runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-10-03:
Hr. Lykketoft ser så trist ud i dag.
Jeg er sikker på, at det intet har på sig, og derfor vil jeg gerne give hr. Lykketoft chancen for at være lidt glad, for der er jo dog ét område, hvor i hvert fald Socialdemokratiet og Det Konservative Folkeparti tilsyneladende tænker meget ens - det skulle man ikke tro, når man hørte hr. Lykketofts ordførerindlæg, men lad os nu glemme dét - og jeg tænker på folkeskoleområdet.
Jeg står her med et uddrag af hr. Poul Nyrup Rasmussens tale i Aalborg på Socialdemokratiets kongres, og jeg blev så forfærdelig glad, da jeg hørte følgende fra hr. Nyrup Rasmussen: Der er brug for en gennemgribende reform, og der skal være ens pensum over hele landet for at sikre alle det samme høje niveau.
Børnene skal lære at læse, skrive og regne.
I dag er der alt for store forskelle fra kommune til kommune.
Jeg er fuldstændig enig, og jeg er så glad for, at vi netop nu forhandler en ny folkeskolereform.
Jeg vil meget gerne have bekræftet, at det stadig væk er Socialdemokratiets position, at vi skal have løftet det faglige niveau i folkeskolen, og at vi skal have sikret en større ensartethed, sådan at man umiddelbart kan flytte et barn fra 3. klasse i Skagen til 3. klasse i København eller i Gedser, uden at det giver uoverstigelige problemer at følge med.
Jann Sjursen (KRF), 2002-10-03:
Jeg må så bare konstatere, at jeg har forstået hr. Mogens Lykketoft korrekt: at Socialdemokratiet altså i virkeligheden accepterer det nuværende forlig og ikke blot accepterer det, men ikke vil være dem, der presser på for at få det genforhandlet på nuværende tidspunkt.
Det er fair nok, men jeg vil så bare sige, at jeg beklager det, fordi jeg mener, at virkeligheden altså har forandret sig meget, siden forliget blev indgået.
Det vil derfor ikke være forkert af en forligspartner at bede de andre forligspartier om at gå mere offensivt til værks og se på, hvad der kunne ændres for at skabe bedre vilkår for vores politi, så vi får ikke bare mere synligt politi, men også politi, som i højere grad kan varetage de tryghedsskabende og forebyggende opgaver, der er så vigtige.
Det, som hr. Lykketoft og Socialdemokratiet jo kunne støtte sig til, var, at både politikere fra Venstre og fra Det Konservative Folkeparti sagde det selvsamme før folketingsvalget i november måned.
Derfor havde det sådan set været velgørende, synes jeg, hvis Socialdemokratiet havde taget de to partier på ordet, nu hvor vi er kommet over valgdatoen, ihukommende de store problemer, der rent faktisk er for politiet i dag.
Men jeg skal takke for det klare svar fra hr. Lykketofts
Mogens Lykketoft (S), 2002-10-03:
Jeg tror ikke, jeg kan bidrage så meget mere til den diskussion, selv om den selvfølgelig er vigtig.
Vi vil insistere på, at man nu udfylder det forlig, som eksisterer, som vi selv har formet og indgået i sin tid, og vi vil meget gerne i den forbindelse tage en diskussion med vores forligspartnere: Er der andet, som også de synes man måske skal røre ved?
Men vi vil ikke komme med nogen krav.
Det mener vi er en lille smule ude af stil, når man er forligspartner, at komme og sige, at nu vil vi kræve noget ganske bestemt ekstra.
Men vi hører gerne på hinanden, ser gerne en oplistning af de problemer, der ses, også fordi det vil være en udmærket forberedelse til et kommende politiforlig.
Jann Sjursen (KRF), 2002-10-03:
Jeg forstod på de svar, som hr. Mogens Lykketoft gav mig før
Det synes jeg er godt, det er bestemt et positivt træk.
Jeg forstår også, at man er indstillet på at sikre, at det indgåede forlig bliver overholdt.
Det synes jeg også er en god ting.
Så langt, så godt.
om, hvoridt Socialdemokratiet er indstillet på at genforhandle politiforliget, således, at det ikke bliver fra Socialdemokratiets side, vi ser et krav om at få genforhandlet politiforliget og få tilført politiet så tilpas mange ressourcer allerede nu, at vi kan se for os, at man ikke fortsat fra politiets side skal have en overarbejdspukkel på 700-800 årsværk, som den er i øjeblikket.
Derfor er mit kontante spørgsmål til hr. Lykketoft: Vil Socialdemokratiet ikke rejse krav om en genforhandling af politiforliget?
Mogens Lykketoft (S), 2002-10-03:
Jeg er ked af at sige det, men fru Charlotte Dyremose har faktisk misforstået både Socialdemokratiets skatteforslag og hvad jeg har sagt, fra den ene ende til den anden ende. Der er tale om, at vi opererer med en fortsættelse af Den Særlige Pensionsopsparing, men med et solidarisk sigte med en genopretning af den udligning, som blev ødelagt af regeringspartierne og Dansk Folkeparti her i foråret.
Det er jo en opsparing, som foregår over et helt liv.
Selvfølgelig kan man betragte det som en skat - det gør regeringen i øvrigt også i sin måde at gøre det op på - i den lange periode, hvor pengene bliver lagt til side.
Vi har i vores oplæg regnet sådan, at de penge, der inden for 10-års-sigtet faktisk når at løbe ud igen, har vi trukket fra,
vil jeg gerne sige til fru Charlotte Dyremose.
Men det regnestykke, Finansministeriet har opstillet, er meget teoretisk, for det forudsætter, at vi er 40 år fremme i tiden. Hvis man har et problem med det, skulle man altså have en forudsætning om, at vores skattesystem undtagelsesvis vil være bestandigt og uændret i fyrretyve år.
Så kan man sige, der er et problem - ellers er der det ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-10-03:
Jeg kan godt huske udtrykket, hvis hr. Lykketoft skal have hjælp.
Men må jeg ikke bare sige, at jeg virkelig synes, det er en gang udenomssnak, for sandheden er - og det kan hr. Lykketoft lige så godt sige fuldstændig krystalklart til borgerne ude i landet - at Socialdemokratiet er med på, at amterne nedlægger sygehuse.
Det rører sådan set ikke Socialdemokratiet ret meget, at der sker det, og derfor handler forslaget til vedtagelse overhovedet ikke om den situation, der er, i og med at amterne nedlægger sygehuse.
Det handler alene om en ideologisk kamp i forhold til det, at et sygehus overgår til privat eje.
Jeg har sagt krystalklart, at Dansk Folkeparti synes, vi skal have et velfungerende offentligt sygehusvæsen.
Derfor har vi fremsat et beslutningsforslag, som er på vej igennem systemet, der tager højde for det.
Det er et konstruktivt forslag, der går ud på at pålægge regeringen at indlede forhandlinger med amterne og med H:S om, hvordan man sikrer, at den struktur, vi kender i dag, ikke bliver ødelagt, ikke bliver smadret, før strukturkommissionen er færdig med sit arbejde, så vi har overblik over, hvordan strukturen skal være fremover.
Det er da et langt mere konstruktivt bidrag end det, Socialdemokraterne kommer med, som i virkeligheden vil betyde, at Hørsholm Sygehus bliver nedlagt - men det er vel også det, Socialdemokraterne vil.
Mogens Lykketoft (S), 2002-10-03:
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at stille hr. Thulesen Dahl et modspørgsmål: Tror hr. Thulesen Dahl, at der står nogen private købere parat til at videreføre Samsø Sygehus eller Grenå Sygehus, hvis de bliver nedlagt?
Skulle det være nogen løsning?
Det er jo ikke den slags sygehussalg, der overhovedet er realisme i at forestille sig.
Men det, som er det afgørende problem i at stille endnu større krav til amterne, end vi har gjort i vores forslag til vedtagelse, er præcis den stramme økonomiaftale, som er lagt ned over, som vi lige har diskuteret, og som hr. Thulesen Dahl har stemt for i Folketingets Finansudvalg.
Derfor må man sige, at hvis man med nogen form for rimelighed skal være mere vidtgående, kræver det et tilsagn fra hr. Thulesen Dahl om, at han tilfører nogle flere penge.
Ellers er det her
jo bare udtryk for det gamle ord om, at dobbeltmoral er bedre end ingen moral.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2002-10-03:
Socialdemokratiet har fremsat et forslag til vedtagelse.
Det er et forholdsvis langt forslag, men det gør det jo hverken værre eller bedre af den grund.
Jeg vil spørge hr. Mogens Lykketoft, hvad vi skal forstå med det her forslag til vedtagelse.
Hvad er meningen med det?
Når man læser forslaget, som det er fremsat, handler det alene om den situation, at et amt ikke må bortsælge et sygehus.
Det kan være meget sympatisk, at man ikke skal bortsælge sygehuse, for vi ønsker et godt offentligt sygehusvæsen til at tage sig af vores syge medborgere.
Men sagen er vel, at hvis man sætter sig i borgerens sted på Samsø eller i Grenå eller Odder, eller hvor man diskuterer at lukke sygehuse, Hørsholm Sygehus i Frederiksborg Amt, så er det vigtigste for borgeren vel at sikre, at der er et sygehus, og at sygehuset i givet fald ikke bliver nedlagt. Men skal man tage Socialdemokratiets forslag for pålydende, vil Socialdemokratiet gerne være med til at lukke sygehuse, men ikke til, at et sygehus som Hørsholm overgår til private hænder.
Det minder altså noget om et ideologisk felttog, som ikke handler om sygehuse, om, at der er tryghed for borgerne i nærområdet, men alene handler om, at det ikke må blive privatiseret. Vi har et beslutningsforslag på vej igennem systemet, der er langt mere vidtgående, der i langt højere grad skal tage vare på borgeren, tage udgangspunkt i borgerens tryghed og ikke køre en ideologisk kamp. Jeg bliver nødt til at have nogle svar fra hr. Mogens Lykketoft på, hvad der er op og ned i det her forslag.
Mogens Lykketoft (S), 2002-10-03:
Jeg konstaterer bare, at hr. Jens Rohde ikke var i stand til at tilbagevise den gennemgang, jeg kom med af tallene for 2002 og 2003 med hensyn til sundhedsvæsenet.
Det, der er problemstillingen, er jo, at det krav om at indhente pukler på operationer, som skulle klares med de 1,5 mia. kr. en gang for alle, er et problem, der fortsat vil eksistere.
Det vil sige, at de krav, man fra regeringens side - og sådan set også fra alle vi andres side - har ønsket at amterne skulle opfylde, er uforandrede med den økonomi, de har til det.
Den er sådan set skrumpende, når 1,5 mia. kr.s-puljen er opbrugt.
Det er tankevækkende, og det er jo selvfølgelig også forklaringen på, at der er et meget stærkt pres på de amtslige budgetter.
Der er mange flere opgaver, der skal løses, der er mange flere udgifter også til medicin, som amterne ikke har fuldt herredømme over, men der er ikke nogen større økonomi end i 2002.
Jeg opfattede, at hr. Thulesen Dahl talte udenom.
Hr. Thulesen Dahl glemte at svare på det dér med, om der var penge på vej fra Dansk Folkeparti ud over det, der er aftalt med amterne, til at kunne fastfryse hele sygehusstrukturen.
For os er det jo ikke overraskende - selv om det på en række strækninger kan være bekymrende - at der nedlægges en række små sygehuse nu.
Jeg kan huske, hvor heftigt den daværende sundhedsminister, Arne Rolighed, blev angrebet i valgkampen, da han fremlagde en liste, som viser sig at være pinligt tæt ved virkeligheden nu, over de sygehuse, der ville blive nedlagt i konsekvens af en borgerlig regerings sundhedspolitik.
Hr. Thulesen Dahl er en aktiv støtte for den sundhedspolitik og for den økonomi, der er tildelt amterne.
Hr. Thulesen Dahl har et tordnende stort medansvar for det, der sker.
Han kan gøre en lille smule for at imødegå skaderne for det velfungerende offentlige sygehusvæsen ved at støtte Socialdemokratiets forslag til vedtagelse, men det forstår jeg ikke bliver tilfældet.
Gudrun Laub (V), 2002-10-08:
Fru Margrete Auken fremfører de synspunkter her så utrolig følelsesladet og dramatisk, som om det var et argument i sig selv, og som om det gjorde argumenterne stærkere, og angriber samtidig statistikkerne.
Jeg synes, det havde været mere overbevisende, hvis fru Margrete Auken havde bedt om at få de statistikker splittet op, sådan at man fik udskilt de tilfælde, hvor det drejede sig om spirituspåvirkede motorkøretøjer.
Jeg har åbenbart sagt et eller andet morsomt?
... spirituspåvirkede førere af motorkøretøjer.
Der efterlyses eksempler, og så vil jeg da gerne lige nævne et eksempel fra meget omtalte motorveje i Vendsyssel, hvor to unge spirituspåvirkede fyre i en stjålet bil fortsatte med en hastighed ud ad motorvejen, og så var motorvejen ikke længere, og de kørte ud over skrænten.
Sådan nogle tilfælde går jo ind i statistikken som hastighedsdrab.
Det synes jeg måske, der havde været mere grund til at kaste sig over og få det skilt ud.
Så når fru Margrete Auken henviser så meget til statistikken og kører så meget på følelser, synes jeg, det er en grov sammenblanding af tingene.
Margrete Auken (SF), 2002-10-08:
At fru Gudrun Laub er kold over for det, og jeg er følelsesmæssigt involveret, det står jeg ved.
Jeg har ingen mulighed for at begribe det, jeg sanser ikke at forstå, hvad det er for en kynisme, der ligger bag det her forslag.
Jeg indrømmer blankt, at det slet ikke er noget, jeg vil komme i nærheden af, og at jeg måske bruger ord, som støder fru Gudrun Laub, som synes det er upassende, at man bliver bestyrtet over, at vi tillader flere dræbte og kvæstede.
Så vil jeg sige, at vi ikke har statistikker, der er gode nok.
Vi har ikke gode nok havariundersøgelser.
Der er jo lavet grusomme forsøg verden over, som viser, hvad der sker, når man hæver gennemsnitshastigheden, og når man sænker den.
Det er evident over det hele.
Oven i det har vi så spritulykker, men der er ingen af os her, der siger, at det skal være tilladt at køre spirituskørsel.
Jeg går ud fra, at fru Gudrun Laub er klar over, at det vil vi gerne have en skærpet indsats over for.
Men hvis vi virkelig skal have fat i de store og mange ulykker, så det hastighederne.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-10-08:
Ja, i virkeligheden vil jeg gerne som ordfører for Det Radikale Venstre her starte med at rose justitsministeren for det forslag, der er lagt frem her.
Selv om Det Radikale Venstre ikke kan støtte det, så synes jeg alligevel, at det er positivt at se, at ministeren har haft en realistisk indgang til spørgsmålet om forhøjede hastighedsgrænser, netop fordi hun har set på vejnettet og sagt, at ikke hele vejnettet kan bruges til de høje hastigheder, som nogle i regeringen gerne ville have, og derfor bliver man nødt til at kigge på den varierende kvalitet af vejstrækningerne i det danske vejnet.
Det er, hvad der er blevet tilbage af regeringsgrundlagets bombastiske udmeldinger om 130 km/t. overalt på de danske motorveje.
Derfor skal ministeren have ris, fordi hun er bukket under for presset for at få højere hastigheder på motorvejene, men også ros, fordi hun har taget en kamp om at få i hvert fald lidt fornuft ind i tingene og har sagt: Lad os kigge på motorvejsnettet og se, hvor strækningerne kan bære, at vi sætter hastighederne op, og se hvor de ikke kan bære, at vi sætter hastighederne op.
Den del af det synes jeg i virkeligheden, ministeren skal have ros for. Når det så er sagt, bliver jeg også nødt til at gå videre med at sige, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte lovforslaget her, netop fordi vi synes, der er en fuldstændig manglende konsekvens i lovforslaget.
Der bliver nævnt, at man helt klart ser dette her som et led i en generel bestræbelse på at få hastighedsgrænserne op til 130 km/t., og at det kun er et spørgsmål om, hvornår man får penge nok, så vil man bringe hele motorvejsnettet op på en standard, så det kan bære denne her forhøjelse, og at det så vil indgå i regeringens almindelige prioriteringer.
Der vil jeg nok sige, at jeg synes, det halter meget med den prioritering, når man samtidig har skåret ned på forebyggende arbejde, på oplysningsarbejde, på kontrolarbejde.
Det ville være meget, meget smukt, hvis regeringen samtidig havde bevilget nogle penge til det forebyggende arbejde, til kontrolarbejdet og til oplysningsarbejdet, sådan at man ikke på den ene side får fornemmelsen af, at regeringen vil generere flere ulykker, samtidig med at den ikke gør noget for at forebygge de uheld, som vi altid ser i trafikken.
Der er mange hensigtserklæringer og løse overvejelser om trafiksikkerhedsforanstaltninger i forslaget.
Det viser alt sammen, at ministeren udmærket er klar over, at en forhøjelse af hastighedsgrænserne vil medføre flere ulykker.
Dem håber
hun så at undgå ved at indføre forskellige skærpelser over for de fartglade.
På det her grundlag kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-08:
Ja, vi betragter i Enhedslisten det her forslag som et trafikpolitisk forslag og et etisk forslag, og det helt fundamentale for os er, at vi ikke vil være med til at gennemføre et forslag, som vi ved vil øge antallet af trafikofre, øge antallet af dræbte, og som ikke tjener andet formål, end at man ved en sådan forhøjelse til 120 km/t. kan spare måske 4 minutter for hver 100 kilometer, man kører.
Det vil altså sige, at samfundet ingen gevinst opnår, men til gengæld ved vi med sikkerhed, at flere mennesker vil blive kvæstet, lemlæstet og dræbt i trafikken.
Derfor må man sige, at det faktisk fra regeringens side er et kynisk forslag.
Det er måske ikke helt så kynisk som de valgløfter, man gav.
Det er der nogle, der har været inde på, det var fru Elisabeth Arnold inde på, men det er så sandelig slemt nok, som det er, og det var jo også fru Elisabeth Arnolds konklusion.
Jeg har nogle spørgsmål, som jeg godt vil stille ministeren.
Det vil vi gøre alt for at undgå.
Men der har udsendelsen af den fredsbevarende styrke jo et sådant formål med hensyn til at sikre andre menneskers liv, at det kan forsvares.
Der er intet sådant formål i det her lovforslag, at det kan forsvare, at man sætter menneskers liv og lemmer på spil.
Når nu de borgerlige ordførere ikke er i stand til svare på det spørgsmål, så vil jeg stille det til ministeren, og jeg vil også stille ministeren et andet spørgsmål, som de to ærede ordførere fra Venstre og De Konservative heller ikke var i stand til at besvare.
Det var spørgsmålet: Hvad er konsekvensen af, at man flytter om på politiets kontrolvirksomhed, således at de steder, hvor der virkelig er meget brug for kontrol, nemlig rundtomkring i byområderne, hvor der sker mange uheld, bliver kontrollen svækket som følge af ministerens forslag, det er i hvert fald, hvad der fremgår af bemærkningerne, for at man så, ganske vist kun i en kortere periode, mente hr. Helge Adam Møller, kunne styrke kontrollen på de vejstrækninger på motorvejene, hvor hastigheden bliver sat op.
Det vil jeg godt bede ministeren svare på, ellers må vi jo granske det meget grundigt i udvalget, men det vil altså sige, at man i virkeligheden har tænkt sig, for at få dette fuldstændig uansvarlige forslag gennemført, at svække politiindsatsen de steder, hvor der er den største risiko for trafikuheld.
Jamen det er helt uden hoved og hale, hvis det virkelig er rigtigt, og anderledes kan man jo ikke læse lovforslagets bemærkninger.
igennem - at man godt kan se fra regeringens side, at det selvfølgelig ikke kan gå, og derfor vil man sørge for, at politiindsatsen bliver styrket.
Men det har ministerens skattestop og alt muligt andet jo effektivt forhindret, og det er jo derfor, ministeren er nødt til at flytte rundt på politiet, sådan at lovforslaget ikke hænger sammen. Jeg kan ikke se rettere, end at den eneste løsning for ministeren i den her sag sådan set er at trække lovforslaget tilbage, sådan som det ligger.
Men nu vil jeg høre ministerens besvarelser.
Kan vi ikke få dem i dag, kan jeg i hvert fald give tilsagn om, at Enhedslisten vil arbejde meget energisk på, at besvarelserne kommer på skrift i Folketingets Retsudvalg.
Gudrun Laub (V), 2002-10-08:
Hr. Keld Albrechtsen har flere gange i dag talt, som om han går ind for at få forbedret trafiksikkerheden.
Det synes jeg er noget i modstrid med, at hr. Keld Albrechtsen og hans parti ved andre lejligheder taler voldsomt imod motorveje.
Det, vi kan se af de oplysninger, der ligger her, og som jeg synes jeg har hørt en bred enighed om,
er, at motorveje, hvor der ikke er modkørende trafik, er de mest sikre veje, vi har her i landet.
Så jeg vil gerne spørge hr. Keld Albrechtsen, om han i fremtiden vil gå ind for motorveje.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-08:
Det kan jeg svare meget klart på: Vi vil gerne være med til - hvis der kan skabes et flertal her i forsamlingen - at sætte hastigheden ned på motorvejene.
Vi ved, at sætter vi hastigheden ned, så redder vi liv.
Der, hvor vi især har peget på det, er i tætbefolkede områder, hvor der i øjeblikket mange steder køres alt for stærkt.
Der arbejder vi også - og det gør vi også i byrådene - på at få indført begrænsninger af bilismen også hastighedsmæssigt for at spare liv, for vores politik er nemlig i modsætning til Dansk Folkepartis gennemsyret af den tanke, at det, det først og fremmest gælder om, er at spare liv, spare ulykker, spare lemlæstelser, spare hospitalsophold, spare menneskelige lidelser.
Det er faktisk det, der gennemsyrer vores trafikpolitik, kan jeg oplyse.
Per Dalgaard (DF), 2002-10-08:
Det kunne være interessant at høre Enhedslistens forslag til hastigheder på motorveje
f.eks. Jeg prøvede at få Socialdemokratiet til at svare på det, men det ville de ikke.
Det må jeg nok sige - modsætningen.
Vores politik er ikke gennemsyret af at tage hånd om trafikken.
Det er godt nok lidt en gang sludder, må jeg sige - for at sige det mildt, og hvis ikke jeg skal bruge nogle kraftigere udtryk.
Men hr. Keld Albrechtsen svarede slet ikke på det, jeg spurgte om: Skal hastigheden på motorveje ned på 100, 90, 80 km/t.?
Hvad er det egentlig for en slags samfund med sådan nogle restriktioner, hr. Keld Albrechtsen vil have?
Selvfølgelig går Dansk Folkeparti ind for, at man også skal tage vare på de vejstrækninger, hvor folk kører alt for hurtigt.
Det skal selvfølgelig ikke tillades og specielt ikke i tætbebyggede områder og specielt ikke omkring skoler og andre steder, hvor folk allerede i dag kører for hurtigt.
Selvfølgelig skal der tages hånd om det.
Men vi taler her om motorvejshastigheder og motorveje, som efter vores bedste overbevisning er bygget til større hastighed end de 110 km/t., man i dag kun må køre med.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-08:
Jeg synes faktisk, at jeg svarede meget klart.
Vi er i Enhedslisten indstillet på og bruge trafikbegrænsende foranstaltninger for at flytte trafikken ikke fra den ene vej til den anden, men fra vejene og over på skinnerne, over på jernbanen, over i den kollektive trafik, også for at spare på brændsel osv., osv., det er hele den trafikpolitiske debat.
I den sammenhæng for at spare liv og alle de andre ting, som vi vil opnå, vil vi selvfølgelig gerne være med til at sætte hastighedsgrænserne ned overalt, hvor det kan lade sig gøre, hvor vi kan få flertal for det i byråd og her i Folketinget.
Jeg synes da ikke, at det kan siges meget klarere, det er den stik modsatte politik af den, Dansk Folkeparti har, og derfor kan det være, man ikke bryder sig om svaret, når man får det, men mere krystalklart synes jeg da ikke, at det kan siges: Hastigheden ned og ikke op.
Sandy Brinck (S), 2002-10-08:
Jeg synes næsten, jeg hører, at fru Gudrun Laub bruger en argumentation, som jeg heldigvis ellers har følt mig forskånet for fra Venstres side, men som tidligere har været herskende i Venstre, nemlig den argumentation, som hr. Erik Jacobsen fra Venstre fremførte den 16. marts 2001 her i Folketingssalen, hvor han sagde, at når man øger hastighedsgrænsen, så kan folk koncentrere sig om at køre bil og holde øje med vejen i stedet for konstant at skulle kigge på speedometeret.
Er det den slags argumentation, vi nu er ude i?