Erik Larsen (V), 1998-10-28:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til socialministeren, fordi vi nu har fået denne redegørelse, og også tak, fordi vi får redegørelsesdebatten her i Folketinget.
Så vil jeg gerne på Venstres vegne udtrykke håb om, at vi kan vende tilbage til at få en årlig redegørelse og en årlig drøftelse her i Folketinget af de handicappedes vilkår, så vi kan få lejlighed til hvert år at gøre status og have visioner på det her vigtige område.
Vi har jo at gøre med et område, hvor ingenting kommer af sig selv, men hvor mange skal bidrage for at skabe bedre vilkår og ligestilling og ligebehandling.
I Venstre er vi utrolig glade for de mange positive tiltag, som findes i ministerens redegørelse.
Jeg er også glad for at kunne sige, at det er et bredt flertal i Folketinget, der har stået bag langt de fleste af de tiltag, som er omtalt, herunder at Venstre også positivt har deltaget i den lovgivning, som ligger til grund for mange af tiltagene. Af de særlige positive tiltag vil jeg gerne nævne de forbedrede muligheder for personlig assistance til handicappede, der har et arbejde, herunder de forbedrede muligheder for personlig assistance til undervisning og videregående uddannelse.
Og jeg vil nævne et lige så vigtigt tiltag, isbryderordningen, hvor nyuddannede handicappede får en praktikordning med løntilskud.
Der er selvfølgelig en særlig grund til, at jeg fokuserer specielt på de mere arbejdspladsrelaterede initiativer.
Og det er selvfølgelig af den grund, at vi i Venstre finder, at det er utrolig vigtigt, at de, som har mulighed for at have en tilknytning til arbejdsmarkedet, selv om de har et handicap, får den mulighed, og at vi letter vilkårene og søger at skabe baggrund for, at man kan deltage og få alle de positive og sociale menneskelige relationer, som følger med at have en tilknytning til et job.
Ministeren skriver i indledningen til sin redegørelse, at man med de to redegørelser i dag lægger op til en folketingsdebat om initiativer til at fremme handicappedes adgang til de fysiske omgivelser og til mere generelle perspektiver i udviklingen af handicappolitikken.
Jeg vil gerne sige, at den opfordring vil vi gerne sige tak for, og vi deltager gerne ikke alene her i Folketingssalen i dag, men også i den kommende tid i en udveksling af synspunkter, der kan opfylde de ønsker, som vi har til handicappolitikken.
Men jeg vil godt sige, at når jeg læser ministerens redegørelse, så savner jeg, at ministeren selv i redegørelsen tager hul på den vision eller det oplæg til debat om visioner på området.
Det er i virkeligheden langt hen ad vejen en opremsning af initiativer, som allerede er taget, og som allerede er sat i gang.
Derfor vil jeg benytte min taletid her til også at tage nogle af de ting frem, som jeg mener mangler i redegørelsen, og som er mere fremadrettede.
Jeg vil gerne starte med at nævne spørgsmålet om tilgængelighed.
Jeg mangler i redegørelsen et afsnit om Trafikministeriets arbejde for at forbedre de handicappedes vilkår, når man bruger offentlige transportmidler, herunder i høj grad DSB.
Jeg synes, at ministeren bør gå tilbage til trafikministeren og bede om, at man i høj grad får en drøftelse af at forbedre vilkårene specielt omkring DSB's aktiviteter.
Jeg synes, at jo længere man kommer ud - jeg vil ikke engang sige på landet, men ud i provinsen - jo mere besværliggøres handicappedes muligheder for at anvende DSB og den kollektive trafik.
Det besværliggøres i helt unødig grad, mulighederne er alt for få.
Omkring det kommunale engagement i forhold til at udføre og administrere den lovgivning, som vi har lavet her i Folketinget, som har noget at gøre med de handicappedes vilkår, vil jeg gerne, at vi giver hinanden håndslag på i dag, at vi vil følge udviklingen i de nye sociale love meget nøje, og at vi vil evaluere den måde, hvorpå kommunerne administrerer lovgivningen, med henblik på at vi sikrer, at de intentioner, som vi har lagt ind i lovgivningen fra Folketingets side, specielt omkring de handicappedes nye muligheder, følges meget nøje op og herunder også, at det klagesystem, vi har indført omkring praktisk bistand m.m., evalueres i passende omfang for at finde ud af om det, vi her har vedtaget, også kan fortsætte i fremtiden. Jeg vil slutte med at nævne det område, som jeg savner
allermest i redegørelsen, når man taler om visioner om fremtiden, og det er nogle overordnede udmeldinger fra regeringens side omkring en kommende førtidspensionsreform.
Jeg vil sige, at for os i Venstre er det utrolig vigtigt, at vi får lavet en reform, at vi får gennemført en reform her i Folketinget - helst med meget bred opbakning - på førtidspensionsområdet, så vi kan komme væk fra den forfejlede politik, som vi må sige der har været ført, nemlig at hvis ikke man var 100 pct. til arbejdsmarkedet, så kunne man ikke deltage i arbejdsmarkedet og i det liv, der følger med.
En anden ting, som i den forbindelse er værd at tage op og ændre på, er det med, at det skal kunne betale sig at arbejde, uanset om man har et handicap.
Det skal kunne betale sig, uanset om man har et job på helt normale vilkår, eller man har et fleksjob eller et skånejob.
Det synes jeg også skal være en vision for en revision af førtidspensionsområdet.
Det er jo sådan i dag, at for mange kan det simpelt hen ikke betale sig at arbejde; at bruge de evner og den uddannelse, man har.
Jeg mener også som en tredje ting, at for handicapgruppens vedkommende er det vigtigt, at vi prøver at gøre op med noget af alt det bureaukrati og tilskudstyranni, som findes i reglerne og i lovgivningen, at vi finder ud af en model, hvor vi i højere grad giver de handicappede mulighed for at prioritere og vælge inden for egen økonomi. Det er for mig en vision, at vi giver de mennesker mulighed for at prioritere ud fra egen økonomi, ligesom alle vi andre prioriterer og vælger.
Socialministerens redegørelse viser som sagt mange gode tiltag på handicapområdet, og jeg vil sige, at vi vil være meget opmærksomme i den kommende tid og håber, at regeringen vil tage nogle af de ting op, som jeg har nævnt her, og at vi kan komme ind i en periode, hvor vi virkelig lægger os i selen for at få en førtidspensionsreform
Men uanset hvilke praktiske foranstaltninger vi vælger, der kan gøre hverdagen nemmere for de handicappede, gøre det nemmere at komme rundt, gøre det nemmere at modtage hjælp, så må vi aldrig glemme, at udgangspunktet for en visionær handicappolitik er at forbedre kvaliteten for de handicappedes vilkår og liv. Jeg håber, at en fremtidsorienteret handicappolitik kan afspejle, at vi respekterer, at alle mennesker besidder evner og ressourcer, og at ingen skal stå tilbage med de evner og ressourcer ubrugte, men at vi vil skabe rammer for, at man kan deltage i et aktivt liv på linje med og så tæt på det, som alle vi andre gerne vil.
På det område sætter vi i Venstre lid til, at socialministerens brug af begreber som et socialt og rummeligt arbejdsmarked også vil afspejle netop den kommende tids politik på det område.