Pia Larsen (V), 2002-02-19:
Den internationale konference om finansiering af udvikling markerer en stor mulighed for såvel de rige som de fattigste lande i verden både i politisk og økonomisk henseende.
Konferencen i Monterrey i Mexico er den første FN-konference efter terrorangrebet den 11. september sidste år, og det er oplagt at benytte lejligheden til at understrege verdenssamfundets vilje til dialog om fred, sikkerhed og udvikling.
I den forbindelse finder Venstre det meget positivt og nødvendigt, at de multinationale organisationer. FN, WTO og Verdensbanken, påtager sig en central rolle i bekæmpelsen af global fattigdom.
Konferencen i Monterrey giver mulighed for, at de rige og de fattigste lande gensidigt forpligter hinanden til en global aftale for bæredygtig udvikling.
Det er i samme
periode, Danmark har formandskabet i EU.
En global aftale bør indeholde en forpligtelse til at nedbryde alle toldmure og afvikle alle handelshindringer i hele verden.
Det indebærer også en reform af EU's landbrugspolitik med afvikling af støtte.
Landbruget skal som alle andre erhverv konkurrere og klare sig på markedsvilkår.
Den mest effektive hjælp til ulandene er at give dem fuldstændig fri adgang til verdensmarkedet, så kan de nemlig afsætte deres produkter, skabe indtjening og sætte en positiv social og økonomisk udvikling i gang.
Erfaringen har vist os, at ingen økonomiske indgreb, finanspolitiske initiativer eller bilaterale handelsaftaler kan sætte så meget skub i verdensøkonomien som globale frihandelsaftaler.
Gennem toldnedsættelser, fjernelse af importkvoter og afskaffelse af tekniske handelshindringer kan den globale vækst forøges med flere procent.
Det skaber øget beskæftigelse og øget velfærd.
De fleste udviklingslande er allerede i dag formelt set medspillere i verdensøkonomien og den globale handel, men reelt er situationen langt fra tilfredsstillende.
Og det er netop udviklingslandene, der i en globaliseret verden har mest brug for, at der etableres fælles regler.
Alternativet er jungleloven og presset fra store multinationale virksomheder, der i en del tilfælde økonomisk set er større end mange udviklingslande.
Udviklingslandene har brug for, at der etableres klare og ikkediskriminatoriske regler.
Vi bør også indgå internationale aftaler om en forstærket indsats mod dødelige sygdomme og epidemier.
For eksempel er der oprettet en FN-fond til at bekæmpe aids verden over.
De rigeste lande bør bidrage til sådanne fonde, hvilket Danmark da også gør.
Men det skal ikke kun handle om aids.
De rige land må og skal forpligte sig til at leve op til FN's målsætning om at yde 0,7 pct. af BNI i udviklingsbistand.
Det vil her og nu skæppe med næsten 900 mia. kr.
i kassen til de fattigste lande.
Samtidig bør der indgås en aftale om afskrivning af ulandenes gæld, men til gengæld bør vi stille krav til ulandene om sunde, økonomiske reformer.
De må forpligte sig til demokrati og markedsøkonomi, ellers kaster vi blot gode penge efter dårlige.
Konferencen i Monterrey skal også sigte mod at skabe øget effektivitet og kvalitet i ulandsbistanden.
I den forbindelse skal Danmark stille krav om, at vores programsamarbejdslande lever op til grundlæggende krav om god regeringsførelse.
Viljen til at tage ansvar for sin egen udvikling skal gøre sig gældende i forhold til respekt for menneskerettighederne og demokrati.
Danmark må sammen med vore EU-partnere stille krav om god regeringsførelse, vilje til at øge respekten for menneskerettigheder og demokrati i udviklingssamarbejdet.
Det vil kræve en betydelig indsats af både rige og fattige lande at nå disse mål.
De rige lande må til gengæld yde væsentlige bidrag i form af bl.a. udviklingsbistand, gældslettelse og bedre markedsadgang for udviklingslandenes produkter.
Samtidig skal vi fra dansk side understrege, at udviklingslandene også må udvise mod og vilje politisk, økonomisk og socialt.
Bistand, gældslettelse og frihandel har ikke effekt, hvis initiativerne ikke bliver fulgt op af politiske og økonomiske reformer i udviklingslandene.
»Folketinget opfordrer regeringen til på Den Internationale Konference om Finansiering af Udvikling i Monterrey at arbejde for, - at det internationale samfund intensiverer kampen mod fattigdommen i overensstemmelse med de internationale udviklingsmål vedtaget på FN's Årtusindtopmøde i 2000, - at udviklingslandene forpligter sig til at skabe de nødvendige politiske og økonomiske rammer for bæredygtig udvikling for at forbedre de fattige befolkningsgruppers levevilkår, - at lette udviklingslandenes adgang til alle ilandes markeder, - at ilandene øger deres bestræbelser på at opfylde bistandsmålsætningen på 0,7 pct., herunder gennem fastsættelse af tidsrammer herfor, - at fremme ligestilling mellem kvinder og mænd i udviklingsprocessen, - at samarbejdet mellem FN, Verdensbanken, IMF og WTO fastholdes og udbygges ved opfølgning på konferencen, - at styrke FN's rolle i den globale udvikling, og - at konferencen baner vejen for et succesfuldt resultat på verdensmødet i Johannesburg.«