Henning Grove (KF), 2000-05-02:
Da vores ordfører, fru Lene Espersen, ikke kan være til stede, skal jeg på Det Konservative Folkepartis vegne redegøre for vores holdning.
Der er her fremsat to forslag: Dels foreslår Enhedslisten, at reglerne for, hvornår offentliggørelse af kontrolresultater er mulig, nu lempes, således at man faktisk fremover kan offentliggøre alt, og dels foreslår SF i sit beslutningsforslag ligeledes, at reglerne lempes, således at offentliggørelse kan ske i en lang række tilfælde for en masse produkter; men man gør dog samtidig en undtagelse, nemlig for mælkeproducenter, der nu ikke længere skal have offentliggjort, når der er medicinrester i mælken.
Det er altså lidt en blanding af stok og gulerod.
Det Konservative Folkepartis holdning til dette spørgsmål om en gabestok eller forbrugerinformation, som nogle vælger at kalde det, kan opsummeres i fem hovedpunkter: For det første er Det Konservative Folkeparti meget tilfreds med, at vi i forbindelse med vedtagelsen af den nye fødevarelov, der trådte i kraft den 1. januar 2000, fik gennemført en ensretning af offentliggørelsesstrategien, således at alle led i kæden fra jord til bord behandles ens.
Ligeledes er vi meget tilfredse med, at der her blev foretaget begrænsninger af brugen af offentliggørelse af kontrolresultater som et instrument til brug for fødevarekontrollen.
Det skyldes, at vi mener, at offentliggørelse af kontrolresultater kun skal bruges i to typer tilfælde.
Den ene er de situationer, hvor hensynet til fødevaresikkerheden taler for omgående offentliggørelse, f.eks. ved fund af DT 104 i et parti pålæg eller andre steder.
Den anden er de tilfælde, hvor en virksomhed, der beskæftiger sig med fødevarer, efter gentagne påbud ikke sørger for at bringe tingene i orden.
I disse tilfælde skal offentliggørelse bruges som et instrument eller som en trussel, om man vil, til at sikre, at tingene bliver bragt i orden.
Men som det andet punkt er det væsentligt at få fremhævet, at offentliggørelse af kontrolresultater ikke må være et mål i sig selv. Fødevarekontrollen har ansvaret for at sikre, at tingene bliver bragt i orden, og man kan ikke med en massiv offentliggørelsespraksis som den, man brugte i Levnedsmiddelkontrollen i København, overlade det til forbrugerne at gøre kontrolarbejdet.
Kontrolarbejdets ansvar er kontrollens og ikke forbrugernes.
For det tredje vejer den enkeltes retssikkerhed tungt.
Men alle muligheder for at påklage en afgørelse skal være udtømt, før man offentliggør.
Det skylder
man den virksomhed, der sidder på anklagebænken.
Og jeg er glad for, at der i den sidste vedtagelse i Tinget er givet tilsagn om at se på, om man kan speede den almindelige sagsbehandling op.
Det er vi alle interesserede i.
For det fjerde bør kontrolresultater som udgangspunkt kun offentliggøres én gang.
Der er ingen grund til, at en virksomhed eller en landmand skal hænges ud to gange for den samme forseelse.
Det er derfor rigtigt at se på, hvorledes man sammenfatter resultaterne, sådan som vedtagelsen lægger op til, og det er en af de ting, vi forventer at der bliver set på under evalueringen.
Et af kritikpunkterne har været, at forbrugerne ikke kunne bruge offentliggørelse af primærproducenterne til noget, og derfor burde landmænd f.eks. ikke offentliggøres.
Det kan der være forståelse for, men det gælder jo også andre end landmænd, at man ikke kan bruge resultatet til noget som helst.
F.eks. når man offentliggør månedgamle resultater fra restauranter, eller hvad ved jeg, hvor sagen er bragt i orden, så er der jo ingen forbrugerinformation i det.
Med hensyn til det med landmænds problemer med medicin har vi den opfattelse, at de skal behandles nøjagtig ligesom alle andre.
Hvis de retter sig ind efter tingene, så er der jo ingen grund til at offentliggøre, men hvis de i gentagne tilfælde overtræder lovgivningen, ligesom andre gør, så skal de selvfølgelig også hænges ud. Retssikkerheden og den lige behandling af alle producenter af fødevarer er derfor for os meget væsentlig, og vi er tilfredse med, at vi nu får en evaluering.
Dér er jeg helt sikker på, at man også vil se på den procedure, vi har haft med hensyn til den automatiske offentliggørelse af landmændene.
Vi ser frem til, at vi får en fornuftig løsning på det problem, sådan at de, der overtræder fødevarelovgivningen, bliver behandlet ens og også, når det er nødvendigt, bliver offentliggjort efter samme retningslinjer.
Vi kan derfor ikke støtte de to forslag.
Vi venter på evalueringen.