Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Jeg synes, det er godt, at vi har debatten i dag om vold mod familier og børn.
Jeg håber så, at vi, næste gang vi har en sådan debat og får lavet en vedtagelse, sikrer, at vi også gør den ikkekønsdiskriminerende, så vi får det med, som hr. Tom Behnke var inde på, nemlig at der også er mænd, der udsættes for vold.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi har med i det samlede billede, at det også er vigtigt at sikre gode vilkår for de få steder, der er til at hjælpe de mænd, der bliver udsat for vold.
Det er noget, vi bliver nødt til at have fokus på i årene fremover, fordi det også kan give store problemer.
Så er det jo fint nok med det, man deler ud af puljemidler, og også det, der er lagt op til i vedtagelsen her, om at gå ind og hjælpe, når det er gået galt.
Det er selvfølgelig utrolig vigtigt, og det skal vi gøre.
Når børnene har været udsat for vold og er kommet i klemme, er det vigtigt, at der sker noget, men det bedste var jo, hvis vi kunne forebygge, at det sker.
Derfor virker det altså noget mærkeligt at høre især regeringen og Dansk Folkeparti, som synes, det er rigtig godt med de her for små plastre, man deler ud rundtom i forhold til de familier, hvor det er gået galt, men som samtidig med den store høvl kører hen over kommunerne, så de mange steder er nødt til at skære ned.
Det er rigtigt, at nedskæringerne er ujævnt fordelt, men rigtig mange børn oplever, at der er flere børn pr. voksen i børnehaverne, at de voksne ikke har tid til at snakke så meget og være så meget opmærksomme på det enkelte barn og slet ikke har den fornødne tid til at snakke med forældre.
Jeg tror, mange ting kunne undgås, hvis vi sørgede for, at der var flere dygtige voksne i børnehaver og vuggestuer, som havde god tid til at snakke med forældrene, som kunne komme på et besøg i hjemmet, se, hvordan det fungerer der, som kunne snakke med forældrene og give dem nogle gode råd om, hvordan man håndterer nogle børn, som måske af forskellige grunde er lidt vanskelige, kunne hjælpe dem med måske også at tage kontakt til kommunen, hvis der er brug for noget ekstra støtte i en periode.
Med bistandsloven i midten af 1970'erne havde man lagt op til, at man netop skulle droppe småligheden og se på, hvad det var, den enkelte familie havde brug for for reelt at kunne komme til at stå på egne ben, men der gik ikke lang tid, før man gik væk fra det princip igen, og i dag bliver alt udmålt i små portioner, og man skal hele tiden søge og søge og søge med hatten i hånden, hver gang man har brug for den mindste hjælp.
Jeg tror, vi kunne undgå rigtig mange forskellige problemer og også vold, hvis vi droppede småligheden, og hvis vi sørgede for, at de familier, der i en periode har brug for økonomisk hjælp, fik en hjælp, der var høj nok til, at de både kunne betale huslejen, købe mad hver eneste dag hele måneden og købe nyt tøj til børnene.
For noget af det, der er med til at skabe konflikter i hjemmene, er altså, hvis man ikke har penge nok til at få tingene til at hænge sammen.
Så ved jeg godt, at der også kan opstå konflikter og vold i rige familier, og der skal vi selvfølgelig også være opmærksomme på, at det er nogle andre virkemidler, der skal sættes ind med dér.
Men nogle af de store grupper med udsatte børn er der, hvor regeringen og Dansk Folkeparti går ind og skærer ned, så familierne simpelt hen ikke har penge nok at leve for.
Jeg synes, det kunne være godt, hvis vi en dag kunne få en reel debat om: Hvordan får vi igen en socialpolitik, hvor formålet reelt er at hjælpe, frem for kun at uddele plastre?
Det tror jeg ville være den bedste hjælp vi kunne give, frem for kun plastrene.