runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Qvist Jørgensen (S), 2004-12-14:
Jeg skal ikke trætte med et langt indlæg vedrørende dette forslag, men blot nævne, at vi faktisk har fået vores begejstringsarme noget ned, efter at vi, efter at betænkningen var afgivet, har fået et svar på et spørgsmål vedrørende alkoholdelen, hvor det af svaret fremgår, at det nu bliver til en kanbestemmelse, og at man har en forventning om, at ca. 100 kommuner skulle kunne løse de opgaver med den ekspertise, som i øjeblikket er samlet i 14 amter og et hovedstadssygehusvæsen.
Vi vil ikke begære sagen tilbage i udvalget ud fra en forventning om, at de problemer, der måtte opstå, kan vi bedre og mere dybtgående få gennemarbejdet i forbindelse med behandlingen af forslaget om sundhedsloven, og da henvendelsen, som har givet anledning til min reaktion her, er rettet både til det lovforslag, vi taler om her, L 111, og sundhedsloven, vil jeg bare nøjes med at advare på nuværende tidspunkt og forvente, at vi kan få det klaret i forbindelse med sundhedsloven.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Det er helt igennem et retspolitisk forslag, som burde have været fremsat af justitsministeren og behandlet i Retsudvalget.
Nu har regeringen valgt at lægge det over i Kulturudvalget, hvor vi ingen ekspertise har i at behandle juridiske forslag, og jeg kan også konstatere, at Kulturministeriet heller ikke er helt fremme på beatet, som det vistnok hedder, i forhold til at kende alle de juridiske fiksfakserier, der ligger gemt i lovforslaget.
Vi har eksempelvis fået et svar, efter at vi havde haft et samråd, hvor der står: »Det vil først i forbindelse med den endelige udmøntning af lovforslaget i administrative forskrifter i de enkelte ministerier været muligt at foretage en mere præcis afgrænsning af, hvem der omfattes, og hvem der ikke omfattes af lovforslaget.«
I det udmærkede samlebind om vejledning i lovkvalitet, som Justitsministeriet har udarbejdet i samarbejde med Statsministeriet, står der i forbindelse med bemyndigelse til administrationen: »... det fremhæves, at overordnede og principielle retningslinier inden for et givet retsområde bør fastlægges af lovgivningsmagten og ikke af forvaltningen«.
Det, kulturministeren er i gang med, er sådan at skævvride grundloven, som sådan set har en meget fin og klar deling mellem den lovgivende og den udøvende magt.
For at kulturministeren nu ikke skal komme ud i for meget snavs, skal jeg på vegne af Det Radikale Venstre, Enhedslisten, Kristendemokraterne og SF også begære lovforslaget tilbage til fornyet behandling i Kulturudvalget.
Jeg kan allerede her bekendtgøre, at vi vil forsøge for at sikre en rimelig lovkvalitet at få flyttet færdiggørelsen af lovforslaget over til Retsudvalget, hvor den egentlige ekspertise ligger, sådan at vi undgår af få lavet noget lovsjusk, som kan være til skade for både ministerens – men det kunne vi selvfølgelig se stort på – og parlamentets anseelse.
Det er altså en lov, hvor vi er i gang med at pålægge hundredtusindvis af mennesker at skulle aflevere straffeattester, som efter datatilsynsreglerne og personbeskyttelsesloven skal behandles på fortrolig vis, og de skal nu lægges rundt i frivillige foreninger til behandling.
Hvad gør den stakkels frivillige foreningsleder, som nu pådrager sig et retsansvar for at behandle personfølsomme oplysninger efter forskrifterne?
Vi ved det ikke, det fremgår ikke, vi ved ikke, hvem det vil omfatte, det fremgår ikke af lovforslaget.
Det er ikke rimeligt, at parlamentet, at Folketinget vedtager en lov, som oven i købet af regeringen er blevet lagt under et ressortområde, som ikke har ekspertisen til det, og lader et folketingsudvalg behandle forslaget uden at have den fornødne baggrundskundskab til det.
Det er hverken fair eller rimeligt, og derfor bør sagen tilbage i Kulturudvalget, men herfra videreekspederes til Justitsministeriet og Retsudvalget, som har grundlaget for at færdigbehandle lovforslaget på forsvarlig vis.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Arne Toft (S), 2004-12-14:
Da vores ordfører, fru Jette Bergenholz Bautrup, ikke kan være til stede, har jeg lovet at sige følgende: Socialdemokraterne støtter som udgangspunkt forslaget om børneattester, da ethvert tiltag til forebyggelse af overgreb mod børn hilses velkommen.
Det er for os noget af det mest grusomme, når børn bliver krænket seksuelt.
Men præcis dette lovforslag, som kulturministeren har fremsat, har så mange mangler, og herudover er der ikke givet tilfredsstillende svar på enkelte spørgsmål fra ministerens side, hvorfor vi ikke skønner, at lovforslaget kan gå til tredje behandling uden yderligere udvalgsarbejde.
Vi ønsker derfor fra socialdemokratisk side, at sagen kommer tilbage til udvalget for en mere dybdegående udvalgsbehandling.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Det Radikale Venstre er kritisk over for forslaget, men vil alligevel nøje overveje, om vi ikke kan stemme for forslaget, da det trods alt er bedre end ingenting.
Hensigten med forslaget er at give forbrugerne information om restaurantens rygepolitik.
Men der er ingen krav til restaurantens rygepolitik.
Forslaget tager derfor ikke højde for arbejdsvilkårene for de ansatte.
En rapport har for nylig slået fast, at omkring 10 tjenere om året dør som følge af passiv rygning på arbejdspladsen.
Forslaget tager heller ikke reelt hensyn til forbrugerne.
Forslaget undervurderer de problemer, der er i branchen, med at indføre røgfri zoner og dermed give ikkerygende gæster et reelt alternativ.
Alle frivillige initiativer hidtil er ikke lykkedes.
Den enkelte restaurant undervurderer behovet og er bange for at miste kunder, mens kunderne ikke har et incitament til at gøre besvær.
Derfor kommer Det Radikale Venstre med vores eget forslag, men som jeg allerede har redegjort for, vil vi selvfølgelig i forbindelse med dette forslag følge udvalgsarbejdet.
Og det er da trods alt bedre end ingenting.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Tak for de pæne ord fra ordføreren.
Jeg er selvfølgelig ekstremt glad for, at Dansk Folkeparti kan støtte vores forslag, og at vi har sat debatten i gang.
Jeg hører det også lidt på den måde, at man måske ikke har de helt store forventninger til, at de penge, man har fået afsat hist og pist i den seneste finanslov, når helt ud til patienterne.
Helt konkret er det jo sådan, at de 50 mio. kr., der blev afsat til de medicinske patienter i foråret, i hvert fald endnu ikke har fået ben at gå på.
Dansk Folkeparti er en anelse skeptisk, men hvad er der i vejen med at lave en generel plan frem for at strø lidt midler ud over det hele – lidt til de KOL-ramte, lidt til de demensramte og lidt til de andre?
Jeg hørte om en eller anden kasse, man kalder forebyggelse, men hvorfor ikke samle det hele og lave en national handleplan og prøve at se på de patienter, der ikke kun har én sygdom, men mange forskellige sygdomme?
De har ikke brug for alle de små kasser, de har brug for én samlet indsats.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Er problemstillingen ikke bl.a., at hvis det var så enkelt, at både arbejdstager og arbejdsgiver var enige som Horesta og de ansattes fagforeninger, så kunne man sige, at så kunne de bare ordne det selv, og så kunne de skilte komme om, at der ikke ryges her.
Men problemstillingen er vel, at der både er uorganiserede virksomheder, og at der også er virksomheder inden for branchen, som ikke ønsker det, som den anden faglige organisation pegede på, og at man netop har efterspurgt lovgivning, fordi man ikke kan ordne det selv.
Er ministeren ikke enig i det synspunkt?
På daginstitutionsområdet, folkeskoleområdet, i almen lægepraksis, i den kollektive trafik, i hoteller, sygehuse, færgeruter, butikscentre, kulturinstitutioner er langt de fleste – eller de er ved at blive – røgfri.
Der er mange steder, hvor det her sådan set udvikler sig rigtig, rigtig godt.
Så er spørgsmålet, om man skal give op over for den udvikling og sige, at det tørrer vi så af på fællesskabets ansvar.
Det synspunkt melder jeg mig ikke under til en start, men jeg vil gerne diskutere det, og det er også derfor, jeg her står og binder mig til, at vi nu i 2005 får en nuanceret debat, men altså også en forpligtende debat.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Det sidste er jeg ikke helt enig i, for hvis man ser på, hvordan de små kasser med små initiativer på forskellige områder er blevet modtaget, sagde i hvert fald Ældre Sagen med det samme, at det ikke var nok til at løse problemerne for de ældste patienter, som ofte ryger ind og ud af overbelagte medicinske afdelinger.
Man vurderede, at det alene ville koste måske 400 mio. kr. at løse problemet med overbelægning på de afdelinger.
Måske prøver ordføreren for Dansk Folkeparti at være forsigtig optimist med hensyn til, om hendes små kasser til det ene og det andet initiativ kommer til at virke på længere sigt.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Nu nævnte fru Birthe Skaarup igen det med de ansatte.
Er ministeren ikke enig i, at det her forslag om skiltning ikke vil have de store konsekvenser for de ansatte, ud over at man selvfølgelig skal diskutere en rygepolitik.
Men bliver der et sted, hvor man kan ryge, så skal de ansatte jo færdes der.
Når jeg er lidt bekymret for det, også i lyset af diskussionen om Arbejdstilsynet, så er det, fordi erfaringen fra Norge jo netop var, at først gik myndigheden ud og påbød ventilationsanlæg, og siden blev rygning forbudt.
På det tidspunkt havde man investeret millioner af kroner i at lave sådan nogle anlæg, og så var det hele spildt.
Altså, er der ikke en problemstilling der, som er relevant?
Vi kan i øvrigt se, at de steder, hvor man har gjort det i udlandet, har man en omsætningsmæssig fremgang.
Jeg har da en klar forventning om, at de her restauratører den 1. februar sørger for at mærke deres restaurant som et sted, der ikke kan ryges i, således at der skabes valgfrihed ikke kun for restaurationsklientellet, altså for kunderne, der kan vælge mellem restauranter, hvor man ikke må ryge, restauranter, hvor man ikke skal ryge, men hvor man kan ryge, og restauranter, hvor der kan ryges eller ikke ryges i separate zoner, men i virkeligheden også for de ansatte, fordi der altså kommer en vifte af restauratører, som melder sig i den røgfri sags tjeneste.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Andet ligger der ikke i det her forslag.
Så spørger fru Birthe Skaarup til, om Arbejdstilsynet ikke skal gøre noget.
Så siger jeg: Jo, jeg synes, det er godt, at Arbejdstilsynet gør noget.
De kunne gøre endnu mere, hvis man gav dem flere ressourcer i stedet for det, som regeringen og Dansk Folkeparti gjorde, nemlig at skære ned på Arbejdstilsynet.
Det er det, jeg bare prøver at gøre fru Birthe Skaarup opmærksom på, at hvis det er Arbejdstilsynet, man mener skal være løsningen på de her arbejdsmiljøproblemer, så er man også nødt til at give dem nogle flere ressourcer end dem, de har her.
Så er der oven i købet i den her sag det, som undersøgelsen påviser, at det ikke er nok med de regler, man har i dag.
Det er ikke nok, at der er udluftning, hvis vi gerne vil forebygge, at folk dør af passiv rygning, og derfor kan Arbejdstilsynet ikke i sig selv løfte den opgave, der ligger med at forebygge de alvorlige arbejdsmiljøproblemer for de ansatte i forhold til rygning.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Nu siger fru Line Barfod, at man skærer ned på Arbejdstilsynet.
Men det er reelt, at her har man foretaget nogle kontrolbesøg, så lad være med at bruge den der retorik om at skære ned hele tiden.
Her er ikke tale om at skære ned.
Her har man konstateret, at halvdelen af de steder, man var ude, manglede der udluftning.
Når jeg spørger fru Line Barfod, om hun ikke vil være med til at konkludere, at der faktisk gøres noget, så siges det om det forslag, der er fremlagt her, at man ikke gør noget.
Hvorfor den retorik?
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jeg mener bestemt, at Arbejdstilsynet skal fortsætte sit arbejde.
Men det har ikke så meget med det her forslag at gøre, da det jo kun handler om en skiltning.
Jeg ville gerne have, at man havde langt flere ressourcer til Arbejdstilsynet, men desværre startede denne regering og Dansk Folkeparti jo med at skære voldsomt ned på Arbejdstilsynet, da man fik magten.
I forhold til udluftning er noget af det, som de undersøgelser, man har lavet, viser, at det kan hjælpe lidt med udluftning, men det er altså langtfra nok til at forhindre, at folk fortsat vil dø af passiv rygning.
Der er også nogle steder, hvor man har forsøgt sig med sådan en luftmur mellem baren og kunderne, men det har heller ikke været nok til at forhindre, at personalet blev udsat for passiv rygning.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Jeg har lyst til at stille fru Line Barfod det spørgsmål, om hun ikke mener, der er noget galt, når man fra Arbejdstilsynet har givet påbud og vejledninger på mere end hver anden virksomhed omkring den kontrolindsats, man har startet, og når Arbejdstilsynet faktisk siger, at et af de helt centrale punkter er, at der mangler udluftning, og/eller at der slet ikke er nogen udluftning på restauranterne?
Jeg bliver nødt til at spørge, for fru Line Barfod siger, at her gør man reelt ikke noget.
Mener fru Line Barfod ikke, at der også er andre myndigheder, der bør gøre noget for at hindre, at de ansatte kommer til at gå i et røgfyldt miljø?
Jeg er lidt stædig, for jeg synes, det er problematisk, at et Arbejdstilsyn går ud og siger til en restaurant, at den skal lave noget ventilation, fordi det ikke er godt nok, og dens ansatte skal færdes i røgfri miljøer.
Det var, ligesom ministeren syntes, det var i orden, at restauranterne ikke lavede den ventilation, som de faktisk skal gøre.
Det vil jeg godt lige høre om endnu en gang, for jeg synes altså, at der er nogle, der har et problem her, når der gives et påbud, og det påbud ikke følges.
Jeg har i hvert fald udtrykt mig upræcist, for det var ikke det, jeg ville med det.
Selvfølgelig skal landets arbejdsgivere overholde landets love i et og alt, det siger sig selv.
Der, hvor jeg trak spørgsmålet om ventilation frem, var nærmest som en replik til fru Tove Videbæk i diskussionen om, hvorfor man ikke tager et større skridt her.
Der forsøgte jeg at gøre den indrømmelse til fru Tove Videbæk, at jeg sådan set er principielt enig i, at vi i denne debat om rygeregulering relativt hurtigt skal kende vores slutmål.
Det er også derfor, jeg siger, at nu tager vi en debat i 2005, en veloplyst, reguleret debat med deadline 2005, for vi skal ikke ud i sådan en anden ålerusestrategi, hvor vi tager et skridt, et skridt, et skridt med de forpligtelser, eventuelt også finansieringsmæssigt, det giver dansk erhvervsliv, hvis vi allerede på forkant kan se, at det alligevel ender et andet sted.
Så er det da bedre at sætte god tid af til en offentlig debat og så tage temperaturen på den danske befolkning.
Rækker den til den irske meget restriktive politik eller f.eks. til den engelske politik, som er noget mere liberal end den irske.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Nej, vi kan ikke blive fri for at høre om den skrænt, for det er virkeligheden.
Fru Margrethe Vestager må erkende, at da vi kom til, var der et flot år et, men år to, tre og fire var katastrofale.
Intet mindre end katastrofale.
Jeg var ikke med før regeringsskiftet, men jeg har nu fået bekræftet af ordføreren, at det er korrekt, at der var indkaldt til forhandlinger, men der var overhovedet ikke afsat penge.
Det fører altså ikke mange nye forskningsmidler med sig, og det er også det billede, jeg tidligere har fået beskrevet, så det er formentlig det, der svarer til virkeligheden.
Hvis vi nu følger det billede, som den radikale ordfører fremførte, så er det jo rigtigt, at når man bliver regering, så må man jo selvfølgelig tage ansvaret for de år, som kommer.
Men fru Margrethe Vestager må da give mig ret i, at hvis der skulle ske det helt ulykkelige, at der i løbet af 2005 kom en ny regering og fru Margrethe Vestager måske fik lov til at kigge på forskningsbudgetterne, så er det da lidt lettere at overtage nogle forskningsbudgetter, hvor der står ca. 10 mia. kr. hele vejen over de 4 år, i stedet for det, som jeg overtog, hvor der var et flot år et, men så dumpede det ned til 7,2 mia. kr.
Det må fru Margrethe Vestager da give mig ret i.
Helge Sander (V), 2004-12-14:
Nu har hr. Ole Sohn i to omgange forsøgt at sætte en anden dagsorden for dagens forhandlinger.
Men jeg må jo igen sige til hr. Ole Sohn, at det jo er usandheder, som hr. Ole Sohn kommer med, for hr. Ole Sohn fokuserer kun på år et og ikke på overslagsårene.
Hr. Ole Sohn har overhovedet ikke forholdt sig til det spørgsmål, jeg har stillet, nemlig hvor de 8,1 mia. kr. er blevet af, hvis det er således, at regeringen ikke har øget indsatsen, som vi har sagt, og som vi også kan dokumentere.
Hr. Ole Sohn taler hele tiden om 1 år, hvor vi taler om 4 år, og så er det klart, at det selvfølgelig bliver et andet resultat.
Der må jeg så gentage, at det altså er utrolig vigtigt for alle, som beskæftiger sig med forskning – det er kedeligt, hr. Ole Sohn ikke hører efter, at hr. Ole Sohn ikke er opmærksom – hvad ønsket er fra forskningsverdenen.
Det er dem, vi har fokuseret på i vores finanslove i alle 4 år og ikke kun i år et.
Det vil hr. Ole Sohn ikke erkende.
Nu er hr. Ole Sohn jo heller ikke forskningsordfører, og derfor forsøger han at få en finansdebat her, men det er ikke rimeligt, når vi har tilført området så mange midler.
Med hensyn til 2010 må hr. Ole Sohn da erkende, at det er betydelig lettere at komme op på 1 pct. af bruttonationalproduktet, når man i alle årene ligger omkring 10 mia. kr., i stedet for at man ligger nede på 7,2 mia. kr., som var de tal, vi overtog i overslagsårene.
Da hr. Ole Sohn tilsyneladende ikke kunne overse det, så kan jeg godt hjælpe med svaret.
Svaret på de 8,1 mia. kr. er, at vi simpelt hen har fyldt op, således at den kæmpemæssige skrænt, der var i overslagsårene, nu er fyldt ud, sådan at man ved, hvad man har at rette sig efter i forskningsverdenen.
Forskningsmiljøerne har fået, hvad de har bedt om, og derfor er den her venden tilbage til, hvordan det så ud i år et, altså ikke særlig relevant for den debat, vi har om indsatsen for dansk forskning.
Det er direkte usandt, urimeligt og usagligt.
Min sidste bemærkning skal være: Jeg kender ikke det papir, som hr. Ole Sohn står med, som vistnok er fra finanslovforhandlingerne, formoder jeg.
Jeg kan bare sige, at vi nu fra Analyseinstituttet for Forskning i Århus har fået nye tal, der viser, at vi sidste år brugte 0,81 pct. af BNP til offentlig forskning.
De kommer hele tiden med nye tal, men det er i hvert fald det seneste tal, der er kommet.
Det svarer ikke helt til papiret, men hvis dette er af ældre dato, kan det også godt have sin rigtighed.
Peter Skaarup (DF), 2004-12-14:
Jeg synes, det er ærgerligt, vi skal høre fra hr. Søren Søndergaard, at Enhedslisten skulle være det eneste parti, der er skeptisk over for mere magt til EU.
Det er faktisk sådan – og jeg tror, der er mange her i Folketinget, der vil skrive under på det – at Dansk Folkeparti er et af de partier, som er meget skeptiske over for mere magt til EU, men derfor kan vi da godt tage et enkelt af de områder, EU beskæftiger sig med, ud og sige, at det vil vi godt have en folkeafstemning om.
Det ville være meget nemt for den danske regering at arbejde, hvis resultatet måtte blive, at befolkningen svarer ja til, at den danske regering skal modarbejde Tyrkiets medlemskab af EU.
Det ville være meget nemt, og det ville være et godt værktøj for regeringen, fordi der også vil være andre lande, der har nogenlunde det samme synspunkt.
I Frankrig har man en meget, meget omfattende debat, og meningsmålingerne viser, at et stort flertal af befolkningen er modstander.
Sådan er det også i mange af de andre EU-lande, og her i Danmark er det i øvrigt også sådan, at et stort flertal af befolkningen er skeptisk og er modstander af, at Tyrkiet optages i EU.
Vi behøver ikke blande ind i situationen, om vi skal meldes ud af EU eller ej.
Søren Søndergaard (EL), 2004-12-14:
Jeg forstår godt, at hr. Peter Skaarup ikke svarer på spørgsmålet, for det afspejler jo, at Dansk Folkeparti er ved at blive mere og mere EU-begejstret og reelt ikke vil sætte spørgsmålstegn ved EU-medlemskabet.
I stedet for stiller man et forslag her, der går ud på, at Danmarks vælgere skal bestemme på hele EU's vegne, og det er selvfølgelig hamrende urealistisk.
Det skal Danmark vel ikke afgøre?
Men Danmark kan afgøre, om vi ønsker at være i et EU med Tyrkiet eller uden Tyrkiet, og den måde, vi afgør det på, er ved at tage en folkeafstemning om dansk udmeldelse af EU.
Peter Skaarup (DF), 2004-12-14:
Nu synes jeg ikke, man skal forvirre debatten yderligere.
Det, det handler om her, er, om vi skal have en folkeafstemning om Tyrkiets medlemskab af EU.
Hr. Søren Søndergaard har ikke ret i, at Danmark ikke har mulighed for at påvirke processen.
Det, vi i vores beslutningsforslag, som er til debat her i dag, beder om, er at få lov til spørge vælgerne, om de vil være med til at pålægge den danske regering at modvirke, at Tyrkiet optages som medlem af EU, og det er jo det, den danske regering kan.
Den danske regering kan løfte stemmen, når Det Europæiske Råd har møde på torsdag, og sige: Vi er imod, vi vil ikke være med til, at Tyrkiet bliver optaget som medlem af EU, vi vil modvirke den tendens, og hvis ikke vi får lejlighed til det på torsdag, vil vi gøre det i den senere proces.
Det er det, jeg synes debatten bør handle om, og jeg kan ikke se noget forkert i, at Folketinget siger, at det godt vil have en pejling, en vejledende folkeafstemning, hvor befolkningen får mulighed for at vurdere, om den vil give det signal til den danske regering.
Det er sådan set pærenemt for befolkningen at give det signal.
Det kan være, at det ikke ender, som vi vil, men jeg tror, det ender, som vi vil, og så vil den danske regering vide og kunne arbejde ud fra, at befolkningen ikke synes, det er en god idé, at vi arbejder i den retning.
Det er sådan set demokratiets grundvilkår, at man har en pejling fra befolkningen.
Søren Søndergaard (EL), 2004-12-14:
I Enhedslisten er vi fuldstændig enige i, at der skal være en åben og fordomsfri debat, og at befolkningen skal have indflydelse på spørgsmålet om Tyrkiet.
Det, der bare er problemet ved det forslag, der er fremlagt her, er, at Dansk Folkeparti forestiller sig, at Danmark skal kunne bestemme på vegne af alle EU's borgere, og det er jo fuldstændig absurd at forestille sig, at Danmark med 5 millioner indbyggere skal kunne bestemme, hvad EU skal gøre.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Skaarup, om ikke Dansk Folkeparti i stedet for sammen med Enhedslisten, i tilfælde af at Tyrkiet bliver medlem af EU, vil arbejde for, at vi får en folkeafstemning i Danmark om dansk udmeldelse af EU, for så får folk jo mulighed for rent faktisk at tage stilling til, om de ønsker at være i EU sammen med Tyrkiet.
Er det ikke den rigtige måde at gøre det på, i stedet for at Danmark skal til at bestemme, hvad alle andre lande skal mene om den her sag?