runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dorit Myltoft (RV), 1998-04-21:
Da partiets ordfører i denne sag, fru Elisabeth Arnold, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende synspunkter:
Siden Folketingets Ombudsmand kom med sin redegørelse om opkrævning hos forældre for lejrskoler og skolerejser, har Det Radikale Venstre deltaget aktivt i forhandlingerne med de øvrige forligspartier bag folkeskoleloven om at finde frem til en tilfredsstillende løsning.
Den gratis uddannelse i folkeskolen er nemlig en af grundpillerne i det danske velfærdssamfund.
Ingen børn må af økonomiske grunde afskæres fra det fundamentale gode, som en uddannelse er.
Så vidt er vi alle enige.
Men gratisprincippet har i en årrække være under pres i forbindelse med aktiviteter, som skolerne afholdt.
Det var aktiviteter, der strakte sig fra stærkt undervisningsprægede ekskursioner og lejrskoler til udlandsrejser med formål, der var vanskelige at relatere til skolegangen. Vi ønsker ikke gratisprincippet udhulet, som er en afgørende vigtig del af vores uddannelsessystem, men vi ønsker heller ikke, at skolerne får så meget spændetrøje på, at de intet kan foretage sig ud over de skemalagte timer.
Derfor er det vigtigt, at der fastsættes bestemmelser for, i hvilke situationer og i hvilket omfang forældre kan pålægges at betale for deres børns deltagelse i skolens mere udfarende aktiviteter så at sige. Vi kan ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag, men vi er fortsat aktive deltagere i forhandlingerne med forligspartierne om spørgsmålet.
Tom Behnke (FP), 1998-04-21:
Fremskridtspartiet kan heller ikke støtte Enhedslistens forslag, i hvert fald ikke som det foreligger.
Når vi kigger på det her område, er det jo rigtigt, at der igennem de sidste år er sket en udvikling i arten og antallet af ture, som skolerne tager på sammen med eleverne.
Det, vi også kan se, er, at de tager længere og længere væk, og at det bliver mere og mere spændende ture, de tager på, hvor man efterhånden kan begynde at diskutere, hvor stor en andel selve undervisningdelen udgør, eller om det mere er turen for turens egen skyld.
Når vi ser på det antal ture, som der er i dag - hvor der jo i en lang række kommuner er en delvis forældrebetaling - så tror jeg ikke, at der ville være råd til det samme antal ture, hvis man fjernede den delvise forældrebetaling, og det vil egentlig være lidt synd.
Derfor tror jeg, at det et eller andet sted er nødvendigt, at der er en eller anden form for egenbetaling.
Der er flere, der har været inde på, at man kunne lave en egenbetaling, der f.eks. modsvarer kostudgifterne på turen.
Man kunne også finde andre løsningsmodeller.
Jeg tror, at det vil være et godt sted at lande, således at der er en eller anden form for forældrebetaling med inde i billedet.
Så er det sikkert rigtigt, at der findes eksempler på forældre, som ikke har råd til at betale
, selv om det er
Selv om de prioriterer børnene meget højt, og selv om de virkelig sparer sammen for at have råd til det, så har de ikke råd til det.
Men spørgsmålet er så, om vi skal ændre hele lovgivningen og hele systemet af hensyn til nogle få, eller om det ville være mere hensigtsmæssigt, at vi gik ind og sagde, at vi laver en selektiv hjælp i de enkeltstående tilfælde.
Det kunne jo gøres, og så ville problemet være løst.
Det er imidlertid
også, som det er blevet nævnt, lidt
problematisk - det er så også det, Ombudsmanden er inde på - hvis det er sådan, at indholdet af turen er undervisningsagtigt, for så er det ikke rimeligt, at der finder en betaling sted, da det, som flere ordførere har været inde, er et princip, at undervisningen er gratis i Danmark.
Så når det gælder de ture, hvor der udelukkende er tale om, at det er en del af undervisningen, tror jeg ikke, at vi kommer uden om, at det i princippet skal være gratis.
Tove Videbæk (KRF), 1998-04-21:
Enkelte dele af dette lovforslag er vi enige i.
Vedrørende lejrskoler så har eleverne mødepligt, og de er en integreret del af undervisningen, som forberedes og efterbehandles i undervisningstiden, og derfor mener vi, at disse lejrskoler som udgangspunkt bør være gratis.
Dog kan der opkræves et lille beløb for bespisningen under opholdet.
Vedrørende decideret ferieture, charterrejser, hytte- og skiture
mener vi, at forældre og elever selv må betale hele gildet, og disse rejser mener vi bør lægges uden for skoletiden.
Vedrørende skolerejser
så kan en skolerejse være en udvekslingsrejse med en skole i et andet land, en rejse til en skole i en venskabsby, en rejse for at øve sig i et fremmed sprog osv.
Den slags rejser mener vi er meget nyttige, for på disse skolerejser kan eleverne lære noget om geografi, historie, sprog, kultur osv.
Til gengæld mener vi, at der godt kunne være en egenbetaling med et rimeligt loft til disse skolerejser, således at alle familier har en mulighed for at betale denne.
Det er jo heller ikke nødvendigvis forældrene, der skal betale beløbet. De unge eller de store børn kan selv være med til at samle pengene sammen f.eks. via arbejde, teaterforestillinger, bankospil, opsparing eller en hel række andre ting.
Vi mener, at princippet med, at man selv skal betale lidt, er et sundt princip, og i dette tilfælde kunne det være med til at lære de unge eller de store børn lidt om at yde, før man kan nyde.
I de tilfælde, hvor et socialt meget dårligt stillet ungt menneske derimod ikke kan være med til at skaffe de nødvendige midler, mener vi, at der skal være en mulighed for, at dette unge menneske kan søge og få en friplads.
Kristeligt Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Peder Sass (S), 1998-04-21:
Jeg vil med det samme sige, at Socialdemokratiet ikke støtter forslaget fra Enhedslisten.
Ved fremsættelsen af lovforslaget tilbage i foråret 1996 var langt de fleste af Folketingets partier enige om et fælles mål, nemlig at vi ikke længere ville acceptere Tvindskolernes måde at arbejde og organisere sig på, en måde, som blev betragtet som værende ganske usædvanlig, utraditionel og i strid med gældende regler.
De tidligere undersøgelser fra Rigsrevisionen, fra Deloitte & Touche og Undervisningsministeriets egen undersøgelse afdækkede, at der skete overførelse af offentlige tilskud til fonde og foreninger i forbindelse med Skolesamvirket Tvind.
Uden at skulle for meget ind i det historiske i sagen er det vigtigt at fastholde, hvad undervisningsministeren lige har sagt: at hovedformålet med loven var at få vedtaget en formulering, der præciserede kravene til skolens uafhængighed og skolens forvaltning af midler.
Da der ikke er fremkommet nye elementer siden lovens vedtagelse, som giver grundlag for at håndtere sagen anderledes, står vi fortsat fast på, at det var nødvendigt at stoppe tilskuddet til skolerne og give ministeren de bemyndigelser, der skulle til for at sikre lovens overholdelse.
Jeg har da også konstateret, at Enhedslisten i sine bemærkninger til beslutningsforslaget er enig i, at en skole skal være uafhængig i sit virke.
Der er plads til enhver politisk og religiøs holdning inden for friskoleområdet, og det skal der fortsat være.
De frie skoler skal virke som frie, selvstændige og uafhængige institutioner.
Dette var alene baggrunden for, at vi i 1996 støttede lovforslaget om yderligere at beskrive de krav, der stilles til selvejende uddannelsesinstitutioner, samt adgangen til at trække godkendelser og tilskud tilbage, hvis reglerne ikke følges.
Det er vi i Socialdemokratiet fortsat tilhængere af.
Jeg håber for den nye undervisningsminister, at der i den fremtidige lovgivning på områder som dette er taget højde for udviklinger, så vi undgår gentagelser af den slags love.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Hr. Peder Sass omtalte ligesom de to elementer, der er i loven, nemlig et ønske om, at en række af de her skoler skal være uafhængige, og at de skal være uafhængige af en koncerndannelse.
I alle de tidligere debatter, der har været i det her Folketing,
har der ikke været tvivl eller nævneværdig tvivl om, at det var ønskværdigt, at der skete nogle ændringer på det punkt.
Grunden til, at jeg alligevel bliver nødt til at gå herop, er, at jeg synes, det var på sin plads, at hr. Peder Sass prøvede at reflektere en lille smule dybere over, hvad det er for en lov, vi her har haft med at gøre, nemlig en lov, hvor man kom til at henrette 32 navngivne skoler pr. dekret.
Hvor man altså kan sige, at det her Folketing på en eller anden måde optrådte som et nævningeting, uden at de involverede fik mulighed for at blive spurgt.
Derfor synes jeg, det ville være interessant, om hr. Peder Sass ville komme herop og kommentere den situation, vi nu står over for, efter at vi kan konstatere, at statsadvokat Ole Stigel har indstillet sin efterforskning af syv Tvindskoler.
Statsadvokat Ole Stigel har ikke kunnet finde belæg for noget, der mindede om bedrageri, og hele loven blev jo netop til i en eller anden em af beskyldninger.
Derfor vil jeg gerne have præciseret fra hr. Peder Sass' side, hvordan han vil vurdere hele den situation, altså få en præcisering af, på hvilke punkter der er blevet taget fejl i den her lov med hensyn til det principielle retspolitiske og ...
Peder Sass (S), 1998-04-21:
Som vi allerede har præciseret gennem det, jeg nævnte lige før, finder vi altså ikke, at der er kommet nye elementer frem, siden denne sag blev behandlet sidst.
Derfor skal jeg ikke og vil ikke komme meget ind på det, som lige på det seneste har været nævnt, men kun konstatere, at når man har måttet opgive at rejse en tiltale mod skolelederne, så er det, fordi der ikke i det, der ligger i vores straffelovs bedrageribestemmelser, er et tilstrækkeligt grundlag for, at man kan rejse sager mod enkeltpersoner.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Men vi kan jo også konstatere, at Folketinget gjorde sig til domstol uden at have beviserne i orden, og jeg synes, det ville være vigtigt at have denne fælles erkendelse herinde.
Anders Mølgaard (V), 1998-04-21:
Når man hører Enhedslistens ordfører, kan man ikke lade være med at ihukomme, at det jo ikke var for sjov, at nogle af de embedsmænd, der nu sidder hernede bagved og lytter, og stribevis af politikere mødtes i mange dage og specielt nætter, så vidt jeg erindrer, for at få sat en stopper for Tvindimperiet. Jeg tror ikke, det var med speciel glæde i sindet - hverken for os folkevalgte eller embedsmændene - at vi skulle beskæftige os med den sag, men det var simpelt hen nødvendigt, og sådan er det somme tider i politik.
Det er somme tider nødvendigt at gøre nogle ting, og det håber jeg også forslagsstillerne en gang imellem reflekterer over, når nu forslagsstillerne beder os andre om at reflektere over andre principielle spørgsmål. Jeg mener, Tvindimperiet selv bad om det indgreb.
Det var ikke en henrettelse, som Enhedslistens ordfører påpegede, det var et selvmord.
Det var et kollektivt selvmord, og det var velfortjent, skæbnen altså.
Det var nødvendigt at sætte en stopper og få markeret specielt for friheden for alle de andre 98 pct. frie skoler i Danmark, at der altså er grænser, der er nogle kridtstreger i sandet, og hvis man passerer dem, så får det konsekvenser.
Sådan må det være.
Der er ikke kommet noget nyt frem, der skaber behov for at ændre på vores stillingtagen, og jeg mener faktisk, at Enhedslisten forsøger at finde et figenblad, ja, måske i virkeligheden bider sig fast med det yderste af neglene i den afgørelse, som statsadvokaten for Aalborg kom med i januar måned.
Jeg mener, det er et yderst tyndt grundlag at rejse sagen på igen her i Folketinget.
Vi må se, hvordan det går på de sidste bjergetaper, og i hvert fald er vi, det store flertal i Venstres gruppe, af den opfattelse, at vi ikke har tænkt os efter den første flade etape bare at smide cyklen i vejgrøften og kaste den gule førertrøje ind i ringen.
Vi må se, hvordan de verserende sager falder ud og vente på deres afgørelse.
Alt andet er efter min mening
ikke sobert, og det er faktisk det, det drejer sig om. Så jeg må tilstå, at det store flertal i Venstres gruppe har ingen forståelse for hverken synspunktet eller de såkaldte refleksioner i forslagets bemærkninger.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Jeg synes dog, det ville være interessant, om Venstres ordfører ville præcisere, hvorvidt han synes, det er noget godt eller noget skidt, at disse navngivne skoler i sin tid blev frataget muligheden for domstolsprøvelse.
Det var jo sådan, at den forhenværende undervisningsminister i første omgang faktisk tilkendegav, at han fandt, at en sådan domstolsprøvelse var mulig, hvorefter Justitsministeriet meget klart måtte præcisere, at noget sådant ikke var muligt. Det er selvfølgeligt dette forhold, som stadig væk er det afgørende kritikpunkt for os. Og jeg synes af hensyn til fremtiden, det kunne være rart at få præciseret fra Venstres ordfører, at man i det mindste aldrig nogen sinde mere vil prøve at lave noget lignende. Det afgørende er: Vil man fratage nogle navngivne folk, det kan være skoler, det kan være personer, muligheden for domstolsprøvelse?
Anders Mølgaard (V), 1998-04-21:
Nu har jeg ikke tænkt mig at citere de uendelig lange ordførertaler, som både jeg og en stribe andre ordførere havde mulighed for at komme med her på talerstolen i maj 1996.
Jeg mener stadig væk det, jeg sagde dengang.
Jeg synes ikke, at midlet eller instrumentet til at stoppe Tvindkoncernens meget kreative aktiviteter var smukt for at sige det mildt.
Det sagde vi også tydeligt, men det var nødvendigt.
Det var nu det, der var politisk realisabelt, og sådan er virkeligheden en gang imellem.
Selv Enhedslisten må efter nogle år her i Folketinget erkende, at der er en virkelighed, også en politisk virkelighed.
Midlet var ikke smukt, men det var nødvendigt, og vi står stadig væk ved det, i hvert fald det store flertal af os. Og så vil jeg slutte af med at sige, at jeg synes, det er glædeligt at spore en vis erkendelse i bemærkningerne fra Enhedslistens side om, at det var legitimt at lave nogle opstramninger, og at man et par år efter godt kan se, at det måske var nødvendigt at gøre nogle af de ting, som vi har gjort med særloven.
Det synes jeg da er glædeligt.
Alle har da lov til at blive klogere, selv repræsentanter fra Enhedslisten.
Dora Rossen (DF), 1998-04-21:
Så vidt jeg er underrettet, og så vidt jeg har læst mig til, var det foreliggende beslutningsforslag sidst til behandling her i Tinget den 2. december 1997.
Dansk Folkeparti forstår ikke, at problemet er så stort, at det kræver nærmere præcisering i lovgivningen, og min erfaring fra amter og kommuner viser, at det ikke er et stort problem.
De klarer det ganske udmærket ude omkring på skolerne.
Der sidder jo forældrerepræsentanter i bestyrelserne, og de er udmærket i stand til at afgøre, hvad de har med at gøre ude på skolerne.
Ligeledes ved de, hvad de skal forholde sig til, og hvordan de skal forholde sig, når deres børn enten skal ud at rejse eller på lejrskole.
Der er mange små kommuner, hvor jeg også kommer fra, som sætter fantasien i sving og prøver at skaffe lidt tilskud i form af arrangementer af den ene eller anden art.
Derved er forventningens glæde jo større, når det endelig skal ske. Og derfor mener Dansk Folkeparti fortsat, at selvbetaling ikke er af vejen. Meningerne - det har jeg også forstået her - er jo delte i det spørgsmål.
Men der er ikke spor til hinder for, at forældrene eventuelt bør betale et supplement.
Tingene udvikler sig - det har vi jo set gang på gang - og det er altså, ligesom de skal længere og længere væk.
Og dér mener Dansk Folkeparti, at undervisningen altså er det vigtigste.
Nu har jeg hørt ministeren sige i dag, at der er
noget på vej her i denne samling.
Jeg havde ellers skrevet i mit manuskript, at der tilsyneladende ikke er sket noget, men nu har jeg forstået, at der er ved at ske noget på området.
Men som det ligger her, kan Dansk Folkeparti altså ikke støtte Enhedslistens forslag.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-21:
Jeg ved ikke, om jeg hørte rigtigt.
Hvis der f.eks. er 20-25 selskabstømmere ude i byen, jeg ikke kan lide, så laver vi et forslag, der hedder, at dem kan vi ikke lide, og det stemmer vi så om.
Er det sådan noget, vi skal gå mere ind på her i Folketinget?
Forstod jeg Venstres ordfører korrekt?
Er der principielt stadig væk åbent for, at vi skal satse på at lave særlove?
Anne Baastrup (SF), 1998-04-21:
Det er anden gang, vi behandler det her forslag, og SF's holdning er den samme som sidst.
Vi har et folkeskoleforlig, men det tror jeg er gået op for Enhedslisten, og det er ingen hemmelighed, at vi bakser en del med at finde en udvej.
Det er SF's opfattelse, at folkeskolen skal være for alle.
Det betyder, at vi ikke skal indføre betaling ad bagvejen endsige lave en folkeskole for de rige og en for de fattige eller en discountløsning for nogle børn, og det er en udvikling, der ligger lige for.
Vi har eksempler på kommuner, der har jongleret med planer om at lave skoler, hvor der er oplevelsesture, og skoler, hvor der ikke er.
Når vi så skal vurdere, hvor grænsen for aktiviteter i folkeskolen skal ligge, er SF's smertegrænse faktisk ret fornuftig.
Det finder vi er helt uacceptabelt.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at vi grundlæggende er enige med Enhedslisten, men vi er omfattet af et forlig, og derfor må vi forsøge på en eller anden måde at få enderne til at mødes; men vi forfægter Enhedslistens synspunkter under forhandlingerne.
Anders Mølgaard (V), 1998-04-21:
Som det også er påpeget af ministeren for et øjeblik siden, pågår der som bekendt netop i disse dage intensive forhandlinger i forligskredsen om folkeskoleforliget, hvor vi forsøger at finde en løsning på den problemstilling, som Enhedslisten beskriver i sit beslutningsforslag.
Fra Venstres side har vi tiltro til, at den snak, vi har i forligskredsen, vil munde ud i et resultat, og derfor finder jeg faktisk ikke, der er behov for på nuværende tidspunkt i denne proces - det ville også være illoyalt - at komme med specifikke meldinger på dette beslutningsforslag.
Det er klart, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget, og det tror jeg heller ikke forslagsstillerne havde forventet.
Men jeg vil godt slå fast her med syvtommersøm, at i Venstre mener vi, at netop lejrskoler og skolerejser er af uvurderlig betydning for mange børn og unge, og nogle af de bedste sejre, nogle af de mest positive og rige oplevelser, som mange kan referere til, når de vel at mærke har forladt skolen, er jo netop oplevelser på lejrskoler og skolerejser.
Derfor er der bestemt ikke behov for nogen initiativer, der reelt betyder, at man spænder ben for de oplevelsesmuligheder, og det er klart, at hvis man forbyder egenbetaling og forældrebetaling, vil det reducere volumen eller muligheden i det hele taget for at afvikle den slags ture.
Det er logik for præriehøns.
Jeg synes også, det er glædeligt at høre, at ministeren selv nævner den undersøgelse, der viser, at der er massiv opbakning i befolkningen til en rimelig egenbetaling.
Det er klart, at der selvfølgelig bør være et loft over, hvor høj den kan være, men de fleste danskere synes altså, det er helt fint og naturligt, at der er en vis egenbetaling, og derfor er dette beslutningsforslag helt ude i skoven. Venstre vil også gerne påpege, at vi ikke lider af den berøringsangst, som kendetegner visse partier her i huset omkring egenbetaling i denne sammenhæng.
Jeg synes, det er lidt beskæmmende at se, at man har den betonagtige holdning i visse partier, bl.a. i Enhedslisten, men de bliver åbenbart aldrig klogere. Det var det.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-21:
I Venstre går vi naturligvis ind for lighed for loven, og vi går ind for, at alle som enkeltpersoner skal have de samme muligheder; men det er ikke det samme, som at alle skal behandles ens, og derfor er bl.a. sociallovgivningen naturligvis indrettet sådan, at man behandler det enkelte menneske efter individuelle hensyn.
Det synspunkt tilslutter
vi os, uanset hvilket menneske, der har lovligt ophold her i landet, det drejer sig om. Men hvis det kan påvises, at der er udlændinge, der som gruppe har særrettigheder eller det modsatte,
vil vi naturligvis se på det, og vi er specielt meget optaget af de ydelser, der er indeholdt i integrationslovforslaget.
Når vi skal behandle det, vil vi se nøje på disse problemer.
Svend Heiselberg (V), 1998-04-21:
Lovforslaget burde have været delt i to, for vi har ingenting imod, at traktorer kan køre 40 km/t i stedet for 30 km/t, men det, som vi er mere betænkelige ved, og som vi også er imod, er, at arbejdsgiverne pålægges en urimelig administration.
Og det vil ofte gå sådan, at forholdene mellem arbejdsgiverne og arbejdstagerne ødelægges ved, at arbejdsgiverne skal trække parkeringsafgifter osv. i lønnen.
Vi synes, det er i orden - og det har vi jo selv været med til at gennemføre - at arbejdsgiverne skal kunne tilbageholde skat i lønnen.
Der må være en eller anden minimumsgrænse, som man skal forholde sig til,
inden man pålægger arbejdsgiverne en sådan administration.
Og spørgsmålet er vel også, om det ikke var en opgave for Det Centrale Motorregister, i stedet for at man nu lægger det over til arbejdsgiverne.
Så det er nogle af de ting, vi vil rejse i udvalget og kigge på.
Jeg vil også spørge, om det kan være rimeligt, at arbejdsgiverne så skal foretage den administration - hvis de skal det, for vi er imod - uden at få nogen form for betaling for det.
Og det viser sig jo, at 42 pct. af virksomhederne bliver berørt af det her - det siger Erhvervsministeriets testpanel - og det harmonerer jo ikke rigtig med det, som regeringen ellers siger om, at den vil gøre det lettere for virksomhederne.
Vi er altså imod, at man nu pålægger dem en sådan administration, og det må vi prøve at se om vi kan forklare ministeren i udvalget godt kan klares på en anden måde.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-04-21:
Det forslag, som vi diskuterer i dag, indeholder en række
bestemmelser på meget forskellige områder under trafiklovgivningen.
Indførelsen af EF-direktivet om at hæve den konstruktivt bestemte maksimalhastighed for traktorer fra 30 km/t til 40 km/t er noget, vi kun kan støtte.
Dels har vi som sædvanlig i disse sager interesse i, at der er i fælles regler i Europa, for at det indre marked kan fungere, og dels sikrer det en mere miljøvenlig udnyttelse af traktorerne.
Vi er til gengæld mere betænkelige ved, at staten skal blande sig i det og skumme fløden af de afgifter, som følger af parkeringskontrollen.
Dér synes jeg nok man burde finde frem til en mere lempelig ordning for kommunerne.
For når nu kommunerne selv gør arbejdet, er det vel også hensigtsmæssigt, at de selv beholder pengene - selvfølgelig inden for rimelighedens grænser rent beløbsmæssigt, men det vil jo også give kommunerne en mulighed for selv at styre de trafikale forhold i byerne.
Når det så handler om bøderne, foreslår ministeren jo i lovforslaget forskellige måder at inddrive bøderne på.
Og jeg vil godt slå fast, at for Det Konservative Folkeparti er det vigtigt, at når en borger får en bøde, skal den bøde naturligvis betales - ingen tvivl om det - men der er jo ingen grund til at gøre det til en administrativ byrde for virksomhederne, for de har ærlig talt meget andet at lave.
Og det, man eventuelt kunne gøre, var at indføre en bagatelgrænse.
For der står jo direkte i bemærkningerne til nr. 4, at selv en lille bøde kan blive lønindeholdt, og jeg vil nok sige, at hvis der var en bagatelgrænse, så man ikke kunne få lønindeholdt en bøde på 450 kr., ville det være rimeligt.
jo også den anden vej, så der er symmetri i det, for private virksomheder kan jo også hive penge ud af borgere, hvis de skylder dem penge.
Så er der afskaffelsen af betalingen for typegodkendelse og godkendelse af køretøjers indretning.
Det bifalder vi naturligvis, da det vil lette de administrative byrder for de små og mellemstore virksomheder.
Samlet vil det altså sige, at Det Konservative Folkeparti kan støtte væsentlige dele af lovforslaget, mens andre dele medfører betænkeligheder.
Margrete Auken (SF), 1998-04-21:
Og selvfølgelig kan vi nok gøre det mere spændende, men det egentlig spændende i forslaget er jo væk.
Så for det første vil jeg spørge ministeren, om vi ikke kan få en forsikring om, at den eneste grund til, at det er væk, er, at det er blevet ramt af lovsparerunden, og at det, som var interessant, selvfølgelig kommer igen.
Og efter at jeg har siddet og hørt på nogle af de andre ordførere, vil jeg da ikke bestride, at det kan aftvinges nogen interesse, så det vil jeg da følge i udvalget med den spænding, det byder på.