runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2004-03-09:
Jeg synes, det er lidt interessant, at det her forslag til vedtagelse også omhandler uddannelser, og derfor bliver jeg nødt til at spørge Det Radikale Venstre og hr. Anders Samuelsen, om det er sådan, at Det Radikale Venstre faktisk ikke længere står ved et ønske om det udvidede AMU-koncept, et ønske om de ændringer, som vi har lavet på erhvervsuddannelserne?
Er det ikke sandt, at vi har et forlig? Så vil jeg spørge til hele det her forslag til vedtagelse, som indeholder en masse forskellige initiativer.
Jeg har forstået, at hr. Anders Samuelsen siger, at det selvfølgelig skal finansieres.
Nu var det lidt svært at få et svar fra den socialdemokratiske ordfører på, hvorledes det skal finansieres, om der er enighed blandt de fire partier, faktisk fem, som har fremsat forslaget til vedtagelse.
Så jeg vil spørge hr. Anders Samuelsen, om hr. Anders Samuelsen kan løfte sløret for, hvordan man sammen, alle fem partier, vil finansiere de her forslag.
Anders Samuelsen (RV), 2004-03-09:
Nej, jeg kan ikke engang bekræfte den påstand, som den konservative ordfører kommer med.
De tal, som jeg relaterer til, er de tal, som OECD har opgjort, og de dækker perioden december 2001 til december 2003.
Det er faktisk lige præcis lig med den periode, hvor Venstre og De Konservative har siddet på magten, og hvor de har formøblet nogle gode resultater, som den tidligere regering stod for.
Den logik, som den konservative ordfører benytter sig af, svarer jo til, at vi stadig væk er et par procent bedre, altså i arbejdsløshedsprocenten, end en række andre lande.
Betyder det så, at den konservative ordfører stadig væk vil være glad, når arbejdsløsheden er steget med 1 pct. eller 1½ pct. mere?
Hvor langt er man tilfreds, hvor fattige resultater kan man leve med som konservativ?
Vi synes som Radikale ikke, det er tilfredsstillende.
Vi vil gerne gøre noget ved det her, og det er det, vi beklager at denne her regering ikke vil.
Lars Barfoed (KF), 2004-03-09:
Selv om hr. Anders Samuelsen vist ikke rigtig kan lide at sige det så direkte, forstod jeg alligevel, at det i hvert fald ikke blev imødegået, og at hr. Anders Samuelsen er enig med mig i, at arbejdsløsheden er betydelig lavere i Danmark end i resten af Europa, at beskæftigelsen er højere i Danmark end i resten af Europa.
Det er jo i hvert fald et meget godt afsæt.
Kan hr. Anders Samuelsen så ikke også bekræfte, at de procenter, hr. Anders Samuelsen af gode grunde interesserer sig mest for, alene relaterer sig til væksten i 2003?
Anders Samuelsen (RV), 2004-03-09:
Det, som jeg konstaterede i min ordførertale, er, at denne regering håndterer den situation i verdensøkonomien, som vi har på nuværende tidspunkt, relativt dårligere end andre lande, faktisk markant dårligere end andre lande, og det er det faktum, som den konservative ordfører burde forholde sig til.
Det kan jo ikke nytte noget at sige, at man har overtaget trænersædet i en succesrig fodboldklub, nemlig fodboldklubben Danmark, hvor den tidligere træner og det tidligere hold leverede en førsteplads videre til den næste træner, men fordi man nu er nede og klarer sig på en femteplads, siger man, at man egentlig gør det relativt godt, for der er stadig væk masser af hold, der ligger længere nede.
Man skal da mindst leve op til det, som den tidligere regering var i stand til at præstere, og det er det, man ikke gør.
Det nytter ikke noget at sammenligne sig selv nedad i tabellen, når udgangspunktet var, at man var på en suveræn førsteplads.
Situationen er jo den, at den økonomi og den beskæftigelsesgrad, der blev leveret videre til den næste regering, nemlig til VK-regeringen, viste nogle fremragende tal.
Man har simpelt hen ikke formået at vedligeholde og helst forbedre tallene.
Man har forringet dem.
Lars Barfoed (KF), 2004-03-09:
Jeg vil da gerne spørge hr. Anders Samuelsen om det med arbejdsløshedsprocenter, som jo var en væsentlig del af hr. Anders Samuelsens tale.
Kan hr. Anders Samuelsen ikke bekræfte, at på trods af alt det, som nu blev gennemgået om væksten i arbejdsløsheden, som jo alt sammen koncentrerer sig om 2003, er det sådan, at Danmark har en arbejdsløshedsprocent på 6, at gennemsnittet i Europa er 8, og at der kun er tre lande i Europa, der har lavere arbejdsløshed end Danmark, og det er Irland, Østrig og Sverige?
Kunne vi ikke bare få det bekræftet og måske samtidig også, at gennemsnittet, når det gælder beskæftigelsesgraden i EU, er 64 pct., beskæftigelsen i Danmark er helt oppe på 76 pct.?
Ole Sohn (SF), 2004-03-09:
En skattereform er jo noget, som en række partier forhandler sig frem til og lægger forslag frem om.
Jeg er helt opmærksom på, at en ændring af topskattegrænsen, som SF i øvrigt også arbejder på, kan have en gavnlig effekt.
Det, der er det helt afgørende, når man laver en skattereform, er, at man får en social profil, så man undgår den situation, som vi er i i dag, hvor det er de dårligst stillede, som bliver brandskattet, mens det er de bedst stillede, som får de store skattelettelser.
Lars Barfoed (KF), 2004-03-09:
Jeg kan forstå, at man er enig i sigtet med sådan en skattereform, men at man har helt forskellige bud på, hvad den skal indeholde.
Hvis sådan et forslag nu blev vedtaget af et flertal her i Folketinget, altså at regeringen skulle fremsætte det, skal jeg så forstå det sådan - hvis man nu f.eks. fra regeringens side, det kunne jo være et udmærket forslag, foreslog en betragtelig nedsættelse af topskatten, for alle økonomer er jo stort set enige om, at det er det, der har den største beskæftigelseseffekt - at så ville det være i overensstemmelse med det, der står i vedtagelsen?
Ole Sohn (SF), 2004-03-09:
Jeg er utrolig glad for at få det spørgsmål, som det vistnok hedder lidt klicheagtigt, for det har været rejst til alle ordførerne.
For at sige det meget konkret: Partierne bag forslaget til vedtagelse har alle forslag til skattereform, som har det fælles sigte at nedbringe beskatningen af arbejdsindkomster med det formål at skabe øget beskæftigelse.
Naturligvis er der forskellige holdninger til, hvordan det skal gøres, men vi har det fælles sigte.
Så er det ikke et problem, så er det en udfordring, som vi selvfølgelig undervejs løser både op til valget og i givet fald efter ud fra den styrke, de enkelte partier nu har.
Men det, der er det fælles, er at få lavet en skattereform, som virker aktivt beskæftigelsesfremmende.
En af ideerne, som vi også har gode erfaringer med fra 1990'erne, er netop at investere i forskning og investere i udvikling, hvilket gør, at man tiltrækker nye virksomheder.
Jeg tror, at hr. Lars Barfoed, hvis han tænker lidt tilbage, faktisk vil erkende, at det var i 1990'erne - under den skrækkelige regering med dens endnu skrækkeligere støttepartier, at mange udenlandske virksomheder bosatte sig i Danmark, fordi vi havde et godt velfærdssystem, en god infrastruktur, ordentlige børnepasningsmuligheder osv., netop fordi vi krævede skatter op til investeringer i velfærdssamfundet.
Lars Barfoed (KF), 2004-03-09:
Jeg vil godt spørge hr. Ole Sohn, om hr. Ole Sohn har nogen forslag ud over øgede offentlige udgifter til at nedbringe arbejdsløsheden.
Jeg tænker på, at alle de forslag, vi hører, jo bygger på offentlig støtte, støtte til job osv.
Men det skal jo alt sammen finansieres, og hvordan finansieres det egentlig, når man tænker over det?
Det finansieres jo ved, at der er nogle virksomheder, der tjener nogle penge her i landet.
Men jeg har forstået det sådan, at den skattereform, som de fire partier i fællesskab nu lægger op til, skal betyde øgede skatter på erhvervslivet.
Er det ikke sådan, at hr. Ole Sohn også mener, at vi skal interessere os for at give erhvervslivet nogle bedre rammer, så de bedre kan klare sig i den internationale konkurrence, og at en øget beskatning af virksomhederne fører til det modsatte?
Ole Sohn (SF), 2004-03-09:
Jeg tror, at hr. Jens Vibjerg fuldstændig har misforstået den ordning.
Der er ikke nogen, som får at vide, at du er kasseret, og at du ikke kan bruges til noget.
Det var stillinger, der blev slået op, som man kunne søge.
Man kunne da vælge at søge et servicejob, eller man kunne lade være og sige: Jeg vil vente, til der kommer et job i det private.
Den mulighed var der.
Det er det, der er det fundamentalt forskellige fra den offentlige aktivering, som hr. Jens Vibjerg går ind for, nemlig at et servicejob er et fuldstændig ordinært job på lige fod med alle og til overenskomstmæssige vilkår.
Alle regler skal overholdes.
Det er fuldstændig normale vilkår.
Den enkelte bliver ansat på fuldstændig ordinære vilkår, så derfor er der ikke noget som helst særligt ved en servicejobordning, bortset fra at det er en direkte måde at sige på: Vi vil hellere sikre, at man får en bedre velfærd, frem for at vi giver folk arbejdsløshedsdagpenge eller tvinger dem ud i meningsløs aktivering.
Det er det, som hr. Jens Vibjerg og hans regering står for med den nuværende arbejdsmarkedspolitik.
Jens Vibjerg (V), 2004-03-09:
Er det ikke oplevelsen også fra sidste gang, at stort set alle de mennesker ville være kommet i job under alle omstændigheder?
Men det var mennesker, der stort set ville være kommet i job.
Synes hr. Ole Sohn så ikke, at det er ganske, ganske urimeligt at sige til folk, at når de når 50 år, er de ubrugelige på arbejdsmarkedet, og så kan man ikke løfte en opgave, uden at man skal have en stor check i baglommen til sin arbejdsgiver?
Jeg synes i hvert fald, at jeg ville blive meget pikeret over at skulle have den besked fra Folketinget, at med den alder, jeg har, er jeg ikke i stand til at gå ud og fylde en plads ud på arbejdsmarkedet; jeg er nødt til at have en stor check med i baglommen til min arbejdsgiver.
Ole Sohn (SF), 2004-03-09:
Nu vil jeg sige, at begrebet fiasko vel er meget misvisende i den her sammenhæng.
Der blev faktisk skabt 3.700 servicejob, så vidt jeg husker.
Hr. Jens Vibjerg har ret i, at det tog lang tid, inden det blev kørt ind, for det var en ny, aktiv måde at bruge pengene på frem for den meningsløse aktivering, som hr. Jens Vibjergs parti havde været medforfatter til gennem, jeg havde nær sagt årtier, i hvert fald gennem mange, mange år.
Så det skulle brydes først.
Derfor så man, at mod slutningen af perioden, inden VK-regeringen fik det ødelagt, kom der faktisk en markant stigning.
Alt andet lige: Hvert eneste servicejob, der bliver etableret, er en fordel for den enkelte, som får jobbet, og er en fordel for den kommune, som får forbedret velfærden, og det er en fordel for finansministeren, som sparer på dagpengekontoen.
Jens Vibjerg (V), 2004-03-09:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Sohn: Er det korrekt, at sidste gang vi havde servicejobbene, var det en eklatant fiasko?
Er det ikke korrekt?
Marianne Jelved (RV), 2004-03-09:
Regeringen har altså skabt et nybrud for borgerne ved at lave
et skattestop.
Dette skattestop har som konsekvens, at regeringen har låst sig fuldstændig fast og nærmest er handlingslammet i forhold til de udfordringer, vi står over for.
Det rammer, så vidt jeg ved, også borgerne, og Danmark har, uanset hvordan ministeren bruger tallene, en stærkt stigende ledighed.
Og ministeren kan ikke anvise en egentlig strukturændring, som kunne forandre de her ting, fordi skattestoppet er låst fuldstændig fast.
Er det til gavn for borgerne, at der ikke kan ændres for at skabe en helt anden kultur, så vi får en stigende beskæftigelse igen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-03-09:
Jeg synes da, det er fint, hvis hr. Kamal Qureshi vil udarbejde en støtteerklæring til regeringsgrundlaget og på den måde bakke op om den målsætning, som regeringen altså har kæmpet for en årrække.
Det synes jeg er fint.
Der findes jo ikke copyright i politik.
Politik går jo grundlæggende ud på at få andre til at mene det samme som én selv.
Derfor glæder jeg mig da over, at SF og hr. Kamal Qureshi nu har indtaget regeringens synspunkt i den her sag.
Det glæder jeg mig over.
Det giver bare ikke nogen mening at vedtage et beslutningsforslag med det indhold, der ligger her, fordi regeringen allerede med det pres, vi lagde på overenskomstens parter forud for overenskomstforhandlingerne i foråret 2002 mellem PLO og sygesikringen har sikret det her resultat med den moderation, som jeg har gjort rede for.
Regeringen havde i den situation, hvor parterne leverede det resultat tilbage, valget mellem, om vi skulle godkende overenskomsten, eller om vi skulle lade overenskomsten falde på, at lægerne havde en ret til at sige nej tak til en patient, der boede mere end 15 km væk.
Jeg var ikke tilfreds med den moderation, men jeg valgte alligevel at godkende overenskomsten.
Jeg syntes, det var lidt meget at kaste hele lægeområdet ud i usikkerhed alene på det spørgsmål.
Så har vi tilkendegivet over for både læger og sygesikring, at vi følger det her område ganske nøje.
Hvis der er patienter, der kommer i klemme i forhold til denne her 15-km-regel, vil vi følge op på det.
Sådan en patient har jeg ikke mødt endnu.
Jeg kan forstå, at hr. Kamal Qureshi har mødt en stribe, og jeg glæder mig rigtig meget til at få kopier af den korrespondance, som dokumenterer, at der er en række patienter af kød og blod, som er kommet i klemme.
Det er nemlig et materiale, som jeg godt kan bruge til at forfølge denne sag, som ikke er ny for mig.
Marianne Jelved (RV), 2004-03-09:
Regeringen har altså skabt et nybrud for borgerne ved at lave
et skattestop.
Dette skattestop har som konsekvens, at regeringen har låst sig fuldstændig fast og nærmest er handlingslammet i forhold til de udfordringer, vi står over for.
Det rammer, så vidt jeg ved, også borgerne, og Danmark har, uanset hvordan ministeren bruger tallene, en stærk stigende ledighed.
Line Barfod (EL), 2004-03-09:
Jeg skal meddele fra De Radikale, der ikke kan være til stede, at de synes, det er et sympatisk forslag, og så skal jeg sige fra Enhedslistens side, at vi også synes, det er en god intention at arbejde for et reelt frit valg, men som flere andre ordførere har vi også nogle ting, vi gerne vil have afklaret under udvalgsarbejdet, specielt om hjemmebesøg.
Hvordan sikres det, at patienten kan få hjemmebesøg, også når den pågældende skal indlægges på sygehus, hvor man normalt gerne vil have, at patienten først er blevet tilset af den læge, der træffer afgørelsen om indlæggelsen?
Hvordan kan vi sikre det, hvis der er meget langt mellem patient og læge?
Her er der nogle praktiske problemer, vi gerne vil have afklaret nærmere, og vi vil også godt se på økonomien i forslaget.
Nu er det jo nok ikke noget, der vil blive anvendt i særlig mange tilfælde - det forstår jeg også på forslagsstillerne - men derfor er det jo alligevel væsentligt at se på det.
Så synes vi ellers, at med hensyn til de praktiserende læger er det væsentligt at se på hele spørgsmålet om sundhedscentre, som vi jo også har diskuteret tidligere her i Folketingssalen.
Hvordan får vi udvidet og udviklet tilbuddene om sundhedsydelser tæt på befolkningen?
Hvordan får vi udviklet tilbud om, at man kan opsøge både en læge og nogle andre sundhedsfaglige personer?
Skal vi eventuelt, som man har gjort i nogle lande, lave forsøg med sundhedscentre i indkøbscentre, hvor man kan gå ind og blive undersøgt?
Eller hvad kunne man ellers forestille sig for at få bedre tilbud i sundhedsvæsenet?
Vi er som sagt positivt indstillet, men vi har en række spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-03-09:
Den praktiserende læge er borgerens absolut vigtigste kontakt med sundhedsvæsenet.
Hun eller han er så at sige døren til sundhedsvæsenet og en meget vigtig og central person
, når det gælder om at give den enkelte borger tryghed i spørgsmål om sundhed og sygdom, og derfor er det selvfølgelig også helt afgørende at have en praktiserende læge, som man har tillid til og kan tale med - en, der forstår en, og som man selv forstår.
Derfor er frit valg af praktiserende læge grundlæggende et godt princip.
Som det allerede er nævnt adskillige gange, fastsættes vilkårene for disse ting i overenskomster mellem Sygesikringens Forhandlingsudvalg og Praktiserende Lægers Organisation, og den seneste overenskomst mellem lægerne og sygesikringen, der trådte i kraft den 1. april sidste år, førte til et langt friere lægevalg.
Faktisk er vi tæt på at kunne sige, at der i virkelighedens verden er frit lægevalg, idet det eneste, der forhindrer det helt frie valg, er den situation, hvor lægen siger nej til at tage en patient.
Der kan altså umuligt være mange, der støder på nogen barrierer her.
Det Konservative Folkeparti mener, at lægerne og sygesikringen har fundet en løsning, som er fuldt tilfredsstillende, og vi kan derfor ikke stemme for forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2004-03-09:
Nej, men det er også derfor, vi siger, at vi er positive over for intentionerne.
Vi mener bare, at det er et overenskomstspørgsmål, som skal forhandles på plads.
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Grunden til, at jeg spurgte, er, at det er vel ikke et argument for ikke at støtte forslaget.
Jeg er enig i fru Birthe Skaarups betragtninger om forholdet mellem læge og patient, men det, vi lægger op til her, er jo noget, som især pendlere kan gøre brug af.
De tager måske hjemmefra klokken 7 om morgenen og kommer først hjem, efter at lægen i deres nærområde har lukket sin praksis.
De kan gøre brug af ordningen, og læge-patient-forholdet gør forslaget jo hverken bedre eller ringere.
Birthe Skaarup (DF), 2004-03-09:
Det kan jeg kun sige nej til.
Det er aldrig godt at tvinge en læge til at være praktiserende læge for en patient, det vil der aldrig komme noget godt ud af, hvad enten lægen bor 5 km
eller 15 km fra patientens bopæl
Kamal Qureshi (SF), 2004-03-09:
Fru Birthe Skaarup nævnte den problemstilling, at hvis en læge ikke vil have den pågældende patient, giver forslaget patienten ret til at sige: Jamen det er min ret at vælge læge.
Men den problemstilling gør sig vel også gældende uafhængigt af, hvorvidt det er en person, der bor tæt på lægen.
Hvis en patient bor inden for 15-kilometers-grænsen og lægen ikke ønsker den pågældende som patient,
er det vel den samme problemstilling, der gør sig gældende, som hvis der er tale om en patient, der bor lige på den anden side af 15-kilometers-grænsen. Kan fru Birthe Skaarup ikke give mig ret i, at i modsætning til læge-patient-forholdet er kilometergrænserne vel ikke noget problem?
Forholdet mellem læge og patient kan jo være både godt og dårligt uafhængigt af, om det er en patient, der bor tæt på lægen, eller en patient, der bor langt væk.
Birthe Skaarup (DF), 2004-03-09:
Frit valg af praktiserende læge uafhængigt af afstanden mellem patientens bopæl og lægens praksis er et forslag, som Dansk Folkeparti ser positivt på
, idet vore egne amtsrådsmedlemmer tidligere har slået til lyd for en lignende ordning, dengang det gjaldt 10-kilometers-grænsen. Nu er der sket nogle ændringer, og der er allerede, som forslagsstillerne gør opmærksom på i bemærkningerne, sket en opblødning.
Med landsoverenskomsten af 1. april 2003 mellem sygesikringen og de praktiserende lægers organisation fik borgerne faktisk mulighed for at skifte læge, hvis de ønsker det.
Man kan vælge en læge inden for en afstand af 15 km, dog kun 5 km i Københavns, Frederiksberg, Tårnby og Dragør Kommuner, og man kan vælge en læge med praksis mere end 15 km fra bopælen, såfremt den pågældende læge siger god herfor.
Spørgsmålet, der står tilbage, er, hvad der kan gøres, når en læge ikke vil give denne accept.
Dansk Folkeparti mener, at der aldrig kommer noget godt ud af at tvinge en læge til at skulle påtage sig at være praktiserende læge for en borger.
Som sagt bryder vi os ikke om tvangsforanstaltninger, men vi vil være positive og foreslå, at det bliver undersøgt, om der kan lempes endnu mere på området, så frit valg-ordningen kan føres yderligere ud i livet, dog uden tvangsmæssige foranstaltninger.
Men det er altså noget, der skal overenskomstforhandles, og det er det, vi lægger op til, når vi siger, at vi er positive over for intentionerne i forslaget.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-09:
... som siger, at det ikke er noget problem, men det er da klart, at skulle det være et problem, vil vi gerne se på, hvor stort det er.
Tove Videbæk (KD), 2004-03-09:
Umiddelbart lyder det forjættende med totalt frit lægevalg uafhængigt af afstanden mellem patientens bopæl og lægens praksis, og vi synes også, det er et meget godt forslag, men der er også nogle forhold, der gør, at vi måske ikke er helt med på ideen, som den er beskrevet.
Den nuværende ordning, der trådte i kraft den 1. april 2003,
går ud på, at man frit kan vælge læge, når man ønsker det, og at man kan vælge praktiserende læge inden for en afstand af 15 km - dog kortere afstand nogle steder - såfremt lægen giver sin accept af det, og det synes vi er en rigtig god ordning.
Forslagsstillerne synes ikke, at det frie lægevalg skal være afhængigt af lægens accept, men vi tror altså ikke, at man vil ønske at have en læge, som ikke ønsker en som patient, og derfor synes vi også, det er helt logisk, at lægen skal acceptere valget.
Hvis B 116 blev vedtaget, kunne man forestille sig nogle ekstreme tilfælde, hvor der kunne være 50 eller endnu flere kilometer til lægen, og vi synes naturligvis, det er helt rimeligt, at en læge skal spørges, om han eller hun kan acceptere at have sine patienter spredt ud over et så stort område.
Hvis beslutningsforslaget blev vedtaget, som det ligger nu, kunne det yderligere blive et problem, hvis alle, der arbejder i storbyerne, ville vælge læger her, for så ville de mindre byer og landområder blive tømt for praktiserende læger.
Det er slemt nok, som det er i øjeblikket, når det drejer sig om at få praktiserende læger i yderområderne, så jeg mener bestemt ikke, vi skal forværre den udvikling ved at vedtage beslutningsforslaget.
Vi synes, der er meget godt i det, og vi vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet, men umiddelbart kan vi ikke støtte forslaget.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2004-03-09:
Hr. Qureshi siger, at det da må være op til den enkelte, om man ønsker et hjemmebesøg af den praktiserende læge.
Men jeg vil kun sige til hr. Qureshi, at hvis man ønsker at bibeholde sin praktiserende læge, selv om man flytter 15 km væk, må grunden vel bl.a. være, at hvis man er så dårlig, at man ikke selv kan komme til den praktiserende læge, er det præcis den læge, man har stor tillid til, man ønsker skal undersøge en, selv om man altid kan tilkalde lægevagten.
Derfor er netop det problem ikke så relevant, i hvert fald ikke sådan som jeg ser det.
Så vil jeg sige, at med hensyn til antallet af patienter
er det da fuldstændig rigtigt, at hvis der er enkelte patienter, som føler, det er utrolig vigtigt for dem, at de kan beholde deres praktiserende læge, skal de da også have det frie valg, og det er vi også positive over for.
Men når jeg hører hr. Qureshi sige, at der er mange klager, vil jeg godt spørge ministeren, hvor stort problemet er.
Jeg har talt med praktiserende læger, ...
Jeg vil sige til det første spørgsmål om, at patienten kan benytte sig af vagtlægeordningen, såfremt han eller hun ønsker et hjemmebesøg og bor over 15 km fra lægens praksis: Jeg mener faktisk, at det er tillidsforholdet mellem den praktiserende læge og patienten, der er grunden til, at man ønsker, at det er ens egen læge, der skal tilse en, og derfor harmonerer det jo ikke helt med, at man bare kan vælge vagtlægeordningen, hvis der er tale om hjemmebesøg, i stedet for at møde op i lægens praksis.
Nummer to spørgsmål gik på, om Socialdemokratiet og jeg som ordfører mener, det er vigtigt, at der er en tilknytning, især hvis der er tale om kronisk syge: Jo, og det er faktisk også derfor, vi er meget positive over for beslutningsforslaget.
En patient, der er kronisk syg, kan netop have stor tillid til sin egen praktiserende læge, men af mange forskellige grunde - det kan være flytning til handicapbolig eller andet - har den pågældende måttet flytte 15 km væk ...