det, er det også en økonomisk tilslutning, for ellers er det bare mundsvejr og snak, så er der jo intet indhold i den tilslutning.
Pia Kristensen (DF), 2002-01-22:
SF's ordfører har ret.
Der er ikke fuldt ud tilslutning.
Jeg sagde delvis tilslutning, fordi Dansk Folkeparti fortsat mener, at det er det offentlige system, der skal gå ind og udføre den opgave.
Men vi vil meget gerne have foreningen med ind i et samarbejde med det offentlige.
Så det var en delvis tilslutning.
Anne Baastrup (SF), 2002-01-22:
Jeg må så blot konstatere, at ifølge det sprogbrug, vi i øvrigt bruger herinde i Folketinget, var det en afvisning.
Landsforeningen Hjælp Voldsofre har jo rent faktisk en bevilling, medmindre regeringen skærer den væk.
Den eksisterer.
Det her handler om at give den udvidede beføjelser.
Jeg må forstå Dansk Folkeparti således, at det er en afvisning.
Det er uhensigtsmæssigt, for vi aner ikke, hvordan vi så kan arbejde herinde.
Pia Kristensen (DF), 2002-01-22:
Det må jo åbenbart være mig, der ikke udtrykker mig tydeligt nok.
Vi er delvist enige.
Og jeg siger det igen: Dansk Folkeparti mener, at det først og fremmest er en offentlig opgave at sikre støtte til voldsofre.
Men vi kan se, at det måske vil være meget fornuftigt, hvis vi også får foreningen med ind.
De har åbenbart meget forstand på den slags.
Så et samarbejde ville jo være meget fint.
Jeg sagde, som jeg sagde i min ordførertale: Vi er delvist enige.
Og om vi kan samarbejde om det, finder vi ud af i løbet af udvalgsarbejdet.
Anders Stenild (KF), 2002-01-22:
Det Konservative Folkeparti har sympati for forslaget fremsat
af SF.
Ministeren vil fremlægge en handlingsplan mod vold mod kvinder i løbet af et par måneder, og det kan vi Konservative støtte varmt.
Vi finder det vigtigt, at det regionale og lokale tværfaglige arbejde styrkes, og vi er bekendt med, at justitsministeren arbejder med et forslag, som går ud på at stoppe volden, hvilket vi også hilser velkommen.
Vi synes, at regeringen virkelig arbejder på at gøre en mærkbar indsats på området.
I Ribe Amt og Århus Amt kører der et pilotprojekt, hvori man forsøger at samle alle de kræfter, som er relevante for at støtte de voldsramte og i det hele taget hjælpe familierne, og dér kommer voldsudøveren altså også ind i billedet, når vi taler hustruvold.
Det er interessant, at SF med dette forslag foreslår, at Landsforeningen Hjælp Voldsofre, som jeg kan forstå er en privat organisation, nu skal til at have myndighedsbeføjelser.
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Vi mener, at regeringen har andre og langt bedre forslag på bedding.
Så vi afviser forslaget fremsat af SF.
Karen J. Klint (S), 2002-01-22:
Jeg har et ret konkret spørgsmål til Venstres ordfører.
Jeg forstod ordførerens tale således, at der blev henvist til en kommende plan vedrørende vold over for kvinder.
Den debat, vi har om sagen her, drejer sig om voldsofre i al almindelighed, og så vil jeg spørge: Hvad så med de voldsofre, som tilfældigvis ikke er kvinder?
Jeg kom til at sætte en forkert partibetegnelse på.
Det var til den konservative ordfører, og det var også den konservative ordførers ordførertale, jeg refererede til.
Anne Baastrup (SF), 2002-01-22:
Hvis det her skal opfattes som en åbning, er vi meget indstillet på at forhandle om, hvordan man i givet fald skal fastsætte nogle retningslinjer for brugen af de her penge.
Noget af det, man eksempelvis kan bruge pengene på, er: Staten betaler 60 pct. af psykologhjælpen, og resten får
man på et eller andet tidspunkt, når Nævnet vedrørende Erstatning til Ofre for Voldsforbrydelser er færdige med at træffe beslutning om, hvorvidt man kan få penge, og i givet fald hvor meget, fordi de lægger udgiften oveni.
Men hvordan skal den stakkels kontanthjælpsmodtager, SU-modtager eller folk, der ikke har penge, fordi de af den ene eller anden grund ikke er ude på arbejdsmarkedet, finansiere deres psykologhjælp i de 1-2 år, der går, før de får udbetalt erstatningen?
Det er blandt andet også noget af det, som de her penge skal bruges til.
Anders Stenild (KF), 2002-01-22:
Jamen som det også er fremgået af debatten, er det jo meget vigtigt, at vi får taget hånd om dem, der øver volden og om, hvad der er skyld i volden.
Det er meget vigtigt for os.
Hvis vi tager eksempelvis rockerne, som jo er nogle, der har udøvet megen vold - og der må man nok sige, at den forrige regering jo altså ikke har været i stand til at øve en markant indsats for at få den gangsterlignende organisation bekæmpet godt nok - så vil Det Konservative Folkeparti dér gå ind for, at vi selvfølgelig skal hjælpe ofrene.
Jeg må sige til forslagsstilleren, at den nuværende regering jo har en række ting på bedding, som jeg fortrøstningsfuldt ser frem til.
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-22:
Jeg synes, der var mange tiltalende overvejelser i ministerens indlæg om, hvad der måtte komme i forhold til den problemstilling, som SF rejser med dette beslutningsforslag.
Dermed også sagt, at vi er enige i formålet med beslutningsforslaget: at sikre, at et offer for en voldsforbrydelse får hjælp til at reetablere sig i en situation, der er så tæt på den, som vedkommende var i før den kriminelle handling.
Det er en god intention, og det er også rigtigt, at vi får fokus ikke kun på ofre for vold i hjemmet, men også på de andre typer af vold, som det allerede har været nævnt her på talerstolen.
Det, vi måske har lidt svært ved at gennemskue, er, hvorfor det er Landsforeningen Hjælp Voldsofre, som skal varetage den opgave, for det synes på mange måder at være en klokkeklar offentlig opgave at sørge for, at de, som har været udsat for en situation, der har ændret deres liv fundamentalt, faktisk får den støtte, som de har brug for, samt hvorfor SF's forslagsstiller ikke i forslaget giver et overblik over den nuværende situation på området, hvad der faktisk findes af hjælp og støttende foranstaltninger.
Det at få et overblik over den nuværende situation og i sin helhed se, hvad det offentlige tilbud er,
synes nødvendigt, ikke mindst i lyset af, at SF vil udlicitere hjælpen til voldsofre til en privat organisation. Det er muligvis et forsøg på at tale et sprog, som regeringen vil kunne forstå, men jeg synes til gengæld, at det gør det lidt svært for os andre at gennemskue konsekvensen af forslaget.
Derfor kan vi ikke støtte det på det foreliggende grundlag, om end vi støtter intentionen meget klart.
Pernille Falcon (EL), 2002-01-22:
Hjælpen skal omfatte både den akutte psykologhjælp, så ofret kan få bearbejdet det skete og lære at leve med det, og hjælp og støtte til at komme videre socialt, arbejdsmæssigt og uddannelsesmæssigt.
Vi vil gerne under udvalgsbehandlingen drøfte, hvordan indsatsen tilrettelægges bedst muligt, men vi er altså usikre på, om den bedste løsning er at give Landsforeningen Hjælp Voldsofre kompetencen, sådan som det her er foreslået.
Men det er helt klart et plus, at der peges på en koordineret indsats, for det er jo tit det, det skorter på.
Men vi vil som sagt gerne være med til en mere indgående drøftelse, før vi tager endelig stilling til forslaget.
Vi synes, der er elementer, der ikke er nævnt i beslutningsforslaget.
F.eks. har kvindekrisecentrene gang på gang påpeget det problematiske i, at der er alt for få ressourcer og muligheder, når det drejer sig om f.eks. børns voldsramte familier.
Og vi synes også, at der f.eks. er gode erfaringer fra Mødrehjælpens projekt »Bjørnen« med behandlingstilbud til mænd, der er voldelige i deres parforhold, som taler for, at der systematisk også tilbydes hjælp til dem, så de ikke går fra det ene voldelige parforhold til det andet til skade for både dem, kvinderne og børnene. Men grundlæggende er vi altså enige med forslagsstillerne i, at der er brug for en styrket indsats, og at det er vigtigt, at voldsofre får en automatisk ret til hjælp.
Tove Videbæk (KRF), 2002-01-22:
Kristeligt Folkeparti er meget enig med SF i, at der skal sikres bedre tilbud om hjælp til voldsofre, så vi er meget positive over for forslagsstillernes hensigt med forslaget.
Der tænkes i forslaget på psykologhjælp og på hjælp på en række områder, således at offeret får mulighed for at fortsætte sin tilværelse på vilkår, der ligger så tæt som muligt på dem, den pågældende havde før forbrydelsen.
Det er et godt forslag og meget sympatisk.
Men at lægge hele formidlingen af tilbuddet over til Landsforeningen Hjælp Voldsofre forstår vi egentlig ikke grunden til.
Vores holdning er, at frivillige organisationer kan, skal være og er et supplement til det offentliges initiativer og tilbud på et område.
Kristeligt Folkeparti mener, det er vigtigt, at ansvaret og forpligtelsen stadig væk ligger hos det offentlige.
En forening kan for så vidt godt være tovholder og give råd og vejledning og henvise til voldtægtscentre, krisecentre eller andre etablerede institutioner og hjælpemuligheder efter aftale med amt og kommune.
Men helt at overlade opgaven til en frivillig organisation synes vi nok ikke om, hverken for organisationens, for den pågældende persons eller for samfundets skyld.
Frivillige organisationer skal ikke totalt overtage samfundets opgaver, men skal være supplement.
Vi skal sørge for bedre hjælp og støtte til voldsofre.
Vi skal sørge for flere pladser på krisecentre både for mænd og kvinder.
Der skal styrkes og strammes op på dette område.
Og her kan jeg ikke lade være med at tænke på en speciel gruppe voldsofre, som ikke er nævnt i forslaget, nemlig børnene, der er blevet udsat for seksuelle overgreb, seksuel vold.
Denne gruppe er ofte slet ikke klar over, hvad det er, der bliver begået mod dem, og først mange år senere, når de er blevet voksne, går det op for dem og forstår de, hvad en eller flere voksne har begået mod dem.
Også denne gruppe, disse børn, skal have hjælp.
Denne bestemmelse er totalt ude af trit med virkeligheden vedrørende denne gruppe børn.
Så ja, der skal ske noget mere på området, både vedrørende voldsofre, som er voksne, og voldsofre, som er børn.
I bemærkningerne til forslaget står der: Er det nødvendigt for den pågældende at flytte på grund af angst for nye repressalier eller andet, så skal kontaktpersonen på tilsvarende måde osv. osv.
Et barn har ikke denne her mulighed.
Et barn kan ikke bare flytte.
Et barn lever midt i det og lider skade både psykisk og fysisk.
Der er nogle, der skønner, at der er 10.000 af dem i Danmark, og andre skønner, at hvert tiende barn har oplevet sådan noget.
Hvor stort tallet er, ved vi ikke helt præcist, men denne rimelig store gruppe børn bør medregnes blandt voldsofre, og dem skal der også gøres noget for.
Kristeligt Folkeparti vil igen komme med sit eget forslag vedrørende hjælp til dem, hvis ikke denne gruppe voldsofre også er omfattet af regeringens kommende initiativ
på området.
Men vi er meget villige og meget positive over for at diskutere hele det her område både med SF og med regeringen, for der skal simpelt hen strammes op på det.