Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-10-29:
Boligministeren fremsatte den 10. december 1997 første gang forslag til lov om leje af erhvervslokaler, også kaldet erhvervslejeloven.
Dette forslag bortfaldt ved udskrivelsen af folketingsvalg i februar 1998, og forslaget blev fra flere sider udsat for kritik, hvilket fik ministeren til at kontakte en række lejer- og udlejerorganisationer for at bede dem i fællesskab om at komme med et forslag, der kunne danne grundlag for en ny erhvervslejelov.
Regeringen har vurderet parternes aftaler.
På den baggrund har regeringen så besluttet sig for at fremsætte det forslag til erhvervslejelov, vi behandler i dag.
Organisationernes samarbejde er ligeledes et glimrende eksempel på, at det rent faktisk er muligt at få relativt stor indflydelse på lovgivningsarbejdet i Danmark, men nu er det så tid til for os som politikere at komme på banen.
Der er efter min opfattelse tale om en god og afbalanceret aftale, som på mange punkter både tilgodeser på den ene side hensynet til lejernes behov for tryghed i lejeforholdet, og på den anden side hensynet til udlejers ønske om en fleksibel regulering af lejen.
Vi opererer her med en mere liberal erhvervslejelovgivning, hvor det foreslås, at der indføres en høj grad af aftalefrihed for parterne i lejeforholdet.
Det er den ene del af lovforslaget.
Den anden og for mig meget vigtige del omhandler beskyttelsen af den svage part i lejeforholdet.
Vi lever i en tid, hvor forbrugerbeskyttelse på alle mulige måder betragtes som en naturlig del af vores samfund, og så skal vi efter min opfattelse ikke være så liberale, at vi fjerner sikkerhedsnettet under den lille lejer i den nye erhvervslejelov. De store lejere, butikskæderne m.m., er jeg ikke så nervøs for, men det er jeg derimod for den lille butik eller håndværksvirksomhed.
Det er dem, vi skal værne om.
Den svage part i lejeforholdet beskyttes dermed i forslagets § 7, der henviser til aftalelovens § 36.
Man kunne nok hævde, at aftalelovens § 36 ville finde anvendelse, uanset om den blev indskrevet i loven eller ej, men efter min opfattelse er det en vigtig signalværdi, at den er kommet med.
Når vi laver henvisningen, sender vi det signal, at det er vigtigt at beskytte den lille lejer.
Derfor er henvisningen til aftalelovens § 36 skrevet direkte ind i erhvervslejeloven nu.
Derudover har vi indarbejdet en række bemærkninger til lovforslaget, der præciserer, hvordan vi har forestillet os at § 36 skal opfattes i forhold til erhvervslejeloven.
Dertil kommer, at man fortsat på enkelte områder af hensyn til lejernes beskyttelse har fundet det nødvendigt at fastsætte en række præceptive bestemmelser, som det hedder, dvs. bestemmelser, som ikke kan fraviges ved aftaler til skade for lejeren.
Her tænker jeg især på opsigelsesreglerne og den tjekliste vedrørende væsentlige aftalepunkter med henblik på at styrke parternes forhandling af erhvervslejeaftaler, som By- og Boligministeriet har udarbejdet.
Jeg er overbevist om, at vi med forslagets nuværende indhold beskytter den svage part i aftaleforholdet på en hensigtsmæssig måde.
Der er for mig at se tale om en reel beskyttelse, som både lejer- og udlejerorganisationerne står bag, og med disse bemærkninger ser jeg også frem til en fremtidig god debat om sagen også i udvalget.