Vibeke Peschardt (RV), 2001-01-23:
Jeg kunne jo godt have lyst til at starte min tale her med at prøve at mægle i det her fantastiske slagsmål, der er mellem de to foregående talere, for det er jo i virkeligheden en storm i et glas vand.
Det, sagen handler om i den her sammenhæng, er jo, at hr. Heiselberg ikke vil være med til automatisk fartovervågning, fordi han siger, at det er en pengemaskine.
Jeg er til gengæld enig med hr. Melchior i, at det godt kan være, at det bliver en pengemaskine, men det vil også betyde, at farten vil blive sænket og sænket og sænket, og det, vi snakker om her i dag, er en handlingsplan for, hvordan man inden for 12 år kan nedbringe antallet af færdselsuheld med 40 pct. Og så tilbage til det oprindelige, nemlig det, at man i 1988 lavede måske et af de bedste stykker forebyggende arbejde, man har lavet hertillands, bortset fra vaccinationsprogrammer og andet.
Man besluttede sig nemlig for, at man inden for denne 12-årige periode ville nedsætte antallet af dræbte og tilskadekomne med 40 pct., og selv om man ikke nåede målet på de 12 år, arbejdede man målrettet på det, og man gjorde det både fra statens side, fra amternes side og fra kommunernes side, altså i hele det treleddede system, som vores samfund er bygget op om.
Det betød så, at man nåede frem til, at disse 28 pct. færre uheld og færre dræbte var sket, og hvad det har betydet ikke bare i kroner og øre, men også i færre menneskelige lidelser, er faktisk temmelig meget.
Derfor er der en meget god grund til at fortsætte den linje, man har taget, og der er en meget god grund til at se på den udmærkede grønne rapport, der kom fra Færdselssikkerhedskommissionen sidste år, og som er fyldt med forslag, som vi stort set alle kan tilslutte os.
Der er dog et lille hår i suppen, kunne man sige.
Der står meget smukt i planen her, at man endnu en gang vil opfordre amter og kommuner til at gå aktivt ind i trafiksikkerhedsarbejdet.
Det synes jeg da er fint at man opfordrer dem til.
Men jeg vil altså godt sige, at kommunerne har en lidt anderledes kontant holdning til det her end det, redegørelsen afspejler.
De synes nemlig, at man skal have nogle trafikpuljer.
Det har man haft tidligere, og der var sat temmelig mange penge af til det, både til trafik- og miljøhandlingsplaner og andre puljer, cykelstier osv.
Hvis man laver det med en 50/50 pct. finansiering, er det altså noget, der er højt motiverende for kommunerne.
En anden ting, man kunne forestille sig, var, at kommunerne selv ved kommuneaftalerne sørgede for at sikre sig nogle penge, og at de så brugte dem til det her.
Og så i øvrigt til Folketingets partier her: Det er jo altså muligt for Folketingets partier i en finanslovforhandling at sørge for, at der bliver sat nogle penge af præcis til det her, og det bliver jo meget ofte glemt, når debatterne som denne her er ovre.
Så vil jeg kommentere nogle enkelte af forslagene, der er i redegørelsen.
Vi går i Det Radikale Venstre varmt ind for den automatiske hastighedskontrol eller fotofartfælder, som fru Margrete Auken sagde det.
Vi synes, det er en god måde at få farten ned på.
Og - for at gå ind i den heftige debat fra før - jeg vil sige, at folk kører altså for stærkt og for stærkt og for stærkt.
De kan ikke finde ud af, at i bymæssigt bebyggede områder kører man 50 km/t.
Jeg indrømmer - det medgiver jeg hr. Svend Heiselberg - at det altså godt kan være svært at styre sin fod, men man bliver nødt til at gøre det, fordi det betyder fantastisk meget for uheldene.
Det ved man jo, når man sidder i Færdselssikkerhedskommissionen, hvor den sag har været oppe masser af gange.
Vi synes også, det er en god idé, at man opstiller fartmålere og alt det øvrige, der står deri.
Til allersidst vil jeg sige: Var det ikke muligt, at man i biler kunne sætte en lille chip ind, som folk kunne slå til og fra?
Så var det måske muligt at få fat i sin bil
, når den blev stjålet.
Det sker jo i stort omfang.
Så var man ikke underkastet det dér med, at man samtidig var overvåget.
Man kunne nemlig selv bestemme, hvornår man slog til, og hvornår man slog fra.
Det synes jeg man skal undersøge.
Jeg troede faktisk ikke på det, da jeg læste i redegørelsen, at der var 130.000 mennesker om året i OECD-landene, der blev dræbt ved færdselsuheld.
Jeg tænkte, at det måtte være en skrivefejl det her.
Det kan ikke passe, for i Danmark er det trods alt 500, og selv om vi følger lidt efter...
Jeg begyndte sådan i mit hoved at finde ud af, hvor de lå på kloden; 130.000 mennesker.
Det er altså som borgerkrigen i Bosnien, det er bare en gang om året.
Det må vi altså gøre noget ved.