Jan Trøjborg (S), 1997-10-29:
Jeg vil godt starte med at takke for en positiv modtagelse af de to forslag og skal bestræbe mig på at svare på de spørgsmål, der er rejst.
Hr. Erik Larsen spørger, om reglerne for fiskerfartøjer ikke helt kunne undlades, altså den 45-meters-regel, der er for skibe, der fastsætter regler for de større skibe.
Det er jo sådan, at der skal vælges en grænse, man skal vælge et snit, og den grænse, der er valgt, er altså 45-meters-grænsen. Denne grænse er valgt på baggrund af, at det er den sædvanlige grænse mellem et stort og et lille fiskerfartøj, som også anvendes i de internationale regelværk om fiskerfartøjer. Syn på store fiskerfartøjer ville være betydelig mere ressourcekrævende for Søfartsstyrelsen end syn
på små skibe.
Med grænsen på 45 meter tror jeg nok, at det er indlysende, at man sikrer, at hovedparten af den danske fiskerflåde holdes uden for reglerne om obligatorisk klassificering af skibene.
Så jeg tror ikke, det er noget stort praktisk problem.
Jeg tror i øvrigt ikke, at hr. Erik Larsen og jeg er uenige i dette synspunkt, men vi skal sætte en grænse et sted, og vi mener, at vi har sat den på en hensigtsmæssig måde.
Hr. Kai Dige Bach spørger, om det ikke kan blive en gylden regel, at den samme oplysning ikke gives fra borgere og virksomheder til myndigheder mere end én gang.
Jeg kan bekræfte, at det er en målsætning, som regeringen arbejder efter, og det er ikke en fjern målsætning.
Det er et mål, vi agter at nå meget hurtigt, og meget hurtigt vil sige, at vi arbejder på fuldt tryk med at få etableret et system, så vi kan garantere, at én oplysning kun indberettes én gang, og så vil vi sætte de offentlige myndigheder i stand til at trække de fornødne oplysninger hos andre myndigheder.
Det vil ikke mindst være tilfældet, at andre myndigheder kan trække oplysninger hos Erhvervs- og Selskabsstyrelsen.
Så spørges der, om Søfartsstyrelsen får flere penge, når de slipper for en del opgaver.
Nu er det nok ikke så mange opgaver, Søfartsstyrelsen slipper for, men vi får etableret en klar arbejdsdeling.
Dér kan jeg sige, at Søfartsstyrelsen naturligvis er udsat for de samme produktivitetsfremmekrav som de øvrige styrelser; det vil sige, at der er en fremadskridende produktivitetsfremme også i Søfartsstyrelsens arbejde.
Hr. Tommy Dinesen spørger om de bemærkninger i høringssvarene fra SiD, der går ud på, at SiD har gjort opmærksom på, at en bestemmelse fremhæver arbejdstagerens pligter i henhold til arbejdsmiljøbestemmelserne på en måde, som ikke er i overensstemmelse med det, der fremgår af arbejdsmiljølovens regler.
Vi har sørget for, at den pågældende bestemmelse er udgået, så jeg går ud fra, at henvendelsen fra SiD allerede er imødekommet, men det kan vi jo komme nærmere ind på under udvalgsarbejdet.
Hr. Frank Aaen spørger i forbindelse med lovforslag nr. L 9 om de gældende regler, om, hvorfor det i sin tid blev bestemt, at der skulle være en bestyrelse for anpartsselskaber.
Hertil vil jeg sige, det er godt, vi har udvalgsarbejdet, så vi kan få opklaret dét spørgsmål.
Jeg mener imidlertid, at det burde være overflødigt, og at vi burde kunne klare os med de samme regler, som findes i gældende lovgivning for anpartsselskaber.
Hr. Thulesen Dahl og fru Annette Just spørger, om det kan være tilfældet, at lovforslaget om skibes sikkerhed medfører, at ministeren får bemyndigelse til at indgå andre aftaler end IMO-aftaler.
Jeg kan sige, at der gives ikke nogen bemyndigelse med dette lovforslag.
Det er ikke hensigten med dette lovforslag at give ministeren bemyndigelse til at indgå uspecificerede aftaler på EU-plan. Det, der er tale om, er, at der i dag ikke findes regler i konventioner under IMO, for så vidt angår detaljerede krav til skibes materialer, skrogkonstruktioner, maskiner, elinstallationer, kontrolsystemer osv., men det fremgår af klassifikationsselskabernes egne regler, og det er således, at såfremt et skib er godkendt af et anerkendt klassifikationsselskab efter selskabets egne regler, ja, så accepterer Søfartsstyrelsen, at skibet på disse områder lever op til lovens overordnede sikkerhedskrav.
Det er sådan man kan sige at arbejdsdelingen er, og det får vi så systematiseret her.
Så jeg kan bekræfte, at hovedlinjen i regeringens politik følges, at de regler, der laves, for så vidt angår søfartsområdet, skibes sikkerhed, skal være internationale regler, at der skal være fælles konkurrencevilkår for de søfarende, og at regeringen er meget opmærksom på, at reglerne skal være tilstrækkelige.