Jesper Langballe (DF), 2003-11-27:
Jeg kan selvfølgelig ikke tage fru Pernille Rosenkrantz-Theils beslutningsforslag alvorligt.
Jeg vil ikke gå ind på, det er der andre, der har gjort, at man tror, at man kan ændre Danmarks Riges Grundlov ved at skrive på en seddel, at kirke og stat skal adskilles, og så fremlægge det som beslutningsforslag i Folketinget.
Men også i detaljen er det jo tyndt, som fru Birthe Rønn Hornbech har forklaret, når det f.eks. hedder, at konfirmandforberedelsen bør foregå i børnenes fritid og ikke i skoletiden.
Jamen det er jo lige præcis det, der sker i dag.
Børnene kan med deres forældres samtykke blive liggende under dynen, mens kammeraterne går til præst.
Noget andet er, at den lokale skole i overensstemmelse med forældrenes ønske vælger, at skemaet lægges, sådan at der er et par fritimer til præstegang på en bestemt ugedag.
Jeg kan kun tolke Enhedslistens uklare bemærkninger sådan, at den slags skal forældrene, den lokale skole og i det hele taget lokalområdet ikke have frihed til.
Et sådant skrivebordsprojekt er typisk udtryk for marxistisk tankegang: Væk med den eksisterende virkelighed, vi begynder forfra med at opfinde tilværelsen.
Men en sådan destilleret historie eller en renset virkelig historie findes jo ikke.
Og hvis man endelig kunne frembringe den, så ville det, som Niels Højlund meget præcist sagde det forleden dag i DR2, ikke efterlade et religionstomt rum, men det ville efterlade en ny religiøsitet.
Det ville, som Niels Højlund udtrykte det, betyde, at man hver dag rejste sig fra sengen og aflagde bekendelse til menneskerettighederne.
Jeg tror ikke, fru Birthe Rønn Hornbech havde held til det, og jeg tror heller ikke, det vil lykkes mig at forklare fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at forudsætningen for, at der overhovedet kan skelnes mellem religion og politik, jo er den evangelisk-lutherske kristendom, som er den officielle tro her i landet.
Man kan sige det på den måde, at trosuligheden i Danmark er en sikring af trosfriheden.
Helt anderledes er det så med Socialdemokraternes
beslutningsforslag
Mens Enhedslisten springer til den vilde konklusion uden at skele til præmisser og argumenter, er det, som om det socialdemokratiske forslag aldrig nogen sinde kommer i gang og derfor heller aldrig kommer nogen vegne.
Med mange, mange ord får vi at vide, at der er megen debat om folkekirken, og at der skal være endnu mere debat, og at vi derfor skal have et »førkommissionsudvalg«, som skal gennemdrøfte forholdet mellem kirke og stat.
Ja, undskyld, men hvad nu hvis Socialdemokratiet begyndte med at gennemdrøfte emnet med sig selv?
Så ville vi måske blive oplyst om, hvad det egentlig er, Socialdemokratiet vil. Jeg har altid syntes, det var en underlig forlystelse at nedsætte et udvalg til at drøfte et emne, fordi man ikke selv rigtig ved, hvad man skal mene om det, og i det hele taget synes jeg, at er der noget, man ikke nogen sinde behøver at bekymre sig om, er det debatten. Det eneste, man skal bekymre sig om, er egentlig at sige noget og mene noget selv, for så kommer debatten helt af sig selv.
Jeg vil sige, at mine bemærkninger om debatskabende virksomhed gælder altså også disse borgerhøringer, hvor jeg nærmest har forstået, at kriteriet for, at man kunne deltage i dem, var, at man i hvert fald var totalt uvidende om alt, hvad der vedrører folkekirken.
Jeg kan ikke være uenig med dem, der mener, at det er en tivolisering af folkekirken.
Jeg har i dagens anledning spurgt mig selv: Er der i grunden efterhånden andre partier tilbage til at forsvare folkekirken end Venstre og Dansk Folkeparti?
Man kan få indtryk af, at Socialdemokratiet også er på vej til det, og med hr. Knud Erik Kirkegaards melding på partiets landsmøde synes De Konservative at have taget et langt skridt mod omdannelsen af folkekirken til en frikirke.
Jeg håber ikke, at det forholder sig, som jeg siger her, men jeg vil godt lade det stå som et spørgsmål til både De Konservative og Socialdemokratiet.
Jeg kan selvfølgelig på mit eget partis vegne glæde mig over, at vi står vagt om folkekirken.
Men jeg vil sige, at det er dybt foruroligende, hvis den brede konsensus, der for ikke ret mange år siden var om folkekirken, er ved at smuldre.