Lissa Mathiasen (S), 2003-04-08:
Når talen drejer sig om internationale børnebortførelser, tror jeg, at vi alle straks i vores indre direkte eller indirekte føler både smerte, frygt og håbløshed, men også håb.
De fleste af os har enten direkte eller indirekte været vidne til, hvordan forældre i deres indbyrdes uoverensstemmelser - jeg vil nærmest sige kamp - netop har udsat børn for den helt utålelige oplevelse at blive bortført, at blive revet op med rode, måske blive taget med til et land, som er dem meget fremmedartet.
Det, vi konstaterer, er kun, at der kommer flere og flere sager med årene, at flere ægteskaber og flere parforhold bliver indgået på tværs af landegrænser.
Det kommer til at betyde, at vi ser og bliver vidne til disse ulykkelige sager, som ikke nødvendigvis er til gavn for barnet - og jeg synes, at vi skal holde fast i, at barnet står i centrum - men tværtimod forbundet med smerte, utryghed og måske for mange børn sår på sjælen.
Det var også udgangspunktet for, at vi i Socialdemokratiet for år tilbage - vi har haft denne diskussion i mange år - havde et ønske om, at vi skulle blive bedre til at håndtere de her sager, og at vi allerhelst skulle kunne forhindre bortførsler, men når ulykken var sket, hvordan kunne vi så skabe en bedre situation?
Hvordan kunne vi give de her børn et fodfæste igen?
Hvordan kunne vi bedre sikre, at forældre i en sådan dybt ulykkelig situation bedre kunne hjælpes og bistås i deres pinagtige søgen efter barnet eller få hjembragt barnet igen?
Vi har undervejs i den diskussion stillet adskillige spørgsmål, fordi vi ønskede bedre svar på de problemer; spørgsmål, der gik på: Hvad kan vi gøre for bedre at forhindre de her bortførsler?
Hvordan kan vi håndtere de lande, som ikke er tilsluttet Haagkonventionen?
Hvordan kan vi bedre bistå de mennesker i deres kamp for at få barnet tilbage rådgivningsmæssigt, med advokatbistand og økonomisk?
Hvordan kan vi bedre få en dialog på tværs af landegrænser, så de her sager går så hurtigt og for barnet så smertefrit som muligt?
Når jeg netop bruger barnet som udgangspunkt, er det ikke, fordi vi ikke fra Socialdemokraternes side er opmærksom på, at der også sidder en forælder i en dyb smerte, men det er barnet, der på sigt betaler prisen.
Netop med udgangspunkt i de her mange spørgsmål, som vi har stillet, og som har været genstand for mange diskussioner undervejs igennem 1990'erne, var det meget tilfredsstillende for os, at den daværende justitsminister Frank Jensen sammen med udenrigsministeren nedsatte en arbejdsgruppe i sommeren 2001 ud fra konstateringen af, at det kunne og skulle gøres bedre.
Ser vi på det arbejde, der er kommet ud af den arbejdsgruppe, som forelå her i januar 2003, vil jeg godt sige, at vi er godt tilfredse med at se, at justitsministeren har valgt at følge op på det, den daværende socialdemokratisk ledede regering med justitsministeren i spidsen satte i værk.
Man har fra justitsministerens side valgt at følge arbejdsgruppens indstillinger.
Der er ingen tvivl om, at der, hvor der reelt er tale om en bortførelse, vil det have stor betydning, at der fremover vil kunne ydes økonomisk bistand til advokat, både når vi taler indlands og i forhold til udlandet.
Jeg tror også, at det vil have meget stor betydning at lette et økonomisk pres på de her mennesker i forhold til udgifter til oversættelse, legalisering af nødvendige dokumenter, rejseudgifter og eventuelle sagsomkostninger i udlandet.
Jeg vil også godt sige, at vi betragter det som lige så godt at kunne få råd om, hvad det er for nogle advokater, vi skal kontakte for at være sikker på, at de har en særlig kvalifikation i forhold til at kunne de her sager.
Det er et af de spørgsmål, der ofte har været stillet. Jeg tror også, det er fornuftige anbefalinger, man kommer med, til at ændre pasloven og til, at børnebortførelser skal være med til at give ret til skilsmisse.
Dermed være også sagt, at vi er meget positive over for de indstillinger, der ligger.
Vi er meget positive over for det udvalgsarbejde, der har været, og dermed også ministerens forslag.
Men jeg skal ikke lægge skjul på, at der også er nogle spørgsmål, som jeg synes vi under udvalgsarbejdet skal have drøftet.
Det er f.eks. spørgsmål om, hvordan fogedretterne m.v. knytter sig til det her.
Vi vil være positive, vi vil gå meget positivt ind i udvalgsarbejdet og håber på, at vi meget hurtigt kan få det afsluttet.