Peder Sass (S), 1997-11-06:
Det er en god sag, som SF har sat på dagsordenen her til denne forespørgsel.
Den er god, fordi det sigtemål, som regeringen satte sig for 4 år siden, altså i 1993, om at få en aftale, jeg gentager en aftale, med Kommunernes Landsforening om en pasningsgaranti, så familier, som ønskede det, kunne få et pasningstilbud senest 12 måneder efter barnets fødsel, er kommet væsentligt nærmere sin indfrielse.
Det mål, vi satte os, har siden medvirket til, at kommunerne øgede udbygningen på hele børnepasningsområdet.
Der blev dengang sat fokus på et vigtigt område, hvor regeringen i samarbejde med KL fik skabt muligheder for, at der i perioden, som ministeren også har udtalt, fra januar 1993 og til nu har været en gennemsnitlig vækst på 26.000 pladser i daginstitutionerne pr. år.
Vi må så sige, at der fortsat ved årsskiftet er ca. 16.000 børn på venteliste.
Vi har i Socialdemokratiet fortsat som mål, at der er pasningstilbud til alle børn mellem 1 og 5 år, hvis forældrene ønsker det, men vi er faktisk i den situation, at der er blevet født flere børn og det samtidig med, at flere, herunder også forældre, er kommet i arbejde, hvilket medvirker til, at opgaven indimellem har været vanskelig at løse.
Når der er en stigende beskæftigelse, er der også færre, der vælger forældreorlov.
Det øger presset på daginstitutionsområdet og på dagplejeområdet.
Samtidig er efterspørgslen efter pasningstilbud for børn i aldersgruppen fra 6 til 9 år også stigende, og endelig har bosætningsmønstrene, altså unge, der flytter ud til ældre boliger, også påvirket den planlægning, som kommunerne skulle foretage for at kunne etablere en pasningsordning.
Det betyder, at der stadig er kommuner, som endnu ikke har løst opgaven.
Daginstitutionsområdet er et kommunalt ansvarsområde, og regeringen har kun gennem kommunalaftalerne fået gennemført en bedre dækning af behovet.
Derved fås der 25.000 nye pladser, hvorved vi er tæt ved at nå den målsætning, som statsministeren formulerede i sin åbningstale i 1993.
Og for at sige det lidt på jysk, er det da ikke så ringe endda.
Men børnepasningstilbudet handler ikke om, hvor hurtigt eller hvor mange som skal passes.
Det handler i højere grad om børns trivsel og om, hvordan vi kan udvikle kvaliteten af børnepasningstilbudene.
Regeringen fik i 1993 vedtaget en dagsorden, som lagde grundstenen til et samarbejde med kommunerne om at indsamle og udvikle kvaliteten i dagtilbudene, således som det også tydeligt fremgår af formuleringen, som jeg i øvrigt kan sige suppleres af den vedtagelse, vi har fået af lov om social service, hvor der også er en tydelig formålsformulering, som beskriver formålet og kvaliteten i børnepasningen.
Et af resultaterne af det arbejde, som ministeren tidligere omtalte, er også, at der er blevet udgivet en publikation, der hedder »Kvalitetsudvikling i dagtilbud«.
I denne bog står der, at livskvalitet set i børnehøjde kan kendetegnes ved, at barnet er aktivt, at barnet har gode nære relationer til andre mennesker og især nærværende voksne, at barnet har en positiv selvopfattelse samt har en grundstemning af glæde og livslyst.
Hvilket vi fuldt ud kan tilslutte os.
For Socialdemokratiet er det ikke ligegyldigt, hvad det er for et pasningstilbud, vi giver vores børn.
Vi ønsker fortsat ikke en pasningsordning presset igennem, hvis det går ud over kvaliteten.
Vi skal være opmærksom på, at de værdier og holdninger, som børn får i mødet med børn med forskellig social baggrund er en vigtig brik i pædagogernes daglige arbejde.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde i mit indlæg den 2. november 1995, hvor SF havde stillet næsten den selvsamme forespørgsel:
»Det handler ikke kun om større bevillinger, men i høj grad om den fantasi og den genskabelse af oplevelser, som børn i dag i højere grad har brug for.
Jeg mener, det er vigtigt at danne kvalificeret modspil til en øget kommercialisering af børnenes hverdag.«
Som eksempel på, hvordan kommunerne har arbejdet på at løse problemet, kan man nævne, at de igennem de senere år har udvist en meget stor fantasi med alternative pasningstilbud såsom naturskoler, skovbørnehaver, busbørnehaver m.v. Vi må desværre konstatere, at der ofte mangler tilstrækkelig med kvalitet i de tilbud, de yngre årgange i folkeskolen tilbydes i SFO-ordningerne, men erkender
, at det har været en umulig opgave for kommunerne, uden at de også har brugt denne billigere ordning.
I Socialdemokratiet mener vi fortsat, at målet kan nås.
Jeg er fortrøstningsfuld over for fremtiden og frygter ikke, at der rundt omkring i landets kommuner er planer om efter kommunevalget at slække på prioriteringen af opgaverne.
Spørgsmålet om ventelisterne har mange steder været et centralt punkt i valgkampen.
Jeg er overbevist om, at socialdemokratisk ledede kommuner vil leve op til det mål, vi har stillet.
Vi kan ikke tilslutte os SF's forslag til vedtagelse.