Per Stig Møller (KF), 2003-05-08:
Jeg vil godt takke for den velvillige behandling, vores forslag har fået.
Det ser ud til, at et flertal i Folketinget, også Socialdemokraterne og Kristeligt Folkeparti - vi ved ikke, hvad det ender med, men vi ved jo, at Socialdemokraterne tilslutter sig - er klart besluttet på at tage ansvar for, at man siger, at uanset forhistorien er det nødvendigt nu, at man går ind og stabiliserer og hjælper Irak.
Det synes jeg er det rigtige synspunkt.
Man kan altid diskutere alt muligt i forhistorien, hvor man har været uenig, men man skal i politik tage stilling til, hvor vi er nu, og hvordan vi løser det problem, vi nu står med.
Derfor synes jeg, det er rigtigt, at vi har et bredt flertal, der støtter, at vi sender en sikringsstyrke ind, således at nødhjælpen kan komme frem, at demokratiet lige så stille kan komme i gang.
Det er jo ikke rigtigt, som hr. Keld Albrechtsen har stået her og sagt flere gange, at der er lavet en regering med fem personer.
Det er der overhovedet ikke.
Der er end ikke lavet den konference, som skal skabe regeringen, som skal bestå af flere end fem personer.
Interimadministrationen er ikke på plads, og meningen med det hele er jo ligesom i Afghanistan, at alle grupperinger i Irak skal være med til at lede Irak i fremtiden.
Så jeg tror nok, at hr. Keld Albrechtsen voldsomt har misinformeret Folketinget i dag, men lad det nu være.
Han stemmer jo under ingen omstændigheder for alligevel.
Det er klart, at det er en fordel, at der kommer et FN-mandat.
Vi kan tage ad notam, at der ikke er nye resolutioner i forbindelse med stabiliseringen af nødhjælpen, men det kommer jo.
England og USA arbejder for resolutioner i disse timer, i disse døgn.
Den danske regering går ind for resolutioner.
Men det tager jo sin tid under alle omstændigheder, før FN vil være klar til at stå med en sikringsstyrke.
Derfor er det altså vigtigt, at Danmark påtager sig sit ansvar og er med til at sikre. Det er jo interessant, at alle er tilfredse med, at befrielsen har fundet sted.
Hr. Villy Søvndal nævnte det jo også.
Nej, selvfølgelig ønsker de ikke besættelse.
De ønsker befrielse.
Men efter en befrielse fra det gamle regime, som er brudt sammen og faldet sammen, og hvis struktur ikke er der mere, ja, så er der altså en forpligtelse for befrierne.
Og det er den forpligtelse, vi påtager os, og som vi selvfølgelig vil af med så hurtigt som muligt svarende til, hvornår vi får den irakiske administration og selvforvaltning på plads igen.
Men man kan altså ikke være glad for befrielsen og så ikke ville være med til forpligtelsen.
Ellers er det lidt hult, som hr. Helge Adam Møller også har været inde på i dag.
SF støtter jo også genopbygning og militær indsats, men ikke uden om FN.
Nu mener regeringen jo altså med basis i Folkeretskontoret, at det, vi foretog os i forbindelse med befrielsen af Irak, var med basis i FN.
Men der er ikke nogle nye mandater i forbindelse med det her, og skal man så sidde og vente?
Skal man så sidde og vente og lade være med at genopbygge?
Lade være med at fastholde befrielsen, fordi FN ikke er klar, og det tager lang tid, før FN er klar med stabiliseringsstyrken?
Så jeg synes, det er modent og rigtigt af de partier og flot af Socialdemokratiet, som var imod det første forslag, at man her er med inde og tage et medansvar for situationen, som den er nu.
Og når FN ikke kan komme ind endnu, fordi FN ikke kan træffe sine beslutninger, så består opgaven i at gå ind og gøre det alligevel og så arbejde for, at FN kommer med nogle beslutninger.
Det gør vi.
Det støtter vi kraftigt.
England arbejder jo også for det, og England og USA er som sagt i arbejde med det.
Der er flere lande, som nu er på vej ind for at sikre, hvilket også viser nødvendigheden af sikringen uanset forhistorien.
Der var fire lande på landjorden under befrielsesaktionen.
Der er 16 lande på vej ind i stabiliseringsaktionen.
Det er hr. Niels Helveg Petersen, jeg taler til nu, som bemærkede, at USA var ved at trække nogle styrker ud, Australien var ved at trække nogle ud, og United Kingdom er ved at trække nogle ud, og vi trækker »Olfert Fischer« ud,
kan jeg fortælle.
»Olfert Fischer« bliver trukket hjem den 15. maj, hvorimod »Sælen«, når den er repareret, skal patruljere en omgang mere.
Men det er klart, at de, som var krigsførende på landjorden, nu har behov for at trække nogle hjem.
Og derfor så synes jeg hellere, hr. Niels Helveg Petersen skal bemærke, at man altså går fra fire til 16 lande.
Det vil sige, at man går ind og støtter de befrielsesmagter, der har været, så de kan trække tropper hjem, og så kommer flere nationer ind.
Der er jo f.eks. lande som Italien og Spanien, der nu er på vej ind.
Og der er altså også meget stærke overvejelser i den retning i Holland, som også nok ender med, at Holland går med ind.
Så svaret er altså, at man ikke kan sige, at opgaven ikke er nødvendig, fordi USA, Australien, United Kingdom trapper ned.
Det gør de af selvfølgelige grunde, fordi de var meget hårdt spændt for.
I stedet kommer så andre lande ind og påtager sig opgaven, som vi altså mener er meget væsentlig, med at bygge Irak op igen og stabilisere det.
Men jeg er fuldstændig enig i, at vi skal arbejde for FN-grundlaget.
Det gør vi også.
Vi skal arbejde ihærdigt for støtten til demokrati, og det er jo præcis også, hvad der står i aktstykket omkring genopbygningsindsatsen, hvor vi altså har nødhjælpsindsatsen og genopbygningsindsatsen, de 350 mio. kr. Der står også at arbejde for demokrati.
Og vi er allerede i gang med f.eks. Institut for Menneskerettigheder, som har været nede og arbejde med demokratiseringsmulighederne og give et bud på, hvordan man kan gøre det. Så vi er inde på det civile plan, hvor vi nu også har lederen af Basra, ambassadør Wøhlers.
Vi er inde på det civile plan, hvor vi også har den, der er kontaktperson mellem FN og Garners gruppe, Henrik Olesen.
Begge steder får forstærkninger ind - får mere personale.
Vi er inde i befrielsen i forbindelse med flåden.
Vi er inde med det humanitære i kraft af aktstykket.
Og vi er inde med det stabiliserende i kraft af det beslutningsforslag her.
Så vi gør altså de ting, der skal til for både at befri og også at være forpligtet i forhold til befrielsen.
Jeg er taknemmelig for opbakningen til forslaget.
Jeg synes, det er godt, at så bredt et flertal nu står sammen om, at vi har forpligtelser, og at det er en meget væsentlig forpligtelse at stabilisere Irak.
Og jeg kan forsikre om, at vi gør, hvad vi kan for at få FN klar så hurtig som muligt.
Derfor holdt vi jo også, statsministeren og jeg, et møde med generalsekretæren, så snart vi kunne, i Athen her for nylig.
Formålet er selvfølgelig at få FN med, men arbejdet skal jo gøres indtil da og også derefter.