runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Vores udgangspunkt er, at der er penge at spare på kommunalreformen, og at der også er penge at spare, som ikke handler om at lukke små skoler og lukke små institutioner.
Det er klart, at vælger man at gøre det, vil det også kunne medføre besparelser, men om man bør gøre det, må jo afhænge af en vurdering af, om det er fair over for den lokalbefolkning, som måske i særlig grad efterspørger det lokale tilbud, man i givet fald lukker.
Det er jo slet ikke givet, for det er i en kombination med, om man får et bedre tilbud i det nye, kommunen vælger at lave.
Så vi er ikke tilhængere af, at man bare pr. automatik lukker små enheder, og vi lægger med kommunalreformen ikke op til, at det er en god idé bare bevidstløst at kaste sig ud i at sige, at så er stort bare godt.
De fordele skal selvfølgelig indhøstes.
Når der så er gået nogle år, kan vi tage en dyst om, hvor store de fordele rent faktisk var, og prøve at skille det ud i forhold til eventuelle ændringer af strukturen, som man vælger at indføre lokalt.
Men jeg mener, at der er noget at spare på det første, og de midler skal ud og bruges til en bedre service for borgerne.
Line Barfod (EL), 2005-06-01:
Der er jo blevet snakket en del også under den her debat om alle de kæmpefordele, som kommunerne kan få, når de lægger sig sammen, og hvor meget man vil kunne spare osv.
På den høring, som Det Politisk-Økonomiske Udvalg her i Folketinget holdt om de økonomiske konsekvenser af strukturreformen, kom det jo ret klart frem, at det, som man kan regne med at spare penge på, ikke er administration og politikere osv., for det er en meget, meget lille del af de samlede offentlige udgifter.
Hvis man for alvor skal ind og spare penge, er det ved at lave store institutioner, hvad enten vi snakker plejehjem, skoler eller børnehaver.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Det kan det sagtens være.
Vi sagde faktisk også i valgkampen, at hvis vi skulle vælge mellem nogle helt, helt afgørende nødvendige initiativer på social- og sundhedsområdet i forhold til den udbygningsplan eksempelvis på forskningsområdet, regeringen har foreslået, så ved vi godt, hvordan vi prioriterer.
Så prioriterer vi det første.
Hr. Ole Sohn nævner, om man eksempelvis skulle udbygge initiativet på kræftområdet.
Men der må vi bare sige, at en del af kræftindsatsen jo også er forskning.
Så det kommer an på, hvordan man får det forhandlet på plads.
Men det, der bare er det vigtige udgangspunkt i en debat som den her, er altså, at regeringen ved, at vi har nogle andre prioriteringer, og det har også været nævnt her i svaret til hr. Ole Sohn.
Regeringen ved, at vi har nogle andre prioriteringer end det, den har lagt frem i sine valgløfter, og regeringen skal derfor, hvis den forhandler noget på plads med KL og Amtsrådsforeningen, som den satser på vi skal kunne støtte i Finansudvalget den 22. juni, selvfølgelig også tage højde for vores synspunkter.
Det siger sig selv.
Vi skal kunne se i den aftale, der kommer frem, at det samlet set ser fornuftigt ud også i forhold til de prioriteringer, vi har lagt.
Jeg synes, det er fint, at vi har haft mulighed for under den her debat – det har vi også gjort tidligere – at gøre det klart for regeringen.
Ole Sohn (SF), 2005-06-01:
Det var det, jeg forsøgte at komme frem til.
Jeg forstår, at Dansk Folkepartis prioriteringer er kræfthandlingsplanen, som vi er enige i.
Det er også flere penge til forebyggelse, hvad der er fuldstændig, jeg havde nær sagt vanvittigt ikke at gøre netop for at få nogle afledte besparelser i sundhedssektoren siden hen.
Jeg går også ud fra, at der skal gives lidt mere til ældreområdet ifølge Dansk Folkeparti.
Så er spørgsmålet: Hvilke af regeringens valgløfter er det så at Dansk Folkeparti ikke føler sig tiltrukket af?
Er det forskningsområdet, der må have en lavere vækst, eller hvad?
Har Dansk Folkeparti gjort sig det klart?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Nu ved hr. Ole Sohn, at Dansk Folkeparti allerede i valgkampen og endda i valgkampens start, så der ikke var tvivl om det, sagde, at vi ikke ville føle os bundet af de valgløfter, der blev givet på førstedagen af valgkampen fra statsministerens side.
De valgløfter var ikke forhandlet med Dansk Folkeparti, og derfor kunne vi heller ikke tage medansvar for dem.
Vi pegede også helt konkret på, at i forhold til det at prioritere de offentlige udgifter mere og mere derhen, hvor vi synes behovene er størst, så mener vi, at det virkede noget bevidstløst at foreslå, at man blot hævede rammen for børnechecken med vistnok 2 mia. kr. i statsministerens og regeringens oplæg.
Jeg ved ikke, om hr. Ole Sohn har set det, men jeg har ikke set, hvordan regeringen vil spille ud med et forslag om præcist at indfase de valgløfter.
Sagen er i hvert fald, at vi først skal igennem forhandlinger om dem, for vi har ikke på forhånd sagt god for dem.
Og der vil vi have nogle andre prioriteringer for lige præcis at sikre, at pengene i størst muligt omfang bliver ledt derhen, hvor vi mener behovene er størst.
Ole Sohn (SF), 2005-06-01:
Det går jeg ud fra.
Jeg har ikke hørt andet.
Her er vi jo i den situation, at regeringen har fremlagt valgløfter for 2006 på 2,8 mia. kr. ifølge udspillet.
Det vil sige, at der skal bruges 800 mio. kr. til forskning.
For jeg kan forstå nu, at der ud over kræft også er forebyggelse.
Det går jeg meget stærkt ind for.
Jeg er helt enig med Dansk Folkeparti i, at der skal der sættes væsentligt mere ind.
Men hvor vil man skære ned, når rammen skal holdes?
Om hvilke af regeringens valgløfter vil Dansk Folkeparti sige: De kan altså ikke komme med i den her omgang, hvis det skal være med Dansk Folkeparti?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Dét er helt utroligt at skulle høre fra en ordfører for et parti, som for nylig har foreslået, at vi skal skære ned på efterlønnen for at have råd til fremtidens velfærdssamfund.
Og der er ikke tale om, at man har siddet og sagt, at det egentlig er ligegyldigt, hvordan det udvikler sig, for de offentlige udgifter kan jo bare stige efter forgodtbefindende, og så hænger det nok alligevel sammen på et eller andet plan.
Man har nok siddet et eller andet sted og gjort sig nogle tanker om, hvordan tingene hænger sammen.
Så drejer det sig om, hvordan vi som politikere er dygtige til at sikre, at den pose penge bliver brugt rigtigt og bliver brugt til dem, der har størst behov.
Her har vi annonceret, at kræftpatienter i den grad trænger til en ekstra håndsrækning fra det danske samfund.
Det har vi taget initiativ til, og det bliver vi ved med at sætte fokus på, indtil der er afsat flere midler til behandling af kræftpatienter i det her land.
Ole Stavad (S), 2005-06-01:
Selv om hr. Thulesen Dahl blev lidt vred over mit spørgsmål, vil jeg da sige, at jeg sådan set i mange henseender var glad for svaret, for hr. Thulesen Dahl synes jeg alligevel signalerer, at det handler om at sætte økonomiske rammer op.
Hvis jeg hørte hr. Thulesen Dahls spørgsmål rigtigt til mig, så var det noget med, hvor mange procenter – det var det, der blev spurgt om.
Det var det, han var vred over jeg ikke svarede præcist på.
Der er det så, jeg siger, at vi sætter mennesker over en eller anden præcis vækstramme, og jeg hører faktisk også hr. Thulesen Dahl sige, at vi står med nogle udfordringer, som skal løses, hvor vi må erkende, at vi i fortiden ikke har gjort det godt nok.
Men så sætter hr. Thulesen Dahl også mennesker over, om vi nu rammer en vækstprocent på 0,5 eller 0,6 eller 0,7.
Er det ikke rigtigt forstået, eller har jeg misforstået det første svar, som jeg synes havde positive elementer i sig?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Han starter med at sige, at jeg skulle have sagt, at det vigtigste var, at man kunne sige, hvad væksttallet måtte være – og endda på decimaler.
Det har jeg jo aldrig sagt.
Jeg spurgte til, hvad Socialdemokratiets holdning var i forhold til, hvad væksten måtte være for den offentlige sektor.
Det er typisk for hr. Ole Stavad, at det skal drejes til alt muligt andet.
Så vil jeg sige i forhold til kræftpatienter, at det faktisk er vigtigt for os, at vi får gjort noget ekstra for vores kræftpatienter.
Vi mener, det er fuldstændig vanvittigt, at vi i det her land ligger bag efter lande, vi kan sammenligne os med, i forhold til behandling af folk med kræft.
Vi har en situation, hvor over 30.000 mennesker hvert eneste år får kræft, og hvor cirka halvdelen dør af kræft.
Det er fuldstændig vanvittigt, og der skal vi da have en ambition om at gøre det langt bedre.
Men at sætte det op i forhold til, hvilken vækstramme man må have, er nytteløst, for det handler jo om at prioritere de offentlige udgifter og prioritere den realvækst, der må være, så vi sikrer nogle flere midler og en større bid af kagen til kræftområdet, for det er der behov for, og det er nødvendigt.
Derfor fremsatte vi forslaget til vedtagelse her i Folketinget om, at vi skulle gøre en ekstraordinær indsats de kommende år på kræftområdet.
Vi var glade for, at vi fik fuld opbakning til det forslag til vedtagelse.
Ole Stavad (S), 2005-06-01:
Jeg forstår på hr. Thulesen Dahl, at han faktisk mener, at det vigtigste med hensyn til økonomisk politik er, at vi en efter en kan gå på talerstolen og meddele, hvad det så er for en vækstramme i decimaler.
Jeg er glad for, at hr. Thulesen Dahl siger, at vi skal give meget konkrete svar.
Dansk Folkeparti fremsatte under åbningsdebatten lige efter folketingsvalget et klogt forslag til vedtagelse om en kræfthandlingsplan II, som vi med glæde stemte for, og som blev vedtaget af et enigt Folketing.
Hvad nu hvis de udgifter, som det nødvendiggør, hvis vi skal lave en kræfthandlingsplan II med de investeringer, der skal foretages over en årrække, kolliderer med vækstrammen – procenten på decimaler, eller promiller er det jo, vi snakkede om – hvad er så vigtigst?
At vi får lavet en kræfthandlingsplan og får foretaget de investeringer, får givet de muligheder for den behandling, der er optimal for de mennesker, der er berørt af det her, og som er ramt af en livstruende sygdom, eller at vi holder vækstrammen på decimaler?
Morten Helveg Petersen (RV), 2005-06-01:
Jeg forstår godt, at det ikke er noget, man kan gøre på decimaler, det er jeg helt med på.
Jeg synes, det er interessant, at hr. Thulesen Dahl siger: Indtryk, ja – overblik, nej.
For det første kunne det være interessant for os andre at få at vide, hvad det er for et indtryk, Dansk Folkeparti er blevet bibragt.
Jeg kan kun sige for de øvrige partiers vedkommende, at vi ikke har fået noget indtryk.
Så hvis hr. Thulesen Dahl har et grundlag at træffe sin beslutning på, som vi andre ikke har, så ville det være interessant at få det frem i lyset.
Det næste er så, at man ikke har et overblik.
Det kan synes lidt svært for os andre at forstå i betragtning af, at det her angivelig skulle være, jeg tror, regeringen selv har kaldt det århundredets største reform.
Det har man ikke noget overblik over.
Det synes jeg virker temmelig hasarderet set fra sidelinjen, men det gør Dansk Folkeparti åbenbart ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Jeg må sige, at man sagtens kan lege med de her ord, men sagen er vel, at vi ved, at der kommer en udligningsreform, og vi ved også, i hvilken retning den må gå.
Vi ved ikke, hvor meget det lykkes at få skruet op for styrken.
Når jeg siger det på den måde, er det, fordi vi i hvert fald har det udgangspunkt, at vi nu har en aftale om, at der kommer en udligningsreform, og det er punkt 1.
Punkt 2: Den udligningsreform skal i højere grad sikre en balance i Danmark, så de områder af landet, der har en svag vækst, skal kompenseres mere i forhold til de områder, der har en stærkere vækst.
Punkt 3 er så det afgørende punkt: Hvor meget vil vi kunne få skruet op for den styrke, også i respekt for, at der faktisk i den anden ende er nogle, der skal betale ind til det her fælles?
Jeg tror også, at hr. Morten Helveg Petersen vil gå ind i den debat med styrke, når vi når frem til det tidspunkt, hvor vi for alvor skal til at afgøre de ting.
Men det, hr. Morten Helveg Petersen spurgte om før, som jeg forstod det, var i højere grad, om vi havde et overblik over den præcise pengestrøm i forhold til kommunalreformens omforandringer.
Der siger jeg, at den først skal laves mellem fem kommuner, hvor jeg bor, og så skal den nye kommune selvfølgelig indgå i et overblik i forhold til de andre nye kommuner, og så skal man lave en udligning mellem de størrelser.
Det er jo ikke nødvendigvis den samme udligning, som hvis man havde opretholdt det gamle danmarkskort.
Det er derfor, der er en logik i det, man gør.
Der er et eksisterende system, og det er jo klart, at man ikke opløser et eksisterende system og efterlader et tomrum.
Så det eksisterende system kører jo.
Det ville da også være mærkeligt, hvis det system med overførsel, der i dag sker fra nogle af vores vækstområder til de områder, der ikke er i så kraftig vækst, blev aflyst.
Det kører selvfølgelig, indtil et nyt system er på plads, det siger sig selv.
Så skal de elementer, som vil være en del af det, der skal gå igen i det nye system, selvfølgelig indarbejdes.
Nu har jeg haft meget svært ved i det her forløb og også i dag at finde ud af, hvad Socialdemokraterne egentlig mener, og hvad de egentlig gør.
Det virker også, som om den ene hånd ikke nødvendigvis ved, hvad den anden gør.
Det må vi bare tage til efterretning.
Det besværliggør mange ting, men jeg glæder mig i hvert fald over, at hvad angår den nye Furesø Kommune, er Socialdemokratiet gået med i en aftale om det.
De har så taget et forbehold, der går ud på, at de hellere vil have, at Vestdanmark skal være med til at betale regningen for Furesø Kommune, altså for de ting, der er sket i Farum.
Dermed skal vel også Himmerland være med til at betale, for det er statskassen, der skal betale, det er ikke en udligningsordning omkring København.
Det er den forskel, der nu består i forhold til den nye Furesø Kommune mellem Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-01:
Med hensyn til de 1,5 mia. kr. tror jeg sagtens, at det kan lade sig gøre uden serviceforringelser.
Det er rigtigt, at for os er de udsatte grupper hjerteblod.
Det er noget, vi ønsker at tilse, at de mennesker, som jeg beskæftigede mig med i indlægget, nemlig alkoholikere, psykisk syge, handicappede, får den nødvendige hjælp.
Line Barfod (EL), 2005-06-01:
Jeg kan ikke lade være at bemærke, at jeg synes, det er ret imponerende, hvis De Konservative forestiller sig, at man ude i kommunerne på det sidste halve år af i år vil spare 1,5 mia. kr., oven i købet lige inden et kommunevalg.
Det synes jeg er meget specielt, og jeg er jo meget spændt på at se, hvordan man forestiller sig hos De Konservative, at man skal kunne gøre det ude i kommunerne, og hvem det er, det skal gå ud over.
Hr. Christian Wedell-Neergaard talte i sit indlæg så varmt om, at man skulle tage hånd om de udsatte grupper.
Så vil jeg bare gerne høre, hvordan De Konservative har prøvet at sikre sig under forhandlingerne om kommunalreformen, at den enkelte kommune rent faktisk har penge til det, for vi har jo endnu ikke kunnet få svar på, om den enkelte kommune vil have penge til at løfte de sociale opgaver, dels dem, de har i dag, og dels dem, de kommer til at få med kommunalreformen.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-01:
Jamen vi befinder os jo midt i budgetåret.
Der er et halvt år tilbage, og i det halve år vil det være muligt for kommunerne at tilpasse deres udvikling på udgiftssiden, således at de sikrer sig, at de overholder de her aftaler.
Det er sådan, at der allerede på nuværende tidspunkt er taget hånd om nogle af de her forhold, således at man ikke vil ramme 1,5 mia. kr. over.
Man må jo forstå, at der er sådan en midtvejskalkulation.
Vi ønsker ikke, at det her fører til besparelser, tværtimod.
Ole Sohn (SF), 2005-06-01:
Kilden til de tal er sådan set Den Kommunale Budgetoversigt, april 2005, fra Finansministeriet, så det er ikke sådan noget, jeg bare slynger ud.
Og det er derfor, det er lidt vigtigt, for virkeligheden er jo, at kommunerne i dag ikke er i stand til at overholde 0,5-procens-rammen.
Det er jo et faktum.
Og så er spørgsmålet bare: Skal de så betale det, de har brugt for meget i 2005, tilbage, inden man kan forhandle videre?
Eller siger man: O.k., det var så i orden, og så må vi acceptere, at forbruget er for højt, og så må vi lade andre betale, dvs. de kommende generationer?
Eller skal der skæres ned på nogle af de statslige budgetter?
Skal der ikke investeres så meget i forskning?
Nu kan jeg forstå, at Dansk Folkeparti ikke ønsker, at der skal investeres i forskning, så kan det måske løse noget af det.
De eksisterer jo ikke inden for den der ramme, der er afsat.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-01:
At forbruget i amter og kommuner skulle være 1,5 mia. kr. højere kan jeg ikke verificere.
Vi ønsker jo ikke en nedskæring i aktiviteterne i amter og kommuner.
Grundlaget for forhandlingerne er jo dels økonomiske beregninger fra amter og kommuner omkring deres forventede udgiftsniveau i 2006 og dels et ønske om at styre udgiftsudviklingen i amter og kommuner på en sådan måde, at realvæksten bliver 0,5 pct., og at det bliver muligt at overholde det, uden at der sker serviceforringelser.
Udviklingen har jo vist, at det har været muligt i de tidligere år, og det vil også være muligt i det kommende år.
Ole Sohn (SF), 2005-06-01:
Det kan være, at Det Konservative Folkeparti kan løfte sløret for, hvilket grundlag man forhandler med kommunerne på, for det er jo ikke helt ligegyldigt, om man tager udgangspunkt i det, der var aftalt sidste år, eller i det, kommunerne og amterne faktisk har forbrugt, for der er sket det, at man har brugt 1,5 mia. kr. mere end aftalt.
Der er spørgsmålet, at hvis man tager udgangspunkt i det, man aftalte sidste år, så skal der skæres 1,5 mia. kr. forlods.
Og hvor ønsker Det Konservative Folkeparti så, at der bliver skåret ned rundtomkring i amter og kommuner?
Hvis ikke der skal skæres, hvis man tager udgangspunkt i det faktiske forbrug, så er spørgsmålet: Synes Det Konservative Folkeparti, det er rimeligt, at man sender regningen videre til kommende generationer?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-01:
Jeg vil ikke bruge ordet tagselv, for det lyder så negativt, jeg vil bruge ordet efterspørgselsstyret.
Og det er jo rigtigt, at vi er i et efterspørgselsstyret sundhedsvæsen, hvor det er efterspørgslen, der styrer produktionen i sundhedsvæsenet netop med henblik på at nedsætte ventelisterne.
For os har det jo været af afgørende betydning at gennemføre behandlingsgarantien, at sikre patienterne mulighed for at blive behandlet for livstruende sygdomme inden for 2 måneder, og det vil vi under ingen omstændigheder give køb på.
Derfor vil vi også følge op på sundhedsområdet, og vi er helt enige i, som det har været drøftet tidligere, at det næste, der skal ske, er, at man får frisket kræfthandlingsplanen op og sikrer, at der også på det område kommer til at gives borgerne en bedre service.
Ole Stavad (S), 2005-06-01:
De oplysninger, jeg giver her, giver jeg helt nøgternt.
Det er jo også en konsekvens af det frie valg.
Altså, borgerne kan jo, om jeg så må sige, tage selv, og hvis man ikke kan betjene borgerne inden for de tidsfrister, der er sat op i det offentlige sygehusvæsen, har de jo i dag adgang til at søge andre steder hen, enten i den øvrige del af det offentlige sygehusvæsen eller over i private tilbud, der er lavet aftaler med.
Derfor må vi jo erkende, at med den måde vores sundhedsvæsen er indrettet på i dag, er der kun begrænsede muligheder for at styre økonomien.
Det er, uden at det skal forstås negativt, et tagselvbord.
De regninger, det efterlader, er jo et ansvar, vi også må bære herinde, i og med at vi har været med til at lave de regler, der giver borgerne de muligheder.
Der er bare det, jeg spørger: Hvad er De Konservatives reaktion, når økonomien ikke svarer til efterspørgslen, og når man ikke kan styre det i amterne, fordi vi laver regler, hvor borgerne – i citationstegn – kan tage selv?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-01:
Forringelser på sundhedsområdet vil være imod et konservativt ønske.
Det er helt naturligt.
Hr. Ole Stavads regnestykker vedrørende efterslæbet på sundhedsområdet kan jeg ikke helt genkende.
Det er jo sådan, at regeringen har satset massivt på en serviceforbedring på sundhedsområdet, opnået langt flere behandlinger og dermed har sikret, at flere borgere kan blive betjent i sundhedsvæsenet.
Det har jo ikke givet den eksplosion i udgifterne, som man havde frygtet.
Tværtimod har det givet en mulighed for at levere flere ydelser på en god og effektiv måde.
Ole Stavad (S), 2005-06-01:
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, hvad man vil gøre i forhold til det regeringsgrundlag, som man jo har lavet.
Mener den konservative ordfører, at man er nødt til at sige: Så må vi gå ind og lave besparelser og forringelser på vores sygehuse og i sundhedsbetjeningen af borgerne, eller hvad er De Konservatives svar?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2005-06-01:
Det er meget svært at diskutere med Socialdemokraterne i dag, for jeg sagde faktisk i mit tidligere svar, at de ting i det gamle udligningssystem, som kørte videre, skulle med over i det nye system.
Så jeg sagde det modsatte af det, hr. Arne Toft valgte at konkludere jeg sagde.
Det var nøjagtig det samme med hr. Ole Stavad.
Det er meget svært at have en dialog om tingene, hvis ikke man på en eller anden måde lige tillader sig selv at lytte efter, hvad der rent faktisk bliver sagt, så vi kan have en dialog frem for en enetale.
Jeg sagde det faktisk.
Så er der de andre ting.
Det afgørende for os er sådan set, at vi får en kommunalreform, hvor man får skabt lokal lyst til at arbejde også med at sikre, at de ressourcer, vi har, bliver brugt bedre.
Vi mener faktisk, at vi kan gøre den offentlige sektor bedre.
Det er, som om hr. Arne Toft fuldstændig er stivnet og har sagt, at alt er, som det er, og sådan vil det altid vedblive at være, og derfor kræver det, hvis skal man lave noget, der bliver bedre for borgerne, at finansministeren konkret hiver penge op af lommen til det.
Det skal finansministeren også gøre, men det skal være i kombination med, at lokalpolitikerne gør tingene bedre, end de gør i dag.
Arne Toft (S), 2005-06-01:
Det var slet ikke mit spørgsmål.
Det svar, jeg fik af hr. Thulesen Dahl, er, at det selvfølgelig skal fortsætte med at køre indtil 2007, indtil der kommer et andet system.
Og hvis der kommer et andet system, er der ikke 50 mio. kr. til Furesø Kommune mere.
Sådan må jeg forstå det.
Nu har hr. Thulesen Dahl jo selv sagt, at man egentlig godt kunne have ladet det være, som det altid har været: Når Folketinget vedtager nogle love, så betaler Folketinget.
Men man har i Dansk Folkeparti valgt at sige, at det er bedre at lade kommunerne betale og også lade kommunerne tage rationaliseringsgevinsten.
Kunne man forestille sig, at de muligheder, kommunerne har, hvilket man bl.a. har skrevet mange gange i forslaget om en ny struktur, er stordriftsfordele, man skal tage?
Kunne man forestille sig, at det her kommer til at betyde, at mange af de små enheder, skoler, institutioner, de små sygehuse, er der, hvor man tager rationaliseringsgevinsten, for det er der, den er lettest at få fat i?
Vil man så fra Dansk Folkepartis side gå ind som myndighed, som medlem af Folketinget, og sige til kommunerne og regionerne: Det her må I ikke?
Jeg forstår ikke rigtig hr. Kristian Thulesen Dahls argumenter.
I den aftale indgår, at der skal være en udligningsreform omkring København.
Når vi spørger til udligningsrapporten, får vi at vide af indenrigsministeren, nu også af hr. Thulesen Dahl, at der ikke er nogen udligning.
Vi kan ikke starte, før vi finder ud af, hvordan kommunerne er sammensat.
Er det ikke rigtigt forstået af mig, at man har vedtaget, at der skal være en udligning omkring København?