runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Jeg har to spørgsmål.
Det ene er, om Dansk Folkeparti vil afvise, at vi også kan være i Irak om 25 år.
Jeg tænker på, at det står klart i analysen her, at et dansk bidrag til en multinational sikringsstyrke vil kunne reduceres til et minimum, selv når ansvaret er overladt til irakerne, altså at den langsigtede plan meget vel kan være etablering af amerikanske baser med danske bidrag, eventuelt også om 25 år.
Er det også Dansk Folkepartis politik?
Det var det ene spørgsmål.
Og det andet er: Er det overordnede formål med vores tilstedeværelse indførelse af demokrati i et muslimsk land?
Er en af Dansk Folkepartis begrundelser for, at vi er i Irak, indførelse af demokrati i et muslimsk land?
Ole Stavad (S), 2006-05-18:
Vi står her med et forslag, som helt usædvanligt ved en andenbehandling er foreslået sendt tilbage til fornyet behandling, inden vi har behandlet og stemt om ændringsforslagene.
Den, der har stillet forslaget om at få det tilbage i Udvalget for Forretningsordenen og usædvanligt afbryde forhandlingerne inden afstemningen om ændringsforslagene, har ikke givet en begrundelse for hvorfor.
Jeg synes da, det mindste, man må kunne bede om og forlange, er, at initiativtageren til denne usædvanlige procedure i Folketinget om at afbryde forhandlingerne ved en andenbehandling kommer med en begrundelse, inden man stemmer: Hvad er begrundelsen for, at det her forslag ikke kan følge den sædvanlige procedure?
Jeg vil sige til Tingets medlemmer, at hvis ikke vi kan få at vide, hvorfor det skulle være specielt nødvendigt at afbryde forhandlingerne i den her sag – det har jeg aldrig været udsat for i mine 26 år her i Tinget, aldrig nogen sinde – vil jeg opfordre Folketingets medlemmer til individuelt at tage stilling til, om man på den måde vil lade sig misbruge.
Ole Sohn (SF), 2006-05-18:
Det er jo en lidt usædvanlig situation, at man trækker et forslag tilbage, som der ligger en enstemmig indstilling om en række ændringsforslag til.
Derfor er det mest reelt og fair, at Folketinget får debatten om ændringsforslagene, og hvis den så giver ny viden, kan man altid overveje at trække forslaget tilbage til videre udvalgsbehandling.
Men vi er da nødt til i dag at have behandlingen af ændringsforslagene, som er stillet af Udvalget for Forretningsordenen.
Svend Auken (S), 2006-05-18:
Jeg kan helt tilslutte mig det, som hr. Ole Stavad og hr. Niels Helveg Petersen har sagt.
Der er endnu ikke givet en eneste begrundelse for, hvorfor man ikke kan gennemføre en fuldstændig normal behandling af den her sag.
Efter anden behandling er det jo efter vores regler muligt at tage lovforslaget tilbage til fornyet udvalgsbehandling mellem anden og tredje behandling.
Derfor vil jeg gerne gentage det spørgsmål, som hr. Ole Stavad stillede fru Birthe Rønn Hornbech: Vil fru Birthe Rønn Hornbech gøre os den tjeneste at forklare os, hvorfor Folketinget på det her punkt skal fravige sin normale behandling?
Hvad er det, der gør, at vi ikke kan gennemføre en normal behandling?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Som en af forslagsstillerne til dette forslag ønsker også jeg en ganske normal behandling af forslaget.
Ole Stavad (S), 2006-05-18:
Jeg synes stadig væk, jeg mangler en begrundelse fra forslagsstillerne for at afbryde den her forhandling, for jeg går da selvfølgelig ud fra, at når jeg står med en betænkning her, hvor et enigt udvalg – Udvalget for Forretningsordenen – kommer med både nogle kloge ændringsforslag og et klogt fælles betænkningsbidrag, så må hovedindholdet i det stadig væk være noget, vi kan regne med at Folketinget og Udvalget for Forretningsordenens medlemmer står bag.
Derfor forstår jeg slet ikke hr. Poul Nødgaard, der siger, at der i løbet af nogle få dage er sket noget, som betyder, at det, der er i det her, har en helt anden virkelighed.
Hvad er det, der gør, at det ville være rimeligt, at man helt imod den måde, det her hus normalt behandler tingene på, afbryder den her forhandling i stedet for at gøre andenbehandlingen færdig og få en tredjebehandling på helt sædvanlig vis?
Vi er jo altså også i den fase, hvor man må sige, at Tinget har mange ting på dagsordenen, og det her vil yderligere belaste den dagsorden, som Folketinget har i de sidste dage inden grundlovsdag.
Poul Nødgaard (DF), 2006-05-18:
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig, at forhandlingen bliver afbrudt, og jeg kan ikke undgå at kommentere det, hr. Ole Stavad siger.
Det ligger sådan, at hvis vi nu kørte den her sag igennem ved anden behandling og derefter sendte den tilbage til udvalget, så kunne det jo ske, at de ændringsforslag, der kom til afstemning i dag, ville få et andet udseende.
Så der er ikke anden vej at gå, end at man simpelt hen afbryder behandlingen og i Udvalget for Forretningsordenen endnu en gang ser på de ændringsforslag, der er stillet.
Ole Stavad (S), 2006-05-18:
I Socialdemokratiet synes vi, det er helt fint, at lovforslaget henvises til fornyet behandling i udvalget, når andenbehandlingen er overstået.
Så jeg skal bare henlede både forslagsstillerens og Tingets opmærksomhed på, at det her er en andenbehandling.
Som vi havde oplevelsen af tidligere på dagen, er det i forbindelse med et beslutningsforslag, der kun har to behandlinger, rimeligt nok, at man, hvis der kommer nye ting eller særlige ting frem, afbryder forhandlingerne og henviser til fornyet behandling i udvalget.
Men her handler det altså om, at vi har en andenbehandling af et lovforslag, som man på helt sædvanlig vis kan henvise til udvalgsbehandling, efter at vi har andenbehandlet, hvorefter vi får det tilbage med eventuelle justeringer ved tredjebehandlingen.
Derfor vil jeg godt spørge Venstres ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech: Hvad skulle begrundelsen være for, at vi fraviger en procedure, som jeg ikke kan huske regeringspartierne nogen sinde har stemt for, når andre partier – heller ikke Socialdemokratiet i øvrigt – har foreslået afbrydelse af en andenbehandling?
Hvorfor kan vi ikke tage den sædvanlige behandling, altså henvise til udvalget og få det tilbage til tredje behandling?
Margrethe Vestager (RV), 2006-05-18:
Når Det Radikale Venstre ikke vil stemme for eller imod SF's ændringsforslag, er det ikke, fordi vi har forholdt os til det indholdsmæssige.
SF's ændringsforslag går ud på, at man ikke må aflønne efter testresultater.
Jeg synes, det er et meget klart billede på, hvad det er for en problematisk lovgivning, vi begiver os ind i, for selv om det så skulle blive vedtaget, hvad er så det næste, man skal forbyde?
Er det aflønning efter afgangsprøveresultater?
Er det aflønning efter forældretilfredshedsundersøgelser?
Eller hvad er det for noget?
Det siger meget tydeligt, hvad det er for en glidebane, vi er på vej ud på, hvad angår skolelederens opgave, skolens samlede kvalitet og det, som er det fælles, det, som er det ledelsesmæssige indhold med henblik på at få skolen til at fungere som en helhed.
Dermed kan vi måske også få en lidt mere substantiel diskussion ved tredjebehandlingen.
Hermed sluttede forhandlingen.
Ændringsforslaget forkastedes, idet 9 stemte for, 94 imod; 9 stemte hverken for eller imod.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Villy Søvndal (SF), 2006-05-18:
Der er jo en bemærkelsesmæssig forskel mellem både hr. Troels Lund Poulsens tale og regeringens Irakanalyse, som den hedder, og de tal, vi i øvrigt får ind.
Den 11. maj, altså for 1 uge siden, blev der offentliggjort en rapport fra UNICEF, som har lavet en grundlæggende undersøgelse af børns vilkår i Irak.
De konkluderer som et af hovedpunkterne, som jeg skal kommentere her, at antallet af fejlernærede børn er mere end fordoblet siden invasionen fra dengang 4 pct. til i dag 9 pct.
Hvorfor omtaler hr. Troels Lund Poulsen slet ikke det forhold, at antallet af underernærede børn er mere end fordoblet i den periode, hvor hr. Troels Lund Poulsen m.fl. med Kofi Annans ord har haft ansvaret for udviklingen i Irak?
Hvorfor udelade den ting, hvorfor lave et glansbillede, som alle, der ser fjernsyn, alle, der lytter til radio, og alle, der læser aviser, ved ikke holder?
Jeg vil bare bede hr. Troels Lund Poulsen kommentere de tal fra UNICEF, der siger, at antallet af fejlernærede børn er mere end fordoblet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-18:
Lad mig starte med at svare på det første: Hvad er situationen om 25 år?
Det kunne være interessant at stille det samme spørgsmål, når det bliver hr. Morten Helveg Petersens tur, og så kunne man måske få et lige så svævende svar, for det er utrolig svært at spå om, hvad fremtiden byder på med hensyn til en sikkerhedspolitisk situation i særdeleshed i Mellemøsten.
Det betyder selvfølgelig også, at jeg ikke kan give nogen garanti for det ene eller det andet, men jeg synes, det lyder utrolig ulogisk, at vi om 25 år skulle være en del af en koalitionsstyrke i Irak.
Det er ikke et nyt Vietnam eller sådan noget, vi er ude i.
Vi har været dernede i ca. 3 år, og jeg synes ikke, at der er nogen grund til at gøre det til et større problem, end det er.
Jeg synes hellere, man skulle fokusere på alle de gode initiativer, der er blevet taget, alle de gode ting, der er kommet for civilbefolkningen i Irak, men det negligerer man.
Alle de spørgsmål, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti får her i dag, er typisk nogle spørgsmål om alt det urimelige, og det er krig, og det er ufred og alt det der.
På den anden side synes jeg, spørgeren skulle overveje situationen og spørge: Hvad var der at stille i stedet?
For hvad var der sket, hvis vi ikke havde grebet ind?
Så havde Saddam Hussein stadig væk været der.
Hvilke midler havde han haft at gøre ondt med?
Det er meget svært at spå om fremtiden, og det er også svært at sige, hvad der ville være sket, hvis vi ikke havde grebet til handling.
Jeg må minde om, at man greb til handling efter utrolig omfattende forhandlinger, utrolig omfattende dialog gennem hele FN-apparatet over mange år, og ingen af de ting var Saddam Hussein modtagelig over for.
Troels Lund Poulsen (V), 2006-05-18:
Vi ønsker jo, som jeg sagde meget klart i min ordførertale, og som jeg også gerne vil sige til hr. Niels Helveg Petersen, at Danmark er i Irak, så lang tid irakerne ønsker, vi skal være der, så lang tid FN ønsker, vi skal være der, og så lang tid vi selv kan gøre en forskel.
Det, der bl.a. lægges op til i beslutningsforslaget, er jo et transportfly, et C-130-transportfly, som skal starte sin mission i november 2006 og har 6 måneders løbetid.
Det er et meget klart FN-bidrag, det er noget, som Det Radikale Venstre burde kunne støtte, og det er noget, som Det Radikale Venstre har talt gentagne gange om her i Folketingssalen.
Men når det så kommer dertil, at regeringen faktisk forsøger at imødekomme Det Radikale Venstre og forsøger at imødekomme Socialdemokratiet, ønsker man ikke at være med til en forlængelse på 1 år.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-05-18:
Det er nogle måder, man kan gøre det på.
Når der så er gået tilstrækkelig mange år, og tilstrækkelig mange FN-resolutioner osv. er blevet overtrådt, må vi også til sidst sige, at nu kan vi ikke komme længere ad diplomatiets vej, nu er vi nødt til at skride til handling.
Det er så det, vi har gjort, og det synes jeg sådan set er meget fornuftigt.
Jeg vil sige med hensyn til, om Irak er demokratisk eller ikke demokratisk: Der er ikke et demokrati i Irak, som vi kender i Danmark, og det bliver der heller ikke med det, der er i støbeskeen nu.
Men jeg må minde om, at man har fået en forfatning, man har haft et demokratisk valg, og det er noget, der for ganske få år siden ville have været ganske uhørt i Irak.
Det synes jeg da vi skulle glæde sig over her i Danmark i stedet for at være så kede af det.
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Det er ikke godt nok med den forklaring, som forsvarsministeren kommer med.
For det, som er mit ærinde, er, at jeg ikke vil have, at Danmark skal deltage i aktioner, planlægge aktioner eller lede aktioner, når der ikke er nogen garanti for, at de fanger, der bliver taget, ikke udsættes for al mulig tortur, mishandling, drab, forsvinding, lemlæstelse osv.
Der er jo ingen garanti i det, som forsvarsministeren her står og siger, for, at det ikke sker.
Men hvis forsvarsministeren synes, jeg er så uanstændig, så vil jeg være så uanstændig at stille det spørgsmål, om forsvarsministeren nu her fra Folketingets talerstol vil garantere, at der bliver ført fortegnelser over, hvor fanger befinder sig, fanger, som er blevet taget i planlagte operationer, der er ledet af danske soldater.
Søren Gade (V), 2006-05-18:
Jeg har fra min tiltrædelse gjort alt, hvad jeg kunne, for at rette fokus på lige præcis det område.
Jeg har ført tilsyn med de irakere, der blev overdraget, dengang det var nødvendigt.
Vi uddanner irakiske sikkerhedsstyrker i overholdelse af menneskerettighederne.
Vi påtaler overtrædelse, når det sker.
Men hr. Rune Lund bliver fanget i sin egen retorik.
Vi er enige om, at Irak er et selvstændigt land.
Vi er også enige om, at vi alle, herunder hr. Rune Lund, ønsker, at irakerne har ansvar for deres eget land.
Så er hr. Rune Lund altså nødt til at forholde sig til det faktum, at det er irakiske politifolk og sikkerhedsfolk, som har ansvaret, når de pågriber nogle.
Det kan vel ikke overraske hr. Rune Lund, at irakiske sikkerhedsstyrker og politifolk selv ønsker at foretage aktionerne.
Vi stiller os så til rådighed med soldater til at hjælpe dem med at gennemføre aktionen, således at den også foregår korrekt og man minimerer risikoen for liv og lemmer både for de irakiske soldater, for dem, man ønsker at tage til fange, og for de danske soldater, der deltager.
Jeg er nødt til at sige til hr. Rune Lund, at vi gør, hvad vi kan.
Men jeg kan garantere hr. Rune Lund, at vi påtaler det, når der sker nogle overgreb.
Jeg har redegjort for mange gange, hvordan vi også uddanner vores soldater i netop det her vigtige område, som jeg gang på gang har sagt er vigtigt.
Det er vigtigt, at Danmark støtter og bakker op om de her kommissioner, og at vi påtaler overgrebene, når vi ser dem.
Rune Lund (EL), 2006-05-18:
Det gør han bestemt, for hr. Rune Lund har ikke fået svar på de spørgsmål, som han har stillet.
Den aktion, som jeg omtaler, har vi oplysninger om fra den 1. april i år, nemlig at operationen i Al Harta var planlagt og ledet af den danske bataljon.
Vi har en situation, hvor en dansk bataljon leder og har planlagt en operation, men når man så når til den fysiske pågribelse, siger man: Det har vi ikke noget at gøre med, det lader vi irakerne om.
Så lader man irakerne tage de 12 fanger væk, og så vil man gudhjælpemig ikke lave en oversigt over, hvad der så er sket med de 12 fanger.
De kan være døde, de kan være blevet tortureret, de kan være blevet lemlæstet, der kan være sket alt muligt med dem.
Men pointen er, at forsvarsministeren jo her siger, at det er vi ligeglade med.
Forsvarsministeren svarer i S 3798: »Forsvarsministeriet fører ... ikke fortegnelser over, hvor disse fanger befinder sig.«
Det er da utroligt.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Det har jeg egentlig ikke nogen kommentar til.
Jeg kan kun konstatere, hvad der står i betænkningsbidraget, hvor SF sagde nej til at gå med i opgøret med Saddam Hussein i marts 2003.
Nu var det altså ikke SF, der bidrog til at bringe Saddam Hussein for domstolen, det var koalitionsstyrkerne.
Man kan sige, at alt det, som SF ønskede, ville de ikke være med til at gøre, men det har vi andre været så venlige at gøre for SF i stedet for.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-18:
Jeg undrede mig lidt over, at udenrigsministeren ikke kvitterede for, at SF's formand kom med den opsigtsvækkende oplysning, at SF ikke ligger under for en dyb beundring for Saddam Hussein.
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Det er jo en analyse, som helt nøgternt markerer, at på et vist tidspunkt kan der reduceres til et minimum, det er ingen politisk beslutning.
Den politiske beslutning ligger i det beslutningsforslag, der ligger her, og det gælder kun for 1 år.
Så må man til sin tid tage stilling til, hvordan situationen er, hvad FN beder om, og hvad den irakiske regering beder om.
Jeg synes i modsætning til Det Radikale Venstre ikke, at jeg vil stå her og love, at jeg aldrig nogen sinde vil lytte til den irakiske regering.
Jeg vil selvfølgelig love at lytte til FN og til den irakiske regering og til min egen samvittighed og til Folketingets 90 mandater naturligvis, og derfor kan der ikke gives nogen garanti for, hvordan det danske bidrag skal være; det afhænger af, hvilke opfordringer vi får og af vores vurdering af situationen.
Jeg kan bare forstå, at Det Radikale Venstre ikke rigtig mener, at det vil leve op til, hvad det selv sagde i maj 2005, altså at man ikke ville lave fuld tilbagetrækning, hvis ikke sikkerhedssituationen tillod det.
Lad være med at give den slags klare meldinger, når man ikke vil leve op til dem, for det gør Det Radikale Venstre ikke.
Sådan en melding vil jeg ikke give om, at det vil være, uanset hvad Irak beder om, uanset hvad FN beder om, for så ville jeg træffe en beslutning, der er uafhængig af virkeligheden.
Jeg giver ikke noget løfte om, at vi bliver på et minimum.
Jeg giver heller ikke noget løfte om, at vi har trukket os ud.
Jeg giver bare et løfte om, at det vil vi selvfølgelig se på, når de 12 måneder er gået.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Af netop samme grund spørger jeg om udenrigsministerens holdning.
Er det ikke korrekt, at det her er nyt i forhold til, hvad Folketinget ellers er blevet præsenteret for?
Er det ikke korrekt, at det her kan tolkes som begyndelsen på et Cypernscenarie, så vi i princippet også kan være til stede i Irak om eksempelvis 25 år, om end på et minimum, eller hvad man nu beslutter sig for?
Endelig: Er det udenrigsministerens holdning?
Forestiller udenrigsministeren sig selv en situation, et scenarie, hvor vi eksempelvis også om 20-25 år har en dansk deling soldater i et hjørne af en amerikansk lejr, sådan som man kan læse teksten her?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Jeg har set de forskellige rygter og forlydender om, at der skulle blive etableret fire faste amerikanske baser i Irak.
Jeg skal minde om, at amerikanerne så også har ladet vide for det første, at der ikke er nogen direkte planer om det, og for det andet, at det i så fald vil være en bilateral aftale med den irakiske regering, som det er alle steder, hvor amerikanerne har baser.
Så det bliver såmænd ikke noget, vi kommer til at blande os i.
Men det, der står her i analysen, er jo analysens vurdering, at man kan gå ned, når sikkerheden er der.
Så kan man komme i det, der hedder barakisering: Man kan holde sig tilbage i barakkerne og blive tilkaldt, hvis sikkerhedsstyrkerne er ved at blive overmandet af terroristgrupper.
Men det er jo Folketinget selv, der afgør det.
Det her er en 12-måneders-beslutning, og det betyder ikke, at analysen er det samme som regeringens forslag.
Analysen siger, at man så kan gå ned til et minimum.
Men det er jo vores politiske afgørelse, om man vil blive på et minimum, eller om man så vil trække sig ud, fordi man mener, at nu kan de klare resten selv, og det er der jo ikke taget stilling til.
Det, der er taget stilling til nu, er, at vi kan justere antallet i løbet af de 12 måneder, vi har en aftale om med det flertal, der måtte være, og som er der for øjeblikket med Dansk Folkeparti.
Det er der, man aftaler, hvordan man kan justere tallene i et næste beslutningsforslag og også under dettes levetid, som er 1 år.
Morten Helveg Petersen (RV), 2006-05-18:
Jeg forsøgte dagen igennem at få svar på spørgsmål om regeringens langsigtede strategi for Irak, og jeg håber, at udenrigsministeren kan hjælpe mig med et svar.
Det, som jeg opfatter som noget af det nye i analysen, er det, der står på side 6, og jeg citerer: Når ansvaret for sikkerheden er overdraget til irakerne, er det forventningen, at behovet for multinationale styrker i det sydlige Irak vil mindskes væsentligt, og at det danske bidrag til den multinationale sikringsstyrke vil kunne reduceres til et minimum.
Citat slut.
Er det sådan, det her skal læses?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Ja, æret være dem, der hænger nøglen til sidst, ikke?
Jeg svarede nu hr. Niels Helveg Petersen.
Man kan ikke bare tage tallene fra et område og sige, at så kan man også i et andet område.
Men hr. Søvndal kan læse det, for jeg har jo ikke så meget taletid.
Der blev svaret.
Med hensyn til ernæringssituationen er der altså forskellige tal baseret på forskellige måder at tælle op på.
Det fremgår også af vores rapport.
Så derfor vil jeg ikke stå her og bekræfte noget som helst uden videre, men jeg synes præcis, at det er et godt spørgsmål for udvalget, hvad de forskellige kriterier for tallene er.
Jeg vil overhovedet ikke gå i diskussion med UNICEF, men pege på, at de jo påpeger, at der skal relativ stabilitet til for at få det tal ned.
Der kan man så sige, at man kun vil diskutere virkeligheden.
Det er jo den omvendte Karl Marx, der sagde, at filosofferne før i tiden prøvede at fortolke virkeligheden, men at det drejede sig om at lave den om.
Hvis virkeligheden ikke er tilfredsstillende, har jeg det altså sådan, at jeg så går ind i politik for at lave den om og lave den bedre, men jeg forstår, at hr. Søvndal vil nøjes med at diskutere den, og det er jo trist.
Så hr. Søvndal har glemt sine gamle socialistiske forudsætninger.
Men vi går altså ind for at lave om, for at forbedre.
Det er derfor, vi er til stede, nemlig for at forbedre vilkårene for irakerne.
Villy Søvndal (SF), 2006-05-18:
Men jeg er ikke så meget optaget af de pæne hensigter, for dem er vi stødt på nogle gange i det her forløb.
Jeg er optaget af den faktiske virkelighed, og der er jeg glad for, at udenrigsministeren har bekræftet, at vi har haft mere end en fordobling af børneunderernæringen i de her 4 år.
Det er det ene.
Det andet er, at de der Body Count-tal siger, at i krigens første år blev der dræbt 20 mennesker i gennemsnit dagligt; i krigens andet år blev der dræbt 31 mennesker dagligt; i krigens tredje år bliver der dræbt 36 mennesker dagligt.
Og det er, inden det går galt i moskeen i Samara, så tallene er formentlig endnu større.
Der har jeg bare et ønske om, at vi i stedet for at diskutere, hvad der er regeringens hensigter, så diskuterer virkeligheden.
Så bare til sidst: Udenrigsministeren undlod at svare på hr. Niels Helveg Petersens spørgsmål om, hvis amerikanerne trækker 10.000, 20.000 eller 30.000.
Det kan jeg godt forstå, men er det virkelig udenrigsministerens holdning, at Danmark skal være den sidste standhaftige tinsoldat i det irakiske kaos, eller skal vi trække os, hvis de andre trækker sig?
Per Stig Møller (KF), 2006-05-18:
Der er dræbt for mange, tallene er mellem 35.000 og 100.000.
Vi skal gerne besvare det i udvalget, men ingen har jo de præcise tal.
100.000 er alle jo enige om er et forkert tal, der var regnet forkert sammen.
Så med hensyn til børnene: Det optager os selvfølgelig, og derfor har vi også givet de bevillinger, vi har.
Men jeg vil godt minde hr. Søvndal om, at i den pressemeddelelse, der giver oplysningen, som hr. Søvndal har brugt et par gange i dag, om, at antallet af malnourished, altså fejlernærede børn nu er oppe på 9 pct. imod 4 pct. i 2002, siger talsmanden fra UNICEF: »Until there is a period of relative stability in Iraq we are going to continue to face these kinds of problems«.
Han siger altså i den samme pressemeddelelse, som hr. Søvndal har anvendt, at indtil vi får en relativt stabil periode i Irak, vil dette problem være der.
Vi er der jo for at få skabt bidrag til en relativ stabilitet, og det er forudsætningen for at få tallet ned fra de alt, alt for høje 9 pct.
Der er så nogle andre tal i vores rapport her på side 15.
Der er der tale om dem, der får det daglige minimum af ernæring, og der skulle så være fremgang, men vi kan også se på i udvalget, hvad de forskellige kriterier for tallene er.
Jeg synes, det vigtige er at sige her, at UNICEF altså også præciserer, at det forudsætter relativ stabilitet at få tallet ned igen fra det alt for høje tal.