Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-05-10:
I sidste uge, den 1. maj, markerede vi 1-års-dagen for udvidelsen af EU med 10 lande i Central- og Østeuropa.
Samtidig har vi i sidste uge og så sent som i går markeret 60-års-dagen for afslutningen af anden verdenskrig.
Jeg vil sige, at der går en lige linje mellem de to begivenheder.
For Danmark blev afslutningen på anden verdenskrig starten på en rivende udvikling, der har gjort os til et af verdens rigeste samfund.
Men for landene i Central- og Østeuropa blev det starten på en periode med undertrykkelse og ufrihed.
EU's udvidelse den 1. maj 2004 markerede den endegyldige afslutning på Europas ufrivillige deling.
Europa er nu samlet i EU.
Under mit besøg i de tre baltiske lande i sidste uge havde jeg lejlighed til at høre, hvordan udvidelsen bliver oplevet i de tre lande, og der er ingen tvivl: Udvidelsen har været en stor succes, udviklingen i landene går stærkt, væksten er høj, mange almindelige mennesker oplever fremgang i deres hverdag, og man mærker i høj grad en optimisme og en tro på fremtiden.
Danmark blev rost for sit bidrag til denne udvikling, at vi turde gå forrest og tale de østeuropæiske landes sag.
Danmark turde gå forrest, og det gav resultater.
Men derved står vi også med et stort ansvar for, at udvidelsen bliver en succes, og det er præcis det, der er baggrunden for den nye EU-traktat, vi skal stemme om den 27. september.
Formålet med den nye traktat er frem for alt at sikre, at EU fortsat kan levere løsninger på medlemslandenes fælles opgaver og problemer.
Den nye traktat sikrer, at EU kan fungere ordentligt med 25 medlemslande.
Det siger sig selv, at det er sværere at træffe beslutninger, når der sidder 25 om bordet, end når man kun er 15.
EU risikerer ganske enkelt at køre fast, hvis vi ikke justerer spillereglerne.
Men der er også en række andre gode grunde til, at den nye traktat er en bedre traktat.
For det første slår den nye traktat fast, hvad EU er, og hvad EU ikke er.
Det står nu sort på hvidt, at medlemslandene er EU's omdrejningspunkt, og at landene naturligvis frit kan melde sig ud af samarbejdet.
At EU ikke er ved at udvikle sig til superstat, siger vel næsten også sig selv, for hvorfor skulle lande, der igennem så mange år har kæmpet for at frigøre sig, pludselig ønske at blive del af en ny superstat?
For det andet får vi med den nye traktat en bedre beskrivelse af arbejdsdelingen mellem EU og medlemslandene.
Det bliver mere klart, hvad EU skal tage sig af, og hvad medlemslandene skal tage sig af, og det bliver slået fast, at EU kun har de opgaver, som landene i fællesskab har besluttet at overlade til EU.
For det tredje giver den nye traktat os bedre mulighed for at bekæmpe international kriminalitet, terror og illegal indvandring.
For det fjerde vil den nye traktat styrke vores mulighed for i EU at føre en mere fælles udenrigspolitik.
Vi får bedre mulighed for at tage et større globalt ansvar i samarbejde med og i konkurrencen med bl.a. USA og Kina.
Endelig får vi for det femte med traktaten en mere åben og demokratisk beslutningsproces i EU, både Folketinget og Europa-Parlamentet får større indflydelse på beslutningerne i EU.
Danmark har haft store fordele af det europæiske samarbejde over de seneste 30 år.
Udvidelsen har ført til genforening af Europas lande i et tæt og forpligtende samarbejde, og EU er rammen for dette samarbejde.
Derfor er den nye EU-traktat overordentlig vigtig, og derfor anbefaler regeringen og et stort flertal i Folketinget et ja til den nye traktat.
Det er et fælles ansvar at videreføre den udvikling i retning af frihed, fred og fremgang, som det europæiske samarbejde har sikret os i snart et halvt århundrede.
Lad mig gentage: Der er overhovedet ikke foretaget nogen fejlberegning.
Under de forudsætninger, der er stillet op, som var lagt klart frem, holder regnestykket.
Når det blev lavet, som det gjorde, var det jo, fordi vi troede Dansk Folkeparti ønskede det hele sendt ud.
Det viser sig, at Dansk Folkeparti ikke ønsker det hele sendt ud.
O.k., så er det selvfølgelig klart, at omkostningen er en anden.
Men lad mig så vende tilbage til det, der er det centrale i den her sag.
Det centrale er jo, at alle, der ønsker det i Danmark, kan få et gratis eksemplar af traktaten, og de kan få lige præcis alt, hvad de vil have om den.
Det kan man få ved at henvende sig til Folketingets EU-Oplysning, man kan få det på biblioteker, på posthuse.
Det betyder altså, at alle har fuldstændig gratis adgang til traktaten, hvis de ønsker det.
Det synes jeg ærlig talt er bedre, end at man, om jeg så må sige, tvangsudsender det til alle, uanset om folk ønsker at få materialet eller ikke ønsker at få materialet.
Der går jeg altså ind for et frit valg, som betyder, at folk kan få det, hvis de vil have det, og kan få det fuldstændig gratis.
Jeg har ikke mere at føje til, hvad kulturministeren allerede har svaret.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 39