Jens Rohde (V), 2003-03-21:
Natten til torsdag kl. 03.30 brød den krig, vi har frygtet så længe, ud, da USA sendte de første krydsermissiler ind over Irak.
I dag skal vi så i det danske Folketing træffe den endelige og svære beslutning.
Ikke en beslutning om, hvorvidt vi er for eller imod krig, heller ikke en beslutning om, hvorvidt man støtter Saddam Hussein eller ej.
Der er ingen, der er for en krig, og der er ingen i dette Folketing, der støtter det irakiske regime.
Det, vi skal træffe beslutning om, er, hvorvidt Danmark aktivt skal medvirke i den afvæbning af Saddam Hussein, som en koalition ledet af USA nu har sat i gang.
Krig er en rå og en brutal ting, ingen tvivl om det, men spørgsmålet er, om vi ikke begår endnu en af mange historiske fejl ved at lade Saddam Hussein blive ved med at trække verden rundt i ring på sin brutale og hensynsløse facon.
Selv om det ikke er et FN-mål i sig selv at fjerne Saddam Hussein, må det vel være tilladt at stille spørgsmålet, om ikke det irakiske folk vil lide og dø i langt større antal og mål, hvis vi lader det irakiske styre fortsætte sit rædselsregime. Han dræber i tusindtal af sine egne borgere hvert år, han har skudt sine svigersønner, han skærer ører og tunge af folk, der kritiserer ham, han henter folks børn ind til tortur for at presse dem til at tale, han har støvsuget en hel landsby på 12.000 indbyggere for mennesker, efter at nogle forsøgte at myrde en af hans dobbeltgængere - ingen kan i dag se, at der nogen sinde har været den landsby.
Og han er klar til at bruge kemiske våben, det har han vist.
Sådan kunne jeg blive ved.
I Venstre er vi nået til den konklusion, at Danmark skal medvirke til at tage det ansvar og støtte afvæbningen af Saddam Hussein med militære midler, vel vidende at intet er så risikofyldt som en krig.
Men det er, fordi vi mener, man må handle, når man ser, at noget er helt, helt galt, og det er desværre helt, helt galt i Irak.
I verdenssamfundet er der ikke uenighed om, hvorvidt Saddam Hussein skal afvæbnes.
Diskussionen går alene på, om tiden er den rigtige, om man tror på, at en afvæbning kan lade sig gøre med fredelige midler, og det er en fair diskussion.
Vi mener imidlertid ikke, at Saddam Hussein viser nogen tegn på vilje til at lade sig afvæbne.
I går sendte han langtrækkende missiler ind over Kuwait.
Det er missiler, som han slet ikke må råde over.
Det er missiler, som han ikke har redegjort for.
Det er missiler, som våbeninspektørerne ikke har kunnet finde selv efter mere end 4 måneders søgen.
Dermed viste han i går, at han diskvalificerer sig selv til at få mere tid end de 12 år og 3 måneder, han allerede har fået til at efterleve FN's mange resolutioner.
Nu er krigen så i gang.
Vi håber, den bliver kort, og bagefter skal vi vinde freden, og den kamp kan blive lang.
Men også den har vi pligt til at påtage os et ansvar for.
Det kræver humanitær bistand og hjælp til genopbygning på både den ene og den anden måde.
Regeringen har foreløbig meddelt, at den vil yde 300 mio. kr. over det næste år til afhjælpning af de umiddelbare humanitære behov, bistand til internt fordrevne i Irak og flygtninge i nærområderne.
I Venstre glæder vi os over, at selv om krigens militære del giver splittelse i EU, så var der på topmødet i aftes enighed om, at EU samlet skal påtage sig et humanitært ansvar, og at FN skal spille en central rolle i hjælp og genopbygning af Irak.
Det er selvsagt på nuværende tidspunkt umuligt at sige noget konkret om, hvor store de samlede behov for bistand vil være, og hvilken tidshorisont de skal strække sig over.
Det afhænger i høj grad af forløbet af den militære aktion.
Kl. 9.10 Umiddelbart efter Saddams fald må vi forvente, at der indsættes en militær administrator.
Samtidig vil FN's Sikkerhedsråd uden tvivl beslutte at videreføre olie for mad- programmet.
Hvordan genopbygningen organiseres er fortsat et åbent spørgsmål.
Der vil under alle omstændigheder være behov for koordination af den internationale støtte.
Her vil det være naturligt, at FN spiller en central rolle. Regeringen har allerede ydet et bidrag på 8 mio. kr. til FN's beredskabsopbygning, og derudover har regeringen givet de tre store danske ngo'er lov til at bruge af de beredskabslister, som finansieres af Udenrigsministeriet.
Vi har en tro på, at de flygtningestrømme, som en krig uafværgeligt vil medføre, for størstedelens vedkommende kan løses i nærområderne, da en stor del af Irak formentlig relativt hurtigt vil kunne udgøre sikre zoner.
Vi er en del af dette internationale samfund, og derfor skal vi også i Danmark have stor fokus på den opgave, og det har vi forstået at regeringen har.
Venstre kan således støtte forslaget fra regeringen,