Susanne Clemensen (CD), 2001-05-17:
Jeg vil også gerne som tidligere ordførere starte med at takke de to ministre for deres meget grundige redegørelser for, hvad der faktisk sker på det her område, for vi må jo konstatere, at konferencen i New York sidste år ikke var så opmuntrende, som vi gerne havde set her i Folketinget, og derfor skal vi naturligvis fortsætte arbejdet, stadig væk lægge os i selen, men vi må jo nok bare også konstatere, at det er et hårdt og slidsomt arbejde at få efterlevet konklusionerne fra Beijing i 1995. Som udviklingsministeren også var inde på, var der dog trods alt nogle ting, der lykkedes, nogle ting, som det faktisk lykkedes os også at få styrket, og det var jo, når det gælder vold mod og handel med kvinder og børn, og jeg synes da også, der er grund til at glæde sig over, at det trods alt også går fremad, selv om der jo var områder, f.eks. kvinders seksuelle rettigheder, som vi jo alle sammen her i Folketinget havde håbet på kunne få en mere fremtrædende placering, der desværre ikke lykkedes. Jeg synes, at de nøgleelementer, som udviklingsministeren fokuserede på, gennemgående var meget fornuftige, og jeg noterede mig da også, at udviklingsministeren sagde, det kunne være, der var nogle emner, som hun ikke fik berørt i sin tale, men som vi kunne komme tilbage til.
Det var bl.a. et af de punkter, som SF's ordfører også var inde på i sin tale, nemlig pigers og kvinders ret til uddannelse.
Det nævnte vi også sidste år fra CD's side som noget, vi synes, der er utrolig fundamentalt for, at vi overhovedet kan tale om, at kvinder også selv kan tilkæmpe sig rettigheder og dermed i udviklingslandene være med til selv at bane vejen for en øget ligestilling.
Vi håber da også, at regeringen er enig i, at det også ligger i forslaget til vedtagelse, som en meget bred kreds af partier, inklusive CD, står bag.
Når det bl.a. siges, at der skal sættes særlig fokus på kvinders situation i forbindelse med forberedelsesarbejdet op til og ved gennemførelsen af Rio + 10 i 2002, er det også uddannelsesaspektet, man meget gerne vil sætte fokus på.
Ellers vil jeg sige, at jeg synes da også, at vi i vores udviklingspolitik netop med den fastlagte plan »Partnerskab 2000« gør det meget klart, at når vi vil bekæmpe fattigdom altså netop også er nødt til at inddrage ligestillings-/kønsaspektet.
Når det gælder den indenrigspolitiske situation, vil jeg pointere, at jeg synes, vi skal glæde os over, at vi trods alt ikke har problemer af nogen størrelse, når man sammenligner med de problemer, som de kæmper med primært i ulandene.
Nu noterede jeg mig, at ligestillingsministeren i sin tale ligesom opfordrede kvinderne til at komme hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet, sådan opfattede jeg det i hvert fald, men der synes jeg jo, at man netop skal passe på, at det ikke i ligestillingens navn er børnene, der bliver tabere, men at det i højere grad må gå på at få en holdningsændring ude i virksomhederne, så man siger, at det er altså godt, at man får erfaringer, når man får børn, og når man tager barsel- og forældreorlov.
Det er nogle erfaringer, som man altså sagtens kan bruge i sit job.
Det får mænd for den sags skyld naturligvis også, så det
Vi må altså ikke komme i den situation, at det gælder om at få kvinderne tilbage på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt, for dermed er vi lige vidt.
Til slut synes jeg da også, det er glædeligt - det har selvfølgelig ikke helt lige præcis noget med det her at gøre - at notere sig det arbejde, der også gøres i EU for at fremme ligestilling og undgå diskrimination mellem mænd og kvinder.
Det ved jeg i hvert fald at mange kvinder uden for EU sætter utrolig stor pris på.