runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-21:
Jeg er glad for at høre fra statsministerens side, at linjen er uændret.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Hvis det nu skulle gå sådan, at vi ved EF-Domstolen taber dåsesagen, vil det så ikke være en sag, som faktisk falder inden for det område, hvor Højesteret i sin dom om Maastrichtsagen fastslog, at dér kan Danmark altså tilsidesætte en afgørelse fra EF-Domstolen?
Så må man jo se, om Europa-Kommissionen efterfølgende vil forsøge på at få iværksat sanktioner over for Danmark, og hvordan vi så skal håndtere det.
Men jeg vil være glad, hvis statsministeren kunne tilkendegive i dag, at dåseforbudet ikke bliver ophævet, heller ikke selv om EF-Domstolen skulle have en anden mening end den danske regering.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-21:
Jeg vil godt spørge statsministeren, hvad årsagen er til, at Danmark ikke vil have de her dåser.
Vi ser en meget omfattende grænsehandel, hvor danske forbrugere af gode grunde tager ned syd for grænsen og henter massevis af dåser og nyder det med stor glæde, så vidt jeg har forstået. Så spørgsmålet til statsministeren er: Hvad er årsagen til, at vi lige præcis i Danmark ikke skal have de her dåser, når vi godt ved, at der kommer masser af dåser ind alligevel, og at vi alligevel skal lave de emballagesystemer, som branchen har klar, til at kunne håndtere dåser?
Det virker ufatteligt for mig.
Jeg tror, der er mange danske forbrugere, der har det på samme måde.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-02-21:
Som sagt, vi er enige i det overordnede formål, at vi skal prøve at få billigere medicin frem, alt, hvad vi kan.
Det er vurderingen i Udenrigsministeriet, at TRIPS-aftalen, som den er i dag, netop indeholder muligheder for, at hvis der foreligger sådan en nødsituation, som der jo gør i en række af de lande, vi taler om her, jamen så kan man bruge den undtagelse til at få den billige kopimedicin eller den billige medicin frem - jeg skal ikke gå ind i teknik om det. Det synes jeg er det centrale i det videre arbejde, der skal foretages, ellers vil jeg simpelt hen foreslå hr. Keld Albrechtsen at tage en uddybende drøftelse med udviklingsministeren i Folketinget om det videre i sagen.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-21:
Jeg vil gerne følge statsministerens opfordring og bede om, at vi i Folketingets Europaudvalg kan få et samråd, hvor vi så går ned i detaljerne i det her og finder ud af, hvad der er af muligheder eller ikke er, alt efter, hvordan det nu ligger.
Men jeg vil godt spørge statsministeren på det helt principielle niveau.
Jeg går ud fra, at statsministeren er enig i, at vi ikke kan sidde og vente og vente og vente.
Faktisk har Europa-Kommissionen nu i mere end 3 år støttet medicinselskaberne imod den sydafrikanske regering.
Jeg har et brev her fra daværende kommissær Britton, hvor han støtter medicinselskaberne imod den sydafrikanske regering.
Hvor lang tid skal der så gå, før vi kommer i gang med en løsning?
Det synes jeg er et principielt vigtigt spørgsmål, og jeg vil som sagt tage det op i et samråd i Europaudvalget, så vi kommer videre med det.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-02-21:
Skriftlig begrundelse
Det er kommet frem, at regeringspartiet Det Radikale Venstre vil fjerne dåseforbudet, mens regeringen som helhed stadig er involveret i en sag ved Domstolen, hvor miljø- og energiminister Svend Auken fastholder, at Danmark skal have et forbud mod at anvende dåser.
Statsministeren må på regeringens vegne forklare, hvad regeringens politik egentlig er på området.
Jens Rohde (V), 2001-02-21:
»Vil ministeren oplyse, om hun talte sandt, da ministeren den 7. februar 2001 i Folketingets spørgetid sagde, at der ikke var tale om et ordret interview gengivet i Berlingske Tidende den 27. januar 2001, hvor ministeren klart gav udtryk for uenighed mellem ministeren og afdelingschefen?«
Skriftlig begrundelse
I Folketingets spørgetid den 7. februar sagde ministeren, at »Jeg vil også gerne slå fast, at den omtalte artikel i Berlingske Tidende, der fremstår som et ordret interview, hvilket det på ingen måde var, indikerer en uenighed mellem mig og mine medarbejdere i Finansministeriet, som der på ingen måde er dækning for«.
Såvel spørgeren som ministeren er efterfølgende i et brev af 12. februar 2001 fra journalist Morten Bjørn Hansen fra Berlingske Tidende blevet præsenteret for båndudskrift af interviewet med ministeren.
Af dette fremgår klart, at interviewet er ordret gengivet.
»Vil ministeren oplyse, om hun stadig er af den opfattelse, at der ikke er dækning for den uenighed mellem ministerens afdelingschef og ministeren selv, som det tydeligt fremgår af Berlingske Tidende den 27. januar samt båndudskrifter af interviews?«
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-21:
»Vil regeringen i en given situation benytte sig af det danske EU-forbehold på det retslige område til eksempelvis at forhindre en lempelse af de nugældende regler i Danmark vedrørende familiesammenføring?«
Tak for det.
Baggrunden for spørgsmålet er jo, at det inden for det sidste - er det et par uger, nu har der været vinterferie i Folketinget - er blevet tilkendegivet, ikke bare fra Venstre og De Konservative, men også fra det store regeringsparti, Socialdemokratiet, at det kunne være, man skulle benytte sig af forbeholdet over for EU på det retlige område og for de indre anliggender, hvis det er sådan, at de tanker, man arbejder med i EU i øjeblikket, om at man f.eks. vil lette familiesammenføringen betydeligt, bliver til noget.
Man kan så bruge det danske forbehold og sige: Dette skal ikke gælde for Danmark.
Vi ønsker ikke, at der kommer en masse mennesker ind, bare fordi man nede i EU beslutter sig for det.
Er det sådan, at regeringen i givet fald i en eller anden situation kunne tænke sig at benytte sig af den danske undtagelse på det retlige område og for de indre anliggender?
Karen Jespersen (S), 2001-02-21:
Jeg har sådan set hele tiden sagt, når det drejer sig om det danske forbehold på indvandringsområdet, at dér tager vi stilling fra sag til sag.
Når de andre medlemmer af Rådet har truffet en afgørelse, tager vi stilling til, om det er noget, som Danmark skal ansøge om at tilslutte sig, men vi vil først se, hvad det er, man når frem til.
Det er klart, at når der er et forbehold, så er det jo i fuld respekt for det forbehold, at man siger, at man tager stilling fra sag til sag.
Det har jeg sagt hele vejen igennem, når jeg har været i Europaudvalget.
Det har jeg også sagt den ene gang, den 26. maj, hvor jeg orienterede udvalget om direktivet om familiesammenføringer, som det portugisiske formandskab på det tidspunkt gav en redegørelse for. Men der er jo hele tiden fortsatte overvejelser omkring det direktiv i mange lande.
Hvordan det ender med at se ud, ved jeg ikke, og jeg vil sige her, som jeg hele tiden har sagt, og som jeg har sagt på andre områder: Regeringen tager først stilling til, om vi skal ønske at tilslutte os, den dag vi ser det konkrete resultat.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-21:
Ja tak.
Det tager jeg jo som udtryk for, at ministeren i virkeligheden svarer ja på spørgsmålet, at man altså godt i en given situation kan benytte sig af det danske forbehold på det retlige område, afhængig af hvad det nu bliver, man finder frem til efter drøftelserne i EU-systemet omkring familiesammenføring og den slags.
Det må da være nærliggende, og det er så det, jeg gør, at spørge med et tillægsspørgsmål, om regeringen ikke i virkeligheden er ganske godt tilfreds med, at Danmark har det her forbehold over for EU-traktaten på det retlige og de indre anliggenders område, således at vi har muligheden for, hvis det skulle vise sig, at man i EU virkelig lemper reglerne i forhold til de eksisterende danske, så at kunne sige: Dette skal ikke gælde for Danmark.
Det ønsker vi ikke, regeringen ønsker det ikke, et stort flertal i Folketinget ønsker det ikke, og så vil vi også bestemme i vores eget land.
Er det ikke situationen, og er det ikke dermed en god ting, at vi har dette forbehold, og at vi bør opretholde det?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-21:
Jeg er glad for, at ministeren understregede det, som jo er den virkelig fremragende konstruktion i den danske undtagelse, nemlig at Danmark vælger fra sag til sag.
Det synes jeg var en meget dårlig idé, for det bliver noget frygtelig grumset noget, hvorimod det er en fremragende metode, som ministeren nu skitserer, nemlig at vi selvfølgelig, sådan som det også fremgår af traktatteksten og den danske undtagelse, tager stilling fra sag til sag, fra EU-lov til EU-lov.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-21:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministerens svar skal tages som udtryk for, at regeringen ikke længere har det som sin politik, at forbeholdet på det retlige område skal fjernes.
Så vil jeg også godt spørge ministeren: Hvis nu det forslag, der ligger fra EU, altså det meget lempelige forslag om, at det skal gøres langt lettere at blive familiesammenført - det vil få nogle konsekvenser i Danmark, hvor i hvert fald de borgerlige partiers politik herinde er, at det skal gøres sværere - vedtages, har regeringen så regnet på, hvor mange flere familiesammenførte det vil betyde, hvis man vedtager de her lempeligere EU-regler på området?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-02-21:
Jeg hørte, at ministeren sagde, at man ville vente og se det endelige resultat, før man tog stilling, og det er selvfølgelig naturligt.
Det skal man da gøre, før man tager endelig stilling.
Men der ligger også i forslaget og i udspillet nogle generelle holdninger til behovet for, at man laver en fælles asylpolitik i Europa.
En af dem er, at man skal sikre, at asylansøgere i praksis også får nogle rettigheder og bliver behandlet ordentligt.
Et andet er, at man skal undgå, at landene konkurrerer om at have de dårligste vilkår for asylansøgere for at undgå asylansøgere.
Det er det overordnede mål og intentionen med nogle af de direktiver, der kommer.
Og der kunne jeg da egentlig godt tænke mig at høre ministerens holdning til, om det ikke er en intention, som Danmark kunne tænke sig at følge og tænke sig at støtte i EU.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-21:
Jamen tak for svaret.
Men tilbage bliver spørgsmålet: Hvad er regeringens politik, eller man skal måske sige langsigtede politik på dette område, hvis der er sådan en?
Ønsker man grundlæggende de fire forbehold, som Danmark har over for EU-Traktaten, ophævet, altså også forbeholdet vedrørende de retlige og indre anliggender, eller gør man det ikke?
Jeg er egentlig godt tilfreds med, at man har den situation omkring det retlige forbehold, som man har i dag.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-21:
Ja, jeg vil sige tak for svarene.
Normalt er ministeren jo vældig flink til at svare på de spørgsmål, der bliver stillet her i Folketingssalen, måske modsat et par af ministerkollegerne.
Men lige nøjagtig i det her tilfælde synes jeg ikke helt, jeg fik svar på det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte: I det øjeblik, regeringen gik til det ministermøde, hvor man første gang drøftede de her nye EU-regler på familiesammenføringsområdet, der er mere lempelige end dem, vi har i dag, gjorde man sig så ikke nogle tanker om, hvor mange flere familiesammenførte det ville have betydet pr. år, hvis sådanne regler havde været gældende i Danmark f.eks. i år, næste år og i årene frem?
Det var det ene spørgsmål.
Og det andet var: Når nu ministeren, selv om ministeren ikke har siddet så lang tid på sin post, har deltaget i en række EU-ministerrådsmøder, har ministeren så ikke dannet sig et billede af, om det er en god idé, at Danmark fortsat har et retligt forbehold på det område, eller om vi skal afskaffe det?
Det mener vi i Dansk Folkeparti at det er, men har ministeren en opfattelse, der er anderledes end den, eller mener ministeren, det er en god idé, at vi beholder forbeholdet?
Knud Erik Hansen (SF), 2001-02-21:
Jeg vil godt høre, hvad regeringens politik er, for da vi havde Tampere-topmødet, kom statsministeren jo hjem og sagde, at nu havde vi vedtaget nogle ting på asylområdet.
Vi skulle have en fælles politik på asylområdet, og det havde Danmark tilsluttet sig.
Så det, jeg ønsker ministerens svar på, er: Vil regeringen arbejde for, at Danmark kan være med til at sikre, at asylansøgere får nogle minimumsrettigheder, være med til at sikre, at landene ikke konkurrerer mod hinanden om at skabe dårlige forhold for at undgå asylansøgere, med andre ord lave en fælles asylpolitik, der kan sikre det?
Vil regeringen være med til at arbejde for det?
Det var mit spørgsmål.
Ikke konkret, om man vil tilslutte sig, for vi kender jo ikke resultatet, men vil regeringen være med til, at Danmark tilslutter sig det?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-02-21:
Tak hr. formand.
Jeg vil også gerne sige tak til ministeren for bekræftelsen af, at vi i Folketinget tager stilling fra sag til sag, og jeg forstår meget vel, hvis ministeren ikke i mere direkte form ønsker at kritisere formanden for Folketingets Europaudvalg.
Så vil jeg bare spørge ministeren: Betyder det så, at vi kan være enige om, at vi vil gå frem efter det princip, at dér, hvor der bliver tale om EU-lovgivning, som forbedrer flygtninges og indvandreres retsstilling, f.eks. fremrykning af familiesammenføring eller appelmulighed for flygtninge, vil vi gå ind og sige ja til, at de regler også skal gælde i Danmark, og dér, hvor der bliver tale om en svækkelse eller underminering af flygtninges og indvandreres retsstilling, vil vi sige nej?
For hvis ministeren kan svare bekræftende på det, så vil der jo være et folketingsflertal bestående af regeringen, SF og Enhedslisten, som vil kunne bære en stillingtagen igennem fra sag til sag på det her område, og det synes jeg egentlig kunne være et meget opmuntrende perspektiv.
Karen Jespersen (S), 2001-02-21:
Ja, det er, som jeg hele tiden har sagt.
Vi begynder ikke at komme med tilkendegivelser om, hvad vi kan støtte i sidste ende.
Hvis spørgerne kan huske det udkast, der har ligget til et direktiv, så var det jo ikke sådan, at det var, hvad enten det gik i den ene retning eller i den anden retning.
Det var faktisk et meget kompliceret mønster af regler, hvor man ikke entydigt kunne sige, at det tegnede ét billede eller et andet billede, og det er jo også derfor, der kom et væld af reaktioner fra de forskellige lande, som nu er ved at blive bearbejdet af det svenske formandskab.
Jeg giver mine holdninger til kende selvfølgelig efter nøje konsultering af Europaudvalget og i overensstemmelse med de retningslinjer, der er udstukket i Tampere og i øvrigt af regeringen
, så på den måde er der ikke ændret noget.
Det her er nøjagtigt i overensstemmelse med det, der har været sagt, lige siden vi fik forbeholdet på det her område.
Det er dermed også et svar til hr. Frank Dahlgaard, der spørger, om regeringen er tilfreds med forbeholdet.
Vi konstaterer, at det er en realitet, at der er det forbehold, og at der er ikke udsigt til, at der kommer nogen folkeafstemning om at afskaffe det lige med det samme.
Derfor arbejder vi selvfølgelig i overensstemmelse med, at der eksisterer det forbehold.
Den danske regering sætter sig ikke selv ned og regner på store omfattende konsekvenser af sådan et direktiv
, men jeg kan sige til hr. Peter Skaarup, at noget af det, jeg har efterlyst i Rådet, var, at det kunne være en god idé at have mere klarhed over konsekvenserne af de ting, vi snakker om.
Til hr. Knud Erik Hansen, der taler om en fælles asylpolitik: Det er klart, at jeg arbejder ud fra de retningslinjer, som bl.a. den danske regering har været med til at diskutere i Tampere.
Det tror jeg var svaret.
Svend Aage Jensby (V), 2001-02-21:
»Er de af udenrigsministeren i medierne fremsatte udtalelser om Israels nyvalgte premierminister Ariel Sharon udtryk for regeringens udenrigspolitiske linje over for Israel, og har andre EU-lande reageret med tilsvarende ringeagtende udtalelser om en demokratisk valgt leder?«
Frank Dahlgaard (UP), 2001-02-21:
Nu er regeringen formentlig da ikke noget forretningsministerium, der bare administrerer reglerne og forbeholdene, som der jo er, men den er vel også et politisk organ, der vil noget, som er glad for noget, som er ked af noget.
Og spørgsmålet er dér: Er regeringspartiet, Socialdemokratiet, glad for det retlige forbehold, eller ønsker man det i virkeligheden afskaffet - måske ikke lige her og nu eller om 2-3 år, men på lang sigt?
Er det i virkeligheden målet for Socialdemokratiet at få afskaffet det retlige forbehold?
Er det sådan, det forholder sig, eller har jeg misforstået noget?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2001-02-21:
»Vil udenrigsministeren på baggrund af WHO's appel bevilge Danmarks andel til WHO for at åbne en grundig og uvildig undersøgelse af de helbredsmæssige konsekvenser af uranforstærket ammunition af hensyn til såvel de udsendte som lokalbefolkningen?«
Karen Jespersen (S), 2001-02-21:
Jeg må altså skuffe de tre spørgere - fire blev det vist til
- med, at der sådan set overhovedet ikke er noget nyt i regeringens holdning.
Vi tager det selvfølgelig som realitet, at Danmark har
et forbehold.
Det medfører selvfølgelig, at vi ikke pr. automatik tilslutter os alt, hvad der kommer på det her område.
Men vi gør det, som jeg og mine forgængere har sagt i Europaudvalget hver gang inden et rådsmøde, at vi vil tage stilling fra sag til sag, når det endelige forslag foreligger.
Dermed er der heller ikke udtrykt nogen ændring i regeringens holdning til forbeholdet eller til, hvordan forbeholdet skal administreres.
Desuden er det også sådan, at når jeg siger, at vi tager stilling hver eneste gang, når det konkrete forslag ligger, jamen så kan jeg heller ikke gå ind i en debat om det direktivudkast, der har ligget for familiesammenføringer.
Jeg har redegjort for holdningen, som jeg sagde, den 26. maj, men da der allerede er debat om ændringsforslag mellem medlemslandene, så er det sådan set allerede passé at gentage, hvad jeg sagde på det tidspunkt.
Men det er klart, at jeg her som i andre tilfælde tager udgangspunkt i det, der er de eksisterende regler her i landet. Jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at de 6 måneder jo specielt gælder for de Schengenrelaterede regler, hvor der er en særlig procedure.
Med hensyn til spørgsmål om pakkeløsning vil jeg sige, at jeg stadig væk har den holdning, at vi tager stilling fra sag til sag.
Men der kan jo være behov for at se nogle ting i en sammenhæng.
Det var i øvrigt også noget, jeg fremførte på sidste rådsmøde.
Det var oppe og vende, at de her ting jo kan spille sammen på den ene eller den anden måde, og det skal vi selvfølgelig ikke være blinde for.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-21:
Med hensyn til de folketingsmedlemmer, der har været på besøg dernede, så er jeg personlig ikke blevet inviteret, men det er da glimrende, at der er nogle, der tager ud og finder ud af, hvad der rent faktisk foregår.
Men jeg mener ikke, man behøver tage ned til området for at tage stilling til, at de udtalelser, der er kommet fra udenrigsministeren, er meget lidt diplomatiske, og at det kan give Danmark problemer, hvis vi på den måde kommer med udiplomatiske udtalelser, der kan gøre, at lande, vi gerne vil være gode venner med, bliver kede af, sure over det, vi siger.
Derfor skal vores anbefaling stadig væk være, at regeringen undlader den slags udiplomatiske udtalelser, for det kan skade Danmark og Danmarks anseelse unødigt. Med hensyn til spørgsmålet om udtalelserne bruger udenrigsministeren ligesom, at de er kommet, fordi Mellemøstfreden sættes på spil, det bliver svært at lave nogen fredsaftale.
Der er så mit spørgsmål: Er det ikke korrekt, at netop en af de mest afgørende eller måske den allermest afgørende fredsaftale, der overhovedet findes i området i nyere tid, er den, der blev indgået mellem Begin og Sadat, høge på begge sider, der opnåede en aftale, der den dag i dag sikrer freden mellem Egypten og Israel?
Der er ikke nogen ufred mellem de to lande, og det har der ikke været siden.
Er ministeren ikke enig i, at det faktisk også i andre tilfælde har været utrolig spændende at følge, at netop høgene, de, der har problemer med at fremstå som fredsmæglere udadtil, har vist sig at indgå fredsaftaler, der har været utrolig givtige?
Tænk bare på Reagan og Gorbatjov, der afsluttede problemerne, da Berlinmuren blev fjernet.
Tænk på Nixon, der åbnede døren til Kina for USA.
Jeg vil godt høre udenrigsministerens vurdering af, om det ikke er korrekt.
Svend Aage Jensby (V), 2001-02-21:
Mit parti og også min partifælle hr. Jens Hald Madsen er lige så optagede af, at der bliver skabt fred i Mellemøsten, som statsministeren er.
Vi er nøjagtig lige så dybt bekymrede, men det, jeg spørger om, er: Ligger der i udenrigsministerens udtalelse en ændret dansk udenrigspolitik over for Israel?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-02-21:
Så enkelt er det.
Tak, hr. formand.
Hr. Svend Aage Jensbys partifælle, hr. Jens Hald Madsen, har allerede i et skriftligt svar på spørgsmålet af lignende karakter fået en redegørelse for regeringens holdning til Israels nye regeringsleder, som jeg naturligvis helt og fuldt, sagt til hr. Jensby, kan bakke op om.
Jeg deler fuldt og helt den dybe bekymring, og jeg synes, vi skal samle os om at bidrage konstruktivt til, at fredsprocessen kan fastholdes, i stedet for at hænge os i forskellige detaljer og måder at formulere sig på.
Jeg synes, udenrigsministeren klart har tilkendegivet sin holdning, klart har tilkendegivet, at vi er dybt bekymrede over udviklingen, herunder også på bosætterområdet, som er i modstrid med det, der tæller for en positiv udvikling i fredsprocessen.
Og det synes jeg ikke udenrigsministeren skal have bebrejdelser for; den bekymring deler jeg.
Mogens Lykketoft (S), 2001-02-21:
Jeg har kun én ting af tilføje til den her diskussion om diplomatisk ordvalg, og det er at citere den nuværende israelske statsministers udtalelse om lederen af det palæstinensiske selvstyre, nemlig at han er en løgner, en morder og en bitter fjende.
Peter Skaarup (DF), 2001-02-21:
I forlængelse af den besvarelse, hvor jeg kan forstå, at statsministeren bakker fuldstændig op bag sin udenrigsminister i kritikken af en nyvalgt premierminister, vil jeg godt spørge statsministeren, om regeringen på lignende måde vil kritisere den anden part i konflikten dernede, nemlig palæstinensernes leder, Arafat, som i øjeblikket står bag rettergange uden ordentlig vidneførsel, rettergange, der er dybt uretfærdige efter sunde demokratiske retsprincipper her i landet.
Har man på lignende vis over for Arafat sagt, at man heller ikke synes, at han er nogen god mand, og at han også har stået bag terror og ødelæggelse igennem lang tid?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-02-21:
Jeg kan bekræfte over for hr. Jensby, at regeringens politik i forhold til Mellemøsten og i forhold til Israel er uændret.
Det havde udenrigsministeren i øvrigt lejlighed til i går i et, jeg tror, halvanden time langt møde i Folketingets Udenrigsudvalg, et godt møde, at drøfte også i detaljen.
Det gælder dermed også hr. Peter Skaarup.
Naturligvis er det ikke sådan, at den ene part forholder vi os kun ensidigt til.
Vi ved også godt, at der på palæstinensernes side foretages handlinger, som vi må tage afstand fra, og det gør vi da også, når vi bliver klar over dem, på præcis samme måde som i forhold til den israelske side.
Sådan må dansk udenrigspolitik i Mellemøsten og andre steder være og bygge på de værdier, vi dermed også understreger gang på gang.
Og så har jeg faktisk ikke mere at tilføje, for der kan ikke siges mere om sagen.
Jens Hald Madsen (V), 2001-02-21:
Det er jo et spørgsmål om, hvad der er konstruktivt at komme med af udtalelser.
Og hvis statsministeren har den samme holdning som udenrigsministeren, vil jeg stille statsministeren to spørgsmål, og de kan besvares med ja eller nej: Er Sharon en krigsforbryder?
Ja eller nej.
Er Arafat en krigsforbryder?
Ja eller nej.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Svend Aage Jensby (V), 2001-02-21:
Er statsministeren enig i de udtalelser om Israels nyvalgte premierminister Ariel Sharon, som udenrigsministeren har fremsat i medierne, og som lød således, at »Det er klart, at vi ikke kan stå og klappe over den mands generalieblad.
Det er dybt beklageligt, at det sikkert ender med at blive ham.