runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Nonbo (V), 2000-11-16:
Nu skal boligministeren ikke blive bekymret, fordi jeg her ved det tredje lovforslag taler lidt positivt.
Det kunne måske være, jeg selv skulle blive bekymret.
Dette lovforslag indeholder tre elementer.
De to er udløbere af aftalen om satspuljemidlerne, nemlig boliger til yngre fysisk handicappede samt udvidelse og forlængelse af forsøgsordningen med boliger til særligt udsatte grupper.
Det er to områder, vi i Venstre har prioriteret højt, og som vi også havde med i vores finanslovoplæg.
Når det gælder boliger til yngre handicappede, er det af afgørende betydning for Venstre, at der i videst muligt omfang åbnes for, at private foreninger og organisationer får mulighed for at være initiativtagere og bygherrer på disse områder.
Det nødvendige udvalgsarbejde er at få specificeret den meget brede bemyndigelse til by- og boligministeren, vi også har i det her lovforslag.
Vi vil være sikre på, at pengene går til nye boliger, og at der er så bred adgang som muligt til anvendelse af pengene.
Med hensyn til boliger til særligt udsatte grupper er det en forlængelse af en eksisterende ordning, så jeg har kun at tilføje, at vi burde bruge anledningen til at se på, hvad det er for præcise projekter, pengene går til, om vi nu får nok af de her skæve boliger for pengene.
Det tredje element i lovforslaget drejer sig om servicearealtilskud, og Venstre er ikke med i den aftale, der ligger til grund for den ændring.
Der bør måske i al stilfærdighed gøres opmærksom på, at man ikke bør sammenblande forskellige aftaler med forskellige sider i Folketingssalen i samme lovforslag.
Det kunne skabe problemer, men det gør det nok ikke i det tilfælde her.
Venstre kan tilslutte sig forslaget om at yde et tilskud her og nu frem for den meget administrativt tunge ordning, vi har i dag.
Vi forventer at kunne støtte lovforslaget, og hvis ministeren ikke pludselig render i den anden retning, så skulle vi nok kunne mødes på midten.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-16:
det, Dansk Folkeparti i virkeligheden vil gøre for at løse boligproblemet, er at smide nogen ud af deres bolig, for at nogle andre kan få dem.
Og det er altså for usympatisk efter vores opfattelse. Når der er store ventelister, må vi skaffe boliger til dem, der er på ventelisterne.
Og hr. Egil Møller ved jo udmærket godt, at antallet af flygtninge, der kommer til Danmark og skal bo her i en periode, ganske enkelt ikke kan begrænses, uden at Danmark groft overtræder alle tænkelige internationale regler og aftaler og konventioner.
Egil Møller (DF), 2000-11-16:
Nu skulle det jo formentlig ikke være sådan en flygtningedebat i dag, men jeg kan forstå, at både hr. Knud Erik Hansen og hr. Keld Albrechtsen er inde på, at Dansk Folkeparti har et problem, fordi vi ikke vil være med til at løse de boligsociale opgaver.
Og der synes jeg, jeg egentlig peger på, at en løsning da kunne være, at man strammede op på de regler, der gælder for opholdstilladelse her i landet, men det vil man jo ikke være med til.
Og så forstår jeg jo udmærket, når man har det overordnede mål, at man bare sådan skal være husvært for de mennesker, der godt vil have en bedre social status her i landet end dér, hvor de kommer fra, at så vil der opstå nogle problemer, som skal løses.
Og der peger Enhedslisten og for så vidt også SF ganske rigtigt på, hvordan man skal gøre det, og det er fair nok. Så synes jeg også, det må være fair nok, at vi fra anden side anviser, hvordan man ellers kan skaffe boliger, og hvordan man i øvrigt kan begrænse, at der er så mange, der efterspørger en bolig.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-11-16:
Jeg vil gerne starte med at sige, at her er der et område, hvor vi i CD langt hen ad vejen er enige med Enhedslisten,
nemlig derhen, at der er et behov for at få flere almene boliger.
Men så stopper enigheden også hermed.
For at vejen frem er at føre den procentvise fordeling af anskaffelsessummen tilbage til det, som var gældende før 1998, er vi altså ikke helt sikre på.
Så vidt jeg erindrer, var det kommunerne selv, som ønskede styrings- og finansieringsreglerne ændret i sin tid, og hvis ikke jeg tager meget fejl, betød reformen ikke en forøgelse af de samlede kommunale udgifter, da staten jo samtidig overtog den fulde ydelsesstøtte på lånet.
I øvrigt blev der i forbindelse med finanslovaftalen for i år jo afsat en låneramme på 100 mio. kr. til at imødegå den likviditetsbelastning, som de ændrede regler trods alt betød.
Denne låneadgang er gennem kommuneforhandlingerne videreført for næste år.
Problemet med den manglende interesse for at opføre almene boliger ligger derfor efter CD's opfattelse ikke i de for 1998 gældende ændrede finansieringsregler - ikke direkte i hvert fald.
Nej, det ligger nok snarere i de meget snævre rammer for kommunernes mulighed for at styrke deres økonomi, hvilket er en konsekvens af kommuneforhandlingerne.
Og det synes vi faktisk godt man efterhånden kunne være lidt mere opmærksom på i regeringen.
Det er kommunernes ansvar at tilvejebringe
Dorit Myltoft (RV), 2000-11-16:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte Enhedslistens forslag om ændrede finansieringsregler.
Enhedslistens forslag vil betyde en større statslig udgift.
Lige netop i disse dage behandler Folketinget de lovforslag, som er en konsekvens af diverse finanslovaftaler.
Dette forslag er ikke indeholdt i nogen af disse aftaler, og alene af den grund er der ikke plads til flere udgiftskrævende forslag, der ikke er dækning for.
Dertil kommer, at Det Radikale Venstre er tilfreds med den finansieringsregel, som Folketinget besluttede i 1997.
Siden da er der tilmed afsat penge målrettet til bestemte grupper af mennesker, f.eks. tilskud til boliger til yngre mennesker med fysiske handicap.
Når det drejer sig om at bygge almene boliger, vil Det Radikale Venstre fastholde, at det er en del af den kommunale boligpolitik.
Det blev netop tydeliggjort med de nuværende finansieringsregler.
Det Radikale Venstre så gerne, at der i dette foreningsglade land blev dannet boligforeninger, som kunne have det formål at bygge og drive ustøttede gode, sunde familieboliger på lejebasis.
Det ville medvirke til et langt større og mere varieret udbud af boliger.
dette lovforslag fra Enhedslisten.
Marianne Jelved (RV), 2000-11-16:
Blot ganske kort til fru Pernille Sams: Jeg synes, det er ærgerligt, at det bliver kaldt et socialdemokratisk forslag.
Det Radikale Venstre er utrolig glad for det her forslag, og Økonomiministeriet og jeg har arbejdet meget tæt sammen med branchen og med skatteministeren for at finde løsninger på det her.
Jeg vil meget gerne have del i æren for den samlede pakke.
Bare for en ordens skyld.
Så til fru Mariann Fischer Boel: Det er den store ambition, at der ikke skal være konkurrenceforvridning.
Og derfor kan det være et spørgsmål om, hvor grænsedragningen går henne, og det er det, vi skal have belyst.
Vi har fået nogle henvendelser fra nogle af de kasser, som jeg tror der henvises til.
Men det er meget, meget centralt at se for sig, at det, der har været ambitionen, er, at de kasser, som lige så godt kunne have været dannet som pensionskasser, men blev det i aktieselskabsform i forbindelse med overenskomstindgåelsen omkring arbejdsmarkedspensioner, er dem, vi kikker på for at finde en løsning, for det er en særlig problemstilling for dem.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-11-16:
Jeg har blot tilladt mig at forholde mig åbent og skeptisk til den buket af lovforslag, som vi behandler i øjeblikket.
Jeg vil gerne takke ministeren for tilsagnet om at se på beskatningen af de arbejdsmarkedsrelaterede pensionsselskabers skattefritagelse og den konkurrenceforvridning, som forslaget kan medføre for nogle
af de bestående selskaber, der er privatejede, eller hvor der er delt ejerskab
Det vil jeg gerne kvittere positivt for.
Og så til skatteministeren: Jeg ved ikke, om jeg kan få skatteministeren til at komme med en melding på, hvorledes provenuet ville være, hvis man forestiller sig, at man fastholder 7-9-afkastet, men med en ændret fordeling af aktieporteføljen på op til bare 55 pct.
Det kunne jeg godt tænke mig at vide. Og så er den fem gange højere beskatning af obligationer, som fru Pernille Sams også sagde det, jo ikke nogen opfindelse, som Venstre eller De Konservative kommer med.
Det er Skatteministeriets eget forslag i forbindelse med pinsepakken.
Og så må jeg nok sige, at da forslaget var fremme i første omgang, da var det et spørgsmål om at sætte aktieskatten til 10, og så skulle provenuet så være brugt til at nedsætte selskabsskatten til 26; det synes jeg mangler lidt i denne her sag.
Pernille Sams (KF), 2000-11-16:
Ja, det var jo til tider næsten rørende at høre skatteministeren, og jeg kan så berolige skatteministeren med, at hvis vi nogen sinde skal få et åbent sind over for det her forslag, så forudsætter det, at der ikke er tale om skattestigninger.
Skatteministeren svarede overhovedet ikke på de spørgsmål, der fuldstændig konkret er stillet til ham, hvorefter vi spurgte om: Hvis disse regler havde været indført i år og sidste år, hvad havde merprovenuet for staten så været?
Det spørgsmål har skatteministeren vidst ville blive stillet, og han har ikke ønsket at svare på det.
Så problematiserede skatteministeren til gengæld selv de to forskellige nuværende niveauer og syntes, det var frygteligt, at der var forskel på obligations- og aktiebeskatningen i pensionsordninger, men det er jo skatteministeren og hans eget parti, der selv har lavet det nuværende system, så det har man jo kun sig selv at takke for.
Vi ser meget gerne en forenkling, også den forenkling, der sker med en fælles sats, men det skal være en meget lavere sats, sådan at der ikke sker en samlet skattestigning, hr. skatteminister.
Det er endnu en gang en socialdemokratisk lovgivning, hvor man siger ét til folk og gør noget andet.
Skatteministeren har også med sine to alliancepartnere her vist, hvad det virkelige sigte med det her forslag er.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-11-16:
Regeringen præsenterer jo lovforslaget på følgende måde, og jeg begynder med lovforslag L 76: at sikre mere stabile rammer for pensionsopsparinger og fremme formidlingen af risikovillig kapital til mindre virksomheder. Dér påpeger regeringen jo en vigtig opgave at løse, og selve ideen med disse innovationsforeninger synes jeg også virker fornuftig og rigtig.
Så er der det næste lovforslag, L 77, med tre formål: For det første at det nuværende 50 pct.s loft for pensionsinstitutternes investeringer i aktier ændres til 70 pct., altså større fleksibilitet her.
For det andet at det skal præciseres, hvordan fordelingen af midler skal finde sted, såfremt et selskab sættes under administration ud fra et kontributionsprincip - dvs. hvordan midlerne i første omgang er tilvejebragt, f.eks. via forsikringspræmier.
Endelig satser forslaget på, at de arbejdsmarkedsrelaterede livsforsikringsselskaber nærmest bliver ligestillede med pensionskasserne.
Det synes jeg nok overordnet set på mange måder virker fornuftigt, men det afgørende lovforslag er jo L 71, og her bliver det præsenteret som en videreførelse af pinsepakken, og man argumenterer også for, at hovedsigtet her er en forenkling.
Det, der er spørgsmålet - ikke mindst når man i de to foregående lovforslag netop har været optaget af at fremme den risikovillige kapital, fremme øget satsning på aktier - er, om det så er klogt med den øgede beskatning, der lægges
op til
Jeg synes, man må sætte et spørgsmålstegn ved det.
Garantistillelsen, som vi også drøftede i forbindelse med pinsepakken, det problem bliver udskudt.
Jeg synes nok, vi må have dyrket det lidt mere.
Så er jeg også optaget af hele provenuneutraliteten.
Den må jo afhænge af, hvilke præmisser man opstiller.
Det er klart, at man kan have præmisser, så det vil blive provenuneutralt.
Man kan jo også, tror jeg, rimelig let opstille præmisser, hvor der er en betydelig sandsynlighed
for, at det her forslag vil betyde en øget beskatning
Men det må komme an på en nærmere undersøgelse.
Min skepsis og min tøven ved L 7l-konstruktionen er, om det - når vi har set en god udvikling med øget investering i akter - så er klogt, det regeringen her lægger frem.
Det er det spørgsmål, jeg på nuværende tidspunkt står med, når jeg læser forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-11-16:
Et vigtigt element i disse tre lovforslag er at forbedre mulighederne for, at pensionsbranchen kan investere i små og mellemstore virksomheder, idet det er hensigten at åbne mulighed for, at der etableres de såkaldte innovationsforeninger under tilsyn af Finanstilsynet.
I Det Radikale Venstre finder vi det positivt, at pensionsmilliarderne på denne her led kan anvendes aktivt til gavn for dansk erhvervsliv, og at der som udgangspunkt er tale om risikovillig kapital i disse nye innovationsforeninger.
Netop fremskaffelse af risikovillig kapital fremhæves jo ofte af iværksættere som et problem i forbindelse med start
af virksomhed, men forhåbentlig kan disse lovforslag være med til at afhjælpe denne kritik. En ting er selve finansieringen, men det er også vigtigt ud over selve kapitalen at kunne tilføre ekspertise og kompetence, og det må være forhåbningen med lovforslagene, at de institutionelle investorer, som forslagene vedrører, netop også på det ledelsesmæssige og strategiske plan kan tilføre de virksomheder, som man måtte vælge at investere i, kompetence.
Lovforslagene indeholder også en ændring af skattereglerne, så der indføres en neutral beskatning af pensionsopsparing i form af en fælles skattesats på 15 pct. af afkast på pensionsopsparing.
Det skulle gerne øge gennemsigtigheden på den del af markedet, når man indfører en ensartet sats for beskatning af pensionsopsparing, og vi ser det som en yderligere fordel, at vi med lovforslaget også kan lægge op til forenklinger i pensionsafkastbeskatningsloven.
Dertil kommer, at loftet for pensionsinstitutternes investeringer i aktier hæves til 70 pct.
Set over en længere tidshorisont, som det også har været fremhævet i debatten her,
er afkastet af aktier højere end afkastet af obligationer, hvorfor ændringen gerne skulle komme pensionsopsparerne til gode, samtidig med at kapitalmarkedet udvikles yderligere.
Det er selvfølgelig samtidig vigtigt, at pensionsopsparernes midler ikke sættes over styr på et flygtigt aktiemarked, hvor kurserne jo som bekendt svinger.
Men fra radikal side finder vi det betryggende, at forslagene også indeholder skrappe krav til soliditeten i samme åndedrag, som aktieloftet hæves.
Alt i alt kan vi støtte forslagene fra radikal side.
Egil Møller (DF), 2000-11-16:
Da disse tre lovforslag behandles samtidig, skal jeg i første omgang forholde mig til lovforslag nr. L 76.
For at sikre at vores såkaldte velfærdssamfund vil bestå, er det afgørende vigtigt, at de mange nye vidensbaserede virksomheder får mulighed for at få stillet risikovillig kapital til rådighed.
Disse virksomheder har ikke mulighed for at stille samme sikkerhed for lån, som traditionelle virksomheder har.
For at fremskaffe denne kapital må investorer derfor have andre sikkerhedsstillelser og incitamenter.
Det er derfor, at lovforslaget åbner mulighed for etablering af innovationsforeninger.
I lovforslaget henvises der til ændrede skatteregler samt et ekstra fradrag for investeringer i medlemsbeviser i innovationsforeninger i introduktionsfasen fra år 2001 til 2005.
Som en nyskabelse åbnes der mulighed for, at medarbejdere i innovationsforeningerne kan deltage i ledelsen af de selskaber, der investeres i.
Vi er dog betænkelige ved muligheden for, at innovationsforeningerne kan få bestemmende indflydelse på de selskaber, der investeres i.
Vi vil dog fra Dansk Folkeparti deltage positivt i udvalgsarbejdet.
Til lovforslag nr. L 77 har jeg følgende bemærkninger, idet jeg konstaterer, at dette lovforslag består af tre dele, hvoraf første del giver mulighed for, at pensionsinstitutter, ATP, LD og Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring kan placere midler op til 70 pct. i aktier: Dansk Folkeparti er imod, at de lovtvungne fonde som LD og ATP herved opnår større indflydelse i danske virksomheder.
Lovforslagets anden del om præciseringer af, hvordan fordelingen af midler skal foretages i de tilfælde, hvor et selskab har problemer med at leve op til sine forsikringsforpligtelser, kan vi støtte.
Den tredje del af lovforslaget indeholder regler om skattemæssig ligestilling mellem pensionskasser, når det gælder opbygning af kapital til at imødekomme solvenskrav.
Endelig skal jeg så forholde mig til det sidste lovforslag, nemlig nr. L 71, med følgende bemærkninger:
Ideen om at skabe forenklinger inden for området her, som naturligvis er mulig ved at indføre en fælles skattesats på 15 pct., lyder umiddelbart besnærende.
Alligevel er vi i Dansk Folkeparti ikke til sinds bare at sige ja til omlægningen. Vi må have set nærmere på, hvilke konsekvenser afskaffelsen af den lave skattesats for afkast af aktier får.
Tilbage før pinsepakken i juni 1998 var afkast af aktier m.v. af pensionsopsparing skattefrit.
Med pinsepakken blev dette ændret.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-11-16:
Nej, der er ikke garanti for noget som helst, må jeg sige til hr. Frode Sørensen, og det var også derfor, jeg sagde, at man skulle kigge på investeringerne over en lang årrække; det mener jeg i realiteten man bør gøre.
Hvis vi kun kiggede på de sidste 5 år, så ville de tal, som vi kunne fremlægge på effekten af det her forslag, være astronomisk høje.
Altså den gevinst, som staten ville få på en forhøjet aktieafgift, ville være astronomisk høj, hvis vi tog udgangspunkt i de sidste 5 år.
Derfor valgte jeg at gå tilbage, vi kunne gå helt tilbage til 1922, og så konstatere, at investeringer i aktier i den periode frem til i dag har vist sig at give et afkast
fire gange så højt, som hvis man havde investeret i obligationer
Jeg kan give hr. Frode Sørensen en kopi af en disputats, der er lavet omkring det her spørgsmål.
Men jeg vil godt sige, at jeg synes, det er for nemt at sige, at kunderne vil jo få et rimelig godt afkast, hvis i øvrigt ellers situationen udvikler sig, som vi har set de seneste år.
Det er da fuldstændig rigtigt, men staten vil være den store vinder i det her spil i forhold til de beskatningssystemer, vi kender på pensionsafkastet i dag.
Og vi vil jo gerne have, at folk sparer op til pension.
Frode Sørensen (S), 2000-11-16:
Ja, det er nærmest til Venstres ordfører, fru Mariann Fischer Boel, som omtalte, at rentegarantiproblematikken blot var udskudt, og at problemerne kunne opstå i forbindelse med kraftigt faldende renter i forhold til det, vi nu kender.
Nu var der selvfølgelig en del teknik i fru Fischer
Boels beregninger dér
, men jeg vil gerne høre, hvordan vi egentlig fra vores side ville kunne ændre det, hvis rentesatsen faldt til under 4,5 pct. herhjemme, uagtet vi så havde afgiftsatser på 5,15 eller for den sags skyld på 0. Det andet spørgsmål, som jeg gerne ville bede fru Fischer Boel svare på, er: Er det ikke sådan, at det stadig væk vil være attraktivt for ATP, LD, PFA og mange andre pensionsforsikringsselskaber og pensionskasser med den forhøjede procent på 70 at investere i aktier, og mon ikke der kan laves nogle fornuftige beregninger, når man udnytter dette loft på de 70 pct. i aktier og 30 pct. i obligationer, men selvfølgelig med den usikkerhed, der altid vil ligge på aktiesiden?
Der er jo ingen garanti for, at aktierne vil give så store udbytter, som de har gjort de sidste 4-5 år.
Pia Larsen (V), 2000-11-16:
I fortsættelse af fru Mariann Fischer Boels tale her for et øjeblik siden skal jeg beklage, at dette her er en pakke, som ifølge regeringen ikke kan skilles ad, og at Venstre derfor ikke kan stemme for.
Vi læste ellers med interesse regeringens forslag om at oprette nogle innovationsforeninger, som skulle være med til at skaffe risikovillig kapital til små og mellemstore virksomheder.
Det andet forslag, L 77, om at forhøje aktieloftet synes vi da også vi gerne ville have set positivt på.
Men af de årsager, som fru Mariann Fischer Boel nævnte før, må Venstre desværre tage afstand.
Derfor skal jeg også slutte med at sige, at regeringen skal være meget velkommen til at fortryde denne her pakkeløsning, som ikke kan skilles ad.
Hvis man ønskede at dele den og frafaldt ønsket om at komme med øgede beskatningskrav, ville vi meget gerne gå konstruktivt ind i en drøftelse om både at fremskaffe risikovillig kapital til de små og mellemstore virksomheder og også til en forhøjelse af aktieloftet, men som det ser ud nu, så må vi sige nej til pakken.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-11-16:
Hr. Egil Møller må undskylde, at jeg glemte at tage det spørgsmål med.
Det er et overordentlig indviklet spørgsmål, for hr. Egil Møller må jo være opmærksom på, at hans forslag vil underminere den danske undtagelse i EU-Traktaten.
Det er jo sådan, at vi har en sommerhusundtagelse i Traktaten, og hvis vi fifler sommerhusbegrebet væk, har vi altså ikke længere nogen undtagelse.
Jeg tror, man skal tænke sig meget, meget godt om, før man gør det, også fra Dansk Folkepartis side, for jeg har ikke haft indtryk af, at Dansk Folkeparti ønsker, at det i almindelighed skal være Europa-Kommissionen, der skal bestemme, hvordan tingene skal være.
Jeg siger det bare for at gøre opmærksom på, at det, som hr. Egil Møller foreslår, er altså ikke noget, man lige gør med et snuptag.
Vi vil selvfølgelig gerne være med til at se på, om der kan være noget, der kan gøres smidigere til gavn for befolkningen, men vi vil altså ikke være med til underminere den danske undtagelse.
Egil Møller (DF), 2000-11-16:
Jeg fik ikke svar på mit spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen, om Enhedslisten vil være med til at skaffe flere boliger til veje, ved at man ændrer lovgivningen vedrørende brugsretten til sommerhuse, så man kan bebo dem året rundt.
, så hvis Enhedslisten ville være med til at ændre det forhold, så alle og enhver kunne disponere frit over deres fritidshus året rundt, kunne man jo løse en del af det boligproblem, som hr. Keld Albrechtsen ganske rigtigt påpeger.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-11-16:
Hvis vi havde nogle flere ældreboliger, ville adskillige ældre flytte fra deres store familiebolig eller parcelhus, som de stadig bor i, og over i ældreboliger, og så ville mange familieboliger blive ledige. Andre ældre bor i nogle boliger, som ikke er handicapvenlige, men de er billige.
De ville egne sig glimrende f.eks. til studerende, hvis vi igen fik bygget flere ældreboliger. Og derfor mener jeg, at vejen frem for at løse det problem, ville være at give kommunerne lettere mulighed for at bygge ældreboliger, og det kunne man gøre ved en ændring
af den procentvise fordeling af anskaffelsessummen for ældreboliger.
Det er klart, at det, som den radikale ordfører var inde på, vil blive en merudgift for staten, men nu er det jo en merudgift for kommunen.
Det er totalt set ikke noget, der gør det dyrere, og hvis man lægger ting ud til kommunen og samtidig ved de årlige forhandlinger med kommunerne lægger et stramt budget, kan man godt gøre, som regeringen siger, for så får de en ubegrænset låneadgang.
Men jeg har mødt mange kommunalbestyrelsesmedlemmer, som siger: Vi vil ikke gældsætte vores kommune.
Og så kan man spørge: Er det en rimelig politik, at vi fra Folketingets side ønsker, at der skal bygges flere ældreboliger?
Det siger
jo alle i Folketinget, men samtidig tvinger man altså kommunerne til at gældsætte sig.
Var det ikke rimeligere, når man har dette ønske om, at der skal bygges
flere ældreboliger, så selv at tage noget af ansvaret for det?
Det er det, Kristeligt Folkeparti gør med en sådan ændring af finansloven.
Vi skaber fuld finansiering til, at det offentlige kan yde en større del, som det også er nævnt her, ved at ændre låneprocenten fra 84 pct. til 91 pct. Det mener vi faktisk bør ske på ældreområdet for at få bygget flere ældreboliger, og det tror vi vil være til gavn for hele boligpolitikken i Danmark.
Men vi mener, at her går Enhedslisten for vidt.
Vi mener ikke, der er behov for et så stærkt indgreb, for hvis vi virkelig løser problemet på ældreområdet, får vi det flow på boligmarkedet, som jeg mener vi har brug for i øjeblikket.
Mariann Fischer Boel (V), 2000-11-16:
Og jeg forstår på skatteministeren, at vi forhandler de tre lovforslag som en pakke, og i den pakke indgår et løft af aktieinvesteringsloftet fra 50 til 70 pct., og alligevel står der i bemærkningerne til lovforslaget, at pakken er provenuneutral.
Så jeg takker for skatteministerens imødekommenhed med hensyn til provenuberegningerne.