Helle Sjelle (KF), 2002-01-10:
Danmark står over for mange udfordringer her i begyndelsen af det nye årtusinde, det gælder ikke mindst på vores miljøområde.
Vores viden og fokus på forskellige former for miljøbelastning og forurening bliver større og større.
Aldrig før har vi været så optagede af at beskytte vores natur og omgivelser, som vi er nu.
Også EU-samarbejdet har betydet en styrkelse af miljøområdet, og en lang række af de regler, som i dag er bestemmende for vores adfærd i miljøet, er baseret på de fælles direktiver, som er vedtaget i EU. Også inden for det her samarbejde er der blevet mere og mere interesse for at sikre, at vi giver naturen videre til vore børn i en ordentlig stand.
Vore handlinger i forhold til vore omgivelser må derfor også være præget af omtanke og hensyn.
Men al den viden, vi råder over, og al den regulering, vi foretager på baggrund af den, er også uhyre teknisk.
Man skal næsten være kemiingeniør for at kunne forstå et bilag med grænseværdier i et af EU's miljødirektiver, det er der jo heldigvis også nogle politikere, der er, men generelt er politiske beslutningstagere stærkt afhængige af ekspertgrupper med den fornødne indsigt for at kunne formulere den politik og de regler, der skal sikre vor natur.
Det gælder måske i højere grad for miljøområdet end for så mange andre politiske områder.
Spørgsmålet er så, hvordan vi kan sikre, at offentlige midler anvendes på den mest effektive måde, når det drejer sig om at sikre miljøet, for det er et mål, som vi i Det Konservative Folkeparti er meget enige i.
Man kan selvfølgelig forlade sig på, at ekspertgrupper, forskningsmiljøer, som det blev udtrykt i ministerens tale, altid bidrager med hundrede procent objektive vurderinger og til enhver tid formår at holde sig uvildige med hensyn til udformning af de regler, som de måske selv har været med til at levere data og analyser til.
Men man kan også, og det er vi meget enige med miljøministeren i, vælge at foretage vurderinger af kommende miljøregulering i et organ, der har sin totale uafhængighed af den regering, der formulerer miljøpolitikken, og af det ministerium, der formulerer paragrafferne.
Rent fagligt forventer vi os meget af instituttets evne til at indsamle viden og data fra udlandet, vi kan nemlig sagtens gøre god brug af de miljødata, der genereres andre steder end lige præcis i den danske ekspertverden.
Vi har for længst anerkendt, at mange miljøproblemer er grænseoverskridende, og derfor skulle vi også gerne drage god nytte af den viden, som vi får udefra, og det mener vi at et institut kunne være med til.
Det er værd at lægge godt mærke til instituttets uafhængige og frie status: Ingen underordning i forhold til ministeriets embedsstruktur, ingen forpligtelser til at levere skyts til miljøministerens politik.
Det må da være et tilbud, som oppositionen næsten kun kan være begejstret for. Den meget store uafhængighed gør faktisk også sammensætningen af bestyrelsen til et mindre aktuelt problem for Folketinget.
Nøjagtig efter hvilken procedure de udpeges, og hvilke personer det konkret kommer til at dreje sig om,
er nok interessant, men bør ikke være centrum i denne her debat i dag.
Vi bør hellere fokusere på at sikre, at det er det rigtige skib, vi her får sat i søen på miljøvurderingsområdet, og det kriterium mener jeg som sagt vi i høj grad opfylder med det her foreslåede institut.
Et godt miljø koster, men også på det her felt er vi nødt til at prioritere benhårdt, når vi skal løse de mange ressourcekrævende opgaver, som vi står over for her i Danmark.
Vi forestiller os, at det nye institut kan være med til at give os et rigtig godt beslutningsgrundlag.
Vi beklager naturligvis også det hastværk, som vi ligesom føler vi er nødt til at gennemføre det her med, men vi synes, det er en god idé med det her miljøinstitut, og derfor synes vi faktisk også, at det er i orden, at vi prøver på at få det igennem så hurtigt, som det overhovedet er muligt for os.
Hvad angår høringen: Vi ser faktisk ikke nogen grund til at vente den halvanden måned.
Vi synes, det her er en god idé, og derfor vil vi gerne gennemføre den.
Aviser, medier og andet er jo altså lukket indenfor i denne her debat, og jeg synes da også, man skal benytte sig af muligheden for at stille yderligere spørgsmål i Finansudvalget om denne her sag.
Jeg er ikke afvisende over for at få at vide, hvad andre mener om denne her sag, men jeg mener bare ikke, at en høring i det her tilfælde er altafgørende.