runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Geday (RV), 2006-11-21:
Jamen det er klart, at det jo er vigtigt at få de her nuancer frem.
Jeg mener, at det utilstedelige er, at man uden at spørge medarbejderne og uden at være villig til at betale for det binder en hel gruppe af medarbejdere til en arbejdsplads i kortere eller længere tid, og derfor mener jeg, at man, uanset om der er tale om en opbygningsfase eller ej, skal være villig til at betale for det, hvis man ønsker at holde på nogle medarbejdere.
Der skal jeg bare have præciseret, om beskæftigelsesministeren er uenig i det synspunkt; altså om han mener, at man skal have lov at binde medarbejdere til en arbejdsplads.
Det synes jeg er et påfaldende ikkeliberalt synspunkt.
Jeg synes jo, det er helt fint, hvis vi får det.
Jeg er sådan set lidt overrasket over, at fru Elisabeth Geday vil lovgive på baggrund af uvidenhed og følelser.
Lad os da få kendsgerningerne på bordet.
Hvis det er kendt for medarbejderne, at der er nogle restriktioner, når man udarbejder et projekt, synes jeg, det er fint; så har man jo sin fulde ret til at agere, som man vil i den situation.
Så jeg ser faktisk ikke noget mystisk i det.
Jeg vil bare gerne have, at det, vi foretager os her i Folketinget, foregår på et oplyst grundlag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-11-21:
Jeg vil godt spørge beskæftigelsesministeren, om der kan siges noget om, hvorvidt noget tilsvarende foregår i de øvrige af statens skove – om det er den tilsvarende model, man anvender – og hvis det er tilfældet, hvilke initiativer der så er taget, ikke kun i Nordjylland, men over hele landet.
Det er jo lige præcis det, vi skal klappe over at de har gjort, for så er det åbenbart for alle, at køberen er forpligtet til at aflønne medarbejderne på danske vilkår, og det håber jeg da spreder sig til mange andre steder, for så var vi jo mange problemer foruden på det danske arbejdsmarked.
Én ting er, at man skriver under på, at man vil noget bestemt, men det afgørende spørgsmål er jo: Hvad har regeringen gjort for at sikre, at der så ikke er brodne kar, der bidrager til, at betaling ikke sker efter de gældende regler?
Det er jo det, der er helt afgørende.
Jeg kan se, at Skov- og Naturstyrelsen siger, at man ikke ansætter polakker som billig arbejdskraft.
Det er også fuldstændig rigtigt, det gør man sikkert ikke, men man sender jo opgaven videre til andre, som så påtager sig opgaven, og der ved vi jo ikke, hvad der foregår.
Og der er det, jeg spørger beskæftigelsesministeren: Vil ministeren sikre, at det bliver undersøgt for hver eneste kontrakt, om man er aflønnet efter gældende regler?
Vi har etableret et registreringssystem for de såkaldte E 101-attester.
Man skal 8 dage før anmelde sine aktiviteter til SKAT i Sønderborg, og på den måde får vi jo så mulighed for at kigge over skulderen, og Arbejdstilsynet har adgang til de her registre, så vi arbejder jo hele tiden med det.
Jeg har aldrig foregivet, at det system, vi kom med, var perfekt, for vi støder jo hele tiden på problemer, og det, vi har givet hinanden ord på i Østkredsen, er jo, at vi hele tiden prøver at følge med.
Her drejer det sig altså om et helt konkret forhold, ikke kun i Nordjylland, men åbenbart i hele Danmark, hvor staten har udliciteret den opgave, det er at klippe pyntegrønt, til forskellige aktører, og det, der selvfølgelig er afgørende, er, at disse aktører så også aflønner medarbejderne på samme vilkår, som hvis de var danske.
Det var da et mindstekrav, man kunne stille til staten som arbejdsgiver: at det i hvert fald ikke er der, der er noget galt.
Ministeren siger, at man har indføjet den klausul, men det ændrer jo ikke ved, at man nu har stoppet arbejdet.
Det må jo være, fordi der er noget galt deroppe, og jeg spørger så: Hvordan ser det ud alle de andre steder?
Jeg synes egentlig, at ministeren skulle påtage sig det helt særlige ansvar at sikre, at i statens skove foregår tingene ordentligt.
Det er altså åbenbart det, ministeren prøver at krybe uden om, i stedet for stille og roligt at sige: Jeg vil som minister i regeringen sørge for, at når det drejer sig om staten, er der ikke noget som helst at komme efter, så skal der ikke være nogen som helst, der bliver underbetalt, ligesom i de sager, der har været, og som sagt ikke kun i Nordjylland, men i hele Danmark.
Det ville klæde ministeren, hvis der kom en sådan melding.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 36
Elisabeth Geday (RV), 2006-11-21:
Jeg vil fortsætte lidt i samme spor som hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Det lyder jo lidt, som om beskæftigelsesministeren ikke har kendskab til den konkrete sag, som Computerworld offentliggjorde på baggrund af en aktindsigt, som man havde fået i en e-mail til Beskæftigelsesministeriet.
Den pågældende person skriver til beskæftigelsesministeren og klager over, at han faktisk anser sine jobmuligheder i Danmark som stort set fraværende, fordi han har fået en mundtlig orientering om, at han er blevet – hvad skal man sige – bundet af de her hemmelige aftaler.
Har man f.eks. spurgt den pågældende person, som er anonymiseret i den version, vi har fået, om, hvorvidt man kunne få lov til at se den kontrakt, der bandt ham eller hende?
Det vil sige, at der ikke er nogen kontrakt til stede her.
Det, jeg efterlyser i denne sag, er, at vi får kendsgerningerne på bordet og ikke bare snak om, hvad det er, der foregår.
Skal vi lovgive, så lad os se, hvad de kontrakter går ud på.
Lad os få så mange forskellige kontrakter som muligt ind, sådan så vi ikke lovgiver på et grundlag, der så senere viser sig at være bredere eller mere omfattende end det, vi havde regnet med.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-21:
Jeg er glad for, at ministeren har strammet sin holdning op på det område, og anerkender også, at der nu bliver igangsat et arbejde for at få noget lovgivning på området.
Problemet er, at ministeren tilsyneladende har sat sig rigtig, rigtig dårligt ind i den her konkrete sag, der har ligget på ministerens bord.
Tilbage står, at denne sag, hvor en borger henvender sig om en hemmelig aftale, øjensynlig ikke er blevet behandlet eller noteret af ministeriet, og i hvert fald at ministeren ikke har videregivet oplysninger om denne sag til Arbejdsmarkedsudvalget og til offentligheden.
Det lyder, som om det lidt er i samme retning.
Men jeg håber, de her aftaler kommer frem nu.
Jeg håber, de kan behandles i det hurtigtarbejdende udvalg, som vi har nedsat, sådan at vi senest den 1. april over for Folketingets partier kan præsentere et forslag til, hvordan vi løser dette problem. Der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg finder det uacceptabelt, at virksomheder kan indgå hemmelige aftaler, der vedrører de medarbejdere, de selv har.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 34
Det skal jeg gerne gøre, bl.a. om de hemmelige aftaler, som gælder ansatte her i Folketinget.
Men det drejer sig ikke om det.
Beskæftigelsesministeren modtager en mail fra en borger i oktober 2005, hvor der bliver omtalt en hemmelig aftale mellem IBM og A.P. Møller.
Hvad har ministeren gjort?
Har ministeren gjort noget for at undersøge, om det er rigtigt, eller har ministeren ikke gjort noget for at undersøge, om det er rigtigt?
Når jeg siger, at jeg ikke vil lovgive om noget, som vi ikke rigtig kender omfanget af, så synes jeg, det vil være forkert at begynde at ændre loven, når vi i realiteten ikke ved, hvad det egentlig er, de her aftaler omhandler.
Det er så kommet frem, at det også gælder på andre områder end funktionærområdet, og det skal vi have afdækket.
Nu har jeg igen skrevet til en udvidet kreds af organisationer for at bede om at få nogle konkrete eksempler.
Der er nedsat et tværministerielt udvalg med medlemmer fra Beskæftigelsesministeriet, Justitsministeriet, Økonomi- og Erhvervsministeriet og Forbrugerministeriet, hvor vi skal se på det her problem, og jeg håber meget for sagens skyld, at vi får forskellige afskygninger af de her kontrakter bragt frem i lyset, for det kan jo være, at de er udformet på mange forskellige måder.
Vi skulle gerne sikre, at når vi gør noget, løser vi også det problem, som vi har sat os for at løse.
For så vidt angår min egen personlige opfattelse, synes jeg, som jeg også har givet udtryk for flere gange, at det er helt uacceptabelt, at virksomheder kan indgå aftaler, der vedrører medarbejderne, og som er hemmelige for medarbejderne. At virksomheder indgår aftaler er i orden, men hvis aftalerne vedrører medarbejderne, skal det være kendt for medarbejderne.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Som fru Louise Frevert nok udmærket godt ved, er det meget svært at give hjemmel til straf eller sanktioner i et beslutningsforslag i Folketinget, det kræver et lovforslag.
Så gangen er jo den, at man, hvis man har et beslutningsforslag, hvis intentioner man deler, stemmer for beslutningsforslaget, og så er det efterfølgende op til den pågældende minister at komme med et lovforslag, som indeholder de konkrete sanktioner.
Det kan vel dårligt være et argument imod det her beslutningsforslag, at der ikke er hjemmel til at sanktionere.
Det er der meget sjældent i beslutningsforslag.
Jeg blev en lille smule bekymret, da jeg hørte fru Louise Freverts ordførertale, og det er jeg også blevet, når jeg har hørt hende udtale sig til pressen, fordi den er udtryk for et voldsomt skred i Dansk Folkepartis politik.
Tilbage i juli måned sagde ordføreren hr. Walter Christophersen til Ritzaus Bureau: »Det er simpelthen wild vest, og jeg vil snarest muligt rette henvendelse til ministeren om, at loven skal laves om.
Vi kan ikke have den gråzone.
Forbrugerne skal kunne sige nej tak til gratisaviserne – det er deres suveræne ret.«
Det var jo en klar udmelding, der var til at tage og føle på.
Nu er der så åbenbart sket et eller andet.
Jeg ved ikke, om det er regeringen eller det er gratisaviserne, der har lagt Dansk Folkeparti under pres, men Dansk Folkeparti har jo fuldstændig lagt sig ned på maven.
Hvad er der sket?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-11-21:
Beskæftigelsesministeren har tidligere udvist et endog meget begrænset kendskab til det, der hedder hemmelige aftaler om jobklausuler på det danske arbejdsmarked – faktisk så begrænset, at beskæftigelsesministeren både over for Arbejdsmarkedsudvalget og i pressen har sagt, at han kun kendte til et eneste konkret eksempel på det her område.
Nu er det så kommet frem i Computerworld i går, at det ikke er rigtigt, men at ministeren allerede i oktober 2005 fik en henvendelse vedrørende en hemmelig aftale mellem A.P. Møller og IBM om jobklausuler.
Så er det, jeg spørger mig selv: Hvorfor er det, at ministeren ikke har videregivet de oplysninger om et eksempel mere vedrørende hemmelige aftaler om jobklausuler?
Det vil jeg så også spørge ministeren om.
Det, jeg har sagt, er, at jeg kun har kendskab til en konkret aftale, og det er den, der er omtalt i Sø- og Handelsrettens dom fra juli i år.
Så vidt jeg er orienteret, er det det eneste eksempel på en konkret sag, vi kender til – en sag, hvor de retlige instanser har taget stilling til grænserne for den nuværende lovgivning og til, hvad der er ret og rimeligt.
Ministeren har i hele det her forløb aktivt brugt det, at han kun kender et eneste eksempel som udgangspunkt for, hvorfor han har været så tøvende over for at ville lave lovgivning på området og faktisk har holdt det hen.
Lad mig bare citere fra Computerworld: »Jeg vil nødig lave lovsjusk, fordi jeg har hørt om en enkelt sag.«
Eller lad mig komme med et andet citat, også fra Computerworld: »Det problematiske på det her område er, at vi kun kender til ét konkret eksempel.«
Det står i skærende modsætning til det, at jeg samtidig kan stå med en mail i hånden, der er sendt til Beskæftigelsesministeriet i oktober 2005, og som omtaler en konkret sag.
En mail, der er sendt i oktober 2005.
Det må da være at forholde os nogle oplysninger, når ministeren ikke har videregivet de oplysninger til pressen og til Arbejdsmarkedsudvalget.
Vi har skrevet til alle organisationer, vi har kontaktet IT-Brancheforeningen, vi har skrevet til Akademikernes Centralorganisation, og vi har skrevet til en lang række organisationer og bedt om at få konkrete eksempler.
Vi har ikke fået et eneste eksempel.
Det er da ikke, fordi vi ikke har hørt, at problemet findes, men når jeg udtaler mig, som jeg gør, er det jo, fordi vi gerne skulle vide helt nøjagtigt, hvad de aftaler går ud på.
Hvis hr. Jørgen Arbo-Bæhr kender nogle konkrete sager, er jeg da lutter øren, og jeg vil gerne have, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr sender information om dem til mig, fordi det vil hjælpe helt utrolig meget i det her arbejde, hvis vi også kan se, hvad kontrakterne går ud på.
Bjarne Laustsen (S), 2006-11-21:
I den seneste uges tid har der været gang i den ude i skovene, også i statens skove.
Det viser sig nu, at man har udliciteret noget af arbejdet til et polsk firma.
Fagforeningen 3F og TV 2/Nord har afsløret, at der foregår misbrug af udenlandsk arbejdskraft i skovene.
Der er også spørgsmål vedrørende SKAT, der er i det hele taget spørgsmål om, hvorvidt nogen som helst regler er overholdt her.
Man påstår, det sker efter udstationeringsdirektivet, men vi kan vel være enige om, at udstationering intet som helst har at gøre med at klippe pyntegrønt i de danske skove.
Hvad har beskæftigelsesministeren foretaget sig i den sag for at sørge for, at det arbejde, der foregår i de danske skove, uanset om det er danske firmaer eller udenlandske firmaer, der udfører det, foregår efter danske lønmodtagerforhold?
Firmaet skal selv hente det og klippe det ned.
Det vil sige, at det her ikke er en sag, der er omfattet af østaftalen.
Da der er tvivl om, hvorvidt det polske firma har levet op til de regler, ja, så er arbejdet for nærværende indstillet, indtil man får det afklaret.
De har indføjet en klausul om, at det skal finde sted på danske vilkår.
Det er der rejst tvivl om, arbejdet er indstillet, og der vil nu blive fundet en løsning på det.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Jeg er jo lidt ked af, at ministeren ikke synes, at det er en god idé, at man med et enkelt klistermærke kan frabede sig en masse af de aviser og reklamer, som man ikke bryder sig om at få.
Jeg kan forstå, at ministeren faktisk på en eller anden måde synes, at den kludetæppeløsning, der eksisterer i øjeblikket, hvor man kan ringe til nogle, og hvor der så er andre, der ikke respekterer et klistermærke, faktisk er en rigtig fornuftig løsning. Er det sådan, det skal forstås?
Det er mit første spørgsmål.
Synes transport- og energiministeren virkelig, at den nuværende kludetæppeløsning er en smuk og god løsning?
Vi er ikke tilfredse med denne løsning, det sagde jeg udtrykkeligt, men vi forsøger at give medierne mulighed for at løse problemerne selv.
Dette forsøg kan jo altså ikke være helt tumpet lavet, da det nu viser sig, at tre af de fire aviser accepterer den, og mon ikke den fjerde kommer til.
Dermed har vi jo fundet den løsning, som vi lægger op til.
Igen vil jeg sige, hvad jeg sagde i min tale: Det kan godt give problemer, hvis vi blander disse ting sammen i en lovgivning.
Hvem skal med, og hvem skal ikke med?
Skal den lokale ugeavis med?
Skal den lille lokale ugeavis med?
Skal kirkeavisen med?
Det gør det meget komplekst, og en frivillig ordning må for alle parter være det bedste.
Det er jo også frivilligt, når vi kan sige nej tak til reklamer.
Det er præcis det samme, og det fungerer ganske godt.
Elisabeth Geday (RV), 2006-11-21:
Så tror jeg, jeg er nødt til at spørge ministeren: Hvilken interesse skulle IBM eller Mærsk Data have i frivilligt at udlevere nogle kontrakter, hvor de binder deres medarbejdere til arbejdspladsen?
Det kan jeg simpelt hen ikke se.
Jeg kan ikke se, at det skulle være afgørende for, at vi forbød den her uskik, så jeg vil godt lige have, at ministeren en gang for alle nu her offentligt fortæller os, om det er det, at det er hemmeligt, der generer ministeren, eller om det er det, at man i det hele taget binder sine medarbejdere til en bestemt arbejdsplads uden at være villig til at betale for det.
Mener ministeren ikke, at vi har rigeligt af bindingsmuligheder i de lovparagraffer, der ligger om konkurrenceklausuler og om kundeklausuler?
Jeg kan godt forstå, at hvis to virksomheder går ind i en udviklingskontrakt f.eks. på itområdet, så kan de aftale, at de ikke tager hinandens medarbejdere i den proces, fordi der opbygges en viden om specielle ting.
Men det, der er krænkende, er jo, at det er hemmeligt for medarbejderne.
Medarbejderne kan så få kendsgerningerne på bordet, hvis virksomheden siger, at når den nu går ind i udviklingen af den her kontrakt, hvor det er en privat virksomhed, der får et it-projekt rullet ud, og hvor man skal arbejde sammen om det, ja, så kan der da være god mening i, at man ikke kan stjæle hinandens medarbejdere i den udviklingsperiode.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Det står, efter at have hørt ministens tale, meget klart for mig, at frivillighed er regeringens omdrejningspunkt.
Men det interessante spørgsmål er så: Frivillighed af hensyn til hvem, og frivillighed for hvem?
For det her er jo ikke frivilligt for forbrugeren.
Det er det kun, i det omfang de forskellige udgivere vælger at respektere forbrugerens holdning.
Den frivillighed, ministeren ønsker at markedsføre, er altså alene en frivillighed for avisudgiverne og reklamedistributørerne osv.
For meldingerne fra bl.a. Forbrugerrådet går jo ud på, at det her i vid udstrækning ikke bliver respekteret.
Man kan måske godt, når man ser konkurrencesituationen på annoncemarkedet, forstå, at hverken Post-Danmarks nej tak-ordning eller andre ordninger bliver respekteret.
Så hvem mener ministeren egentlig skal varetage forbrugernes interesser?
Er de pantsat hos udgivere af reklametryksager og gratisaviser?
Hvis ikke man ønsker en avis, skal man kunne sige nej.
Så kan man henvende sig til avisen, og så får man den ikke.
Nu har aviserne været så kloge, at tre ud af de fire aviser er gået sammen, så man bare behøver at henvende sig ét sted.
Det synes jeg da er et fantastisk flot fremskridt, og jeg håber også, at den sidste avis kommer med.
Dermed respekterer man altså fuldstændig forbrugernes ønske.
De skal kun henvende sig ét sted, og så får de ikke den avis.
Det synes jeg er flot.
Erling Bonnesen (V), 2006-11-21:
Hvis man læser min ordførertale, vil man se, at der er en klar konsekvens i den derhen, at hvis man ikke betjener sig af den chance, man får nu, så er vi klar til at tage de nødvendige lovinitiativer herfra.
Mere klart kan det simpelt hen ikke blive.
Morten Homann (SF), 2006-11-21:
Personligt håber jeg, at gratisaviserne også snart finder vej til min brevsprække, men det kan jo være, debatten her kan hjælpe på det.
Det skal jeg ikke kunne sige.
Jeg kan godt forstå, at hr. Rasmus Prehn allerhelst vil vælge sin egen hjemmestrikkede løsning på problemet, men kan vi i det mindste ikke nå hinanden og sige, at her er et forslag, som også rykker i den rigtige retning, og at Socialdemokraterne vil stemme for forslaget, hvis det når frem til anden behandling?
Så kan man altid se, om man kan lave noget, der er endnu bedre, men her er et skridt i den rigtige retning, som Socialdemokraterne bliver nødt til at stemme for
, i hvert fald hvis man skal tage hr. Rasmus Prehns tale for pålydende.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-11-21:
Så langt, så godt; så langt er vi enige.
Jeg kunne også give Venstre en chance til at afskaffe skattestoppet, og det vil så ske inden 2028.
Men nu synes jeg, at vi skulle være konkrete og give branchen en chance indtil en bestemt dato, så de ved, at der kommer en konsekvens, hvis ikke de reagerer.
Kunne hr. Erling Bonnesen ikke over for Folketinget og over for befolkningen sige, at vi vælger en bestemt dato.
Indtil da satser vi på, at de kan finde ud af det, men hvis de ikke selv kan, lover vi herinde hinanden, at så finder vi på noget.
Rasmus Prehn (S), 2006-11-21:
Jeg vil medgive SF, at forslaget er et klart skridt i den rigtige retning.
Jeg tilkendegav også i min tale, at vi synes, der er mange positive elementer i det, og det er klart, at når det kommer frem til anden behandling, vil vi selvfølgelig kigge på, om det er noget, vi i sidste ende vil stemme for.
Men som udgangspunkt synes vi ikke, det er tilstrækkeligt.
Men det vigtigste er, at vi får en ordentlig lovgivning på området, fordi det vil være til fordel for forbrugerne, og vi vil meget gerne være med til at trække på samme hammel som SF og Enhedslisten.
Derfor vil jeg sådan set
foreslå, at vi stikker hovederne sammen for at få sikret, at der snart sker et lovgivningsmæssigt indgreb på området, fordi jeg mener, det er nødvendigt at lave lovgivning på området.
Derfor er vi nødt til at lovgive, så alle forbrugere har samme ret til at vælge, hvad der skal lægges i deres postkasse.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Jeg tager ordet, fordi det slår mig, at jeg ikke rigtig synes, hr. Rasmus Prehn har læst forslaget godt nok.
Der står jo: »Folketinget opfordrer regeringen til at fremsætte lovforslag og foretage de nødvendige ændringer i administrative forskrifter, der sikrer danske forbrugere en lovbestemt ret til at frabede sig ikke adresseret post m.v., herunder gratisaviser, således at distributører af gratisaviser, reklamer og andre adresseløse forsendelser pålægges at respektere, at borgerne gennem skiltning eller på anden måde tydeligt tilkendegiver, at de ikke ønsker at modtage disse.«
Det er jo beslutningsforslagets ordlyd, og derfor favner det langt bredere end de gratisaviser, som hr. Rasmus Prehn omtaler.
Forslaget går ud på, at Folketinget skal pålægge regeringen at komme med et lovforslag, hvorefter vi kan diskutere detaljerne nærmere, så ud fra det, hr. Rasmus Prehn siger, forstår jeg ikke, hvad problemet er, og hvorfor hr. Rasmus Prehn ikke kan stemme for forslaget.
Det kunne jeg godt tænke mig en uddybning af.
Rasmus Prehn (S), 2006-11-21:
Sagen er, at vi netop har læst forslaget meget indgående.
Det er rigtigt, at der kan tolkes mange ting ind i de brede formuleringer, som er lagt frem, men vi vil gerne være mere specifikke og mere præcise, når det handler om at definere, hvilke ting man ønsker sig og ikke ønsker sig.
Vi ønsker differentiering med hensyn til telefonbøger, reklamer osv.
Vi kan sagtens tilslutte os den overordnede intention, der ligger i beslutningsforslaget, men vi vil fremsætte vores eget beslutningsforslag, som vi synes er langt mere præcist, og derfor synes vi, det er mest rimeligt at være helt åben og ærlig her i salen og sige, at vi vil fremsætte det, og at det er det, vi agter at stemme for.
Rune Lund (EL), 2006-11-21:
Det er altså en lidt sjov argumentation, for det, hr. Rasmus Prehn siger, er jo egentlig: Vi vil ikke stemme for Enhedslistens og SF's forslag, fordi Enhedslisten og SF har været lidt hurtigere til at fremsætte deres forslag; vi har vores eget i baghånden, og det vil vi også gerne have til debat i Folketingssalen.
Det synes jeg altså er lidt pjattet.
Vores forslag er meget bredt.
Det omhandler ikke adresseret post m.v., herunder gratisaviser, og det indebærer, at hvis der var flertal for det her i Folketinget, ville regeringen blive pålagt et komme med et lovforslag, hvorefter vi kunne diskutere de nærmere detaljer.
Jeg må indrømme, at jeg ikke rigtig forstår argumentationen, men jeg vil vælge at tage det positive og sige, at Socialdemokraterne vil gå i samme retning som Enhedslisten og SF, så der er jo noget at komme efter og noget, vi kan finde frem til.
Så mangler vi bare Dansk Folkeparti, for Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti har jo et mandats flertal her i Folketinget.