runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 1999-04-15:
Jeg skal sige til hr. Klaus Hækkerup, at det, jeg har sagt, har jeg sagt ud fra en meget stor kærlighed til det fællesprojekt, der hedder velfærdssamfundet.
Jeg har også sagt det ud fra den bekymring, at hvis det hele bare bliver statistikker og ord og sådan noget, som jeg synes er langt væk fra den virkelighed, jeg oplever, ophæver vi skellet mellem højre og venstre i dansk politik så meget, at det giver et problem.
Jeg forstår simpelt hen ikke, når hr. Klaus Hækkerup siger, at det, der principielt skiller os, er, om vi vil blande os i kommunernes dispositioner eller ej.
Mener hr. Klaus Hækkerup, at der skal være helt frit slag i kommunerne til at lægge det hjemmehjælpsniveau, man vil?
Og skal retssikkerheden alene praktiseres hvert fjerde år ved kommunevalgene, og i mellemtiden må man så finde sig i, hvad der sker? Så spørger hr. Klaus Hækkerup meget konkret: Hvor har der fundet forringelser sted?
Det har der på ældreområdet i halvdelen af de danske kommuner, og det har det på børneområdet - forstået på den måde, at der har fundet store standardglidninger sted.
Man har flyttet fritidshjemsordninger over til SFO-ordninger med dårligere personalenormeringer og højere forældrebetaling, og i SF kalder vi det forringelser.
Ole Sohn (SF), 1999-04-15:
Først vil jeg takke for debatten.
Jeg synes, at den har om ikke været så konstruktiv, som jeg havde forestillet mig, så dog været god, fordi man har fået sat fokus på nogle af de problemer, der er inden for søerhvervet.
Jeg vil også godt sige tak til ministeren, som dog trods alt glæder sig over, at der er en vis vilje hos forespørgeren
til at være med til at løse problemet, men evnen mangler
Og så kommer ministeren med nogle besvarelser og nogle kommentarer til mit indlæg, som faktisk nøjagtigt peger på, at ikke alene er viljen der, men også evnen, for det, jeg har evnet i dag, er jo at sætte fokus på de to kerneproblemer, der er for dansk søfart.
Og som ministeren også indirekte erkender, er der et problem i forhold til uddannelse af søfolk; efterhånden erkender alle inden for erhvervet, at det er et problem.
Det er et problem, at unge ikke kan se et perspektiv, en fremtid, en beskæftigelse, og derfor skal der sættes mere ind på det.
Vi må håbe, at organisationerne med kyndig vejledning fra ministeren kan få speedet lidt op på uddannelsessiden.
Omkring den del af DIS-loven, som vedrører de fagretlige spørgsmål, er jeg glad for, fik jeg vist også sagt, at regeringen ønsker at få lavet en vurdering og en sammenligning af de forskellige registre.
Det er selvfølgelig nødvendigt, og det er godt, at vi får det gjort, netop fordi søerhvervet arbejder på et globalt marked. Og jeg synes også, at organisationerne, erhvervet, skal se det som et vink med en vognstang, for det er jo klart, at hverken Danmark eller andre lande i EU kan stå distancen i længden ved at have en lovgivning, som i den grad strider mod ILO's konventioner.
Så derfor tager jeg det tilsagn til mig og er glad for, at der sker et forsøg på at få skabt denne sammenligning mellem de forskellige registre.
Men det ændrer jo ikke ved, at vi har fået besked af ILO om, at det danske register strider mod ILO-konventionerne.
Lige til sidst vil jeg godt sige, at der faktisk er sket en ændring i forhold til, da DIS-loven blev vedtaget i sin tid.
Altså når ministeren siger, at Scandlines har fragtfærger, så er det korrekt, men der er faktisk tale om, at man har indsat »Ask«.
Det er mig bekendt en færge, som har sejlet en hæderkronet tid mellem Kalundborg og Århus, der er sat ind på Østersøen under DIS-registret, men hvor man også har fjernet de skandinaviske overenskomstforhold.
Derfor er der sket et skred, ikke bare for at sikre den del af søerhvervet, som arbejder på de syv verdenshave, men også i at et statsrederi er gået ind på nærskibsfarten og undergraver de faglige rettigheder.
Derfor er der to ting, der ligger i det.
Det er, at der skal sættes fokus på uddannelsessiden, og der skal sættes fokus på de internationale konventioner, vi har underskrevet.
Det er også det, der er baggrunden og en af pointerne i det forslag til vedtagelse, som vi nu skal stemme om.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-15:
Det er en kort bemærkning til hr. Klaus Hækkerup, der ikke kan se, hvor velfærdsforringelserne har fundet sted. Jeg synes, man må sige, at det kunne finansministeren
Som jeg hørte finansministeren, nævnte finansministeren i sin redegørelse, at der var kommuner, der havde skåret helt uacceptabelt ned på hjemmehjælpen, men at der så var blevet rettet op på det.
Det gør dog en forskel at kunne se det eller ej.
Men jeg vil godt sige til hr. Klaus Hækkerup, at det forekommer mig utroligt, hvis den debat, der var i efteråret, er gået fuldstændig hen over hovedet på hr. Klaus Hækkerup, der kom med en påstand om, at problemerne på ældreområdet er et postulat, der er grebet ud af den blå luft.
Jeg kan garantere, at det, jeg har hørt på de møder, jeg har deltaget i - i Albertslund, i Viborg, i Holstebro, på det indre Østerbro osv. osv. - ikke er postulater, som er grebet ud af den blå luft.
Det er de steder, hvor problemerne har været mest vidtgående, eksempelvis i Skive Kommune, hvor halvdelen af de hjem, der modtog hjemmehjælp, har mistet den med ét slag.
Jeg synes et eller andet sted, det er uværdigt med den diskussion, vi har hvert år, og det er jo derfor, vi rejser forespørgslen her.
Kommunerne siger, at de er nødt til at gøre de slemme ting, fordi de har fået så stram en aftale, og folketingspolitikerne bare siger, at det kan de ikke være bekendt, og så falder tingene ned i et dybt ansvarshul.
Jeg synes, vi har brug for at erkende, at der ikke har fundet nogen stigning sted på ældreområdet.
Der har ikke fundet nogen stigning sted ifølge KL's opgørelser, og det sker i en situation, hvor ældrebefolkningen er stigende.
Så er det klart, at der er nogle, der kommer i klemme.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Det er selvfølgelig bekvemt at fremhæve Norges handling, og jeg regnede også med, at det ville komme på et tidspunkt, men jeg synes ikke, det var særlig kløgtigt af Norge at gøre som man gjorde, og det er jeg heller ikke sikker på at FN synes, og jeg er faktisk heller ikke sikker på, at de flygtninge, som er kommet dertil, har syntes det har været særlig klogt.
Men det, jeg godt vil sige til fru Frahm, er: For det første er Norge et meget større land, som har færre udlændinge, end Danmark har. For det andet har begge regeringer beregnet nettoudgifterne til flygtninge i begge lande, og det er tal, der fremgår af indenrigsministerens officielle materiale, hvor Danmarks nettoudgifter ifølge regeringen er 10,3 mio. kr. og Norges udgifter er 3,6 mio. kr.
Det er nogle væsentlige forskelle, men der er mange aspekter i det, og det, Norge gjorde, var ikke særlig godt, men når man henviser til Norge, synes jeg også, de tal skal med.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Det er egentlig vendingen »magt er ret«, der bringer mig på talerstolen. Mener SF's ordfører ikke, at vi bør følge UNHCR's højkommissærs opfordring til at tage trykket af nede i nærområderne, hvis det bliver nødvendigt?
Det er jo helt klart den opfordring, den danske regering og Folketinget har fået fra fru Ogata, som er højkommissær, hvor hun udtrykkeligt siger: Det er en midlertidig tilladelse, og den er på særlige vilkår.
Hvis man skulle bruge SF's model, ville det betyde, at de pågældende flygtninge straks efter ankomsten til Danmark skulle sættes ind i det integrationsforløb, som foregår efter integrationslovens bestemmelser, hvor der stilles særlige krav til flygtninge om at deltage i forskellige ting.
Mener SF ikke, at vi skal følge UNHCR's opfordring frem for at presse flygtninge ind i en situation, de måske ikke ønsker sig, i det omfang de kommer herop?
Dorte Bennedsen (S), 1999-04-16:
I Folketingets oversigt over vedtagne forslag står der om bosnierloven, der blev vedtaget i 1992-93: »Loven er samtidig udformet således, at regeringen kan træffe beslutning om at anvende ordningen i eventuelle fremtidige tilfælde, hvor der opstår tilsvarende behov for at kunne yde en særlig humanitær indsats til udsatte persongrupper, der er særlig nødstedte på grund af krigshandlinger eller borgerkrigslignende tilstande i de pågældendes hjemland.«
Denne lov stemte SF for, og den indeholdt præcis det samme som dette forslag: midlertidigheden, de 6 måneder ad gangen.
Jeg har forstået på fru Pernille Frahm, at dengang handlede det om internt fordrevne, men her handler det om både internt og eksternt, om man så må sige, fordrevne, og det er det, der gør, at man ikke kan støtte lovforslaget her.
Jeg må sige, at jeg synes, det er en særpræget argumentation; det ligner for mig at se noget i retning af et figenblad.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Jeg ville ønske, at den omsorg, hr. Henrik Svane giver udtryk for over for disse flygtninge - at det kan være forfærdeligt at skulle presses ind i et integrationsforløb i det øjeblik, man sætter foden på dansk jord - også omfattede andre flygtninge.
Til spørgsmålet fra hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvor mange? Man kan ikke gå ind i en diskussion om humanitære opgaver ud fra et udgangspunkt, der hedder: Hvor mange?
Vi har en humanitær opgave, vi har et humanitært ansvar, og det skal vi være med til at løse.
Om det kun er på UNHCR's krav, vi skal modtage flygtninge?
Nej, naturligvis er det ikke kun på UNHCR's krav, vi skal tage flygtninge.
Vi skal tage flygtninge i det omfang, vi kan, og i det omfang, der er flygtninge i denne verden.
Vi skal påtage os vores del af opgaven.
Om vi skal presse dem retur, og om det vil lægge pres på Milosevic?
Jeg tror alvorlig talt, at Milosevic er bedøvende ligeglad med, om Danmark laver en midlertidig ordning eller en særordning eller en nødordning, eller hvad i alverden vi laver.
Med hensyn til bosnierloven: Det er fuldstændig rigtigt, at SF stemte for bosnierloven.
Som jeg startede med at sige, mener jeg, at det var en særlig situation, fordi de mennesker ikke kunne få asyl i konventionens forstand, for en god del af dem var internt fordrevne, de var ikke flygtninge.
Så vil jeg også sige, at vi er blevet klogere efter bosnierloven.
Vi har været med til at rette op på nogle af de fejl, vi var med til at begå, og vi håbede, at det havde slået igennem.
Alle erfaringer viser, at vi begik en lang række fejl, da vi lavede bosnierloven, og dem behøver vi vel ikke at begå to gange.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Hvis man ikke kan svare, kan man jo prøve at sparke lidt.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål til fru Pernille Frahm og bede hende svare: Mener SF, at man ikke skal følge UNHCR's højkommissærs anmodning om at tilrettelægge eventuelle forløb for kosovoalbanske flygtninge i Danmark som midlertidige forløb?
Eller mener man fortsat, at man skal presse de flygtninge, som skal parkeres midlertidigt heroppe, ind i et integrationsforløb, som tager afsæt i, at de skal forblive her, og derfor skal de integreres?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Den går altså ikke.
Man kan ikke på den ene side sige, at vi skal tage vores del, og på den anden side ikke på nogen måde anskueliggøre, hvad vores del er.
Regeringen opererer med noget, den kalder en fair fordeling, som bygger på, at andre lande skal tage et vist antal flygtninge.
Hvis der f.eks. skal løftes 100.000 fra området - hvis det er det, der er målet - giver det 1.400 eller 1.500 til Danmark ud fra regeringens tankegang.
Hvis nu fru Pernille Frahm også vurderer, at der skal løftes 100.000 fra området - hvis det er SF's udgangspunkt - og de andre lande så ikke vil tage en del af dem, bliver vores del, som fru Pernille Frahm omtaler, så 100.000 flygtninge, der skal til Danmark? Der er omkring 800.000 fordrevne, og hvor mange af dem mener fru Pernille Frahm, det er forsvarligt at operere med at tage til Danmark?
Jeg synes, det må være muligt at få bare en antydning af, om SF overhovedet ikke mener, der er et smertepunkt; om der ifølge SF's politik ikke skal være nogen som helst øvre grænse for det antal mennesker, der skal kunne komme til Danmark, og som vi eventuelt selv skal hente til Danmark.
Dorte Bennedsen (S), 1999-04-16:
Fru Pernille Frahm sagde, at vi i forbindelse med bosnierloven begik en lang række fejl, og det er jeg ikke uenig i.
Jeg var i min ordførertale inde på de meget detaljeret fastlagte regler om dette og hint, der efterhånden, som tiden gik, viste sig at være alt for snævre og alt for rigoristiske.
Men det er jo netop de fejl, vi har lært af, og derfor bruger vi ikke bosnierloven, sådan som der stod i den, at man egentlig kunne.
Vi laver en ny lovgivning, hvor vi belært af erfaringerne gør det hele meget mere fleksibelt.
Ingen ved, hvor længe disse mennesker skal være her, men vi ved, at behovene stiger, jo længere de er her, og der ligger fleksibilitet i loven, så vi kan imødekomme disse behov.
Jeg har meget svært ved at forstå, at SF indtager den holdning til lovforslaget.
Det er vist noget med, at det er - det indrømmer jeg - helt vidunderlig dejligt at have rene hænder.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-04-16:
Fru Pernille Frahm sagde for lidt siden, at grunden til, at SF stemte for bosnierloven dengang, var, at det var en helt speciel situation, og at de flygtninge var internt fordrevne.
Det er sådan set fuldstændig ligegyldigt.
De var i landet, hver dag strømmede der 200-300 ind i landet og bad om beskyttelse.
Det var også dengang anbefalingen fra de internationale organisationer: giv midlertidig opholdstilladelse, for ellers spiller vi spillet for dem, som gerne vil af med de mennesker. Den argumentation var god nok for SF dengang, og SF var med fra starten ved vedtagelsen af lovforslaget og senere hen ved enhver tilføjelse, ved enhver udvidelse af de rettigheder, som de fordrevne fik dengang.
Jeg forstår slet ikke, at de samme argumenter ikke kan være gyldige for SF nu.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Hr. Henrik Svane spørger, om vi ikke skal følge UNHCR's opfordring og lave særlige handlingsprogrammmer for denne gruppe.
Hvis der er nogle problemer i den integrationslov, et flertal har vedtaget her sidste sommer, kunne det være, vi skulle kigge lidt på det.
Selvfølgelig skal vi følge UNHCR's opfordring til at give folk beskyttelse; det er slet ikke det, vi diskuterer nu, det er måden, vi gør det på.
Vi skal tage vores del, sagde jeg til hr. Kristian Thulesen Dahl, men det er ikke tilstrækkeligt.
Norge, som har en mindre befolkning end Danmark, har uden at tøve, uden at blinke,
sagt: Vi vil gerne tage 6.000.
De har ikke taget dem endnu, men de har sagt, at det vil de gerne gøre.
Hvor mange mener hr. Kristian Thulesen Dahl at Albanien skal tage?
Hvad skal være Albaniens kvote i europæisk målestok?
Hvor stor en kvote kan man pålægge et fattigt land som Albanien at tage?
Har hr. Kristian Thulesen Dahl tænkt lidt over dét?
Vi står i en anden situation nu: Vi står i en situation med nogle mennesker, som har overskredet grænsen til et andet land og dermed er etnisk fordrevne og flygtninge i konventionens forstand, og vi står også på en anden måde i en anden situation, nemlig den situation, at vi forhåbentlig alle sammen lærer af vores erfaringer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-04-16:
Jeg undrer mig over SF's ordførertale.
Det lyder, som om der slet ikke skal være nogen som helst grænse for, hvor mange flygtninge vi skal tage til Danmark.
Jeg vil gerne for det første spørge fru Pernille Frahm helt konkret: Er det kun, hvis UNHCR beder Danmark om det, at Danmark skal tage imod flygtninge?
Ja eller nej?
Eller er det således, at SF mener, at Danmark under alle omstændigheder skal tage imod flygtninge?
Punkt to: Hvor mange flygtninge skulle Danmark i givet fald så tage imod?
Er der overhovedet ifølge SF et eller andet loft for, hvor mange vi skal tage?
Og punkt tre: Er det SF's målsætning, at de mennesker, der kommer hertil, skal retur til deres hjemland, så man i det mindste i teorien på den måde stadig kan opretholde et pres på Milosevic, eller skal det pres tages fuldstændig fra Serbiens diktatoriske leder?
Ja, hvis man ikke kan eller vil svare, kan man jo prøve at stille et modspørgsmål, men jeg synes, det var et totalt irrelevant modspørgsmål, men det må jo i høj grad være udtryk for, at SF i virkeligheden overhovedet ikke ønsker at fremlægge noget som helst tal, og dermed jo også egentlig udtryk for, at hvis man f.eks. skønner, at det vil være en idé at løfte 100.000 flygtninge af nærområderne til Serbien, så skal de 100.000 mennesker tage til Danmark, hvis der ikke er andre steder, de kan tage hen.
Det må jo være SF's udgangspunkt, men så må jeg spørge: Bekymrer det slet ikke SF, at man blander Albanien-problematikken ind i det her spørgsmål?
Og bekymrer det overhovedet ikke SF, at for hver gang vi hjælper én af de 1.500, der i givet fald kommer til Danmark, kan vi hjælpe 40 mennesker nede i nærområdet til de basale livsnødvendigheder, som i tusindvis af de mennesker, der er dernede i dag, mangler?
Er penge bare noget, der hænger på træerne?
Vi kan hjælpe 40 mennesker i nærområdet til de basale livsnødvendigheder, som de mangler i dag, for hver gang vi hjælper én af de 1.500, som dette lovforslag vil indebære skal til Danmark, men alligevel er det SF's udgangspunkt, at der slet ikke skal være noget loft for, hvor mange af disse mennesker der skal hjælpes i Danmark i stedet for i nærområdet.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Den midlertidighed, som ligger i den særlov, vi behandler i dag, går jo langt ud over de 2 år, som lå i bosnierloven, for efter de 2 år skal man igen søge om halve års midlertidighed, og der er hverken ifølge lovforslagets tekst eller dets bemærkninger nogen endelig grænse for, hvor længe midlertidigheden varer.
Det er rigtigt, at da bosnierne kom og asylsystemet brød sammen, sad vi i en akut situation, hvor vi oven i købet havde en fornemmelse af, at nogle af de mennesker, som vi mente burde have krav på beskyttelse, ikke ville have det i konventionens forstand og derfor formentlig ville blive udvist - i hvert fald var de røget ud, hvis man havde fulgt de retningslinjer, som man i dag følger i Udlændingestyrelsen - og det ville vi forsøge at bøde på dengang, og det gjorde vi sammen, men det er en anden situation, vi står i i dag: Vi har ikke et asylsystem, der er ved at bryde sammen, og vi har nogle mennesker, som er flygtninge i konventionens forstand.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Det er fuldstændig rigtigt, at man ikke kan give noget svar om antallet, og jeg har ikke tænkt mig at forsøge.
Det handler om en opgave, der skal løses.
Det handler ikke om, hvor mange kroner og hvor mange hoveder, hvor mange det ene og hvor mange det andet; det handler om at løse en opgave, og det er det, vi skal være med til.
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg synes bare, jeg lige vil pointere med hensyn til midlertidigheden, at det jo er sådan i lovforslaget, at en kosovoalbansk flygtning efter denne lov vil kunne ansøge om asyl.
Hans eller hendes sag vil ikke blive behandlet de første 24 måneder, men herefter vil den blive behandlet, og hvis han eller hun falder inden for flygtningekonventionens muligheder for at få asyl i Danmark, kan den pågældende få det.
Og de folk, der ikke måtte ønske at søge asyl inden for 24 måneder, kan få forlænget deres opholdstilladelse med 6 måneder ad gangen.
Og så kender vi jo forholdene, og ingen vil jo blive sendt tilbage af den danske regering mod deres egen vilje, hvis det viser sig, at forholdene på det sted, som de kommer fra, ikke sikrer, at de kan sendes tilbage i ære og værdighed og sikkerhed.
Sådan forholder det sig.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Det er jo som at trække et lod i lotteriet eller sætte alting på rødt i rouletten: Enten indgiver man sin asylansøgning med risiko for, at den bliver afvist, og så ryger man ud, eller også afgiver man sin ret til at søge asyl, og så kan man måske få et halvt års opholdstilladelse.
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-16:
Jeg synes på en eller anden måde, at det er herligt at høre fru Pia Kjærsgaard bruge FN's højkommissærs udtalelse som argument for, at det er bedst at bevare flygtningene i nærområderne.
Det er jo rigtigt, at det er UNHCR's anbefaling
lige nu, og mit spørgsmål til fru Pia Kjærsgaard er så: Hvis nu UNHCR anmoder Danmark om at modtage flygtninge, fordi dét er den bedste løsning, vil fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti så stadig væk lytte til FN's højkommissærs vurdering, sådan som man gør det nu?
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Det er den mest tårepersende del af fru Pia Kjærsgaards indlæg, jeg reagerer imod, dér hvor man hører Dansk Folkeparti igen og igen sige: Vi vil hjælpe med alle de penge, der skal til for at hjælpe i nærområderne. Når vi måtte komme i den situation, at UNHCR retter henvendelse til os om at hjælpe gamle og syge og måske psykisk syge, som har særligt behov, kunne det så ikke tænkes, at Dansk Folkeparti ville lytte til, hvad UNHCR beder os om, og dermed være med til at løfte den opgave?
Det synes jeg ville klæde Dansk Folkeparti.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Jeg tror, det ville være meget, meget godt, hvis Folketingets politikere besluttede det, som vi drøfter her i dag: at flygtninge i Danmark skal være her midlertidigt.
Jeg tror, det ville være godt, hvis dét havde opbakning fra Folketingets politikere.
Og Dansk Folkeparti vil godt være med til specielt via FN at modtage flygtninge, som er anerkendt og anbefalet af FN, mod at der samtidig bliver sat stop for den udlændingelov, som vi kender i dag. Det, jeg forholder mig til i dag, er blot regeringens bemærkninger, og det, jeg kan forstå af det her forslag, er, at man nærmest vil have loven liggende parat, hvis der skulle ske et eller andet.
Vi skal også have en afklaring fra indenrigsministeren med hensyn til, om det udelukkende er UNHCR, der kan beslutte det, eller indenrigsministeren også kan beslutte det.
Må jeg sige til den radikale ordfører, at de særlige behov, som den radikale ordfører taler om, og som jeg synes skal dækkes, jo kan dækkes, hvis man først og fremmest i nærområdet afhjælper de almindelige, basale behov, som der er stort behov for bliver afhjulpet.
Det synes jeg stadig væk først og fremmest at vi skal være med til. Skal vi have alle de her flygtninge til Danmark, også kosovoalbanerne - og det ender det jo nok med med denne her lov - så må man også sørge for, at i samme øjeblik, hvor de behov, som hr. Henrik Svane taler om, er afhjulpet, bliver de sendt retur igen.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Det kan måske lyde lidt underligt, men jeg har næsten lovet fru Pia Kjærsgaard at gå op og sige, at jeg synes, hun har ret.
Jeg synes, hun har ret i én ting, og det er, at vi narrer os selv, hvis vi tror, at vi gennem en lovgivning kan beslutte, at noget skal være midlertidigt, for det er jo forholdene i hjemlandet, som i sidste ende kommer til at afgøre, om noget bliver midlertidigt, eller noget bliver permanent.
Og dér vil jeg så gerne spørge fru Pia Kjærsgaard, når hun ønsker, at vi skal lave en folketingsbeslutning om, at de alle sammen skal være her midlertidigt, om hun så slet ikke er interesseret i at tage højde for de forhold, der er i hjemlandet.
Hvis nu landet holder op med at eksistere f.eks. eller bliver overtaget af fremmede magter - vi har f.eks. modtaget statsløse flygtninge, der kommer fra stater, der ikke findes - vil fru Pia Kjærsgaard så stadig væk insistere på, at de må være hvor som helst, bare de ikke er her?
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-16:
Jeg medgiver, at fru Pia Kjærsgaard rent faktisk forsøgte at svare på det spørgsmål, som jeg stillede før, men jeg synes ikke, at det svar, jeg fik, var helt klart alligevel, og derfor vil jeg godt stille det en gang til: Hvis UNHCR anmoder Danmark om at modtage et antal flygtninge, vil Dansk Folkeparti så sige ja, eller vil det sige nej?
Det var det ene. Og det andet er, at fru Pia Kjærsgaard var meget optaget af, at flygtningene er midlertidigt i Danmark - og det er jo det, som lovforslaget her baserer sig på i øvrigt - og så kan man godt overveje det sådan mere generelt, og derfor synes jeg alligevel, at jeg må have endnu et spørgsmål at stille til fru Pia Kjærsgaard: Hvor længe skal man midlertidigt kunne blive i Danmark?