runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Gunnar Kofoed (V), 2002-10-10:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Ritt Bjerregaard, om vi ikke godt kan være enige om, at der ikke er meget smagsdommeri i det her, for det er jo nogle udvalg, som tager sig af nogle saglige ting i en kommunikation mellem ministeriet og forskellige interessegrupper.
Og da man har personsammenfald i mange af de udvalg, er det jo lidt bemærkelsesværdigt, at man holder liv i noget, når opgaven bliver varetaget.
Så skal man også tænke på, at man nogle gange skal kunne lade sig repræsentere af nogle, der har samme synspunkter, frem for at alle, gud og hvermand, skal møde frem for at sige lige nøjagtig det, de mener for at støtte de andre.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-10:
Det var sådan set ikke det, jeg var inde på.
Det, jeg var inde på, var, at når man har et erhverv, hvor der er en erhvervsrisiko, kan det være fornuftigt, at man i det erhverv har en solidarisk forsikringsordning, der dækker en sådan
risiko.
Men det bør ikke tjene som anledning til at indføre en generel ordning med statstilskud til det pågældende erhverv.
Det troede jeg var børnelærdom for en Venstremand, men det er det åbenbart ikke.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Jeg har lige et par spørgsmål, jeg vil stille fru Anne-Marie
Meldgaard
Vi har jo hørt fra Socialdemokratiets side gang på gang, at det var forfærdeligt, hvad der blev vedtaget ved det samarbejde imellem regeringen og Dansk Folkeparti, der udmøntedes i udlændingeaftalen.
Nu så vi altså, at det førte til det, der hedder ophævelse af 3-måneders-reglen, og nu hørte jeg fru Anne-Marie Meldgaard sige, at hun var tilhænger af, at denne 3-måneders-regel skulle smidiggøres.
Men jeg vil godt have et klart svar på spørgsmålet fra fru Anne-Marie Meldgaard: Vil Socialdemokratiet fastholde ophævelsen af 3-måneders-reglen, hvis Socialdemokratiet atter - hvad gud forbyde - måtte få indflydelse på lovgivningen?
Det var det ene.
Og så er der også det, som jeg ikke kan lade være at spørge om: Det er jo et fast motto hos Socialdemokratiet, at det ikke gælder antallet, det gælder kun integrationen.
Jeg vil spørge: Vil fru Anne-Marie Meldgaard fastholde, at antallet virkelig skulle være ligegyldigt for integrationen?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-10-10:
Det er faktisk rimelig nemt at svare på.
For det første har jeg stillet nogle betingelser for at tilslutte mig 3-måneders-boligkravet, og dem går jeg stærkt ud fra at ministeren vil opfylde.
Og hvis de bliver opfyldt, har vi selvfølgelig ingen intentioner om at ændre på det den dag, Socialdemokratiet kommer til regeringsmagten igen.
Vi er ligesom alle andre åbne over for, at sker der ændringer i samfundet på det tidspunkt, som gør, at vi skal se på det her, så gør vi det.
Hvad angår antallet af flygtninge, så tror jeg aldrig nogen sinde, jeg har udtalt mig om, at det skulle være et problem - eller det modsatte.
Når vi taler om flygtninge, hvad vi gør her, så er Socialdemokratiet meget, meget åben over for at modtage de flygtninge, der hører ind under de konventioner, som vi har skrevet under på at vi vil overholde.
Og jeg har med glæde bemærket mig, at det har regeringen med ministeren i spidsen også tilkendegivet i nogle af de forslag, som vi skal behandle efterfølgende.
Så det er jeg rimelig tryg ved.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Jamen så vil jeg kun udtale min glæde over, at fru Anne-Marie Meldgaard hermed tilkendegiver, at ophævelsen af 3-måneders-reglen var en stor fordel, for jeg har jo hørt Socialdemokrater og venstrefløjen sige noget andet tidligere.
Det glæder mig, at man vil fastholde den store gevinst, der er kommet på en redelig tale om integration
, selv om redeligheden stadig væk har sine begrænsninger, når man nægter virkelig at fastholde, at antallet selvfølgelig er afgørende. Jeg vil godt heroppefra lige rundkaste det gode billede, som er brugt før, at man ikke kan tørre op i et badeværelse, man kan ikke få orden på tingene, hvis vandhanen stadig løber.
Og det er så enkelt og elementært, at det også er noget, som den hidtidige meget modstridende venstrefløj skulle erkende, at så længe antallet er så stort, som det er, er der ikke mulighed for nogen form for integration.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-10-10:
Ja, det er vel, hvad jeg kunne forvente, det her.
Jeg beklager meget sådan en overfortolkning af mine politiske udmeldinger omkring boligforholdet.
Det tager vi, når det kommer.
Jeg er sikker på, at regeringspartierne og Socialdemokraterne i den her sammenhæng nok skal finde en løsning og er meget enige.
Hvad angår flygtninge, synes jeg, at vi én gang til ser den dér totale sammenblanding af, hvornår vi taler flygtninge, og hvornår vi taler indvandrere.
Og i den her sammenhæng taler vi flygtninge, og jeg synes, det er en uanstændig sammenligning at sammenligne dryppende vandhaner med flygtninge.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Nej, men det er fru Anne-Marie Meldgaards tale om uanstændighed, som kalder mig herop.
Jeg er ikke håndværker, jeg har ikke særlig fikse fingre, men jeg synes, at jeg bruger et enkelt og klart billede af, hvordan man løser et problem.
Og at kalde det, at man altså tilfældigvis vælger billedet fra badeværelset, for uanstændigt, synes jeg, må jeg sige til fru Anne-Marie Meldgaard, er en sensibilitet, som ikke anstår sig i en debat mellem voksne mennesker.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-10-10:
Kun en lille bitte bemærkning: Drypvand er spildevand, og jeg anser ikke flygtninge for at være spildte.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Det er fristende at indlede en behandling af dette lovforslag med at knytte nogle bemærkninger til den brug af ordet integration, som jo også er indeholdt i selve navnet på loven.
Som bekendt var det i 1998, at den daværende regering fik integrationsloven vedtaget, og efter min mening var denne lov endnu et forsøg på at komme uden om indvandringens egentlige og afgørende problem.
Vi møder samme forsøg hos de samme partier i dag.
De skal bare integreres, siger venstrefløjen om de flygtninge og indvandrere, der volder så store problemer.
Ja, bare.
Forleden så jeg fru Sophie Hæstorp Andersen på Socialdemokratiets vegne beklage den glædelige udvikling, der er sket på indfødsretsområdet, hvor de uhyggeligt store tal på indfødsretstildelinger er gået kraftigt ned på grund af regeringens og Dansk Folkepartis stramninger, idet fru Hæstorp Andersen mente, at dette ville hæmme integrationen.
Forholdet er jo, at integrationen hæmmer sig selv, eftersom de fremmede for de flestes vedkommende har hjemme i en kultur og en religion, der er væsensforskellig fra dansk kultur.
Forholdet er, at integration i sidste og afgørende instans er et spørgsmål om kultur, og at kulturforskelle for ikke at sige kulturmodsætninger ikke ophæves ved hjælp af alskens økonomiske og erhvervspolitiske foranstaltninger.
Forholdet er, at integration af især muslimer i et kristent land er et overmåde vanskeligt og normalt umuligt forehavende, som ingen lovgivning kan bagatellisere eller sætte over.
Det var det, man forsøgte i 1998 med integrationsloven.
Dette ophæves med det foreliggende lovforslag i forlængelse af Dansk Folkepartis aftale med regeringen fra maj måned.
Det er godt.
Og stort set må man efter min mening sige, at de forskellige ændringer eller justeringer, som lovforslaget indeholder, er gode og berettigede.
Hensigten med lovforslaget er, som ministeren siger, at skabe mulighed for en mere smidig administration, og ingen kan jo være modstander heraf.
Det betyder øget mulighed for samarbejde kommunerne imellem, det betyder, at andre end sprogcentrene kan tilbyde danskundervisning.
Det betyder også, at et højskoleophold i højere grad kan komme ind i billedet som integrationsmulighed.
Jeg gætter på, at dette forslag ikke vil skabe sorg i ministerens højskolehjerte, og jeg sympatiserer med hensigten, idet både højskolerne og de fremmede kan have gavn af muligheden, om end jeg ikke kan undertrykke et lille smil ved tanken om, hvad Grundtvigs historisk-poetiske højskole, der skulle vække danskheden i karlenes og pigernes sind, i dag kan bruges til.
Men kan dette bidrage til at befæste og øge det danske i denne indvandringstid i en gammel nation,
Kamal Qureshi (SF), 2002-10-10:
Jeg tror, at hvis det er Dansk Folkepartis definition af den danske kultur, så vil der være umådelig mange i det her land, sågar i det her Folketing, som ikke vil føle sig særlig integreret i den kultur, Dansk Folkeparti lægger for dagen, særlig når hr. Søren Krarup giver udtryk for, at det er gud, der skal forbyde, at der sker regeringsskifte.
I et demokrati må det vel være folket, der bestemmer, hvorvidt der skal være den ene regering eller den anden regering.
Men det kan jo så godt være, at det er den
kulturforskel, der er mellem mig og hr. Søren Krarup, at jeg mener, at det er folket, der skal bestemme regeringen og ikke Gud.
Det, jeg gerne vil spørge hr. Søren Krarup om, er: Er det ikke rigtigt, at det her integrationsforslag ikke er fra venstrefløjen, men fra ministeren?
Så hvis man skal skælde ud på den nuværende lovgivning over, at den ikke er god nok, eller at den ikke tager højde for alle de fejl, der i øvrigt er, som hr. Søren Krarup anfører, så må det vel være regeringen, hr. Søren Krarup burde skælde ud på og ikke på venstrefløjen.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Jamen jeg bliver altid så bevæget, når hr. Kamal Qureshi heroppefra vil fortælle mig, hvad dansk kultur er, og også umådelig taknemmelig.
Men må jeg sige, at sådan et godt gammelt udtryk som »hvad Gud forbyde«, det er faktisk ikke en bekendelse, men en fast vending, der ikke skal lægges mere i end nødvendigt.
Og må jeg sige, at det, der er det særlige for dansk kultur - det er en oplysning til hr. Kamal Qureshi - er, at man netop ud fra kristendommens forståelse af kultur og samfund overhovedet ikke kan bruge Vorherre, det kan man faktisk ikke.
Må jeg sige, at dansk kultur er nøje sammenhængende med kristendommens sondring mellem Guds og kejserens rige, og netop derfor sættes samfundet i dansk kultur som noget rent verdsligt eller med et finere ord sekulært, noget, der er ganske fremmed for enhver anden kultur.
Må jeg så lige sige til sidst, at integrationsloven er jo ikke lavet af regeringen.
Den blev lavet af den forrige regering, og det er den lov, der var trekantet, og som regeringen prøver på at gøre bedre.
Kamal Qureshi (SF), 2002-10-10:
Jeg vil da gerne tage imod hr. Søren Krarups glæde over, at jeg anfører, hvordan den danske kultur er set med mine øjne og dermed med mange af de menneskers øjne, jeg deler kultur med.
Der er ikke nogen tvivl om, at den definition af danskheden, som hr. Søren Krarup står for, er noget, jeg ikke på nogen måde kan tilslutte mig, og jeg er fuldstændig klar over, at det er der mange andre i det her land, der heller ikke kan.
Desuden vil jeg lige sige, at SF jo ikke har stemt for den tidligere integrationslov, så derfor kan vi ikke klandres.
Det mener jeg heller ikke Enhedslisten har.
Så det er jo reelt set en diskussion, som må ske i en snæver partikreds her i Folketinget, og som hr. Søren Krarup kan skælde ud på.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Jeg hørte integrationsministeren foreslå, at vi skal lave et symposium, men det er jo faktisk ganske væsentligt.
Må jeg sige til hr. Kamal Qureshi, at der jo overhovedet aldrig er tale om, at en luthersk præst kan bruge religionen som argument.
Det er derfor, det er så overmåde overfladisk i øjeblikket at høre folk komme og fortælle - som også hr. Kamal Qureshi - at det er oplysningstidens adskillelse af politik og religion, det handler om.
Det er kristendommens fastholdelse af adskillelsen mellem åndeligt og verdsligt regimente, der sætter det verdslige, og derfor er kristendommen simpelt hen det afgørende i dansk kultur; ikke sådan at dansk kultur er kristen, men sådan at kristendommen har sat dansk kulturs stade eller væsen.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-10-10:
Må jeg sige til hr. Thor Gunnar Kofoed, at det ikke er Socialdemokratiet, der har lanceret det store ideologiske felttog mod smagsdommere.
Det er ikke Socialdemokratiet, der har været utilfreds med, at man indimellem får en rådgivning, der er anderledes end den opfattelse, man selv har på forhånd.
Vi mener rent faktisk, at det er meningen med sådanne udvalg, og at det er derfor, man har dem.
Derfor kan vi i det her forslag støtte det, vi betragter som praktiske, fornuftige omlægninger.
Men i det her lovforslag er der også det sædvanlige i forhold til smagsdommere, og det støtter vi ikke.
Søren Krarup (DF), 2002-10-10:
Hr. Kamal Qureshi udtalte sin tilslutning til forsøget på at forhindre diskrimination, og han nævnede bl.a., at det skulle være muligt for alle at komme på diskoteker, hvor unge mennesker, som han sagde, kan møde hinanden.
Nu er jeg desværre så gammel, at jeg sjældent har haft min gang på diskoteker, men jeg har ladet mig fortælle, vil jeg gerne sige til hr. Kamal Qureshi, at det ikke ville være mig muligt at møde unge kvindelige flygtninge og indvandrere.
Jeg vil gerne spørge, om der i denne tale om protest mod diskrimination er tale om, at unge kvindelige indvandrere omhyggeligt holdes væk fra et møde med danskere, fordi danskerne af en eller anden grund måske ikke anses for værdige til at møde dem.
Lad mig stille spørgsmålet helt konkret: Kan jeg, hvis jeg kom på et diskotek, også møde kvindelige indvandrere der?
Marianne Pedersen (V), 2002-10-10:
Jeg vil gerne spørge hr. Kamal Qureshi, om ikke hr. Kamal Qureshi er klar over, at der allerede i forhold til gældende regler og også fremover vil være mulighed for at søge dispensation for en flygtning, dersom han bedre vil kunne blive integreret i en anden kommune end den, han først er anvist bopæl i.
Kamal Qureshi (SF), 2002-10-10:
Lad mig tage det sidste først.
Vi har set en hel del eksempler på professorer, som har siddet oppe i Skagen, og hvor der har været en ledig stilling i Odense
, og vedkommende har ikke kunnet flytte sig.
Vi har også eksempler på torturofre, som har været bosat i en kommune, hvor behandlingscenteret lå et helt andet sted.
Så det er da overraskende, at fru Marianne Pedersen mener, at den eksisterende lovgivning er så problemfri.
Der var vel ikke behov for at gøre så stort et problem ud af den integration, som regeringen har gjort så stort et problem ud af, hvis det hele fungerede.
Det mener jeg ikke det gør.
Til hr. Søren Krarups spørgsmål: Vi havde et fantastisk godt ophold i Canada med Integrationsudvalget, hvor vi også var på diskotek med bl.a. hr. Søren Krarups partifælle Peter Skaarup, hvor han ved selvsyn kunne se, at på det diskotek var der masser af unge mennesker af både det ene og det andet køn - jeg tror også, at både undertegnede og Peter Skaarup værdsatte det - med forskellig etnisk baggrund, og de fungerede fint sammen.
Hvorvidt hr. Søren Krarup vil kunne møde en ung pige med indvandrerbaggrund, hvis hr. Søren Krarup går ind på et diskotek,
kan jeg ikke love hr. Søren Krarup, men jeg vil da mene, at hvis man gør tilgangen lettere og ikke afviser folk ved indgangene, så gør det det lidt lettere at møde dem indenfor.
Jeg har i hvert fald en meget underlig historie, hvor gruppen Outlandish fortalte, at de på et tidspunkt skulle ind og give en koncert på et diskotek - det er tre unge
mennesker, hvoraf den ene har pakistanske rødder, den anden har marokkanske rødder og den tredje har rødder fra Honduras - og de tre unge fyre kunne ikke komme ind på det diskotek, de faktisk skulle spille på og holde en koncert på, fordi de blev afvist ved indgangen, indtil ejeren kom ud og fortalte dørmanden, at det rent faktisk var dem, der skulle ind at spille musikken, så de godt måtte komme ind.
Marianne Pedersen (V), 2002-10-10:
Jeg ved ikke, om hr. Søren Søndergaard havde forestillet sig, at man skulle have billigt barakbyggeri til flygtninge/indvandrere.
Det, vi kan tilbyde, er en almennyttig bolig, og så må man i de enkelte tilfælde se, hvordan huslejen kommer til at hænge sammen i forhold til de økonomiske midler, flygtninge/indvandrere har til rådighed.
Søren Søndergaard (EL), 2002-10-10:
Er det Venstres opfattelse, at den pris, almennyttige boliger koster, er en pris, der kan dækkes inden for det budget, som man har besluttet, at en flygtning skal kunne leve for med de nye regler?
Marianne Pedersen (V), 2002-10-10:
Boligproblematikken er hverken i forhold til herboende eller i forhold til asylsøgere blevet anderledes, og den er ej heller blevet forstærket med det her lovforslag.
Tværtimod vil boligpolitikken blive løsnet med de boligpolitiske tiltag, der vil komme fra denne her regering.
Da vi samtidig har registreret, at der er kommet færre flygtninge/indvandrere til landet, vil presset ikke blive større, men vil tværtimod blive afdæmpet.
Vurderingen vil være den samme.
Hvad enten det er en herboende, eller det er en ny asylsøger, der søger en bolig, vil man vurdere det efter, hvor stort behovet er i forhold til forskellige elementer, eksempelvis børn, psykosomatiske problemer osv., osv. Med hensyn til betalingen af huslejen er det jo derfor, at man lægger vægt på, at der bliver opført flere almennyttige boliger, således at der bliver boliger til dem, der ikke har de store indtægter.
Christian H. Hansen (DF), 2002-10-10:
Den siddende regering iværksatte jo ved sin tiltrædelse en sanering af råd og nævn, og jeg har forstået det således, at det her så skulle være den sidste del fra fødevareministerens side, og det kan jeg umiddelbart støtte.
Når jeg umiddelbart tilsiger støtte, er det, fordi vi gerne vil have en drøftelse vedrørende nedlæggelsen af det såkaldte forsøgsfiskeriudvalg.
Vi har noteret os, at Danmarks Fiskeriforening i sit høringssvar har gjort opmærksom på, at det såkaldte forsøgsfiskeriudvalg faktisk rent rådgivningsmæssigt har fungeret udmærket.
Det vil vi gerne have en nærmere drøftelse af.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-10-10:
Jeg skal gøre det meget kort.
Min kommentar til forslaget om at lave 11 råd og udvalg om til 2 er, at Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2002-10-10:
Det tror jeg desværre nok er realiteten, ikke bare på dette område, men på adskillige områder, altså at man i samme åndedrag mistænkeliggjorde alle eksperter og såkaldte smagsdommere i forskellige nævn og puljer, både af den ene og den anden politiske observans, hvilket jeg synes er utilstedeligt.
Men det vil jeg dog ikke bebrejde fødevareministeren. Det er jo statsministerens sag.
Endelig har det ærgret mig mange gange, at man slår så mange forskellige nævn og puljer sammen i ét lovforslag, så man ikke ligesom får lejlighed til en mere nuanceret drøftelse.
Hvis vi har en betænkelighed, ligger den også på fiskeriområdet, og derfor vil jeg selvfølgelig også forbeholde mig ret til at læse høringssvarene grundigt, både dem, der er kommet, og dem, der måtte komme, og tage dem en efter en i udvalget.
Men som udgangspunkt er vi positivt stemt.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-10:
Her er jo tale om et lovforslag, som på det største stræk er rent ideologisk.
Det meste af lovforslaget vedrører nogle regelforenklinger.
Man kan diskutere frem og tilbage, om det vil være dyrere at gennemføre forslaget eller lade være med at gennemføre forslaget.
Det tror jeg sådan set vil være stort set ligegyldigt for statskassen.
Men så er der jo det meget beklagelige element i det i form af det ideologiske angreb på de udvalg inden for fiskeriet, der virkelig er gods i på det her område, og det er jo lidt mærkeligt, at de skal kanøfles.
Hvorfor skal det bæredygtige fiskeri nu kanøfles?
Jamen det er meget vanskeligt at forstå.
For der har været et arbejde i gang med henblik på at finde frem til mere skånsomme fiskemetoder, og med de få fisk, vi har tilbage, kan der sandelig være god grund til at drøfte, hvordan vi også får et skånsomt fiskeri f.eks. i de kystnære farvande.
Og hvorfor skal det arbejde nu have et hak
i tuden
Det er altså mærkeligt.
Nu kan jeg forstå, at Dansk Folkeparti heller ikke er tilfreds med det, der sker på fiskeriområdet i det her lovforslag.
Så må vi jo i udvalget se på, hvad regeringen rent faktisk har flertal for på det her område.
Vi vil i hvert fald fra Enhedslistens side være meget indstillet på at gå ind og se, om vi kan ændre på forslaget. Vi har ikke stærke følelser om de dér sammenlægninger og småudvalg, som ministeren har fundet med sin lup, for økonomisk betyder det ingenting.
Men det er altså vanskeligt at udgranske, hvorfor i alverden man har kastet sig over fiskeriet, og hvorfor det nu skal have et hak i tuden.
Bemærkningerne giver ikke nogen særlig vejledning, og jeg tror simpelt hen, at man kører på automatpiloten.
Og så har man det dér projekt med smagsdommerne, som man vil have væk, og så er grønthøstermaskinen bare kørt videre hen over marken, og man kan ikke rigtig få den stoppet.
Det var der måske nok grund til at kigge nærmere på i udvalget, og hvis der i udvalget er flertal for at ændre lovforslaget, er Enhedslisten absolut med på det. Så kunne det jo være, at det kunne få en udformning til sidst, så vi også kunne støtte det.
Det kan jeg da ikke udelukke.
Men samlet set, som det ligger her, kan vi ikke støtte det.
Jens Kirk (V), 2002-10-10:
Nu har vi hørt fra adskillige ordførere her på det sidste, at det jo er, ligesom verden står stille.
Det hele er stationært. Mener man ikke fra fru Ritt Bjerregaards side, hr. Kristen Touborgs side, måske også fra hr. Christian H. Hansens side, hr. Martin Lidegaards side og hr. Keld Albrechtsens side
, at det i stedet for de faste råd og nævn måske er bedre at have nogle ad hoc-udvalg, som vi kender fra Wilhjelmudvalget?
De gør arbejdet færdigt, afleverer det, og så kigger vi på det.
Bichel-udvalget sammensættes og afleverer et færdigt arbejde og opløses så, i stedet for at de samme personer sidder permanent.
Det kunne jo godt være forskellige personer, der skulle ind på forskellige områder og på forskellige tidspunkter.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-10:
Jamen jeg tror ikke, at nogen fra de partier, som har været inde på det med fiskeriet, har sagt, at fordi man har et udvalg, som man én gang har nedsat, så skal det for altid blive ved med at være, som det var.
Men vi savner bare en konkret begrundelse for, hvorfor man nedlægger præcis dem, der er på fiskeriområdet, og som stadig har en mission.
Så der synes jeg altså, at man fra regeringens side har et dokumentationsproblem.
For hvis noget kan gøres bedre, så skal det selvfølgelig gøres bedre.
Men det har altså også en pris at nedlægge noget og så håbe, at der kommer noget andet.
Det har jo en pris.
Det koster også penge, hvis det skal være godt.
Så hvis der er noget, der fungerer, og man har jo vitterlig et arbejde omkring f.eks. bæredygtigt fiskeri, så er det ikke sikkert, at det er særlig klogt først at nedlægge det og så håbe på, at der nok kommer noget andet, der kan erstatte det.
Så regeringen har simpelt hen et forklarings- og dokumentationsproblem, hvis vi skulle følge den tankegang, som hr. Jens Kirk nu er inde på.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2002-10-10:
Men det er kedeligt med sådan et bunkebryllup.
Derfor vil vi under udvalgsarbejdet forholde os kritisk til visse dele af forslaget, bl.a. nedlæggelse af forsøgsfiskeriudvalget.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-10-10:
Tak for ordførernes bemærkninger.
Det var godt, der var lidt divergerende opfattelser her til sidst, ellers havde det jo været en kedelig formiddag.
Lovforslaget er jo klart en sidste runde og sidste opfølgning af Fødevareministeriets sanering af råd og nævn.
Og når jeg kigger på de enkelte elementer i lovforslaget, må jeg indrømme, at så ser jeg utrolig mange eksperter, og smagsdommerne har jeg nok meget, meget vanskeligere ved at få øje på.
Men jeg har selvfølgelig noteret mig de meldinger, der specifikt er kommet, for så vidt angår udvalget for forsøgsfiskeri.
Den ændring, der er lagt op til med det her lovforslag, har jo til formål at styrke de forsøg, der har direkte relevans i forhold til en forbedring af fiskeriforvaltningen.
Det er ikke sådan, at der ikke eksisterer midler til rådighed for forsøg med de erhvervsmæssige elementer.
Det er der stadig væk mulighed for gennem innovationsloven.
Så dem, der måtte have meget store betænkeligheder ved, at det her område totalt forsvinder, kan jeg fuldstændig afvise.
Men lad os nu i forbindelse med udvalgsarbejdet prøve at vurdere de forskellige betænkeligheder, som nogle af ordførerne har givet udtryk for, og så håber jeg til sidst, at vi kan blive enige om den endelige udformning.