runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2004-01-21:
Det beror på en misforståelse, når fru Line Barfod her fremfører, at kommissoriet ikke er dækkende.
Kommissoriet er netop dækkende også for det her forhold.
Men jeg har netop bl.a. på grundlag af et spørgsmål fra hr. Søren Søndergaard også orienteret kommissionen om, at vi ønsker dette forhold belyst. Men så må jeg sige til fru Line Barfod, at der er der måske nok en uenighed mellem fru Line Barfod og jeg.
Jeg har nemlig haft den opfattelse, at det rigtige - sagens omstændigheder taget i betragtning - var at nedsætte en uafhængig undersøgelseskommission til at undersøge det her forhold.
Der fremkom nogle artikler og nogle historier i medierne, som jeg synes dannede en god baggrund for, at kommissionen kunne gå i gang med sit virke.
Jeg må sige, at jeg synes, det ville have været forkert - det er jo et bredt formuleret kommissorium -
hvis kommissionens nedsættelse skulle udskydes måske i meget lang tid, fordi Justitsministeriet eller andre myndigheder først skulle undersøge, hvad det egentlig var, kommissionen skulle undersøge.
Det er en lidt omvendt måde at gøre det på.
Det er rigtigt at sige, at der er nogle forhold her, som i hvert fald kræver en undersøgelse, men vi åbner op for i kommissoriet, at såfremt der måtte være andre forhold, som kunne være relevante at undersøge, kan de blive inddraget i arbejdet løbende.
Jeg ville synes, det ville være meget forkert, hvis det, der lå i fru Line Barfods spørgsmål, var, at jeg eller andre på forhånd skulle komme med en udtømmende liste over, hvad det er for forhold, som kommissionen skal undersøge.
Line Barfod (EL), 2004-01-21:
Jeg synes, det er vældig fornuftigt at formulere et kommissorium, så man kan drage ting ind, der kommer frem.
Men når man laver sådan et kommissorium og nedsætter en undersøgelseskommission, som vel ikke kun blev nedsat, fordi nogle i Folketinget syntes, at det var væsentligt, men som jo blev nedsat på regeringens eget initiativ, fordi regeringen fandt, at det var væsentligt at få undersøgt, hvad der var foregået, så vil det vel være naturligt, at man så også med de muligheder, man nu har for at undersøge, undersøger, hvad det så er for nogle forhold, der bør undersøges af kommissionen.
Derfor undrer det mig bare, at det kort tid efter, inden kommissionen overhovedet er kommet i gang med sit arbejde, inden man overhovedet har nået at afhøre nogle af de personer, der er involveret, allerede viser sig, at kommissoriet ikke var dækkende, at der var flere forhold, som skulle med.
Kristen Touborg (SF), 2004-01-21:
I forlængelse af hr. Christian H. Hansens konklusion, at man nok er gået lidt længere, end man egentlig ønskede - i alt fald er det jo rigtigt, at man er gået længere end landbruget har givet udtryk for - så vil jeg godt spørge specifikt til et efter min opfattelse meget vigtigt element i loven, nemlig det, der vedrører fortrinsstillingen.
Der går regeringen jo utrolig langt.
Man gik ved sidste ændring af landbrugsloven langt med sammenlægninger, men havde dog en stopklods, der hed fortrinsstilling, som ville indebære, at de små kunne få en særstilling i de situationer, hvor de havde et udtalt behov for det.
Mit spørgsmål er: Finder Venstres ordfører virkelig, at det er rimeligt, så langt som man er gået her?
Synes hr. Jens Kirk virkelig, at det forslag tilgodeser den hensigt, som også ligger i loven, altså at man skal have et alsidigt produktionsgrundlag, at man skal have ejendomme i mange forskellige størrelser?
Synes hr. Jens Kirk ikke, at der med forslaget her er åbnet en ladeport for herremændene til at gøre, som det passer dem, på husmændenes bekostning?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-01-21:
Jeg hører fru Ritt Bjerregaard sige, at der skal være samme åbenhed i de fonde, der skal kunne købe landbrugsjord, som der er i landbrugsfonde, for så er der jo sådan set fuld åbenhed med hensyn til, hvad der foregår, hvor pengene kommer fra, hvad formålet er osv.
Der er jo sådan set mulighed for det i loven i dag.
Men åbenhed er en meget vigtig ting, og jeg gerne vil have, at vi er enige om den åbenhed, at vi taler samme sprog i denne sag, må jeg sige fru Ritt Bjerregaard.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Statsministeren har nu ved en række spørgsmål her i løbet af eftermiddagen udviklet en ny linje i spørgetiden, som går ud på, at hvis der stilles et spørgsmål, er det i hvert fald ikke noget, statsministeren har noget med at gøre.
Det må vel nærmest kunne siges at være en samlet konklusion
af dagens forløb.
Men jeg vil alligevel prøve at spørge statsministeren, om ikke hr. Søren Søndergaard kan få svar på sit meget enkle spørgsmål.
Hvis vi tager udgangspunkt i det, statsministeren sagde, nemlig at regeringen skal ikke blande sig i, hvem der skal være medlem af en forening, skal kulturministeren vel heller ikke gøre det.
Det er et meget enkelt spørgsmål, og det må da være nemt nok for statsministeren at besvare.
Hvis det gælder for statsministeren, og det gælder for regeringen som helhed, må det vel også gælde for kulturministeren.
Ritt Bjerregaard (S), 2004-01-21:
Jamen det er da patetisk at høre på.
Det er ikke ret lang tid siden, vi behandlede landbrugsfondene her i Folketingssalen, og vi stillede en række ændringsforslag, der gik ud på at gøre det, der foregik, åbent.
Vi bidrager meget gerne til den åbenhed - også om landbrugets egne fonde.
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Nu skal jeg jo ikke spørge fru Ritt Bjerregaard, om fru Ritt Bjerregaard er klar over, hvad der i grunden står her i loven om landbrugspligten på en ejendom, og hvilke muligheder der er for at skille bygninger fra en ejendom, som købes af en anden landmand.
Jeg synes, at det her er lidt principielt.
Når vi nu kommer ind på fondene igen, er vi alle enige om, at Aage V. Jensen har gjort en god indsats og har sat meget godt i værk til alles fornøjelse, og vi mener også, at naturen skal varetages godt, men hvorfor er det, at lige pludselig her kan man ikke sige, at der burde være fuld gennemsigtighed, som der skal være på alle andre områder, når vi snakker fondsmidler?
Ritt Bjerregaard (S), 2004-01-21:
Også her kan jeg bekræfte, at Socialdemokratiet er dybt bekymret over, at en halv procent af befolkningen ejer den danske jord.
Det mener vi simpelt hen er alt for lille en procentandel, og derfor er vi i forbindelse med det her forslag interesseret i at komme langt mere ned i en drøftelse af, hvem der har en mulighed for at eje jorden.
Det er også derfor, jeg nævnte spørgsmålet om reglerne for de 30 ha, jeg nævnte spørgsmålet om familiers mulighed for at købe, jeg kunne også have nævnt andelsselskaber, med andre ord at andre mennesker får mulighed for også at eje jord. Jeg tror i øvrigt også, at det er den eneste chance, vi har for at modvirke noget af den udvikling, hvor landet efterhånden bliver tømt for folk, der bor der.
Med hensyn til fondene må jeg sige, at jeg finder det meget fortjenstfuld, hvad Aage V. Jensens Fonde har gennemført her i landet, og jeg synes, at de regler, der er i Civilretsdirektoratet, burde kunne overføres, ligesom vi synes det for landbrugets fonde.
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Jeg lyttede meget opmærksomt til fru Ritt Bjerregaards tale, og en af de ting, der slog mig, var, at landbruget ejer 63 pct. af Danmarks jordareal, og at det var landbruget, der ligesom havde råderum over det.
Det kan man selvfølgelig sige
er for meget.
I Norge er vel 7 pct., og i Sverige er det måske også en 6-7 pct.
I Østrig er det 10 pct.
Det er en af de forcer, vi har i Danmark, at vi har nogle ressourcer i jorden, og dem synes jeg jo at man burde udnytte, ligesom vi har en masse god arbejdskraft og viden.
Men det, jeg godt ville spørge om, er, hvem der så skal eje jorden, og der kommer jeg ind på fondene.
Der står jo i lovforslaget, at vi går ind for, at der bør være åbenhed i disse fonde, hvis man ønsker en hurtig, kan vi sige, gennemgang af tingene.
Hvad er det, der gør, at fru Ritt Bjerregaard er lidt mere, hvis jeg skal sige det på jysk, ulden over for det her og ikke rigtig vil redegøre for, hvorfor f.eks. Aage V. Jensens Fonde ikke også skulle være åbne, når vi ved, at man i andre tilfælde slår meget hårdt på, at fondene skal være åbne?
Ritt Bjerregaard (S), 2004-01-21:
Jeg må sige til hr. Henrik Vestergaard, at jeg faktisk ikke her under førstebehandlingen har tænkt mig at binde mig til, hvordan vi i udvalget kan finde frem til en ordning, som med hensyn til fortrinsstillingen på den ene side sikrer, at de mindre landbrug kan få noget jord tillagt, og at de ikke havner i situationer, hvor det i meget høj grad er svinebaronerne, som kan opkøbe jorden for næsen af dem.
Det agter vi ikke at medvirke til.
Om fortrinsstillingen så er den rigtige måde at løse det spørgsmål på, det regner vi med at få afklaret under udvalgsbehandlingen.
Henrik Vestergaard (V), 2004-01-21:
Det lyder fint, men nu indgår fortrinsstillingen jo også i det forslag, vi behandler i dag, og det, jeg egentlig gerne ville vide, var, om Socialdemokraterne havde en holdning til dette princip.
Altså agter Socialdemokraterne at søge fortrinsstillingen pillet ud af den endelige lov, eller har man - for det er det, jeg næsten kan lytte mig til - nogle andre ideer om, hvordan hensynet dels til udviklingen af de små landbrug, dels til, hvad skal man sige, retfærdighedssansen i forhold til normale erhvervsvilkår vil blive håndhævet?
Ritt Bjerregaard (S), 2004-01-21:
Jeg kan helt bekræfte, at Socialdemokratiet ønsker landbrugsstøtten afviklet, og hvis jeg havde haft mere tid til mit første oplæg, var det også indgået som en større del af det, jeg havde at sige her i dag.
Men jeg har koncentreret mig om det forslag, som vi behandler.
Socialdemokratiet har, som jeg sagde i forbindelse med fortrinsstillingen, det ønske, at vi fortsat ønsker at hjælpe de mindre landbrug, der har brug for at få noget mere jord tillagt den jord, de har i forvejen, mens vi på den anden side ikke ønsker at støtte det misbrug, der vitterlig også har været på området.
Derfor gav jeg tilsagn om, at det ville vi bore yderligere i under udvalgsbehandlingen.
Henrik Vestergaard (V), 2004-01-21:
Nu er det jo ikke til at høre, om Socialdemokraterne støttede eller ikke støttede begrebet fortrinsstilling, altså det princip, hvor en ikkepart i en handel efterfølgende kan kræve sig indsat i en handel mellem to andre landmænd, der ellers er enige om handelsvilkår og priser.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om det er et begreb, som Socialdemokraterne støtter.
Hænger det i øvrigt sammen med den generelle holdning i Socialdemokraternes erhvervspolitik, og i givet fald hvordan hænger det sammen med, at Socialdemokraterne i hvert fald på papiret ønsker landbrugstøtten afviklet, men jo med en fortrinsstilling risikerer, at det fører til en ineffektiv udnyttelse af jorden?
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Ja, det gør Venstres ordfører, idet både hr. Kristen Touborg og undertegnede ved, at den passus førhen har givet anledning til utallige uenigheder rundt i sognene, men sjældent har ført til ret meget.
Vi mener, at det må være rigtigt, at hvis en landmand køber en ejendom nu, så skal han også vide, at der er en stor sandsynlighed for, at han også får den ejendom, som han har lagt billet ind på, og ikke, som vi har oplevet utallige gange, hvor det har været sådan, at køber, som først er kommet ud af busken, faktisk næsten har stået med kun bygningerne tilbage, og så er andre løbet med jorden.
Det er ikke hensigtsmæssigt, og det er ikke fair.
Nu kunne man jo have lyst til bagefter at gå ned til hr. Martin Lidegaard og gennemgå beretningen her, som viser, at hvis man i fremtiden skal have bare en nogenlunde acceptabel timeløn i landbrugserhvervet, så kræver det en vis størrelse økonomi bag ved.
Jeg tror heller ikke, hr. Martin Lidegaard går ind for, at der skal tvangsudskrives købere til ejendomme.
Hvis de skal kunne agere, så er vi nødt til at give nogle af dem mulighed for også at være her.
Det er fortsat det, der er meningen med lovforslaget:
Den, der ikke ønsker mere end de 30 ha eller derunder kan være her, den, der ønsker op til de 400, ha får også en mulighed for at indføre den dynamik, der skal være i et erhverv, hvor vi har både små og store.
Martin Lidegaard (RV), 2004-01-21:
Efter min overbevisning er det sådan set ikke hektarforøgelsen, der er mest interessant i regeringens forslag, men derimod ændringen af fortrinsstillingen.
Men hvis vi er enige om, at der, hvor vi egentlig ønsker den største strukturudvikling, er blandt de små og mellemstore, så forstår jeg ikke, at Venstre ikke er enig med landbruget selv i øvrigt, men også de partier herinde, der plæderer for, at man laver en lovgivning, der i en periode gør sådan, at også de små og mellemstore har en chance for at deltage i den strukturudvikling og ikke bliver kørt fuldstændig over ende.
Som hr. Jens Kirk selv nævner, er det jo kun en meget, meget, meget lille del af de nuværende landbrug, der vil blive ramt, hvis man f.eks. satte en øvre grænse på 300 ha - det er få procent, vi snakker om.
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Nej, det ønsker hverken Venstre eller hr. Jens Kirk, vi ønsker fortsat den brede vifte.
Men det skulle være muligt at kunne agere i forhold til det, man ønsker; nogle er der dynamik i, og andre har en specialproduktion og behov for mindre jord.
Hvis vi ser på den rapport, der ligger bag det forslag her, så illustrerer den meget tydeligt, at langt, langt størsteparten af de ejendomme, vi får i fremtiden, også vil være af den størrelse, som hr. Martin Lidegaard eftersøger, nemlig på mellem 50 og 200 ha.
Men hvis man f.eks. har en planteproduktion, som måske kræver knap så stor en arbejdsindsats af den enkelte pr. hektar, så er der mulighed for at gå 25 ha højere op nu end før.
Martin Lidegaard (RV), 2004-01-21:
Hr. Jens Kirk nævner behovet for en eller anden form for strukturudvikling i landbruget for at leve op til både konkurrence og liberaliseringer.
Det tror jeg i og for sig et meget bredt flertal her i Tinget kan være enig om er påkrævet.
Mit spørgsmål til hr. Jens Kirk er: Er hr. Jens Kirk og Venstre fuldstændig ligeglade med, hvordan den strukturudvikling foregår, altså om den foregår ved, at de megastore og megakapitalstærke bliver endnu større, eller at den foregår ved, at de mellemstore og mindre bliver større? Hvor tror hr. Jens Kirk, at man får den bedste rationaliseringsgevinst, og er man fuldstændig ligeglad med, hvad det er for et landbrug, vi ender med til sidst at have i Danmark efter sådan en strukturudvikling?
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Nu går jeg da ud fra, at hr. Keld Albrechtsen kender den lov, vi kører efter nu.
Der står 375 ha, nu står der 400 ha, og i procent er den forskel ikke så stor.
Og det er vel ikke bare fremtidige generationer, vi skal tilpasse landbrugsloven til, det er vel også til nuværende landmænd og bønder, så de også har en chance de næste 10, 15 eller 20 år, de skal være i erhvervet.
Det er jo ikke noget, vi siger bare for generationsskiftets skyld.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Hvis vi kan få afviklet landbrugsstøtten, så er der jo ingen tvivl om, at jordprisen vil falde voldsomt.
Det vil jo lette generationsskiftet.
Så hvis man netop forestiller sig en afvikling af landbrugsstøtten, bliver det forslag, man nu fremsætter, helt ubegribeligt, for så ville det kunne lade sig gøre at stille jord til rådighed for nye generationer uden det enorme kapitalkrav, der findes i dag, på grund af landbrugsstøtten.
Så det synes jeg ikke hænger sammen.
Men hvordan kan det være, at man ikke har villet lytte, at man ikke engang har villet tage hensyn til et kompromis, som jeg har forstået der blev indgået inden for landbruget mellem de store brug og de små brug?
Nu kommer regeringen så med et forslag, der gør det endnu mere på de store brugs betingelser, end landbruget selv havde foreslået.
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Nu synes jeg ikke, jeg er bekendt med, at Venstre kører med nogen skjulte dagsordener.
Men jeg må vel nok sige, at min opfattelse af det flertal, der somme tider danner sig her på Christiansborg, er, at man i grunden ønsker en vid, stor udbredelse af liberalisering og altså tilpasning til verdensmarkedet.
Den nye markedssituation, som man i EU skal til at vænne sig til,
kræver altså, at man har noget at agere med.
Det er ikke et krav, men nu lægger vi op til, at vi kan efterkomme det pres, der vil blive på, at man skal kunne producere i fremtiden, når vi klarer det her.
Vi foruddiskonterer altså ved at sige, at nu gør vi det klar.
Vi ved jo, at CAP-reformen kommer, og at den skal træde i kraft inden for nogle få år.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-01-21:
Jeg vil godt spørge hr. Jens Kirk, hvad det egentlig er for interesser, som regeringen ønsker at tilgodese med det her lovforslag, for mig bekendt er der ingen, der har ønsket det i den retning, som det nu er gået, med den åbning over for en strukturudvikling, hvor der bliver større og større enheder, hvor man ikke griber ind, hvor man lader stå til og altså simpelt hen har det synspunkt, at udviklingen bare må gå sin gang, at det skal vi sådan set ikke gøre noget ved, vi skal bare give albuerum, vi skal ikke forsøge at styre tingene.
Så bliver det de kæmpestore godser, landbrugsindustrienheder, som vi f.eks. kender fra svinefarmene.
Det var så et valg, man har truffet, men det er jo ikke et valg, der har fået støtte fra landbruget.
Er der andre, der støtter det?
Hvorfor støtter Venstre?
Hvad er den skjulte dagsorden?
Hvad er det, Venstre i virkeligheden ønsker med det her?
Jeg spørger, fordi det jo ikke fremgår nogen steder af det, ministeren har fremlagt.
Jens Kirk (V), 2004-01-21:
Jeg synes, vi alle er bønder for Vorherre, dem, der arbejder derude med det, og at det vil være sådan, at hovedparten af danske bondebrug også i fremtiden vil være imellem 50 og 200 ha.
Ingen tvivl om det.
Det er nok også nødvendigt for at få et udkomme af det.
Men for de, som virkelig har mod og lyst, har vi syntes, der også skulle være en mulighed for at sige, at vi ville give dem lidt albuerum, så der kunne komme lidt dynamik i.
Vi ønsker fortsat den brede vifte for dem med de 35 ha, måske op til de 400 ha.
Det er fortsat Venstres mål.
Lene Espersen (KF), 2004-01-21:
Jamen det var jo lige præcis det, der blev gjort, da selve kommissoriet blev formuleret.
Det var jo netop at sige, at der er nogle ting, der er fremme i medierne i dag, og som vi skønner det er mest hensigtsmæssigt bliver behandlet af kommissionen.
Derfor omfatter kommissionens arbejde naturligvis de forhold, men som det også meget klart fremgik af kommissoriet, så står der også den brede formulering om, at der kan være andre forhold, der gør sig gældende, som måtte være relevante at inddrage.
Der har jeg ikke syntes, det var rigtigt, at kommissionen på forhånd skulle bindes til alene, om jeg så må sige, at beskæftige sig med det, der interesserede Folketinget for x antal måneder siden.
Der synes jeg, det har været vigtigt, at der var den naturlige bredde og åbenhed til, at man så også havde mulighed for at inddrage øvrige forhold, som måtte komme frem, eller som kommissionen selv måtte nå frem til i sine studier af det materiale, der foreligger, og de afhøringer, der vil foregå.
Christian H. Hansen (DF), 2004-01-21:
Jeg opfatter svaret sådan, at når man tidligere har været ude af proportioner med virkeligheden, så er man altså simpelt hen gået et skridt længere nu, for så ved man godt, at hvis man lander på det, som dansk landbrug ønsker, så bliver det godt.
Men det er lidt beroligende at høre, at man faktisk indrømmer, at man er gået lidt for langt i et lovforslag.
Line Barfod (EL), 2004-01-21:
Ministeren har jo ellers ikke været bange for at detailregulere på nogle kommunale områder.
Når det f.eks. gælder lovforslaget om, at børn i alle børnehaver skal lege med ler, mener ministeren godt, man kan blande sig, men hvorfor mener ministeren så ikke, man kan sætte en grænse for, hvor høj forældrebetalingen må være?
Ministeren siger selv, at det virkelig kan være hårdt for mange børnefamilier.
En af de største udgiftsposter, man overhovedet har i en børnefamilie, er netop udgiften til børnehave og vuggestue, så hvorfor ikke sige, at der skal være en overgrænse for, hvor meget det må koste?
Henriette Kjær (KF), 2004-01-21:
Jamen i og med at det er kommunerne, der fastlægger serviceniveauet, og i og med at det er borgerne, der stemmer på de politikere, der sidder i kommunalbestyrelsen, synes
jeg, det er rimeligt.
Men jeg synes også, man som kommunalbestyrelse har en forpligtelse til at prøve at få priserne ned på det lavest mulige niveau, uden at det går ud over kvaliteten.
Vi har tradition for, at det er kommunerne, der fastlægger serviceniveauet.
Der kan være mange tilfælde, hvor det vil være meget plausibelt, at vi blander os herindefra, men jeg synes ikke, det er nogen specielt god ide, heller
ikke i dette tilfælde, hvor kommunerne kan vælge at have en lav skat og til gengæld en noget højere betaling for daginstitutionspladserne.
Men jeg vil godt gøre opmærksom på, at det jo ikke bare er en skrue uden ende, som kommunerne kan skrue op og ned på, i dette tilfælde op.
Der er en grænse, og det vil sige, at det tilbud, man leverer, også skal svare til den pris, man tager for det.
Sandy Brinck (S), 2004-01-21:
Socialministeren siger til Politiken den 15. januar, da hun bliver spurgt, om 3.000 kr. om måneden for en plads i en vuggestue er for meget, og jeg citerer: »Så begynder det at gøre rigtig, rigtig ondt i familiernes økonomi.«
Henriette Kjær (KF), 2004-01-21:
Jeg har ikke sagt til Politiken eller andre medier, at 3.000 kr. er for meget.
Jeg har sagt, at når det når op på 3.000 kr., kan det godt begynde at gøre ondt, og jeg har også sagt, at det er mange penge.
For nogle er det en pris, man godt kan betale, men for andre begynder det at snerpe til og gøre ondt, som jeg har udtrykt det, og derfor mener jeg også, de dyre kommuner har en forpligtelse til at prøve at se, om de ikke kan bringe priserne ned.
Der er jo kommuner, der sagtens kan give gode, forsvarlige vuggestuetilbud til under 3.000 kr.
De 3.000 kr. er ikke en magisk grænse.
Det er et godt, rundt tal, der er til at tage og føle på og forstå, men jeg vil ikke blande mig i kommunernes takster på området.
Det er fastsat ved en lov, Socialdemokraterne fik gennemført, at man kunne hæve forældrebetalingen fra 30 pct. til 33 pct., hvis man indførte pasningsgaranti, og jeg synes, det er lidt underligt og også lidt problematisk, at Socialdemokraterne vedtager nogle love, som de efterfølgende undsiger.
Sandy Brinck (S), 2004-01-21:
Ministeren siger, at prisen er et relativt begreb, som ikke kan diskuteres ud fra nogle faste beløbsgrænser.
Det synes jeg ikke svarer ret godt til det, ministeren har sagt til Politiken den 15. januar, hvor ministeren siger, at 3.000 kr. er i hvert fald for meget.
Det er en udtalelse, ministeren kom med uden at kende kvaliteten i de tilbud, som koster 3.000 kr. eller derover, og det var derfor, jeg blev så glad, for så har ministeren jo erkendt, at der er en grænse for, hvad det er rimeligt en familie skal betale for at få børnene passet.
Nu mangler vi bare at høre, hvor den grænse går.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-21:
Jeg vil gerne slå fast, at jeg finder det rimeligt, at forældrene er med til at betale for den serviceydelse, et dagtilbud er.
Det er min opfattelse, at vi har en fortrinlig model i Danmark, hvor kommunen ikke kan hæve forældrebetalingen uden selv at skyde det dobbelte af forhøjelsen i ydelsen.
Det er jo sådan, at når forældrebetalingen stiger med 100 kr., leverer kommunen så at sige for 300 kr. mere service.
Jeg synes, det er en genial opfindelse med en fleksibel grænse
for forældrebetalingen
Det kan ikke diskuteres uden at se på, hvad man får for sine penge, og derfor går jeg ikke ind for, at der fra centralt hold fastsættes beløbsgrænser for forældrebetalingen.
Derimod går jeg ind for, at de kommuner, hvor prisen for børnepasning ligger over landsgennemsnittet, kigger sig lidt rundt i landskabet og ser, om de kan lære lidt af de billigere kommuner.
Der må jo være et eller andet, der kan gøres mere effektivt.