Tove Videbæk (KD), 2003-12-09:
De ældre bliver ofte gjort til én stor gruppe med samme behov, men sådan er virkeligheden ikke, og det ved vi jo egentlig godt.
Der findes ældre, der er friske og i god fysisk form, og der er ældre, der er syge og svagelige.
Og vi har ansvar for at give dem alle en menneskeværdig alderdom.
Hos Kristendemokraterne mener vi, at fremtidens ældrepolitik både vedrørende stærke og svage ældre skal baseres på værdighed, respekt, menneskelighed og omsorg.
I denne forespørgsel er det de svage ældre, Socialdemokraterne har bragt på dagsordenen, og det skal de have tak for.
Det er de svageste ældre, der bør gøres en særlig indsats for.
Det er vi helt enige i hos
Definitionen på »svag« mener vi kan gå på det sociale, det helbredsmæssige eller den økonomiske svaghed.
Jeg vil gerne tilegne min ordførertale de helbredsmæssigt og socialt svage, disse ældre, som er afhængige af vores omsorg og hjælp. Den økonomiske svaghed synes jeg egentlig der har været snakket nok om.
De allerfleste, tror jeg, bliver passet godt der, hvor de er, men der er desværre huller i osten.
Den er vel at mærke skrevet i 2001 i den forrige regerings tid
, så disse forhold kan den nuværende regering da i hvert fald dårligt lastes for. Jeg citerer et par sætninger fra bogen: Manglende hårvask - i ferieperioder kan der gå op til en måned; glemt snor til kaldeapparatet; fjernbetjening til tv placeres uden for rækkevidde; blev lagt i seng kl. 16 om eftermiddagen, og kaldesnoren blev hæftet op, så han ikke havde chance for at nå den, osv., osv. Journalisten, der har skrevet bogen, kalder den en tudebog. Disse historier håber og tror jeg der bliver færre og færre af, og jeg har indtrykket af, at de svage ældre langt de fleste steder bliver behandlet med omsorg og respekt. Men de få tilfælde, som stadig findes, kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Det er vores forældre, bedsteforældre og oldeforældre, det her handler om.
Det er mennesker, der har knoklet hele livet for at få vores velfærdssamfund på benene, og som nu ikke kan mere.
Vi skal som samfund behandle dem med den respekt og den omsorg, som de har fortjent, og som vi skylder dem. De svageste ældre skal have den pleje og ikke mindst den omsorg, de har brug for, når de har brug for den, med værdighed og respekt.
Således skal vi gøre det meget bedre vedrørende sammenhæng mellem sygehus og hjemmepleje, så vi sikrer, at de ældre altid får hjælp, så snart de kommer hjem.
Alt for ofte bliver de genindlagt, fordi de ikke fik den, og det er dyrt både i tabt livskvalitet og i økonomi, især når vi tænker på, at 80 pct. af dem, der ligger i hospitalssengene, er over 65 år.
De demente, som er en af de svageste ældregrupper, er der fokus på i disse år.
Der etableres nye metoder og arbejdes med nye boformer.
Det seneste skud på stammen er arbejdet med reminiscenscentre, hvor man har erindringskasser, der hjælper den demente med at fremkalde minder fra hjemmet, fra arbejds- eller fritidssituationer osv., og det initiativ synes jeg er virkelig smukt, og jeg er meget tilfreds med, at Socialministeriet støtter det.
Derudover skal vi til de allersvageste, nemlig de døende, have etableret hospicer i hele landet, således at de, der ønsker det, kan vælge at tilbringe deres sidste dage på hospice eller hjemme med støtte fra et hospiceteam.
Dette har Kristendemokraterne for nylig fremsat forslag om, og vi håber, det lykkes at få gennemført dette i hele landet.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at forslaget, som ligger til vedtagelse fra Socialdemokraterne, synes vi er meget sympatisk.
Men vi synes, der er rigtig meget sympatisk i det.