Bodil Kornbek (KRF), 2003-01-09:
Overordnet set
støtter vi i Kristeligt Folkeparti regeringens initiativ til en reform af uddannelses- og erhvervsvejledningen her i Danmark.
Vi har flere gange haft fokus på det område selv og opfordret til, at nu måtte vi se på det område.
Så en reform er tiltrængt og nødvendig, hvis vi skal have flere unge i gang med en uddannelse, begrænset frafaldet samt sikre kvalitet og fagligt engagement i vejledningsforløbene.
Vi er fuldt ud enige i, at der mangler sammenhæng mellem de mange vejledningsordninger fra grundskolen over ungdomsuddannelserne og til de videregående uddannelser, og derfor støtter vi etableringen af en ny fælles vejlederuddannelse som erstatning for de mange forskellige uddannelser, der eksisterer p.t. Men for os er det også centralt, at vejlederuddannelsen bliver et krav, man stiller til dem, der fremover skal ansættes i vejledningen, så vi dermed kan sikre kvaliteten i den enkelte vejledning rundtom i landet.
Vi er i Kristeligt Folkeparti ligeledes meget positive over for forslaget om at oprette en national virtuel vejledningsportal.
Heri ligger - afhængig af udformningen naturligvis - mange muligheder for fleksibel og øget selvbetjening af elever og studerende.
Så er vi også enige i, at vejledning af unge med særlige vejledningsbehov fortsat skal prioriteres meget højt, at der virkelig skal være fokus på dette område.
Men når det er sagt, så er det altså også vigtigt at fastholde, at bredden i vejledningen skal opretholdes, således at alle øvrige vejledningssøgende ikke får forringede tilbud, og at de ikke overlades til f.eks. elektronisk vejledning uden bistand. Desuden mener vi samtidig, at en eventuel Ungdommens Uddannelsesvejledning skal være forpligtet til at være opsøgende over for de 19-25-årige, der er i en utilfredsstillende uddannelses- og beskæftigelsesmæssig situation.
Der er altså i dag alt for mange unge i denne aldersgruppe, der sidder fast i et ufaglært job og uden et uddannelsesmæssigt grundlag for at kunne komme videre, og de har i høj grad brug for at få en hjælpende hånd og et velment skub i retning af en uddannelse.
Det er vigtigt for Kristeligt Folkeparti at pointere, at en kommende uddannelse og erhvervsvejledning ikke skal have karakter af en sådan ungdommens arbejdsformidling, hvor vejledningen har fokus på arbejdsmarkedets behov og rammer i stedet for den enkelte unges uddannelsesmæssige kompetencer, lyst og motivation, som også er meget afgørende i den vejledning, der skal være.
En vejledning skal først og fremmest
have et uddannelsesmæssigt fokus, som ikke ligger under for en stærk arbejdsmarkedsstyring.
Og det er vigtigt, at det er uddannelsen, der er fokus på.
I det fremsatte forslag til en ændret organisering af vejledningsindsatsen i grundskolen, på ungdomsuddannelsen og de videregående uddannelser finder vi oplægget til et landscenter for uddannelses- og erhvervsvejledning interessant og til gavn for både de studerende og vejlederne, institutionerne og i sidste ende også samfundet.
Det vil gøre den eksisterende uddannelses- og erhvervsvejledning mere synlig, gennemskuelig og sammenhængende.
Vi kan også tilslutte os nødvendigheden af, at den tværsektorielle koordinering placeres uden for den enkelte
grundskole og uddannelsesinstitution via et fælles kommunalt vejledningscenter.
Det var så alt det, vi sådan set var enige i og meget positive over for.
Men der, hvor vi så har nogle områder, hvor vi ikke er helt sikre på intentionerne i lovforslaget, fordi de ikke uddybes så klart, er, når det drejer sig om ansvarsfordeling og relationen mellem den såkaldte Ungdommens Uddannelsesvejledning og folkeskolen.
For det kan blive problematisk i forhold til vejledningsindsatsen i grundskolen.
Lovforslaget lægger op til, at man fjerner det element, som jo er den nuværende organiserings største fordel, nemlig at vejledningen gennemføres i de unges uddannelsesmiljø og med tæt kendskab til den enkelte.
Regeringen understreger fastholdelsen af nærhedsprincippet i forbindelse med gennemførelsesvejledningen, og hvorfor ikke fastholde dette princip for skolebørn fra 6. klasse og opefter, hvor udarbejdelsen af en individuel uddannelsesplan er et centralt omdrejningspunkt for elevens fremtidige skoleforløb og valg af ungdomsuddannelse?
Desuden mener vi, at fjernelsen af skolevejlederen på skolen står i et misforhold til regeringens ønske om at styrke indsatsen over for de svage elever.
De svage elever vil have meget vanskeligt ved at blive hjulpet og støttet af vejledere, der kun har perifert kendskab til den enkelte.
Det er et område, der bliver lagt meget vægt på, og som vi kan støtte, men vi mener også, man bør se nærmere på, om det nu også er det, der reelt sker.
I lovforslaget lægges der op til etablering af ca. 50 kommunale vejledningsenheder på landsplan.
Jeg tror, at dette tal er hentet fra Undervisningsministeriets rapport om tværsektuel vejledning, der udkom forrige år, hvor man forudsatte, at den kommunale ungdomsvejledning fortsat blev løst af en skolevejleder tæt på de unge.
Det undrer os i Kristeligt Folkeparti, at man lægger stor vægt på den pågældende rapports anbefalinger, men samtidig måske ikke vægter så meget - jeg tror ikke, man har valgt at overse det - at væsentlige dele af rapportens fremlagte forslag til en ny organisering af vejledningen netop går på tilknytning af en vejleder på de enkelte skoler, når vi taler om grundskolen.
Det er vigtigt, at der fortsat er et klart decentralt element i vejledningsindsatsen for grundskoleelever
, og derfor kunne vi godt tænke os en uddybning af, hvad regeringen mener, når det i kommentarerne til høringssvarene understreges, at nærhedsprincippet indgår som et bærende princip i forslaget om Ungdommens Uddannelsesvejledning.
Det skulle fremgå af bestemmelsen i § 6, men vi mener ikke, det fremgår særlig klart, hvad der ligger af forpligtelser i den paragraf, der blot siger, at vejledning skal gives, så den enkelte elev har mulighed for at få individuel vejledning på sin skole.
Det kunne vi godt tænke os at få uddybet nærmere,
Så har nogle ordførere været inde på forældrenes vejlederrolle.
Vi må helt klart holde os for øje, at forældrene også har en betydning for de valg, børnene foretager, når de går ud af 9. klasse, og også i hele forløbet i folkeskolen.
Uanset hvordan den professionelle vejledningsindsats tilrettelægges, har forældrene en rolle at spille.
Jeg tror ikke, at den nye vejlederreform nødvendigvis skal være et opgør med mor, men den skal måske medtage hende i vejledningsarbejdet og bruge hende som sparringpartner i en del af det arbejde, der skal foregå, i stedet for måske at opfatte hende som en lidt besværlig kvinde, der tror, hun ved alt.
Forældrenes rolle har altså en betydning, men det fremgår måske ikke helt af lovforslaget, så jeg kunne også her spørge, hvad man har tænkt sig med hensyn til samarbejde mellem skole, hjem og vejleder i den forbindelse.
Jeg kan altså ikke på nuværende tidspunkt bare sige ja til et ellers på mange punkter fremsynet forslag om vejledning og valg af uddannelse og erhverv, for der er nogle problemstillinger, som jeg ikke synes er løst helt på den måde, vi godt kunne tænke os med hensyn til nærhedsprincippet, når det gælder folkeskolen.
Men vi vil selvfølgelig i udvalgsarbejdet indgå i et konstruktivt samarbejde om denne reform, da vi selvfølgelig godt vil være med til at stemme for forslaget.
Vi har flere gange påpeget nødvendigheden af det, og vi har netop påpeget behovet for en tiltrængt professionalisering, som bare ikke skal ske på bekostning af nærhedsprincippet i folkeskolen.
På trods af de mange gode intentioner i forslaget kan jeg ikke, selv om jeg har læst det mange gange, sige på stående fod her og nu, at vi kan støtte det fuldt ud.
Men vi vil være konstruktive i udvalgsarbejdet og være åbne over for at finde nogle modeller, som kan løse problemerne på nogle af de områder, vi synes er vigtige.