Jens Hald Madsen (V), 2000-03-14:
Jeg vil gerne starte med at sige, at det ikke er så tit, jeg personlig har sympati for og synes, det er synd for en bestemt minister eller et bestemt ministerium for den sags skyld, men jeg må sige, at i det her tilfælde har jeg meget sympati for, at den stakkels udenrigsminister nu skal tage sig af det her beslutningsforslag, for trods det, at han har et fint og velsmurt udenrigsministerium, må man jo spørge, hvor meget udenrigsministeren og Udenrigsministeriet overhovedet har haft med Østrigsagen at gøre, hvor meget indflydelse de har haft.
Men nu sidder udenrigsministeren jo med kattepinen, nu sidder Udenrigsministeriet og skal forvalte det her, udførelsen af sanktionerne, og derfor må jeg sige her fra start, at jeg har stor sympati for udenrigsministeren, fordi han nu må bære den byrde.
Lad mig også slå fast, at for Venstre er det vigtigt, at dette beslutningsforslag behandles i Udenrigsudvalget, fordi denne beslutning om sanktionerne mod Østrig formelt og reelt blev taget af 14 selvstændige stats- og regeringsledere og på intet tidspunkt - intet tidspunkt - har haft noget at gøre med EU og overhovedet intet traktatmæssigt grundlag har i EU.
Der er ingen tvivl.
Dernæst vil jeg fremhæve, at Venstre tager stærkt afstand fra Jörg Haiders udtalelser om nazismen.
Men man kunne så spørge: Jamen hvad handler det her så egentlig om?
Hvis det ikke handler om en fælles EU-aktion, hvis det ikke handler om Jörg Haiders udtalelser, hvis det ikke handler om krænkelse af menneskerettigheder eller om en regering med racistisk regeringsgrundlag, hvad handler det så om?
Spørgsmålet er vel også, om det her ikke skal betragtes som en socialdemokratisk fællesaktion, som blev til for at forhindre, at en ikkesocialdemokratisk regering skulle blive dannet i Østrig.
Når vi kigger på det stykke papir, hvor man misbrugte EU-formandskabet og misbrugte EU's navn, og hvor man redegør for, hvad grundlaget har været for at udføre sanktionerne mod Østrig, så kan vi ikke være i tvivl.
Her bliver nemlig beskrevet, at sanktionerne blev udført, hvis der blev dannet en regering med Jörg Haiders parti, og ikke, hvilket havde været det mest logiske, hvis regeringsgrundlaget var baseret på racistiske eller nazistiske tendenser.
Det, som Europas socialdemokrater i virkeligheden ønskede, var at ændre det østrigske demokratiske valgresultat.
Nu er der måske nogle, der vil sige, at det jo ikke ikke kun var socialdemokrater, der var der.
Der var jo Frankrig og Belgien, som ikke er socialistisk styret.
Det er også korrekt.
Men der var jo altså også den lille ting, at Jörg Haider var kommet med nogle særdeles krænkende udtalelser
både om franskmændene og om det belgiske politiske system.
Men at det har været socialdemokraterne, der har været hovedkraften i denne sag, mener jeg ikke der hersker nogen tvivl om.
Man har også kunnet læse sig til, at det daværende socialdemokratiske styre i Østrig appellerede til sine socialdemokratiske venner om hjælp, da det ikke på demokratisk vis kunne overbevise sine egne vælgere om at stemme på sig selv.
Hermed misbrugte man EU's navn til at så tvivl om, hvorvidt Østrigs demokrati og Østrigs vælgere var stuerene eller ej.
Denne form for politisk handling tager vi stærkt afstand fra.
Konsekvensen er jo også, at når sanktionerne er baseret på en regeringsdannelse og ikke på et regeringsgrundlag, så betyder det, at uanset hvor godt den østrigske regering opfører sig, kan man jo ikke fjerne sanktionerne; sanktionerne kan kun fjernes, hvis den østrigske regering, der er demokratisk valgt, også fjernes.