Klaus Kjær (DF), 1998-11-20:
Beslutningsforslaget går i sin enkelhed ud på, at skatteyderen kan få op til 100 pct. dækning for de udgifter, som han måtte have haft i forbindelse med sagkyndig bistand i sin skattesag, der har været under behandling ved skatteankenævnene, Landsskatteretten eller domstolene.
Som reglerne er i dag, ydes der i personskattesager et skattefrit tilskud på 38 pct. af udgifterne, svarende til at skatteyderen havde foretaget fradrag for udgiften i sin skattepligtige indkomst.
Efter beslutningsforslaget vil skatteyderen som udgangspunkt få 100 pct. kompensation, såfremt han får fuldt medhold ved klageinstansen eller domstolene.
Derimod giver beslutningsforslaget ikke mulighed for at yde kompensation overhovedet for afholdte udgifter, hvis skatteyderen taber sagen, og forslaget er derfor mere retfærdigt skruet sammen end de nugældende regler.
Argumentationen er jo netop, at den skatteyder, som har fået helt eller delvis medhold, ikke forstår, hvorfor han skal betale udgifter for at få sin ret.
Det meget store antal afgørelser, som ændres ved de administrative myndigheder og domstolene, tyder på, at der grundlæggende er noget galt i forbindelse med de lokale skattemyndigheders behandling af sagerne.
Som ordningen er i dag, gives der ingen tilskyndelse til at få rettet disse fejl
i forbindelse med ligningen
, da tilskuddet jo som nævnt ydes, uanset om skatteyderen får medhold eller ej.
Derimod ligger der i beslutningsforslaget den automatiske kvalitetskontrol, at hvis de lokale skattemyndigheder gør deres arbejde godt nok, vil der ikke komme nogen tilskud til udbetaling, idet skatteyderen jo netop ikke vil få medhold i en sådan skattesag. Beslutningsforslaget giver således også den sidegevinst, at man får siet de notoriske kværulanter fra, som rejser skattesager gang på gang, og selvfølgelig med deraf følgende besparelser for det offentlige.
Selv om udgifterne må forventes at stige i sager, hvor skatteyderne får helt eller delvis medhold, vil der nemlig være en modsatrettet tendens i form af besparelser - dels som følge af, at skattemyndighederne må antages at stramme sig an med henblik på, at der ikke skal udbetales sagsomkostninger, dels fordi tilskuddet ifølge beslutningsforslaget bortfalder i de sager, hvor skatteyderne ikke får medhold.
Jeg tror, at det økonomisk vil gå lige op.
Jeg forstår derfor ikke skatteministerens hårdnakkede modstand mod beslutningsforslaget, således som det også er fremgået af tidligere svar til Foreningen af registrerede Revisorer; men det bunder nok dybest set i forskellige ideologiske opfattelser.
Skatteministeren synes nærmest at betragte udgiften til sagkyndig bistand som en udgift, der er forbundet med erhvervelse af indkomsten og dermed en fradragsberettiget udgift, mens forslagsstillerne lægger vægt på en mere retfærdig kompensationsordning for de skatteydere, som uforskyldt er oppe mod det professionelt virkende skattevæsen og mange gange har pådraget sig store udgifter til sagkyndig bistand, for at retfærdigheden kan ske fyldest.
Vi tager gerne imod skatteministerens tilbud om at nedsætte et hurtigtarbejdende udvalg, men en vedtagelse af dette beslutningsforslag kunne jo være et glimrende
arbejdsgrundlag for et sådant udvalgs videre arbejde.
Afslutningsvis skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti fuldt ud kan tilslutte sig forslaget og vil stemme for det.