runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Rohde (V), 2003-10-09:
Det er fantastisk at høre hr. Frank Jensen stå heroppe og kaste vrag på stort set alt, hvad hans egen regering i sin tid havde ansvar for, fuldstændig fralægge sig ethvert ansvar for, hvad der er sket.
Nu hørte jeg hr. Frank Jensen midt i debatten stå og tale om, hvor forfærdeligt det er, at forældrebetalingen på daginstitutioner nogle steder er steget.
Hvem var det, der lavede en aftale med kommunerne om, at forældrebetalingen kunne stige, jeg tror, det var fra 31,5 til 33 pct. i daginstitutionerne?
Hvem var det?
Vil hr. Frank Jensen ikke vedstå det ansvar, at han selv var med til at gennemføre det, da han sad i regering? Så er jeg nødt til at fastholde, at de 1,9 mia. kr. til skolerne faktisk er budgettallene, som vi kan se.
Og så viser det sig nok, at tallene endda bliver endnu større, fordi budgetter og de endelige regnskabstal normalt ikke hænger helt sammen. Jeg undrer mig over, at hr. Frank Jensen taler om det
med penge pr. elev, for hvem var det, der i sin tid gav lov til, at man kunne reducere udgifterne pr. elev?
Var det ikke den tidligere SR-regering i 1999?
Hr. Frank Jensen bør vedstå det ansvar, man har for de beslutninger, man traf i sin tid.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Jamen vilkårene for det at være politiker i det kommunale styre, selvstyre, i dag er jo blevet radikalt forandret fra den dag, vi fik en borgerlig regering i Danmark.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil ved garanteret lige så vel, som jeg gør, at det ikke er med den gode vilje, man her skal få enderne til at nå sammen, det er jo et must, og det at være kommunalpolitiker eller amtsrådspolitiker betyder, at man skal have enderne til at nå sammen, ellers kommer finansministeren efter dem; det har han jo så sent som i dag truet med i aviserne.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-10-09:
I forbindelse med den gymnasiereform var vi jo nogle, der syntes, at det ville have været væsentligt at lægge det krav ind om de 28 elever som loft.
Det fik vi desværre ikke på det tidspunkt Socialdemokraterne og SF'erne med til at bryde forhandlingerne på.
Men nok om den diskussion.
Det er jo den virkelighed, gymnasieeleverne blev mødt med.
De gymnasieelever, der for 1 måned siden ikke kunne få armene ned, fordi de var så glade over den håndfæstning, vi havde indgået, Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten, selv samme gymnasieelever blev så præsenteret for, at Socialdemokraterne og SF'erne lagde stemmer til, at klassekvotienten i Københavns Amt blev sat op fra 28 til 29. Det synes jeg er noget beklageligt.
Det ærgrer mig selvfølgelig en anelse, at man så kort tid efter, at vi har indgået en håndfæstning, kan se Socialdemokraterne og SF'er lægge stemmer til præcis det, håndfæstningen gik ud på at undgå.
Jeg vil gerne bede hr. Frank Jensen kommentere det, der blev lavet i Københavns Amt.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Det er jo virkelig et af de felter, hvor oppositionen står samlet, nemlig når det er uddannelse, og det er synet på uddannelse.
Det der meget forældede og gammeldags syn, som VK-regeringen har,
er vi alle i oppositionen til.
De ser ikke uddannelse som en personlig og samfundsmæssig investering, og det er det, vi gør i oppositionen.
Jeg kan helt bekræfte fru Pernille Rosenkrantz-Theil både i synet på uddannelse og også i, at når vi taler om traditionel klasseundervisning i gymnasiet - hvilket vi jo heldigvis på de fleste felter går bort fra - mener vi, at det har betydning, hvor mange elever der er i klassen, og den håndfæstning på 28 elever kan jeg fuldt bekræfte.
Vi skal i øvrigt også sørge for, at den gymnasiereform, vi har indgået aftale om, betyder, at vi får et gymnasium, som bliver langt mere moderne i sin måde at tilrettelægge undervisningen på, sådan at alle elever i gymnasiet også føler et engagement og et ansvar over for egen læring.
Det er ikke nok, at man føler, at det er en lærer, der skal fylde noget på dunken, om man så må sige, man skal også have et langt større ansvar for egen læring, ved at pædagogikken lægges om i gymnasiet.
Det er da heldigvis sat på skinner nu.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-10-09:
Jeg vil såmænd spørge, om hr. Frank Jensen har lagt mærke til de massive strejker, der har været rundtomkring i landet på gymnasierne.
Det er i hvert fald ikke gået hen over hovedet
på Enhedslisten, at en masse gymnasieelever har nedlagt undervisningen mange steder med opbakning fra lærerne.
Det går jeg ud fra det heller ikke er hos Socialdemokraterne.
Venstres reaktion hørte vi tidligere.
Venstres reaktion var, at uddannelse jo ikke er noget serviceorgan.
Gymnasierne er jo ikke noget serviceorgan, og derfor forarges Venstre over, at de unge kommer og stiller krav til deres uddannelse.
Det er jo ikke noget serviceorgan.
Jeg har det omvendt.
Jeg synes sådan set, at det er glædeligt, at de unge mennesker tager stilling til deres uddannelse.
Jeg synes sådan set, at det er rart, at vi har nogle gymnasieelever i det her land, som gerne vil have mere og bedre uddannelse.
Det hørte jeg så ikke hr. Frank Jensen sige noget om i ordførertalen, så jeg vil blot bede hr. Frank Jensen bekræfte, at vi har lavet en sådan håndfæstning.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Jeg er glad for den tilgang, som hr. Mogens Nørgård Pedersen og Kristeligt Folkeparti har til denne sag, nemlig at når det drejer sig om et forældet kulturmønster med tvangsægteskaber eller arrangerede ægteskaber, hvor unge mennesker ikke har fuld selvbestemmelsesret over, hvem de vil gifte sig med, men hvor et ældre familiemedlem, oftest faderen, bestemmer det, må vi gøre, hvad vi kan for at bryde det.
Det vil vi ikke acceptere i Danmark.
Vi står fast på vores værdier her, og en af de værdier er altså den selvbestemmelsesret hos den unge.
Det er jeg glad for at vi er enige om.
Så kan man diskutere omfanget af det.
Det, vi fik at vide, var, at det her er udbredt.
Der er vel ingen, der helt præcist kan sætte tal på.
Men det, vi gør her, er at få en regel, som ikke diskriminerer, for den gælder alle, og sådan er det jo heldigvis i Danmark.
Man kan ikke lave regler, der diskriminerer ud fra etnicitet.
Så har vi i øvrigt, når det drejer sig om tilknytningskriteriet, som også hr. Mogens Nørgård Pedersen var optaget af, hjulpet ganske mange for ikke at sige alle
i de enkeltsager, vi har set eksempeler på, hvor man ikke kunne få sin ægtefælle her til landet på grund af det, der nu er løst med den 28-års-regel, vi har fået.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-10-09:
Jeg forstår udmærket godt, at Socialdemokraterne vil begrænse tvangsægteskaber, og det kan jeg da kun være ganske enig i, men er det ikke hr. Frank Jensens opfattelse, at vi slet ikke kender omfanget af tvangsægteskaber, og hvilke påvirkninger et sådant ægteskabsstop reelt har på danske og udenlandske par under 24 år?
Har Socialdemokraterne slet ikke tænkt sig at gå ind i en målrettet indsats med hensyn til tvangsægteskaber i stedet
for at lovgive, så det rammer alle unge mennesker?
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Det er jo en sag, vi har drøftet meget også her i Folketinget, og det, der har været Socialdemokratiets udgangspunkt hele tiden, var, at vi fik flere og flere meldinger fra de etniske minoriteter her i landet, ikke mindst fra pigerne, om, at vi var nødt til at hjælpe dem med at bryde det kulturmønster, der var med, at der blev arrangeret ægteskaber for dem.
Det var POEM, det var mange andre af de etniske minoriteters organisationer, som mente, at her var der altså et behov for, at samfundet påtog sig at hjælpe med til, at man fik brudt den cirkel, det kulturmønster.
Og det har været vores tilgang til det.
Jeg vil sige til Kristeligt Folkepartis ordfører, at når det drejer sig om den aftale, vi har lavet med regeringen for ganske nylig, så var det jo en lempelse af tilknytningskravet.
Det havde jo ingen aldersgrænse, det var noget, der fortsatte.
Her har vi altså fået en grænse ind på 28 år, hvorefter tilknytningskravet ophører, derefter skal
man fra myndighedernes side ikke ind at vurdere tilknytningskravet.
Og det må jo være, fordi de partier, der oprindelig indførte det her tilknytningskrav, ikke havde tænkt, at det her fik alvorlige konsekvenser for danske statsborgere, at mennesker, der havde boet her i mange, mange år, ikke kunne få lov til at få deres ægtefælle her til landet, når de havde haft ophold og arbejde og beskæftigelse i udlandet.
Så det kan vi sagtens stå bag, og vi kan sagtens stå bag det, at man prøver at beskytte minoriteter mod, at man laver tvangsægteskaber eller arrangerede ægteskaber.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-10-09:
Nu har jeg godt nok læst i avisen, at det er sådan, at Socialdemokraterne har uddelt nogle af deres opgaver til andre, og bl.a. opgaverne omkring flygtninge og indvandrere skulle man have udlagt til regeringspartierne, så det er jo lidt specielt og måske ganske udmærket, hvem ved.
Men det er alligevel sådan, at hvis man ikke får den, man elsker, så må man jo elske den, som staten finder passende, og det er i hvert fald konsekvensen af 24-års-reglen om tilknytningskravet, som Socialdemokraterne har støttet.
Så vil jeg spørge hr. Frank Jensen, hvorfor Socialdemokraterne mener, at staten skal blande sig i, hvem man skal gifte sig med.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Det traktatudkast, der nu ligger til forhandling på regeringskonferencen, har vi jo gjort alt, hvad vi kunne, for at øve indflydelse på undervejs.
Vi har jo haft hr. Henrik Dam Kristensen siddende i konventet.
Vi har i øvrigt også haft et af vores europaparlamentsmedlemmer siddende som stedfortræder i konventet.
Derfor har vi gjort alt, hvad vi kunne, for at øve indflydelse på det.
Det skal man jo gøre - sagt til hr. Holger K. Nielsen.
Man skal jo gøre det, mens tingene formes i Europa.
Vi var ganske godt tilfredse med det, der lå fra konventet, men det er da rigtigt, at der er steder, hvor også vi fra Socialdemokratiets side mener, regeringen skal - sådan som statsministeren sagde i åbningstalen - oppe sig for at sikre varetagelse af danske interesser, og vi er da også glade for, at statsministeren har tilkendegivet under Rommødet her i sidste weekend, at vi arbejder for, at hvert land skal have en kommissær med stemmeret i Kommissionen.
Sådan er det jo, men hr. Holger K. Nielsen ved bedre end nogen anden her i Folketinget efter mange, mange års medlemskab af Europaudvalget, at det at søge indflydelse her er jo også, ligesom det er i Folketinget, at spille sine kort rigtigt.
Sådan er det dér, hvor der skal træffes beslutninger, og der skal vi selvfølgelig gøre, hvad vi kan.
Selv om vi har en regering, som vi indenrigspolitisk er frontalt uenige med, vil vi søge at gøre vores indflydelse gældende på regeringens europapolitik.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-10-09:
Jo, men det var altså et citat, det var ikke bare en klummeskriver, der klogede sig; det var et citat fra den socialdemokratiske formand.
Jeg er da glad for svaret her.
Jeg må forstå det sådan, at folkeafstemningen ikke betyder ændring i den socialdemokratiske oppositionspolitik; det må jeg forstå.
Og jeg må sige, at det mener jeg er klogt af flere forskellige grunde, ikke mindst, fordi jeg tror, at hvis vi skal have en ordentlig EU-debat, er det meget, meget vigtigt, at vi kommer væk fra den der tænkning med, at EU er sådan i en kasse for sig selv.
Jeg synes, at man skulle betragte EU som et almindeligt politisk anliggende, et almindeligt politisk område, og så sige til regeringen, at fordi man måske har et positivt syn på EU, behøver man ikke være enig om alt.
Jeg synes, det var fuldstændig katastrofalt, da Socialdemokraterne på forhånd sagde, at man ville støtte regeringen i alt omkring det udkast til forfatningstraktat, der er kommet, i stedet for at stille politiske krav til regeringen.
Jeg synes virkelig, at det ville være en tragedie, hvis folkeafstemningen betyder, at den socialdemokratiske opposition stikker piben ind, fordi man tror, at det kan være et middel til at få et ja hjem.
Jeg tror, det virker modsat.
Det var på mange måder en god tale, hr. Frank Jensen holdt, med en klar linje, et klart alternativ til regeringen.
Så meget desto mere synes jeg, at der er grund til at få afklaret nogle ting omkring den socialdemokratiske politik.
Jeg går ud fra, at man altid undgår ufine tacklinger og smådrillerier, og derfor kan det her da kun forstås sådan, at man lægger op til, at nu skal man frede statsministeren. Der vil jeg godt spørge: Kan det være rigtigt?
For mig er det et vigtigt principielt spørgsmål at få afklaret: Hvor har vi Socialdemokraterne i forhold til regeringen?
Vil man ligesom på grund af folkeafstemningen stikke hovedet ned og ikke være i opposition til regeringen, eller ønsker man også, selv om der er folkeafstemning, at være i klar opposition til regeringen?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-09:
Jeg vil prøve at følge lidt op på den udlændingediskussion, som hr. Frank Jensen deltog lidt i før, og som jeg ikke synes hr. Frank Jensen gav nogen særlig klare, overbevisende svar på.
Historien er åbenbart ganske kort for hr. Frank Jensen.
Det er jo ikke lang tid siden, at vi stod her i Folketingssalen og spurgte Socialdemokratiet, om ikke det var rigtigt, at antallet var helt afgørende i forhold til, om en integration efterfølgende kunne lykkes, og fik det klare svar, at det var det overhovedet ikke; man måtte overhovedet ikke diskutere antal.
Jeg forstår så i dag, at nu er det et eller andet med, at vi godt må diskutere antallet, og at det vist også har en betydning, og at Socialdemokratiet dermed anerkender, at regeringen og Dansk Folkeparti i fællesskab har sat sig for at få antallet banket ned i forhold til de fremmede, der kommer her til landet.
Så siger hr. Frank Jensen, at nu må der komme gang i integrationen.
Så må jeg spørge hr. Frank Jensen helt kontant: Hvad er det, der skal afsættes?
Altså i forhold til det efterslæb på 33 mia. kr., som SR-regeringen har efterladt til os andre, hvor vi skal forsøge at få ryddet op på det her område, hvor meget vil hr. Frank Jensen så forslå der bliver afsat til integration, for at det kan lykkes i forhold til f.eks. at få somalierne i arbejde osv. - de problemer, vi rent faktisk står med?
Lad os få nogle tal på bordet: Hvor meget skal der til?
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-10-09:
Jo, men vi har jo netop, som fru Auken også var inde på, debatteret spørgsmålet omkring finansloven, og hvor hr. Kristian Thulesen Dahl svarede fuldstændig korrekt
Det mener fru Auken ikke, men der er jo ingen tvivl om, at det, hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, og som jeg skal gentage, er, at pengene stadig væk er inden for systemet, at de er flyttet over til jernbanenettet, at det er en kendsgerning, at de stadig væk er inden for det, vi kalder den kollektive trafik.
Der er - og det vil jeg såmænd gerne medgive fru Auken, selv om fru Auken ikke har nævnt det - da også nogle amter, der bruger den her situation til at lave besparelser.
Men det er altså ude i amterne, problemet ligger, og ikke i Folketinget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-10-09:
Alle tror åbenbart, det er mig, der skal svare på spørgsmålene.
Jeg troede, vi var inde i en rytme her, hvor det var mig, der stillede spørgsmål; det er ikke bare Folketingets formand, det er også hr. Frank Jensen, der nu stiller mig spørgsmål.
Men jeg tror ikke, jeg har så meget tid, så jeg vil bede hr. Frank Jensen forholde sig til det, jeg spørger om, for det var da en værre gang udenomssnak.
Vi er nu nået frem til, at Socialdemokratiet også er enig med os andre i, at selvfølgelig er det altafgørende, hvor mange der kommer hertil, i forhold til om integrationen kan lykkes eller ej.
Så spørger jeg hr. Frank
Jensen: Hvad foreslår Socialdemokratiet så der skal afsættes, for at integrationen skal lykkes? Hvad tror man er nødvendigt?
Vi står med et efterslæb på 33 mia. kr. efter SR-regeringen, som skal fejes op.
Så står vi med en gruppe udlændinge, eksempelvis somalierne, som hr. Frank Jensen så siger vi må få i arbejde.
Hvordan forestiller hr. Frank Jensen sig at det skal ske i praksis?
Hvad tror hr. Frank Jensen det vil koste af økonomiske ressourcer?
Hvor meget vil hr. Frank Jensen sætte af på bekostning af alle mulige andre områder, som det offentlige skal tage sig af, for f.eks. at få somalierne i arbejde? Det er jo langt bedre måske at fokusere på et andet punkt, nemlig at se, om vi kan få flere sendt hjem, frem for at tro, at det er de mennesker, vi får i arbejde her i Danmark.
Margrete Auken (SF), 2003-10-09:
På trods af den utrolig varme tone kunne jeg ikke rigtig høre, at der var så forfærdelig meget på den sociale side, og det sted, jeg har lyst til at slå hårdt ned på, er den brutalitet, Dansk Folkeparti har været med til, da man fjernede tilskuddet til den kollektive trafik og ikke har gjort noget for at få det kompenseret.
Der røg 360 mio. kr., og i betragtning af at 40 pct. af alle danske husstande er uden bil, og at mange af dem er det, fordi de ikke har råd til det, så rammer det her virkelig præcist og benhårdt de allersvageste.
Jeg husker udmærket godt hr. Thulesen Dahl stå
under finanslovdebatten og sige, at der ikke var tale om nedskæringer, man havde bare flyttet det.
På det tidspunkt var der ikke andre trafikpolitikere i salen end mig.
Jeg sad i formandsstolen og måtte jo holde masken.
Men tilsvarende beløb er bare skåret væk ovre fra vedligehold.
Lige præcis, det er nøjagtig det samme beløb, som bliver taget derovrefra, og året efter er det bare mindre.
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Ja, naturligvis.
Det er i øvrigt vores egen politik.
Jeg troede, vi var enige - Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet og i øvrigt også andre i oppositionen.
Den virker mod integrationen, og derfor skal den fjernes hurtigst muligt.
Det sagde jeg i øvrigt også i min ordførertale.
Det har ingen betydning i forhold til det retlige og indre samarbejde.
Vi var også i SR-regeringen enige om, at vi skulle have en parallelaftale med hensyn til Eurodac, som er det europæiske samarbejde om et fingeraftryksregister for asylansøgere.
Det har V og K støttet at vi skulle have en parallelaftale om.
Så spørger fru Arnold mig, om det vil betyde, at det ikke gennemføres, fordi der er sådan en musefældeklausul eller vetoret hos alle partier.
Jeg er sikker på, at når Eurodac engang bliver forelagt for det danske Folketing, så vil V og K også støtte, at Danmark skal være med der.
Så jeg tror ikke, som det har været fremme i pressen, at vi vil komme til at se, at det nye forbehold, hvis der kommer et sådant, kun vil blive brugt på det politimæssige og civilretlige samarbejde, men at der også vil blive væsentlige samarbejder på asyl- og integrationsområdet.
Udviklingen i Europa går jo i retning af, at vi er nødt til at have fællesskabsretlige aftaler på asyl- og immigrationsområdet.
Men lad det nu komme an på en prøve.
Nu skal vi først ud og tale med befolkningen om det her.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-10-09:
Den tekniske beskrivelse af den aftale kan jeg selvfølgelig godt genkende, den forstår jeg fuldstændig.
Jeg vil gerne skære det fuldstændig ud i pap: Hvis Det Radikale Venstre foreslår den lave integrationsydelse hævet til et anstændigt niveau, har Socialdemokratiet så lov til at stemme for det?
Frank Jensen (S), 2003-10-09:
Se, der er ikke noget fifleri her.
Det er jo et spørgsmål om, hvorvidt danskerne ønsker, at det retlige forbehold skal laves om fra det, det er i dag, hvor forbeholdet lyder, at Danmark deltager fuldt og helt i det retlige og indre samarbejde i EU på mellemstatsligt grundlag.
Nu er der ikke noget mellemstatsligt samarbejde tilbage, hvis den nye traktat bliver gennemført, så er det samarbejde, der lå der, en del af det kommunitære samarbejde i EU, altså et overstatsligt samarbejde.
Så er spørgsmålet: Når vi nu, hvis den traktat går igennem, har et forbehold over for noget, der ikke eksisterer mere, hvad skal vi så gøre?
Her har statsministeren så lagt det sådan op, om vi så skal have en mulighed for, at vi kan tilslutte os samarbejdet i fremtiden på det politimæssige, på det civilretlige, på det strafferetlige og på asyl- og immigrationsområdet.
Vil vi have et forbehold, hvor vi har mulighed for at koble os på nye initiativer på det felt?
Her siger vi: Kan vi ikke få fjernet det forbehold, sådan at vi deltager fuldt og helt, så er det at få det, man kalder den irsk-britiske mulighed for at koble sig på, da langt at foretrække.
Da vi havde regeringsmagten sammen med Det Radikale Venstre, havde vi jo også et forbehold, og allerede med Amsterdamtraktaten gik en del af samarbejdet over til ikke længere at være mellemstatsligt, det var med hensyn til asyl- og immigrationspolitikken, og det var det civilretlige samarbejde.
Dengang var vi enige med V og K her i Folketinget om, at på det felt skulle vi søge parallelaftaler.
Nu er det så, vi siger: Kan vi få tilslutning til et nyt forbehold hos befolkningen, der giver os mulighed for at koble os på, så er det at foretrække frem for et fuldt forbehold.
Jamen den måde, hvorpå regeringen praktiserer sin politik over for borgerne, skaber større ulighed og uretfærdighed, vil jeg gerne sige til fru Charlotte Dyremose. Når man siger, at man bruger råderummet i dansk økonomi til at lave skattelettelser, så ved vi jo godt, at de, der får mest ud af det, er dem med de højeste indkomster - sådan er det!
For mennesker med almindelige lønindkomster i det her land mærker jo den stigende brugerbetaling, der gennemføres under den nuværende regering: Brugerbetalingen på transport er steget under den nuværende regering, brugerbetalingen for at få passet børn er jo eksploderet ude i kommunerne inden for det sidste halvandet år, brugerbetalingen på uddannelse er steget, og der er indført individuel brugerbetaling på efteruddannelse.
For almindelige mennesker ender det her altså i, at de går i minus; de har ikke flere penge mellem hænderne af, at de har fået 129 kr. om måneden i skattelettelser, de er jo forsvundet som dug for solen i form af øget brugerbetaling. Men problemet for samfundsøkonomien er, at råderummet er brugt op, det råderum, vi kunne have brugt til at investere i en periode, hvor vi har høj arbejdsløshed: Vi kunne sætte bygningshåndværkere i gang med at renovere vores børns skoler, vi kunne renovere en lang række ting ude i kommunerne, vi kunne sætte byggeri i gang til de mennesker, der står i kø for at få en bolig.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-10-09:
Jeg vil også gerne bore lidt videre i det internationale, i hvert fald Danmarks forhold til internationale organisationer, når det drejer sig om EU-politikken.
Vi er jo mange, der er lidt bedrøvede over, at Socialdemokratiet har indvilget i at fifle med forbeholdet angående de retlige og indre anliggender, og over, at man har indgået en aftale med regeringen om, hvordan man skal forholde sig i forbindelse med et ændret forbehold.
Vi har hørt statsministerens udlægning af aftalen, som går på, at man skal være enig for at kunne indgå i en beslutning om at overlade det til det overnationale beslutningsled på Danmarks vegne.
Men hvis man er uenig, så er der altså gensidig vetoret mellem de tre partier - V, K og S.
Det vil jeg meget gerne høre Socialdemokratiets udlægning af.
Vi har kun hørt statsministeren beskrive, hvad det er, der er aftalt, vi har ikke hørt Socialdemokratiet sige, hvad der er aftalt.
Jeg vil gerne vide, hvad det er for områder, man har givet hinanden vetoret på.
Hvor er det, vi kan regne med, at Socialdemokratiet ikke mere har sin egen frie vilje?