Marianne Jelved (RV), 1998-11-19:
Jeg skal takke for den interessante debat, der har været, og også sige, at jeg ser frem til den høring, der bliver lavet til foråret.
Jeg synes, det er vigtigt af mange grunde, men det er selvfølgelig først og fremmest af demokratiske grunde vigtigt at få belyst alle de spørgsmål, som rejser sig også i kølvandet - om man så må sige - af den finansielle uro og krise, vi har drøftet her i dag.
Om der så kommer nye konkrete tanker og ideer frem, som kan bruges, er jo ikke til at vide på forhånd, men jeg vil da anbefale alle at møde op med et åbent sind - og jeg sagde alle at møde op med et åbent sind.
Til hr. Frank Aaen vil jeg gerne sige, at det selvfølgelig er et godt spørgsmål at stille i en åben, demokratisk verden: Hvordan begrænser man friheden?
I virkeligheden tror jeg, at noget af det, der ikke er til at komme udenom i den diskussion, er, at der ikke findes nogen genveje eller smutveje eller nemme omveje til at komme til det, der egentlig er grundlaget for en mere stabil udvikling, nemlig grundlæggende sunde og ordentlige økonomier.
Vi kommer ikke udenom, at det er det, det handler om.
Danmark har jo i mange år haft en aktieomsætningsafgift.
Det er jo ikke, fordi den i sig selv, tror jeg, har begrænset handelen i Danmark.
Når vi nu afskaffer den, så er det jo, fordi vi gerne vil have, at den københavnske fondsbørs skal være lige så attraktivt et sted at handle som den stockholmske for nu at tage et naboland.
Og derfor er vi jo i en situation også her, som kan gøre det vanskeligt at indrette os nationalt uden at skele til, hvad der sker i vores omverden.
Aaen anbefale at man skulle gøre.
Ret skal være ret.
Jeg har ikke på noget tidspunkt afvist at forholde mig til eller diskutere, hvordan man kan begrænse den type spekulation, som hedgefondene står for, i øvrigt konstrueret af to nobelpristagere - jeg synes lige, det skal nævnes, når et af argumenterne for en tobinskat ofte fremføres med vægt ved at nævne, at det er en nobelpristager, der har konstrueret ideen.
Jeg synes, at vi skal forbeholde os ret til at have begge ben på jorden og forholde os med sund sans til de forslag, der er oppe i tiden.
Jeg har givet mit bud på, hvordan man kunne begrænse hedgefondene, og det vil jeg gerne appellere til partierne i Folketinget om også at overveje, for hedgefondene er jo karakteriseret ved, at de låner penge til deres investeringer i almindelige kreditinstitutter, og det vil sige, at de kreditinstitutter, som kan være banker, selvfølgelig bør have en højere risikovægtning for den type lån.
Det mener jeg er en vej, man også bør forholde sig til og inddrage i diskussionen.
Der er ikke pålagt erhvervslivet en tocifret milliardbelastning over en årrække via pinsepakken.
Finansudvalget har fået et notat over, der beskriver
konsekvenserne af pinsepakken for erhvervslivet.
Der er tværtimod tale om en lempelse.
Der er heller ikke tale om, at boligejere og pensionsopsparere er belastet i den størrelsesorden, som hr. Thor Pedersen nævner.
Der er tale om, at vi dæmper stigningen i formueforøgelsen via stigende huspriser, og at vi dæmper væksten i det private forbrug.
Et af vores problemer i Danmark er, at det danske forbrug er for højt.
Fru Gitte Seeberg kritiserer regeringen for at have ført en økonomisk politik, der ikke giver regeringen et råderum for at handle, hvis tiderne skulle blive dårlige.
Til næste år vil der formentlig være et overskud på de offentlige finanser i størrelsesordenen 25 mia. kr. Hvis vi skulle komme i en helt ekstrem situation, hvilket intet tyder på, det er et tænkt eksempel, så ville Danmark inden for rammerne af konvergenskravene, traktatkravene, have et råderum på 60 mia. kr., hvis vi skulle agere.
Så stort et råderum
har Danmark aldrig nogensinde haft brug for for at afbøde et konjunkturnedslag.
Til sidst skal jeg sige til hr. Peter Duetoft, at regeringen er helt enig i den opgave, der er med at støtte udviklingen i Øst- og Centraleuropa og presser jo på i alle sammenhænge, også i EU-sammenhænge.
Jeg vil godt lige her sige, at det er jo bemærkelsesværdigt, hvor lidt de øst- og centraleuropæiske lande er blevet berørt af krisen - også af krisen i Rusland.
Det siger jo noget om, at de lande har vidst, hvad de var naboer til, og har forstået at forholde sig til det.
Jeg synes også, det er interessant at prøve at se, hvad det er for et mønster, de lande har skabt.
Det er jo klart, at verdenshandelen i et åbent samfund skaber større sårbarhed, og derfor er det jo også vigtigt, hvis vi kan diskutere kapitalisme med markedsmekanismer, med et menneskeligt ansigt, men måske også med et moralsk ansigt.
Der er ingen tvivl om, at demokratiet også betyder en forpligtelse til regeringer og politikere til at regulere, så der er menneskelig anstændighed, uanset hvor i verden vi er.