runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det er en alvorlig sag at gå i krig.
Det er en langt mere alvorlig sag end andre politiske beslutninger, fordi den har så vidtgående konsekvenser, og derfor må der selvsagt være knyttet et større krav om argumentationens lødighed og holdbarhed til dokumentation, når man går i krig, end i andre sager. Krigen mod Irak vil fremover stå som et af de klareste eksempler på, hvordan politiske ledere benyttede sig af løgne, af fortielser, af fordrejelser og af udeladelser for at nå deres mål.
Bushregeringen besluttede lang tid i forvejen, at man ville have en krig mod Irak.
Den danske regeringen kan selvsagt i dag vælge at undskylde sig med, at den var for godtroende over for argumenterne fra Bush og Blair, at den var for naiv, og beklage det.
Regeringen kan også vælge at gå til bekendelse og sige: Ja, vi fordrejede, vi fortiede, og vi undlod, men vi mente, det var nødvendigt med disse virkemidler af hensyn til sagen.
Det rejser så den næste debat: Hvilke overvejelser giver
Vil den danske regering næste gang lige så blindt følge Bushadministrationen? Vil den danske regering endnu en gang være villig til at betale en pris, der sprænger internationale organisationer i stumper og stykker?
Vil den danske regering næste gang være lige så naiv eller kynisk og følge en konfrontatorisk amerikansk administrations påstande uden gran af dokumentation?
Det bringer os videre til det sidste tema i forespørgslen: Om krigens førelse og om anvendelse af våbentyper.
Danmark har underskrevet en række konventioner om krigsførelse, om våbenaftaler og om våben, der rammer i flæng
og dræber uskyldige civile, men krigen i Irak og den efterfølgende besættelse har ramt civilbefolkningen hårdt.
Ingen ved med sikkerhed, hvor mange der er slået ihjel.
Det gælder det napalmlignende stof MK 77, det gælder landminer, og det gælder klyngebomber, som rammer bredt, rammer i flæng og for nogles vedkommende ligger ueksploderede hen og er dræbende efter krigshandlingernes afslutning.
Vi ser frem til regeringens besvarelse.
Besvarelse
Ulrik Kragh (V), 2003-11-20:
Jeg må også sige, at jeg er rimelig forundret over, at svaret fra Socialdemokraterne på, hvordan man skal løse problemerne med hashhandel, er et langt, sejt træk.
Forsvarsministeren har lige redegjort for, at der i det sidste halve år er anholdt 100 personer, beslaglagt 695 kg hash og 1,6 mio. kr. Det, der foregår, er massivt, og så skal det bare løses lala med et langt, sejt træk.
Jo tak, jeg er glad for, at vi har en regering, der har sat sig for at lave en helhedsplan og intensivere politiindsatsen indtil da.
Derfor er jeg også utrolig skuffet over, at Socialdemokraterne, som indtil nu har stået bag den Christianiapolitik, vi har, og som jeg også forventer vil stå bag, når vi skal have ændret lovgivningen - det håber jeg i hvert fald - nu ikke engang vil være med til at stå bag, at vi påskønner og opfordrer regeringen til at fastholde den politik, som man har lagt med en intensiveret politiindsats frem mod en helhedsplan, der skal være med til at løse Christianiaproblemet én gang for alle.
Per Stig Møller (KF), 2003-11-20:
Jeg ved godt, det er unormalt, at man går ind på det her tidlige tidspunkt, men det er for ikke at få afsporet debatten med en forkert konklusion med hensyn til, hvad jeg skulle have sagt i min første tale.
Når hr. Villy Søvndal siger, at udenrigsministeren sagde, at det havde været ønskeligt med et nyt mandat, så kunne jeg dermed have sagt, at der ikke var et mandat.
Jeg vil godt citere fra min tale, for at debatten ikke kører skævt: »For det fjerde ville en ny sikkerhedsrådsresolution have været politisk ønskelig; men rent juridisk var den ikke nødvendig.
Efter sin ordlyd vedrørende det aldrig vedtagne resolutionsudkast heller ikke spørgsmålet om en sikkerhedsrådsbemyndigelse eller spørgsmålet om, hvorvidt Irak krænkede sine forpligtelser, for disse spørgsmål var jo allerede afklaret i Sikkerhedsrådet.«
Og så sluttede jeg den del af min tale med at sige: Den militære aktion mod Irak var med andre ord forankret i FN.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg vil bare spørge endnu en gang og så kun holde mig til det spørgsmål: Er det ikke rigtigt, at et stort flertal af lande i FN's Sikkerhedsråd i forbindelse med vedtagelsen af 1441 fra november sidste år klart lagde til grund, at der ikke var en automatik i forhold til magtanvendelse på baggrund af 1441?
Er fru Gitte Seeberg bekendt med, at et stort flertal af landene i FN's Sikkerhedsråd havde den holdning, og at ingen modsagde den?
Tværtimod er der forskellige forlydender
om, at de fem permanente medlemmer bekræftede, at sådan forholdt det sig.
Jeg vil bare høre, om fru Gitte Seeberg kan bekræfte det her.
Helge Adam Møller (KF), 2003-11-20:
Holdningen i FN's Sikkerhedsråd gør hr. Villy Søvndal meget ud af, og det er selvfølgelig også interessant.
Jeg tror, at både statsministeren og udenrigsministeren mindede om situationen nogle år før i forbindelse med Milosevic, hvor der heller ikke var noget mandat fra FN's Sikkerhedsråd, og hvor Danmark sammen med en lang række andre lande alligevel valgte at gå ind i en militær aktion.
Kan hr. Villy Søvndal ikke oplyse, hvordan SF stemte dengang, da der ikke var noget FN-mandat?
Nu kan jeg forstå, at SF ligesom følger FN, når man er enig, og når man er uenig, så lader man være med at gøre det, og det er jo selvfølgelig en holdning, som man har.
Men i forlængelse af fru Gitte Seebergs spørgsmål, hvor vi fik at vide, at SF i morgen vil stemme imod at forlænge de danske styrker, så var det jo sådan, at FN's Sikkerhedsråd i fuldstændig enighed den 16. oktober, det er altså for 1 måned og 4 dage siden, med resolution 1511 med 15 stemmer mod 0 indtrængende appellerede til samtlige FN's medlemslande om at stille militære bidrag til sikringsstyrken i Irak.
Og så stemmer de imod.
Hvordan hænger det sammen?
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-20:
Jeg er da også meget spændt på at høre Venstres ordførers svar på hr. Søvndals spørgsmål.
Når man hører Venstres ordfører, så kommer man til at tænke på det gamle mundheld
om, at hvis argumentet er svagt, så må man hæve stemmen. Det folkeretlige grundlag hviler jo på den antagelse, at fortsat våbeninspektion er udsigtsløs.
I forlængelse af diskussionen, vi havde i foråret og har haft lige siden, står det vel klinkende klart, at en vurdering af, om fortsat våbeninspektion er udsigtsløs, er en politisk vurdering, ikke en juridisk vurdering.
Og når man til det resultat, som Det Radikale Venstre gør, at fortsat våbeninspektion ikke er udsigtsløs - lige så vel som Hans Blix når frem til, at det ikke er udsigtsløst - så falder regeringens folkeretlige konstruktion på gulvet.
Kan Venstres ordfører dog ikke bekræfte det?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det at handle i international politik forudsætter jo, at man har en nogenlunde retvisende analyse af, hvad det er for en virkelighed, man handler i.
Nu nævnte hr. Troels Lund Poulsen, at det formentlig alene var 5 pct. af befolkningen, der var terrorister.
Der bor 20 millioner i Irak, det vil sige, at det kun er 1 million, man skal have udslettet.
Sagen er altså, at irakerne ikke bryder sig om at være besat.
Sagen er, at det har de nemlig prøvet før.
Deres erfaringer er dårlige.
De brød sig ikke om Saddam Hussein.
De brød sig endnu mindre om at være besat udefra.
Derfor er det en fatal fejlanalyse at tro, at det her er nogle enkelte, spredte grupper.
Det er en bred modstand, der er tale om.
Så er jeg meget spændt på at høre den videre diskussion
om folkeretten og fortolkningen af det.
hr. Troels Lund Poulsen
: Den bemærkning, der står, »i overensstemmelse med folkeretten«, muliggør den en ny aktion a la Irak efter Venstres opfattelse?
Det tror jeg også De Radikale og Socialdemokraterne vil være interesserede i at vide.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Først til hr. Jeppe Kofod om resolution 1441
: Det folkeretlige notat, som der blev lavet fra Udenrigsministeriet, slår jo tydeligt fast, at 1441 giver bemyndigelse til magtanvendelse.
Det er det samme kontor, som også i 1998 under Kosovo afgav et notat om Danmarks stilling i forhold til deltagelse i Kosovoaktionen.
Så jeg betvivler på ingen måde det notat, der er fra Folkeretskontoret i Udenrigsministeriet, og jeg mener også, det er meget tydeligt, at der jo står »consider«.
Det betyder, at man skal overveje, og man vendte tilbage, og man havde diskussioner.
Det her er ikke et spørgsmål om, hvorvidt det er de stærkeste eller ej.
Det her er et spørgsmål om, at ja, der var jo uenighed.
Det er der ikke nogen grund til at skjule.
Så er det blot, at jeg anholder meget klart, at jeg i den her situation ikke mener, at man kunne komme videre ad vejen ved at give Hans Blix længere tid.
Angående hr. Morten Helveg Petersens spørgsmål står der også i rapporten, at der skulle være et betingelsesløst samarbejde for Hans Blix.
Det var der jo ikke.
Der var ikke et betingelsesløst samarbejde.
Han fik ikke de muligheder
, han skulle have for at kunne udføre sit arbejde.
Så kan man udmærket sige, at der så er brug for længere tid.
Ja, der var måske brug for længere tid, men hvor lang tid skulle man så give Saddam Hussein?
Jeg mener ikke, at længere tid overhovedet var nogen idé, for man kender Saddam Hussein og ved, hvordan han har trukket det internationale samfund rundt ved næsen.
Så til hr. Jann Sjursen om, hvordan man skal forstå vedtagelsen.
Og der er det da meget klart, som det står her, at Folketinget lægger afgørende vægt på, at dansk deltagelse i militærindsatser finder sted i overensstemmelse med folkeretten.
Jamen det er da det, der ligger til grund for den her vedtagelse.
Det er da det, som vi synes er afgørende, at man ser, at dansk deltagelse finder sted i overensstemmelse med folkeretten.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Jeg vil bare spørge Venstres ordfører endnu en gang: I forbindelse med vedtagelsen af 1441 tilkendegav et stort flertal af de 15 lande i FN's Sikkerhedsråd, som stemte for denne her resolution, at de forudsatte, at det her selvfølgelig var en resolution, der krævede, at man vendte tilbage til Sikkerhedsrådet, før man iværksatte en militær aktion.
regeringen ikke dengang.
Det var det, der var enighed om.
Tror hr. Troels Lund Poulsen virkelig, at alle de her lande havde stemt for 1441, hvis den gav en automatik til militær aktion?
Nej, der var en stor debat i det efterår sidste år, det kan hr. Troels Lund Poulsen vel også erindre, om, at man jo netop ikke ville have en automatik.
Så jeg vil bare spørge endnu en gang, og det er virkelig et vigtigt, principielt spørgsmål: Er det de stærkeste og ikke de fleste, der har ret, når det gælder FN's Sikkerhedsråd?
Er det de stærkeste, der bare kan bestemme, og de fleste tilsidesætter man bare?
Er det den opfattelse, Venstre har af, hvordan man arbejder i FN's Sikkerhedsråd?
Der var ikke noget FN-grundlag, og 1441 gav ikke automatik til magtanvendelse, uanset hvor meget Venstre og regeringen påstår det.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-20:
Venstres ordfører finder ikke, at mere tid ville have gjort en forskel.
Men kan Venstres ordfører ikke se det utrolig paradoksale i, at FN's våbeninspektion anmoder om mere tid, hvorefter 4 ud af 15 medlemmer af Sikkerhedsrådet finder det påkrævet med intervention med henblik på at lede efter selvsamme masseødelæggelsesvåben, som man så ikke har fundet endnu.
Er det ikke et paradoks?
Er det ikke noget, der giver anledning til blot den mindste tvivl i Venstres ordførers sind, om det nu også var det rigtige grundlag at gå ind på?
Det synes jeg Venstres ordfører burde reflektere lidt mere nuanceret over end det, vi har hørt hidtil.
Jann Sjursen (KD), 2003-11-20:
Jeg må indrømme, at jeg synes, hr. Troels Lund Poulsens fortolkning af det engelske ord i relation til resolution 1441 meget dårligt svarer overens med den forståelse, der var i Sikkerhedsrådet om, at man netop skulle vende tilbage.
Man gjorde sig mange overvejelser, som jo ret beset ikke faldt ud til USA's fordel, men, vil jeg sige, til Blix' fordel, hvis man skulle gøre det op til syvende og sidst, altså om muligheden for at sætte våbeninspektørerne ind igen.
Men det, der har kaldt mig herop, var det forslag til vedtagelse, som hr. Troels Lund Poulsen fremsatte på en række partiers vegne, og specielt den anden sætning i forslaget, hvori der står, at Folketinget lægger afgørende vægt på, at dansk deltagelse i militære indsatser finder sted i overensstemmelse med folkeretten.
Det er jo en meget smuk formulering, det må man sige.
Det er svært at være uenig i.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvilket tidsperspektiv dækker den formulering egentlig? Dækker den også tilbage i tid, eller er det en ren fremadrettet formulering, at danske militære indsatser for fremtiden skal være i overensstemmelse med folkeretten, eller hvad?
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Først til fru Gitte Seeberg, der spørger, hvordan SF vil stemme i morgen - det er jo rart at kunne forudbehandle kommende forslag på den måde: Vi har som bekendt været imod Irakkrigen hele tiden.
Vi var imod den oprindelige besættelsesstyrke, vi var i Det Udenrigspolitiske Nævn i juli imod udvidelsen med 40 mand, vi var imod, da man yderligere udvidede med 50 mand i oktober måned, og vi vil også stemme imod i morgen. Så synes jeg, at hr. Troels Lund Poulsens indlæg var bemærkelsesværdigt.
Jeg bad ham om at svare på, om ikke det var rigtigt, at Blix efterlyste mere tid som et alternativ til krigen, og så valgte hr. Troels Lund Poulsen, som er en klog taktiker, at følge det gamle radioprogram »Så til noget helt andet« og spurgte, om ikke jeg kunne svare endnu en gang på fru Gitte Seebergs spørgsmål.
Den slags manøvrer er jo også en tilståelse, men det er også en klog tilståelse, for det er simpelt hen - undskyld udtrykket - tåbeligt at påstå, at hr. Blix ikke bad om mere tid.
Det vil enhver, der har bare en begyndende indsigt i historie, kunne slå tilbage og bekræfte.
Han bad om mere tid for at få fundet de masseødelæggelsesvåben, som var problemet.
Og så vil jeg sige til hr. Helge Adam Møller, at det er rigtigt, at vi ikke stemte for krigen mod Serbien, mens vi stemte for indsatsen i Bosnien i sin tid, da serbiske fascister skød ned mod Sarajevo.
Det er jo en meget konkret vurdering af, hvornår man mener, at en militær indsats giver mening og ikke giver mening.
Det tror jeg også godt at hr. Helge Adam Møller ved.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-11-20:
Lad mig starte med hr. Morten Helveg Petersen og hans spørgsmål om, hvorvidt det er et uomgængeligt faktum, at Hans Blix udbad sig mere tid.
Hvis man læser rapporten fra den 7. marts fra Hans Blix, så er det ganske korrekt, at Hans Blix siger, at man kan overveje mere tid, men Hans Blix siger også, at for at man skal overveje mere tid, så skal der altså være et omgående samarbejde fra det irakiske styre.
Det var der ikke.
Det er der, man så må gøre sig den overvejelse: Skulle vi have ventet 12 år mere, skulle vi have ventet 15 år mere, eller hvor lang tid skulle vi vente?
Derfor tror jeg ikke, at mere tid ville have gjort nogen forskel.
Så til hr. Villy Søvndal, som jeg selvfølgelig takker for de ironiske komplimenter, men om hvorvidt det går ufattelig godt i Irak: Det, jeg tillod mig at gøre, var blot at opremse en lang række ting, hvor der har været væsentlige fremskridt for den irakiske befolkning.
Jeg er meget af den opfattelse, som mange også deler, også de mennesker, der
har været i Irak, deriblandt Kai Vittrup, at langt de fleste irakere har fået det langt bedre. Men der er, som hr. Villy Søvndal siger, jo desværre en gruppe terrorister, som på alle måder ønsker at underminere det frie demokratiske samfund, der bliver skabt i Irak.
Jeg tror, det er en forsvindende lille gruppe, som måske udgør 3-5 pct., som ganske rigtigt består af Saddam Hussein-tro soldater, men vi ved jo også, at der er internationale terrorister, som i øjeblikket søger til Irak.
Derfor havde jeg brug for i dag at sige nogle meget klare ting om det, som jeg synes er vigtigt, nemlig at det irakiske samfund på en væsentlig række punkter har fået det meget bedre, og at der er fremskridt.
Så til hr. Jeppe Kofod om 1441: Hr. Jeppe Kofod ved også udmærket godt, hvad der står i resolution 1441, men lad mig gentage det.
Resolution 1441 taler ikke om nogen ny beslutning.
Det, den taler om, er, at man skal overveje, »consider«, sagen i rådet, og det er jo det, som er svaret på hr. Jeppe Kofods spørgsmål.
Der skal ikke træffes en ny beslutning, men man skal overveje det, og det er det, som står tilbage.
Jeppe Kofod (S), 2003-11-20:
Igen hører vi, at Venstres ordfører påstår, at der var et klart FN-mandat bag aktionen i marts måned.
Det var der jo ikke.
Derfor har jeg et spørgsmål til hr. Troels Lund
Poulsen, som jeg også tidligere stillede til udenrigsministeren, nemlig om 1441, som hr. Troels Lund Poulsen rigtigt nævnte blev enstemmigt vedtaget af FN's Sikkerhedsråd i november sidste år, og som var et samlet forsøg på at opretholde presset for at afvæbne Saddam Hussein for hans masseødelæggelsesvåben: Er det ikke rigtigt, at et stort flertal af de lande i Sikkerhedsrådet, som stemte for 1441, samtidig understregede, at det her altså ikke var en automatisk bemyndigelse til magtanvendelse, og at der ikke var nogen, der modsagde det? Tværtimod må man gå ud fra, at også den danske regering var enig i det synspunkt. Der lå ingen automatik i, at 1441 skulle være en bemyndigelse til magtanvendelse.
Tværtimod lå der altså i 1441, at man skulle vende tilbage til Sikkerhedsrådet for at få et folkeretligt grundlag for en eventuel militær intervention.
Det var der jo ikke.
Ellers var man jo vendt tilbage til Sikkerhedsrådet.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Det var en bemærkelsesværdig tale, må man sige, næsten som Bushs.
Jeg ved ikke, om det er noget tilfældigt.
Men det lød næsten som en mini-Bush, undskyld udtrykket, der stort set gentog, hvad vi hører ved enhver officiel amerikansk lejlighed, og jeg må tilstå, at det er helt rigtigt oversat.
Jeg tror slet ikke, der var oversættelsesfejl.
Jeg kunne i hvert fald ikke finde nogen.
Man hører så, at der skulle være tale om en bred irakisk regering, men man ved, at den er håndudpeget af den amerikanske administration.
Er det virkelig Venstres krav til demokrati, at en besættelsesmagt udpeger dem, man gerne vil have siddende i en regering, og så har man en bred sammensat regering?
Er det virkelig Venstres demokratitest?
Så forstod jeg i øvrigt på hr. Troels Lund Poulsen, at det går ufattelig godt.
Det er jo ikke just det indtryk, man får, når Det Udenrigspolitiske Nævn skal rejse derned, og det hele tiden bliver udsat, fordi man ikke tør tage sikkerhedsrisikoen for os, og heller ikke, når folk, der er dernede, beretter hjem om, hvordan det faktisk foregår.
Og så var der en enkelt ting, som jeg mener er lodret forkert, men det kan hr. Troels Lund Poulsen lige kommentere efterfølgende.
Er det virkelig de udefrakommende terrorister, der nu laver terror, sprængninger osv. i Irak?
Ikke ifølge den amerikanske general, der var citeret på Ritzau i går. Ifølge ham kom der stort set ingen ind.
Men jeg ved godt, at det også er Bushs billede.
Men jeg tror desværre, at det virkelige billede er, at det er irakerne, meget forskelligt sammensatte grupper, der yder modstand, fordi de ikke ønsker at være besat af nogen udefra.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Jeg tror egentlig, at hr. Helge Adam Møller står fuldstændigt alene, måske sammen med det alleryderste højre i USA, i synet på, at den nuværende situation har givet frihed til det irakiske folk.
Den nuværende situation er jo kendetegnet ved fuldstændigt kaos.
Det er det, vi får daglige beretninger om.
Men jeg tror, det har voldsomt meget at gøre med, at en trængt amerikanske præsident står i nærheden af et præsidentvalg og i den sammenhæng har brug for at få afstivet den hjemlige opinion.
Jeg tror, det er det, vi spiller om.
Jeg hørte hr. Helge Adam Møller tale om frie valg inden
for det næste halve år.
Hvor har hr. Helge Adam Møller det fra?
Det vil jeg sådan set bare efterlyse.
Nu ved jeg, at hr. Helge Adam Møller ikke kan svare, men det kan han jo, når han holder sin ordførertale.
Vil han ikke godt redegøre for, hvor det står i nogen som helst forpligtende sammenhæng og dokument, at der er lovet irakerne frie valg i løbet af et halvt år?
Det vil jeg lytte til med meget stor interesse.
Helge Adam Møller (KF), 2003-11-20:
Hvis ikke denne krig havde fundet sted, hvis ikke denne hjælp, der nu kommer fra Danmark, England, Italien, Polen og USA, havde været der, så ville man ikke få det frie valg, man nu får inden et halvt års tid; så ville man ikke få den regering.
Så ville man være tilbage ved de terrorister og andre dernede, der prøver på at ødelægge processen, de gamle Saddam Hussein-sikkerhedsfolk, folk fra hans nationalgarde, der kun ønsker én ting, nemlig Saddam Hussein tilbage ved magten.
Så vil man få det terrorregime, man havde gennem 30 år, med vilkårlige henrettelser, massetortur, massegrave osv. Hvis det er det, SF står for, så siger jeg velbekomme.
Det er vel også derfor, at et fuldstændig enigt Sikkerhedsråd, 15 lande, alle lande, beder og trygler og appellerer om, at man sender styrker derned, således at vi kan få demokrati og ordnede forhold i Irak.
Det er SF imod, o.k., det er vi ikke.
Villy Søvndal (SF), 2003-11-20:
Jeg synes, det hænger meget godt sammen.
Jeg synes endda, det hænger fantastisk godt sammen.
Man kan jo synes - jeg ved ikke, om hr. Helge Adam Møller synes det - at aktionen indtil nu er meget succesfuld.
Det er klart, at hvis man synes, at det lykkes utrolig godt, skal man selvfølgelig fortsætte med mere af det, man synes indtil nu har virket godt.
Hvis man ikke synes, det virker godt, og det er SF's tolkning af det,
så er det helt afgørende at få en situation, hvor både det irakiske folk og FN får den bestemmende rolle og ikke kun en hvilken som helst perifer rolle.
Sagen er jo, at den amerikanske præsident og den amerikanske administration stadig væk har fuldstændig kontrol over, hvad der sker i Irak.
Det er grunden til kaoset, det er grunden til selvmordsaktionen, det er grunden til vreden.
De vil ikke finde sig i en situation, hvor USA har den bestemmende indflydelse over Iraks fremtid.
Morten Helveg Petersen (RV), 2003-11-20:
Jeg skal blot bede Venstres ordfører om at bekræfte dette uomgængelige faktum.
Gitte Seeberg (KF), 2003-11-20:
Først vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard: Det er da rigtigt, der er da ikke noget, der lægger op til, at der skal være nogen afgørende ændringer.
Det er da vældig positivt, at vi lægger op til at tage en diskussion om, om det i virkeligheden ikke er rimeligt en gang imellem at gribe ind under andre vilkår, f.eks. hvis
menneskerettigheder bliver trådt under fode, hvis folk lever under forfærdelige forhold.
Der synes jeg, at det er meget relevant, at vi tager den diskussion.
Så på den måde er der noget nyt, noget positivt, noget konstruktivt, som jeg synes vi kan bruge tid på at debattere i fremtiden.
Jeg vil sige, at resten af det, der står i vedtagelsen, jo er indlysende, og egentlig burde hr. Søren Søndergaard og Enhedslisten også kunne støtte.
For så vidt angår spørgsmålet fra hr. Jeppe Kofod, så fremgik det af 1441, at man ikke taler om en ny beslutning, men man taler om, at sagen skal overvejes i rådet, før der skrides til handling.
Det må sådan set være svar på det spørgsmål.
Men jeg mener, at vi sådan set gør det samme, som Socialdemokratiet også gjorde, da Socialdemokratiet sad i regering, bl.a. i 1998, da der blev truffet beslutning sidste gang i Folketinget om en tilsvarende sag.
Det er sådan set også det, vi gør denne gang.