Søren Søndergaard (EL), 1998-06-26:
Jeg kan ikke lade være med på det håndværksmæssige plan at udtrykke en faktisk ret stor beundring for Venstre og De Konservative; det må jeg sige.
For det resultat, vi har her i dag, er fuldstændig forudsigeligt, og det har været fuldstændig forudsigeligt hele vejen igennem, men alligevel er det lykkedes Venstre og De Konservative - og de har oven i købet fået en del af pressen til at hoppe på det - at skabe tvivl om, hvorvidt de ville støtte de stramninger, der ville blive lagt frem her.
Selvfølgelig ville de da det.
Hvorfor har Venstre og De Konservative hele tiden villet sikre, at denne her lovgivning kom igennem?
Det har de selvfølgelig villet, fordi den lovgivning - som de også selv siger det - udtrykker Venstres og De Konservatives politik.
Ja, faktisk kan man gå en smule videre og sige, at den også udtrykker den politik, som er fremlagt af Dansk Folkeparti og Fremskridtspartiet. Og det er en holdning, som tager sit udgangspunkt i, at når der kommer flygtninge til Danmark, så er det sikreste at møde dem med mistro, med formynderi og med kontrol, for så er man i hvert fald sikker på, at hvis de skulle gøre noget galt, er man forberedt på det.
Og den måde, man konkret gør det på, er, at man laver forskelsbehandling - forskelsbehandling, når det gælder boligkrav, men også når det drejer sig om udlændinge, der er kriminelle, laver man forskelsbehandling.
I Enhedslisten synes vi selvfølgelig, at kriminelle skal straffes, men vi kan ikke forstå, hvorfor udlændinge, der er kriminelle, skal straffes hårdere end danskere, der er kriminelle.
Det ønsker man med denne lovgivning, og det har man fået igennem.
De lærde kan så diskutere, om det er over kanten eller lige på afgrundens rand, eller hvad det er, men det er i hvert fald på kant med menneskerettighederne.
Det er en lovgivning, der indfører diskrimination ved at give særlig lave ydelser til dem, der er på integrationsydelse.
Det er en genindførelse af det stavnsbånd, som ellers har været afskaffet et par hundrede år.
Så vil nogle sige: Nå jo, men det går nok, for det går bare ud over de sorte, det går jo bare ud over de dér indvandrere og flygtningene.
Men det er jo et meget stort spørgsmål, om det bliver ved med kun at være dem, det går ud over, for hvis man kan argumentere for, at folk, der er på integrationsydelse, så at sige selv skal betale nogle af de kurser med en nedsat ydelse, hvorfor kan man så ikke bruge den samme argumentation over for de danske bistandsklienter?
De skal jo også gå på forskellige kurser for at blive egnede til arbejdsmarkedet.
Hvis man kan bruge argumentationen om, at de skal have en bestemt bolig for at få mulighed for nogle rettigheder, hvorfor kan man så ikke også bruge den over for danskere?
Jeg siger ikke, at det er regeringens intention, men der er lagt op til, at man også over for danskere kan sige: Vi kan gennemføre nogle ting, som kan betyde forringelser.
Og man kan måske oven i købet fremstille det som en ligestilling med de udlændinge, som allerede har de dårlige forhold.
På den måde er gennemførelsen i dag af de her lovpakker en sorgens dag.
Det burde jo også være en sorgens dag for regeringen, for det mest positive, man kan sige om regeringen,
er jo, at der har været et forsøg på at skabe et nationalt kompromis - ligesom hr. Arne Melchior går ind for et kompromis - der betyder, at man ikke hele tiden diskuterer enkeltsager, men forsøger at tage nogle lange træk i udlændingepolitikken.
Såfremt der har været sådan en intention i regeringen, må man jo bare konstatere, at den intention i dag ligger i ruiner.
Man har ikke fået modydelsen i form af, at V og K har sagt: O.k., så prøver vi i en periode at se, om den integrationslovgivning, der her er lavet, kommer til at fungere, og så holder vi ikke nogen større palaver om detaljer i udlændingepolitikken.
Tværtimod har vi fået et løfte
Det er dårligt politisk håndværk.
Man har simpelt hen ikke fået, hvad man gik efter.
I går indgik jeg et væddemål med hr. Arne Melchior.
En af hr. Arne Melchiors gode sider er, at hr. Arne Melchior altid tror på det bedste i mennesker.
Det er en af de virkelig gode sider ved hr. Arne Melchior.
Han tror også på det bedste i Venstre og De Konservative, og derfor var hr. Arne Melchiors position i det væddemål, at han troede på, at Venstre og De Konservative ikke ville stille forslag om stramninger i udlændingepolitikken helt frem til næste valg.
Min position var at sige, at Venstre og De Konservative allerede i næste samling ville stille forslag om stramninger i udlændingepolitikken.
Med den argumentation, de har lagt frem i dag, ved jeg ikke rigtig, om jeg vil stå ved det væddemål, for det vil jo næsten være som at tage bolcher fra småbørn.
Det er jo fuldstændig klart, hvem der vil vinde. Jeg vil ikke være glad for at vinde, jeg vil måske blive beruset af det, men jeg vil ikke være glad for at vinde.
Men sagen er klar: Hr. Arne Melchior vil tabe sit væddemål, fordi der ikke er noget nationalt kompromis muligt med Venstre og De Konservative i det her spørgsmål.
Den eneste mulighed, der ligger, er den mulighed, der kan bestå i at føre en anstændig udlændingepolitik og vinde et flertal af den danske befolkning for den anstændige udlændingepolitik.
Dér har udviklingen måske ikke været helt så negativ.
Jeg mener, at SF og Enhedslisten ofte har stået alene, når det gælder udlændingedebatten.
Men jeg synes, at vi i denne sag har fået ualmindelig god hjælp af CD.
Selv om CD stemmer anderledes end os, kan man sige, det egentlig er lidt underligt, fordi alle de argumenter, CD kommer med, har været på linje med dem, Enhedslisten og SF er kommet med.
Vi ser meget positivt på, at Kristeligt Folkeparti også har valgt at sige fra over for de her stramninger.
Man kan altså sige, at der er kommet en stærkere strømning herinde for en human flygtningepolitik.
Jeg tror, den bliver endnu stærkere i den kommende periode.
Jeg tror ikke, Det Radikale Venstre længe kan holde til at fortsætte denne politik.
Jeg tror såmænd heller ikke, at Socialdemokratiet kan.
Og jeg vil sige, at selv i Venstre og blandt De Konservative er der medlemmer i Folketinget, som synes, at man skulle føre en human flygtningepolitik, og som ikke deler den aggressive linje, som er blevet kørt.
Så på trods af at vi i dag tager et kæmpeskridt tilbage i dansk udlændingepolitik, på trods af at vi indfører diskrimination, på trods af at vi genindfører dele af stavnsbåndet, på trods af at vi laver en lovgivning, hvor man helt bevidst ved, at vi bringer os på kant med menneskerettighedskonventionerne, er der måske et lille håb forude, og det håb skal Enhedslisten i hvert fald gøre alt for at arbejde for bliver opfyldt i fremtiden.