Tom Behnke (FP), 1998-11-12:
Naturligvis skal der være retningslinjer, naturligvis skal de retningslinjer overholdes.
Naturligvis vil det være sådan, at i det øjeblik man finder ud af, at der er foregået noget, som ikke burde være foregået, så er der en minister, som har ansvaret for den efterretningstjeneste, vi har.
Det er justitsministeren, når vi taler Politiets Efterretningstjeneste, der har ansvaret for, at den efterretningstjeneste overholder sine forpligtelser og gør det, som den skal gøre.
Det, vi diskuterer i øjeblikket, er en historisk begivenhed, der er sket.
Den nuværende justitsminister har ikke noget med det at gøre.
Det ville være helt urimeligt, at man gik ind og sagde, at Politiets Efterretningstjeneste har gjort noget, som den ikke burde have gjort.
At den nuværende justitsminister måtte tage ansvaret for det, ville være urimeligt.
Det ville også være urimeligt, at den nuværende ledelse i Politiets Efterretningstjeneste skulle tage ansvaret for, hvad der er sket tidligere, og på den måde er det min opfattelse, at det, der er sket, er sket.
Det, der er sket, ved vi alle sammen mere eller mindre med sikkerhed at det skete, og sådan var det.
Derfor er det min opfattelse, at det ikke nytter noget, at det ikke fører til noget at lave en undersøgelse.
For et par år siden udkom der en bog, som jeg kan anbefale Folketingets medlemmer at læse, hvis ikke man allerede har læst den, nemlig bogen, der hedder »Stasi og Danmark«.
Den afdækker jo en efterretningstjeneste i et andet land, som pludselig faldt fra hinanden, Muren forsvandt osv.
Men det interessante ved den bog er også, at nu har andre mennesker pludselig fået adgang til at se, hvad det er, der står i disse arkiver.
Hvem er det egentlig, der er registreret i disse arkiver?
Og det er ganske interessant.
Tilbage i tiden, i den danske fodnotepolitiks tid, var det jo sådan, at vi var et par stykker, der forsigtigt kom til at sige, at de, der lavede denne fodnotepolitik, jo rendte Moskvas ærinde, at det var kommunisternes ærinde, de rendte, og da blev man skældt hæder og ære fra, at det var der overhovedet ikke tale om.
Nu ved vi i dag, takket være, at der er nogen, der har undersøgt, hvad der står i disse arkiver, at adskillige fremtrædende, højt placerede medlemmer af Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet flirtede intenst med Stasi i Østtyskland.
Det er da beskæmmende, det er da ubehageligt; det kan man godt lige tage med i sine overvejelser i den videre diskussion.
Der er heller ingen tvivl om, at når vi kigger lidt på, hvad det er for partier og bevægelser, der har været i Danmark, og hvad det er for et grundlag, de har ført deres politik på, så har der været partier - jeg ved ikke, om de stadig har det stående, jeg ved ikke, om de partier stadig eksisterer - af hvis politiske programmer det fremgik, at man skulle have en revolution, og man var endda klar til, hvis det var nødvendigt, at det skulle være en væbnet revolution og/eller voldelig revolution.
Sådan nogle ting er man da nødt til at tage til efterretning og overveje bare et øjeblik.
Jeg vil sige, at hvis ikke efterretningstjenesten havde overvejet det, så ville efterretningstjenesten ikke have udført deres pligt, og så ville der have været grund til at lave en undersøgelse.
Der er ingen tvivl om, at når vi diskuterer de her ting med Politiets Efterretningstjeneste, må vi jo se i øjnene, at demokratiet er vel i virkeligheden demokratiets egen værste fjende.
Vi har hørt meget om, hvordan ordet og begrebet demokrati har været brugt i dag
både til at forsvare en efterretningstjeneste og til at angribe en efterretningstjeneste.
Men sagen er, og der er jeg helt enig
med hr. Peter Duetoft, at tiden var en anden.
Tiden var en anden, behovet var et andet, og bevæggrundene for det, man gjorde, var andre og formentlig en række bevæggrunde, som vi i dag slet ikke kan sætte os ind i, fordi tiden i dag er en anden.
Derfor må vi også sige, at hvad angår dette, der foregik for 30 år siden - og som hr. Peter Duetoft sagde, mange af de implicerede mennesker eksisterer slet ikke længere - hvor detaljeret og hvor dækkende en undersøgelse vil man overhovedet opnå?
Vil man overhovedet nogen sinde blive færdig med at lave den her undersøgelse?
De spørgsmål kunne man også godt stille sig selv.
Men når vi taler om Politiets Efterretningstjeneste, så er det jo en hemmelig tjeneste.
Det er en hemmelig efterretningstjeneste.
Det kan godt være, der er nogen, der mener, at det strider mod demokratiets principper, men hvis det ikke er sådan, at det, efterretningstjenesten laver, det arbejde, den laver, hvis ikke det kan foregå i hemmelighed, så kan vi lige så godt lade være med at have en efterretningstjeneste.
Hvis det er sådan, at der er partier og politikere her i Folketinget, der mener, at vi skal nedlægge Politiets Efterretningstjeneste og den form for arbejde, de laver, så skal man da sige det ærligt i stedet for med alle mulige krumspring at prøve at hoppe rundt og begrænse Politiets Efterretningstjenestes muligheder for at lave det arbejde, de er sat til at lave.
Se det, man egentlig længe har diskuteret og mange har givet udtryk for, er, at Politiets Efterretningstjeneste skal holde øje med yderfløjene, og jeg har blot med et par eksempler her måske præciseret, at jeg ikke tror, at det kun er yderfløjene, Politiets Efterretningstjeneste skal holde øje med.
Jeg har da også den opfattelse, at der er mange, der siger: Hvem skal så registreres, og hvem skal ikke registreres?
Hvem skal der holdes øje med, og hvem skal der ikke holdes øje med? Jeg håber da, at Politiets Efterretningstjeneste også holder øje med, hvad jeg render rundt og laver som politiker.
Jeg mener, at det er deres pligt, uanset hvilket politisk parti man kommer fra, at have en finger på pulsen: Hvad er det, der foregår i vores samfund, hvor bevæger vi os hen, hvem laver hvad?
Det gælder i hvert fald, når vi taler om de politikere, som står i spidsen for nogle partier og bevægelser.
Jeg vil så også sige, at det begreb, der hedder lovlig politisk virksomhed, jo ikke pludselig skal gå hen og blive et skjul for, at man kan lave andre forbryderiske handlinger.
Det må det aldrig nogen sinde blive, og jeg er da glad for, at det er man faktisk enige om rundt i hele Folketingssalen, at det må aldrig være sådan, at det bliver et skjul for forbryderiske handlinger.
Men så synes jeg, jeg vil sige, at alle ved jo, og alle vidste, hvad det var, der skete.
Alle havde jo fornemmelsen af, at det var det og det, der skete.
Der var aldrig nogen, der sådan konkret vidste, at det var præcis det, der skete, og vi accepterede det jo.
Både min generation og generationen før mig accepterede jo, at sådan var det, fordi det var nødvendigt.
Jeg kan sige for Fremskridtspartiets vedkommende, at der ikke skal foretages nogen undersøgelse.
Vi kan ikke støtte lovforslaget.
Vi mener ikke, der skal være hverken en juridisk undersøgelse eller en historisk undersøgelse.
Efterretningstjenesten har efter vores overbevisning kun gjort sin pligt.
Jeg vil endda sige, at hvis Politiets Efterretningstjeneste ikke havde gjort sin pligt, ville der være grund til at lave en undersøgelse.