Gitte Seeberg (KF), 2002-02-01:
Dagen i dag handler om at have sine meningers mod, og det har regeringen med det fremsatte finanslovforslag.
Regeringens forslag til finanslov sikrer en målretning af den offentlige indsats til fordel for de svageste grupper, de svage ældre og de syge, og regeringen viser, at det rent faktisk er muligt at sikre en tiltrængt forbedring af indsatsen på de offentlige kerneområder uden at indføre nye skatter eller skrue op for eksisterende skatter.
Det kan lade sig gøre, hvis der er mod og vilje til at prioritere og stille krav om, at der sker effektiviseringer i den offentlige sektor, effektiviseringer, som vi ser dem år for år i den private sektor.
Regeringens forslag til finanslov er et opgør med den tidligere regerings manglende styring af de offentlige udgifter.
Fra 1993 til 2001 voksede den offentlige sektor med mere end 2 pct. om året.
Det var dobbelt så meget som regeringens egen målsætning. Konsekvensen har været, at antallet af beskæftigede i det offentlige i den periode er steget med 60.000 personer.
Det er en regning, der er sendt videre til skatteyderne.
Det gælder både familierne, der er ramt af højere kommunale skatter, grønne afgifter, stigende ejendomsskatter, og erhvervslivet, der alene ved de sidste to års finanslove er ramt af nye skatter og afgifter og byrder for mere end 3 mia. kr.
Hvorfor er skatterne steget så kraftigt under den socialdemokratisk ledede regering?
Svaret er enkelt: Den socialdemokratisk ledede regering har ikke evnet at prioritere de offentlige udgifter.
Den socialdemokratisk ledede regering har ikke stillet tilstrækkelige krav om effektiviseringer i den offentlige sektor.
Konsekvensen har været, at den offentlige sektor ikke er blevet effektiviseret i 1990'erne, men at produktiviteten derimod er faldet med 10 pct.
Det er en helt uacceptabel udvikling, som kun har været mulig, fordi regningen er blevet godkendt og hvert år sendt videre til skatteyderne.
Det er uholdbart at fortsætte kursen med nye skattestigninger, der betyder, at skatterne udgør en stadig stigende andel af danskernes indkomster.
Skattestigninger underminerer lysten til at arbejde og
dermed den aktivitet i den private sektor, der skal skabe grundlaget for at finansiere de offentlige udgifter
Det er nødvendigt at føre en mere fremadrettet økonomisk politik, der sikrer, at vi også om 20 og 30 år har råd til en udbygget offentlig sektor og offentlige ydelser til de ældre og de svage grupper. Derfor er der brug for handling, så der skabes bedre rammer for fremgang i beskæftigelsen.
Der er brug for en ny retning, hvor det enkelte menneske med arbejdsevne kan arbejde og få større tilskyndelse og gevinst ved egen forsørgelse og ved at yde en ekstra indsats.
Respekten for det enkelte menneske skal også mere i centrum ved prioriteringen af de offentlige udgifter.
De svage ældre og de sygdomsramte skal sikres ordentlige forhold.
Det kræver flere midler og nye veje, især på sundheds- og ældreområderne.
Forslaget til finansloven indeholder 1,5 mia. kr. yderligere til sygehusene, midler, der skal anvendes til at øge antallet af behandlinger, så ventelisterne kan nedbringes.
Ekstra midler skal udbetales til de enkelte amter og H:S, når der kan dokumenteres en meraktivitet ud over det forudsatte i økonomiaftalen med amterne for år 2002.
Det sikres dermed, at der sker en meget klar målretning af midlerne til flere operationer.
De ekstra midler til nedbringelse af ventelister betyder ikke, at alle problemer i sundhedsvæsenet dermed kan løses.
Der er fortsat et tydeligt behov for at se på struktur og arbejdsgange i sygehusvæsenet med henblik på at øge effektiviteten i sundhedsvæsenet og respekten for den enkelte patient.
For Det Konservative Folkeparti er det også afgørende, at der sikres ordentlige vilkår for ældre og ydermere værdige vilkår for den del af vore ældre og medborgere, der har brug for hjælp i hverdagen, enten i form af hjemmehjælp eller i form af en egentlig plejebolig.
Hjemmehjælpen skal have et løft, og de ældre skal have bedre valgmuligheder.
Et af midlerne er at åbne for bedre valgmuligheder for hjemmehjælp til de ældre.
Det gælder både den praktiske hjælp og også den personlige pleje.
I forslaget til finansloven er der afsat 0,5 mia. kr.
til indførelse af dette mere fleksible valg til gavn for de ældre.
Regeringen vil også sikre en fleksibel, men samtidig ansvarlig forlængelse af barselorloven, der særligt sigter på at forbedre børnefamiliernes mulighed for samvær i barnets første leveår.
Flere andre, bl.a. den tidligere regering,
har ønsket en barselsordning, der medfører en større belastning af arbejdsstyrken.
Men det er nødvendigt at prioritere, så presset på arbejdsmarkedet og på de offentlige udgifter begrænses.
Regeringens forslag vil således ikke betyde, at der sker
en større belastning af arbejdsstyrken og dermed af arbejdskraften, der er til rådighed for bl.a. sygehuse og ældrepleje.
Det er netop derfor, at regeringens forslag er ansvarligt.
Det Konservative Folkeparti har i efteråret foreslået, at der afsættes midler til styrkelse af den erhvervsrettede forskning med henblik på at forbedre samspillet mellem erhvervslivet og den offentlige forskning.
Der er under alle omstændigheder behov for at sikre gode vilkår for relevant forskning, og derfor er det også hensigtsmæssigt, at regeringen lægger op til at drøfte den fremtidige forskningsindsats med de øvrige partier her i Folketinget.
Den tidligere regering foreslog ligesom de seneste finanslove en række stigninger i skatter, afgifter og byrder, særlig på erhvervslivet.
Den tidligere regering ville for tredje år i træk sende en milliardregning til erhvervslivet, der øger omkostningerne og skader konkurrenceevnen, til skade
for danske familier.
Men erhvervslivet er ikke bare en anonym maskine, der kan trækkes penge ud af, uden at det får konsekvenser.
Højere omkostninger og lavere indtjening i erhvervslivet medfører en lavere realløn til lønmodtagere og til virksomhedsejere.
Det vil i løbet af få år give sig udslag på rådighedsbeløbet for de offentligt ansatte samt pensionister, arbejdsløse og andre, der måtte være på overførselsindkomst.
Regeringen vil fjerne de mange nye byrder på erhvervslivet, som den tidligere regering har foreslået.
Det gælder bl.a. cementafgiften, fjernelse af ATP-kompensationen samt nye uspecificerede afgifter.
Derudover vil regeringens konkurrenceevnepakke forbedre vilkårene for erhvervslivet.
Det gælder både for iværksættere og ved generationsskifte af eksisterende virksomheder, ligesom mulighederne for at udbrede medarbejderaktier vil blive styrket.
Der sker samtidig en beskæring af erhvervstilskud.
Det er helt på linje med de forslag, Det Konservative Folkeparti har fremsat år efter år.
Erhvervslivets rammeforhold skal forbedres, og erhvervstilskud skal erstattes med målrettede omkostningslettelser til gavn for de velfungerende og fremadrettede virksomheder.
Virksomhedernes rammebetingelser skal ikke forbedres alene for virksomhedernes skyld.
Det afgørende er gode vilkår for erhvervslivet, forbedret konkurrenceevne og realløn til gavn for alle familier.
Det er netop sigtet for Det Konservative Folkeparti, at beskæftigelsesmulighederne i den private sektor skal styrkes til fordel for de danske familier.
Regeringens forslag trækker netop i denne retning.
I de kommende år vil udfordringen være, at der skal gennemføres initiativer, der øger gevinsten ved at gå på arbejde, så de forbedrede vilkår for erhvervslivet kan omsættes i en øget privat beskæftigelse og et højere skattegrundlag til gavn for os alle.
Regeringens forslag om en moderniseret hjemme-pc-ordning kan bidrage til udbredelsen af hjemmearbejdspladser.
Det er et lille skridt i den rigtige retning.
Det vil sige, at der skal foretages prioriteringer.
Skattelettelser og bortfald af skattestigninger for 3 mia. kr. og udgiftskrævende forslag for 4 mia. kræver alt i alt en finansiering på 7 mia. Den finansiering er fundet i finanslovforslaget.
Det er en omprioritering, som Det Konservative Folkeparti har foreslået år efter år.
Der er også brug for, at der stilles krav om effektiviseringer i den offentlige sektor.
Der er et tydeligt potentiale for effektiviseringer på det offentlige område.
Det kan ske ved bedre arbejdstilrettelæggelse og bedre ledelse, styrket konkurrence i den private sektor og gennem udbud.
Potentialet for at øge produktiviteten underbygges af Finansministeriets analyser, der viser, at produktiviteten i den offentlige sektor samlet set er faldet med ca. 10 pct. i løbet af 1990'erne.
På enkelte områder er der tilført flere midler; det gælder bl.a. handelsskolerne, hvor kravet om effektiviseringer er suppleret med en ekstrabevilling for at rette op på økonomien.
Sammenholdt med den tidligere regerings forslag til finanslov for år 2002 vil effektiviseringskravene medføre en årlig besparelse på den statslige lønsum på knap 1 pct. frem til år 2005.
Det svarer til, at cirka 1 ud af 10 ledige stillinger ikke genbesættes. I praksis kan det på nogle områder blive nødvendigt at foretage afskedigelser.
Det er nødvendigt af hensyn til samfundsøkonomien og vil i øvrigt ske i en periode, hvor ledigheden er lav.
Mere væsentligt er det dog nok at lægge mærke til, at der samlet set ikke vil blive tale om nedskæringer i den offentlige sektor.
I år 2002 er der 6.000 flere offentligt ansatte end i år 2001, og frem til år 2005 øges antallet af offentligt ansatte med knap 20.000.
Kritikere af regeringens prioriteringer må beslutte sig for, om de mener, at den offentlige sektor skal vokse med mere, end regeringen lægger op til, eller om de er uenige i prioriteringen af den offentlige indsats.
Eller sagt med andre ord: Hvis indsatsen over for de svage ældre og syge skal styrkes, uden at den offentlige sektor vokser mere end 1 pct. om året, er det nødvendigt at acceptere omprioriteringer fra statslig til kommunal beskæftigelse.
Regeringens forslag til finanslov indeholder udgifter på knap 14 mia. kr. til ulandsbistand, svarende til 1 pct. af BNI.
Dermed er Danmark det land i verden, der afsætter den største del af indkomsten til ulandsbistand.
Danmark ligger også langt over FN's målsætning om en bistandsprocent på 0,7, mens mange andre lande bidrager med væsentligt mindre.
I år 2000 udgjorde bistandsprocenten for EU-lande i alt 0,33 pct. af BNI, dvs. en tredjedel af Danmarks bistandsprocent.
Hvis de øvrige EU-lande øgede deres bidrag op til FN-målsætningen, ville bistanden i år 2000 være 240 mia. kr. højere end den faktiske bistand.
Det understreger, at den besparelse, som regeringen foreslår, er ganske beskeden set i denne sammenhæng.
Det altafgørende for den samlede indsats er, at de velstillede lande løfter i flok, og at der samtidig stilles større krav til ulandene, så bistanden bliver udnyttet effektivt.
Regeringens forslag til finanslov for år 2002 er vel at mærke kun et første skridt i retning af at fremtidssikre velfærden.
Der er brug for flere initiativer; det understreges af Finansministeriets fremskrivning af den danske økonomi frem til år 2010.
Den demografiske udvikling, hvor andelen af danskere i den erhvervsaktive alder falder, og antallet af ældre stiger, stiller store krav til den økonomiske politik.
Den offentlige gæld og renteudgifterne skal nedbringes, så faldet i renteudgifter kan finansiere en del af de stigende udgifter til pension og ældrepleje.
Men det er samtidig nødvendigt at øge beskæftigelsen i den private sektor gennem en større arbejdsstyrke og en lavere strukturel ledighed.
Det kræver initiativer, der øger gevinsten ved arbejde.
Der er et stort behov for at gennemføre lettelser af personskatterne, der målrettet sigter på at nedbringe skatten på den sidst tjente krone, så det bedre kan betale sig at arbejde.
Lavere skatter på den sidst tjente krone er tvingende nødvendige for at bremse faldet i arbejdsudbuddet og for at tilpasse det danske skattesystem til forholdene i de omkringliggende lande.
Lavere personskat er således ikke kun til gavn for den enkelte, men også en del af løsningen på målsætningen om at øge arbejdsstyrken.
Derfor er det glædeligt, at regeringen har gjort det til et succeskriterium, at der findes råderum til lettelser af personskatterne med virkning fra år 2004.
Mange lavtlønnede er fanget i en lavtlønsfælde, hvor den økonomiske gevinst ved at arbejde er meget lav.
Der er således ca. 200.000 beskæftigede, der i alt tjener mindre end 500 kr. om måneden eller 4 kr. i timen ved at arbejde frem for at være på passiv forsørgelse.
Det tilsvarende problem gælder for mange dagpenge- og kontanthjælpsmodtagere, herunder flygtninge og indvandrere.
Lavtlønsfælden er et problem, der realistisk set ikke kan løses gennem skattesystemet.
Det er nødvendigt at se på indretningen af visse offentlige ydelser for de overførselsindkomstmodtagere, der kun har ledighed som et problem, bl.a. ydelser til unge og flygtninge.
Der er også behov for at styrke kvalifikationerne, særligt hos indvandrere og flygtninge fra mindre velstillede lande, så beskæftigelsesmulighederne for disse kan forbedres til gavn for samfundet og til gavn for dem selv.
Finansloven er et første skridt, der ændrer retningen og udstikker linjerne for udgifterne frem til år 2005, så der kan skabes råderum til de initiativer, der kan fremtidssikre velfærden de næste årtier. På den baggrund vil Det Konservative Folkeparti opfordre
Folketingets partier
til at indgå konstruktivt i forhandlingerne med regeringen om finansloven for år 2002.