runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 1999-04-13:
Som det allerede er nævnt, er det her forslag jo en del af regeringens finanslovaftale med Venstre, De Konservative, Centrum-Demokraterne og Kristeligt Folkeparti, og det var jo karakteristisk for i hvert fald de to første ordførerindlæg, at der var større begejstring for forslaget i det andet ordførerindlæg, fra Venstres ordfører, hr. Peter Brixtofte, end der var i den socialdemokratiske ordførers, hr. Jens Peter Vernersens, indlæg.
Det var jo helt tydeligt, at det her ikke er noget, som Socialdemokratiet eller regeringen har fundet på af sig selv, men noget, som de har fået pålagt i forbindelse med det forlig.
Det, som også er lidt interessant at bemærke, er, at i det her tilfælde berører man generationsskifteproblematikken, og dér er der ellers nogle partier her i Folketinget, som, hver eneste gang skatteministeren gør noget, der kan minde om noget, der har noget med generationer at gøre, så siger: Nej, det kan man ikke lave nu, for det skal ses i en helhed, så det skal man først gøre, når udvalgsarbejdet er færdigt.
Men når det drejer sig om denne type indrømmelser til erhvervslivet, kan man åbenbart godt gøre det. En anden ting, som også er værd at bemærke, er, at de partier, som ellers taler meget om, at det skal være enkelt og overskueligt, sådan at folk kan forstå det, i hvert fald ikke har lagt sig meget i selen i den her forbindelse.
For man må i hvert fald sige, at det ikke er enkelt og overskueligt. Det er klart, at vi ikke under nogen omstændigheder støtter forslaget, hverken i den sammenhæng, det indgik i, eller forslaget som sådant.
Vi betragter det sådan, at blandt de ting, der blev aftalt i finanslovforliget - hvor der var mange ting, vi ikke kunne lide, og specielt det, som betød, at man gav penge til erhvervslivet - er det her ikke den største brik, men det er én af flere brikker.
Og i forhold til det, der blev lavet med pinsepakken, og hvor der netop kom penge i statskassen, er det til gengæld sådan her, at når det drejer sig om beskatningsområdet, sker der lempelser for erhvervslivet.
Så både på baggrund af helheden, og når det drejer sig om det konkrete forslag, afviser vi forslaget.
Klaus Kjær (DF), 1999-04-13:
Med lovforslaget forsøger regeringen at imødegå den kritik, der har været af, at man med den nugældende ordning brandskattes.
Der har været nævnt eksempler på helt op til 150 pct.s beskatning, fordi løbende ydelser dobbeltbeskattes på en sådan måde, at det samme beløb hos modtageren både avancebeskattes og beskattes løbende, når ydelsen modtages.
Ved den omlægning af beskatningen af de løbende ydelser, der anvendes som betaling for et eller flere aktiver, som her foreslås, betales der kun skat én gang.
Lovforslaget har særlig betydning for den form for beskatning, der sker af goodwill og andre immaterielle aktiver, der betales som løbende ydelser.
Ordningen indebærer, at sælger først skal betale den skat, der er opgjort i forbindelse med afståelsen af aktiver, efterhånden som den løbende ydelse modtages.
Problemet opstår eksempelvis, når sælger og køber ikke er enige om en goodwillpris, hvorfor der i disse situationer kan opstå det forhold, at man aftaler, at en del af goodwillen skal betales som en løbende ydelse, typisk når
sælgers optimistiske vurdering viser sig at holde stik.
Lovforslaget betyder, at løbende ydelser vil kunne anvendes som finansieringsform i langt flere tilfælde, end det sker i dag.
Formålet med lovforslaget er da også at sikre en generel lettelse af erhvervslivets generationsskifteproblemer.
Dansk Folkeparti er naturligvis positivt indstillet over for, at den urimelige dobbeltbeskatning, som hidtil har fundet sted, nu ophæves, og vi kan selvfølgelig støtte lovforslaget.
Sonja Albrink (CD), 1999-04-13:
Forslaget er som sagt et led i udmøntningen af finanslovaftalen for 1999 mellem flere partier, og i CD synes vi, det er et godt og fornuftigt lovforslag.
Det er som sagt en forbedring af generationsskiftet, hvilket vi i CD i øvrigt forventer os meget af, når generationsskifteudvalget bliver færdigt med sit arbejde engang til sommer.
Som sagt kan vi støtte forslaget, og vi går ind for en hurtig udvalgsbehandling og en hurtig vedtagelse.
Morten Helveg Petersen (RV), 1999-04-13:
Som nævnt af mange af de foregående talere er dette lovforslag et led i finanslovaftalen, som Det Radikale Venstre er en naturlig del af.
Problemstillingerne i forbindelse med erhvervslivets generationsskifter ligger os meget på sinde i Det Radikale Venstre, og vi ser også frem til generationsskifteudvalgets rapport, som forhåbentlig udkommer engang i forsommeren.
Dette være blot sagt til beroligelse for SF's ordfører, så det i hvert fald kan konstateres, at Det Radikale Venstres ordfører er meget glad for det her forslag.
Forslaget har det primære formål at sikre en skattemæssig ligestilling mellem løbende ydelser og andre finansieringsformer, og det betyder først og fremmest en omlægning af beskatningen af de løbende ydelser, der anvendes som betaling for et eller flere aktiver.
Dermed kan den gældende dobbeltbeskatning af løbende ydelser afskaffes, og det skulle gerne bidrage til at sikre generationsskiftet i det danske erhvervsliv - til gavn for den fortsatte drift af virksomhederne og for bevarelsen af arbejdspladserne.
På den baggrund kan Det Radikale Venstre støtte lovforslaget.
Christian Jensen (FP), 1999-04-13:
Fremskridtspartiet vil gerne på snart sagt alle måder være positivt indstillet over for ethvert forslag, der på den ene eller anden måde kan være med til at lette generationsskiftet i hvilken som helst forbindelse, hvor et sådant tiltag måtte finde sted, når dette har som formål at sikre den fortsatte drift af erhvervsvirksomheder og bevarelsen af arbejdspladser, herunder selvfølgelig også generationsskiftet i landbruget.
Lovforslag nr. L 212 har ifølge skatteministeren til hensigt at lempe beskatningsreglerne for løbende ydelser, der indgår som en del af en betaling ved en overdragelse af en virksomhed, samt at fjerne den dobbeltbeskatning, der hidtil har fundet sted på dette område.
Dette hilser Fremskridtspartiet med glæde.
Som sagt er vi positive over for forslag, der går i den retning, og således også over for dette forslag. Når dette er sagt, må vi dog til forslaget her sige, at vi ikke finder, at forslaget i den foreliggende form entydigt sikrer, at dobbeltbeskatning ikke fortsat kan finde sted.
Og læser man bemærkningerne til forslaget, bestyrkes man yderligere i den opfattelse, og man erfarer også, at de mange eksperter, der har analyseret forslaget, er vildt uenige. Det er helt klart, at dét lader den menige læser af forslaget tilbage med en så stor grad af usikkerhed, at man må være kritisk over for forslaget, en usikkerhed, der enten må være udsprunget af de involverede eksperters manglende evne til at behandle emnet, hvilket jeg dog klart vil undlade at tro, eller - den anden mulighed, som kan være grunden til eksperternes uenighed - at der er mange uklarheder i forslagets formuleringer, såvel i teksten som i løsningsmodellen, hvilket jeg vælger at tro er den væsentligste årsag til eksperternes uenighed.
Derfor er det også skuffende, at ministeren ikke har fundet anledning til at afvente generationsskifteudvalgets betænkning. Den kunne formodentlig have frembragt flere alternative løsningsmodeller og en langt enklere og klarere formulering, som ikke var til at misforstå, således at man med sikkerhed kunne læse sig frem til, at intentionerne i forslaget var opfyldt, nemlig at dobbeltbeskatningen reelt var fjernet på det i lovforslaget omhandlede område.
Så kunne vi have sparet en masse af det opklaringsarbejde, som nu forestår i udvalget. Men som sagt er vi positive over for forslaget, og vi håber så på, at forslaget ved behandlingen i udvalget ændres og tydeliggøres på de punkter, som fremtræder uklare, og som der her i dag er sat spørgsmålstegn ved, således at vi fortsat kan være positive over for forslaget helt frem til den endelige vedtagelse ved tredjebehandlingen.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-04-13:
Man kan jo stille det spørgsmål: Er det hensigtsmæssigt at have en dobbeltbeskatning, som totalt set måske oven i købet kan komme over de 100 pct.?
Svaret er jo ret indlysende: En sådan dobbeltbeskatning må man naturligvis få afviklet, og det er det, der lægges op til i dette forslag, der, som andre har været inde på, er et led i udmøntningen af sidste års finanslovaftale, hvor Kristeligt Folkeparti også er med.
Vi bakker naturligvis det her forslag op.
Man kunne jo altid have drøftet detaljer, og det kunne være gjort anderledes osv., men dette er en klar forbedring af den gældende retstilstand, og det bakker vi med glæde op.
Ole Stavad (S), 1999-04-13:
Jeg afviser ikke, at hr. Frank Aaen kan opstille en model, hvori han kan påpege en eller anden form for asymmetri
, men jeg mener, at det er et argument, der holder meget, meget kort her, for hr. Frank Aaen skal være opmærksom på, at når vi taler om goodwill, så afskrives goodwill lineært over en 7-års-periode, hvorimod køber beskattes af fortjenesten i salgsåret.
I en model som den, vi har lavet, og som er indeholdt i det her lovforslag, er det sådan, at køberen stadig væk afskriver lineært over de 7 år, hvorimod sælgeren med hensyn til den skat, som salgssummen udløser, skal betale hver eneste krone, som den pågældende sælger får ind i løbende ydelser, som forlods betaling af henstanden på skatten, og det vil aldrig kunne strække sig ud over 7 år.
Derfor er det ikke meget asymmetri, hr. Frank Aaen kan få ud af den model, der befinder sig her, og derfor vil jeg sige, at selv om der godt kan opstilles konkrete eksempler, hvori der er en vis asymmetri, vil asymmetrien som regel være det, at vi får skatten ind, inden beløbet er afskrevet. På den baggrund vil jeg godt sige med hensyn til det, der har været hr. Frank Aaens hovedpointe i den her sammenhæng, at jeg mener, hans bekymring er større, end rimeligt er i forhold til måden, den her sag håndteres på.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Først om, hvor begrænset skaden er: Jeg er helt med på, at skatteministeren gør alt for at begrænse den, og det anerkender jeg, men det ændrer jo ikke ved, at det her vel koster statskassen ca. 400 mio. kr. i engangsudgifter og et varigt rentetab på 20 mio. kr. om året lang tid fremover.
Det er i hvert fald effekten af det.
Og så vil jeg sige, at jeg synes, de pågældende partier burde være helt enige med skatteministeren i, at de burde svare for sig selv, men Folketingets forretningsorden gør det bare umuligt for mig at spørge dem direkte, og derfor spurgte jeg skatteministeren, om han ikke er enig i, at de partier, som man har lavet den her aftale med, i hvert fald de to store af dem, har den hensigt at genindføre skattefrihed for salget af goodwill, og at det var det, der var kernen eller en meget vigtig del af selskabstømmeriet.
Ole Stavad (S), 1999-04-13:
Jeg vil kun stilfærdigt konstatere, at hr. Frank Aaen har skiftet argumentation, for provenudiskussionen er en anden del af det, og vi vil normalt få provenuet af fortjenesten ind tidligere, end vi mister provenuet på købersiden, for dér afskrives det over 7 år, hvorimod hele fortjenesten for sælgeren beskattes i salgsåret.
Frank Aaen (EL), 1999-04-13:
Jeg refererer sådan set kun til de bemærkninger, der er optrykt i lovforslaget, og hvor skatteeksperter siger, at der indføres en asymmetri.
OG når skatteministeren så siger, at asymmetrien ikke er ret stor, gør jeg opmærksom på, hvad den koster i kroner.
Det synes jeg er en meget retfærdig måde at gøre tingene på.
Men ellers vil jeg sige - med formandens tilladelse - at det er vel sådan, at de to partier, der nu har været omtalt et par gange, nemlig Venstre og De Konservative, som er til stede i salen, har vel mulighed for at tage ordet til skatteministeren for at redegøre for, hvad der er deres intentioner med det, de her er gået ind på omkring en henstandsordning for beskatning af goodwill.
Bjarne Laustsen (S), 1999-04-13:
I juli 1998 blev der indført en række regler, der havde til hensigt at begrænse forsikringsselskabernes skattemæssige fradrag.
Inden lovforslaget blev vedtaget, var forsikringsselskabernes selskabsskat ved at blive udhulet af udnyttelsen af skattetekniske underskud, der blev anvendt til at nedbringe overskud i sambeskattede selskaber.
Loven fra 1998 har vist sig at være særdeles effektiv.
Loven har i det store og hele fungeret efter hensigten, og det er Socialdemokratiets holdning, at fradragsbegrænsningerne skal bibeholdes.
Men de forsikringsselskaber, der driver skadesforsikringsvirksomhed, er hårdt ramt af den pågældende lovgivning, og årsagen til skævheden er anført i bemærkningerne til lovforslaget, så jeg skal nøjes med at understrege, at det hverken er i samfundets eller i forsikringstagernes interesse, at vi med hårde regler tvinger forsikringsselskaberne til at flytte deres finansielle aktiver væk fra skadesforsikringsområdet og over i andre selskaber, hvorved selskabernes finansielle modstandskraft forsvinder.
Lovforslaget lægger op til en lempelse af fradragsbegrænsningen for skadesforsikringsselskaber, og dette skal bl.a. ske ved, at der indføres et kontosystem, der gør
det muligt at adskille skattefrie indkomster, der er relateret til skadesforikringsvirksomheden, fra skattefrie indkomster, der stammer fra plejen af egenkapitalen.
Målet er, at skattefrie indkomster, der ikke har med virksomhedens kerneområde at gøre, friholdes fra fradragsbegrænsningen.
Et andet hovedelement i lovforslaget er en eliminering af dobbeltbeskatningen.
Socialdemokratiet finder også, at denne del af lovforslaget er fornuftig. Socialdemokratiet støtter derfor skatteministerens lovforslag.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-13:
Da Socialdemokratiets ordfører glimrende har gjort rede for indholdet i forslaget, som jo lapper de problemer, som skadesforsikringsselskaberne fik i forbindelse med de lovændringer, der blev foretaget sidste sommer, skal jeg blot give Venstres tilslutning til lovforslaget, som jo i stor udstrækning løser de problemer, som lovændringerne gav.
Og så vil jeg godt sige, at vi tilslutter os princippet om, at det her lovforslag får gyldighed på samme måde som den lov, der blev vedtaget sidste sommer, gjorde det.
Margrete Auken (SF), 1999-04-14:
Så er det, fordi vores lydanlæg ikke virker.
For vi sagde jo udtrykkeligt, men åbenbart ikke, så det kunne trænge ned på den plads, at vi ikke ville diskutere stat og kirke.
Det var Enhedslisten, der - uden at være særlig provokerende - sagde, at denne her diskussion i øvrigt var det.
Så sagde jeg: De her økonomiting kan løses, uden at vi diskuterer stat og kirke.
Vi diskuterer grundloven, det er noget ganske andet; i denne her sammenhæng noget andet.
Det er noget med religionsfrihed og bestemmelsen om, hvordan midlerne lægges rundt.
Det er ikke adskillelsen af stat og kirke.
Men jeg må sige til formanden, at vi jo kan glæde hinanden med, at vi har bevilget en masse penge til et bedre lydanlæg, så jeg slipper for, at sådan noget sker en anden gang.
Jeg kan umuligt have mistanke om, at det er vrangvilje
hos kirkeministeren.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-14:
Jeg må have udtrykt mig en lille smule utydeligt, eller også har hr. Kofod-Svendsen misforstået mig, for det, jeg sagde om kirkeforholdene i Østeuropa, gik ud på, at jeg har iagttaget, hvordan man primært i den russisk-ortodokse kirke ser tendenser til udvikling af en religiøst begrundet intolerance over for andre kirkesamfund og et forsøg på at bruge statsapparatet til at lægge hindringer i vejen for andre kirkesamfund.
Og det synes jeg er en meget betænkelig udvikling, og derfor sagde jeg, at jeg synes, det er meget forståeligt, hvis der i danske menigheder er et ønske om at støtte f.eks. små protestantiske kirkesamfund i Østeuropa, som har det vanskeligt netop af de årsager, som jeg var inde på.
Jeg håber, jeg hermed har gjort det klart, hvad det var, jeg i hvert fald forsøgte at sige.
Margrete Auken (SF), 1999-04-14:
Altså hvis det kun var rådighedsbeløbet, det drejede sig om, så ville der ikke være noget lovstridigt i, at man brugte det til det her i stedet for, selv om det kan give et stort problem i en menighed, fordi de skal bruge rådighedsbeløbet også til andre ting.
Rådighedsbeløbet har de altså forholdsvis stor rådighed over, og det er et kirkeligt formål, selv om kirkeministeren ikke har opdaget det.
Det kan jeg jo ikke gøre for.
Det er jo ministeriet, hun kan snakke med om det, og der er nok et eller andet, der siver ind en gang imellem.
De penge, der skal bruges til kirkevedligeholdelse, skal bruges til kirkevedligeholdelse det lokale sted.
Vi kan ikke gå hen og sige, vi nu lader være med det, for så får vi jo problemer netop i forhold til fredede kirker osv. osv. Så kan jeg høre, at man siger, vi skal have nye penge,
og det kan vi så øge kirkeskatten til.
Men det kan man ikke, fordi den enkelte menighed jo ikke er kirkeskatteudskrivende myndighed, og der kommer det problem så i forhold til strukturen i øvrigt, at der er sådan et misforhold mellem beslutningstagerne det ene sted og udskriveren det andet sted, og så i virkeligheden hvad vi sidder her og detailregulerer det tredje sted.
Det sidste punkt er vi enige om.
Margrethe Vestager (RV), 1999-04-14:
Ja, jeg havde ellers med omhu bestemt mig for ikke at hoppe på nogen af fru Margrete Aukens provokerende limpinde i forhold til at have en generel folkekirkelig debat om forholdet mellem stat og kirke i denne her forbindelse.
Og derfor skal jeg kun sige, at jeg stadig væk har vanskeligt ved at forstå, hvorfor det er nødvendigt for at opfylde dette gode formål at give øgede muligheder for brug af den kirkelige ligning.
Der er så mange kirkelige formål, som opfyldes via den private indsamling, som jeg nævnte i mit indlæg, f.eks. Folkekirkens Nødhjælp.
En lang række af de ting, som Folkekirkens Nødhjælp bruges til, vil også kunne siges at være folkekirkelige formål, men i en noget bredere forståelse end den forståelse, som vi lægger til grund for den kirkelige ligning, og de midler, som den kirkelige ligning bruges til i dag.
Det andet er, at man jo kan sige, at hvis man føler, man nogle steder i menighedsrådene har for store midler, så har man mulighed for at lade være med at bruge midlerne og senere sætte kirkeskatteprocenten ned for også at frigøre nogle midler, hvis folk føler, at de af egen kraft ønsker at bidrage til nogle ting.
Derfor forstår jeg stadig væk ikke helt, hvorfor forslaget er nødvendigt, hvis det er sådan, at der er en vilje til at engagere sig også i forhold til det mere murstensmæssige i venskabsmenighederne og ikke kun i den kulturelle og i den kirkelige forkyndelsesmæssige drøftelse.
Jeg synes, at de rammer, vi har for det mellemkirkelige arbejde, er de rigtige, og at det også giver nogle rammer for, at man kan være mange nok til at løfte dem, og at det ikke er det enkelte menighedsråd, som via en ny hjemmel lige pludselig vil komme til at medfinansiere nogle ting.
Det andet er, at den økonomiske ramme, man forestiller sig, jo så i øvrigt også er så begrænset, så jeg mener, at man ville kunne opnå det samme, hvis man i øvrigt baserede sig på privat indsamlede midler.
Jeg synes, at vi skal følge oplægget, også fordi jeg mener, at der kan være mange interessante aspekter for den danske folkekirke og for arbejdet i en dansk sammenhæng via et mere levende mellemkirkeligt arbejde.
I øvrigt ser jeg frem til, at vi i en anden sammenhæng og måske på en mere direkte anledning kan drøfte forholdet mellem stat og kirke.
Jeg synes ikke, at man skal forsøge at provokere sådan en drøftelse frem via den her slags forslag, som har meget specifikke målsætninger.
Målsætninger, som vi deler, men hvor vi nok må se, at vi i regeringen i hvert fald finder, at midlerne skal være nogle andre.
Tom Behnke (FP), 1999-04-14:
Tværtimod er sagen jo, at hvis Kristeligt Folkepartis ordfører virkelig mener det, han står her og siger, hvis han virkelig mener, at menighedsrådene skal have større mulighed for selv at disponere, så tag dog skridtet fuldt ud: Adskil stat og kirke, stryg enhver form for lovgivning, der handler om folkekirken, og nedlæg Kirkeministeriet, punktum!
For når vi taler om disse frivillige bidrag, er der jo ikke tale om frivillige bidrag i dag; der er tale om skatteligning.
På samme måde som mit fagforeningskontingent, mit kontingent til den lokale sportsklub og mit kontingent til Fremskridtspartiet ikke fremgår af min selvangivelse, er de private foreninger på nøjagtig samme linje som folkekirken, og derfor bør bidraget til folkekirken heller ikke fremgå af selvangivelsen.
Må jeg så ikke også sige til hr. Kofod-Svendsen, for det sad jeg og filosoferede lidt over: Hr. Kofod-Svendsen siger, at vi har repræsentativt demokrati i menighedsrådene, og hr. Kofod-Svendsen siger, at det kun skal være de menighedsråd, der vælger at give disse tilskud, der skal gøre det.
Jamen så kan de vel gøre det allerede i dag, for hvis det er sådan, at borgerne i det pågældende sogn med repræsentativt demokrati er enige med menighedsrådene i, at man skal give et antal tusinde kroner til en kirke i et eller andet land, så er det bare at lave en frivillig indsamling, så er pengene der i løbet af 10 minutter.
Ellers holder tesen om, at det er et repræsentativt demokrati, jo ikke.
Anna-Marie Hansen (S), 1999-04-14:
Som svar på spørgsmålet fra hr. Kofod-Svendsen om en begrundelse for mine udsagn jf. princippet om anvendelse af de kirkelige ligningsmidler,
vil jeg gerne fastslå, at det, Socialdemokratiet ikke ønsker, er en udvidelse af anvendelsen af det såkaldte rådighedsbeløb til istandsættelse eller genopbygning af kirker i venskabsmenigheder i udlandet.
Vi ønsker derimod, at rådighedsbeløbet anvendes efter gældende regler til aktiviteter, der fremmer det kirkelige liv i sogn osv.
Margrete Auken (SF), 1999-04-14:
Jeg kan jo have læst forslaget dårligt, men sådan som jeg forstår forslagsstilleren nu, er det altså bare et spørgsmål om, at man i stedet for at bruge rådighedsbeløbet til alle de andre formål kan give det til kirkebyggeri i en venskabsmenighed.
Men det er ikke entydigt, om rådighedsbeløbet skal fordobles eller udvides, for at det her skal kunne lade sig gøre.
Der er jo en række opgaver, der skal løses, men det er jo ikke så mange penge, hvis det kun er det eksisterende rådighedsbeløb, man kan tage af, og det er ikke lysende klart i forslaget, om der skal nye penge ind i det.
For hvis der ikke skal nye penge ind i det, men man må tage af rådighedsbeløbet, kunne det selvfølgelig være interessant at spørge: Kan en menighed tage hele rådighedsbeløbet og sende det til f.eks. USA eller Afrika, hvor der også er venskabsmenigheder?
For der står altså ikke Østeuropa i forslaget, vil jeg lige gøre opmærksom på, og jeg vil godt lige vide, om det er nye penge. Og man roder det jo sammen med det, der i øjeblikket bruges til kirkevedligeholdelse og andre steder - det synes jeg også giver et problem - i stedet for bare at skrive, at man godt må bruge rådighedsbeløbet til at hjælpe kirker i andre lande.
Henrik Svane (RV), 1999-04-14:
Jeg vil indledningsvis sige, at Det Radikale Venstre ikke kan anbefale lovforslaget.
Det skyldes overordnet det grundlæggende princip for den folkekirkelige økonomi, som flere af de øvrige ordførere allerede har betonet her fra talerstolen, altså det grundlæggende princip, at kirkeskatten kun kan og bør anvendes til folkekirkelige formål.
Det er den situation, der eksisterer i dag,
og Det Radikale Venstre har intet ønske om at ændre dette.
Til gengæld er det glædeligt, som også andre har udtrykt, at mange i den danske folkekirke på trods af de gældende regler alligevel er engageret i mellemkirkelige relationer, særlig med venskabskirker og menigheder i Østeuropa.
Det er nogle venskabsbånd, der er væsentlige og perspektivrige for begge parter.
Derfor er det et radikalt håb, at disse mellemkirkelige forbindelser fremover må fortsætte med at engagere kirkens medlemmer.
Det tror vi også på, selv om dette lovforslag ikke vedtages, for ikke blot viser den foreløbige indsats, at mange af folkekirkens medlemmer er optaget af det mellemkirkelige samarbejde, men derudover tror Det Radikale Venstre heller ikke på, at det mellemkirkelige engagement er båret af pengepuljer og murstensbygninger, men af menneskelige relationer og dermed private donationer.
På den baggrund kan vi altså ikke anbefale, at lovforslaget vedtages.