runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-01-09:
Jeg vil da gerne sige til hr. Dalgaard, at det har jeg da bestemt gjort mig overvejelser om, og i hele det meget fyldige materiale, der ligger som baggrund for det beslutningsforslag, vi behandler her, er der jo også masser af overvejelser om det.
Jeg har bl.a. gjort mig den overvejelse, da jeg besøgte anlægget i London som del af Videnskabsudvalgets rejse i februar eller marts i 2002, hvor det lav- og mellemradioaktive affald er deponeret i tønder, sådan at det er klart, hvad der ligger hvor, og sådan, at man kan komme til det.
Det skal selvfølgelig deponeres meget forsvarligt, og det skal selvfølgelig være indhegnet, og det skal være struktureret systematisk.
Med hensyn til det højradioaktive kommer vi så til et område, hvor det kunne være et mål for f.eks. terrorister, og hvor det kan anvendes til noget andet, f.eks. til at udvikle atombomber med.
Det kan det lav- og mellemradioaktive affald jo ikke.
Helge Sander (V), 2003-01-09:
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak for ordførerindlæggene og vil gerne sige, at når det i dag er muligt, at vi sådan, kan man sige, generelt er meget enige om, hvor vi skal hen med det her lovforslag, så synes jeg, der er god grund til at takke de mange, som har gjort et kæmpe forarbejde, ikke mindst omkring udarbejdelsen af betænkning nr. 1413, hvor der er gjort et ganske grundigt forarbejde, men også ordførerne, som jo for manges vedkommende har lagt meget forarbejde i det, inden vi er kommet frem til udarbejdelsen af selve lovforslaget.
Men det er klart, at der selvfølgelig står nogle områder tilbage, som det blev påpeget fra flere ordførere, hvor vi nok må tage en omgang i udvalget, inden vi kan komme frem til en endelig vedtagelse.
Jeg vil selvfølgelig give tilsagn om her, at fra ministeriets side skal vi side gøre vores yderste for at svare på de spørgsmål, selv om nogle af dem jo er ganske vanskelige, og andre er bundet op på EU-direktivet, som det også blev fremført fra flere ordføreres side. Jeg tror, at hovedparten af de spørgsmål, der blev rejst, vil egne sig bedst til udvalgsbehandling, men jeg vil gerne komme ind på i hvert fald ét spørgsmål, som mange ordførere rejste, og som også er blevet nævnt i flere af høringssvarene.
Det er spørgsmålet om, at ikkefagkyndige medlemmer af komiteerne ikke må have tilknytning til sundhedsområdet.
Eksemplet med sygeplejersker er blevet brugt
ganske illustrativt, og jeg kan godt se, at de pågældende sygeplejersker jo ikke kan være fagkyndige, kan man sige, men modsat heller ikke være lægmedlemmer, altså ikkefagkyndige.
Det vil give problemer nogle steder.
Det er jeg
slet ikke i tvivl om, og derfor vil jeg foreslå, at vi tager endnu en runde og ser, om vi måske kan lave en mere specifik opdeling af sundhedspersonalet, som jeg tror fru Anne Grete Holmsgaard var inde på i sit indlæg.
Vi har vurderet spørgsmålet, og det, der står i lovforslaget, tager udgangspunkt i EU-direktivet.
Men lad os også kigge på det under udvalgsbehandlingen, som jeg ser frem til.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-01-09:
Vi er i Kristeligt Folkeparti positive over for dette lovforslag, og vi er selvfølgelig meget positive over for formuleringerne om, at forskningsprojekter gennemføres videnskabsetisk forsvarligt.
Efter dette lovforslag kan videnskabsministeren efter indstilling fra Den Centrale Videnskabsetiske Komité suspendere forsøg inden for bestemte nye forskningsområder, indtil der er sket en etisk eller videnskabsetisk afklaring f.eks. i Folketinget eller Det Etiske Råd.
Det nævnes i bemærkningerne, at nye faglige, vanskelige og også ofte etisk ømtålelige områder såsom genteknologi, stammecelleforskning, xenotransplantation osv., altså skal have en afklaring.
Vi finder, at det er meget positivt, at man tager netop de diskussioner og den dialog, der er brug for, inden man går videre.
Men det kræver selvfølgelig også, at ministeren så bruger de muligheder, som forslaget hermed lægger op til.
Vi finder også, det er meget positivt, at der nu bliver indført et generelt bedre beskyttelsesniveau for forsøgspersoner samt for personer, som er særlig sårbare, bl.a. mindreårige.
Det mener vi er et fremskridt og en forbedring for de enkelte forsøgspersoners situation.
Det kan også være positivt - det er det sikkert - at lovforslaget lægger op til en mere forudsigelig sagsbehandling og også en mere ensartet behandlingstid.
Men vi mener, at vi i hvert tilfælde bør overveje endnu en gang, om de regionale videnskabsetiske komiteer ikke skulle forelægge principielle spørgsmål for Den Centralvidenskabsetiske Komité i forbindelse med konkrete ansøgninger.
For det kan være med til, hvis det ikke kan lade sig gøre, at forringe mulighederne for en grundig bedømmelse af forskningsprojekter.
Det er et af de områder, vi vil se nærmere på under udvalgsarbejdet; men vi mener, at det her er en forbedring af området, og vi er positive over for forslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2003-01-09:
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede i dag, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Ligger der ikke en ansvarsforflygtigelse i, at vi som politikere i praksis lægger drøftelsen af en lang række genteknologiske spørgsmål ud til andre i stedet for som udgangspunkt at tage diskussionerne med os selv og i Folketingssalen?
Det er værdifuldt, at vi har Det Etiske Råd og en række debattører at læne os op ad, men det er jo også nødvendigt, at etik bliver drøftet i så god tid i Folketingssalen, at det lovforberedende arbejde og lovgivningen er på forkant med en udvikling, der haster af sted.
Rettidig omhu sikrer samtidig de bedst mulige forudsætninger for prioriteringen i den bioteknologiske forskningssektor og derved bedre udnyttelse af forskningsressourcerne.
Når det er sagt, er det lige så vigtigt at sikre den bedst mulige beskyttelse af forsøgspersoner, herunder særlig sårbare forsøgsgrupper såsom mindreårige og demente.
At der under de givne, specifikke og restriktive forudsætninger gives adgang til at forske på forsøgspersoner i akutte situationer, uanset at det ikke er muligt at indhente informeret samtykke, ser vi som et vilkår for at kunne drive forskning til gavn for alle mennesker i vores fælles samfund.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-01-09:
Som lovforslaget også viser, er der mange hensyn
at tage, når der skal opstilles regler for bedømmelse af biomedicinske forskningsprojekter.
Projekterne skal naturligvis være videnskabsetisk forsvarlige.
Derudover er det helt afgørende, at de forsøgspersoner, der deltager, skal beskyttes på alle tænkelige måder, samtidig med at regelsættet skal give mulighed for udvikling af ny værdifuld viden til gavn for både nutidens og fremtidens patienter. Som anført i fremsættelsestalen er lovforslaget udformet med baggrund i de anbefalinger, der er givet i betænkning nr. 1413 om de videnskabsetiske komiteer.
Og det er samtidig en gennemførelse af et EF-direktiv om god klinisk praksis i dansk ret.
Med forslaget vil den i forvejen gældende regel om, at ansøgninger om visse typer forskningsprojekter skal behandles efter maksimalt 60 kalenderdage, komme til at omfatte samtlige forskningsprojekter, der involverer biomedicinske forsøg på mennesker.
Det anser vi som en væsentlig
forbedring.
Herudover finder vi det betryggende, at EF-direktivets særlige beskyttelseskrav over for bl.a. mindreårige indføres for alle typer af forsøg, samt som det også har været nævnt af flere andre, at ministeren har mulighed for at meddele dispensation fra den almindelige tidsfrist i forbindelse med ansøgning om forskningsprojekter, hvor der må tages tungtvejende etiske hensyn.
Vi er også godt tilfredse med, at der nu åbnes mulighed for at honorere det store arbejde, som medlemmerne af de regionale komiteer udfører.
Det er helt afgørende, at arbejde
af den art udføres engageret og samvittighedsfuldt.
Og det er jeg sikker på at det bliver, men så er det også rimeligt med en kontant påskønnelse.
Det kan næppe dække den arbejdsindsats, der bliver udført, hvis den skal gøres op i timer, men det er en anerkendelse, som medlemmerne af de videnskabsetiske komiteer fortjener.
Sammenfattende er det vores vurdering, at forslaget er en klar forbedring af rammerne for biomedicinsk forskning
, samtidig med at de fornødne redskaber til varetagelse af etiske hensyn er indarbejdet.
Jytte Wittrock (S), 2003-01-09:
Danmark er verdens første land med en samlet videnskabsetisk lovgivning, som med dette lovforslag oven i købet bliver bedre, end den var.
En nyskabelse med lovforslaget er det, at der under helt specielle forudsætninger kan forskes på forsøgspersoner, selv om det ikke er muligt at indhente et informeret samtykke.
Det vil kunne hjælpe forskerne og vil i øvrigt også kunne gavne sundheden på længere sigt, men vi skal selvfølgelig garantere, at det sker under de bedste forhold. Sagsbehandlingen, som fru Hanne Severinsen også nævnte, foreslås gjort mere forudsigelig ved indføring af faste og ensartede sagsbehandlingstider.
Vigtigt er det, at det bliver muligt at tage politisk stilling til nye forskningsområder, inden de behandles i komitésystemet, og også at der kan stoppes midt i forløbet, hvis man finder det rigtigst.
Det vil gøre det muligt at få tid til en gennemgribende debat om nye forskningsområder, som er vigtig, ikke kun for sikkerhedens skyld, men også for udvikling af de muligheder, der er for fremtidige sundhedsbehandlinger.
Ændringen af samtykkereglerne for de 15-17-årige virker mere nutidigt, idet de 15-17-årige i andre lovgivningssammenhænge betragtes som voksne i gåseøjne.
Vi ser lovforslaget som en klar forbedring.
Det udelukker dog ikke, at der kan findes et par skønhedspletter under udvalgsbehandlingen, men det må vi rette op på undervejs.
Hanne Severinsen (V), 2003-01-09:
Det foreliggende lovforslag forbedrer systemet med de regionale komiteer og Den Centrale Videnskabsetiske Komité.
Det bygger på et omfattende udvalgsarbejde, der både har taget hensyn til vores egne erfaringer med systemet og også de EF-direktiver, som er blevet udarbejdet efter diskussioner i Europa-Parlamentet.
Der er jo to hensyn til patienterne, som er vigtige.
På den ene side skal patienterne være oplyst om, hvad forsøget går ud på, og komiteerne skal sikre, at kliniske biomedicinske forsøg foregår på ordentlig vis og efter etiske foreskrifter.
På den anden side skal vi jo også af hensyn til patienterne have forbedret patientbehandlingen.
Det, som vi jo får ud af lovforslaget her, er en mere forudsigelig sagsbehandling; vi skal ikke få de unødvendige forsinkelser, der somme tider opstår, ved at der nu bliver 60 dages frist.
Når der er tale om flere regioner, der er indblandet, så foregår forsøget der, hvor lederen er, så man kun kan møde én regional komité, og så kan man kun anke, hvis den regionale ikke er enig, og her bliver der igen en frist.
Komiteerne skal kunne trække på konsulentbistand, og det er vigtigt, at de netop også får mere finansiel bistand, sådan at man kan sikre sig, at spørgsmålene bliver belyst.
Det, som man måske så kan kigge lidt på, er, om det er rigtigt, at man kun kan bede om supplerende oplysninger én gang.
Det er noget, som vi vil se lidt videre på under udvalgsarbejdet.
Men principielle spørgsmål skal så først og fremmest afgøres af Den Centrale Videnskabsetiske Komité, og dér åbnes der så mulighed for, at ministeren i stedet for, at det går i stå, når der opstår nye etiske problemer, som Folketinget ikke har taget stilling til, så kan suspendere behandlingen, f.eks. når det gælder sådan noget som xenotransplantation, hvor vi alle sammen er noget usikre over for konsekvenserne, og hvor det politiske system i hvert fald ikke ønsker at tage stilling.
Der kan man i det hele taget suspendere, at man går i gang med den slags forsøg, og afvente, om der kommer nogle politiske beslutninger.
Jeg synes, det er vigtigt, at man også her tager stilling til et andet problem, som kan være etisk, nemlig finansieringen.
Den skal oplyses, så man er sikker på, at man ved, hvilke interesser der er indblandet.
Så ligger der jo også i det, at der bliver bedre beskyttelse af mindreårige og
af demente, og at man åbner mulighed for stedfortrædende samtykke.
Jeg synes, man har fundet en god balance mellem på den ene side de forskningsinteresser, som også er patienternes interesse, og på den anden side sikrer, at det, vi foretager os, er etisk acceptabelt.
Så vi anbefaler lovforslaget.
Ulla Tørnæs (V), 2003-01-09:
Der er tale om, at vi ønsker at bruge de ressourcer, vi bruger på vejledningen, mere målrettet end i dag, og derfor laver vi en anden struktur, som gør, at vi kan bruge vejledningsressourcerne mere målrettet, i særdeleshed mod de unge, som har særlige behov.
Derigennem kan vi forhåbentlig frigøre ressourcer, som så kan bruges til de unge, som har særlige behov.
I dette lys skal også oprettelsen af vejledningsportalen ses.
Den vil være et nemt og brugbart instrument for de unge, som ikke har behov for den tætte fysiske kontakt til en vejleder, men selv kan finde vej igennem vejledningen på portalen.
Det handler altså om at bruge ressourcerne mere målrettet og til bedre gavn for de unge, men der er ikke tale om et spareforslag.
Med hensyn til R.U.E har jeg naturligvis overvejet det meget nøje, og jeg mener, at et sådant dialogforum, som er beskrevet i lovforslaget, kan opfylde de behov, man som minister har for at blive rådgivet på dette felt.
Det er ikke en hovsabeslutning, der lægges op til i lovforslaget.
Per Dalgaard (DF), 2003-01-09:
Jeg vil gerne spørge hr. Flemming Damgaard Larsen: Når der bliver talt om, at hver generation skal rydde op efter sig, er det så ikke korrekt, at det forholder sig sådan med radioaktivt affald, at det sådan set bliver et mindre og mindre problem, fordi den radioaktive stråling halveres i den halveringstid, de respektive isotoper har?
Det andet, jeg vil spørge om,
er med hensyn til at flytte affaldet til et eller andet deponeringsanlæg: Vil det ikke også medføre vedligeholdelse og overvågning, uanset hvor i Danmark man egentlig forestiller sig, det pågældende materiale skal deponeres?
Og kunne COWI have udarbejdet et budget i den forbindelse?
Thomas Adelskov (S), 2003-01-09:
Da undervisningsministeren indledte før frokost, sagde undervisningsministeren, at her var et godt eksempel på, hvordan folkestyret og Folketinget arbejder.
Jeg synes også, at det, vi oplever her i dag, er et godt eksempel på, hvordan samtalen i Folketingssalen også bringer en klarhed over tingene, så vi taler os ind på hinanden i stedet for fra hinanden.
Jeg var meget glad for de svar, som jeg fik fra undervisningsministeren, særlig om placeringen af vejlederne og om, der skal bygges et nyt hus - altså om det er mursten, vi taler om, eller om det er indhold.
Undervisningsministeren tilkendegav, at det er indhold, og det er vi meget enige i.
Der er en ting, som jeg tror, det måske vil være relevant at få afklaret i dag for folk uden for dette hus' mure, for mange har stillet sig selv dette spørgsmål: Er der tale om, at der med dette forslag sker besparelser inden for området?
Som jeg lagde op til i min ordførertale, bidrager vi meget gerne, men ikke til at skabe besparelser, men simpelt hen til at skabe indholdsændringer, så undervisningsministeren kunne måske tilkendegive allerede nu, at der ikke bliver tale om økonomiske besparelser som følge af denne reform.
Martin Lidegaard (RV), 2003-01-09:
Det Radikale Venstre støtter forslaget til en endelig afvikling af det nukleare anlæg på Risø og oprettelsen af et dansk slutdepot for radioaktivt affald.
De grundige forberedelser bag forslaget gør Det Radikale Venstre trygge ved, at det videre arbejde med nedlukningen sker på ansvarlig vis.
Med hensyn til det såkaldt lav- og mellemaktive affald er det vigtigt for Det Radikale Venstre, at placeringen af slutdepoterne granskes nøje, så den mest hensigtsmæssige geografiske placering af depoterne sikres og også gerne med et sæt af principper bag.
Vi noterer os, at det farligste affald transporteres til USA til opbevaring i deres store depoter, men ikke desto mindre er offentlighed i hele processen af stor vigtighed, så der ikke dannes myter om placeringen af det atomare affald.
Dengang tilbage i starten af 1970'erne, hvor man startede forskning på Risø, diskuterede man jo, om man i det hele taget skulle have atomkraft i Danmark.
Dengang var en ofte fremført argumentation fra tilhængernes side: Problemerne løser sig med tiden.
Vi finder teknologiske løsninger, så lad os bare smække affaldet ned, og så vil tiden løse problemerne for os.
Det er 30 år siden.
Der eksisterer i dag stadig væk ikke ordentlige teknologiske løsninger.
Når man betænker, hvor dyrt det bliver for os at løse bare dette lillebitte problem, og hvis man regner den udgift med ind, når man skal til at vurdere forskellige energiformer over for hinanden, så tror jeg, vi skal takke de folk, der dengang sparede os for den form for udgifter i Danmark i dag. Og med disse ord kan vi altså støtte forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2003-01-09:
I år 2000 fremsatte Det Konservative Folkeparti forslag om, at uddannelse og erhvervsvejledning over for de unge skulle styrkes.
Det gjorde vi, fordi vi mente, der var et behov for en bedre vejledning til gavn for det enkelte menneske og for vort samfund.
Vi er nemlig overbevist om, at der ligger en stor og væsentlig opgave i at hjælpe den enkelte til at få netop den uddannelse eller det job, som han eller hun ønsker sig.
Der er brug for en god vejledning, som forhindrer for mange fejlslagne forsøg for den enkelte.
Det fører kun til personlige nederlag samt spild af tid og spild af ressourcer for både den enkelte og også for samfundet.
En vejledning af høj kvalitet kan derimod være medvirkende til at styrke den enkeltes selvtillid og tilfredshed i uddannelsesforløbet eller på arbejdsmarkedet, samtidig med at vort samfunds ressourcer bliver brugt så fornuftigt og så effektivt som muligt.
Valget af den rigtige uddannelse eller det rigtige job, som netop svarer til den enkeltes ønsker, giver et gåpåmod og et engagement, som jeg tror er med til at øge det faglige udbytte og dermed evnen til at få en tilfredsstillende plads
på arbejdsmarkedet
Vi er overbevist om, at vi med dette forslag får en mere koordineret, en mere helhedsorienteret uddannelse og erhvervsvejledning til glæde for alle landets unge, så de får det bedst mulige grundlag for at træffe det rigtige valg med hensyn til netop deres uddannelse eller job.
Vi er glade for, at regeringens reformforslag handler om den samlede uddannelses- og erhvervsvejledning med hensyn til såvel grundskolen og ungdomsuddannelserne som de videregående uddannelser.
Forslaget lægger op til en reform, der forhåbentlig kan give de unge et bedre grundlag for at foretage det rigtige valg af både uddannelse, uddannelsessted og erhverv.
Det enkelte menneskes mulighed for det frie valg med hensyn til job og uddannelse skulle gerne øges til gavn for såvel den enkelte som for samfundet.
Undervisningsministeren har fremlagt en lang række ændringer, som skal indgå i reformen.
Jeg vil ikke gå i detaljer med dem alle, blot nævne nogle af dem, vi lægger størst vægt på, men alt i alt er vi ret glade for det her forslag.
Med hensyn til de videregående uddannelser lægger vi vægt på, at ansvaret for vejledningen bliver samlet i ét regi i Undervisningsministeriet, og at vejledningen skal være let tilgængelig for de unge, både på internettet og i deres nærområder.
gerne endnu en gang - at der bliver sat de her nationale mål for vejledningen, at vejledningen bliver professionaliseret og med flere vejledere med vejledning som deres hovedbeskæftigelse, og at der bliver oprettet en national vejledningsportal på internettet.
I Det Konservative Folkeparti mener vi, at regeringen med lovforslagene lægger op til en virkeliggørelse af de ideer, som vi har kæmpet for, og vi glæder os naturligvis meget til at se reformen gennemført i praksis.
Derfor støtter vi lovforslagene nr. L 104 og nr. L 105, mens vi afviser Socialdemokratiets beslutningsforslag nr. B 3.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-09:
Man skal selv rydde op efter sig.
Heldigvis for det.
Det her beslutningsforslag handler om at sætte oprydningen efter de nukleare aktiviteter på Risø på skinner, altså skabe grundlaget for at kunne komme i gang.
Det kan Enhedslisten grundlæggende støtte.
Vi skal ikke lægge skjul på, at vi finder det glædeligt, at de nukleare aktiviteter på Risø nu afvikles.
Vi anerkender, at der nu forestår et større oprydningsarbejde i forbindelse med Risøs reaktorer.
Vi er grundlæggende enige i at forsøge at få ryddet op så hurtigt som muligt og få gjort området rent så hurtigt som muligt, altså inden for en 11-20 år, som det fremgår.
Vi anerkender ligeledes, at det radioaktive affald må håndteres og placeres her i landet.
Vi kan læse os til, at det ikke er nogen nem og ukompliceret proces, regeringen finder det nødvendigt at sætte i gang.
Der skal laves
flere undersøgelser, før man overhovedet kan begynde at tale om en konkret placering.
Derfor er det vigtigt for os, at der er maksimal åbenhed omkring processen, som nu sættes i gang. Jeg glæder mig ligesom hr. Martin Lidegaard over, at man ikke fik a-kraft i Danmark, og man dermed kun står med det her relativt lille problem sammenlignet med lande, som faktisk indførte a-kraft.
Når man tænker på, hvor lang og besværlig en proces vi skal igennem med de her forsøg, så kunne jeg lige have forestillet mig, hvad der var sket, hvis de partier, der havde villet det dengang, faktisk havde fået gennemført a-kraft i Danmark.
Men som sagt kan vi støtte det her forslag.
Bodil Kornbek (KRF), 2003-01-09:
Den viden og det kendskab, der er til de pågældende anlægs betydning og funktion, er jo netop til gavn i processen for afviklingen.
Argumentet om, at vi selvfølgelig også er ansvarlige og rydder op efter os selv, er også et, vi kan tilslutte os, og dermed også hele afviklingsprocessen.
Derfor støtter vi også regeringens ønske om at påbegynde en udarbejdelse af et beslutningsgrundlag for et slutdepot for lav- og mellemaktivt affald.
Vi er helt enige med regeringen om, at radioaktivt affald selvfølgelig bør bortskaffes i det land, hvori det er produceret, og det ser vi også med tilfredshed står i forslaget.
Derudover er der de store spørgsmål netop omkring depotplacering, som selvfølgelig er noget, vi vil gå ind og være meget opmærksomme på.
Der er det sikkerhedsmæssige spørgsmål omkring de her ting, men også miljømæssige hensyn er vigtige.
Men vi kan tilslutte os forslaget.
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-14:
Når nu fru Charlotte Dyremose har så præcise tal på, hvor mange der får en lettelse, så må man vel forvente, at fru Charlotte Dyremose også kan give nettotallet på, hvor mange der får en nettostigning samlet i skattebetaling, fordi man f.eks. samtidig mister fradrag for fagforeningskontingent. Man skal jo forholdsvist højt op i indtægt, for at den lille lettelse kan modsvare den stigning, det reelt er, når man mister - jf. regeringens egen definition af et skattestop - et fradrag. Så der må være et præcist tal her.
Vi kan ikke kun have den halve del af historien.
Så kan vi få et klart svar på det spørgsmål.
Morten Homann (SF), 2003-01-14:
Nu vil jeg forsøge øvelsen at stille de samme fire spørgsmål til den konservative ordfører, som det ikke lykkedes hendes kollega fra Venstre at svare på for lidt siden, nemlig om der kommer skattelettelser, hvem der skal have skattelettelserne, hvornår skattelettelserne kommer, og hvordan de skal finansieres.
Jeg synes, det er ret relevante spørgsmål.
Nu kan jeg høre på den konservative ordfører, at man er stemt for at fjerne mellemskatten.
Og så vil jeg da meget gerne bekræfte, siden den konservative ordfører nu forundredes i sit indlæg, at: Ja, i stedet for den tålmodighed, som Venstre kan tilbyde, og som måske også De Konservative kan tilbyde, ville vi i SF meget, meget hellere have skattelettelser for folk med lave og mellemstore indkomster.