runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Bare for at få det afklaret: Er det Advokatrådet, ministeren lægger mest vægt på, eller lægger ministeren mest vægt på at få et bredt flertal i Folketinget?
Så kan man diskutere, om det er betænkeligt, at vi hele tiden bliver ved med at justere hvert andet år, for det er jo det, der er sket.
Men det er bl.a. som følge af, at vi må følge med den verden, der udvikler sig hele tiden, for det er absolut nødvendigt.
Jeg er åben over for en dialog, men giver ingen tilsagn om at cancel en hel masse på det område.
Jeg ser selvfølgelig gerne, at man fra oppositionens side ser med lidt nye briller på lovforslaget, når vi nu skal gennemgå det, og vi har som sagt ikke bare rettet ind efter Advokatrådet.
Vi sender et forslag i høring for at modtage kritik, og så retter vi forslaget til.
Ministeren sagde så rigtigt, at konkurrenceloven var blevet strammet op – jeg tror, ministeren brugte det udtryk – en række gange, nemlig i 1998 og 2000, og her i 2004 er der nu endnu et forslag til forbedring af konkurrenceloven.
I den forbindelse vil jeg henlede ministerens opmærksomhed på, at jeg synes, hr. Lars Barfoed sagde noget klogt – det gør han ofte her i Folketingssalen – nemlig at det kunne være hensigtsmæssigt at overveje, om det ikke var muligt at skabe mere sikkerhed og mere tryghed i forbindelse med virksomhedernes behov for at have mere faste regler, der ikke blev ændret hele tiden, også på konkurrencelovområdet.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om debatten i dag ikke giver ministeren anledning til at overveje at gå i dialog med oppositionspartierne, der har anmodet om, at man får en ændring af § 10 a, så den bliver en paragraf, der kommer til at virke i praksis.
Så kunne ministeren også komme ud af det dilemma og den fælde, ministeren er fanget i, mellem på den ene side gerne at ville have en effektiv konkurrencelov og på den anden side at blive rost så meget af erhvervsorganisationerne, at enhver må stille sig selv det spørgsmål, om der ikke er berettiget tvivl om, hvorvidt den virker i praksis.
Så spørgsmålet er, om ministeren ikke synes, der er anledning til at række hånden frem til oppositionen for at få en ny drøftelse af § 10 a, som den er formuleret i ministerens forslag.
Så skulle jeg hilse og sige, at vi havde fået en dårligere konkurrencesituation.
Jeg mener ikke, at ministeren er fanget, hverken i et dilemma eller i en fælde.
Vi har fået berettiget kritik for, at regeringen ikke var præcis nok.
Advokatrådet har sagt, at det og det var betænkeligt, og det er derfor, vi har justeret det.
Men jeg vil gerne sige til hr. Jan Trøjborg og alle andre, at det ikke ændrer ved, at vi til enhver tid ønsker en effektiv konkurrencelov.
Vi er selvfølgelig altid åbne over for en dialog, men vi cancel'er ikke § 10 a.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Hvad er det for nogle eksempler, der kan gives på, at med de tre kriterier kan en virksomhed punkt 1 ikke komme med en klage, Konkurrencerådet kan punkt 2 ikke gribe ind over for nogle, der misbruger det, fordi man ikke kan gennemskue, at der foregår et misbrug?
Jamen det kommer da helt af sig selv, for misbrug kan jo kun gå ud over en anden part, nemlig en konkurrent, som f.eks. indgiver en klage.
Dermed har konkurrenten selvfølgelig også en indikation af, hvad der foregår.
Altså det er, som om det er helt umuligt for Konkurrencerådet at arbejde med de tre kriterier.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-05:
For Det Radikale Venstre at se giver det her lovforslag kommunerne større mulighed for at tilrettelægge deres opgaver, så det passer bedst lige til borgerne i deres område.
Der er blevet sagt fra Dansk Folkepartis og Socialdemokratiets side, at der ikke er tid til det, at kommunerne ikke har tiden til at løse de her opgaver.
Tid er penge, og penge i kommunal sammenhæng får man ind ved skat, og når man siger skat i 2004, har man også sagt skattestop.
Det, vi mener kunne være problemet, er egentlig ikke, at man giver kommunerne nogle større frihedsgrader, det går vi ind for, men vi synes, at man også kunne give kommunerne nogle større frihedsgrader, når de skal skaffe de indtægter, der skal til for at løse de opgaver, som de mener de har i deres kommuner.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-05:
Vi var i sin tid med til at presse på for at sikre de forebyggende hjemmebesøg til ældre, og hvis man også læser lovforslaget, anerkendes det jo, at det har haft en gunstig virkning.
Det, vi så skal forholde os til i dag, er mulighed for at fritage de ældre, der allerede i dag modtager hjemmehjælp.
Det vil vi ikke udelukke, men det afhænger af, om vi kan få sikkerhed for nogle spørgsmål, som jeg skal komme med senere.
På samme måde skal det ikke være et lovkrav, at kommunen skal informere de ældre om to besøg pr. år, som er frivillige.
Det vil vi heller ikke udelukke, det afhænger af nogle spørgsmål, jeg vil stille til slut.
Forslaget er i øvrigt en konsekvens af kommuneaftalen for 2005 mellem Kommunernes Landsforening og regeringen.
Det er altså en økonomiaftale, hvor det, man har været optaget af, er økonomien.
Det er også fair nok, men det fremgår jo, at det ikke har været de ældre, der har været årsag til, at man har været optaget af det her fokus.
Der står i lovforslagets bemærkninger, at forslaget indebærer en kommunal lettelse for kommunerne.
Jeg vil godt spørge socialministeren, hvor stor en lettelse vi taler om.
Hvor mange penge bliver frigjort ved, at man de steder, hvor den ældre har besøg af hjemmehjælpen, fratager de forebyggende hjemmebesøg i samme ombæring?
Så står der, at pengene skal bruges på ældreområdet.
Det lyder rigtigt, og det er bestemt tiltrængt, for som jeg påpegede under et tidligere lovforslag, har den her regering jo imod løfterne skåret i hjemmehjælpen, så den enkelte ældre modtager mindre hjemmehjælp, end da denne regering tiltrådte.
Derfor er der behov for, at der bruges penge på ældreområdet.
Men hvilken garanti har vi for det?
Hvordan har regeringen i praksis tænkt sig at sikre, at de beløb, der frigøres, også anvendes på ældreområdet?
Det vil jeg være meget interesseret i et svar på, for mig bekendt har regeringen ikke noget som helst virkemiddel, der sikrer, at kommunerne anvender pengene inden for ældreområdet.
Men det kan være, at regeringen har opfundet et hjælpemiddel, som vi ikke kender, og så vil jeg være meget optaget af det, for det kan også have betydning fremover.
Hvis nu der f.eks. er frigjort 20 mio. kr., og regeringen siger, at jamen dem kan vi garantere vil blive brugt inden for ældreområdet, så vil vi være meget interesseret i at høre, hvordan regeringen vil sikre det.
Alle de spørgsmål vil vi være optaget af under udvalgsarbejdet.
Det er også det, et udvalgsarbejde er til for.
Men hvis ministeren vil lette udvalgsarbejdet, kan hun jo allerede nu sige, dels hvor stort et beløb det er, dels hvordan regeringens sikkerhed er for, at de her penge også bliver brugt inden for ældreområdet.
Vi vil være meget optaget af det svar, for det er et svar, der vil have meget vidtgående betydning.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-05:
Jo, det kan det, hvis der er mange forskellige parter, der skal ind over det, men det, der er afgørende, er, at kommunen står med det samlede ansvar.
Og det skulle alt andet lige gerne kunne give en bedre koordinering mellem den hjælp, som den enkelte har brug for, fordi man i langt højere grad vil kunne se på borgerens behov i en helhed, når ansvaret er samlet ét sted.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2004-11-05:
Da den konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne forelægge følgende: Det Konservative Folkeparti ser altid gerne, at den sociale indsats er målrettet, og at den fokuserer på forebyggelse.
Nærværende forslag er et forsøg på at gøre reglerne om et forebyggende hjemmebesøg for ældre mere fleksible.
Vi Konservative kan fuldt ud bakke op om den bestræbelse.
Det er kun fornuftigt, at kommunerne kan få mulighed for via mere fleksible regler for de forebyggende hjemmebesøg at tilrettelægge deres forebyggelsesindsats bedst muligt.
Vi finder det derfor naturligt, at kommunerne skal have mulighed for at målrette de forebyggende hjemmebesøg bedst muligt.
Vi finder det naturligt, at kommunerne skal have mulighed for at målrette de forebyggende hjemmebesøg til den målgruppe af borgere, der ikke i forvejen er i massiv kontakt med det sociale system og allerede får hjælp.
Det er vores forventning, at kommunerne med mulighed for at målrette forebyggende hjemmebesøg vil arbejde på at sikre den bedst tænkelige forebyggelsesindsats for de ældre medborgere.
Hans Andersen (V), 2004-11-05:
Forslaget her er et led i aftalen med kommunerne.
Der lægges op til større frihed i kommunernes forebyggelse og sundhedsfremmende indsats.
I dag har kommunerne et tæt samarbejde med de ældre, der har behov for praktisk hjælp og personlig pleje, og specielt jo i forbindelse med visitationen er der en tæt kontakt.
Venstre synes, det er en god idé, at der med dette forslag lægges op til, at kommunerne fremover får frigjort nogle ressourcer til de svage ældre til en målrettet prioritering over for de ældre, der har brug for assistance.
Ressourcerne til denne yderligere indsats skaffes ved at sige, at kommunerne ikke har pligt til i fremtiden at tilbyde to årlige forebyggende hjemmebesøg hos ældre over 75 år, nemlig de ældre over 75 år, der modtager både praktisk hjælp og personlig pleje.
Så det her er ikke et forslag, der har noget at gøre med at spare kroner i ældreplejen som sådan, men det er et spørgsmål om at give kommunerne den frihed og give dem den tillid, der hedder, at de kan prioritere ressourcerne, så de gør mest gavn.
På den baggrund kan Venstre godt støtte dette forslag.
Sandy Brinck (S), 2004-11-05:
Vi vil sådan set godt gå positivt ind i en diskussion om, hvordan man kunne tilrettelægge den kommunale drift bedre, også på socialområdet.
Problemet var jo lidt, at det fik vi ikke rigtig lov til.
Ministeren og jeg selv og kollegaerne her i salen kan jo være fuld af god vilje til, at det hele skal blive meget bedre, men hvis vi ikke kan lave et regnestykke, hvor vi kan gå ud og sige til borgerne, at der også er penge til det, så kan jeg godt forstå, at de er utrygge.
Så er det et eksperiment, og socialdemokrater deltager ikke i eksperimenter på bekostning af de svageste i det her land.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-05:
Det, der er det afgørende i kommunalreformen, er, at kommunen får ansvaret over for borgeren.
Og hvem er det så, der driver det tilbud, der kommer på tale?
Ja, det kan være kommunen, det kan være regionen, det kan være private, det kan være mange forskellige.
For vi fastholder jo regionerne med et forsyningsansvar over for kommunerne.
Så kommunerne skal fremover afklare, hvor meget de har brug for, og hvor de lægger tilbuddene, og så netop anmode regionerne om, at de og de behov bliver dækket ind i forhold til det forsyningsansvar, som regionerne har over for kommunerne.
Pia Boisen (EL), 2004-11-05:
Nu kan borgerne blive kastebold ikke bare mellem myndigheder, som har ansvaret, men også mellem dem, der rent faktisk skal levere de ydelser, som det handler om.
Det er der jo ganske få kommuner, der har, og vi får jo ikke noget enkelt system.
Jeg vil godt give et eksempel og bede om ministerens kommentar.
Hvis man tager eksemplet med folk, der får en hjerneskade på grund af en hjerneblødning eller på grund af en trafikulykke, så behandles de i dag i et system, der består af et sygehus og en amtslig genoptræning, hvor der er den ekspertise, der skal være på tale/høre-området.
Og hvis de ikke kan klare sig selv, er der amtslige plejehjemspladser, som er specialiseret til den her gruppe.
I det system, som der lægges op til med strukturreformen, skal folk jo fra sygehuset tilbage til deres kommune, som ikke har ekspertisen, som skal finde en plads til genoptræning, som skal finde en plads til at genoptræne tale/høre, og som eventuelt skal finde en plads, hvor folk kan få den pleje, der er nødvendig.
Det er ikke så enkelt.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-05:
Men jeg kan forsikre fru Sandy Brinck for, at de økonomiske problemer bliver afklaret, og at det bliver overvejet, om der eventuelt skal være en refusionsordning, og i givet fald på hvilket niveau det skal være.
For selvfølgelig kerer vi os meget om økonomien i forhold til eksempelvis de meget dyre enkeltsager.
Men virkeligheden er jo, at Socialdemokratiet, når det kom til stykket, slet ikke ville indgå i egentlige drøftelser af, hvordan det er, det allerbedst kan fungere fremover.
Og når jeg bare tager det område, som jeg har ansvaret for, nemlig det sociale område, savner jeg i den grad et bud fra Socialdemokratiet på, hvad det så er, man vil i stedet.
Hvad er det, der skulle være alternativet til netop den hensigtsmæssige løsning, hvor vi siger, at nu vil vi undgå, at borgeren bliver kastebold mellem myndigheder, der strides om ansvaret, nu vil vi sikre en meget nem, en meget klar adgang for borgeren til det offentlige system?
Det, der undrer mig meget, er, at man hverken fra SF’s eller Socialdemokratiets side vil forholde sig til de positive konsekvenser, der vil være af, at vi nu får samlet myndighedsansvaret ét sted, nemlig i kommunen.
Når jeg refererede til grundige og dybe overvejelser, så var det jo i forhold til: Hvordan er det, vi bedst sikrer den offentlige sektor fremover?
Hvordan er det, vi på allerbedste vis på det sociale område kan yde borgeren en god service?
Der er jeg ikke spor i tvivl om, at det, at vi får placeret ansvaret ét sted, nemlig hos den kommunale myndighed, er en meget stor gevinst.
Så er vi stadig væk i færd med overvejelser om, lige præcis hvordan vi bedst sikrer de økonomiske sammenhænge og den eventuelle dækning af meget dyre enkeltsager, og det er det arbejde, vi er i gang med nu, og det bliver som sagt afklaret i løbet af denne måned.
Sandy Brinck (S), 2004-11-05:
Det var også ministerens påstand om grundighed, der fik mig til lige at bede om en kort bemærkning, for det er bestemt ikke grundighed, vi har oplevet.
Jeg synes, ministeren allerede nu selv er kommet ind på det med svaret om, at det ikke er afklaret, og at ministeren ikke har lagt sig fast på noget.
Men det, jeg så godt vil spørge om, er, om ministeren ikke kan bekræfte, at regeringen jo selv er usikker på, hvad det er, der kommer til at ske med denne her finansiering på det sociale område.
Hvorfor skriver man ellers i et forlig, at hvis det her går galt, vender vi tilbage til grundtakstmodellen?
Altså hvis man nu havde lavet et grundigt forarbejde og vidste, at der var sikkerhed for, at de dyre og tunge sociale sager ville der også blive taget vare på, så ville man vel ikke skrive ind i en politisk aftale, at hvis det her går galt, så må vi vende tilbage til situationen, som den er i dag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-05:
Det er jo vigtigt at overveje de forskellige konsekvenser af kommunalreformen, og jeg tror, at det, at vi nu får nogle større kommuner, nogle mere robuste kommuner, har meget stor betydning i forhold til indsatsen også på det sociale område, hvor enkeltsager jo heller ikke vil dominere nær så meget som i mindre kommuner.
Jeg synes, det er vigtigt at overveje en eventuel refusionsordning i forbindelse med de særlig dyre sager, men som jeg tidligere svarede hr. Villy Søvndal, har jeg på nuværende tidspunkt ikke lagt mig fast på, hvordan det så i givet fald præcis skulle være.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-05:
Jeg synes egentlig, det er underligt, når ministeren siger, at hun har været inde i meget grundige og meget lange overvejelser, at hun ikke har forholdt sig til det mest centrale problem, nemlig at presset i de dyreste sociale sager bliver kolossalt.
Jeg vil så spørge: Betyder det, at ministeren siger, at hun medgiver, at der er et problem, nemlig det problem, at hvis kommunerne skal finansiere de dyre sociale sager hundrede procent, så risikerer man, at de får discountløsninger, så risikerer man, at presset for at spare penge i dyre handicapsager, i dyre børnesager bliver kolossalt?
Vil ministeren medgive, at der er en voldsom risiko, hvis man bevæger sig derud, uden at der er en statslig medfinansiering i de dyre sager?
Line Barfod (EL), 2004-11-05:
Forebyggende hjemmebesøg er absolut noget, Enhedslisten går ind for.
Jeg kan også fortælle, at da vi for nogle måneder siden havde møde i Velfærdsudvalget i Nordisk Råd om forholdene for ældre, var det noget, der af en forsker blev fremhævet som positivt for Danmark, at vi har disse forebyggende hjemmebesøg, og noget, som man fra de andre lande interesserede sig for og overvejede, om man måske skulle indføre der også.
Med forslaget vil regeringen ændre på målgruppen, der skal have tilbuddet om forebyggende hjemmebesøg, og måden, hvorpå kommunerne skal give borgerne tilbuddet.
Forslaget sikrer – og det synes vi er vældig positivt – at det ikke længere er tilladt blot at sætte en annonce i det lokale dagblad, og så lade det være nok.
Men vi vil også gerne se på forholdene for dem, der får hjælp i forvejen, om de skal undtages, eller om der måske for nogle kunne være et behov for, at der alligevel også kommer et forebyggende hjemmebesøg hos dem.
Det er noget af det, vi vil se på under udvalgsarbejdet.
I Enhedslisten ser vi meget på de ældres velfærd og støtter især tiltag, hvor borgerne får mulighed for at være bestemmende om, hvordan deres liv skal tilrettelægges, så det ikke bare er ansatte i kommunen, der skal tage beslutningen, for det er jo netop de mennesker, der er tæt på problemerne, som også er tæt på løsningerne, og formålet må være at tilvejebringe de tiltag, der skal til, for at ældre kan få et værdigt liv på deres egne vilkår.
Det er dokumenteret, at forebyggende hjemmebesøg har en effekt, når besøgene foretages af veluddannet personale, og det er derfor også godt, at der er afsat midler til at uddanne personale.
Vi går ud fra, at det er en forglemmelse, at det ikke er med i det her lovforslag, og at det vil komme med som en rettelse under udvalgsarbejdet.
Det er i hvert fald noget af det, vi vil holde øje med.
Det er også dokumenteret ved forskning, at forebyggende hjemmebesøg har bedst virkning for kvinder.
Derfor synes vi måske, det kunne være lidt interessant, om vi kunne få noget forskning i, hvordan vi får mændene med, så det også kommer til at få en effekt for dem.
Og hvordan kan det være, at det ikke har lige så stor effekt for mænd som for kvinder?
Det synes vi kunne være spændende at se nærmere på, da mænd jo også kan have nogle behov, der er væsentlige at få dækket.
Men vi er positive over for forslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-11-05:
Jeg kan svare hr. Villy Søvndal, at vi er i fuld gang med at arbejde med tingene og finde ud af, hvor snittet skal være, så det er ikke afklaret på nuværende tidspunkt, men i løbet af denne måned når vi jo at blive færdige med lovforslagene og herunder overvejelserne om, hvordan og hvorledes en eventuel refusionsordning skal skrues sammen.
Pia Boisen (EL), 2004-11-05:
Men kan det ikke være ganske vanskeligt for brugerne at kunne se sammenhængen og enkelheden, hvis de har en lang række forskellige institutioner, specialundervisning, plejehjem og en hjemkommune at forholde sig til?
Tove Videbæk (KD), 2004-11-05:
Kommunalbestyrelsen skal tilbyde forebyggende hjemmebesøg til alle borgere, der er fyldt 75 år, og som bor i kommunen.
Hjemmebesøgene blev indført som en forebyggende foranstaltning og som et tilbud til de ældre over 75 år.
Vi kan se, at de har virket godt.
Kommunerne tilrettelægger besøgene efter behov, og borgerne har altid ret til tilbud om mindst to årlige forebyggende hjemmebesøg.
I starten var der lidt snak frem og tilbage om, hvordan kommunerne skulle informere om det osv. osv
Det blev heldigvis rettet rundtomkring, hvor man bare satte en annonce i dagbladet.
Det har været et ønske fra kommunerne, at de fik mulighed for at forenkle reglerne samt målrette indsatsen mod de borgere, der har størst gavn af ordningen.
Men man kan godt være betænkelig ved den ændring.
De forskellige ældreforeninger er meget betænkelige og frygter, at ændringen vil forringe tilbuddene til de svageste ældre, som modtager både personlig og praktisk hjælp.
Den Almindelige Danske Lægeforening opfordrer faktisk til, at loven ikke ændres, men revideres i forbindelse med det kommende arbejde med strukturreformen.
Lægerne vurderer, at det faste plejepersonale eller visitatorerne ikke kan foretage en vurdering af den enkeltes livssituation, bl.a. fordi visitatorerne i dag ikke tager sig tid eller har tid til den samme type interviews, som foregår ved de forebyggende hjemmebesøg.
Vi ved jo også alle, at de personer, der kommer hos de ældre i dag, er meget presset med hensyn til tid.
Lægerne mener også, at plejepersonalet ikke er uddannet til at klarlægge eventuelle behov for forebyggelse m.v. Andre høringsparter har foreslået, at lovforslaget præciseres, så undtagelsen kun kommer til at gælde borgere, der dagligt modtager personlig og praktisk hjælp.
Men hvis de ældre ønsker ændringer, hvis de har ideer til, hvordan de eventuelt kunne trænge til mere hjælp eller anden hjælp, så ser jeg sådan på det, at det vil være svært for de ældre, hvis det er nogle af de samme personer, der kommer hos dem dagligt eller ugentligt, de skal klage til, eller de samme, de skal bede om ændringer.
Det bliver altså svært, hvis det ikke er en helt tredje person.
Som også tidligere ordførere har jeg adskillige spørgsmål vedrørende lovforslaget.
Hvordan skal det f.eks. sikres, at de ældre får den forebyggende samtale, hvor der bliver stillet de spørgsmål, som de forebyggende hjemmebesøgere dags dato stiller til de ældre?
Der er jo en lang række spørgsmål, de har brug for bliver stillet, så de ligesom tager stilling til: Hvordan kan det gøres bedre?
Som jeg sagde før, er jeg ret betænkelig og har endnu ikke fuldt ud taget stilling for eller imod lovforslaget.
Jeg synes, der er ret mange bekymrede kommentarer, og jeg er lige så bekymret selv.
Jeg vil tage stilling under udvalgsarbejdet.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-05:
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for at spare byggeomkostninger til gavn for boliglejerne.
Vi er også positivt indstillet over for forsøg, specielt forsøg, der ikke koster boligorganisationerne penge.
Vi er godt klar over, at der ligger noget i Socialministeriet, men vi går ud fra, at de selv har gjort sig de overvejelser, der er nødvendige.
Den grundlæggende mekanik i det her forslag er jo, at hvis man får lov til at bygge noget flere gange, så lærer man af sine fejl, og man kan ved at lære af sine fejl gøre det bedre og billigere.
Det er jo en god mekanik, og det skal vi selvfølgelig prøve at implementere også for de almene boliger.
Det er vi jo altså enige i, men det, vi undrer os lidt over i Det Radikale Venstre, er: Hvad er der egentlig ved de regler, som vi har nu, der gør, at man ikke i den almene sektor kan drage nytte af sine erfaringer?
Hvad er det, der gør, at man går ud og bygger unika hver gang?
For hvis vi nu kunne lave reglerne på en anden måde, så kunne Socialministeriet jo slippe for at lave en masse arbejde, og så kunne parterne jo finde ud af det selv.
Vi er godt klar over, vi nok ikke får den opgave løst i løbet af behandlingen af det her forslag, som vi jo altså støtter, fordi det da er et skridt i den rigtige retning.
Det er blevet sagt nogle gange, at boligpriserne i Danmark er høje.
Det kan vi jo se i adskillige rapporter, så det er der jo ikke så meget at sige til, men jeg synes også, vi skylder at sige, at vi også bygger kvalitetsmæssigt godt i Danmark, og pris og kvalitet har det jo med at hænge sammen.
Vi er meget enige med SF, når de siger, at vi ikke skal tilbage til 1960’ernes byggeri, hvor vi altså fik noget kedeligt byggeri, hvor vi i dag går og slås med nogle ghettoproblemer.
Men samlet set: Det er et forsøg, og det går i den rigtige retning, og derfor kan Det Radikale Venstre støtte forslaget.