Pia Christmas-Møller (KF), 1997-10-23:
Sidste år indledte jeg mit ordførerindlæg med ordene: »Man skal lede længe - meget længe - for at finde et finanslovforslag med et så lavt ambitionsniveau.
Forslaget er totalt blottet for visioner og kemisk renset for noget, der bare kunne ligne fremadrettede initiativer.
Forslaget kunne måske nok være rosværdigt for en bogholder i en større virksomhed, men ikke for en regering, der vil lede Danmark frem mod et nyt årtusind.« Sådan indledte jeg sidste år, og selv om genbrug generelt er meget godt, er det temmelig forstemmende at konstatere, at præcis de samme ord dækker dette finanslovforslag, og dog. For præcisionens skyld skal jeg gøre en indrømmelse.
I år behøver man ikke at lede længe for at finde et lige så uambitiøst og bovlamt forslag.
Arkiverne fra sidste år er jo inden for rækkevidde.
Nyrupregeringen arbejder tilsyneladende støt og roligt på at blive kendt og i historiebøgerne genkendt under et andet navn, nemlig de spildte muligheders regering.
Flere års massivt opsving er ikke blevet udnyttet til at gennemføre de reformer, alle ved vi har behov for bl.a. på arbejdsmarkedet, på skatteområdet og i den offentlige sektor, reformer, som kan gennemføres smertefrit i opgangstider, men som kan gøre ondt i nedgangstider.
Flere års massivt opsving er ikke blevet udnyttet til at forbedre uddannelseskvaliteten eller den private forskning.
Tværtimod viser en række internationale målinger, at det står
langt ringere til, end vi selv gik rundt og troede.
Flere års massivt opsving er ikke blevet udnyttet til for alvor at rydde op i ventelisterne på sygehusene.
Flere års massivt opsving er ikke blevet brugt til at nedbringe gælden, tværtimod.
Ny gæld er stiftet, og regeringen har smidt regningen i børneværelset.
Flere års massivt opsving er ikke blevet brugt til effektivt at lette virksomhedernes byrder.
Tværtimod har regeringen lagt nye byrder, nye omkostninger i milliardklassen på de danske virksomheder.
Jo, det er sandelig de spildte muligheders regering. Det er, som om regeringen intet har lært af historien om bonden og æslet.
Bonden skal som bekendt have æslet til at bære hø hjem fra marken, og han siger: Kan du bære det strå, kan du også bære det her; kan du bære det strå, kan du også bære det her - lige indtil et enkelt lille bitte strå får æslet til at segne under den samlede vægt.
Det er, som om regeringen ikke sådan rigtig for alvor har indset, at vores alle sammens velfærd er direkte og uden omsvøb eller andre mellemregninger afhængig af vores virksomheders indtjeningsevne.
Og det er, som om regeringen ikke sådan rigtig for alvor helt inde på rygmarven er på det rene med, at virksomhedernes indtjeningsevne er stærkt afhængig af deres konkurrenceevne.
Til trods for at danske virksomheder konstant lige siden 1993 har tabt markedsandele - faktisk er det hele 7 pct. i alt - og til trods for at vi står over for en overenskomstfornyelse i foråret 1998, ja, så lægger regeringen op til en direkte forringelse af virksomhedernes konkurrenceevne.
Det kan vi ikke advare kraftigt nok imod.
Forslaget om at pålægge arbejdsgiverne yderligere betaling af sygedagpengeordningen rammer fuldstændigt ved siden af, og det er ganske grotesk at komme med et sådant forslag, samtidig med at man fra regeringens side gør alt, hvad man kan for at få virksomhederne til at påtage sig et større socialt ansvar ved at ansætte mennesker, som netop har en højere risiko for at blive syge.
Mange har tilsyneladende her fundet en genvej til at forlænge dagpengeperioden.
Den form for misbrug burde regeringen koncentrere sig lidt mere om at få stoppet, og vi vil fra konservativ side gerne medvirke med konkrete forslag. Forslaget om at øge virksomhedernes udgifter til Arbejdsgivernes Elevrefusion er slet og ret forligsbrud i forhold til Det Konservative Folkepartis forlig med regeringen fra 1995, så det forventer jeg ganske enkelt at man helt automatisk tager af bordet.
Medregner man regeringens voldsomme likviditetsstramninger over for erhvervslivet, ja, så foreslår regeringen en belastning af erhvervslivet på godt 6 mia. kr. I det tal er ikke medregnet den stigning i arbejdsgivernes bruttoskat, som regeringen allerede har gennemtrumfet skal pålægges virksomhederne som endnu en omkostning i 1998.
Jeg vil gerne her i dag fra starten af sige ligeud til regeringen: Det Konservative Folkeparti møder op til forhandlinger, når vi bliver indbudt, men det bliver med et krav om, at erhvervsbelastningerne tages af bordet.
Vi mener, det er den stik modsatte kurs, der er brug for.
Det danske samfund står over for store udfordringer i de kommende år.
Den internationale konkurrence er benhård, og den bliver kun hårdere.
Den rivende udvikling i Kina og det øvrige Asien og det konkurrencemæssige pres fra de nye demokratier i Øst- og Centraleuropa vil udsætte det danske samfund for meget omfattende omstillingskrav. Nøglen til at udnytte disse udfordringer som nye muligheder har vi inden for rækkevidde.
Endnu kræves kun modet til at gribe den.
Nøglen består i at gennemføre reformer på arbejdsmarkeds-, uddannelses- og skatteområdet.
Det Konservative Folkeparti har vist både modet, viljen og evnen til at fremlægge konkrete langsigtede forslag.
Det har vi gjort med vores omfattende oplæg »Nye tider, nye tanker«, og vi har sammen med Venstre omsat en række af forslagene til konkrete bud på ændringer til finansloven for allerede næste år, hvor meget kan påbegyndes, hvis vel at mærke den politiske vilje er til stede.
Det fælles ændringsforslag, vi har stillet sammen med Venstre, kalder vi »Fornyelse '98«. Regeringen fremlagde i foråret en glitrende pjece om ønskerne til Danmark år 2005.
Lige så farvestrålende billederne var, og lige så fromme ønskerne var, ja, lige så matte og uigennemsigtige var midlerne, når de ikke ligefrem var totalt fraværende.
Alligevel gav den farvestrålende pjece en smule næring til optimistiske sjæle som mig.
Det var således ikke helt uden forventning, jeg gik i gang med at læse regeringens finanslovforslag fra august måned.
Intet, intet var der her at finde, som kunne give indtryk af, at regeringen er til sinds at følge de pæne målsætninger op med konkret handling.
Ikke engang på det helt overordnede plan kunne man se vilje til at udnytte opsvingets store muligheder.
Det lille overskud skyldes engangsindtægter på omkring 22 mia. kr. Ingen reformer, end ikke en varsling om samme, og den finanspolitiske stramning, som også regeringen havde stillet i udsigt, var skuffende.
Mindre end en måned efter fremlæggelsen af finanslovforslaget måtte regeringen da også selv indrømme, at finanslovforslaget var for slapt.
Det var nødvendigt at haste med en mærkbar stramning.
Vi kender alle sammen her forløbet.
Det endte med et peanutforlig, hvor regeringens tanker om at gennemtvinge endnu en forhøjelse af bruttoskatten led skibbrud, og hvor Venstre og Det Konservative Folkeparti fik sikret, at der blev tale om en regulær individuel opsparing, en opsparingsordning, som sikrer, at alle får nøjagtig det ud, de har sat ind, med rente og renters rente.
Forliget viser, at Det Konservative Folkeparti og Venstre er parate til at yde en indsats for at sikre en ansvarlig økonomisk udvikling, og at vi er parate til at lægge ryg til også mindre populære ting.
Men det dokumenterer også en afgørende forskel på os og regeringen.
Når der er behov for økonomiske stramninger, er det socialdemokratiske svar så godt som altid: Nye skatter, nye afgifter.
Det vil vi ikke være med til.
Det ville vi ikke i foråret, da regeringen gennemførte sit forlig med venstrefløjen om skatte- og afgiftsstigninger, det ville vi ikke for en uge siden, da det lykkedes at undgå det, og det vil vi heller ikke til december.
Vi møder til forhandlinger, når vi bliver indkaldt, og Det Konservative Folkeparti går til forhandlingerne med tre helt klare overordnede mål: For det første vil vi presse regeringens økonomiske politik ind i et solidt og fremadrettet spor.
Vi vil have forbedret erhvervslivets konkurrenceevne, fordi det er herfra, vi alle sammen skal hente vores velfærdsmuligheder. Vi vil med andre ord gøre, hvad vi kan for at skabe tryghed for vores fremtidige velfærdsmuligheder. For det andet vil vi også have gjort noget effektivt ved de lange ventelister på sygehusene.
Vi er parate til at bruge flere penge på området, men det må være efter princippet noget for noget.
Forenklede arbejdsgange, et reelt regulært frit sygehusvalg må til.
Og for det tredje vil vi have gennemført en effektiv indsats mod volden og kriminaliteten i samfundet.
Vi vil have, at borgerne trygt skal kunne færdes på gader og stræder.
Vi vil have at borgere, der bliver udsat for tyveri eller overlast på anden måde, får deres sager behandlet af politiet og ikke bliver afvist med henvisning til manglende ressourcer.
Vi har anmodet regeringen om at få genforhandlet politiforliget, og regeringen har accepteret.
Vi venter på at blive indkaldt til forhandlinger.
Det Konservative Folkeparti vil sikre, at reaktionen over for de kriminelle bliver mere effektiv og konsekvent.
Vi ønsker straffen for grov vold sat op, voldsmanden varetægtsfængslet under sagen og hurtig indsættelse til afsoning efter dom.
Politiet skal have bedre muligheder for at opklare forbrydelserne, og der skal gives bedre vidnebeskyttelse.
Alt det her kræver flere ressourcer.
Det er vi parate til.
Vi har i vores finanslovudspil sammen med Venstre foreslået ekstra midler afsat både til politiet og til opførelse at to særligt sikrede fængsler.
Vi vil have udvidet antallet af lukkede institutionspladser til de særligt kriminelle unge.
Vi har fundet pengene.
Det kan lade sig gøre.
Regeringen kan regne med vores kreativitet, når det gælder om at sikre en ansvarlig økonomisk politik.
Og jeg kan forsikre regeringen om, at vores besparelser ikke medfører nedskæringer for børn og unge og syge.
Vores besparelser indebærer ikke, at der nu skal sendes fyringssedler til tusindvis af offentligt ansatte.
Vi mener ikke, at der er brug for yderligere stigninger.
Men vi kender ordet omprioritering.
Det ord vil vi gerne lære regeringen at kende.
Vi har fremlagt et omfattende forslag, »Fornyelse '98«, hvoraf en række konkrete besparelser fremgår, og jeg kan garantere regeringen for, at vi har flere på lager.
Vi møder fordomsfrit til forhandlingerne sammen med Venstre.
Vores mål er at nå resultater, men jeg må advare regeringen mod at tro, at den bare kan lave besparelser sammen med os for derefter at lave tilsvarende udgifter med venstrefløjen.
Sådan spiller det borgerlige klaver ikke.
Hvis regeringen tror det og bygger sin finanslovstrategi på det, ja, så vil vi endnu en gang kunne konstatere, at Nyrupregeringen slet og ret er og vil være de spildte muligheders regering.