runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Jeg mener så at kunne konstatere, at det, SF vil, er, at vi skal genoptage støtten til en række korrupte og uduelige regeringer, for det skal jo ikke gå ud over folkene.
Det er en interessant udvikling.
Jeg tror ikke, det normalt er SF’s politik, men det er meget spændende.
Der blev også sagt noget med, at man jo så ikke vil give til Hamas, man vil give til befolkningen.
Når vi fra Danmark overfører budgetstøtte direkte ned i den palæstinensiske kasse, er det så ikke Hamas, der får dem, eller er det det palæstinensiske folk?
Hvordan foregår sådan en adskillelse?
Villy Søvndal (SF), 2006-01-27:
Jeg vil klart foretrække, at SF selv fik lov til at fortolke SF’s politik.
Det tror jeg vi har betydeligt bedre forudsætninger for end hr. Søren Espersen, også efter at have hørt hr. Søren Espersens indlæg.
Men jeg mener faktisk godt, man kan skelne mellem sanktioner, der rammer magthavere, hvor man meget målbevidst rammer magthavere – det har vi haft mange diskussioner om gennem tiderne – og så støtte, der meget målbevidst går til de civile programmer, man gerne vil fremme.
Palæstina er jo kendetegnet ved en række civile programmer.
Sidst jeg var dernede i sommeren sidste år, besøgte jeg nogle af dem.
F.eks. hjælper bidraget fra den danske fagbevægelse til en stærk fagbevægelse.
Det vil klart ikke være i overensstemmelse med Hamas’ ønsker om et samfund, men vil være med til at styrke civilbefolkningen.
Der er et kvindeprogram, hvor man styrker kvinders rettigheder.
Det er der mere brug for lige nu end nogen sinde.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-27:
Jeg noterede, at hr. Villy Søvndal sagde, at radikaliseringen blandt palæstinensere primært skyldes Israel.
Det er Israel, der har forårsaget, at der sker en radikalisering, at fundamentalisterne nu skal ind i regeringskontorerne.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvis vi ser på Gaza, så var det efter tilbagetrækningen i Gaza meget klart, at den tak, israelerne fik, blev leveret i form af missiler, et klart angreb på Nordsamaria efter tilbagetrækningen i Gaza.
Kunne hr. Villy Søvndal prøve at få de to ting til at forholde sig til hinanden, altså på den ene side det forhold, at det er israelerne, der forårsager radikaliseringen, og at det altså i den faktuelle verden er tilbagetrækning fra Gaza, der skaber radikaliseringen, altså øget angreb mod Israel?
Hvordan hænger det sammen i hr. Villy Søvndals verden?
Villy Søvndal (SF), 2006-01-27:
Jeg vil godt igen kvittere for Dansk Folkepartis totalt manglende evne til at forholde sig til den sammenhæng, min tale blev fremlagt i.
Min påstand var ikke, at Israel var hovedårsagen til radikaliseringen.
Min påstand var, at den meget negative økonomiske og sociale situation, der har udviklet sig i Palæstina, er årsag til det.
Det er det, der årsag til radikaliseringen, det er manglende muligheder, det er manglende håb.
Der er det da rigtigt, at der synes jeg, Israel spiller en overordentlig lidt konstruktiv rolle i retning af at løsne op for de jerngreb, som den palæstinensiske befolkning befinder sig i.
Det er et besat område, hvor man skal igennem checkpoint efter checkpoint, hvor man ikke kan bevæge sig mellem områder, hvor en mur adskiller mennesker.
Undskyld mig, tror hr. Morten Messerschmidt ikke, at den type mure, den type barrikader får betydning for menneskenes syn på, hvad der betyder fremskridt?
På den måde har Israel da spillet en ekstrem destruktiv rolle under Sharon; det er jeg ikke et øjeblik i tvivl om.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-27:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Villy Søvndal i, at hegnet – det er kun 8 pct., der er en mur, 92 pct. er et hegn – har haft stor betydning.
Det har nemlig reddet menneskeliv.
Hvis hr. Villy Søvndal havde gidet gøre sig den ulejlighed at se på statistikkerne over selvmordsbomber, og hvor mange folk der er døde, før hegnet blev bygget, og efter at hegnet blev bygget, så ville hr. Villy Søvndal kunne konstatere, at der ganske enkelt dør færre mennesker.
Det, jeg derimod vil spørge om, er: Vil hr. Villy Søvndal godt forholde sig til det, jeg spurgte om med hensyn til Gaza?
Vi er vel enige om, at der ikke længere er israelske tropper i Gaza, at det i dag er palæstinensisk-muslimsk område.
Hvordan kan det være, at som tak for, at israelerne trækker sig tilbage fra Gaza, sender palæstinenserne missiler imod Samaria?
Er det et udtryk for radikalisering, eller skal vi kalde det humanisering i hr. Villy Søvndals verden?
Villy Søvndal (SF), 2006-01-27:
Det er klart, at der er den sammenhæng, og den er jo ekstra tydelig i Gaza.
Hvis fattigdom, afmagt, nød, ophold i lejre bliver en stor del af dagligdagen, så er det jo klart, at man, og det synes jeg er så indlysende nemt at forstå, så oplever en radikalisering også hos de palæstinensiske grupper, som efter min opfattelse – jeg er jo ikke nogen stor beundrer af Hamas – er et tilbageskridt i forhold til et verdsligt styre, som så havde sine problemer, og som havde sin korruption og sådan noget, som der er al mulig grund til at lægge pres på.
Men jeg er da dybt bekymret over, at vi ikke er i stand til at levere bedre svar, for jeg tror, at der skal hjælp til udefra for at løsne op på konflikten.
Og hvis man følger Dansk Folkepartis logik i det her spørgsmål, så kører man jo Palæstina længere og længere og længere ned i en endnu større økonomisk og social afmagt.
Jeg spørger bare: Er der virkelig nogen, der tror, at det vil betyde, at man får brudt med radikaliseringen?
Er der virkelig nogen, der tror, at det vil betyde nye håb for fremskridt?
Jeg ser kun et håb, og det er, at man løsner det jerngreb, den palæstinensiske befolkning i dag lever i, og at man tilbyder dem et håb for en bedre fremtid med arbejde, med job, med mulighed for at bevæge sig.
Bent Bøgsted (DF), 2006-01-27:
Er det det, vi kan forvente i fremtiden, eller tror hr. Villy Søvndal, at der måske vil komme flere terrorhandlinger fra Hamas, eller at det vil stoppe helt, og at de ændrer sig pr. dags dato?
Villy Søvndal (SF), 2006-01-27:
Jeg synes, det er spændende og også lidt pikant, at vi nu formentlig får en regering, der vil komme til at bestå af et parti, der står på både EU’s og mig bekendt også USA’s, men ikke på FN’s terrorliste.
Allerede i dag er det jo sådan, at nogle byer i Palæstina regeres af borgmestre fra Hamas.
Det har jo ikke betydet, at vi har trukket støtten tilbage.
Så spørger hr. Bøgsted: Hvor ender Hamas?
Det synes jeg er meget svært at svare på i øjeblikket.
Der er vel tre dele af Hamasbevægelsen.
Dels er der en social bevægelse, der sørger for sundhedsklinikker, som underviser, som sørger for, at nogle af de sociale spørgsmål bliver løst, som ellers ikke bliver løst.
Men man kunne jo alt andet lige gætte på, at hvis de ville opfylde Hamas’ sociale del af programmet, så er forudsætningen, at de fortsat modtager støtte udefra, og det forudsætter, at den militante del ikke vinder.
Det er jo næsten lidt imponerende, det her – undskyld mig.
Jeg tror, jeg indledte med at sige, at jeg ikke var nogen stor beundrer af Hamas.
Det får hr. Bent Bøgsted så til, at jeg nu støtter Hamas.
Jeg har netop talt for, at for at undgå den radikalisering, som er en sikker konsekvens af det, Dansk Folkeparti vil, nemlig at fjerne støtten, ser jeg muligheden for fremskridt i Palæstina ved, at man sikrer, at de bliver hevet ud af den spændetrøje, som Israel fastholder Palæstina i i øjeblikket, og at de sikres et håb om arbejde, om fremgang.
Det er jo fredelige folk, vi taler om, hovedparten af palæstinenserne, hvis eneste ønske er at leve et normalt liv.
Hvis man fratager dem mulighed for det, så tror jeg med sikkerhed, at man bidrager til at øge radikalisering.
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Jeg vil gerne lige starte med i hvert fald at rette en lille misforståelse.
Det vil jeg gerne understrege.
Vi har vores egne grunde til det, og jeg er ikke enig i meget af det, som hr. Troels Lund Poulsen har sagt.
F.eks. det der med, som vi har hørt også tidligere, at »vi respekterer udfaldet af det palæstinensiske valg«.
Vel gør jeg ej.
Jeg respekterer overhovedet ikke udfaldet af det her valg, lige så lidt som jeg respekterer udfaldet af det valg, som i 1933 bragte Hitler til magten i Tyskland.
Det er noget juks at komme ind på at respektere et folk, som kan sætte en terrorbevægelse i spidsen for deres land.
Vi overvejer nu måske at stoppe støtten.
For 2-3 dage siden var Hamas en bevægelse, der stod på EU’s terrorliste, som vi slet ikke ville tale med, som vi ikke engang måtte samle ind til i Danmark rundtomkring på gaderne.
Det var ulovligt, det var kriminelt.
Nu overvejer man måske at holde op med at sende millioner af sted til dem.
Hvad er det for en udvikling, der er sket i de sidste to dage?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-27:
Først og fremmest er det vigtigt at sige, at Hamas ikke har ikke haft et regeringsansvar i palæstinensiske selvstyreområder før.
Det er det altafgørende svar til hr. Søren Espersen.
Det ved vi jo ikke om Hamas får.
Det tyder det på.
Når det så er sagt, lægger jeg jo meget vægt på i min ordførertale, at Hamas bevæger sig i en retning, hvor de opgiver deres terrorvinge eller deres terrorfraktion.
Nu må vi så se, hvordan Hamas ønsker at udføre det hverv, som palæstinenserne har bedt dem om at udføre.
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Så når en terroristorganisation får regeringsansvar, er det en helt ny situation, så kan vi ikke længere sådan fordømme dem.
Så er det måske heller ikke længere ulovligt at indsamle penge til dem på gaderne?
Det vil jeg også spørge hr. Troels Lund Poulsen om.
Er det fra nu af tilladt i København at samle penge ind til Hamas?
Det må det jo næsten være, når regeringen er klar til at sende millioner af sted, ligesom man plejer.
Må man ikke det længere, eller skal vi have en ny lov, hvor Hamas skal stryges?
Hvordan adskiller man i øvrigt støtten, der bliver sendt?
Vi hørte også fra ministeren tidligere, at der ikke skulle sendes penge til Hamas, at vi kun skal sende penge til det palæstinensiske folk.
Er det sådan en særlig bankkonto, eller hedder det Det palæstinensiske folks konto?
Hvor skal pengene sættes ind?
Hvem skal administrere dem?
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-27:
Det er først og fremmest vigtigt at rette en enkelt misforståelse, hr. Søren Espersen kom til at give udtryk for til hr. Villy Søvndal i et spørgsmål tidligere.
Nu tilkommer det ikke mig at hjælpe hr. Villy Søvndal, men alligevel – det er jo fredag.
Man kan klart sige til hr. Søren Espersen, at vi ikke giver budgetstøtte, som hr. Søren Espersen spurgte hr. Villy Søvndal om.
De projekter, vi støtter, er jo målrettede.
Det er helt konkrete projekter, som vi støtter fra dansk side.
Derfor er der jo også en klar monitorering, derfor er der en klar opfølgning på, hvad pengene går til.
Derfor går støtten direkte til det palæstinensiske folk.
Lad os nu lade være med at foregribe fremtiden.
Lad os nu se, hvad Hamas ønsker at gøre.
Lad os se deres sande ansigt.
Vi kender deres ansigt fra tidligere, og det er jeg helt enig med hr. Søren Espersen i er et grimt ansigt, det er et meget grimt ansigt, som har ønsket at benytte terror i sin politiske kamp, og det kan og vil vi selvfølgelig ikke acceptere og vil heller ikke bruge danske skatteyderkroner på.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-27:
Se, den 13. maj sidste år blev der lagt en fredagsbøn ud på det palæstinensiske hjemmestyres officielle hjemmeside, hvor følgende blev fremført af sheik Ibrahim Mudeiris.
Citat:
Med staten Israels oprettelse gik hele den islamiske nation tabt, for Israel er en cancer, der breder sig i kroppen på den islamiske nation, og fordi jøderne er en virus ligesom aids, som hele verden lider af.
I vil finde, at jøderne står bag al strid her i verden.
Jøderne står bag folkeslagenes lidelser.
Citat slut.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, nu hvor ordføreren taler om, at det er vigtigt, at begge parter nærmer sig hinanden, om det er et udtryk for, at den palæstinensiske generelle holdning er sådan forsonende over for Israel, når en sådan tale kan blive transmitteret på det palæstinensiske hjemmestyres officielle tv-kanal.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-01-27:
Jeg må så desværre bekende, at jeg ikke har samme mulighed for at følge helt præcist med i, hvad der bliver transmitteret.
Men jeg vil gerne sige til hr. Morten Messerschmidt, og det ændrer jo sådan set intet ved det svar, jeg gav til hr. Morten Messerschmidts kollega, nemlig hr. Søren Espersen, at det selvfølgelig er klart, at danner Hamas regering, så er det også en forudsætning, at man accepterer køreplanen for fred, hvori det er givet, at Israel også er en selvstændig stat.
Jesper Kiel (EL), 2006-01-27:
Men så forstår jeg ikke, hvorfor hr. Jeppe Kofod allierer sig med Dansk Folkeparti, som jo helt klart lægger op til, at palæstinenserne er skyld i stort set alt i hele situationen, på trods af at de, selv om de får hele Gaza og hele Vestbredden, faktisk kun får 22 pct. af det oprindelige Palæstina.
Det er jo derfor, Israel har bygget muren langt inde i Palæstina, og jeg forstår ikke, hvorfor hr. Jeppe Kofod vil alliere sig med Dansk Folkeparti om at fremsætte en vedtagelse, som ikke peger i nogen retninger.
Er det ikke netop nogle signaler fra Vesten om, at man gerne vil påvirke situationen, der er behov for?
Jeppe Kofod (S), 2006-01-27:
Jeg vil gerne banke en pæl igennem den myte, at vi har allieret os med Dansk Folkeparti, og jeg tror sådan set, at den tidligere ordveksling er udtryk for, at det har vi netop ikke.
Vi har totalt forskellige opfattelser af situationen, og det vil sikkert blive bekræftet om et øjeblik.
Men jeg vil gerne sige, at for os er det vigtigt, at der er en proces i gang, som har bred international støtte, nemlig køreplanen for fred, og for os at se er det også vigtigt, at man støtter denne fredsproces.
Så kan vi være nok så kloge på alle mulige nuancer i problemstillingen, det kan vi bruge mange timer på at diskutere, og vi kan sikkert også blive enige om mange ting, men der er altså en køreplan for fred, som en international kvartet bakker op, og jeg synes, det er vigtigt, at den proces fortsætter.
Det er også derfor, det er lidt mærkeligt at komme med meget, meget konkrete udmeldinger om alle mulige ting i en situation, hvor der er politisk ustabilitet efter valget i det palæstinensiske område.
I marts er der valg i Israel, og jeg synes altså, vi må vente og se, hvad de to parter kommer frem med, og håbe, at begge parter committer sig til den videre proces i køreplanen for fred.
Det er det, der kan skabe fredelige tilstande og forhåbentlig resultere i denne tostatsløsning, som vi er tilhængere af.
Bent Bøgsted (DF), 2006-01-27:
Jeg kan forstå lidt på det hele, hvis jeg har tolket det rigtigt, at hr. Villy Søvndal så går ind for en varm støtte til Hamas og dermed også støtter en terrororganisation.
Jeg håber ikke, det er det, hr. Villy Søvndal vil sige fra talerstolen, at SF støtter en terrororganisation.
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Jeg vil gerne starte med også at banke en pæl igennem den myte, at vi er gået i alliance med Socialdemokraterne – puha, det var da en skrækkelig tanke!
De palæstinensiske arabere havde inden det netop overståede valg for allerførste gang – for allerførste gang – i historien mulighed for at få deres egen stat.
Ikke alene havde Rusland, Kina, EU-landene osv. sagt ja, men afgørende var, at også USA og Israel havde sagt ja.
Jeg ved, at det israelske folk bakker bredt op om den linje over for palæstinenserne, som Sharon indledte, og som hans efterfølger givetvis er parat til at fortsætte.
Et afgørende skridt mod fred og sikkerhed blev taget, da ubevæbnede israelske soldater foretog evakuering af flere tusinde landsmænd fra Gaza.
Gaza administreres i dag af palæstinenserne, og da de nu har frit råderum, burde de have taget fat på at skabe et økonomisk grundlag for en palæstinensisk stat.
Jeg mener, at palæstinenserne havde nøglen til selvstændighed og håb om fred, sikkerhed og økonomisk fremgang i Mellemøsten i deres hule hånd.
Bolden lå så at sige på straffesparkspletten, og palæstinenserne skulle bare skyde bolden i mål.
Men så kom valget i onsdags, og her valgte palæstinenserne i stedet for fred, frihed og sikkerhed endnu mange, mange år i kaos, usikkerhed og ufrihed.
Ved dette første egentlig frie valg valgte de palæstinensiske arabere ganske frivilligt at lade sig styre af en ildelugtende terrororganisation, og det er helt uforståeligt – ja, det er næsten uvirkeligt.
Valget i forgårs, som kunne være blevet starten på en positiv udvikling, og som kunne have været begyndelsen til enden for en trøstesløs situation, som har kendetegnet Mellemøsten i mange år, blev i stedet til en dybt tragisk begivenhed – og nej: Jeg har ikke spor respekt for det valg.
Ingen ordentlige mennesker, ingen ordentlige regeringer og ingen ordentlige stater kan anstændigvis samarbejde med en terrororganisation som Hamas.
En ting er, at Hamas er repræsenteret i det palæstinensiske parlament
– det havde man regnet med, og det havde man nødtvunget kunne leve med – men at Hamas bliver den udøvende magt i den nye palæstinensiske regering er en utålelig situation for den frie verden.
Valget i forgårs er efter min opfattelse et endnu større tilbageslag for fredsprocessen i Mellemøsten end sammenbruddet i Camp David i 2000.
Også når det gælder de palæstinensiske selvstyreområder har vi danskere bestemt meget at være stolte af, ligesom tilfældet er i forbindelse med udviklingshjælp i mange andre dele af verden.
Men med Hamas ved roret må det efter Dansk Folkepartis opfattelse være slut med yderligere bistand til de palæstinensiske selvstyreområder.
Vi vil gerne være med til en indefrysning af midlerne, fordi vi stadig ser håbet om en palæstinensisk stat i horisonten, men hvad den fortsatte danske støtte til opbygningen angår, må denne indsats efter vores opfattelse nu lægges på køl i en periode.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-27:
Jeg konstaterede, at fru Pia Christmas-Møller ønsker tilbagetrækning fra de besatte områder.
Jeg kan godt forstå argumentationen i forbindelse med ønsket om en fredelig løsning og den slags, men det, jeg så godt kunne tænke mig at spørge om, er: Det er jo velkendt, hvis man ser det sådan i historisk optik, at en del af det gamle Palæstina faktisk er en del af det nuværende Syrien, og så er Syrien vel en besættelsesmagt?
Vil fru Pia Christmas-Møller så også mene, at Syrien skal trække sig tilbage?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-27:
Ærlig talt mener jeg ikke, at situationen er til, at vi fra dansk side komplicerer forholdene yderligere.
Der er rigeligt at se til med de grænsedragninger, som fører tilbage til 1967, og få dem respekteret, så jeg vil ikke gå ind i det scenarie, hr. Morten Messerschmidt gerne vil opfordre mig til.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-27:
Jeg troede sådan set, at fru Pia Christmas-Møller som konservativ ville have sådan en vis forståelse for historien og derfor også ville synes, det var interessant, at der altså er andre lande, der opretholder tropper og er besættelsesmagt i det område, som hun så hårdt kæmper for.
Det kan jeg forstå ikke er tilfældet, men der er selvfølgelig en årsag til, at jeg drager det frem, og den er: Hvis man ser på en af de mere nylige tilbagetrækningssituationer, nemlig Gaza, så har takken fra palæstinensernes side for, at Israel har trukket sig tilbage, været, at man har sendt missiler imod Samaria selvfølgelig for at ramme jødisk ejendom og jødiske folk.
Jeg vil gerne høre: Hvad agter fru Pia Christmas-Møller at gøre for at hindre, at når de tilbagetrækninger, som hun taler så varmt for, finder sted, så har de ikke flere jødiske liv som omkostning?
Pia Christmas-Møller (KF), 2006-01-27:
At fastholde køreplanen for fred, at fastholde parterne, hvis vi overhovedet kan fastholde dem ved forhandlingsbordet, hele tiden at have fokus på, at vi skal have fred og sikkerhed som perspektivet i Mellemøsten, ikke at grave os ned ensidigt på den ene parts banehalvdel.
Vi må se tingene fra begge parters side, for kun det kan føre til en holdbar løsning.
Derfor vil jeg heller ikke gå ind i de spekulationer, som hr. Morten Messerschmidt så gerne vil have.
Ikke af mangel på interesse for historien eller forståelse for historien, men simpelt hen af hensyn til nutiden og fremtiden.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-27:
Jeg vil først gerne sige tak til SF og Enhedslisten for at stille forespørgslen, som jo unægtelig finder sted på et højaktuelt tidspunkt, på et tidspunkt efter Sharons sygdom og afløsning, i lyset af et forestående parlamentsvalg i Israel, i lyset af Hamas’ valgsejr, som har skabt en ny, farlig situation for den i forvejen yderst skrøbelige fredsproces.
Man kan frygte, at den nu går helt i stå, fordi Hamas ikke anerkender og ikke vil anerkende Israels ret til at eksistere, og fordi Hamas’ sejr også kan svække de moderate kræfter i Israel under den kommende valgkamp.
Det vil være en ulykke, hvis fredsprocessen går helt i stå, hvis ikke man kan komme videre.
For vi ved jo alle, at en proces hen imod mere fred og mere stabilitet netop mellem Israel og palæstinenserne også er en nøgle til kampen mod terror.
Der er ingen som helst tvivl om, at den største selvstændige faktor i rekrutteringen af terrorister er konflikten imellem Israel og Palæstina.
Det ville derfor være en stor ulykke, hvis fredsprocessen går i stå.
Det ville være en ulykke for palæstinenserne, deres økonomiske og sociale udviklingsmuligheder, og det ville være en ulykke for Israels sikkerhed.
Vi må regne med som fuldstændig sikkert efter det, vi kan se som foreløbige reaktioner, at Israel overhovedet ikke vil forhandle med en Hamasregering.
Jeg vil gerne takke udenrigsministeren for en, synes jeg, god fremstilling, som udmærket viser både EU’s og Danmarks betydelige bidrag igennem årene til at prøve på at opmuntre og støtte moderationen og fredskræfterne i Mellemøsten.
I dag modtager det palæstinensiske selvstyre omkring 1 mia. dollar i støtte fra Europa, fra USA og fra velhavende araberstater.
Der var planer om i det kommende år at øge den støtte til 2 mia.
Jeg frygter, at det, der er sket, allerede nu vil vise, at det vil blive umuligt at øge støtten, og at vi vil komme til at se, at det giver et resultat.
Men vi må, som både statsministeren og udenrigsministeren har sagt det, fortsætte støtten til det palæstinensiske folk.
Lige netop nu ville det helt utvivlsomt svække de moderate kræfter, som forhåbentlig og formentlig findes i Hamas, hvis man indstillede den økonomiske bistand.
Vi må afvente, hvad Hamas nu vil, og det er jo også EU’s standpunkt.
Det ser jeg med glæde, og EU spiller en meget stor rolle netop i den økonomiske understøttelse af det palæstinensiske selvstyre.
Det Radikale Venstre stemmer med stor glæde for det fremsatte forslag til vedtagelse.
Det udtrykker, hvad man netop nu må lægge vægten på.
Men der er jo den gode regel med politikere, at man skal lægge mest mærke til, hvad de gør, og ikke, hvad de siger.
Derfor glæder det mig, at Dansk Folkeparti kan stemme for den udmærkede, fornuftige vedtagelse, som her ligger foran Folketinget.
Søren Espersen (DF), 2006-01-27:
Jeg vil gentage, at det forslag til vedtagelse er vi så utrolig enige i.
Vi synes, det er en fuldstændig rigtig kurs, og jeg ville faktisk ikke ændre noget ved det, selv om jeg kunne.
Hr. Niels Helveg Petersen taler om at opmuntre og støtte, og det synes jeg også er utrolig væsentligt at fortsætte med.
Det er så bare, hvilken vej man egentlig støtter bedst.
Jeg tror, det er der, det i hvert fald skiller for os.
Jeg vil gerne spørge: Der er flere eksperter, der har peget på det ironiske i, at tilbagetrækning fra Gaza, som af Hamas blev udlagt som deres sejr, er det, der nu har ført til, at de har fået sejren.
Jeg ved ikke, om hr. Niels Helveg Petersen er enig i det.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-27:
Jeg synes, man skal lægge mærke til, at der er israelske politikere, der argumenterer på den måde.
Jeg har netop set i den udenlandske presse, at Likudpolitikere bruger dette synspunkt i valgkampen og siger: Hvad fik vi ud af det?
Men min vurdering er, at den israelske begrundelse for tilbagetrækningen, som jo ikke er et forhandlingsresultat, men som er Israels ensidige skridt, bygger på en nøje analyse af Israels egne sikkerhedsproblemer og politiske problemer.
Så personligt vurderer jeg det ikke på den måde, som det bliver fremstillet på her, men det er helt klart, at det vil blive brugt i den israelske valgkamp.