Ole Sohn (SF), 2003-05-15:
Hvis man skal tage udgangspunkt i udredningen, er den som sagt delt op i to faser, dels de fysiske samlinger og dels den digitale kulturarv.
Det er min opfattelse for at tage den digitale kulturarv først, at de anbefalinger, der er kommet der, er rigtige og fornuftige, og at det er et godt grundlag at kunne påbegynde indsamlingen af den digitale kulturarv på.
Dog vil jeg sige, at der er et problem, som vi skal have løst hen over sommeren.
Det er: Hvordan kan man så gøre brug af den digitale kulturarv?
Der er jo ikke meget ved, at man samler den ind, når udredningen peger på de store vanskeligheder, der er med at gøre den offentlig tilgængelig.
Derfor er det en af de ting, som vi skal have set på, sådan at vi ikke kommer i en situation, hvor den digitale kulturarv kun kan ses ganske få steder, men at offentlighedsdelen bliver markant.
Også med hensyn til industrisamfundets kulturarv mener jeg, det er vigtigt, at vi får sat ind.
Derfor er jeg også glad for, at ministeren siger, at det skal være et væsentligt indsatsområde.
Vi må jo erkende, at når vi tager ud på museerne, er det ikke et problem at komme til at se pilespidser og potteskår og i det hele taget se vores glorværdige oldtid
, men når vi skal se på industrisamfundets kulturarv, ja, så er det, vi har rundtomkring, meget pauvert. Derfor er det vigtigt, at vi dels anerkender det arbejde, der bliver lavet på Arbejdermuseet, Teknisk Museum, Den Gamle By og Industrimuseet rundtomkring i landet, dels også får en mere samlet plan for en indsats.
Derfor er jeg glad for, at ministeren også understregede det i sit svar på forespørgslen.
En af de ting, som udredningen ikke har besvaret tilstrækkeligt, og det synes jeg også er en debat værd, er, at vi jo lagde op til, at man primært skulle tænke på de nationale kulturarvsinstitutioner, men at belysningen også burde omfatte væsentlige samlinger uden for de nationale kulturinstitutioner. Det er klart, at de anbefalinger, som kommer i udredningen, primært retter sig mod de statslige institutioner, fordi der er nogle økonomiske problemer ved at drage hele det amtslige og kommunale område ind. Derfor så vil jeg godt opfordre ministeren til at tage kontakt til Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen, sådan at vi kan få en fælles drøftelse af, hvordan vi sikrer den nationale kulturarv som helhed, for vi må erkende, at en stor del af den nationale kulturarv ligger på museers arkiver udeomkring i landet, museer, som ikke nødvendigvis er en del af de nationale kulturarvsinstitutioner.
Det sidste, jeg vil tage fat i, er spørgsmålet om et udvidet samarbejde omkring arkiver, museer og biblioteker.
Én ting vil jeg godt sige til ministeren og til regeringen allerede nu, nemlig at det er vigtigt, at vi har en fælles forståelse for nødvendigheden af kulturarven og sikringen af den.
Dér er det ikke nok, at vi kun er enige om strategien og linjerne; vi er altså også nødt til at erkende, som vi har været enige om tidligere - i hvert fald før valget - at det er noget, som kræver store investeringer, og derfor vil jeg meget opfordre regeringen til i det arbejde, man går i gang med her i forbindelse med finansloven, at se lidt på, om det nu også er rigtigt at foretage de store nedskæringer på kulturarvsinstitutionerne, som er lagt ind i BO-årene på finansloven, for bliver de gennemført, tror jeg ikke, vi er i stand til at løfte den fælles opgave, vi nu sætter os. Derfor håber jeg, og det vil jeg meget appellere til - ellers skal jeg nok være den, der gentager det, når vi kommer dertil - at man erkender, at det ikke er nok, at vi laver en fælles strategi, som jeg fornemmer og håber vi er enige om her i dag, men det er også vigtigt, at vi i fællesskab i vores partier - selvfølgelig ikke mindst i regeringspartierne - over for de økonomiske ministre presser på og forklarer, at kulturarv ikke har stærke lobbyistgrupper i baghånden, som kan hjælpe til og presse på, for at der sker noget; det kan kun en seriøs behandling i Folketinget og i partierne.
Den har vi haft indtil nu, og den håber jeg også vi kan fortsætte, så vi i fællesskab kan sikre, at vi får tilstrækkelige midler til at løfte denne store fælles opgave.
Vi har jo fået overleveret kulturarven, som vi kender den i dag, fra tidligere generationer, som med møje og besvær og under dårligere økonomiske forhold, end vi har nu, har samlet den sammen, så hvis ikke vi, som i dag er den mest formående generation overhovedet i historien, skulle være i stand til at videregive den kulturarv, vi har fået overgivet, til de kommende generationer, så står det sløjt til.