Jann Sjursen (KRF), 1998-05-05:
Jeg vil gerne takke ministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Jeg synes, der var mange fællesnævnere i forhold til det, som jeg var inde på i begrundelsen for forespørgselsdebatten, men der er også noget at tage fat på efterfølgende.
Jeg var glad for ministerens udgangspunkt, som jeg mener er en vigtig fællesnævner, uanset hvad man mener om fri abort, nemlig at abort under alle omstændigheder er problematisk, og at det i sig selv betinger en indsats i forhold til både at forebygge uønskede graviditeter og til det at rådgive abortsøgende kvinder.
Jeg er enig med ministeren i, at det er glædeligt med det fald, der er sket i antallet af provokerede aborter.
Det hænger til dels sammen med færre graviditeter som sådan, men ikke helt, for der er sket et fald, og det er da bestemt en positiv udvikling, som jeg synes at ministeren gav et ganske godt overblik over.
Når det gælder det mere fremadrettede, lægger ministeren vægt på, at aborttallet stadig væk skal reduceres, og at det gælder om en vedvarende og gentaget indsats.
Det kan vi selvfølgelig være enige i fra Kristeligt Folkepartis side, men vi så gerne en mere forstærket og offensiv indsats i forhold til at forebygge uønskede graviditeter og ikke mindst på selve rådgivningsindsatsen over for de abortsøgende kvinder.
Det er måske nok dér, at jeg savnede nogle meldinger fra ministeren.
Vi fik meldinger om forebyggelse af uønskede graviditeter, og det er fint nok, det er et vigtigt element
for at få nedbragt det høje aborttal
, men et andet vigtigt element er selve den rådgivningsindsats, man skal og kan yde over for dem, der overvejer at få foretaget en abort.
Det er såmænd ikke, fordi jeg vil rippe op i en debat, der har været her i Tinget i en periode, hvor Kristeligt Folkeparti ikke har haft sæde her, men jeg kan alligevel ikke lade være med at bemærke, at det for os at se nok ikke var nogen specielt god idé, at Folketinget besluttede, at amterne ikke længere skulle være forpligtet til at drive egentlige forebyggelsesklinikker med henblik på bl.a. at rådgive om prævention, seksuelt overførte sygdomme og andre samlivsspørgsmål.
Vi har egentlig i den sammenhæng set amterne som en krumtap i hele den forebyggende indsats, og vi har da også hæftet os ved, at Foreningen Sex & Samfund i forbindelse med Folketingets behandling af det spørgsmål sidste år faktisk udtalte sig negativt i forhold til at afskaffe disse amtslige præventionsklinikker.
Jeg håber, at det er en sag, vi kan tage op igen senere for at vurdere, hvordan vi kan få nogle pådrivere i hele det forebyggende arbejde.
Det andet, jeg vil tage fat på, er så rådgivning af de abortsøgende, hvor jeg nok synes, at der bør ske noget mere.
Ifølge lov om svangerskabsafbrydelse, § 8, stk. 2, så skal lægen ud over at vejlede om abortindgrebets beskaffenhed, følger og risici også gøre kvinden opmærksom på, at hun ved henvendelse til amtskommunen kan få vejledning om de foreliggende muligheder for støtte til gennemførelse af svangerskabet og for støtte efter barnets fødsel. Det er netop på det punkt, at vi i Kristeligt Folkeparti mener, at der svigtes katastrofalt fra det offentliges side, og det har vi grund til at tro er rigtigt.
Jeg kan bl.a. henvise til en undersøgelse offentliggjort i Ugeskrift for Læger den 31. oktober - godt nok tilbage i 1988, men jeg tror ikke, at situationen har ændret sig meget - som viste, at 40 pct. af de abortsøgende kvinder ikke vidste, at der var mulighed for sociale hjælpeforanstaltninger i anledning af graviditeten.
Det synes jeg faktisk er dybt beklageligt.
Jeg mener også, at det, som jeg nævnte tidligere om Mødrehjælpens projekt, har vist, at en forstærket indsats på rådgivningssiden over for dem, der står i situationen og overvejer abort, kan føre til, at der er flere kvinder, som ser et perspektiv i et liv efterfølgende med barnet, selv om det er en uønsket graviditet.
Så vi vil gerne opfordre til, at regeringen går mere offensivt til værks på dette område.
Et tredje element i en strategi, som ligger lidt uden for dette, er selvfølgelig familieområdet som helhed.
Fra Kristeligt Folkepartis side er debatten i dag første
skridt
, og vi håber, at det kan føre til en mere aktiv politik på området.
Derfor vil jeg gerne her afslutningsvis på vegne af Kristeligt Folkeparti fremsætte et forslag til vedtagelse, som jeg håber kan føre til, at vi vender tilbage til sagen og dermed også kan følge op på nogle af de ting, som ministeren selv har foreslået.
»Folketinget pålægger regeringen inden den 1. november 1998 at udarbejde en handlingsplan for nedbringelse af antallet af provokerede aborter.
Handlingsplanen skal indeholde konkrete initiativer med henblik på både at forebygge uønskede graviditeter og at give de abortsøgende kvinder en bedre rådgivning.«