Anne Baastrup (SF), 2004-11-18:
Tillid er godt, men kontrol er bedre.
Det må være vores udgangspunkt, når vi skal forholde os til den udvikling, samfundet er i.
Vi er blevet et overvågningssamfund, og de fleste danskere synes, at det er i orden.
Men de fleste danskere synes, det er i orden, fordi de grundlæggende har tillid til, at de regler, der er fastsat, overholdes.
Ser man på det voldsomt stigende antal opgaver, Datatilsynet burde kunne klare ifølge regeringen, og kombinerer man det med de stramme ressourcetildelinger, Datatilsynet er udsat for, så tror jeg, det er godt for regeringen og regeringens politik på dette område, at det er helt uinteressant for medierne.
Dermed får befolkningen ingen egentlig viden om den manglende kontrol af overvågning og den manglende kontrol af registersikkerhed, som rent faktisk er tilfældet.
For et stykke tid siden var jeg til en konference, der bl.a. handlede om digitalisering af forvaltningen.
Der var der en fuldmægtig, der kom med et interessant og spændende indlæg om digitalisering af forvaltningen, og om, hvordan det skulle kunne lade sig gøre.
Jeg tror, at han snakkede en halv times tid.
Der var ikke på noget tidspunkt antydning af personbeskyttelse.
Ikke på noget tidspunkt kom han ind på, hvordan udvalget ville sikre beskyttelsen af personoplysninger.
Eksemplet, som jeg spurgte til under konferencen, var: Jeg har lyst til at få en carport, og jeg går ned til kommunen og spørger, om jeg kan få en tilladelse til at bygge en carport – nu har jeg ikke nogen bil, men alligevel, det er et tænkt eksempel.
De vil så, når de slår mig op på skærmen, kunne se, hvornår jeg sidst fik fjernet mine børn, hvornår jeg blev indlagt på den lukkede på røde papirer, hvornår jeg så i øvrigt fik ... osv. osv. osv.
Det er ikke en rimelig udvikling.
Hvem er det, der skal passe på, at den her udvikling ikke kommer til at ske?
Det er Datatilsynet.
Ud over at vi selvfølgelig skal have sikkerhed for, at de edb-oplysninger, der etableres, ikke bliver tilgængelige for andre end dem, der rent faktisk har brug for dem, skal der altså også være en efterfølgende kontrol.
Den spektakulære skandale, der kunne komme, og som måske kunne få mediernes interesse og måske kunne give højere grad af regeringsinteresse, ville være den dag, hvor vi får en overvågning af en bank – ministeren har jo nedsat et udvalg, for nu skal man til at overveje, hvordan man kan få overvåget fortovet foran bankerne.
Så kommer der spadserende en person fra kongehuset med en, som han ikke burde spadsere sammen med på det tidspunkt og på en måde, han bestemt ikke burde spadsere på.
Den film har aldrig nogen sinde været gemt, således som Datatilsynet forlanger.
Reglerne, som ministeren vil komme med på et tidspunkt, går jo ud på, at filmen slet ikke må bruges, og at den ikke må kunne ses af nogen, medmindre der kommer et bankrøveri.
Men der er bare ikke nogen, der har været ude at kigge på, om de regler er overholdt.
Der er ikke nogen, der har tjekket, at filmen rent faktisk ikke kan åbnes.
Der kommer den skandalesag, som jeg ikke synes kunne være sjov at få, men som i hvert fald ville sætte fokus på: Hvad er det også, Datatilsynet har som arbejdsopgaver?
Jeg synes selvfølgelig, det er fint, at ministeren nu har fundet 1,5 mio. kr. til at sikre, at kommunestrukturreformen ikke bliver fuldstændig kaos på det her område, men jeg synes også, det er bemærkelsesværdigt, at man i finansloven ikke har lagt pengene ind.
Hvorfor skal vi have en forespørgselsdebat for at få penge til noget helt nødvendigt, nemlig det, som alle ved kommer, medmindre vi får et valg, nemlig en kommunalreform?
Hvorfor kommer man med et finanslovforslag i august?
Hvorfor får vi en eller anden form for kritik af, at vi rejser den her forespørgselsdebat, fordi vi jo havde et beslutningsforslag for et halvt år siden?
Grunden til, at vi rejste forespørgselsdebatten, er jo, at vi kunne se i finansloven, at man fra regeringens side ikke har taget det alvorligt.
Så rejser vi forespørgselsdebatten, og så kommer der 1,5 mio. kr.
Men det er midlertidige bevillinger.