Børge Klit Johansen (KRF), 2001-01-23:
Jeg synes faktisk i modsætning til mange, at den her redegørelse var trist læsning.
Trist, fordi man ikke nåede målet.
Og når man ikke nåede målet, betyder det altså, at der i år omkommer 100 mennesker i trafikken, som havde levet, hvis man havde nået målet.
Det synes jeg er tragisk.
Samtidig glæder jeg mig over den positive udvikling, der trods alt har været.
197 færre dræbte pr. år
er også mange menneskeliv at glæde sig over.
Og jeg vil sige, at de positive resultater jo viser, at det nytter noget, og fordi det nytter, vil vi fra Kristeligt Folkeparti gerne støtte de tiltag, der er foreslået i redegørelsen.
Målene er ambitiøse og realistiske, siger regeringen.
Her kunne jeg tænke mig, at kommissionen måske ville være en lille smule urealistisk og skrue ambitionsniveauet bare en lille smule op.
Man kan jo se på sammenligningerne med andre lande, at vi er langt bagefter.
Hvorfor dog ikke satse på, at vi skulle kunne komme til at holde trit?
Japansk bilproduktion kører efter devisen, at der må være nul fejl.
Det siger man er umuligt, men stort set lykkes det altså.
Og man når sjældent højere end det ambitionsniveau, man har lagt.
Vi ser ikke nogen trussel mod bilismen i de tiltag, der
er nævnt i den her redegørelse.
Den virkelige trussel mod bilismen er dem, der lader hånt om alle de små bagateller, der tilsammen gør forskel på liv eller død.
Det er da rigtigt, at det er let at komme til at køre en lille smule for stærkt.
En tidlig morgen i 1980 var der på Klausdalsbrovej i Herlev en pige, der løb over for rødt lys lige ud foran min bil og var oppe og ligge på motorhjelmen.
Og det er ikke spor rart.
Man må køre 50 km/t dér.
Heldigvis kørte jeg kun 40 km/t, så hun kom ikke noget til.
Hvad kan man gøre, hvor svært kan det være?
Vi stiller os meget positivt, og vi finder også, i modsætning til andre, at resultaterne er overbevisende.
Det, at hastigheden er faldet med 2,5 pct. - det siger nogle undersøgelser, andre siger op til 5 pct. - ved vi, også med det eksempel, som jeg brugte lige før til illustration, at den lille forskel altså kan gøre forskellen på liv eller død.
Jeg synes også, at der er nogle positive tiltag inden for den organiserede transport, og jeg synes, at det samarbejde med erhvervslivet er et rigtig godt initiativ.
Rødkørselkontrol: Vi ser dem jo alle sammen hver eneste dag, og jeg synes, det er spændende at se resultatet fra forsøgene i Århus.
Spritkørsel: Det er stadig væk 25 pct. af dem, der bliver slået ihjel i trafikken, der bliver dræbt på grund af spritkørsel.
Ungbilister: Nu er der nogle, der siger hårde straffe.
Det er altså ikke sådan, at når et ungt menneske sætter sig ud i bilen, siger vedkommende: I dag vil jeg køre ud og slå
en eller anden ihjel.
Det er en glidebane.
Det går faktisk meget godt med at køre en lille smule for stærkt, og det er faktisk måske spændende, og det kan blive stærkere og stærkere, og hvor ender det?
Der er brug for nogle rollemodeller også for de unge.
Her i et kommunevalgår kan vi jo se, at man rundt om i kommunerne er i gang med at bygge cykelstier, men det kunne være rart, hvis det så kunne fortsætte i de 3 år, der er, indtil man starter næste valgkamp.
Forskning og dataindsamling:
Jeg synes, det har været skammeligt, så svært det har været at få konkrete tal på trafikofre i det her land, fordi der ikke har været en systematisk opsamling.
Der har været initiativer på Odense Universitetshospital og andre steder, og med de muligheder man har i dag, synes jeg, det er godt, at man tager initiativ til at udnytte dem til en systematisk dataindsamling.