Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-21:
I Konyaprovinsen i Tyrkiet kender man den danske sociallovgivning.
Derfor kan der tegnes et billede af Danmark som et sted, hvor et ægtepar med to børn kan få stillet over 20.000 kr. til rådighed i kontanthjælp uden nogen særlig modydelse ud over at være til rådighed, uden nogen særlige pligter.
Dette portræt af det danske velfærdssamfund er unuanceret, men når de 20.000 kr. oversættes til tyrkisk, pakistansk eller somalisk valuta, så tegnes der et billede af Danmark som et slaraffenland, hvor guldet ligger på gaderne til dem, der gider bukke sig efter det. Der er ingen tvivl om, at jagten på pengene og ydelserne i høj grad styrer indvandringen og danner et forkert billede af Danmark.
De fleste af os ønsker, at Danmark skal være et sted, hvor vi gør noget og har pligt til at gøre noget for de svageste i et fællesskab, der gør noget for de svageste; et Danmark, hvor man kan kræve sin ret, men hvor man også gør
Derfor fremsættes dette lovforslag, hvor det foreslås, at der indføres en 7-års-optjeningsperiode til fuld kontanthjælp.
Hvis dette forslag bliver vedtaget, vil det være et stærkt signal om, at Danmark er et sundt samfund med pligter og rettigheder.
Det vigtigste for Venstre er integration forstået på den måde, at indvandrerne bliver selvforsørgende og gode skatteborgere.
Indvandrerne skal bidrage med lige så stor erhvervsaktivitet som de fødte danskere.
Dette er Venstres integrationsmål.
Hele diskussionen om bordbøn, aftenbøn, bedetid i arbejdstiden, tørklæder og spisevaner er helt underordnet, ja, faktisk skal vi være glade for et samfund, hvor der er frihed til forskellighed. Venstres mål er med andre ord, at indvandrerne skal stige op i vort samfund, blive en del af samfundet og bidrage til samfundet.
Vores samlede udlændingepolitik skal gå på to ben.
Det ene ben er regelsættet: Hvem kan komme ind, hvem skal ud, hvilke krav stiller vi?
Det andet ben er det, vi hele tiden skal sætte foran os, nemlig det ben, som åbner døre for dem, der ønsker at blive en del af vort samfund, og som åbner dørene til uddannelse og job.
Dette lovforslag her er en del af regelsættet.
Forslaget siger: For at få fuld kontanthjælp skal man have boet 7 år i Danmark.
Loven er ens for fødte danskere såvel som for flygtninge og indvandrere.
Den gælder også for dem, der er født i Danmark, men har skiftet tilværelse og boet en årrække på f.eks. den spanske solkyst og kommer hjem.
De vil ikke kunne hæve fuld kontanthjælp ved kasse 1 den første dag, efter at de lander i lufthavnen.
Så loven, som det bliver fremsat her, er farveblind, er etnisk blind, er oprindelsesblind, men den er jo ikke helt blind.
Den gør ikke nogen forskel på borgerne.
Loven viderefører en dansk sædvane om et optjeningsprincip.
Vi kender det fra dagpenge; vi kender det fra efterløn, hvor man i en årrække skal være tilmeldt for at kunne optjene rettigheder; vi kender det fra folkepension, hvor man også skal have boet i landet for at have fuld folkepension.
Samtidig sikrer loven en social tryghed i de 7 optjeningsår, hvor man ikke kan få kontanthjælp.
Flygtninge og indvandrere vil i denne periode været omfattet af introduktionsydelse og starthjælp, som gælder for dem, der ikke kan få kontanthjælp.
Ydelserne varierer afhængigt af alder, husleje og forsørgelse, men som tommelfingerregel vil ydelserne være på størrelse med SU eller lidt større. Den danske kontanthjælp, som i forvejen er Europas flotteste, er altså udgangspunktet.
De fleste andre EU-lande, som vi kan sammenligne os med, har en kontanthjælp, der ligger på mellem det halve og to tredjedele af det danske niveau.
Dem, der er omfattet af den 7-års-optjeningsperiode, vil få reduceret deres ydelsesniveau til ca. to tredjedele af kontanthjælpen, når man regner forsørgertillæg og boligudgifter med.
Det vil sige, at den introduktionsydelse og den starthjælp, som denne lov omhandler, vil være på fuld højde med den normale sociale sikring i de øvrige europæiske lande.
Men dette forslag fungerer ikke, hvis ikke vi får dannet det andet ben, nemlig den politik, der skal skabe uddannelses- og jobåbninger.
Regeringen har netop fremlagt en række punkter, der inkluderer et ansvar for arbejdsmarkedets parter.
Venstre forudsætter, at en sådan integrationspolitik kan gennemføres for at få tusinder af indvandrere i beskæftigelse, og her vil fremtidens indvandrere på introduktionsydelse og startløn få mulighed for at tjene op til 28 kr. i timen, uden at der skal modregnes i ydelserne.
Så man kan sige, at forslaget her er designet til at understøtte, at flere kommer i aktiv beskæftigelse frem for passiv forsørgelse.
Selve systemet vil være designet til aktivitet fra dag ét.
Det er målet for Venstre, at så mange som muligt så hurtigt som muligt kommer i ordinært arbejde med en ordinær løn.
Indvandrere, der er sunde og raske, og hvis eneste erhvervshæmning er en sproglig barriere, skal ikke gøres til sociale sager.
Derfor vil vi anbefale dette forslag.
Vi har i dag et indvandrerproletariat, og det er den tilstand, Venstre vil bryde.