Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-10:
Fru Pia Gjellerup har under debatten prøvet at opstille som en modsætning, at hvis man siger nej til det her forslag, så ønsker man ikke at skabe sig et overblik over de grønne afgifter og deres virkning.
Det er jeg naturligvis uenig i.
Arbejder man ud fra princippet om omkostningseffektivitet, ja, så får man jo et overblik over, hvorledes de grønne afgifter er, og hvordan de virker, og så kan man arbejde dels med forbud, dels med afgifter og regelbegrænsninger.
Så der er altså mulighed for med de nuværende instrumenter at skabe sig et overblik.
Det Konservative Folkeparti siger altså nej til det her beslutningsforslag.
Med hensyn til benzinafgifter, vandafgifter og afgifter på plastikposer, CO2-afgifter, fosforafgifter og mange andre afgifter har jeg det lidt sådan, at det jo er ting, der gror fast i systemet.
Man oplever det sådan, at man næsten ikke kan forestille sig en verden uden benzinafgifter – og det ville sikkert også være helt ufornuftigt – men altså, for befolkningen er det sådan, at disse afgifter bliver en del af hverdagen og naturligvis skaber en adfærdsændring.
Det er naturligvis fristende for Det Konservative Folkeparti, at man i forklaringen til dette beslutningsforslag frister med, at øgede grønne afgifter kan betyde skattelettelser, men det er jo ikke det, vi skal diskutere i dag.
Man ønsker naturligvis her at opnå den størst mulige miljøeffekt, og det er noget, det er vanskeligt at være uenige om.
Der er en mulighed for, at der skabes et overblik, og jeg er enig i, at grønne afgifter, som fortrinsvis er indført af den tidligere regering, er vanskelige og kan være vanskelige at overskue.
Vi ønsker en fortsat prioritering af miljøindsatsen og ikke et ekspertudsagn.
Vi oplever dagligt eksperter på miljøområdet, de kommer med mange gode ideer, og det skal de også være i deres gode ret til, men det, vi har brug for, er naturligvis en politisk prioritering.
Man skal sikre den rette adfærd og dermed de rigtige priser på de stoffer, som indgår i de forskellige processer.
Og med hensyn til den rigtige pris, ja, der medvirker de grønne afgifter jo til, at der skabes det, man kan sige er den rigtige pris.
Og princippet om omkostningseffektivitet er også med til at skabe det overblik, der skal til, for at sige, at der er en sammenhæng.
Den sammenhæng skal jo dels være en sammenhæng afgifterne indbyrdes, dels en sam menhæng med den miljøpolitik, som man ønsker at føre, og at man inddrager samfundsøkonomiske analyser i vurderingen af mål og instrumenter.
Vi står jo umiddelbart over for, at der skal ske en allokering af kvoter på CO2-området, og det er jo et af de områder, hvorpå der er sket en forandring for at undgå dobbeltregulering for de virksomheder, som er kvoteomfattet.
Vi ønsker, at der til stadighed skal ske administrative forenklinger, og at princippet om omkostningseffektivitet også anvendes ved implementeringen af vandrammedirektivet, når vi ser på kvoteallokeringen under Kyotoaftalen.
Så der gøres altså meget, og regeringen har gang i flere arbejdsgrupper.
Vi mener, at det er den måde, vi kan komme videre på, og at man så også politisk efterfølgende skaber den nødvendige prioritering til gavn for miljøet.
I den situation ønsker vi altså ikke, at der nedsættes en uafhængig kommission.