Morten Homann (SF), 2005-11-17:
Jeg vil gætte på, at vi når op på, at samtlige partier siger det, når Enhedslistens ordfører også har været på talerstolen.
Det er lidt pudsigt, når man så alligevel kan se, at der allerede er gennemført initiativer, og at der af regeringens udmeldinger er lagt i kakkelovnen til endnu flere initiativer, som gør uddannelse endnu mere til en vare; som gør brugerbetaling på danske universiteter til en større og større del af hverdagen; og som gør, at danske universiteter mere og mere skal konkurrere på et internationalt marked for uddannelser.
Så selv om man siger det ene – uddannelse må ikke være en vare, og vi skal ikke have brugerbetaling – så gør man det stik modsatte, nemlig indfører brugerbetaling og gør uddannelse stadig mere til en vare.
Monday, January 23, 2006 10:30 AM
det her land vil kunne gennemskue, at der er stor forskel på, hvad regeringen og dens flertal siger, og hvad man så gør.
Efter SF’s opfattelse er uddannelse et gode, som skal være tilgængeligt for alle og være gratis, og derfor er man også nødt til at sige, at uddannelse ikke skal være en vare.
Derfor er det helt afgørende for SF at sikre det, også internationalt i både EU- og WTO-regi.
Men det er vigtigt at påpege, at vi også har meget at skulle sige, når vi vedtager lovgivning i dette Folketing og kommer med initiativer i dette Folketing, og det er der, regeringen for alvor svigter.
Hvis vi skal have flere til at tage en uddannelse, er det nødvendigt at sikre, at der ikke er brugerbetaling på uddannelser, og det er vist desværre stik imod det, som regeringen praktiserer.
Det gælder også i forhold til internationale studerende.
Det er jo absurd at påstå, at man styrker internationaliseringen af de danske uddannelser ved at indføre brugerbetaling.
Meget kan man sige, men når man indfører krav om, at studerende skal betale for at tage en uddannelse, er der altså ikke flere, der tager en uddannelse.
Så har man i hvert fald ikke fulgt med i timerne, for der vil selvfølgelig være færre, når prisen på uddannelse stiger.
Derfor er det nødvendigt også at gå ind og lægge klare begrænsninger på brugerbetaling, hvis man vil have internationalt orienterede uddannelser, som vi i hvert fald ønsker i SF.
Så kan det være, at der er tilfælde, og det var også det, vi havde debatten om i foråret, hvor det absolut ikke kan undgås, at man har en form for brugerbetaling.
Men i de afgrænsede tilfælde er det helt afgørende for SF, at det ikke bliver et spørgsmål mellem det enkelte universitet og den enkelte uddannelsesinstitution på den ene side og den studerende, så man får pengemaskinetilstande på universiteterne.
Det bør være en ting, som bliver afregnet med det relevante ministerium.
Det skal være videnskabsministeren, som opkræver de penge, så det eneste, uddannelsesinstitutionen ser, er taxametertilskuddet, uanset hvad det er for en studerende, som det drejer sig om.
Og det bør under alle omstændigheder være undtagelsen, hvor den altoverskyggende hovedregel er udvekslingsaftaler.
Hvis alt det her skal lykkes, kræver det selvfølgelig også bevillinger af en rimelig størrelse til uddannelse og ikke de desværre ret markante nedskæringer, der har været over de seneste år.
Til slut vil jeg godt tilslutte mig hr. Troels Lund Poulsen fra Venstre, som undrer sig lidt over, at man, når Socialdemokraterne og De Radikale har så høj cigarføring på det område, ikke har fremsat et forslag til vedtagelse.
Det tror jeg sådan set er, fordi man inderst inde godt ved, at de punkter, som man har argumenteret for, er indeholdt i det forslag til vedtagelse, som SF og Enhedslisten har fremsat.
Så jeg vil godt opfordre Socialdemokraterne og De Radikale til at komme ud af handlingslammelsen og i hvert fald i det mindste støtte SF’s og Enhedslistens forslag til vedtagelse, som gør det klart, at danske uddannelser skal være internationale og begå sig i internationaliseringen, men at vi ikke vil gå på kompromis med, at uddannelse ikke er en vare, og at der ikke opkræves brugerbetaling for uddannelse.
Regeringen har ikke på et eneste punkt gjort noget som helst for at forhindre, at uddannelse i stigende grad bliver til en vare, som købes og sælges for penge, og hvor det naturligvis er sådan, at de, der har flest penge, kan få mest uddannelse.
Det er en udvikling, som vi kan se spor af mange steder, og jeg er da enig med den konservative ordfører i, at sådan foregår det mange steder, men spørgsmålet er: Hvad gør vi i sådan en situation?
Hvis vi fortsat ønsker at have gratis uddannelse i Danmark, har vi efter SF’s opfattelse en opgave i at gå imod det.
Det, fru Carina Christensen lige har bekræftet, er, at regeringen ikke har gjort andet end at underbygge en udvikling, hvor uddannelse bliver en vare, som skal købes og sælges, og hvor det naturligvis er sådan, at de, der har flest penge, kan få mest uddannelse.
Jeg synes bare, at det mest ærlige ville være at sige helt åbent, at man ønsker mere marked, mere varegørelse og mere brugerbetaling inden for uddannelsessystemet.