Hans Christian Schmidt (V), 2003-05-12:
Der er stillet et par spørgsmål, og dem vil jeg selvfølgelig forsøge at svare på, men jeg vil indledningsvis godt sige, at jeg var ked af det sidste indlæg.
Jeg er ked af, at man benytter sådan en sprogbrug over for familier, og det her er jo familier, der alle sammen er under VVM-pligten, for ellers kan man slet ikke bruge anmeldeordningen, altså under 250 dyreenheder, og det ved fru Elsebeth Gerner Nielsen selvfølgelig.
Det er bare meget trist at høre for de mennesker, der er i klemme, måske unge familier, som skal i gang, at fru Elsebeth Gerner Nielsen på talerstolen står og kalder det en gyllekupon og lidt tipskupon og sådan noget.
Det var trist at høre, mest fordi det jo fortæller lidt om, hvilken mangel på indlevelsesevne man har over for de familier, som står i den situation.
Det rammer jo ikke de store landbrug, de er fuldstændig uberørt af anmeldeordningen, og det ved jeg at fru Elsebeth Gerner Nielsen ved, men jeg kan læse op af vejledningen, for det kan jo være gavnligt.
Der står jo her under anmeldeordningen, som den hedder: Anmeldeordningen kan ikke anvendes ved nyanlæg, udvidelse eller ændringer, der indebærer, at grænserne for obligatorisk VVM-pligt overskrides.
Så vi har altså med alle dem at gøre, som ligger under VVM, og derfor er det kedeligt at høre, at det skulle være de store svinefarme, som nu kan få lov efter anmeldeordningen.
Nej, de kører deres helt eget løb.
Det er de mennesker, der er under anmeldeordningsgrænsen, som kommer i klemme.
Jeg var ked af at høre den måde, det blev omtalt, med at de bare sidder derude og laver en kupon, og så må vi se, hvordan det går.
Sådan oplever jeg dem slet ikke, når jeg har været ude at besøge dem.
Med hensyn til hr. Jørn Jespersen så ved jeg, at hr. Jørn Jespersen ikke kunne drømme om at stå og diskutere sådan en, jeg tror også, han kaldte det en kupon, med mig, uden at han selvfølgelig også har kigget efter, hvad det er, så jeg ved, at det er kendt stof, men jeg siger det alligevel, for i vejledningen til anmeldeordningen står der også: Når amtet har modtaget anmeldelsen, vurderer amtet inden for maksimalt 10 arbejdsdage fra modtagelsen af anmeldelsen, om punkt 1: De afgivne oplysninger stemmer overens med de oplysninger, amtet selv har om de konkrete arealer.
Punkt 2: Den kumulative effekt af ændringen/udvidelsen ud fra viden om områdets sårbarhed.
Og punkt 3: Særlige forhold på de konkrete arealer, som ikke kan belyses i anmeldeordningen. Så står der endelig: Det anmeldte projekt kan tidligst påbegyndes 10 arbejdsdage efter, at den skriftlige anmeldelse er modtaget af amtet.
Det forudsætter også, at amtet ikke har meddelt anmelderen, at der er behov for en nærmere stillingtagen, det, man kalder screening.
Det vil sige, at den diskussion, vi har heroppe om, at amtet ikke har værktøjet, er fuldstændig forkert.
Jeg oplever, at det sådan set kan være ligegyldigt, hvad jeg siger her, for det bliver slet ikke hørt.
Man har sporet sig fuldstændig ind på et eller andet, og sådan skal det være, og ligegyldig hvad man kan komme med af faktuelle oplysninger, så er det bare sådan alligevel.
Så når jeg hører ordførere stå heroppe og sige, at amtet slet ingen muligheder har, og hvordan skal de gribe ind, så står der her nævnt helt nøjagtigt tre punkter, som amterne skal gøre, og desuden kan amterne meddele, at der skal være screening.
Det virker underligt, når vi diskuterer det her, for hvad er det for et mål, man forfølger?
Er der et eller andet, man gerne vil prøve at sprede?
Det har bare ikke noget med den anmeldeordning at gøre.
Jeg kan forstå, at man synes, det er morsomt at give dem alle mulige navne og karakterer for nærmest at latterliggøre de mennesker, der er i den situation, hvor de står og venter og håber på, at der snart kommer en afgørelse.
Det kalder man en tipskupon og sådan noget.
Men det er ikke rart for de mennesker, der måske er økonomisk afhængige af, at der kommer en afgørelse.
En afgørelse, der vel at mærke handler om, at man lever op til alle de 10 punkter, jeg skitserede her.
De 10 punkter bliver også lidt latterliggjort, selv om man, hvis man ville gå ind og læse dem, ville kunne se, at alle de ting, der bliver nævnt, netop er nogle, der skåner miljøet. Det sidste er et spørgsmål om, hvem der har høringspligt.
Jeg tror, det var fru Pernille Blach Hansen, der for ikke så længe siden sagde en masse om, hvem der nu ikke havde høringspligt længere.
Jeg skal gøre Miljø- og Planlægningsudvalgets medlemmer opmærksom på, at der er blevet stillet et spørgsmål, nr. 162, til ministeren.
Der står: Ministeren bedes oplyse, hvornår der er høringspligt ved screeningsager vedrørende udvidelse af landbrug, altså som det er i dag.
Gammelkendt stof, altså lovgivning, der har været gældende længe nu.
Der står: Planloven stiller ikke krav om høring af omkringboende, før der træffes afgørelse i screeningsager.
Det får man udlagt til, at det er noget helt nyt hokuspokus, der lige pludselig bliver besluttet.
Nej, det er det spørgsmål, jeg har svaret på her.
Der står også, at en pligt til forudgående høring dog kan følge af reglerne i forvaltningsloven.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at man nu skal have hele den her debat om noget, der skulle have forenklet det, og jeg håber stadig væk på, at parterne ikke har talt sig fra hinanden, så vi kan gå ind og lave en forenkling for de projekter, som er fuldstændig, skal vi sige, problemfri med hensyn til miljøet, således at de i hvert fald ikke behøver at skulle igennem så meget.
Hvor ville det have været befriende, hvis vi havde haft en debat i dag, hvor der var blevet sagt til ministeren, at der skulle et elvte punkt på, fordi der var et forhold, jeg havde overset, som vi skulle diskutere.
Men det er ikke tilfældet, det er simpelt hen en ordning, der ikke virker, siger man. Det kan vi jo diskutere længe, men nu tager jeg en debat med de parter, og så må jeg jo høre.
Jeg og de folk, der har siddet og arbejdet med det her, har bestræbt os på at gøre det så godt for miljøet som overhovedet muligt, og vi er indstillet på, at miljøet overhovedet ikke kan komme til at tabe på det her, det kan jeg bare sige.
Hvis det er tilfældet, så er det uinteressant for os.