runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 1999-02-25:
Det er til hr. Fransgaard, der siger, om jeg ikke kunne undgå mit angreb på privatbilen, når nu der er forbedringer på vej.
Dertil vil jeg sige: Jamen hvis de forbedringer er der, så vil jeg naturligvis undgå det. Jeg mener i øvrigt ikke, at jeg har angrebet privatbilismen så voldsomt.
Jeg har bare sagt, at vi skal have det miljømæssige på plads, og vi skal have CO2-udslippet bragt ned.
Det er ikke nogen religion for mig at angribe privatbilismen.
Det burde være fremgået rimeligt klart af mit svar, at det er det ikke.
Men vi er bare nødt til, vi er pine nødt til at skulle have det forureningsproblem under kontrol, og derfor er det ikke nok at sige, at der om 10-15 år måske er forbedringer på vej.
Vi skal ikke tro på det her område, vi er nødt til at skulle vide, for ellers kan der ske for store ødelæggelser på naturen, som man ikke kan rette op igen.
Jeg forstod vist ikke helt spørgsmålet fra Kristeligt Folkepartis ordfører, så det vil jeg lade stå hen.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-25:
Enhedslisten deler forslagsstillernes opfattelse af, at det er vigtigt at følge regionaludviklingen i Danmark nøje.
Det er også fornuftigt at vurdere regionalpolitiske konsekvenser af lovgivningen på alle områder.
Det kræver et differentieret produktionsliv og en udviklet social service, et udbrud af uddannelsesmuligheder og et lokalt sundhedssystem, der fungerer.
Men der er også mange myter om, hvad det er, der skaber en sådan udvikling.
En af de mest sejlivede - og det var det, vi så, da debatten blev afsporet for lidt siden - er ideen om, at udbygningen af motorveje eller broer sikrer udkantområderne.
Tydeligst kom
det til udtryk i De Konservatives ordførertale.
Man glemmer nemt, at den første bil, der kører ud på vejen, er pendlerbilen, men den næste er flyttebilen.
Det er klart, at infrastrukturen er vigtig, men det vigtigste er, at den sikrer den interne kommunikation i regionerne, samspillet mellem en by og dens opland.
Det er vigtigt, ikke bare af politiske korrekthedsgrunde, men specielt af sociale grunde og fordi det giver en tilfredsstillende transport for alle - børn og voksne, fattig og rig og ung og gammel.
Derfor skal man selvfølgelig sikre, at den kollektive transport er et differentieret tilbud til alle befolkningsgrupper, men mest af alt af sociale grunde.
En anden sejlivet myte er, at det er erhvervsstøtte, der er vejen frem, men tilsyneladende er der ingen sammenhæng her.
Undersøgelserne viser, at de steder, hvor statens og EU's støttemidler er givet ud, ikke nødvendigvis er de steder, hvor der har været vækst i beskæftigelsen.
Det, der skal til, er en differentieret indsats over for befolkningen, og først og fremmest er det de ansatte og deres kvalifikationer, der skal investeres i: et ordentligt fysisk miljø, en ren natur, en økologisk produktion, et bredt uddannelsestilbud og et socialmæssigt, sundhedsmæssigt og kulturelt tilbud, der sikrer, at levevilkårene er af høj kvalitet i alle egne af landet.
Jeg gad vide, om f.eks. midlerne til økologisk omstilling i landbruget ikke er et af de nyere eksempler på statslige investeringer, der rent faktisk især kommer landdistrikterne til gode.
Alt i alt er der grund til at vurdere, hvordan lovgivningsinitiativer får regionale konsekvenser, også med hensyn til at tage initiativer, når regionerne går i stå.
Det gælder i hele det politiske spektrum, også i arbejdsmarkedspolitikken og erhvervspolitikken.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-25:
Nej, det er en forståelsesdebat, og jeg er altså helt overbevist om, at fru Jette Gottlieb vil få meget stor glæde af at genlæse de indlæg, jeg havde, for så vil misforståelsen endnu en gang blive rettet.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-02-25:
Nu er Storebæltsbroen en realitet, og det er Øresundsbroen også inden ret lang tid, og så er der en overhængende fare for, at den skævvridning, vi har en del af i Danmark, forstærkes.
Derfor vil det være rigtigt, at det fremover med ikke for lange mellemrum hele tiden vurderes, hvad der foretages lovgivningsmæssigt på området, og hvad der tages af yderligere tiltag, så man hurtigt kan foretage ændringer, for der vil ske meget på dette område.
Det er jeg enig med hr. Ole M. Nielsen i.
Det andet, jeg er enig med hr. Ole M. Nielsen i, er, at det ikke er direkte økonomisk støtte til de enkelte egne eller de enkelte virksomheder, der ønskes ude i regionerne, men at vi gør, hvad der er muligt, for at de har lige så gode konkurrencevilkår som den øvrige del af landet.
Det er dét, der skal arbejdes hen imod, og det skal vi holde øje med.
Det er jeg enig i.
Allerede nu kan vi se to områder, som vi straks - ja, straks er måske lovlig meget sagt, men i hvert fald ret hurtigt - må til at tænke på, hvad vi skal gøre ved.
Det gælder for det første de områder, der nu mister det toldfrie salg.
Her mister man omsætning, og her mister man arbejdspladser, og det er noget, som vi må se på ret hurtigt.
Det andet er sommerhusområderne i yderdistrikterne, i de mindre øsamfund og i øvrigt, som lever af, at sommerhusene benyttes så meget som muligt.
Her vil man nu, efter at der er strammet op på, hvor lang tid sommerhusene må benyttes, også miste omsætning og miste arbejdspladser.
Det er to konkrete områder, som vi allerede nu godt kan begynde at rette vort blik imod.
Men generelt er der en fare for, at der vil ske en skævvridning.
Der er vel ingen, der håber det, men vi må forudse, at det kan ske.
Hvis man ser overordnet på det, har Lolland-Falster og til dels Vestjylland og Nordjylland allerede nu problemer.
Komme med et langt foredrag om, hvad vi skal gøre, vil jeg ikke, og jeg har nok heller ikke de vises sten; men vi må hjælpe hinanden med at finde ud af, hvad vi skal gøre i de områder, hvis den skævvridning kommer, som jeg giver udtryk for at være nervøs for.
Der er dog én ting, vi her og nu kunne gøre for at berolige beboerne ude i de områder, og det er at stoppe ethvert angreb på privatbilismen, enhver tale om mere skat og flere afgifter på det område, både når det gælder benzinen og selve bilen.
Vi kunne også gøre det, at vi så på hele lovgivningsområdet vedrørende tilladelser til, hvad der må bygges og udvides m.v., og hvad bygningerne må benyttes til derude.
Det var to ting, som vi straks kunne begynde at se på for at berolige beboerne ude i de områder, hvis de bliver urolige over det, som er ved at foregå. Som sagt hilser vi med glæde, at hr. Ole M. Nielsen har rejst denne forespørgselsdebat her i dag, for det er et alvorligt problem for hele landet.
Jeg har også forstået af det forslag, der er lagt frem, at vi alle sammen er enige om at stemme for det, og det vil Fremskridtspartiet selvfølgelig også.
Og som jeg startede med at sige, vil jeg ikke kritisere regeringen for ikke at være opmærksom på området, for det er jeg overbevist om at den er.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-25:
Statsministeren sagde i sin tale, at udviklingen var udjævnet, men det tror jeg nu kun er en opfattelse, man har her inden for murene.
Spørger man bornholmerne, tror jeg altså ikke, de har den opfattelse, og spørger man på Lolland-Falster, tror jeg ikke, man har den opfattelse.
Statsministeren nævnte, at nu bliver der etableret nogle nye institutioner, og jeg vil godt spørge: Bliver disse institutioner lagt i provinsen, eller skal de samles herinde i hovedstaden?
Jeg er enig med indenrigsministeren, når indenrigsministeren siger, at vi gerne skal trække på samme hammel i denne sag, men så har indenrigsministeren opfattelsen af, at Venstre vil tage patent på udviklingen.
Ja, indenrigsministeren får nok den opfattelse, fordi det er Venstre, der er bannerfører for den udvikling, og som hårdest har markeret synspunkterne og vægtene. Jeg håber, at debatten resulterer i, at vi i fællesskab kan nå nogle resultater, men vi må jo sige, at der er en række beslutninger fra regeringens side, der i hvert fald trækker den modsatte vej.
Centraliseringen af Levnedsmiddelkontrollen er et eksempel, og udligningsordningen var i hvert fald et slag i hovedet på mange velstående kommuner.
Her kunne man egentlig godt fristes til at tro, at regeringen har ladet sig inspirere af Matthæus-effekten.
Jeg skal slutte med at sige, at Venstre selvfølgelig støtter det fremsatte forslag til vedtagelse.
Jette Gottlieb (EL), 1999-02-25:
De Konservative vil aldrig opgive kampen for motorvejene som den væsentlige faktor for at sikre regionaludviklingen, og jeg hørte intet om infrastrukturen i de enkelte regioner, jeg hørte intet om en by og dens opland, jeg hørte intet om den kollektive trafik, der kunne sikre, at man kan komme fra Bøvlingbjerg til Struer for at arbejde.
Det er det, der er problemet i den måde, debatten er blevet ført på, og jeg synes nok, at De Konservative er bannerførere for en meget ensporet opfattelse af, hvor vigtige motorvejene er, her i debatten.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-02-25:
Hr. Kristen Touborg benyttede lejligheden til at få debatten kørt ind på diskussionen om CO2-udslippet.
Jeg vil sige til hr. Kristen Touborg, inden vi går videre i den debat, om hr. Kristen Touborg ikke er opmærksom på, inden han starter det store angreb på privatbilismen, at de, der producerer biler, allerede nu er inde på, at om ganske få år produceres biler, der måske kører 100 km på 3 liter benzin, og dermed bliver der et meget lille CO2-udslip.
Det vil jeg bare gøre hr. Kristen Touborg opmærksom på, inden han går for langt i debatten om CO2-udslippet.
Kristen Touborg (SF), 1999-02-25:
Jeg har to spørgsmål til hr. Knud Erik Kirkegaard.
Det ene vedrører motorvejene.
Jeg vil godt spørge De Konservatives ordfører, når de borgerlige i Vestjylland nu igennem 10 år eller mere har brugt utrolig store kræfter på at få en motorvej igennem og man vel efterhånden har erkendt, at der i hvert fald ikke er et politisk flertal for det - man burde også have erkendt, at der heller ikke er et behov for det trafiksikkerhedsmæssigt - om det ikke var på tide at sadle om, sådan at man reelt begyndte at prioritere jernbanedriften, altså den kollektive trafik, i den udstrækning man kan have kollektiv trafik i udkantsområderne.
Var det ikke på tide nu, at vi lægger kræfterne i det, så vi i hvert fald får en ordentlig kollektiv trafik?
Det andet, jeg godt ville spørge hr. Knud Erik Kirkegaard om, er - det kan jeg ikke nå, kan jeg se, så jeg vil gerne bede om ordet en gang igen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-25:
Mit spørgsmål til hr. Kristen Touborg var åbenbart ikke enkelt nok.
I hvert fald fik jeg ikke et særlig krystalklart svar, som jeg ellers havde bedt om.
Jeg forstod, at det nu var SF's standpunkt - og jeg skal lige gøre opmærksom på, det er SF's standpunkt, jeg spørger til, det er ikke udelukkende hr. Kristen Touborgs standpunkt - at benzinprisen skal stå i relation til den tyske benzinpris, i øvrigt et meget fornuftigt synspunkt.
Men »i relation til« kan jo betyde meget.
Altså hvor meget vil SF acceptere, at den danske benzinpris er højere end den tyske: to kroner, fem kroner, ti kroner, eller hvor ligger niveauet?
Og det er altså SF's synspunkt, jeg beder om.
Det er ikke kun hr. Kristen Touborgs.
Mogens Andreasen (DF), 1999-02-25:
Jeg er glad for indenrigsministerens tilsagn om, at regeringen er opmærksom på alle de problemer, der findes ude i de tyndt befolkede områder, men jeg føler, det er, som om regeringen har meget fokus på Øresundsregionen og Ørestaden. Vi kan jo se, at der nu skal anlægges et forskningscenter i Ørestaden, og at der kommer andre uddannelsesinstitutioner i det område
Hvorfor kan regeringen ikke finde ud af at lægge nogle af disse institutioner længere ude i landet, f.eks. i de amter, der ligger nær ved hovedstaden, hvor der også er brug for, at der sker en udvikling?
Jeg håber, at man i regeringen vil se positivt på det problem, og så kan jeg sige, at vi selvfølgelig som medforslagsstillere stemmer for forslaget til vedtagelse.
Klaus Hækkerup (S), 1999-02-25:
Jeg synes, det var et godt indlæg, hr. Jens Vibjerg holdt.
Venstre er nemlig bedst i opposition.
Jeg erindrer, at den daværende borgerlige regering omkring 1985 gav en redegørelse, der hed Udflytning af Statsinstitutioner.
Tanken var selvfølgelig den, at man så skulle udflytte en række statsinstitutioner fra København og måske også fra Frederiksberg Kommune til områder rundtomkring i landet.
Jeg vil godt bede hr. Jens Vibjerg gå op på denne talerstol og fortælle mig om bare tre statsinstitutioner, det lykkedes den borgerlige regering at udflytte i de 8 år, der gik fra 1985 til 1993.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-25:
Nu kan jeg sige til hr. Hækkerup, at jeg ikke var i Folketinget på det tidspunkt og ikke har fuldt overblik, men jeg ved i hvert fald, at det for Venstre hele tiden har været en mærkesag at få institutionerne placeret ud.
Man diskuterede udlægningen af Landbrugets Forsøgsvirksomhed, man diskuterede udlægningen af Landbohøjskolen osv. Så jeg mener, at vi i hvert fald klart har markeret, hvor vores synspunkter er i den sag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-25:
Ja, nu er det så mig, der får lejlighed til at stille spørgsmål til hr. Kristen Touborg.
Vi havde en debat før, hvor vi gjorde opmærksom på, at der var en vis betydning for udviklingen i de tyndere befolkede områder med hensyn til transportudgifter mellem hjem og arbejdsplads, og vi nævnte specielt benzinpriser.
Jeg forstod, at hr. Kristen Touborg var indstillet på, at man godt ville have nogle højere benzinafgifter.
Kan hr. Kristen Touborg konkretisere sin tankegang herom?
Hvor mener hr. Kristen Touborg, niveauet for benzinpriser skal være i det danske samfund?
Når hr. Kristen Touborg har sådan en stor interesse for det område, må han vel også kunne give et fuldstændig krystalklart svar på dette meget enkle og simple spørgsmål.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-02-25:
Når hr. Kristen Touborg taler om, at man kan klare tingene med kollektiv trafik, så vil jeg gerne erindre hr. Kristen Touborg om - og det vil jeg tro, man ved i SF - at 75 pct. af al persontransport i dette land foregår i bil, 14 pct. er kollektiv trafik, og det ligger for en meget stor dels vedkommende på intercitystrengen og i storbyerne. Det vil sige, at det, der er tilbage i procent i landdistrikterne, som ligger spredt, er mennesker, som skal på arbejde om natten og i weekenden osv., og som så skal klare sig med den kollektive trafik.
Gør man sig nogen forestilling om, hvad det vil sige at lave kollektiv trafik på landet, så den virker, så mennesker kan leve der og blive der?
De sidste ud over henholdsvis de 75 pct. og de 14 pct. går og cykler.
Men det er helt sikkert, at hvis man gør det en krone dyrere, bare én krone dyrere at køre bil eller foreslår noget i den retning, så er man på vej til at nedlægge langt mere.
Altså det er det alleralvorligste for yderområderne, hvis man bliver ved med det dér CO2, som jo godt kan klares på andre områder i stedet for den smule, der er på trafikken; for det er ikke meget.
Kristen Touborg (SF), 1999-02-25:
Først et svar til hr. Kalnæs.
Jeg tror nok, jeg tør vove den påstand, at jeg ved lidt om, hvordan livet på landet er.
Og jeg mener i øvrigt ikke, at jeg på noget tidspunkt har sagt, at vi skulle af med privatbilismen og have kollektiv trafik helt ud på landet. Det, jeg snakker om, med en forøget kollektiv trafik i udkantsområderne, der tænker jeg sådan set f.eks. på strækningen fra Vejle til Struer, den dér tværgående jyske bane, som jeg jo ikke anser for at betyde kollektiv trafik helt ud på landet. Jeg er helt enig med ordføreren i, at man kan ikke klare transportbehovet i landområderne med kollektiv trafik.
Det vil blive fuldstændig umanerlig dyrt; derfor er det, at man har behov for at gå ind og lave en afbalancering.
Så kommer jeg til et svar til hr. Knud Erik Kirkegaard
Se, nu er det jo sådan, at heller ikke De Konservative altid giver særlig krystalklare meldinger, og hr. Knud Erik Kirkegaard ved formodentlig godt, at det er ret umuligt at give en krystalklar melding om, hvor benzinprisen skal ligge.
Men realistisk må man sige, at benzinprisen i Danmark altid vil ligge i et forholdsmæssigt niveau med Tyskland, fordi ellers får vi så stor en grænsehandel, at vil ikke være acceptabelt og rimeligt at lægge det på et meget anderledes niveau.
Men når jeg nævner CO2-problematikken, er det jo, fordi vi er nødt til at få noget gjort ved det.
Og jeg tror altså ikke, det er sådan, at man kan klare det her med en enkelt streng og med et enkelt greb.
Jeg tror ikke, at det kun handler om benzinpriser, det her.
Jeg tror, det handler om en masse tiltag, vi skal iværksætte, og derfor siger jeg, at efter SF's opfattelse skal vi ind og have lavet en omlægning af skatten; vi skal ind og have kigget på en skattereform, som indebærer, at vi får bragt CO2-tallet ned, men at vi samtidig får givet en kompensation til udkantsområderne.
Jens Vibjerg (V), 1999-02-25:
Det var hr. Kristen Touborgs bemærkninger om den kollektive trafik på strækningen Vejle-Struer, der fik mig herop.
For nu er det jo sådan, at fra Vejle til Struer kan man komme med intercitytog, og man kan komme med bus.
Så der er rimelig og meget fornuftig kollektiv trafik.
Og der vil jeg godt spørge: Giver det mindre CO2-udslip, end hvis de samme to personer kører i en privatbil, eller hvis de to personer kører i hver sin privatbil?
Samtidig kunne jeg da så spørge også, om den kollektive trafik kunne løse problemet, f.eks. hvis man bor - nu tager jeg så et af hr. Kristen Touborgs områder, hvor han er kendt - i Bøvlingbjerg og arbejder hos B & O i Struer, kan man så komme frem og tilbage med kollektiv trafik på en fornuftig måde dér?
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-02-25:
Jeg vil gerne spørge hr. Kristen Touborg: De fire pct. af den samlede CO2 i denne verden er menneskeskabt; 10-12 pct. af den er noget, vi klarer med bilismen.
Vi har forbedret bilerne, når det gælder den lokale forurening, med mere end 25 pct., vi er på vej til de næste 25 pct. ret hurtigt.
Vil hr. Touborg så stadig væk mene, at det er et spørgsmål om, at bilen skal væk, eller er det mere et spørgsmål om politisk korrekthed?
Er hr. Touborg parat til at sende mennesker med indkomster, der pendler, væk fra landdistrikterne, så hele deres skattegrundlag forsvinder, som vi kan se i kommune efter kommune i disse tider?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-02-25:
Uanset om hr. Kristen Touborg taler vestjysk eller han taler rigsdansk, så er sandheden den samme.
Jeg kender godt SF's indstilling til det med benzinafgifterne.
Naturligvis er vi også indstillet på at begrænse CO2-udslippet i Det Konservative Folkeparti;
det har vi forpligtet os til.
Men vi vil ikke acceptere, at det skal ske på bekostning af landområderne, de tyndt befolkede områder.
Det ville være katastrofalt, hvis den udvikling kom i gang,
og det ville jo også have nogle meget ubehagelige miljømæssige konsekvenser.
Jeg synes, hr. Kristen Touborg skulle acceptere denne problemstilling og være med til at kæmpe ligesom os andre for, at vi ikke får de eksplosive stigninger i benzinafgifterne, der med jævne mellemrum dukker ideer op om.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-02-25:
Når jeg anklager for at lade fem og syv være lige, når det gælder kommunernes finansiering, er det Folketinget, jeg anklager.
Det er ikke specielt regeringen, det gælder for den sags skyld hele Folketinget.
Hvis jeg skal prøve at give et par eksempler, kommer jeg nogle få stykker i hu.
Den husker jeg nøje, for den var jeg ved at gennemregne.
Man indførte 50 pct.s rabat for barn nr. to og en række andre ting, det udløste nogle udgifter i kommunerne, og dem skulle man så fordele via bloktilskuddet.
Så vidt jeg husker, fik Fjends 650 kr. om året pr. barn til at løse opgaven med, mens de på Frederiksberg fik godt 2.800 kr.
Jeg har ikke siden 1987 kunnet finde nogen, der kunne forklare mig, hvorfor der var den prisforskel, hvorfor bloktilskuddet fik den virkning på den måde, vi finansierer kommunerne på.
Hvis jeg skal give et andet eksempel i denne sammenhæng, kan jeg tage den sidste gang, man ændrede kommunernes finansiering; der blev lavet en mindre ændring, og jeg tror, det var under indenrigsminister Birte Weiss.
Der var nogle bysociale problemer og nogle andre ting inde i billedet, og der blev lavet nogle mekanismer, f.eks. fjernede man vejkriteriet.
Da man fjernede vejkriteriet, var der eksempler på, at småkommuner mistede 1 mio. kr. over én nat, mens nabokommunen måske tjente 1 mio. kr. eller i nogle tilfælde endda mere end 1 mio. kr. Jeg taler ikke om, at der skal gives flere penge eller noget andet.
Jeg spørger: Kunne vi dog ikke undersøge virkningerne af den måde, vi finansierer kommunerne på?
Undersøge dem for alvor, så vi kender konsekvensen af dem og ved, hvordan de virker, inden vi begynder at tage en diskussion om, hvem der er skyld i hvad, og hvor sorteper skal placeres?
Karen Jespersen (V), 1999-02-25:
Fru Yvonne Herløv Andersen spurgte mig, om jeg ville give tilsagn om at indkalde partierne til et møde, når vi havde en form for overblik over afgørelser i Tilsynsrådet og i de sociale nævn, og det tilsagn vil jeg gerne give. Jeg tror, vi lige skal passe på med, at vi ikke forestiller os, at der meget hurtigt kommer en række afgørelser, hvor man så entydigt kan sige, at nu er alt på plads.
Men kendsgerningen vil jo også være, at vi har brug for, at der kommer nogle ting op i Den Sociale Ankestyrelse.
Sådan vil det jo normalt være, når man er ved at fastlægge en praksis gennem ankesystemet, at så er der nogle principsager, der går helt til tops til Ankestyrelsen.
Men jeg synes, at det vil være en god idé, at partierne samles på et tidspunkt og tager en drøftelse af status efter hele det her lidt turbulente forløb, vi har været igennem.
Inge Refshauge (DF), 1999-02-25:
Dansk Folkeparti har stillet denne forespørgsel til socialministeren, fordi vi reelt mener, at tingene ude i kommunerne, f.eks. omkring hjemmehjælpen, ikke fungerer optimalt.
I Dansk Folkeparti vil vi meget gerne, at året 1998 er det sidste år, hvor vi kan se de store avisoverskrifter
Vi skal ikke glemme, at det er kommunerne, der får tingene til at fungere fint omkring hjemmehjælpen, men der er også kommuner, der er gået for langt i deres nedskæringspolitik, så langt, at det må stoppes nu.
Især i de større byer er det rivende galt.
Mange ældre mennesker er ikke i stand til at forlade deres lejlighed uden hjælp.
De kommer ikke ud, fordi hjemmehjælpen ikke har tid til slige ting.
Det er ikke rimeligt, at ældre medborgere, der ikke mere fungerer optimalt i hverdagen, skal ligge på knæ for at bede om den hjælp, de har behov for.
I Dansk Folkeparti så vi meget gerne, at man fik en omsorgsgaranti, en garanti på den hjælp, der reelt er behov
, og som det absolut mindste krav må kommunerne følge loven.
Det er ikke rimeligt, at den ene kommune efter den anden skal anmeldes for at forsømme sine pligter over for borgerne, der har behov for hjælp.
Vi må henstille til socialministeren, at kommunerne bliver pålagt at give den hjælp, såvel personlig pleje som praktisk hjælp, der er behov for.
Og så vil vi gerne henstille til ministeren, at ministeren gør kommunerne klart, at lige meget, hvor man bor i landet, skal hjælpen gives efter ens retningslinjer, hvad enten man bor ude i den syvende klitrække, eller man bor i midtbyen i København. Jeg håber, det her bliver en god debat, og jeg håber, at mange af partierne vil slutte op omkring det.
Besvarelse