Bent Hindrup Andersen (EL), 1998-02-18:
I Enhedslisten mener vi, at forbrugerombudsmandsinstitutionen skal styrkes gevaldigt.
Det afgørende skridt for at styrke den institution er efter vores opfattelse et spørgsmål om ressourcer, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Når ministeren i forslaget peger på forskellige muligheder for Forbrugerombudsmanden for at tage initiativer og udbygge området, vil ministeren så tilkendegive, at der skal tilføres ressourcer, således at Forbrugerombudsmanden i større udstrækning, f.eks. af egen drift, kan tage sager op?
Spørgsmålet om ressourcer er for os at se
en meget væsentlig del af styrkelsen af forbrugerombudsmandsinstitutionen og Forbrugerombudsmanden.
Vi deler også de synspunkter, der ligger i ministerens forslag, når det drejer sig om at give Forbrugerombudsmanden både mulighed og et større kompetenceområde til at pålægge de erhvervsdrivende at afgive oplysninger om garantier, altså oplysningspligten.
Til de elementer kan ministeren regne helt og fuldt med vores støtte.
Når det drejer sig om, at Forbrugerombudsmanden også kan pålægge virksomhederne retningslinjer, vil jeg gerne sige, at der kan være en risiko for, at mange brancher og mange virksomheder ikke vil indgå frivillige aftaler, fordi det altid er nemmere at forholde sig til en aftale, der bliver trukket ned over hovedet på en.
Derfor kan man selvfølgelig godt anlægge det synspunkt, at det lidt vil svække forhandlingspositionen med henblik på at få forpligtende aftaler.
Det er et udsagn, der også er kommet fra Forbrugerombudsmanden.
Jeg deler selvfølgelig den frygt, men det er klart, at man skal jo ikke lave konflikterne større, end de er.
Samtidig mener jeg, at det væsentligste i dette aspekt er, at Forbrugerombudsmanden skal have mulighed for at gribe ind, for elles går der alt for lang tid.
Derfor støtter vi det.
Det er klart, at man selvfølgelig skal have øje for - og det er jo det, der sker i nogle i kommuner - at de kan læne sig tilbage og lade f.eks. Planstyrelsen løse problemerne, og så har de rene hænder lokalt.
Derfor kan brancheorganisationerne også få tendens til at læne sig tilbage og have rene hænder og være en ren opposition.
man skal være opmærksom på, når loven træder i kraft.
Dér, hvor vi så er uenige, er til spørgsmålet om at sikre Forbrugerombudsmandens uafhængighed; det gør man altså ikke ved en åremålsansættelse.
Det, der er den normale konsekvens også ved en åremålsansættelse, hvor man i øvrigt ikke kan genansætte en velfungerende forbrugerombudsmand, er, at man kan dække sin politiske afskedigelse ind under, at man ikke kan genansætte vedkommende, og så behøver man i øvrigt ikke at tage nogen politisk kritik op af vedkommende. Der kan selvfølgelig være politisk kritik af en forbrugerombudsmand, og det ved jeg der er fra nogens side af den nuværende forbrugerombudsmand.
Den kritik deler jeg ikke.
Derfor vil jeg sige, at det vigtigste er sådan set, at man er opmærksom på, at en forbrugerombudsmand skal opfylde den lov, der ligger, og derudover være uafhængig. Så kan man selvfølgelig gribe ind over for ham, hvis han ikke gør det.
Men at stille et forslag om, at det skulle være en særlig sikring af Forbrugerombudsmanden, at man lader ham være åremålsansat, forstår jeg simpelt hen ikke.
Og slet ikke, da der også står, at ansættelsen under ingen omstændigheder kan forlænges eller vedkommende genansættes.
Jeg må indrømme, at jeg kun kan se det som et forsøg på måske at få De Konservative med ind i folden til det her forslag og derigennem så måske også slippe af med den forbrugerombudsmand, der sidder nu.
Derfor ønsker jeg gerne at få afkræftet fra ministeren, at det er det, der er målet i den her forbindelse.