runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-02-19:
Den består i med jævne mellemrum at sætte nogle af de lidt mere EU-entusiastiske medlemmer på forslag om implementering af forskellige direktiver, og det er så faldet i mit lod at tage denne del af det.
Jeg må sige, at det jo godt kan få en til at miste modet lidt, når man gnaver sig igennem denne sproglige konstruktion over, ja, små 70 sider var det vel, hvor der godt nok er lavet visse sproglige bearbejdninger fra den første fremsættelse, men hvor forslaget godt kunne få gavn af lidt mere sproglig bearbejdning, sådan at det faktisk kan forstås af dem, det vedrører, og dem, der skal bruge det. Men i hovedessensen går det ud på at gøre det lettere for udbyderne af e-handel at krydse grænser
, fordi det fremover med implementering af det direktiv, med det fremsatte forslag, er udbyderlandets regler, der gælder.
Det betyder en lettelse for dem, der udbyder.
Til gengæld er det ikke nødvendigvis sikkert, at forslaget giver en tilstrækkelig beskyttelse for de forbrugere, der handler over nettet, og dér mener jeg, da det er et minimumsdirektiv, at der godt kunne arbejdes med en bedre forbrugerbeskyttelse.
Forbrugerrådet har i sit høringssvar peget på nogle af områderne, og det er faktisk en række fornuftige spørgsmål og forslag, Forbrugerrådet rejser i denne sammenhæng.
Det gælder bl.a. spørgsmålet om at gøre det helt tydeligt, hvordan udbyderen skal skilte med, at det er en kommerciel ydelse, der er tale om, og hvem udbyderen er, og hvordan man kan komme i kontakt med udbyderen - nu tænker jeg ikke over nettet, men direkte i de tilfælde, hvor der skulle være problemer.
Det gælder også spørgsmålet om at sikre, at forbrugeren ikke er bundet, hvis udbyderen ikke lever op til kravene, herunder specielt oplysningskravene.
Det er unægtelig noget vanskeligt for en forbruger at komme videre, hvis forbrugeren ikke har den beskyttelse, der f.eks. kunne bestå i, at forbrugeren ikke er bundet af sin handel, hvis der er misvisende eller ikkefyldestgørende oplysninger.
Det handler også om at gøre prisoplysninger forpligtende.
De fleste af os, der har prøvet at handle via nettet, ved, at der ofte er lokkemad på nettet, og at det ikke nødvendigvis er de priser, det handler om, når det kommer til stykket.
Endelig er der spørgsmålet om, at udbyderen må have en pligt til at bekræfte ordren, så snart den er kommet ind.
Det er jo meget enkelt, når det er online.
Men det fremgår i hvert tilfælde ikke tydeligt af forslaget, som det er fremsat.
Carina Christensen (KF), 2002-02-19:
Med lovforslaget får danske virksomheder lettere ved at udbyde onlinetjenester i EU, ligesom det bliver lettere for myndighederne at gribe ind over for ulovlige onlineaktiviteter.
Fra konservativ side ser vi positivt på, at der på EU-plan tages initiativ til lovgivningsmæssigt at løse nogle af de mange juridiske problemer
, som handel på internettet har skabt.
Der er sund fornuft i, at EU også på det her område har et tæt og forpligtende samarbejde, og det bakker vi naturligvis op om fra konservativ side.
Hvis vi skal fremme danske virksomheders muligheder for at afsætte deres produkter i EU ved e-handel, er det også utrolig vigtigt, at vi sikrer, at de øvrige lande i EU har samme forståelse af, hvilket anvendelsesområde og hvilke oplysningskrav der kræves i det direktiv, der ligger bag loven.
Hvis Danmarks implementering af direktivet giver nogle mere restriktive regler end i de øvrige medlemslande, vil det jo forværre danske virksomheders muligheder for at afsætte varer og tjenester i EU og hæmme internationale virksomheders etableringslyst i Danmark.
Det er derfor positivt, at man allerede nu fra dansk side og også fra Kommissionens side arbejder på at minimere ulemperne ved afsenderlandsprincippet gennem en harmonisering af markedsføringsretten i EU, således at forbrugerne vil nyde den samme offentligretlige beskyttelse i EU.
Det Konservative Folkeparti kan tilslutte sig forslaget.
Colette L. Brix (DF), 2002-02-19:
Vi i Dansk Folkeparti vil gerne være med til at støtte og gennemføre dette lovforslag, der skal sikre fri bevægelighed for e-handel, bedre konkurrence, bedre mulighed for danske virksomheder for at handle online i EU, og det er jo det, der er formålet med denne lov.
Jeg vil derfor på mit partis vegne tilsige vor velvillige støtte til at opfylde det formål, som lovforslaget angiveligt tilsigter.
Allerede nu må jeg dog sige, at udvalgsbehandlingen vil afgøre min endelige stilling til nogle af forslagets bestemmelser, og det skyldes, at forslaget er noget uklart formuleret efter min mening.
Desuden er det, så vidt jeg kan se, muligvis i konflikt med andre love.
Lad mig blot her nævne købeloven, aftaleloven og markedsføringsloven.
Der forestår efter min opfattelse et stykke arbejde ved den kommende udvalgsbehandling, hvis vi som lovgivende forsamling bagefter skal kunne forklare befolkningen, hvad det her betyder, og om vi overhovedet har muligheder for at opfylde lovens formål.
En af de første danske love startede med ordene: Med lov skal land bygges.
Det betyder efter min opfattelse en pligt
til, at vi lovgivere »kun« skal give love, som befolkningen kan forstå.
Det, man ikke kan forstå, kan man jo heller ikke overholde eller adlyde, som det hed dengang, og det er måske her tampen brænder en lille smule.
Lad mig slutte af med min forsikring om, at vi gerne vil støtte formålet med lovforslaget.
Derfor går jeg ind i et kommende udvalgsarbejde med forslaget i håbet om, at ministeren kan fjerne min lille skepsis om, hvorvidt forslaget nu også vil tjene til at gennemføre de ideelle formål med fri bevægelighed og konkurrence.
Vi danskere er i bund og grund meget lovlydige.
Den holdning skal bevares, og det kræver som mindstemål, at vi lovgivere er i stand til at forklare, hvad der står i de love, der vedtages.
Vores love skal også være realistiske, dvs. gennemførlige, og der må ikke være for mange af dem.
Vi må nemlig aldrig glemme, at nok har vi her monopol på at give love, men det betyder altså også, at vi har monopol på at afskaffe love.
Lad det være mit inderste håb, at vi stedse vil være opmærksomme på balancen herimellem.
Vi kan vel næppe med rette sige, at vi lever i et velfærdssamfund, hvis den ene halvdel af befolkningen skal leve af at løse lovtvister for den anden halvdel af befolkningen.
Poul Andersen (S), 2002-02-19:
Da vores ordfører, hr. Frode Sørensen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Lovforslaget er stort set en genfremsættelse af den daværende erhvervsministers forslag fra oktober sidste år, som ikke nåede at komme frem til behandling på grund af folketingsvalget.
Der er tale om at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om en række retlige aspekter af især den elektroniske handel i det indre marked, altså den eksisterende internethandel eller e-handel.
Socialdemokratiet er helt enig i, at handel på nettet kan udvikles og fremmes, men også, at den skal leve op til nogle grundlæggende krav.
Vi er også enige i, at nethandel vil føre til en øget konkurrence, som kan påvirke priserne også uden for e-handelen i nedadgående retning.
Blandt de seneste års danske forsøg på at etablere e-handel er der desværre adskillige eksempler på, at forbrugerne ikke bare tager imod de nye e-handelstjenester med kyshånd.
Det har været årsagen til, at en del e-handelstjenester har måttet lukke igen ganske hurtigt.
Efter min mening skyldes dette, at forbrugerne ikke har haft den fornødne tillid til disse tjenester.
Med det foreliggende forslag vil vi komme noget af denne forbrugerskepsis i møde.
Tjenester i informationssamfundet skal kunne iværksættes og udøves inden for den fri bevægelighed, der gælder inden for det indre marked.
Her vil jeg henlede opmærksomheden på hjemlandskontrollen, som indebærer, at tjenesteydere etableret i Danmark skal overholde danske retsregler, uanset om tjenesten er rettet mod andre EU-lande.
Vi skal selvfølgelig i konsekvens heraf også være opmærksomme på, at den omvendte situation gælder, når tjenesteydere, som er etableret i et andet EU-land, målretter tjenesten mod Danmark. Det er vigtigt, at EU-medlemsstaternes lovgivning ikke hindrer, at denne type tjenester kan etableres og udvikles frit.
Derfor er det nødvendigt at ændre loven på en række punkter koordineret med de andre EU-lande, samt at stille nogle minimumskrav til disse informationssamfundstjenester i
hele EU
Jeg skal ikke fordybe mig i alle detaljer.
Det er udmærket beskrevet i forslagets bemærkninger.
Overordnet set er der tale et skridt fremad for forbrugerbeskyttelsen i EU på et felt, som uanset de konstaterede startvanskeligheder vil blive meget udbredt inden for en overskuelig fremtid.
Socialdemokratiet kan støtte det fremsatte forslag, også med de sproglige justeringer, som erhvervs- og økonomiministeren har gennemført i forhold til det tidligere fremsatte forslag.
Vi har heller ingen særlige kommentarer til de ændringer, ministeren har indarbejdet i forhold til det tidligere forslag.
De ser ud til at være meget rimelige.
Jeg har noteret mig, at der foreligger et stort antal høringssvar, som udvalget endnu ikke har haft mulighed for at se.
Jeg vil derfor gerne bede ministeren om at oversende udvalget disse høringssvar, så vi kan se på dem under udvalgsbehandlingen.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-19:
Dette lovforslag skal sikre den fri bevægelighed for elektronisk handel på tværs af grænserne i EU-landene, Norge, Island og Liechtenstein.
De enkelte lande skal ikke kunne begrænse handel over forretningsmæssige onlinetjenester som internettet, WAP og SMS.
De skal ikke kunne begrænse disse handler fra virksomheder, som har fysisk bopæl i et andet land, i et andet EU-land.
Afsenderlandsprincippet betyder, at en leverandør af elektroniske tjenester er underlagt de gældende regler i det land, hvor leverandøren har sin adresse og sit virke.
Leverandøren skal overholde afsenderlandets gældende regler og kun dem.
Derved sparer leverandøren at tjekke, om virksomheden overholder de andre landes regelsæt.
Det behøver virksomheden ikke.
Dette gælder, uanset om leverandøren ikke leverer elektroniske tjenester til afsenderlandet selv, men udelukkende til andre EU-lande.
Det princip fører naturligt nok til princippet om gensidig anerkendelse, som betyder, at Danmark som udgangspunkt skal acceptere alle former for elektroniske tjenester, der kommer fra andre EU-lande, så længe disse tjenester overholder afsenderlandenes egne regler.
EU-landene kan derved ikke længere begrænse den indbyrdes handel med elektroniske tjenester på tværs af grænserne.
Inspirationen, kan man nok sige, til den lov kommer fra et EF-direktiv om elektronisk handel.
Det er udførelsen af dette direktiv, som Folketinget med dette lovforslag fuldfører i Danmark. Fordelene ved lovforslaget er for det første følgende: Lovforslaget lægger sig tæt op ad direktivet, meget tæt, hvilket sikrer den mest mulige fair konkurrence. For det andet: Afsenderlandsprincippet har den fordel, som jeg nævnte tidligere, at leverandøren af elektroniske tjenester kun skal overholde ét sæt regler, nemlig afsenderlandets eget sæt regler, selv om han leverer til andre EU-lande.
Dette gør det nemmere for leverandøren at drive virksomhed over landegrænserne.
Resultatet er mere handel og større konkurrence.
For det tredje: Hjemlandskontrollen gør det nemmere at stoppe ulovlige aktiviteter på nettet. Det er f.eks. lettere for de tyske myndigheder at gribe ind over for en virksomhed, der leverer ydelser til Danmark, end hvis de danske myndigheder skulle ind og blande sig i en virksomhed etableret i Tyskland. For det fjerde: Oplysningsbestemmelserne i lovforslaget kan måske godt virke lidt bureaukratiske, men på den anden side er det kun rimeligt, at e-handelsfolk identificerer deres virksomhed med adresse, registreringsnummer osv. For det femte: Det fremgår endeligt, at der er nogle minimumskrav, der skal overholdes, når man driver e-handel, såsom elektronisk ordrebekræftelse.
Desuden skal det også tydeligt fremgå fra starten, at der er tale om en kommerciel tjeneste med salg for øje.
Så alt i alt synes vi fra Venstres side, at der er nogle rigtig gode punkter i det her forslag, hvorfor vi anbefaler det.
Thor Pedersen (V), 2002-02-19:
Nu kan man ikke give nogen løfter, men man kan sige, at dette lovforslag jo er en følge af respekt for hjemmestyreloven og en respekt for det færøske folk.
Regeringens standpunkt vil altid være at forsøge at opnå aftaler i respekt for det færøske folk, af respekt for det Lagting og det hjemmestyre, som vælgerne på Færøerne nu engang har valgt.
Det vil også gælde i fremtiden.
Jeg skal takke ordførerne for den brede tilslutning til forslaget, og det gælder også hr. Tórbjørn Jacobsen, der støtter forslaget, selv om det er inden for hjemmestyreloven.
Og essensen i lovforslaget er, at det er inden for hjemmestyreloven.
Regeringen agerer altså ud fra et ønske fra Færøerne om at overtage flere opgaver selv og dermed også at få en reduktion i bloktilskuddet.
Jeg siger det, fordi jeg også har en forståelse for det synspunkt, som fru Lisbeth L. Petersen har.
Men regeringen efterlever hjemmestyreloven og ønsker altid at få en aftale med det flertal, der nu engang udgør hjemmestyret i Lagtinget, og derfor vil jeg også lægge vægt på her, at forudsætningen for en tredje behandling her i Folketinget jo er, at dette forslag forinden er vedtaget af det færøske Lagting.
Margrete Auken (SF), 2002-02-19:
Altså lige kort: Nu siger jeg ikke mere om de der 70 pct., jeg vil bare lige slå fast, at der altså ikke er nogen
, der har fået 70 pct.s øgning, men der er kommet mange flere til, og de er blevet skåret brutalt ned. Men der er en anden sag, der slet ikke er polemisk, som jeg godt vil have ind, som jeg ikke har nået før, og som jeg egentlig synes, vi skulle have med, for der er bestemt punkter, hvor man kan være kritisk.
I Ghana er det meget svært at få skattebetalinger hjem, og hvis man ikke får lavet et skattesystem, så kommer der jo aldrig en formue, som vil gøre, at man er i stand til at blive selvstændig.
Der er en stor dansk virksomhed dernede, der hedder Fanmilk, der laver is, og is i Ghana er altså noget, der bruger energi, kan jeg godt sige, og de betaler under kostprisen for den energiproduktion, der er.
Der blev sagt flere gange fra min side, da vi var der, at det ikke kan være rigtigt, vi skal betale bistandshjælp til disse mennesker, som bestemt ikke er i den fattigste ende.
Vi har ikke rørt ved det før for alvor, men vi burde begynde at tage det med ind, hvordan man laver et retfærdigt system på samme måde, som jeg jo altså også tidligere har nævnt, at det måske var meget godt at kigge på færdselssikkerheden, så det ikke alt sammen handlede om minerydning, for det kunne godt være, at der var ret mange flere mennesker, man kunne få reddet ved at have sådan lidt færdselssikkerhed.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Det er ikke for at forlænge en debat, men jeg synes, at når man direkte bliver kommenteret i forhold til det, man har sagt og også bliver citeret ukorrekt, skal man korrigere det fra talerstolen.
Jeg sagde, at regeringen i sit finanslovforslag under det, der hedder den tematiserede multilaterale bistand, har lagt op til en besparelse i indeværende år og de næste 3 år på 760 mio. kr. i forhold til den forrige regerings finanslovforslag for år 2002, som blev fremsat i august måned. Der står 760 mio. kr.
Hvis man tjekker finanslovteksten står der, at de penge skulle gå til hiv/aids-bekæmpelse og til konfliktforebyggelse.
Det nævnte jeg her, og jeg synes, det er forkert, når udenrigsministeren går op og siger, at der ikke er tale om en nedprioritering af området.
Der er tale om en nedprioritering af området netop med 760 mio. kr., som skulle være brugt til de indsatser her.
Det runger lidt hult, når man så går op og siger, at man giver penge til den globale sundhedsfond.
Ja, det gør man. Det synes vi er godt.
Men de næste par år er der lagt op til en gigantisk nedskæring i forhold til den indsats, som den forrige regering havde lagt op til på hiv/aids-området.
Det rammer tusindvis af uskyldige børn, kvinder og mænd i den produktive alder i mange udviklingslande, de, der skal sikre, at samfundet kan køre videre, hvis ikke vi forebygger hiv/aids-epidemien, som er så altomfattende og altødelæggende.
Derfor synes jeg, man skulle kigge på tallene én gang til og genoverveje, om det her er særlig klog politik.
Jesper Langballe (DF), 2002-02-19:
Jeg takker fru Gitte Seeberg for svaret, og jeg vil gerne medgive, at spørgsmålet jo er meget komplekst, for det er jo sandt, at fattigdommen selvfølgelig er med til at cementere en fundamentalisme, som er terrorfremmende, men en fattigdom, som man så skal huske igen, og det gør det så ekstra komplekst, i meget høj grad er afledt af en religion, som holder samfundet i en skruestik og forhindrer det i at udvikle sig.
Der er langt mere grund til at tro det modsatte, at
netop på det åndelige lag af islam, som står bag Al-Qaida-netværket, virker ulandsbistanden direkte provokatorisk og snarere terrorfremmende end hæmmende.
Det gør jo ikke noget, at vi her i Folketinget også ved lidt om, hvad vi taler om.
Gitte Seeberg (KF), 2002-02-19:
Jeg synes altså, at man nogle gange glemmer målet her, og det er, at Danmark stadig væk bidrager med et meget, meget, meget stort beløb i forhold til andre lande, og så synes jeg ærlig talt, at det er underligt, at Det Konservative Folkeparti og regeringen skal være på anklagebænken her.
Vi bidrager faktisk med 1 pct. af BNI, og det synes jeg lige må være udgangspunktet for de angreb, som man skal høre på her i Folketingssalen.
I øvrigt vil jeg erklære mig helt enig i det, hr. Jeppe Kofod ellers sagde, før han kastede sig ud i den, synes jeg, lidt ubehagelige tone, for hr. Jeppe Kofod ved jo lige så godt som jeg, at Det Konservative Folkeparti går ind for en fornuftig støtte til ulandene - punktum -
længere er den jo ikke, og det ved man jo også godt.
Jeg synes ærligt talt, at det er ved at udvikle sig lidt uheldigt.
Jeg må tilstå, at jeg ikke kan svare på spørgsmålet, men jeg synes, det vil være relevant at afklare spørgsmålet og stille det til rette minister, for hvis det er tilfældet, og det tør jeg jo som sagt ikke at svare på, for jeg har ikke fulgt Kyoto så tæt, så siger det selvfølgelig også sig selv, at det giver svar på andre spørgsmål samtidig.
Jeg beklager ikke at være parat til at svare på det i dag, men det skal vel rettelig stilles til miljøministeren, ville jeg næsten sige.
Ja, undskyld, formand, jeg glemte lige et svar til hr. Jørn Jespersen om Ritzautelegrammet den anden dag.
Det er rigtigt, at der står, at De Konservative ikke vil skære yderligere, men det, jeg forholder mig til, og som også fremgår af telegrammet, er, at nu bliver der sparet 1,5 mia. kr., og jeg synes ikke, man bare skal gå ud hvert halve år og komme med meget store besparelser.
Men jeg siger jo samtidig til Ritzau, at jeg altså ikke vil lægge mig fuldstændig fast på, om det skal være præcis 1 pct., eller det skal være en lille smule mindre eller en lille smule mere næste år.
Jeg synes, at der skal være den fleksibilitet i det, og jeg vil bare sige: Jeg synes, at tingene skal varsles i god tid, hvis der skal være ændringer, så organisationer, Danida og andre operatører på området, danske virksomheder, har mulighed for at indrette sig, hvis der sker noget i enten opadgående eller nedadgående retning.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Hvad var ræsonnementet efter Anden Verdenskrig for, at USA gav f.eks. Marshall-hjælp til Europa?
Det var da for at dæmme op for kommunistiske, totalitære tendenser, som vi så i Europa.
Det er jo lykkedes meget godt, og nu har vi heldigvis et forenet Europa.
Det gør vi for at dæmme op for dem, der er antidemokratiske, dem, der er terrorister, dem, der undertrykker, dem, der undertrykker befolkningen og holder den i fattigdom, og dér kan udviklingsbistand godt være med
til at hjælpe, bl.a. ved at sikre uddannelse, ved at sikre adgang til vand, ved at sikre ordentlige levevilkår.
Jeg vil bare spørge fru Gitte Seeberg, om det ikke er rigtigt, at der er sådan en sammenhæng, og at Danmark ved at skære 326 mio. kr. til FN's programmer, den vigtigste organisation til at bekæmpe terrorisme i dag, sender et forkert signal.
Når selv USA i dag betaler gælden til FN, så er det da lidt i modstrid med, hvad andre lande i øvrigt gør.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-19:
Jeg er ked af, hvis fru Gitte Seeberg synes, jeg lagde hende ord i munden, det var ikke min mening.
Fru Gitte Seeberg sagde, at det endnu ikke er klart, hvordan pengene skal bruges, og det var også derfor, jeg formulerede mig på den måde, at De Konservative var åbne over for det, i og med at fru Gitte Seeberg ikke afviste, at man ville bruge en del af Mifresta til at sikre et større CO2-udslip i Danmark.
Hvis det ligger fru Gitte Seeberg meget på sinde
, vil jeg meget gerne omformulere mit spørgsmål, så kan det være, at svaret kan blive lidt mere klart.
Det lød lidt for mig før, som om jeg fik det svar i første omgang, at De Konservative var åbne over for, at man gik ind og anvendte pengene på den måde.
Dermed ikke sagt, at De Konservative mener, at sådan vil det være, men at de er åbne over for at gøre det, og det synes jeg selvfølgelig er yderst, yderst beklageligt, idet det selvfølgelig vil betyde mere forurening på verdensplan, og at man skal ind og slagte gode miljøprojekter, som er i gang for nuværende.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-19:
Ritzaus Bureau citerede den 15. februar fru Gitte Seeberg for at sige under overskriften »Konservative afviser at skære mere i ulandsbistanden«, at Det Konservative Folkeparti nu mener, at der er skåret nok, at man ikke vil være med til at skære mere.
Det kan jeg forstå ikke er helt korrekt.
Der kan godt ske yderligere besparelser f.eks. på finansloven for 2003.
Når jeg synes, det er meget trist, er der to grunde.
Den første er, at det på konferencen om udviklingsfinansiering i Mexico her til marts og på verdenstopmødet i Sydafrika til september vil spille en stor rolle, hvilke målsætninger på bistandsområdet de enkelte lande har, og hvis ikke Danmark kan sige, at vi har en bestemt høj målsætning, så vil det svække vores indflydelse, og det vil give et dårligt signal til resten af verden. Den anden grund er, at med den nedskæringsmekanisme, regeringen har sat i gang nu, siger man totalt vilkårligt og uden objektive kriterier, at når der er et problem med menneskerettigheder eller korruption, er det i sig selv argument for, at så stopper vi samarbejdet, og så skærer vi i bevillingerne.
Så kan man jo stort set skære
hele den bilaterale indsats væk, og derfor har vi altså brug for, at der kommer en indsats mod det og nogle faste målsætninger. Det håber jeg at Det Konservative Folkeparti på et tidspunkt vil bidrage til.
Det sidste er: Er det ikke i strid med Kyotoaftalen at finansiere nedbringelse af CO2 med udviklingsbistandsmidler?
Er De Konservative ikke enige i, at det faktisk er i strid med Kyotoprotokollen?