runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Jensen (S), 2003-06-03:
Det skal nok hjælpe!
Man siger, at man ikke løber fra målsætningerne, men realiteterne står sort på hvidt at læse i regeringens økonomiske redegørelse, at gælden er opskrevet med 54 mia. kr. siden den sidste redegørelse, og i forhold til dengang, da SR-regeringen fremlagde år 2010-planen, er den opskrevet med hele 90 mia. kr.
Jamen hr. Jens Rohde dog, man kan da ikke bare stå her på Folketingets talerstol og sige, at man holder fast i målsætningen, når realiteterne er, at regeringen solder pengene op nu og så i øvrigt lægger regningen til vores børn, sådan at de på sigt skal stå med en endnu større regning at betale for det her, hvor pengene fosser ud af de offentlige kasser til ufinansierede skattelettelser.
Der er en sammenhæng i Danmarks økonomiske politik.
Det var den, den tidligere SR-regering stod for.
Vi tog et ansvar
for Danmarks fremtid.
Vi tog et ansvar for at få afviklet gælden.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Det er simpelt hen ikke en korrekt fremstilling, hr. Frank Jensen leverer.
Det er, hvad den her regering har gjort.
De 54 mia. kr., som hr. Frank Jensen taler om, er en matematisk fremskrivning; hvis den situation, vi står i nu, fortsætter, uden at man gør noget som helst, vil man lande i den situation i 2010.
Men der er jo masser af håndtag at dreje på, og der er vel ingen, vel forhåbentlig heller ikke hr. Frank Jensen, der håber eller tror på, at den situation, hvor den internationale økonomi er nede i en bølgedal, vil fortsætte.
Vi har jo en klar forventning om, at det ændrer sig i 2004, og der er stadig væk masser af håndtag at dreje på.
Så den der matematiske fremskrivning, som hr. Frank Jensen refererer til, er måske ikke så specielt interessant.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-06-03:
Jeg vil godt vende tilbage til diskussionen om børns vilkår og det at bryde den negative sociale arv, for jeg må indrømme, at det stadig væk svæver i det uvisse, med hensyn til hvad det er, hr. Jens Rohde mener, og hvad regeringen vil på det område.
Hr. Jens Rohde tog sådan lige ud af luften et eksempel fra Vojens Kommune, og det eksempel var da spændende nok.
Jeg er enig i, at det, som hr. Jens Rohde beskriver der, er noget af det, vi skal se på.
Men jeg vil godt spørge: Er det den slags ting, regeringen har med i sin opreklamerede handlingsplan, som kommer senere på måneden?
Det er da ikke bare et spørgsmål om holdningsændringer.
Det er da et spørgsmål om en bevidst social indsats fra en kommunes side, en indsats, der også forudsætter ressourcer i kommunerne.
Det her forbliver mundsvejr, det forbliver vindfrikadeller, så længe man fører en politik over for kommunerne, som tvinger disse til at skære ned især over for børn og unge.
Virkeligheden ude omkring i kommunerne i øjeblikket er, at de skærer ned i forhold til børns vilkår, især dårligtstillede børns vilkår, og så længe det sker, kan vi ikke have megen tillid til, at regeringen mener det alvorligt, at man vil bryde den negative sociale arv.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Til hr. Holger K. Nielsen: Det er jo ikke korrekt.
Vi fører en politik over for kommunerne, hvor der er en klar vækst.
Vi har jo netop fået de kommunale regnskaber, hvor der er en klar vækst på 2,3 pct. i serviceudgifterne.
Så er det rigtigt, at der er et svagt faldende børnetal, og det må også afspejle sig i, at man bruger svagt faldende midler, hvis man vælger at prioritere ud fra de samme forudsætninger som hidtil i kommunerne, og der ligger vi altså nede på noget, der hedder et minus på 0,3 pct., som modsvarer den ændring i demografien, der er.
Det er ganske enkelt ikke korrekt, at vi fører en politik over for kommunerne, som tvinger dem til at skære ned.
Så kommer der her i løbet af juli måned en handlingsplan, som jeg selvfølgelig ikke kan stå heroppe og løfte sløret for.
Men det er en handlingsplan, som rummer en lang, lang række initiativer over for børn, også over for de børn, der har et socialt skævt udgangspunkt.
Når den foreligger, synes jeg, det vil være mere reelt, at vi tager den diskussion om de initiativer, som regeringen påtænker.
Men det ændrer ikke ved, at jeg virkelig mener, at det, at vi sørger for ordentlig uddannelse til vores børn, gode faglige egenskaber, er et af de bedste værktøjer, vi overhovedet kan skabe for at sætte dem fri og for at give dem en ordentlig tilværelse.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-06-03:
Når man hører hr. Jens Rohde beskrive den kommunale økonomi, lyder han som en eller anden revisor, der lirer tal af.
Men virkeligheden ude omkring er jo fuldstændig anderledes. Virkeligheden er jo, at kommuner og amter skærer ned og i særlig grad over for særlig udsatte børn.
O.k., der kommer en handlingsplan senere på måneden, men når jeg spørger om den nu, skyldes det jo, at da vi havde åbningsdebatten i oktober, var der også alle mulige planer, der skulle fremlægges. Der er ikke kommet noget som helst, og derfor må man da forstå, at vi foretrækker at have én fugl i hånden frem for ti på taget. Lad mig så vende det om: Vil regeringen være villig til at gå ind i et samarbejde, i en forhandling også med venstrefløjen omkring det store spørgsmål, der ligger i at bryde den negative sociale arv?
Vi kan godt diskutere frem og tilbage, og vi har forskellige udgangspunkter i forhold til den kommunale økonomi, men hvis der er mulighed for, at vi kan få et bredt samarbejde omkring det her vigtige område, er vi villige til at forhandle om det, og det vil jeg godt høre om regeringen også vil være villig til.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Naturligvis er vi villige til at tage en sådan forhandling, og derfor synes jeg, det vil være reelt, hvis vi tager forhandlingerne, når vi kender det udgangspunkt, der hedder den vidensopsamling, som jeg tror bliver offentliggjort i denne her uge, foretaget af Socialforskningsinstituttet på hele det område, der drejer sig om at bryde den negative sociale arv, og også når regeringen kommer med sin handlingsplan. Men det passer jo ikke, at der ikke er sket noget som helst, for det, vi også diskuterede dengang, og det, som statsministeren meget klart sagde i sin åbningstale, var, at det bedste, vi overhovedet kan gøre for børnene, når det gælder om at bryde den negative sociale arv, er at sikre dem nogle gode faglige egenskaber.
Det er derfor, jeg har en klippefast tro på, at vores uddannelsesreformer i langt højere grad end mange af de tiltag, som er blevet lavet over årene, og som man har brugt milliarder af kroner på siden 1970'erne, vil kunne være med til at bryde den negative sociale arv, fordi uddannelse sætter mennesker fri.
Marianne Jelved (RV), 2003-06-03:
Hr. Jens Rohde siger ganske kækt: Det, regeringen gennemfører, er troværdigt over for den enkelte borger.
Det, regeringen gennemfører, er utroværdigt og undergravende for velfærdssamfundets fremtid. Pengene fosser stadig væk ud af statskassen godt hjulpet af Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative.
Verdens sundeste økonomi spoleres, snoldes op.
Nå, siger hr. Jens Rohde, vi holder fast i målsætningerne, de skal nås, og de fremskrivninger, som hr. Jens Rohde siger det er, viser jo bare, hvad der sker, hvis vi fortsætter som nu.
Rohde, regeringen fortsætter som nu.
Vi hører intet om, hvad regeringen vil gøre for at ændre den kurs, intet.
Jo, regeringen venter på de internationale konjunkturer.
Hvor er det heltemodigt. Nej, jeg må understrege igen, at regeringens nye slogan er: Køb nu og betal om 10 år.
Det, regeringen gør, kan betegnes som velfærdssamfundets ophørsudsalg.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Kan fru Marianne Jelved så ikke komme herop og svare på, hvorfor den tidligere SR-regering aldrig nogen sinde har leveret så stort et overskud på DAU-saldoen, som vi har gjort, kan fru Marianne Jelved svare på det?
Kan fru Marianne Jelved ikke erkende, at dansk økonomi er bundrobust?
Vi har en stigende arbejdsløshed, ja, fra 5 til 5,8 pct., men der er ikke noget tegn på nedgang i detailhandelens omsætning.
Betalingsbalancen har bidt sig fast på et endda meget, meget stort overskud, og intet tyder på, at bankernes tab tegner til at blive større.
Der er stimulans i økonomien, bl.a. gennem den lave rente og andre konverteringsinstrumenter, som vi ikke har set resultatet af endnu, og pris- og lønudviklingen er faktisk høj her i Danmark i forhold til euroområdet, hvorfor en finanspolitisk lempelse på nuværende tidspunkt vil være meget farlig.
Det er derfor, jeg gerne vil spørge fru Marianne Jelved, om fru Marianne Jelved og Det Radikale Venstre støtter en finanspolitisk lempelse, ligesom Socialdemokraterne ønsker det.
Hvor vil man hen?
Eller skal fru Marianne Jelved tilbage til sin hovedbestyrelse og spørge, inden vi kan få et svar på det?
Marianne Jelved (RV), 2003-06-03:
Jeg skal nok selv bestemme, hvad min dagsorden er; i dag er det mig, der spørger, lige nu i hvert fald. Hvad hjælper et overskud på DAU?
Hvad hjælper det i forhold til fremtiden?
Hvad hjælper det på arbejdsstyrken?
Hvad er regeringens plan, og hvad er Venstres plan for at øge arbejdsstyrken?
Hvad vil regeringen med fremtiden?
Hvordan vil Venstre øge arbejdsstyrken med 85.000 og nedbringe ledigheden med 15.000 i forhold til det, den var, da den overtog regeringsmagten?
Det har vi intet hørt om,
intet.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Det har fru Marianne Jelved hørt masser om, og vi har forhandlet det hele året.
Det er hurtigere uddannelse, det er bedre uddannelse, det er bedre rammevilkår for vores erhvervsliv, det er bedre integration, det er en lang række af de tiltag, som vi har set på skatteområdet, det er »Flere i arbejde«, vores arbejdsmarkedsreform, det er alle de ting, der samlet skal være med til at øge vores arbejdsudbud i Danmark.
Det er det, som vi ønsker at gøre noget ved, men vi har bare aldrig fået et svar på, hvordan Det Radikale Venstre vil gøre det.
Jo, vi har fået ét svar: Man skal bare sænke personskatterne en masse, og så skal man ellers bare sætte store afgifter på benzin og biler og lade ejendomsværdiskatten stige, og man skal ophæve skattestoppet.
Jeg kan jo godt mærke, at det, fru Marianne Jelved står heroppe og er så indigneret over, er, at vi har et skattestop, fordi det forhindrer fru Marianne Jelved i at foretage de kreative kneb, som hun så dygtigt foretog, mens
hun sad i regering.
Det er jo virkeligheden.
Men vi har bare den kontante holdning, at det skal være slut med at snyde på vægten, når vi taler skatter i Danmark.
Når der gives skattelettelser, så er det ægte skattelettelser.
Jann Sjursen (KRF), 2003-06-03:
Jeg tror, der er en hel del mennesker i vores verden, der godt kunne tænke sig at blive sat fri i forhold til den fattigdom, de lever under.
Hvor vennerne, USA og andre, fik en pæn plads både i statsministerens og også hr. Jens Rohdes tale, må man sige, at de fattige i syd ikke blev omtalt. Deres dårlige levevilkår fik ikke nogen plads i hr. Jens Rohdes tale, de blev ikke sat fri, hvis jeg skal bruge Venstres egne ord.
Jeg vil godt tage fat netop på spørgsmålet fra før om fællesskabet: Er det ikke usselt, at vi fra dansk side med det ansvar, vi har også over for det globale fællesskab, ikke vil tage det ansvar på os, som med rette burde tilkomme os, der bor i et af de absolut rigeste lande i verden, nemlig at yde en ordentlig ulandsbistand og at sikre, når vi skal yde ekstra bistand til Irak, som det jo er sket her på det seneste - i øvrigt også med Kristeligt Folkepartis støtte - at så bliver det ikke ved, at vi tager pengene fra de allerfattigste, sådan som det er sket?
Burde vi ikke være med
til at sætte de mennesker fri, som lever under kummerlige forhold i udviklingslandene?
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Det gør vi så sandelig også, vil jeg sige til hr. Jann
Sjursen
Jeg ved ikke, om hr. Jann Sjursen har fulgt med i dagspressen for nylig, men vi får både guld- og sølvmedaljer som det land af alle, der giver ikke bare mest bistand, men også den bedste bistand, har den bedste organisering af den overhovedet.
Det synes jeg ikke er specielt usselt, det synes jeg faktisk er udmærket.
Men det, der er langt mere interessant at diskutere, er de videre perspektiver i ulandsbistanden.
Jeg hører nok til dem, som mener, at problemet her i verden ikke er mangel på ulandsbistand, men det er mangel på åbne og frie markeder, for det er forudsætningen for, at de penge, som vi sender ud, ikke bare ender i en eller anden selvkørende cirkel, men at de får lov til at udvikle sig og blive til gavn for folk. Der ligger en stor opgave både i WTO og i EU, for at vi sikrer en bedre frihandel, således at den hjælp, som vi giver til de fattige, også i langt højere grad bliver hjælp til selvhjælp.
Jann Sjursen (KRF), 2003-06-03:
Jeg er fuldstændig enig i, at det vil være vigtigt med flere åbne og frie markeder.
Så meget desto mere er det jo også dybt beklageligt, at regeringen ikke i WTO-regi vil støtte et af de meget progressive forslag, den såkaldte Harbinsonplan, som netop kunne være med til at sikre, at vi fik mere åbne og frie markeder og fik afviklet landbrugsstøtten på fornuftig vis.
Men uanset at Danmark selvfølgelig stadig væk giver en pæn ulandsbistand - det har hr. Jens Rohde fuldstændig ret i - er det, jeg sigter til, selvfølgelig, at regeringen har fastholdt den nedskæring på ulandsbistanden, som man lovede befolkningen i forbindelse med folketingsvalget, og det vil jo uvægerligt få konsekvenser, netop fordi, som hr. Jens Rohde sagde det, den udviklingsbistand, Danmark yder bilateralt, multilateralt og gennem frivillige organisationer, faktisk er enormt effektiv; den er med hr. Jens Rohdes egne ord bedst organiseret.
Derfor synes jeg alligevel godt, man kan spørge, om ikke det er sølle, at vi i Danmark føler, at vores velfærdsproblemer fortsat skal afhjælpes ved, at vi skærer i ulandsbistanden, ved at vi ikke kommer op på det niveau, som vi var på før folketingsvalget, og at den midlertidige beskæring, som VK-regeringen besluttede sig for, faktisk er blevet permanent.
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Jeg står fuldstændig ved og har en meget god samvittighed med hensyn til den bistandspolitik, vi fører, og de midler, som bliver givet til ulandene.
Det synes jeg da er sund fornuft, men det ændrer bare ikke ved, at vi stadig væk er dem, der giver mest.
Så spørger hr. Jann Sjursen, hvorfor vi ikke vil være med til at støtte Harbinsonplanen.
Problemet er jo, at i WTO er det sådan - nu ved jeg ikke, om det er et problem, det afhænger jo lidt af øjnene, der ser - at der forhandler EU
samlet.
Det tror jeg er det mest fornuftige, for det er nok det mest slagkraftige, hvis man i EU dér kan finde ud af at handle sammen.
Så må vi gøre en indsats i EU, og det gør den danske regering også, den har meget klare holdninger til begrebet frihandel.
Men vi er jo sammen med EU-landene nødt til at indgå nogle kompromiser og blive enige om en fælles forhandlingslinje.
Sådan må det nødvendigvis være, for Danmark får intet ud af bare at stå alene som land i WTO-sammenhæng.
Der har vi en klar interesse i, at EU-landene forhandler sammen.
Frank Jensen (S), 2003-06-03:
Jeg er bare ærgerlig over, at debatten gennem flere måneder kan køre på en forkert forudsætning. Det er ærgerligt, for vi er jo her i Folketinget og ikke mindst fru Anne Baastrup bekendt med, at det lykkedes Socialdemokratiet at få markante forandringer ind i justitsministerens lovforslag, forandringer, der gør, at retssikkerheden i dag er fuldt håndhævet.
Endda kan jeg for mit eget vedkommende med mine efterhånden mange års erfaringer på det retspolitiske område sige, at jeg kan til fulde stå inde for de retssikkerhedsmæssige garantier, der nu er i anvendelsen af civile agenter hos dansk politi.
Jeg tror, man skal passe på ikke at blive for voldsom i retorikken.
Vi har at gøre med en samfundsforandrende kriminalitet, vi alle gerne vil bekæmpe, nemlig den alvorlige rockerkriminalitet, der er en mafialignende kriminalitet.
Det vil vi, og jeg betvivler ikke, at fru Anne Baastrup har samme vilje, som jeg og Socialdemokratiet har i denne sammenhæng.
Jeg vil gerne spørge: Mener fru Anne Baastrup ikke, at Norge og Sverige er demokratiske retsstater?
Det, der sker i Danmark, er, at der bliver en lille undtagelse fra det generelle forbud, når det drejer sig om den her alvorlige samfundsforandrende kriminalitet, vi har med at gøre.
Anne Baastrup (SF), 2003-06-03:
Socialdemokratiets retspolitiske udvikling har været en kilde til undren i SF, at Socialdemokratiet kan gå ind for en lovgivning om civile agenter og hemmelig retspleje, kommer voldsomt bag på os.
Men det er ikke alene os, det kommer bag på.
I går kunne man i Politiken læse, at forhenværende landsdommer Jørgen Jochimsen også spurgte, hvor Socialdemokraterne var.
Han skriver, at med det her lovforslag overskrider Folketinget en tærskel og vil være med til at lægge de første sten til et retssystem, som vil være fuldstændig fremmed for en demokratiske retsstat.
Og han følger det op: »Lovforslaget er skruet sammen på en sådan måde, så dets formuleringer nogle steder er som en åben ladeport, der giver mulighed for, at tiltag, som i dag vil stå os alle fjernt, kan blæse som ukrudt ind i vort retssystem.«
Jeg spørger med landsdommer Jørgen Jochimsen: Hvor er Socialdemokraterne i dette spil?
Frank Jensen (S), 2003-06-03:
Vi vil ikke i Socialdemokratiet på nogen måde forsvare den form for aktivering, der finder sted på Bodum.
Så er det sagt.
Vi mener, at enhver form for aktivering af et menneske skal tage udgangspunkt i det enkelte menneskes muligheder for at vokse ud af en arbejdsløshedssituation, ud af en passiv forsørgelse.
Det, vi har set eksempler på, er jo, at man her har gennemført egentlige aktiveringsfabrikker, hvor det er formålet, at man skal holde gang i en produktion.
Det må aldrig nogen sinde være formålet med aktivering. Aktivering skal tage udgangspunkt i mennesket, at hvert eneste individ skal behandles ud fra formålet om, at det menneske igennem tilrettelæggelsen af aktivering skal kunne vokse ud af en passiv forsørgelsessituation og ikke fastholdes i aktivering.
Der, hvor man har set eksempler på mennesker, der i halve og hele år, ja, endda i længere tid har været i aktivering, er det selvfølgelig stærkt kritisabelt.
Og det ville vi aldrig nogen sinde forsvare.
Derfor kan jeg love fru Line Barfod, at vi i Socialdemokratiet er lige så optaget, som Enhedslisten er, af, at mennesker, der i kortere eller længere perioder er holdt uden for arbejdsmarkedet, skal behandles ordentligt, også af det system, der er sat til at skulle lave aktivering.
Line Barfod (EL), 2003-06-03:
Betyder det, at Socialdemokraterne er ved at fortryde, at man har været med til at skære ned over for dem, der har mindst, at man har været med til at åbne for endnu mere tvangsaktivering, end der var i forvejen? Jeg skal lige sige, at de tal, jeg læste op, på, hvor meget man kunne miste af indkomsten, når man var på tvangsaktivering, er beregnet af talsmanden for de tvangsaktiverede i Svendborg, som er nogle af dem, der er blevet sat til at udføre arbejde for Bodum, der jo har præsteret at spare flere millioner kroner på at opsige de folk, de havde ansat på ordentlige løn- og arbejdsforhold, og så i stedet få tvangsaktiverede på kontanthjælp.
Vil Socialdemokraterne være med til at sætte en stopper for, at folk kan blive sendt i tvangsaktivering, og at rigtige job bliver erstattet af folk på tvangsaktivering, hvor der oven i købet bliver skåret i deres indkomst i forhold til, hvad de kunne få tidligere?
Frank Jensen (S), 2003-06-03:
Vi har jo under den nuværende regering oplevet, at når Socialdemokratiet indgik aftaler med den, var det for at afbøde ting, der var endnu værre.
Jeg tror, at fru Line Barfod og Enhedslisten er fuldt bekendt med, at der i det oplæg, som lå fra regeringens side til en reform af aktiveringspolitikken og på det sociale område, var udsigter til langt, langt større og dramatiske forandringer i de økonomiske vilkår, som de folk har, der er sat uden for arbejdsmarkedet.
Det, der var Socialdemokratiets formål, var, at der ikke må være en angrebsflade mod det sociale system, hvor man kan trække enkeltgrupper, enkelteksempler frem og sige: Her er der et eksempel på nogle, der tjener så meget ved at være uden for arbejdsmarkedet på overførselsindkomster, at det aldrig vil kunne betale sig for dem at få et almindeligt arbejde.
Det var vores formål.
Vi vidste godt, at regeringen kunne have andre formål.
Men det var Socialdemokratiets formål, og vi synes, at det
resultat, der kom ud af det, på den side er fuldt forsvarligt.
Det skal kunne betale sig for folk at gå fra en passiv forsørgelse til at komme ud og bidrage til fællesskabet ved at være på arbejdsmarkedet.
Men der er andre dele af det såkaldte projekt, »Flere i arbejde«, som vi er stærkt kritiske over for, fordi forudsætningerne er ved at skride, og det er, når det drejer sig om aktiveringsindsatsen, hvor drejningen er væk fra uddannelse.
Her lagde jeg mærke til, at statsministeren i sin redegørelse i dag sagde, at der skulle ske en drejning af projektet over til mere uddannelse, og det ser vi frem til at forhandle med regeringen om.
Line Barfod (EL), 2003-06-03:
Det lød jo fint alt det, som Socialdemokratiets ordfører sagde om alle de gode ting, Socialdemokraterne vil gøre.
Hvordan har Socialdemokraterne det så selv med, at man er gået med ind i arbejdsmarkedsreformen »Fire i arbejde«, hvor man skærer ned over for dem, der har mindst, hvor f.eks. enlige langtidsledige forsørgere på kontanthjælp mister op til 15 pct. af deres indkomst, hvor f.eks. udeboende langtidsledige på kontanthjælp under 25 år mister op til 27 pct. af deres indkomst?
Er det den sociale politik, som Socialdemokraterne mener, der skal føres fremover til gavn for dem, der har mindst her i samfundet?
Jens Rohde (V), 2003-06-03:
Det, at man sætter det enkelte menneske fri og sørger for, at det enkelte menneske og den enkelte familie har nogle muligheder for selv at vælge, hvordan man ønsker at tilrettelægge sit liv, udelukker jo ikke fællesskabet.
Vi snakker meget om velfærdssamfundet - hvordan kan vi i højere grad få skabt et samværssamfund?
Det er en interessant diskussion, men det er jo ikke noget, man bare lige kan hive nogle hurtige løsninger ned på oppe fra himlen eller andre steder fra; det må der en længere debat til.
Kan de to områder på en måde komplementere hinanden?
Hele den debat om ikke at tænke så sektoropdelt i det danske samfund synes jeg kunne være utrolig interessant at tage fat på, sådan at vi også kan kigge lidt mere på samværet end måske bare på penge og velfærd.
Der tror jeg igen, at vi ligger meget tæt på hinanden.
Men lad os bare tage den diskussion, når lejligheden byder sig.
Det, fru Pernille Rosenkrantz-Theil står og siger her, er ganske enkelt ikke korrekt, for de, som forholdsvis får allerallermest ud af den skattelettelse, som regeringen har gennemført, er den ganske almindelige gennemsnitlige LO-familie.
Det er dem, som får allermest ud
Ja, skattestoppet afbøder nogle af Nyrupregeringens skattestigninger, og her kan vi jo sige, at de grønne afgifter steg med over 100 pct. - over 100 pct., vil jeg fortælle fru Pernille Rosenkrantz-Theil - for de laveste indkomster, for enlige, kontanthjælpsmodtagere, folkepensionister m.v., mens det for direktørfamilien var en stigning på en tredjedel heraf.
Det skattestop, som vi har gennemført - og oven i købet lagt nogle skattelettelser oveni - som er hele fundamentet i regeringens politik, er særdeles socialt.
Det er langt mere socialt end det, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil var med til at være parlamentarisk grundlag for i den tidligere regering.