Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-21:
Da jeg forstår på hr. Lykketoft, at forespørgernes forventninger til debatten er beherskede, skulle det jo ikke være så vanskeligt at kunne leve op til dem. Men inden jeg går til besvarelsen af forespørgslen, tror jeg, det ville være nyttigt med et par ord om baggrunden for den danske Øststøtte. Som bekendt udspringer den danske Øststøtte af de omvæltninger, der skete i Central- og Østeuropa i slutningen af 1980'erne og kulminerede med murens fald i 1989. Omvæltningerne betød, at de tidligere kommunistiske stater genvandt friheden til at opbygge demokratiske styreformer og til at etablere markedsøkonomier, men det var også klart, at de central- og østeuropæiske lande stod foran en lang og vanskelig omstilling.
Efter mere end 40 års kommunistisk styre haltede landene på en lang række områder
bagefter de vesteuropæiske demokratier, og derfor var der behov for omfattende moderniseringer og en massiv bistand til landene
Danmark har derfor, i øvrigt i lighed med andre vesteuropæiske lande, siden starten af 1990'erne ydet meget omfattende støtte til de nye demokratier, og nu er resultatet af denne lange proces ved at bære frugt.
Otte af de central- og østeuropæiske lande ventes optaget i EU den 1. januar 2004, herunder de baltiske lande og Polen.
Med udvidelsen vil et stort mål for den danske udenrigspolitiske indsats være nået, og det skal vi selvfølgelig tage højde for i tilrettelæggelsen af vores politik.
Det er præcis det, regeringen gør med den nye strategi for Øststøtten i 2002 og 2003, som udenrigsministeren fremlagde i slutningen af april.
De vigtigste elementer i strategien kan opsummeres i følgende fem punkter.
For det første: Øststøtten målrettes løsning af de sidste udestående problemer
, inden kandidatlandene kan optages i EU.
For det andet: Øststøtten bliver koncentreret om korterevarende projekter, der hurtigt kan igangsættes og gennemføres.
For det tredje: Øststøtten fokuseres blandt kandidatlandene på de baltiske lande og Polen og blandt ikkekandidatlandene på Rusland.
For det fjerde: Miljøprojekter vil fortsat være det største enkeltindsatsområde.
Og endelig for det femte: Administrationen af Øststøtten bliver forenklet og effektiviseret.
Der er behov for en fokuseret indsats her og nu.
Det skal ikke være sådan, at Danmark igangsætter store projekter, der tager lang tid at sætte i gang, og som løber 3-4 år efter, at landene er blevet fuldgyldige medlemmer af EU.
Vi skal hele tiden huske, at der jo ikke ydes bilateral støtte til lande, der er medlem af EU.
Når udvidelsen er en realitet, vil de nye medlemslande modtage omfattende støtte, ikke mindst gennem landbrugspolitikken og EU's strukturfonde m.v. Denne udvikling bliver allerede nu afspejlet i EU's finansielle perspektiver eller budget, om man vil.
Heraf fremgår, at EU's støtte stiger fra de nuværende ca. 25 mia. kr. årligt over et niveau på 85 mia. kr. i 2004 og voksende til et niveau på 125 mia. kr. i 2006.
Der bliver altså tale om en meget, meget voldsom forøgelse af støtten gennem EU-systemet til de øst- og centraleuropæiske lande efter opnået medlemskab.
Perspektivet i regeringens strategi er, at man fra bilateral støtte fra Danmark til Østlandene går over til EU-støtte, hvor Danmark jo også skal yde sit bidrag.
I det sidste godt halvandet år frem til den forventede udvidelse af EU vil regeringen afsætte ca. 1,1 mia. kr. til nye Øststøtteprojekter.
De nye bevillinger til Øststøtten supplerer de danske projekter, der allerede er sat i gang i Central- og Østeuropa, og som naturligvis kører videre.
Med de nye bevillinger til Øststøtten vil det samlede aktivitetsniveau under gamle og nye projekter være ca. 1,9 mia. kr. årligt helt frem til den forventede udvidelse af EU i 2004.
Der er altså tale om en videreførelse af et højt aktivitetsniveau, som endda ligger lidt højere end aktivitetsniveauet i 2001.
Det er rigtigt, at bevillingerne til nye tilsagn falder i forhold til tidligere, men det hænger sammen med udvidelsen, som jeg netop har været inde på.
Det centrale er udbetalingerne.
De vil altså fortsat ligge på et niveau
omkring 2 mia. kr., og som sagt ligger det altså over aktivitetsniveauet i 2001.
Det er der intet nyt i.
Det fremgår af regeringens særlige publikation om Øststøtten, og regeringen har oplyst det i talrige svar til Folketinget.
Derfor har det også undret mig meget at se, at der har været påstande fremme om, at regeringen har forsøgt at skjule, at der foretages reduktioner i nye bevillinger til Øststøtten.
Det prøver regeringen ikke på nogen som helst måde måde at skjule, tværtimod.
Det har regeringen lagt åbent frem i publikationer og i svar til Folketinget.
Sådan er det, og logikken i det er altså, at når landene går fra at være ansøgerlande til at være medlemslande, skifter støtten også karakter.
Regeringen vil altså, i øvrigt i lighed med andre europæiske lande, foretage en udfasning af bevillingerne til de nye Øststøtteprojekter.
Det fremgår klart af regeringens strategi og af regeringens svar på en række spørgsmål fra medlemmer af Folketinget.
Men dybest set er det en god nyhed.
Det afspejler jo, at de central- og østeuropæiske lande efter en imponerende indsats nu er nået så langt, at de kan optages i EU, og som bekendt vil netop udvidelsen være hovedprioriteten under det danske formandskab.
Begrundelsen er altså ligetil: lykkes det at få landene optaget som medlemmer af EU, vil behovet for bilateral støtte til de nye medlemslande bortfalde, og de vil i stedet modtage en omfattende støtte fra bl.a. EU's strukturfonde - ja, de vil endda modtage mange gange større støtte, end de får i øjeblikket.
Den danske bilaterale indsats vil altså blive afløst af bistand til landene gennem EU.
For at muliggøre dette vil bl.a. Danmarks bidrag til EU blive forøget, så man kan sige, at pengene flytter med landene ind i EU.
Regeringen har derfor med den nye strategi for øststøtten, hvad man med rimelighed må kunne forvente af en regering, forholdt sig ansvarligt til den ændrede virkelighed i Europa.
Det er baggrunden for, at regeringen lægger op til at afsætte færre midler til at igangsætte nye øststøtteprojekter, end der var afsat på den tidligere regerings finanslovforslag for 2002.
Men lad mig også gentage, at de samlede danske aktiviteter i Central- og Østeuropa altså skønnes at blive på samme niveau, ja, endda lidt højere i 2002 og 2003, end de var i 2001.
Lad mig så endelig gentage, at regeringen vil indlede en drøftelse med Folketingets partier af den såkaldte Mifresta-ramme med henblik på fremtidige støtteaktiviteter efter EU's udvidelse.
Forhandling