runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2003-11-20:
Det, vi står over for i nutiden, er som bekendt en islamisme, der er aggressiv og terroristisk over for Vesten, og Irak er i den forbindelse et led af islamismen.
Jeg står her med et ritzautelegram fra den 16. november, hvor der står, at The Weekly Standard, et amerikansk nyhedsmagasin, beretter om forbindelsen, der var imellem bin Laden og Saddam Hussein, og det er jo indlysende for enhver, at den støtte, som Saddam Hussein nu også modtager fra den islamiske verden, hænger sammen med, at der netop er en sammenhæng mellem det, jeg kalder den terroristiske islamisme, og islam.
Det synes jeg overhovedet ikke der er grund til at spilde tid på.
Man kan jo blot spørge hr. Villy Søvndal, om han f.eks. ved, hvordan muslimer verden over reagerede på terrorangrebet den 11. september, og hvordan man altså også nu fra de samme kredse reagerer på krigen i Irak. Så spørger hr. Villy Søvndal videre om terrortruslen.
Terrortruslen er blevet mindre, fordi den vestlige verden har vist sig at kunne reagere på den terrorisme, der truer os.
Det er klart, at nedkæmpelsen af terrorismen ikke er noget, der sker i en håndevending, det sker formentlig aldrig fuldstændigt, men det, at den vestlige verden har vist, at man har styrke til at svare igen, at den forsvarskrig, man nu udkæmper, er man også i stand til at kæmpe, det er for os en stor fordel, og det er på længere sigt en stor sikkerhed for os.
Så stiller hr. Søren Søndergaard en række spørgsmål om kvinderne i Irak.
Jeg må indrømme, at det er et emne, jeg
måske ikke har beskæftiget mig allermest med, men jeg talte dog forleden med en iraker, der sagde, at forholdene er blevet meget, meget bedre.
Han havde et kontor i Bagdad og sad på mit kontor og sagde: Situationen er blevet meget, meget bedre, end den var, og det er kun i journalisternes fremstilling, at det er så forfærdeligt.
Der er bestemte steder i Irak, hvor situationen er kaotisk, men de allerfleste steder er der faktisk et ualmindelig godt forhold mellem amerikanerne - besættelsesstyrkerne, som de bliver kaldt - og irakerne.
Så vil jeg lige sige til allersidst - jeg kan ikke rigtig nå det der med islamisk vækkelse - til hr. Søren Søndergaard, der spørger: Hvad med folkeretten?
Det er fuldstændig rigtigt, at jeg siger, at der kan være situationer, hvor man for folkerettens skyld må handle imod folkeretten.
i 1930'erne.
Det havde været et forsvar for den folkeret, Hitler brød.
Det skulle dog ikke være vanskeligt at finde ud af.
Jeg tror, at selv hr. Søvndal med hans berømte analytiske evner ville kunne finde ud af det.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-20:
Jeg vil godt have hr. Søren Krarup til at fortælle os lidt om kvindernes situation i Irak, efter at de jo angiveligt er blevet befriet fra det her islamiske styre. Kan hr. Søren Krarup bekræfte, at i store dele af Irak er det sådan, at pigebørn er holdt op med at gå i skole, fordi de ikke kan gå uden for døren uden at være i følge med en mand, fordi de bliver overfaldet af lige præcis reaktionære islamiske fundamentalister, som nu har fået frit spil efter den såkaldte befrielse?
Kan hr. Søren Krarup bekræfte det?
Kan hr. Søren Krarup i øvrigt også bekræfte, at der er
en islamisk vækkelse i gang i Irak, som ikke var til stede før?
Kan hr. Søren Krarup bekræfte det?
Jeg vil så bare til sidst spørge hr. Søren Krarup: Med den stærke tale, som hr. Søren Krarup havde, klare synspunkter, hvordan kan hr. Søren Krarup så skrive under på, at det er afgørende vigtigt, at militære indsatser sker i overensstemmelse med folkeretten, når hr. Søren Krarup gav en række eksempler på situationer, hvor det var helt nødvendigt at overtræde folkeretten af hensyn til at gøre det, der var nødvendigt og rigtigt?
Jeg synes ikke, hr. Troels Lund Poulsen skal undskylde, at han bruger, havde jeg nær sagt, talepapir fra Pentagon.
Det er da helt fair.
Det kan enhver jo vælge.
Andre vælger jo også, hvem de vil have til at skrive deres talepapirer.
Men det eneste, jeg synes, hr. Troels Lund Poulsen måske skulle overveje, var, om det ikke er lidt farligt helt at deponere sin tankevirksomhed hos andre, for man risikerer jo, at de skifter mening, og så står man så underligt og flyver ude i den tomme luft.
Jeg tænker på det møde, der blev holdt i forgårs, som blev refereret i The Guardian, jeg tror i dag eller i går, hvor hr. Troels Lund Poulsens ven Richard Perle fra Pentagon, rådgiveren, i en tale sagde: I think in this case international law stood in the way of doing the right thing.
Eller på dansk: Jeg tror, at i denne her sag, altså Iraksagen, stod international lovgivning i vejen for at gøre det, der var rigtigt.
Det er Richard Perle, der har sagt det.
Det er en af taleskriverne, som hr. Troels Lund Poulsen normalt læner sig meget op ad.
Er det ikke et problem, at nu begynder de folk, som man har hældet sit hoved til, at sige, at det, man har gjort, er i modsætning til international lov?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det er jo en kendt sag, at hadet kan gøre så blind, at man helt mister den analytiske evne.
Og det var vel det, der skete for hr. Søren Krarup lige nu.
Jeg forstod på hr. Søren Krarups tale, at Irakkrigen skulle være et selvforsvar mod islamisk terrorisme.
Jeg tror godt, jeg vil have hr. Søren Krarup til at uddybe, hvad Irak var for et samfund.
Var det efter hr. Søren Krarups opfattelse under Saddam Hussein et islamisk samfund præget af islamisk fundamentalisme?
For så er der noget, jeg helt har misforstået.
Og så vil jeg gerne belæres om det, for jeg troede egentlig, det var et verdsligt styre - det var slemt
nok, det er slet ikke det - men mener hr. Søren Krarup virkelig, at det var et islamisk, religiøst dirigeret samfund?
Det er det ene spørgsmål, jeg har.
Det andet spørgsmål: Synes hr. Søren Krarup så, at aktionen er lykkedes på den måde, at terrortruslen er blevet mindre siden marts måned, hvor hr. Søren Krarup jo har været med til at føre korskampen videre?
Er det lykkedes?
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg takker for de mange tilbud, men jeg må sige til hr. Villy Søvndal, hr. Søren Søndergaard og hr. Jann Sjursen
, at jeg ikke synes, de tilbud gør livet nemmere.
Det begynder jo at blive vanskeligt at tage stilling til, hvilket tilbud man
skal tage imod her.
Jeg vil så bare sige, at vi stadig væk har den opfattelse, som der også står i andet afsnit, at dansk deltagelse i militære indsatser skal finde sted i overensstemmelse med folkeretten.
Forespørgslen, som SF og Enhedslisten har stillet, handler jo altså om Irakerfaringerne, og der kan man jo rolig sige, at erfaringen jo var, at det ikke var i overensstemmelse med folkeretten efter vores opfattelse og efter det store flertal af landes opfattelse, og på baggrund af de erfaringer vil jeg bare sige, at så er det meget, meget vigtigt at slå fast, at fremtidige militære indsatser rundtomkring i verden, hvor Danmark deltager, skal finde sted i overensstemmelse med folkeretten.
Det er meget, meget vigtigt for Socialdemokratiet at få slået det fast, fordi det ikke var i overensstemmelse med folkeretten, det, der foregik i marts måned, da man besluttede at deltage i krigen.
Forespørgslen handler altså om erfaringerne på baggrund af krigsbeslutningen.
Om man kan drage nogle erfaringer?
Og hvad er erfaring nummer et?
Det er, som der står i andet afsnit, at fremtidige beslutninger skal være i overensstemmelse med folkeretten.
Hvorfor tror man, det optræder i en vedtagelse i Folketinget?
Det er netop, fordi det er vigtigt at få slået det her princip fast, fordi det blev brudt tilbage i marts måned.
Så jeg håber stadig væk, og jeg beder inderligt til og giver de tre partier et godt tilbud - også for at gøre livet nemmere - om at stemme for den her vedtagelse.
Det synes jeg ville være stort, og så ville vi komme et stort skridt fremad.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det er for at gøre livet endnu lettere for hr. Jeppe Kofod, og man kan jo godt have en fornemmelse af, at det kan være nødvendigt.
Nu er der Kristendemokraternes tilbud, der er hr. Søren Søndergaards tilbud, og jeg vil godt komme med et tredje, nemlig en udvidelse af indledningen
Nu har hr. Jeppe Kofod tre valgmuligheder, der alle tre sikrer, at hr. Kofods principielle synspunkt, nemlig at det, der skete, var et brud på folkeretten, bliver gentaget i forskellig form.
Det er jo meget in for tiden også i statsministerens parti at have valgmuligheder og frit valg og sådan noget, og derfor synes jeg egentlig, hr. Jeppe Kofod står med den unikke chance, at han nu på tre måder kan få udtrykt det synspunkt, han har haft lidt svært ved at få udtrykt skriftligt i forslaget til vedtagelse.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-20:
Jeg vil gøre det endnu mere enkelt for hr. Jeppe Kofod.
I andet afsnit står der: »Folketinget lægger afgørende vægt på, at dansk deltagelse i militære indsatser finder sted i overensstemmelse med folkeretten«.
Og så tilføjer vi simpelt hen: - modsat Danmarks deltagelse i krigen mod Irak i marts 2003.
Så derfor er det enkle spørgsmål: Kan hr. Jeppe Kofod og Socialdemokratiet tilslutte sig en sådan tilføjelse?
Jann Sjursen (KD), 2003-11-20:
Jeg er helt enig med hr. Jeppe Kofod i, at det gælder om at gøre en forskel også i politik, og det gælder om, at de holdninger, man giver udtryk for, faktisk også bliver efterfulgt af handling.
Og derfor hjælper det jo ikke ret meget, at hr. Jeppe Kofod står og siger alle de rigtige ting i sin ordførertale, for det gjorde han set med Kristendemokraternes øjne, og så efterfølgende tilslutter sig et forslag til vedtagelse, som dækker over det brud på folkeretten, som beslutningen i Folketinget her i marts måned var.
Derfor burde hr. Jeppe Kofod og Socialdemokraterne have formuleret et andet forslag, som bl.a. gav udtryk for det klare standpunkt, at det danske bidrag til krigen mod Irak var uden et klart FN-mandat.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg synes, det er interessant med både SF, Enhedslisten og Kristendemokraterne, der nu begynder at så tvivl om, at vi skal basere vores udenrigspolitik og vores beslutning om militær deltagelse på folkeretten.
Der står jo ikke i pinden, at det, der skete tilbage i marts måned i år, var berettiget.
Det står der faktisk ikke.
Og jeg vil gerne bede både hr. Søren Søndergaard, hr. Villy Søvndal og hr. Jann Sjursen komme herop og fortælle, hvor der står i pind to, at den beslutning, der blev truffet i marts måned, var i overensstemmelse med folkeretten.
Det står der bare ikke.
Tværtimod står der, at vi lægger afgørende vægt på, at militære indsatser skal finde sted i overensstemmelse med folkeretten.
Jeg vil også gerne høre, og det kan godt være, at det bare er mig, men hvor mange uafhængige folkeretseksperter er enige med regeringen i, at det, der foregik i marts måned, var i overensstemmelse med folkeretten?
Det er en generel opfattelse.
Det kan godt være, at der er en dansk regering, der tænker noget andet, fordi det lyder smart, at det er i overensstemmelse med folkeretten, men det var det jo ikke.
Jeg synes egentlig, at hvis både SF, Enhedslisten og Kristendemokraterne vil gøre en forskel her, er det vigtigt, at man støtter det her forslag, for så har man noget at binde regeringen op på.
Jeg vil også gerne spørge de tre partier, om de vil stemme imod det her forslag til vedtagelse.
Er det sådan, at de vil stemme imod, at vi skal basere vores militære deltagelse på folkeretten? Der ligger jo ikke i det, at det er regeringens og Venstres tolkning af folkeretten.
Der står folkeretten.
Så jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at vi får en debat, hvor vi måske kunne få den her indrømmelse fra regeringen, og så vælger en del af oppositionen blot at sige, at det er ligegyldigt, at der står noget med folkeretten.
Det er ikke ligegyldigt.
Det er vigtigt, at Folketinget vedtager det her, og det er vigtigt, at man stemmer for, og jeg håber også, at de tre partier stemmer for det her forslag til vedtagelse.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Hvis nogen er i tvivl om, hvad konsekvensen af den her vedtagelse er, så behøver man kun at se ned på statsministeren.
For første gang i rigtig mange dage ser statsministeren glad ud.
Og det er jo et tegn på, at sjældent har nogen givet så stor en foræring i en situation, der er ubekvem for alle andre statsledere.
I Danmark havde man partier, Socialdemokratiet, De Radikale, som var imod krigen, som i dag har lavet en stærk argumentation imod det folkeretlige brud, der skete i sin tid, og så ender det med, at man laver en vedtagelse, der er så bred, at man skal have meget vide bukser, for at de ikke revner.
Jeg er ikke sikker på, at hr. Kofod har så vide bukser, men det kan vi jo afgøre senere.
Statsministeren vil formentlig gå op til sidst i debatten i dag og bekræfte, at regeringen anser, at de holdt sig helt inden for folkeretten, og derfor giver den her vedtagelse ikke nogen som helst problemer i forhold til at agere igen, som statsministeren gjorde sidst, han sendte Danmark i krig.
Derfor ser han så glad ud.
Jann Sjursen (KD), 2003-11-20:
Jeg vil godt vende tilbage til forslaget til vedtagelse og specielt den del af vedtagelsesforslaget, der går ud på, at Folketinget lægger afgørende vægt på, at dansk deltagelse i militære indsatser finder sted i overensstemmelse med folkeretten, og blot have hr. Troels Lund Poulsen til klart at give udtryk for, for han sprang let hen over det også i den her omgang, at den formulering dækker altså efter Venstres opfattelse ikke bare situationen Kosovo 1998, men altså også situationen i forbindelse med Folketingets stillingtagen i marts måned i år til den danske krigsindsats.
Jeg synes også, det er meget interessant for den fortsatte debat og for, hvordan vi skal forstå de forskellige partiers stillingtagen til det her forslag til vedtagelse, hvis det virkelig er Venstres opfattelse, at den her formulering betyder, at man kan gå i krig mod ikke bare Irak, men altså på det grundlag, som man rent faktisk gjorde, fordi Venstre har den opfattelse, at det er i fuldstændig overensstemmelse med folkeretten.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Til hr. Jeppe Kofod, som jeg desværre ikke tror, jeg bibringer meget klarhed ved at svare det samme, men jeg prøver igen for tredje gang.
Der var jo møder i FN's Sikkerhedsråd, hvor man »considered«, eller hvor man overvejede, hvad det her skulle føre til.
Og som jeg også sagde tidligere, var der jo forskellige opfattelser af, hvad man så skulle gøre.
Det var en politisk vurdering fra dem, der så valgte at befri det irakiske folk og afvæbne Saddam Hussein, af, at det var det rigtige at gøre.
Det forstår jeg at nogle lande er imod.
Jeg forstår også, at Socialdemokratiet var imod, og jeg synes, det er helt fair at være imod det, men beslutningen blev jo truffet, for hvor lang tid skulle man blive ved med at vente?
Det er samtidig også et svar til hr. Morten Helveg Petersen.
Når man har krævet et omgående og betingelsesløst samarbejde, hvor lang tid skal man så blive ved med at finde sig i, at der ikke kommer et omgående og betingelsesløst samarbejde?
Efter min opfattelse nytter det ikke noget at blive ved med at sige: Nå, men vi må give yderligere tid.
Det nytter ikke, når den anden vigtige forudsætning, at der er et omgående og betingelsesløst samarbejde, ikke er der.
Det synes jeg er et meget stort problem, og det var derfor, man blev nødt til at træffe en beslutning.
Derfor er der overhovedet ikke nogen problemer i den pind, der står i den her vedtagelse.
Så igen til hr. Villy Søvndal blot for en god ordens skyld: Jeg er ikke fodret med oplysninger fra hverken Pentagon eller State Department.
Jeg kan godt læse mine egne ting selv.
Men jeg synes blot, det er vigtigt at slå meget fast, at det, der er sket, jo er en befrielse af det irakiske folk.
Det er der, vi er uenige.
Hr. Villy Søvndal mener, det er en besættelse.
Jeg mener, det er en befrielse af det irakiske folk, at vi nu er i en situation, hvor der bliver bedre adgang til sundhed, bedre adgang til uddannelse, en fri presse, et demokratisk samfund.
Jeg forstår godt, at man kan have en holdning som den, hr. Villy Søvndal har, at det ikke er en befrielse, men en besættelse, men deri må jeg bare være uenig, når jeg ser på, hvad jeg opfatter som en befrielse.
Gitte Seeberg (KF), 2003-11-20:
Jamen jeg kan gøre det kort.
Det må så betyde, at SF støtter det beslutningsforslag, som skal førstebehandles her i morgen, hvor der er et helt klart FN-mandat.
Det tror jeg selv ikke SF kan være uenig i.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Hr. Troels Lund Poulsen henviser til Blix og våbeninspektørernes afrapportering den 7. marts.
Den kan jeg sagtens huske.
Jeg kan huske hovedkonklusionerne sådan, at de på den ene side peger på, at afrapporteringen skrider fremad, og at der er større vilje til samarbejde, men så siger de, at der dog stadig er mangler i det irakiske styres villighed til at samarbejde.
Men det er jo slet ikke det afgørende, vil jeg sige til hr. Troels Lund Poulsen.
Det afgørende er, at Blix på det tidspunkt, og det vil jeg egentlig bede hr. Troels Lund Poulsen om at bekræfte, beder om mere tid. Er følgende citat korrekt, altså at Blix siger: Jeg har brug for ikke år, ikke uger, jeg har brug for nogle flere måneder for at kunne afslutte våbeninspektørernes arbejde?
Nu kan jeg se, at hr. Troels Lund Poulsen ikke hører efter, men vil hr. Troels Lund Poulsen ikke godt bekræfte, at det var det, Blix bad om.
Så kan man da ikke tage Blix' ønske
om mere tid til indtægt for, at man ikke ønskede mere tid.
Det er jo fuldstændig absurd.
Det er jo hitoriefordrejning.
Til fru Gitte Seeberg vil jeg sige, at det afgørende for os havde været, at våbeninspektørerne fik lov til det, de bad om, nemlig at afslutte deres arbejde.
Hvis de så havde konstateret, at der ikke var masseødelæggelsesvåben i modsætning til regeringens argumenter, at der ikke var terrorforbindelser, så ville vores bestræbelser være gået ud på at sikre en måde at fjerne Saddam Hussein på, der ikke gjorde, at den irakiske befolkning skulle betale den pris, den irakiske befolkning i dag betaler.
Gitte Seeberg (KF), 2003-11-20:
Det står selvfølgelig en frit for, hvad man vil.
Jeg beder sådan set bare om et svar på mit spørgsmål, nemlig om man kunne have forventet SF's opbakning til en militær aktion, hvis der havde foreligget en ny beslutning i Sikkerhedsrådet.
Det svarede hr. Villy Søvndal ikke på, men derimod svarede han på alt muligt andet: at hvis nu våbeninspektørerne havde været der længere.
Men så lad os forudsætte, at våbeninspektørerne havde været der 2 måneder længere, og der var kommet en ny beslutning, havde vi så haft SF med i morgen, ja, også tilbage i marts måned, da vi skulle træffe de meget vanskelige beslutninger her i Folketinget?
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Jeg står her med rapporten fra Hans Blix fra den 7. marts, og er det ikke korrekt, vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at Hans Blix meget klart kundgør i den her rapport, at der ikke er et øjeblikkeligt samarbejde fra den irakiske regerings side med FN's våbeninspektører?
Derfor er det jo ikke korrekt, når hr. Villy Søvndal herfra står og siger, at der var brug for mere tid, for hvad nytter mere tid, hvis der ikke er det omgående samarbejde, der blev forlangt?
Står der ikke det i rapporten fra Hans Blix?
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg er nødt til at spørge udenrigsministeren om en ting, for det er jo ikke rigtigt, når udenrigsministeren siger, at der var et klart FN-mandat og grundlag for aktionen i Irak.
Jeg er nødt til at spørge udenrigsministeren, om det ikke er rigtigt, at et stort flertal af de lande, der stemte for resolution 1441 fra november sidste år, udtrykkeligt gav udtryk for, at det her ikke var noget grundlag for en militær aktion uden en ny beslutning i FN's Sikkerhedsråd.
Det er det ene spørgsmål.
Jeg skal bare have udenrigsministeren til at bekræfte, at det var sådan, det forholdt sig.
Det er et meget principielt spørgsmål, for jeg syntes, jeg hørte udenrigsministeren nævne, at man går ind for en international retsorden.
Det er jo det, som regeringen forsvarer, fordi der ikke var et flertal af lande i FN's Sikkerhedsråd, som havde den tolkning, som den danske regering har.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det gør jeg ikke, men jeg var i øvrigt i FN som FN-delegeret på det tidspunkt, hvor 1441-resolutionen blev diskuteret.
Det var, fordi USA ikke ønskede det.
Det er jo en kendt sag, at USA ikke ønskede at få konstateret i FN's Sikkerhedsråd, at de havde et flertal imod sig, selv efter at de havde forsøgt at vride armen om og bestikke lande med penge.
Det er noget, vi i øvrigt ikke bryder os om i normal omgang mellem lande.
Det var lande som Cameroun, som Chile og alle de andre, man gerne ville have til at stemme for.
De lod sig ikke påvirke, og så konstaterede USA: O.k., vi kan ikke selv med diplomati, selv ved at tilbyde meget store pengebeløb som bestikkelse tvinge lande til at stemme for det, og derfor undlader vi nu at tage en afstemning i FN's Sikkerhedsråd.
Jeg vil bare bede hr. Troels Lund Poulsen om at bekræfte, at det var vurderingen i USA.
Til fru Gitte Seeberg, der siger, at vi altid bare kritiserer i SF: Det ved jeg nu ikke.
Jeg står op hver morgen og overvejer, om der ikke er noget, jeg kan rose regeringen for i dag.
Jeg synes tit, det er svært.
Men det lykkes enkelte gange.
Jeg synes, fru Gitte Seeberg skulle mærke sig, at jeg roste udenrigsministeren for at have en langt mere nuanceret tilgang til det her end statsministeren.
Så spurgte fru Gitte Seeberg om, hvad SF's bud var, men det synes jeg ikke er så indviklet.
Det var det, Blix også spurgte om, nemlig at få lov til at afslutte arbejdet.
Blix sagde: Vi er tæt på at have afsluttet vores arbejde som våbeninspektører.
Vi beder ikke om år.
Vi beder ikke om uger.
Vi beder om nogle ganske få måneder.
Så var det, USA gik ind og kortsluttede processen og sagde, at det får I ikke lov til, krigen starter nu.
Søren Søndergaard (EL), 2003-11-20:
Jeg har et kort spørgsmål til udenrigsministeren, for udenrigsministeren siger, det var politisk ønskeligt at have fået en ny FN-resolution, selv om det så efter udenrigsministerens opfattelse ikke var juridisk nødvendigt.
Men når det nu var så politisk ønskeligt, hvorfor blev det så ikke til noget?
Det havde da været en smal sag.
Man kan vel indkalde Sikkerhedsrådet på et kvarter eller en halv time.
Hvad forhindrede, at man tog et sikkerhedsrådsmøde
, når det nu var så politisk ønskeligt?
Hvorfor fik man ikke en ny resolution?
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Efter hr. Villy Søvndals ordførertale får man jo nærmest den fornemmelse, at hr. Villy Søvndal sidder i FN's Sikkerhedsråd.
Kunne hr. Villy Søvndal ikke forklare, hvordan og hvorledes den afstemning ville være forløbet, som hr. Villy Søvndal hentyder til, for mig bekendt kom der jo aldrig nogen afstemning om en ny FN-resolution.
Derfor er det vel meget forkert at begynde at kortslutte en proces og sige, at man ville have fået en afstemning, der ikke ville have ført til en ny FN-resolution.
Eller hvordan ser hr. Villy Søvndal på det?
Gitte Seeberg (KF), 2003-11-20:
Det er jo ikke første gang, vi har debatten om Irak i Folketingssalen, men det, der heller ikke er nyt, er det indlæg, vi hører fra hr. Villy Søvndal.
Det, der er karakteristisk ved det her, er jo, at man kritiserer regeringen, man kritiserer statsministeren, man kritiserer udenrigsministeren, men SF har ikke på noget tidspunkt tilkendegivet, hvad SF selv mener der burde være sket i sagen.
Lad mig spørge hr. Villy Søvndal: Hvis der havde ligget en ny resolution i Sikkerhedsrådet, sådan som udenrigsministeren var inde på ville have været ønskeligt, men ikke juridisk nødvendigt, ville SF så have støttet dansk deltagelse i krigen mod Irak?
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Hr. Villy Søvndal skylder jo Folketinget et svar på, om SF ville have stemt for en dansk deltagelse, såfremt der havde foreligget en FN-resolution på daværende tidspunkt.
Det spørgsmål har fru Gitte Seeberg stillet to gange til hr. Villy Søvndal, uden der er kommet noget som helst svar.
Jeg synes, hr. Villy Søvndal skylder fru Gitte Seeberg et svar på netop det spørgsmål.