runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ritt Bjerregaard (S), 2002-03-13:
Det er også i fortsættelse af de spørgsmål, som hr. Jørn Jespersen har stillet om samspillet mellem egenkontrollen og den offentlige kontrol.
Ligger der i de midler, som ministeren ikke vil bruge på den offentlige kontrol, men vil bruge på egenkontrollen, en speciel indsats i forhold til detailvirksomhederne og de mindre virksomheder og deres muligheder for at gå ind i egenkontrolprogrammerne?
Nu snakker jeg heller ikke denne gang om de store virksomheder, for dem regner vi jo med klarer det uden videre.
Det er sådan set rystende, at der kun er 2½ pct., som har fået godkendt deres egenkontrolprogrammer, for det viser jo svagheden i hele den tankegang, som ministeren nu forsvarer nedskæringerne i den offentlige kontrol med.
Derfor er mit spørgsmål sådan set: Har ministeren nogen fornemmelse af, hvad der ligger?
Er det sådan, at der ligger
en lang række henvendelser fra de mindre butikker om at få en godkendelse, sådan at ministeren i løbet af meget kort tid vil kunne komme og sige, at nu har vi godkendt, så nu er vi oppe på nogle helt andre procenter end de 2½, der her er tale om?
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Det er da indlysende, vil jeg sige til hr. Jørn Jespersen
Det er da indlysende klart, at vi vil holde meget, meget nøje øje med, hvordan tingene udvikler sig. Den mulighed ville det jo være fuldstændig tåbeligt ikke at benytte sig af, sådan at vi har meget, meget tæt kontrol med og fornemmelse af, hvilken vej det her skib sejler, og om vi også får det med i lasten, som vi havde ønsket os.
Det sker så af og til, at man med sådan et skib må korrigere kursen.
Jeg vil selvfølgelig have det her under ekstremt opsyn, det er da klart, og bliver det nødvendigt at korrigere kursen, så gør vi så det.
Til fru Ritt Bjerregaard kan jeg sige, at jeg har haft møde med f.eks. købmændenes organisation, og de medbragte det, der hedder branchekoder, som er udgangspunktet for at lave egenkontrolprogrammer.
Så jeg har fuld tiltro til, at egenkontrolprogrammerne vil være en naturlig del af detailforretningernes daglige ledelse, når vi snakker om fødevaresikkerhed, og i et højere tempo end det, der er lagt til fra Fødevareministeriets side.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
»Hvad bygger ministeren sin optimisme på, når hun mener, at virksomhedernes egenkontrol kan løse de stigende problemer med bakterier, pesticidrester og tilsætningsstoffer samtidig med, at ministeren skærer voldsomt ned på den offentlige fødevarekontrol?«
Lene Espersen (KF), 2002-03-13:
Som bekendt offentliggjorde Indenrigs- og Sundhedsministeriet i går en redegørelse fra en ekspertgruppe, som har set på indsatsen over for de hårdest belastede stofmisbrugere.
Der er for mig at se ingen tvivl om, at redegørelsen vil udgøre et vigtigt bidrag også til de politiske overvejelser på området.
Den politiske stillingtagen til spørgsmålet om lægeordineret heroin må bero på vurderinger af social og sundhedsmæssig karakter.
Det kan og må ikke være sådan, at vi i indsatsen over for de hårdest belastede narkomaner lader os styre af hensynet til fængselskapaciteten.
Det ville være udtryk for en meget kynisk betragtning, som jeg i øvrigt heller ikke tror at hr. Villy Søvndal deler.
Det er i øvrigt meget svært at sige noget præcist om sammenhængen mellem lægeordineret heroin og kriminalitetsudviklingen.
Erfaringerne fra bl.a. forsøgsordningen i Schweiz er varierende, og alternativet til lægeordineret heroin er jo ikke, at man helt opgiver indsatsen over for de hårdest belastede stofmisbrugere.
Hertil kommer, at der i forbindelse med lægeordineret heroin kan forudses modtræk fra de kriminelle miljøer, som formentlig vil forsøge at introducere nye stoffer, sænke prisen på gadeplan og rekruttere nye grupper af stofmisbrugere.
Når det er sagt, så synes jeg, at der er al mulig grund
til at fremhæve den store indsats, som også ydes over for kriminelle stofmisbrugere
Jeg tænker her navnlig på muligheden for behandling som alternativ til frihedsstraf og de meget positive erfaringer med narkotikafri fængselsafdelinger i kriminalforsorgens regi.
Der er al mulig grund til, at vi fortsætter og udbygger den indsats.
Vi skal også fortsætte diskussionen om lægeordineret heroin, men som nævnt må de afgørende hensyn ikke være retspolitiske, men derimod af sundhedsmæssig og social karakter.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-03-13:
Tak for svaret, som dog egentlig ikke rigtig indeholder noget.
Så vil jeg godt spørge ministeren, om han nu vil tage skridt til at besvare hr. Søren Søndergaards skriftlige spørgsmål.
Jeg går ud fra, at ministeren er fuldt ud bekendt med, at sådanne spørgsmål skal besvares i løbet af 8 søgnedage, sådan tror jeg bestemmelsen helt præcist er i Folketingets forretningsorden, og der er jo altså gået væsentlig tid ud over de 8 søgnedage, eftersom spørgsmålet blev stillet den 13. februar, altså for 1 måned siden.
Problemet er jo, at hvis der er materiale, der taler for, at der vitterlig er en krigsforbryder her, så kan ministeren vel ikke bare sidde og se på det og ikke foretage sig noget som helst.
Villy Søvndal (SF), 2002-03-13:
»Vil ministeren i lyset af knapheden på pladser i de danske fængsler vurdere betydningen af et forsøg med lægeordineret heroin og et eventuelt deraf følgende fald i kriminaliteten/fængslinger?«
Helge Sander (V), 2002-03-13:
Det klares på andet niveau.
I øvrigt har jeg mange møder med rektorerne og også med de studerende, så jeg er sikker på, jeg skal nok blive konfronteret med det.
Det møde, der er indkaldt til - jeg tror, det er i begyndelsen af næste uge - foregår på administrativt niveau.
Men vi tager fat på det.
Vi er klar over det, da det er et problem, som primært er opstået, fordi man har haft uforbrugte midler, der er blevet brugt ekstraordinært år 2001.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg vil ikke her stå og give tilsagn om kroner og øre
, men jeg kan forsikre om, at vi er meget opmærksomme på det. Derfor er der også indkaldt til et møde, hvilket for øvrigt er sket for lang tid siden, for det er jo ikke noget nyt problem.
Så jeg kan forsikre spørgeren om, at det er et problem, vi vil tage hånd om, og jeg er også sikker på, vi vil få det løst, ikke mindst fordi rektorerne jo også er meget optaget af det.
Så jeg kan kun sige her, at mødet er indkaldt, og at jeg er sikker på, at vi finder en løsning, men jeg står ikke og giver ekstra bevillinger her i spørgetiden.
Morten Homann (SF), 2002-03-13:
Så glæder jeg mig til at høre om resultatet af ministerens møde med rektorerne.
Helge Sander (V), 2002-03-13:
Når spørgeren nu refererer til fortid, er jeg selvfølgelig en anelse forsigtig, for min historiske baggrund sikrer ikke, at jeg kan gå meget tilbage før år 2000.
Men for så vidt angår 2001 og 2002, kan jeg ikke bekræfte, at der er nedskæringer, for det er der ikke.
Det er samme niveau, men når der i år 2000 var et mindre forbrug, var det simpelt hen, fordi man ikke brugte pengene i rådgivningen.
Men hvis man ser på de enkelte budgetår, er der bevilget det samme beløb.
Det er de oplysninger, jeg har fået, og i tilknytning dertil vil jeg gerne gentage, at der er opstået nogle uhensigtsmæssige problemer i forbindelse med de ekstra midler, man har brugt i 2001, og det gør, at vi har aftalt et møde inden for den næste uge, hvor vi skal prøve at håndtere de problemer, som bl.a. spørgeren rejser. Men udgangspunktet er altså forkert.
Der er ikke tale om et budgetmæssigt mindre beløb i indeværende år i forhold til sidste år.
Morten Homann (SF), 2002-03-13:
Det vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte.
Helge Sander (V), 2002-03-13:
Som udgangspunkt bliver jeg i hvert fald nødt til at fastholde, at det er en misforståelse at tro, at der er sket nedskæringer.
Der er akkurat den samme bevilling i dette års finanslov som i sidste års finanslov.
Men spørgeren har ret i, at der er opstået nogle problemer nogle steder, fordi man reelt havde flere midler til rådighed i 2001, da man havde overført nogle midler fra året i forvejen.
Det er vi også opmærksom på, og derfor har vi også, som jeg sagde i mit svar, lavet en aftale med rektorerne om, at vi allerede på et møde inden for den næste uges tid vil vi drøfte det med dem.
Der er altså tale om ekstra penge, hvis det er således, at vi skal ind og løfte et problem.
Hvis man ser på finansloven isoleret set, er det de samme midler.
Men jeg skal bare gentage, at problemet er opstået, fordi man selv har skaffet sig flere midler i 2001 på grund af knap så mange forbrugte midler i 2000.
Det er det, der er forklaringen på det.
Morten Homann (SF), 2002-03-13:
Det fremgår i øvrigt også af budgetoverslagsårene, at nedskæringen vil stige i de kommende år.
Det kan jo ikke betyde andet, end hvis f.eks. afdelingen i Esbjerg må lukke, må de studerende i Esbjerg, hvis de står med nogle psykologiske eller personlige problemer, som skal løses, hoppe på toget og så køre til Århus eller Odense, eller hvor den nærmeste studenterrådgivning vil komme til at ligge.
Det må da alt andet lige betyde, at der er færre, som får den rådgivning og i sidste ende også færre, som vil gennemføre deres studier.
Er ministeren enig i disse betragtninger?
Helge Sander (V), 2002-03-13:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg har absolut intet at udsætte på studenterrådgivningens virksomhed, og vi har således heller ikke foretaget besparelser på studenterrådgivningens bevilling.
Det er nemlig, således at bevillingen er videreført uændret fra finanslovforslaget fra august 2001 og har i 2002 akkurat det samme niveau som i 2001.
Studenterrådgivningen står for et væsentligt tilbud til de studerende, som hr. Morten Homann også her redegjorde for, og der er selvfølgelig brug for social, psykologisk og psykiatrisk støtte for at gennemføre studierne de forskellige steder.
De studerendes uddannelsesgennemførelse beror imidlertid på mange faktorer, og uddannelsesinstitutionerne kan selv medvirke til at løfte en del af disse opgaver.
Uddannelsesgennemførelse er således et af de forhold, som vil være placeret højt på regeringens dagsorden i de kommende år.
Jeg anser det for at være mest hensigtsmæssigt at lægge prioriteringen og indsatsen på gennemførselsområdet på det enkelte universitet.
Jeg er opmærksom på, at studenterrådgivningen har ressourceproblemer uanset fastholdelsen af bevillingsniveauet i 2002.
I den sammenhæng tager ministeriet en drøftelse med universiteternes rektorer med henblik på at give universiteterne mulighed for at yde tilskud til studenterrådgivningens aktiviteter over for deres studerende, hvis de finder, at det vil være hensigtsmæssigt.
Denne model har den fordel, at der på institutionsniveau kan ske en samlet prioritering af indsatsen mod frafald og lange gennemførelselstider, uanset om det er begrundet i uddannelsens tilrettelæggelse eller de studerendes sociale eller psykologiske forhold.
Morten Homann (SF), 2002-03-13:
Grunden til, at jeg stillede det her spørgsmål, er, at det undrer mig lidt, at regeringen har planer - det kan man se, hvis man læser forslaget til finanslov - om at skære markant i bevillingerne til studenterrådgivningerne.
Det stemmer i mine øjne meget dårligt overens med den ambition, som også videnskabsministeren har lanceret, om at få flere hurtigere igennem uddannelsessystemet.
I den sammenhæng er det jo netop sådan noget som studenterrådgivningen, der kan være med til at løse studerendes problemer, den slags problemer, som netop gør, at man bliver forsinket undervejs i sin uddannelse.
Der er faktisk 8.000 mennesker, 8.000 studerende, som sidste år har fået hjælp fra studenterrådgivningerne
til en gennemsnitspris på omkring 1.500 kr. Det vil sige, at det ikke er mange steder, man får så omfattende en rådgivning, så omfattende en service for så få penge, som samtidig er med til at hjælpe folk hurtigere igennem uddannelsessystemet, og som faktisk er med til at løse en masse problemer for folk. Derfor undrer det mig lidt, at ministeren har valgt at skære ned på netop det her punkt.
Derfor vil jeg godt høre, om ministeren mener, at det er, fordi man mener, at man ikke får tilstrækkelig valuta for sine penge med investeringen i studenterrådgivningen, eller om ministeren har nogle resultater fra studenterrådgivningen, som ikke er tilfredsstillende, siden det skal udmøntes i de her nedskæringer.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Der er jeg fuldstændig uenig i hr. Jørn Jespersens konklusion.
Det datagrundlag, der ligger i dag, er fuldt ud tilstrækkeligt.
Og som jeg sagde før, om vi så tog dobbelt så mange prøver, ville det statistiske datagrundlag ikke ændre sig.
Men jeg synes da, at det er perfekt, at vi tager fat i butikkerne, importørerne og sætter tommelskruerne på, så de stiller nogle krav, så forbrugerne kan få det bedst mulige resultat.
Og sagt til hr. Jørn Jespersen: Dér har vi jo en fælles opgave og en fælles målsætning.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Jeg tror faktisk på, at vi ville se et massivt fald i antallet af prøver med pesticidrester, hvis man sikrede et ordentligt datagrundlag ved at lave det antal prøver, som SF sammen med den tidligere regering havde aftalt skulle laves, og så lavede en offensiv strategi, hvor man offentliggør, hvor man har fundet overskridelserne, hvor der er det største antal pesticidrester i frugterne, og sagde: Det er i appelsiner fra Spanien eller citroner fra Israel solgt i den og den butik, sådan at forbrugerne fik en reel valgmulighed for at vælge de varer, de butikker, de lande fra, hvor problemerne med pesticidrester stammer fra.
Så det hænger sammen.
Man skal bruge prøverne, man skal lave dem i tilstrækkeligt antal, og man skal bruge dem aktivt og sætte ind med sanktioner, offentliggørelser.
Jeg kan bare konstatere, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke har det ambitionsniveau at nedbringe antallet
af fødevarer med pesticidrester, og det er synes jeg er en skam.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Jeg vil godt sige til hr. Jørn Jespersen, at uanset om vi så fordoblede prøveantallet til 6.000 eller til næsten ligegyldigt hvad, så ville vi jo ikke få mere fødevaresikkerhed af den grund.
Vi ville få et større datagrundlag, der ville give det samme resultat, som hvis vi tog 2.000 eller 1.600 prøver.
Det, jeg tror der er løsningen på det her, er, at vi klart tilkendegiver over for de importører, der køber frugt og grønt i udlandet, at vi stiller nogle meget, meget skrappere krav til deres leverandører.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Generelt synes jeg, det er godt med eksperter - det har jeg forstået regeringen er noget mere skeptisk over for - men lige på det her punkt, tror jeg altså ikke, at der i befolkningen er nogen særlig stor forståelse for at sige, at der ingen fødevaresikkerhedsproblemer er ved, at der er pesticidrester i 60 pct. af den importerede frugt og grønt.
Det synes jeg regeringen skulle tage som udgangspunkt, og så i stedet for at sige, at der ingen problemer er, skal man sige: Vi vil have pesticidresterne ud af vores fødevarer, og nu lægger vi en strategi og en plan for, hvordan vi kan få det.
I stedet for må befolkningen i dag se en regering, som siger: Ingen problemer - der er ikke noget fødevaresikkerhedsproblem i det, vi skærer antallet af prøver ned, og vi henviser til, at det skal virksomhederne klare ved egenkontrol.
Det tror jeg faktisk ikke er det, som befolkningen gerne vil høre.
Jeg kan ikke gøre noget ved det.
Regeringen har aftalt det med Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti vidste det ganske vist ikke på det tidspunkt, hvor de aftalte det, men de er alligevel loyale over for aftalen.
Vi kan ikke ændre ved det.
Jeg appellerer bare til, at fødevareministeren overvejer, om ikke der skal et kursskifte fra regeringen til på det her punkt.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Jeg vil godt sige til hr. Jørn Jespersen, at i de prioriteringer, der er lavet f.eks. med antallet af prøver på frugt, ligger der ingen fødevaresikkerhedsmæssig risiko overhovedet inden for de rammer, vi har valgt - ingen.
Antallet af prøver har været stigende over en årrække, men man har aldrig på noget tidspunkt i det forløb kunnet konstatere, at der er sket en forskydning i antallet af restkoncentrationer i de prøver, man har taget.
Derfor vil der ikke være noget problem i at skære antallet af prøver ned og så følge udviklingen. Jeg har sagt tidligere, at sker der udsving, som kunne indikere, at der er et eller andet galt, er det klart, at så vil vi selvfølgelig tage fat i området.
Det er indlysende, men der er ingen fødevaresikkerhedsmæssig risiko, hverken for så vidt angår restkoncentrationer eller tilsætningsstofferne.
Det har været mig magtpåliggende at sikre, at det ikke var tilfældet.
Med hensyn til regionerne har det jo ligget i den lovgivning, der ligger til grund for den nye regionsdannelse, at der skulle ske en effektivisering, når man nu fik omdannet
de, jeg tror det var, 34 LMK-enheder til 11 regioner.
Den ekstraudgift, der så har været, er en, som både den tidligere og den nuværende regering retter op på i forbindelse med finansloven, sådan at vi kommer ned på det niveau, som det har været meningen at man hele tiden skulle ligge på, når vi snakker fødevarekontrol og fødevaresikkerhed.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-03-13:
Jeg forstår da godt, at ministeren gerne vil have det til at se ud, som om det, der sker her, i virkeligheden er, hvad den tidligere regering ville have gjort.
Det er en lidt mærkelig argumentation, i og med at den siddende regering jo absolut ikke ville bruge den finanslov, som lå fra den tidligere regering, men ville have tid til at udarbejde sin egen og helt selvstændige finanslov.
Derfor går jeg ud fra, at det, vi drøfter, er det, ministeren har ment der skulle prioriteres i denne finanslov.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Det er jo i hvert fald en kendsgerning, at antallet af prøver på det bakteriologiske område falder.
Alt andet lige
er det vores opfattelse i SF, at når man nedsætter antallet af prøver, vil det føre til en forringet fødevaresikkerhed. Jeg skal gerne medgive, at man kan diskutere alle mulige former for strategi for, hvordan man skal lave prøvetagningen og dermed få en mere målrettet og mere effektfuld indsats.
Så ville vi gerne høste gevinsten af en øget effekt, fordi man lavede en bedre tilrettelæggelse af prøverne, i stedet for at bruge pengene til at spare.
Det er også en kendsgerning, at det, der ligger i den nuværende finanslov, er, at antallet af prøver for pesticidrester bliver halveret fra ca. 3.000 til 1.600.
Det tror jeg da ikke at almindelige danske familier er særlig tilfredse med, når de ved, at 60 pct. af det frugt og grønt, vi importerer, er der pesticidrester i.
At man så i stedet for at intensivere indsatsen skærer den ned til det halve, er da ikke særlig betryggende.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Jeg synes, både hr. Jørn Jespersen og fru Ritt Bjerregaard får det til at se ud, som om egenkontrollen står alene, og det er fuldstændig fejlagtigt.
Egenkontrollen er et supplement til det brede udsnit af forskellige modeller, man har, når man snakker tilsyn og fødevarekontrol i detailforretningerne i det her tilfælde; det kunne også være i restauranter.
Der er et bredt udsnit af forskellige muligheder, og der er egenkontrollen altså et af elementerne.
Jeg synes, det må stå lysende klart, at det jo ikke er meningen, at egenkontrollen er det eneste element i fødevaresikkerheden eller fødevarekontrollen i en butik.
Det suppleres af et tilsyn, som man bevidst vil satse på at sætte ind i de butikker, hvor man ved, at der kan være de største problemer, for fødevarekontrolenhederne har selvfølgelig et glimrende overblik over, hvor det er, det kan gå galt, og så er det dér, man sætter massivt ind.
Det er jo logik at gøre det på den måde, og det har jeg også indtryk er den praksis, man anvender.
Det er fuldstændig korrekt, sagt til hr. Jørn Jespersen, at antallet af angreb af campylobacter er stigende, og jeg har også sagt, at her arbejder vi intenst på at finde smittekilden, for det er det, der er problemet med campylobacterne.
I øvrigt kan man ikke generelt sige, at der er kommet en ringere standard overhovedet, heller ikke på trods af at den forrige regering sidste år nedsatte antallet af bakteriologiske prøver med 20 pct. Det slog jo ikke igennem, at fødevaresikkerheden på den måde blev forringet.
Jeg vil også godt lige for en sikkerheds skyld gøre det klart her til sidst, at de bevillingsmæssige områder for fødevaresikkerheden stort set ikke er ændret i forhold til det, den forrige regering leverede i finanslovudspillet fra august 2001.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-03-13:
Jeg har det lidt ligesom hr. Jørn Jespersen.
Jeg er også lidt forbavset over, at ministeren for noget så centralt som fødevaresikkerhed og noget, som vi gang på gang har drøftet her i Folketinget og tilstræbt nogle meget brede flertal på, fordi vi er optaget af, at det skal være fornuftigt og ordentligt for forbrugerne, nu vælger at lave det spinkle flertal, ministeren kan lave med Dansk Folkeparti.
Det er så det, og så mener ministeren, at dermed kan det være nogenlunde sikkert med fødevarerne.
Det er jo ikke sådan, at der er nogen, der har argumenteret imod egenkontrollen.
Vi synes jo, det er en god idé, hvis man kan lave egenkontrol.
Vi vil da gerne have gjort virksomhederne, også de små virksomheder, ansvarlige i de her spørgsmål, men det, der er det store spørgsmål, er: Hvorfor i alverden tør ministeren skære ned på den offentlige kontrol i en situation, hvor vi ved så lidt om egenkontrollen, som det er kommet klart frem her under spørgetiden og i øvrigt også i samrådet?
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Det er en kendsgerning, som ministeren heller ikke har bestridt, at i ca. 60 pct. - tre ud af fem - af frugter og grønsager, hvor man måler for pesticidrester, findes der pesticidrester over grænseværdien eller under grænseværdien, men der er rester af pesticider i frugt og grønt.
Det er da ikke behageligt.
Det er en kendsgerning, at der er problemer med tilsætningsstoffer i mængder, som ikke er tilladt, som ikke bliver ordentligt deklareret osv.
Så der er seriøse problemer med fødevaresikkerheden, og i den situation vælger fødevareministeren at skære ned på den offentlige kontrol med henvisning til en egenkontrol, som vi ikke har nogen erfaringer med virker i de mindre virksomheder.
Det synes jeg er for dristigt.
Jeg tror, vi tager en for stor chance.
Jeg kan desværre ikke gøre noget ved det, for ministeren har et flertal sammen med Dansk Folkeparti.
Jeg appellerer bare til, at man følger det meget tæt, at man er meget opmærksom på, hvor meget man skærer ned, og at man også bruger de andre metoder, der er.
Det er jo ikke rigtigt, som fødevareministeren siger, at det kun er egenkontrol.
Der er den offentlige kontrol, som ydes både i form af rådgivning og i egentlig kontrol.
Der er uddannelser og kurser.
Der er er certificeringsordninger og autorisationsordninger.
Der er masser af instrumenter at spille på, og mit spørgsmål er bare: Er ministeren ikke enig i, at vi skal passe meget på ikke kun at bruge egenkontrol, og at det kan være farligt at sætte alt for stor lid til den, inden den har bevist sin værdi?