Brian Mikkelsen (KF), 1998-01-15:
For mig at se - men det kan godt være, at jeg er lidt subjektiv - har regeringen og Socialdemokratiet en utrolig dårlig sag.
Og regeringen og specielt de socialdemokratiske medlemmer af den ved ikke, hvad for et ben den skal stå på: På den ene side hører vi den nye indenrigsminister sige, at forslaget er meget lukrativt for de deltidsansatte brandmænd, og at det er helt urimeligt, så lukrativt det kan blive, og på den anden side hører vi et forsvar for brandmændene, hvor man siger, at det simpelt hen er for ringe for brandmændene.
Jeg ved altså ikke, hvad for et ben man fra regeringens side vil vælge at stå på: Er det for lukrativt, eller er det for ringe?
Det kunne vi godt tænke os at høre en melding om.
Se, årsagen til, at vi er medforslagsstillere på det her forslag, er den ændring, der er kommet i loven, så at man som deltidsansat brandmand lige pludselig oplever, at man ikke får værdsat sin indsats, hvis man er så uheldig at blive arbejdsløs.
Og vi vil blot have en tilbagerulning til de samme forhold, som der var før, og dér har vi så valgt den løsning, som vi føler teknisk set er den bedste.
Og på trods af dommedagsprofetierne og skrækvisionerne fra regeringens side er det altså den løsning, som et flertal af Folketingets partier synes er den bedste, og så synes jeg, det ville klæde indenrigsministeren at være lidt mere konstruktiv og ikke så bombastisk i sin melding, for det synes jeg bestemt ikke klæder den nye indenrigsminister, hvis han skal til at arbejde parlamentarisk her i Folketinget.
Det er trods alt en lov, som indenrigsministeren skal leve med.
Det forslag, som vi har til behandling i dag, minder jo meget om det forslag, der blev behandlet i sidste samling, og derfor forstår jeg heller ikke, at embedsmændene klæder deres nye minister sådan på, og hvis jeg var minister, ville jeg i hvert fald tage en alvorlig samtale med mine embedsmænd om det.
For sagen er jo den, at nogle deltidsansatte brandmænd er kommet i en gevaldig klemme, og at forslaget så på den bedste og mest hensigtsmæssige måde, synes vi i hvert fald, forsøger at løse problemet.
Og det er ikke vores holdning, at mennesker, der vil yde en ekstra indsats, skal straffes.
Hvis vi tager dem, vi taler om i dag, som eksempel,
hovedsagelig de deltidsansatte og frivillige brandmænd, så er det jo nødvendigt og rart for os alle sammen, at der er et effektivt beredskab i tilfælde af brand.
Og der er ikke nogen tvivl om, at det danske brandberedskab fungerer fint og effektivt, og at det ikke mindst skyldes, at det er baseret på en frivillig indsats.
Det er altid et tegn på kvalitet, at motivationen er i top, og det har vi jo set et bevis for på det her område.
For det andet er det jo dejligt, at der er nogle, der engagerer sig og går med ind i et fællesskab, selv om de måske ikke lige scorer kassen på det.
For på trods af alle de hårde ord, som er kommet fra indenrigsministeren, og på trods af de hårde ord fra den socialdemokratiske ordfører, straffer man jo netop de deltidsansatte brandmænd gennem den måde, som loven fungerer på i dag, og det er det, vi skal have rettet op på, og det er derfor, det her forslag prøver at sikre de nævnte gruppers stilling, hvis de skulle komme ud for arbejdsløshed i deres hovederhverv, og det vil sige, at vi vil have, at hvervet skal betragtes på samme vis som de andre hverv, der er nævnt i bekendtgørelsen om fradrag i arbejdsløshedsdagpenge.
Der skal altså udbetales vederlag i stedet for løn, og der skal opnås en løsning på linje med løsningen for kommunalbestyrelsesmedlemmer.
Det er en ordning, som fungerer godt.
Og man kan sagtens gøre det her på en fornuftig måde.
Man kan jo sagtens skrive alle de forskellige delelementer ind i én lov, uden at det behøver at blive et stort spøgelse.
Vi kunne hurtigt og nemt løse det problem, hvis vi havde en konstruktiv regering som medspiller.
Det bør ministeren selvfølgelig også vide.
Men vi vil ikke være tykhovedede.
Der skal være rimelighed i tingene.
Og i det her tilfælde er der altså tale om en gruppe mennesker, som er kommet gevaldig i klemme, og som samtidig udfører et meget vigtigt stykke arbejde for lokalsamfundet.
Og det ville være en katastrofe for os alle sammen, hvis der ikke var den form for brandberedskab, og det samme kan man selvfølgelig også sige om de øvrige omtalte grupper.
Den rapport, der har været omtalt her, og som arbejdsgruppen vedrørende beslutningsforslag nr. B 88 afleverede for snart 10 måneder siden, underbygger også det argument.
Og på trods af meldingen fra ministeren og fra den socialdemokratiske ordfører skal jeg også hilse og sige - og det skulle ministeren måske høre efter, selv om han nu taler med sine embedsmænd - at Landsklubben for de deltidsansatte brandmænd støtter forslaget.
Så det argument, der blev brugt heroppefra, holder altså ikke nogen steder.
Brandmændene er selv tilfredse med det her forslag.
Vi kan også se, at adskillige af de adspurgte kommuner udtrykker vanskeligheder ved både rekruttering og fastholdelse for de deltidsansatte brandmænds vedkommende, og hvis man får gennemført det her forslag, vil det problem blive løst.
Det er jo heller ikke overraskende, at en meget stor andel af de deltidsansatte brandmænd vil overveje deres stillinger, hvis de kommer ud i arbejdsløshed i deres hovederhverv.
Det er ganske forståeligt.
Alene rekrutteringsgrundlaget viser, at det går den forkerte vej.
Desværre deler regeringen ikke den opfattelse, men jeg håber på, at den efter diskussionen i dag i salen vil have en anden holdning.
Derfor er det rart - vil jeg afslutningsvis sige - at et så stort flertal i Folketinget vil være fremsynet og tilpasse lovgivningen, så vi fremover sikrer ordentlige vilkår for dem, der ved en ekstra indsats vil styrke lokalsamfundet og hjælpe med at løse vigtige opgaver for os alle sammen.