Poul Nyrup Rasmussen (S), 1999-11-25:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til hr. Arne Melchior for den tone, der er lagt op til i den debat, vi skal have i dag.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi kan tale om netop det spørgsmål på en måde, der er præget af saglighed og på en måde, der er præget af gensidig respekt.
Regeringen har et ganske bestemt grundlag for sin udlændinge- og integrationspolitik i Danmark.
Udlændinge, indvandrere og flygtninge, som har fået ophold og bor her i landet, har samme pligter og samme rettigheder som gælder for alle i vort samfund.
Vi har to grundholdninger: At tage fat hver dag og hele tiden om de reelle problemer, der er i vores samfund, og at fastholde vores menneskesyn.
Der er kun én gruppe af mennesker i vores land: Det er mennesker, og de skal behandles som sådan.
Det betyder, at vi stiller de samme krav til mennesker, der ønsker at bo i vores land.
Tre krav, tre grundpiller: Man skal så hurtigt som muligt lære dansk, man skal så hurtigt som muligt på arbejdsmarkedet eller i gang med en uddannelse, og endelig skal udlændinge, ligesom alle andre, udvise en ordentlig og ansvarlig adfærd og, naturligvis, respekt for landets love og grundlæggende værdier.
Forholdet mellem de etniske minoriteter og befolkningen i øvrigt bør bæres af gensidig respekt, forståelse og åbenhed.
Det gælder den danske flertalsbefolkning; den må bygge på lighed for loven, lige pligter og lige rettigheder.
Det gælder naturligvis også omvendt, hvor etniske minoriteter, mennesker, der kommer her til landet, må udvise en tilsvarende respekt for danskernes normer, livsformer og lovgivning.
Vi må jo også erkende i dag, at det er ikke uden problemer.
Vi har nogle integrationsopgaver, som bestemt stiller store krav til os alle.
Regeringen er, som jeg også sagde i min åbningstale, helt opmærksom på de problemer, der er.
Vi har set dem hos et lille antal unge med etnisk minoritetsbaggrund og hos andre unge danskere.
Det er ganske vist et lille antal, men hver eneste, der udøver vold eller hærværk, må ophøre med den slags aktiviteter.
Vi har set det, det skal standses.
Vi ved også, at mange indvandrere og flygtninge fortsat har problemer med at deltage aktivt og ligeværdigt i arbejdslivet i det øvrige samfund, og vi ved, at arbejdsløsheden blandt mange er enormt høj, abnormt høj, i det danske samfund.
helt grundlæggende mod nogle af de normer, vi har i vores danske samfund.
Vi betragter det som en indlysende ret selv
at kunne vælge sin partner.
Det hører nu engang til blandt vore værdier i det danske samfund.
Sådan er det ikke for alle i vores land - sådan bør det være for alle i vores land.
Vi har en lovgivning derom, men jeg må sige, jeg er ikke sikker på, at den lovgivning fungerer efter hensigten.
Det er også et af de emner, vi må have mulighed for at diskutere åbent og sagligt og ordentligt.
Det forløb betyder, at vi fra første færd tager fat på at introducere det pågældende menneske i det danske samfund, at sproget skal læres, at der skal tilbydes arbejde og uddannelse, og at der skal vises respekt for indgang i det danske samfund.
Det betyder også, at vi får en mere retfærdig fordeling
af flygtninge mellem kommunerne
, at vi imødegår fremtidige tendenser til ghettodannelse, idet flygtninge og indvandrere fordeles i særlige områder.
Det undgår vi ved fra start at integrere i hele det danske samfund.
Jeg synes, at de erfaringer, vi har allerede nu, som også indenrigsministeren var inde på, viser os, at den måde at gribe tingene an på er en god og en rigtig måde.
Men erfaringerne viser også, at vi har været for dårlige til i tide at tage hånd om de reelle problemer, og når jeg siger det, strækker det sig i virkeligheden over et ret langt åremål. I for mange år har vi enten af misforstået hensynsfuldhed eller politisk korrekthed ikke fået taget fat på de reelle problemer, der går flere år tilbage, 10 år eller 15.
Vi har ikke stillet tilstrækkelig klare krav til os selv eller til de mennesker, der kommer her til landet, krav, der bygger på gensidig respekt, krav, der bygger på lige rettigheder og pligter, og krav, der også retter sig mod virksomhederne, krav, der også retter sig mod den danske fagbevægelse, som virkelig nu - og det vil jeg gerne understrege fra talerstolen her i dag - må vise deres medansvar for, at de mennesker, der kommer til samfundet Danmark, kommer i arbejde på en god og på en rigtig måde.
Der påhviler os alle et stort ansvar for at tage fat på den hovedopgave, der hedder at få nedbragt arbejdsløsheden blandt de nye, for de nye kan ligesom alle andre bidrage til, at samfundet Danmark kan fungere på en god måde.
Tænk engang, over 100.000 mennesker med en anden baggrund end den danske har i dag arbejde i Danmark, yder i dag deres indsats til at holde dette danske samfund i gang, betaler deres skat, giver et værdibidrag til det danske samfund.
Men vi kan også se, at over halvdelen af de mennesker, der kunne komme i arbejde, ikke er i arbejde, og derfor er der en stor, stor indsats for os at gøre, og derfor er der et stort arbejde for fagbevægelsen, for virksomhederne, for arbejdsgiverne sammen med regering og kommuner at gøre.
Regeringen har med sit nye udspil om integration for de mennesker især, som ikke er omfattet af den nye integrationslov, men også for de unge utilpassede taget en række nye initiativer.
Det ministerudvalg, som indenrigsminister Thorkild Simonsen er formand for, har nu i går fremlagt sine første initiativer.
Indenrigsministeren vil komme ind derpå, jeg skal blot nævne nogle vigtige.
Det er en ambitiøs plan, der både tager helt konkret fat på de akutte problemer og også lægger en ny linje, der kommer til at strække sig over en meget lang periode. Det første udspil, vi nu kommer med, sætter ind over for de akutte problemer.
Må jeg bare nævne etableringen af et nyt udrykningshold, der kan tilkaldes og på egen hånd rykker ud til områder, hvor der er problemer, hvor der er brug for at udveksle erfaringer, hvor der er brug for at sætte ind med al den viden, vi har. Det gælder også forslaget om mandsopdækning af de utilpassede unge.
Politiet har allerede kendskab hertil; så må der gribes ind.
Det gælder en hurtigere konsekvent indgriben med kontakt til forældrene, som også må påtage sig et ansvar på linje med andre i Danmark.
Det gælder sikrede anbringelsessteder for de unge, der ikke kan eller ikke har mulighed for at acceptere danske normer, og det gælder en styrkelse af Kriminalforsorgens indsats.
Det andet store element, der nu spilles ud med, er en lang række forebyggende foranstaltninger, som jeg er sikker på, indenrigsministeren vil omtale.
Jeg vil gerne slutte mine bemærkninger med at konstatere, at et trygt samfund med en stærk indre sammenhæng kræver, at vi, når det gælder alle problemer i vores land, tager direkte fat, at vi gør det på en sådan måde, at vi ikke bidrager til utryghed og til fremmedfjendskhed, men at vi netop ved at tage fat om de reelle problemer, som vi lægger op til fra regeringens side, også forebygger, at der opstår nye konflikter i vores eget land.
Det kræver også, at vi i vores eget land er parate til at give plads, er parate til at vise respekt, er parate til at hjælpe med til en positiv integration på alle niveauer, i foreninger, i lokalsamfund, på arbejdsmarkedet, fagbevægelse, arbejdsgivere og her i det danske Folketing.
Jeg håber, at vi i dag kan få en god og en saglig debat, og at vi hele tiden husker, når vi diskuterer disse emner, som også er følelsesmæssigt velbegrundede og betonede, at det drejer sig om mennesker, at de mennesker, der er i vores land, skal i arbejde, at det skal bygge på rettigheder og pligter, men så er det altså også begge dele, og det hele må summe op til en gensidig respekt.
Når man er her i landet, skal man behandles som et menneske på lige fod med alle andre med alt det, det indebærer.