Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-11-13:
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen at fremsætte lovforslag, som sikrer, at dagpengemodtagere og kontanthjælpsmodtagere i aktivering i private eller offentlige virksomheder får overenskomstmæssig løn.
Jeg vil gerne udløse spændingen med det samme og slå fast, at regeringen ikke kan støtte dette forslag, og lad mig forklare hvorfor.
En meget vigtig ting, der er opnået med »Flere i arbejde« er netop, at vi er godt i gang med at bevæge os væk fra meningsløse aktiveringsprojekter og kunstige job og i stedet give de ledige mulighed for at prøve noget, der minder om et rigtigt arbejde, og som udvikler den enkelte og styrker muligheden for, at han eller hun hurtigst muligt kan få et job på almindelige vilkår.
Alle undersøgelser peger på, at den virksomhedsrettede aktivering, særlig de private virksomheder, har den største effekt.
Vi har som velfærdssamfund en stærk forpligtelse til at sørge for, at alle, der har en arbejdsevne, har mulighed for et liv med arbejde og selvforsørgelse.
Jeg føler mig som beskæftigelsesminister stærkt forpligtet til at få skabt bedst mulige rammer for, at også de lidt svagere ledige gives disse muligheder.
Det kræver, at virksomhederne vil være aktive medspillere for at få oprettet de nødvendige pladser.
Hvis virksomhederne skal betale overenskomstmæssig løn, vil de overhovedet ikke have nogen tilskyndelse hertil.
Efter disse bemærkninger vil jeg gerne pege på tre yderligere argumenter for at afvise forslaget. For det første er det min opfattelse, at der ikke skal være nogen økonomisk gevinst ved at bevæge sig fra et tilbud til et andet tilbud.
Aktivering er det redskab, vi benytter, og ordinær beskæftigelse er altid målet.
Loven er derfor skruet sammen på den måde, at så længe der er tale om vejledning og opkvalificering og virksomhedspraktik, fortsætter den ledige med den sædvanlige ydelse under ledigheden.
Kun ved tilbud, der går ud på ansættelse med løntilskud, fraviges udgangspunktet.
Her er det klart, at den ledige skal modtage overenskomstmæssig løn. For det andet er det regeringens opfattelse, at lovgivningen allerede indeholder en række sikkerhedsmekanismer, som forhindrer utilsigtet brug af de virksomhedsrettede tilbud.
Der er således begrænsninger i den varighed, tilbuddene må have.
Der er krav om, at der skal være et rimeligt forhold mellem antallet af ansatte uden tilskud og antallet af personer i tilbud.
Endelig er der krav om, at tilbud på virksomhederne skal drøftes mellem virksomheden og repræsentanter for de ansatte.
Bodumsagerne har vist, at forbuddet mod konkurrenceforvridning kan volde kommunerne problemer i praksis.
Vi har derfor nedsat en arbejdsgruppe, hvor de involverede parter sammen kan få lavet nogle retningslinjer, som kan benyttes, når der etableres virksomhedsrettede tilbud.
Det glæder mig i øvrigt at kunne konstatere, at forslagsstillerne gerne vil sikre den frie konkurrence.
For det tredje er det regeringens opfattelse, at projektet Spydspidsen ikke kan bruges som argument for, at alle dagpenge- og kontanthjælpsmodtagere skal have overenskomstmæssig løn under aktivering.
Der er tale om en forsøgsordning med meget marginaliserede unge mellem 15 og 18 år, der deltager i tilbud om optræning hos private eller offentlige arbejdsgivere, hvis de opfylder betingelserne for revalidering.
Forsøget omfatter således unge, der er undergivet forældrenes forsørgelsespligt, og som derfor ikke ville have ret til offentlig forsørgelse, hvis de ikke deltog i projektet.
De aflønnes med den mindste overenskomstmæssige løn på området, men kan dog maksimalt modtage, hvad der svarer til, hvad en ung udeboende under 25 år kan opnå i kontanthjælp, nemlig 4.969 kr. om måneden.
Afslutningsvis vil jeg gerne bemærke, at det kunne være interessant at vide, hvad forslagsstillerne helt konkret har forestillet sig, hvis forslaget blev gennemført.
Har de forestillet sig, at arbejdsgiverne skulle betale den fulde overenskomstmæssige løn?
Det forledes jeg til at tro, for skal man følge forslagsstillernes argumentation, vil tilskud til arbejdsgiveren være konkurrenceforvridende, og det er forslagsstillerne jo imod.
Hvis det virkelig er tilfældet, kan jeg godt garantere, at vi kan vinke farvel til de virksomhedsrettede tilbud, og er det det, forslagsstillerne gerne vil opnå?
Det kan regeringen naturligvis ikke gå med til.
Som sagt kan regeringen ikke støtte det fremsatte forslag.