Flemming Hansen (KF), 2002-02-07:
Lad mig indlede med at sige tak for denne lejlighed til at behandle jernbaneområdet.
Det giver anledning til både at gøre status og se fremad.
Det er netop 5 år siden, at vi tog hul på at ændre på jernbanernes organisering i Danmark.
I 1997 blev Banestyrelsen skilt ud fra DSB.
I 1998 fik vi en jernbanelov, som åbnede for brugen af banenettet.
Loven gav os mulighed
for at udbyde dele af togtrafikken.
I en anden lov blev DSB ændret til en selvstændig offentlig virksomhed.
Vi kan glæde os over, at jernbanen i de seneste år har haft en rimelig succes med pæne stigninger i passagertallet.
Jeg tror dels, der er tale om en dygtig indsats, dels at Storebæltsforbindelsen, banen til Kastrup Lufthavn og Øresundsforbindelsen har en del af æren.
Den første udlicitering er netop gennemført.
Selv om det ikke er gået stille af, vil jeg betegne udbudsprocessen som en stor succes.
På grund af udsigten til den mulige konkurrence har vi set en imponerende stor effektivisering i DSB.
Jeg er også sikker på, at passagererne i Midt- og Vestjylland vil værdsætte nye tog og hilse et frisk pust i servicen velkommen.
Alt er dog ikke perfekt, og der er stadig meget at gøre.
Jeg er klar over, at de daglige brugere af f.eks. Kystbanen næppe er så begejstrede for kvaliteten.
Jeg er også klar over, at der kan være behov for en øget vedligeholdelse på spornettet i de kommende år.
Endelig har jernbanen vist sig at være et ganske kompliceret erhverv at komme ind i.
Enkelte nye godsoperatører har forsøgt sig, men er ikke sluppet godt fra det.
I en anden sammenhæng har vi også passeret et sporskifte.
Den tidligere regering valgte i 1999 at indgå en aftale uden om de nuværende regeringspartier.
Man valgte ikke at fortsætte 1990'ernes brede forlig om rammerne for jernbanernes udvikling og indgik en aftale alene med SF og Enhedslisten.
Det giver på den anden side regeringen mulighed for at starte på en frisk med at udstikke de kommende års jernbanepolitik.
Regeringen ser jernbanens styrke ved transport af tilstrækkelig mange passagerer eller meget gods over relevante afstande.
Stordriftsfordelene skal udnyttes, og tiltag til gavn for de mange må prioriteres.
Regeringen vil anlægge rationelle samfundsøkonomiske overvejelser på, hvad jernbanen bør bruges til, selv om det også må erkendes, at ikke alt kan beregnes og gøres op i kroner og øre.
Hensynet til erhvervslivet fordrer udvikling af afsætningskanaler i Europa.
Der må på de europæiske motorveje forventes stadig større trængselsproblemer og restriktioner.
Godstrafikken bør gives en prioritet.
Det er en meget vigtig opgave for det europæiske samarbejde at nedbryde de mange tekniske barrierer for jernbanetrafik på tværs af landegrænserne.
Det arbejde støtter regeringen fuldt ud, og det var jo noget af det meget spændende indhold i den diskussion om hvidbogen, vi havde for ca. 1 måned siden.
Regeringen tror på, at jernbanen i kraft af sin kvalitet og sine tilbud vil kunne udvikle sig og styrke sin konkurrencesituation.
Jernbanen skal ikke beskyttes kunstigt.
Borgerne skal sikres et frit valg mellem forskellige transportmidler.
Regeringen vil tillade kørsel med fjernbusser, som kan være med til at tage toppen af kapacitetspresset fra togsystemet og skabe nye kollektive trafiktilbud.
Regeringen vil arbejde på at nedbryde barrierer for at udøve togtrafik som en erhvervsmæssig aktivitet.
Regeringen vil fortsætte udliciteringen, men i et kontrolleret og i et afstemt tempo.
Vi vender senere på dagen tilbage hertil.
Det er fremdeles en samfundsopgave at sikre en minimumstrafikforsyning gennem trafikindkøb, og det skal sikres, at også yderområderne kan nås med kollektiv trafik med en rimelig kvalitet.
Statens dispositioner skal ses sammen med amternes trafikindkøb af regional kollektiv trafik.
Regeringen vil lægge stor vægt på at bevare sammenhæng og overskuelighed i trafiksystsemerne for brugerne.
Det indebærer en indsats for at sikre billetfællesskaber og koordinering mellem forskellige togoperatører samt mellem tog og bus.
Vi vil undgå engelske tilstande på jernbaneområdet.
Vi vil fastholde, at fundamentet - altså banenettet - er statens. Infrastrukturen skal være i orden og søges udviklet i overensstemmelse med behovene.
Regeringen vil arbejde på at forbedre kvaliteten i togtrafikken.
Pålidelighed og præcision i driften er vigtig for at fastholde togpassagererne.
Det er ikke nødvendigvis et mål i sit selv at køre flest mulige tog, hvis det overbelaster nettet og ødelægger regulariteten.
Regeringen anser Danmarks internationale placering som både et problem og en chance.
Problemerne ved en stor transittrafik er naturligvis til at få øje på.
Det er derfor ønskeligt at få store dele af transittrafikken transporteret på bane, og det øger behovet for attraktive godstogsforbindelser. Transittrafikken understøtter samtidig muligheden for at tilbyde danske virksomheder flere attraktive godsforbindelser ud i Europa, flere end danske virksomheder selv kan opfylde.
En fast forbindelse over Femern Bælt vil på mange måder være en fordel for togtrafikken.
Men det skal samtidig erkendes, at en sådan forbindelse vil være et langsigtet projekt, som ikke må blive en stopklods for udviklingen på kortere sigt. De virkemidler, regeringen vil tage op, er en større egenfinansiering i sektoren i form af øget satsning på indtægtsgivende aktiviteter, mere udlicitering og effektivisering.
Det bestående produktionsapparat skal være i orden og udvikles.
Kvaliteten af banenettet skal genoprettes, og den nødvendige vedligeholdelse må prioriteres.
På længere sigt synes der mulighed for at øge kapaciteten på banenettet ved indførelse af nye signalsystemer baseret på moderne teknologi efter international standard.
Vi må aktivt følge med i udviklingen og overveje, hvordan der optimalt kan gås i gang med systemskiftet.
Nye baneanlæg kan muligvis komme på tale, hvor der virkelig er underlag herfor, såsom indre København og den sjællandske regionaltrafik.
Efter erfaringer med det første udbud agter vi på sigt at gennemføre videre udbud af regionaltrafikken.
Der skal ses på, hvordan de bestående spor kan udnyttes i tilfælde, hvor der er begrænset banekapacitet.
Af hensyn til godstrafikken skal persontrafik ikke under alle omstændigheder prioriteres.
Der må også tages stilling til, hvor mange tog det er klogt at køre med på de enkelte strækninger under hensyntagen til præcisionen.
Der skal i visse tilfælde ses på en tilpasning af stationsstrukturen for at sikre, at de ressourcer, der anvendes på jernbanen, kommer flest til gode.
Overvejelser om den fremtidige struktur for DSB vil jeg vende tilbage til under den forespørgselsdebat, der følger efter, nemlig F 14. Forhandling