Ulla Tørnæs (V), 2002-05-23:
Jeg vil gerne starte med at takke fru Bodil Kornbek og dermed Kristeligt Folkeparti for at at have rejst debatten her i dag og for, at jeg dermed får lejlighed til her i Folketingssalen at fortælle om regeringens planer for folkeskolen.
Danmark har en meget ambitiøs folkeskolelov.
Da vi vedtog loven i 1993, besluttede vi, at folkeskolen bl.a. skal sikre, at eleverne bliver fagligt velfunderede, kreative, fantasifulde, tillidsfulde, medbestemmende, demokratiske, harmoniske, åndsfrie, ligeværdige og socialt velfungerende.
Men netop fordi vi har en så ambitiøs national skole, kan ingen bare læne sig tilbage og vente på, at loven realiserer sig selv.
Alle har et ansvar for skolen.
Her i Folketinget har vi ansvaret for at udstikke en række overordnede retningslinjer, der fastlægger de politiske mål for folkeskolen.
Ansvaret for tilrettelæggelsen af det lokale skolevæsen har vi valgt at overgive til kommunerne.
Skolelederen har det overordnede pædagogiske ansvar for, at eleverne lærer det, de skal, og er glade for at gå i skolen.
Lærerne har ansvaret for at omsætte deres faglighed og professionelle viden om børn og læring på en sådan måde, at eleverne får mulighed for at udvikle sig, både fagligt og socialt.
Forældrene har ansvaret for, at børnene er læringsparate, når de møder op i skolen allerede fra første skoledag.
Med så mange i samarbejde om skolen mener jeg, eleverne med god ret kan forvente et godt og frugtbart udbytte af deres skolegang.
Vi har på mange måder en rigtig god folkeskole her i landet.
Vi kan som forældre sende vores børn i skole i tryg forvisning om, at de vil blive behandlet ordentligt af de voksne.
Vi har en skole, der lægger vægt på, at børnene skal udvikle sig til selvstændige mennesker, der
kan tænke og handle selv.
Det er vigtigt, når vores børn skal blive i stand til at skabe sig en tilværelse på deres egne præmisser og udnytte de muligheder, de får, bedst muligt til gavn for sig selv og for andre, og fordi det er selvstændigt tænkende mennesker, der er brug for ude på arbejdspladserne.
I dag er der ingen virksomheder, der kan klare sig ved at gøre tingene, som de plejer.
Moderne virksomheder overlever kun ved at have medarbejdere, der er dybt involveret i deres arbejde og opsat på at være med til at udvikle arbejdsgange og produkter, og vore børn skal vokse op i et demokrati, hvor de hver især skal være i stand til at tage deres del af ansvaret for samfundets udvikling.
En række internationale undersøgelser viser, at danske elever generelt er glade for at gå i skole.
De er motiverede, og de har et godt selvværd.
De voksne omkring folkeskolen gør således et fremragende stykke arbejde med hensyn til at fremme elevernes alsidige personlige udvikling.
En væsentlig del af folkeskoleloven er dermed realiseret, endda til noget, der ligner et flot 11-tal.
Det skal vi være stolte af og holde fast i.
Jeg har da heller ikke nogen som helst planer om, at denne del af folkeskolens virksomhed skal nedtones. Men nu er elevernes alsidige personlige udvikling kun skolens ene ben.
Skolens andet ben handler om elevernes faglige færdigheder.
Det halter med fagligheden.
Børnene lærer simpelt hen ikke nok.
De førnævnte internationale undersøgelser viser nemlig også, at danske elever langtfra klarer sig imponerende, for så vidt angår læsning, matematik og naturfag.
Det mener regeringen er et alvorligt problem, ikke fordi
den danske folkeskoles kvalitet alene står og falder med, om børnene kan læse, regne og kigge i et mikroskop, men fordi både læsning og regning er basale færdigheder, der danner et væsentligt grundlag for, at eleverne kan tilegne sig andre fag og kompetencer.
Uden brugbare læsefærdigheder er det meget vanskeligt at lære geografi, biologi, historie, engelsk og fysik for nu bare at nævne nogle af fagene.
Når det så viser sig, at hver femte elev ikke har brugbare læsefærdigheder, så kalder det på handling.
folkeskolen nemlig et problem, hver gang en elev forlader den uden brugbare læsefærdigheder.
Regeringen mener på den baggrund, at en styrkelse af elevernes faglige færdigheder er nødvendig.
Derfor har jeg fremlagt planen »10 skridt mod en bedre folkeskole«, som har til formål at styrke elevernes faglige færdigheder, at få folkeskolen til at holde op med at halte, ikke ved at svække det ben, der bærer elevernes alsidige personlige udvikling, men derimod ved at styrke det faglige.
Danske børn skal bl.a. blive lige så gode til at læse og regne som finske og svenske børn.
Den danske folkeskole er verdens dyreste.
Det bekræftes af den seneste OECD-undersøgelse.
Der bør efter min opfattelse også skabes plads til at gøre den danske folkeskole til verdens bedste.
Og det er min opfattelse, at en sådan styrkelse af skolen godt kan finde sted uden at gå på kompromis med elevernes alsidige personlige udvikling.
Oplægget »10 skridt mod en bedre folkeskole« tager udgangspunkt i fire overordnede temaer.
Børnene skal forberedes bedre til deres skolegang, fagligheden i indholdet og tilrettelæggelsen af skolens arbejde skal styrkes, der skal gives mere fleksible rammer for organiseringen af skolens arbejde, og endelig skal lærerne og skolelederne efter- og videreuddannes med henblik på at styrke fagligheden.
De fire temaer illustrerer målet med regeringens fremtidige arbejde med folkeskolen.
Vi forestiller os, at de kan nås med realiseringen af de 10 skridt, som jeg nu kort vil redegøre for.
Sprogstimulering: For at sikre, at alle børn inden skolestart har et solidt sprogligt udgangspunkt for aktiviteterne i skolen, skal børnehaverne i samarbejde med forældrene arbejde mere systematisk med at udvikle børnenes sproglige fornemmelse.
Det gør man allerede i en række
kommuner.
Indholdsbeskrivelse i børnehaveklassen: Hensigten er at udarbejde bindende beskrivelser af indholdet i børnehaveklassen, så børnene på deres forskellige udviklingstrin bliver mere læringsparate.
Det sker allerede i nogle børnehaveklasser, men regeringens intention er at gøre det obligatorisk for alle børnehaveklasser at arbejde med børnenes evner til at koncentrere sig, deres sproglige udvikling og hensyntagen til de øvrige elever.
For at styrke fagligheden skal eleverne fremover have en time ekstra i dansk og matematik på de tre første klassetrin.
Danske elever skal blive bedre til at læse og regne på de første klassetrin, men det skal ikke ske ved, at eleverne blot får
en time mere af det samme.
Den ekstra time skal bruges til at realisere undervisningsdifferentieringen, så den ekstra tid især kommer elever til gode, som lærer i et andet tempo end gennemsnittet.
Styrkelse af naturfag og historie:
Internationale undersøgelser har vist, at eleverne bliver dygtigst på de skoler, hvor lærerne underviser i deres linjefag.
Derfor mener regeringen, at skolerne fremover bør bestræbe sig på, at det er lærere med linjefag i naturvidenskabelige fag, som underviser i naturfag.
Derudover skal lærernes efteruddannelsesmuligheder gøres bedre.
Tidligere start på fremmedsprog: Eleverne skal fremover have engelsk fra 3. klasse.
Vi lever i en globaliseret tid, hvor fremmedsprogskundskaber er vigtigere end nogen sinde.
Derfor er det nødvendigt, at alle danske elever når et meget højt niveau i først og fremmest engelsk.
Den faseopdelte skole: Regeringens ønske er at styrke
den pædagogiske dimension ved at give skolerne bedre mulighed for at anvende holddannelse på tværs af klasser og årgange. Det giver de store elever flere valgmuligheder. Samtidig kan det sikre en mere målrettet efteruddannelse af lærerne.
Endelig får kommunerne bedre redskaber til at samle klasserne på de forskellige klassetrin og dermed udnytte lærernes linjefagskompetencer.
Også dette arbejder flere kommuner allerede med i dag.
Fleksibilitet: Kommunerne skal have friere rammer til at tilrettelægge undervisningen for på den måde at anvende ressourcerne mere effektivt på det fagligt-pædagogiske område.
Det kræver opblødning af de nuværende regler i folkeskoleloven, så skolerne f.eks. kan gå fra at arbejde med ugenormer til årsnormer for fagene.
Derudover skal kommunerne have friere rammer til at tilrettelægge skolevæsenet.
Skoleledelse: Som pædagogisk og administrativt ansvarlig
for skolens daglige virke påhviler der skolelederen et stort ansvar.
Derfor er det afgørende, at skoleledelsen styrkes på alle skoler.
Det kan bl.a. ske ved at udarbejde en diplomuddannelse for skoleledelse.
Specialundervisning:
10. klasse: I forbindelse med evaluering af 10. klasse, som regeringen ifølge loven er forpligtet til at gennemføre i år, vil regeringen arbejde på, at 10. klasse målrettes de elever, der har særligt behov for at få et ekstra år i folkeskolen for at kunne gennemføre en ungdomsuddannelse.
På trods af disse foreslåede justeringer af skolen vil jeg gerne understrege, at regeringen er godt tilfreds med både folkeskolens virke og med den lov, som har været gældende siden 1993, men vi mener, at der er opstået et behov for en række justeringer og forbedringer.
Jeg vil gerne benytte lejligheden her til at understrege, at det under ingen omstændigheder er regeringens mål at gå tilbage til det, som nogle kalder den sorte skole.
Et øget fokus på elevernes faglige færdigheder kalder ikke på lektor Blomme, men derimod på den professionelle og moderne lærer, der tager lovens intention om udvikling af elevernes faglige og alsidige personlige udvikling alvorligt.
I de seneste ugers debat om folkeskolen har jeg noteret mig, at en række af Folketingets partier er åbne over for en del af disse justeringer.
Det giver forhåbninger om et konstruktivt og frugtbart resultat, når vi i den nærmeste fremtid påbegynder forhandlinger om en justering af folkeskoleloven.
Desuden har vi med udgangspunkt i mine »10 skridt mod en bedre folkeskole« i øjeblikket en række drøftelser med Kommunernes Landsforening, ligesom folkeskolen er et vigtigt tema under de netop påbegyndte forhandlinger om kommunernes økonomi.
Som jeg indledte med at sige, afhænger folkeskolens skæbne af mange grupper.
Vi får kun en endnu bedre folkeskole, hvis elever, forældre, lærere, skoleledere, kommunalbestyrelsesmedlemmer og folketingsmedlemmer vil det, for folkeskolen er vel nok Danmarks største samarbejdsprojekt.
For at give et meget klart grundlag for samarbejdet har jeg bl.a. fremsat lovforslaget om åbenhed og gennemsigtighed.
Vi kan være næsten sikre på, at sammenligningerne ofte har et næsten anekdotisk præg: Peters mor roser klasselæreren ud fra sin konkrete viden om, hvad Peter har lært i dansk, Sørens far kan helt sandfærdigt berette, at Søren ikke har lært ret meget i matematik, Louises mormor er utilfreds med, at børn i 3. klasse ikke har lært ret mange danske sange, Cecilies far praler med åbenlys tilfredshed af den velfungerende og moderne skole, hans datter går i. De taler alle sandt.
Peter, Søren, Louise og Cecilie er elever i samme kommune, og de kunne såmænd også være elever i en og samme skole.
Børn og forældre er forskellige, det er lærere og klasser også, så det, der fungerer fremragende for den ene, kan forekomme den anden at være skidt.
Derfor har alle - børn og forældre, lærere og ledelse, forvaltning og kommunalbestyrelse - brug for konkrete oplysninger, der åbent og redeligt beskriver skolen og dens resultater.
Jeg vil foretrække, at omverdenens vurdering af skolens kvalitet og prioriteringer bygger på saglig, veloplyst og sammenlignelig information.
Jeg forestiller mig derfor, at lovforslaget om åbenhed og gennemsigtighed vil kunne sikre et kvalificeret grundlag, ud fra hvilket den enkelte skoles virke kan diskuteres.
Derudover har jeg tidligere på året udsendt yderligere ni hæfter af Klare Mål.
Formålet med Klare Mål er at sikre lærerne et brugbart redskab, når de skal tilrettelægge og gennemføre en undervisning, som sikrer, at alle elever får styrket deres faglige færdigheder.
Samtidig er Klare Mål et redskab, som forældre kan bruge i deres dialog med skolen om det enkelte barns faglige og alsidige personlige udvikling.
Regeringens intention er at arbejde videre med de Klare Mål med henblik på at få gjort dem til en integreret del af kvalitetsarbejdet i den danske folkeskole - et arbejde, som jeg ser frem til.
Forhandling