runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-04-09:
Jeg har et spørgsmål til hr. Jann Sjursen, nemlig om hr. Jann
Sjursen er i stand til at give et svar på den der underlige borgerlige position blandt de andre borgerlige partier, hvor man retorisk dels fremstår udadvendt som voldsomt handlekraftig, sådan rigtig ramboagtigt, og så laver man i virkeligheden noget, som handlingsmæssigt er utrolig slapt og ender med at sige, at Dansk Folkeparti Folkeparti accepterer Christiania.
Det er jo på den måde en historisk dag.
Hvad kan det skyldes?
Skyldes det efter hr. Jann Sjursens opfattelse et behov for, at de borgerlige i dag viser kampduelighed, fordi det måske i andre sammenhænge har knebet lidt med at udvise kampduelighed
Er det det der særegne behov for at profilere sig, vi er vidne til?
Eller er det i virkeligheden en uudtalt accept af, at Christiania løser nogle problemer, som man bare ikke kan komme til at udtale, fordi det så vil give problemer i forhold til den der voldsomme dramatiske handlekraft, man samtidig vil udstråle. Kan hr. Jann Sjursen give en god analyse af, hvorfor vi oplever, synes jeg, det fuldstændige paradoks i debatten i dag?
Helge Adam Møller (KF), 2002-04-09:
Ytringsfriheden er beskyttet i den danske grundlovs § 77 og i den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 10.
Samtidig er det vigtigt at slå fast, at ingen lande har en fuldstændig ytringsfrihed.
Alle grundlove eller alle forfatninger i demokratiske lande åbner mulighed for at retsforfølge og domfælde for bestemte ytringer.
Det, der typisk er strafbart, er normalt inden for området, som omfatter ærekrænkelser samt ytringer, som anses for at være til skade for et lands eller en stats sikkerhed.
I den danske straffelov har vi jo flere bestemmelser, der giver adgang til at retsforfølge ytringer.
Det gælder lige fra afbrænding af fremmede nationers flag til majestætsfornærmelser eller racediskrimination, men det gælder også opfordring til vold, og med den kommende terrorpakke, som sandsynligvis bliver vedtaget, gælder det også opfodringer til terrorhandlinger i udlandet.
Den nuværende formulering af straffelovens § 266 b fik sin grundlæggende formulering for mere end 30 år siden, nemlig med et meget stort flertal i Folketinget i 1971.
Dengang stemte den konservative folketingsgruppe for, og vi kan også i dag støtte, at paragraffen bevares.
Men jeg har forståelse for, at man i 2002 såvel som i 1971 kan argumentere for, at § 266 b kan opfattes som en begrænsning af den frie debat i et demokratisk samfund.
Men paragraffen sætter enkelte grænser for den måde, hvorpå man må udtrykke disse holdninger.
Det er jo også derfor, at Højesteret har sagt, som justitsministeren for lidt siden nævnte: Ytringsfriheden skal imidlertid udøves med fornøden respekt for andre menneskerettigheder, herunder retten til beskyttelse mod trosdiskriminerende forhånelser og nedværdigelser.
Vi står altså i et dilemma med modstridende hensyn.
Netop det enkelte menneskes frihed er udgangspunktet for konservativ politik, men grænsen går, hvor nogle groft misbruger deres frihed til at krænke andres frihed eller andres integritet.
I Danmark skal vi være tolerante, og det er vi, men vi skal ikke være tolerante over for intolerancen.
Derfor finder jeg, at der er en god balance i et forbud mod at true, forhåne eller nedværdige grupper af mennesker på grund af deres farve, etniske oprindelse eller tro.
Det er min klare opfattelse, at forslagsstillerne ikke har til hensigt eller ønsker at lægge op til, at mennesker fremover skal kunne udtale sig eller udtrykke sig uden nogen som helst grænser i form af udtryksmåde og ordvalg.
Det fremgår klart i slutningen af lovforslaget.
Men når det er sagt, er jeg overbevist om, at ophævede dette Folketing i løbet af foråret § 266 b, ville det både herhjemme og i udlandet blive forstået - eller misforstået - som et signal om, at et flertal nu var indstillet på at acceptere offentlige udtalelser, som klart var truende, forhånende eller nedværdigende mod andre grupper i det danske samfund.
Søren Krarup (DF), 2002-04-09:
Ja, det er jo ligefrem sørgeligt, at den store harmoni nu skal gå i stykker.
Men når jeg nu er kommet herop for at replicere fru Line Barfod, kan jeg egentlig ikke lade være med at sige, for det fik jeg ikke gjort før: Jeg havde som sagt stor fornøjelse af at høre hendes ordførertale, men jeg vil nok sige, at når hun taler, om man så må sige, frihedens sag, lødighedens sag, og så bruger en sprogbrug som f.eks. den indre svinehund - dette nazistisk opfundne udtryk - og i det hele taget taler, lad mig blot sige det, i nærheden af rendestenen, er der altså et misforhold til det, som burde være og, så vidt jeg også kunne høre, også var hendes ærinde.
Men lad os i stedet for at blive meget vrede på hinanden glæde os over, at der faktisk er en saglig vilje til at forholde os til det, sagen drejer sig om, og så er jeg ikke i tvivl om, at det vil føre til, at paragraffen vil blive ændret.
Jann Sjursen (KRF), 2002-04-09:
Jeg er meget glad for, at hr. Villy Søvndal tillægger mig utrolig store analytiske evner, det takker jeg for.
På mange måder er vi jo sådan set enige i analysen.
Det er et kæmpe paradoks, vi oplever i dag: nyheden om at Dansk Folkeparti reelt går ind for den nuværende Christianialovgivning med det vedtagelsesforslag, der bliver fremsat her, og så regeringspartierne, der falder fuldstændig bovlamme ned i forhold til, hvad der er sagt, ikke mindst før valget, om, hvad der skulle ske med Christiania.
På trods af den store tillid, som hr. Villy Søvndal har til mine evner udi det analytiske, synes jeg måske alligevel ikke, at jeg er den rette til at besvare spørgsmålene her eller til at drive motivforskningen videre, end især hr. Villy Søvndal allerede har gjort det her i debatten.
Men måske kan man sammenfatte det i det gamle ordsprog
Det er vel det, der er tale om i denne her sag, når man ser på det forslag til vedtagelse, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har fremsat.
Svend Aage Jensby (V), 2002-04-09:
Dansk Folkeparti har taget initiativet til denne her debat.
Jeg kender udmærket Dansk Folkepartis ønske.
Det er naturligvis at få ryddet Christiania.
Som hr. Helge Adam Møller var inde på, kræver det altså, at man giver det en chance.
Det er det, man har erkendt fra Dansk Folkepartis side, og det synes jeg er prisværdigt.
Jeg kan sige med sikkerhed også til Dansk Folkeparti, at det, regeringen ønsker, er den eklatant klare og hårde kurs, som jeg har givet udtryk for tidligere i dagens løb.
Det er det, der ligger i forslaget til vedtagelse. Nu får Christiania en chance for at rette ind.
Ellers går det, som tidligere justitsminister Erling Olsen sagde i debatten helt tilbage til den 20. januar 1994, og jeg citerer fra Folketingstidende spalte 5335, hvor den daværende justitsminister sagde: »Når det drejer sig om narkotikaen, når det drejer sig om hæleri og den almindelige kriminalitet, er sagen ganske enkel. Hvis det tager et større omfang og bliver mere organiseret, så er det ikke enkeltpersoner, man kan ramme ved lovgivningen, men hvis det hele blusser op, som politiledelsen har forudsagt, er der en ny situation,« Og så kommer det afgørende: »og så er vi dér, hvor vi kan sige, at det truer hele Christianias eksistens.« Det er nøjagtig den holdning, den daværende justitsminister gav udtryk for, som den nuværende regering sammen med Dansk Folkeparti har.
Det er holdningen 6 år efter, at den socialdemokratiske justitsminister sagde sådan, men bare ikke realiserede det, han sagde.
Jann Sjursen (KRF), 2002-04-09:
Det skal Dansk Folkeparti bestemt ikke have utak for.
på, hvad også Dansk Folkeparti inklusive Venstre og De Konservative har sagt tidligere, at man ender med et forslag til vedtagelse, der med ministerens ord giver Christiania en chance.
Det var ministerens egne ord før.
Vi synes, at hvis man skal lave en plan for afvikling, så skal man gøre det anstændigt og ansvarligt, så man samtidig løser nogle af de problemer, som er knyttet til Christiania som sådan.
Så det var ikke fra Kristeligt Folkepartis side
Det var et spørgsmål om at lave en ansvarlig afviklingsplan, og det er ikke ansvarligt, som man somme tider kunne få indtryk af, når man har hørt borgerlige politikere i Christianiadebatten, hvis man sætter bulldozere ind i morgen.
Det er uansvarligt, for der vil stadig væk være nogle problemer.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-04-09:
Blot for i forhold til det, som forsvarsministeren netop har været inde på i sine bemærkninger til os, at understrege, at når vi nu stemmer for det af regeringen og Dansk Folkeparti fremsatte forslag til vedtagelse, så ligger der også bag ved det en klar forventning om, at de tilsagn, der er givet, og som for så vidt også er formuleret i forslaget, bliver efterrettet, nemlig at man husker § 9 i Christianialoven om, at Christiania skal høres, og at man bevarer og erindrer sig det gode og fornuftige, besindige indflydelsessamarbejde, der har været omkring de her ting.
Jeg vil næsten gå så vidt som til at sige, at vi vil betragte det som et aftalebrud, som jeg ikke tror vil ske, i forhold til det, vi har gået igennem i dag.
Per Dalgaard (DF), 2002-04-09:
Jeg vil sige tak til ministeren for hans opsummering og redegørelse til sidst, hvori han konkluderer, at Dansk Folkeparti jo egentlig helst så Christiania lukket.
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige, at der er mange veje, der kan føre til at få de ting gjort, som vi egentlig ønsker.
Selvfølgelig skal folk have en chance for at kunne afhjælpe og afvikle, og det skal foregå på en anstændig facon, men basis for, at Christiania eksisterer, en ulovlig handling, en ulovlig okkupering, en ulovlig besiddelse af huse, som så siden er blevet lovliggjort på grund af holdninger, der fandtes i Folketingets flertal år tilbage, kan selvfølgelig ikke blive ved at finde sted.
Det dur ikke.
Det må laves om.
Jeg vil sige tak til Venstre og De Konservative for tilslutningen til Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, og jeg noterer med glæde, at Socialdemokratiet også kan stemme for det.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-09:
Ganske kort: Jeg vil sige til ministerens tale om, at der ikke er noget til hinder for i den nugældende lovgivning, at ytringsfriheden er bevaret, at det jo ganske afhænger af, hvordan man tolker § 266 b.
Det kunne jo også være, at man ikke bare var optaget af, hvilke domme der er faldet efter § 266 b, men også optaget af, hvilke sager der er rejst.
Det er en velkendt ting, og ministerens egen partifælle, hr. Lars Barfoed, har tidligere gjort opmærksom på det, at problemet med § 266 b i praksis er, at der rejses en lang række chikanesager, at det bliver mere og mere almindeligt, at man ulejliger politiet ganske nytteløst ved at slæbe politiske modstandere for retten, og det var måske også værd at tage med i betragtning.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-09:
Jeg vil gerne takke for Venstres ordførertale.
Jeg tror, at jeg tør sige, at forslagsstillerne er enige med fru Birthe Rønn Hornbech i så at sige hvert ord.
Den tilføjelse, jeg egentlig gerne vil gøre, er, at det her jo ikke kun drejer sig om racespørgsmål og om racisme.
Det drejer sig også om tro.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-04-09:
Som sagt er der flere nuancer i Venstres folketingsgruppe, det kan jeg lige så godt lægge ærligt frem, og hr. Jesper Langballe kender mine standpunkter, for de er citeret i forslagets bemærkninger, og jeg har skrevet om dem i en bog.
Man kunne nu godt have taget det hele med, synes jeg, nemlig at jeg netop plæderer for en bedre retsstilling.
Men jeg mener også, at det er vigtigt, at vi nu får gennemgået de konventioner helt forfra, at vi ikke bare lægger til grund, hvad der blev sagt i den betænkning dengang, for personlig overbevisning er nemlig ikke mig.
Så lad os nu få den diskussion og lad os så også få en orientering om, hvad der ligger i nogle af de aftaler, vi har indgået i EU.
For der er et eller andet, der siger mig, at vi måske mangler den paragraf, som kriminaliserer de grove handlinger, at vi i stedet for har valgt at kriminalisere politiske holdninger.
Og det sidste er jeg selvsagt meget imod.
Søren Krarup (DF), 2002-04-09:
Jeg kommer umiddelbart efter op for i sammenhæng at sige, hvad jeg mener om problemet, men når hr. Morten Bødskov taler om, at der ikke har været tale om nogen undertrykkelse af den offentlige debat, kan jeg jo ikke lade være at sige ud fra egne erfaringer, at det ikke passer.
Men det ophævede ikke, at mange, mange, mange almindelige mennesker, som jeg talte med, ikke turde sige noget, fordi de altså vidste, at øjeblikkelig ville stemplet racist blive sat på dem.
Det var selvfølgelig, fordi det i denne lovparagraf er indført i den offentlige debat sådan, at den kan bruges som terrorstempler.
Så vil jeg da bare sige, som et karakteristisk eksempel
på det helt nylige, at fru Pia Kjærsgaard er blevet anklaget for racisme, fordi hun ikke har taget afstand fra noget, som en anden har sagt.
Sådan bruges det.
Sådan prøver man at kujonere den offentlige debat.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-09:
Jeg må sige, at det var en ejendommelig oplevelse at høre hr. Morten Bødskovs tale efter fru Birthe Rønn Hornbech; et ejendommeligt fald i lødighed. Hr. Morten Bødskov siger, at man ikke skal være spor bange for, at dette her skulle være en totalitær lovgivning, for Danmark er ikke en totalitær stat.
Selve det udsagn er selv sagt meningsløst, for hvad er det, der gør en stat totalitær?
Det er lige præcis dens lovgivning.
I det øjeblik, man, som det er blevet sagt i debatten, lovgiver på en sådan måde, at man gør holdninger og ikke handlinger strafbare, jamen så er man i kraft af den lov i totalitærstaten.
Det bliver jo klart understreget, når hr. Morten Bødskov siger, at vi sender det rigtige signal.
Men det kunne jo være, at en lovgivning med straffesanktioner bag sig ikke skal sende ideologiske signaler, men i stedet for sætte klare grænser for, hvilke handlinger man må begå.
Søren Krarup (DF), 2002-04-09:
Jeg har hørt på hr. Helge Adam Møller med stor sympati og også tilslutning.
Det er ligesom med fru Birthe Rønn Hornbech: Jeg tror egentlig, at vi er enige.
Det er faktisk også det, jeg gik ud fra på forhånd.
Derfor synes jeg, at forsøgene på at skabe uenighed virker en lille smule kunstige på mig.
Men jeg vil lige spørge hr. Helge Adam Møller, som talte om at misbruge friheden: Vil hr. Helge Adam Møller ikke indrømme, at når det er noget, der forholder sig til ord, så må dette misbrug være tilladt, for ord bekæmpes kun ved ord?
Det er den åndelige debats vilkår.
Hvis der er tale om netop et folkestyre, en retsstat, hvor ytringsfriheden eksisterer, så er der den afgørende forskel på holdning og handling, at i en retsstat dømmer vi handlingen og ikke holdningen, og det vil sige, at misbrug af ord egentlig er en tom retorisk floskel.
Så vil jeg lige sige med hensyn til dette med signalværdien, at det jo ganske givet er det, der er den egentlige realitet, for vi står foran et formandskab i EU.
Men jeg vil spørge, om det ikke var muligt, at Danmark, der ved folketingsvalget viste, at vi er uafhængige i modsætning til det øvrige Europa og tør sige, hvad vi mener, også kunne være foregangsland i retning af at sige en ubehagelig sandhed til den politiske korrekthed?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-04-09:
Selv om jeg på Venstres vegne har sagt, at vi ikke kan stemme for forslaget, som det ligger, så synes vi, at det er en utrolig vigtig debat.
Jeg kunne ikke helt høre grundholdningerne hos hr. Morten Bødskov.
Jeg vil godt høre, om hr. Morten Bødskov vil lægge afstand til den tendens, som hr. Søren Krarup nu har gjort rede for, nemlig hvis man siger noget på en noget rapkæftet måde, som andre altså ikke kan lide, skal man straks skældes ud for at være småracistisk.
Eller vil hr. Morten Bødskov være med til at få den infame stemning ændret, så vi kan tale frit til hinanden? Og så vil jeg godt spørge, om indlægget var på hele Socialdemokratiets vegne.
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi fru Ritt Bjerregaard så sent som for 1 år siden på et møde sammen med mig på en nøje forespørgsel sagde, at hun egentlig gik ind for, at bestemmelsen blev afskaffet.
Jeg går også ud fra, at hr. Morten Bødskov har lagt mærke til, at Preben Wilhjelm og professor Vagn Greve ikke er begejstrede for denne bestemmelse.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-09:
Når hr. Morten Bødskov ikke vil svare på mine spørgsmål eller mine indvendinger, er jeg et tålmodigt menneske, der gerne vil gentage dem i håb om at få en eller anden form for stillingtagen og ikke en fornærmelse over den tone, der
bliver brugt i debatten, fornærmelse er så kedsommeligt.
Jeg vil spørge: Er det da ikke fuldstændig klart, at det, der gør en stat totalitær, lige præcis er dens lovgivning?
Og derfor kan man ikke undskylde en totalitær lov med, at det ikke betyder noget, fordi Danmark ikke er en totalitær stat.
Jo, det er vi da, hvis vi indfører totalitære love.
Hvis vi indfører love, som øver sindelagskontrol, ytringskontrol, straffer holdninger i stedet for handlinger, så er vi pr. definition i totalitarismen.
Derfor synes jeg, at hr. Morten Bødskovs svar er en fuldstændig ulogisk ringslutning.
Det vil jeg gerne have en stillingtagen til.
Morten Bødskov (S), 2002-04-09:
Jeg er ganske fuld af fortrøstning over, at lige nøjagtig på det her område er der masser af afstand mellem Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti.
Socialdemokratiet betragter ikke § 266 b, som en totalitær lovgivning, som bidrager til en totalitær stat.
Tværtimod betragter vi § 266 b som et led i at udvise respekt over for det enkelte individ og respekt over for det enkelte
Det er det, der er Socialdemokratiet principielle opfattelse af anvendelsen af § 266 b.
Morten Bødskov (S), 2002-04-09:
Jeg lyttede til, at regeringen også argumenterede for sin modstand mod det her lovforslag med, at det var et skidt signal i forhold til respekten for de internationale konventioner, som Danmark har tilsluttet sig, altså FN's racismekonvention fra december 1971.
Må jeg spørge hr. Søren Krarup, hvad hr. Søren Krarup mener om Danmarks tilslutning til FN's racismekonvention.
Det er jo en yderst interessant diskussion om Danmarks tilslutning til de internationale konventioner og selvfølgelig hele spørgsmålet om FN's racismekonvention.
Kunne man forestille sig, at Dansk Folkeparti kunne finde på at fremsætte forslag om ophævelse af Danmarks tilslutning til FN's racismekonvention?
Og skal jeg tage hr. Søren Krarups indlæg fra talerstolen som udtryk for en generel skepsis fra Dansk Folkepartis side og som et udtryk for, hvordan man fra Dansk Folkepartis side mener, at Danmark skal stå i forhold til internationale konventioner?
Og kunne vi her udvide spørgsmålet: Gælder det også den fundamentale konvention, nemlig FN's menneskerettighedskonvention?
Søren Krarup (DF), 2002-04-09:
Der er faktisk politiske partier eller i hvert fald et enkelt i dette land, der er så selvstændigt åndeligt og moralsk, at man forholder sig til, hvad der står på prent, selv om det kommer fra FN.
Og når man er uenig i det, fordi man måske har en anderledes dybtgående opfattelse af, hvad det er at være menneske, så kunne man tænkes at sige nej til det.
Det er ganske klart.
Jeg vil da også sige, at det naturligvis også gælder den almindelige dyrkelse af menneskerettighederne.
Jeg vil ikke tvinge hr. Morten Bødskov til at læse bøger, han ikke selv ønsker at læse, men jeg har for halvandet år siden skrevet en bog, hvori jeg faktisk i en historisk og principiel sammenhæng gør op med hele den dyrkelse af menneskerettighederne, der finder sted.
Så jeg kunne sagtens tænke mig at fremsætte et lovforslag, som netop forholdt sig kritisk til disse konventioner.
Jeg vil sige, at det naturligvis ikke ophæver, at jeg må forholde mig til dem som politiske realiteter.
De har jo altså en ganske overvældende magt bag sig.
Men det skal ikke ophæve, at man siger sandheden om, at det er en overfladisk og en åndløs dyrkelse af mennesket som et rettighedsvæsen i modsætning til mennesket som en skabning, man skylder ansvar.
Morten Bødskov (S), 2002-04-09:
Som sidst, da vi diskuterede spørgsmålet om FN's menneskerettighedskonvention med en særlig højtstående repræsentant fra Dansk Folkeparti - det kan man roligt sige - var der megen ulden tale fra Dansk Folkepartis side til spørgsmålet om, hvorvidt partiet accepterer FN's menneskerettighedskonvention.
Derfor kunne det være interessant at få at vide en gang for alle: Accepterer Dansk Folkeparti FN's menneskerettighedskonvention?
Ja eller nej?
Sandy Brinck (S), 2002-04-09:
Jeg skal samle op der, hvor hr. Morten Bødskov slap.
For jeg synes nok, at det, når hr. Søren Krarup står her på Folketingets talerstol og mener, at hr. Søren Krarup selv står for et mere dybdegående menneskesyn, så i hvert fald for mig giver anledning til at få afklaret, om hr. Søren Krarup mener, at mennesker er ligeværdige individer.
Ja eller nej?
Jesper Langballe (DF), 2002-04-09:
Jeg kan ikke lade være med gang på gang, når jeg her i Folketingssalen hører både venstrefløjen og Socialdemokratiet ytre sig, at spørge mig selv - jeg kan ikke komme til at råbe det ud over salen, for det må man jo ikke: Hvad mener manden i grunden selv?
Har han overhovedet nogen mening?
Meget af den debat, der føres fra oppositionen til venstre i salen i dag, eller stort set det hele, går ud på at spørge: Er Dansk Folkeparti og regeringen nu enige om det og det?
Eller er Dansk Folkepartis medlemmer indbyrdes enige om det?
For det kunne jo være så sjovt, hvis man på en eller anden måde kunne sætte lus i skindpelsen.
Men det var da egentlig også sjovt, hvis Socialdemokratiet og venstrefløjen mødte med et eller andet selv, bare et bud på en holdning og ikke bare sådan lidt lurvet og lumpen taktik, som alle har glemt i morgen.
Søren Krarup (DF), 2002-04-09:
Jeg kan i og for sig kun bakke hr. Jesper Langballe op, for her diskuterer vi et afgørende moralsk og principielt spørgsmål, og hvad er så Socialdemokratiets holdning?
Det er at komme med små taktiske finesser og stille spørgsmål, men ikke for alvor selv udtale sig om sagen.
Må jeg så lige i al korthed
først svare fru Sandy Brinck: Er mennesker ligeværdige?
Der er det jo, at man må spørge: Lige i forhold til hvad?
Lighed er ikke en ontologisk størrelse.
Det ligger ikke i menneskelivet som sådan: Lige i forhold til hvad?
Kristendommen siger, at vi alle er lige for Gud.
Retssamfundet siger, at vi er lige for loven.
Men ellers er vi naturligvis forskellige.
Hr. Morten Bødskov spørger, om jeg vil sige ja eller nej til FN's menneskerettighedskonvention.
Jeg vil sige, at jeg principielt er uenig med den.
Jeg har skrevet det, så det er ikke nogen hemmelighed.
Men jeg må konstatere, at den er en realitet, og at den er helt afgørende for den politik, der føres i verden i dag.
Derfor må jeg forholde mig til den.
Men det skal søreme vist da ikke forhindre mig i at udtale en principiel kritik af den.
Morten Bødskov (S), 2002-04-09:
Fru Birthe Rønn Hornbech kan jeg berolige med, at det er et indlæg, som er holdt på den samlede socialdemokratiske folketingsgruppes vegne.
Der blev ikke på nogen måder taget forbehold.
Vi bidrager selvfølgelig til udvalgsarbejdet om det her lovforslag, men jeg er stadig væk af den opfattelse, at § 266 b ikke på nogen måde er med til at begrænse en åben debat om de spørgsmål, som den dækker.
Til hr. Søren Krarup - det ligger lidt i forlængelse af det svar, jeg har givet fru Birthe Rønne Hornbech - og spørgsmålet om, hvilke anklager der er rejst fra anden side over for fru Pia Kjærsgaard: Det skal jeg ikke gøre mig til dommer over, men blot konstatere, at Socialdemokratiet i denne her sag også er fuld af fortrøstning til, at § 266 b vil blive håndteret efter de gældende overensstemmelser, der nu engang er i dag.
Svaret til hr. Jesper Langballe skal jeg gøre meget kort.
Det var jo meget voldsomme ord, nemlig at det var »et ejendommeligt fald i lødighed«.
fra hr. Jesper Langballes mund, har jeg intet imod, at det bliver sagt til mig.