Holger K. Nielsen (SF), 2002-12-05:
Udenrigsministeren lagde meget vægt på sammenhængen mellem terrorbekæmpelse og så denne her konflikt.
Jeg er helt enig i, at det er en meget, meget central sammenhæng - af flere grunde.
Når Vesten nu bukker og skraber for præsident Putin, skyldes det jo i første række det kompromis, der så at sige er lavet, hvor Vesten vil have Rusland med i det, man kalder kampen imod terrorismen.
Det er jo primært, som det er i øjeblikket, forberedelser til et militært angreb på Irak
, og prisen for det skal så være, at Putin får lov til at bekæmpe det, som han opfatter som terrorisme. Men det paradoksale resultat er, at jo mere Rusland, den russiske regering, foretager militære angreb i Tjetjenien, jo flere overgreb, der bliver foretaget på civilbefolkningen i Tjetjenien, jo mere vokser den muslimske fundamentalisme, jo mere vokser terrorismen i Tjetjenien.
Derfor er vi nødt til også at anskue Tjetjenienspørgsmålet som et sikkerhedsproblem, der har at gøre med terrorbekæmpelse.
Men det er på en helt, helt anden måde end den måde, Putin, George W. Bush og, sådan som jeg måtte forstå, også den danske regering opfatter det her. For jo mere russerne fortsætter deres politik, jo mindre håb er der for de fremtidige generationer i Tjetjenien.
Folk, der kommer dernede, kan berette om, hvordan unge mennesker i stigende grad bliver fanget af den muslimske fundamentalisme, hvordan de ikke får uddannelse, hvordan de ikke kommer med i det civile samfund, der skal opbygges.
Og den nyeste russiske politik, hvor man tilsyneladende har fraskrevet sig muligheden for en politisk løsning, gør yderligere dette her til et problem.
Der kunne jeg godt have ønsket mig en mere klar melding
fra den danske regering, for vi må opfatte de russiske reaktioner bl.a. på Sakajev, de russiske reaktioner efter terroraktionen, derhen, at nu vil man en militær løsning på det her.
Det er den militære vej, man vil gå.
Og der er det vel altafgørende, også for vores egen skyld, at vi lægger stærkere vægt på, at kun en politisk løsning kan klare det her.
Og - og det er så også et spørgsmål til ministeren - tror udenrigsminsteren på, at der overhovedet kan laves en politisk løsning i Tjetjenien, uden at man inddrager den folkevalgte præsident Maskadov og hans folk?
Der blev afholdt valg i januar 1997 i Tjetjenien overvåget af OSCE, overvåget af Vesten, et legitimt valg, som blev anerkendt efterfølgende.
Rusland anerkender ikke længere denne regering.
Er det ikke vigtigt at få sagt til russerne, at man skal forhandle med disse folk?
Så bliver det sagt, at vi skal have et godt forhold til Rusland.
Ja, men det er vi fuldstændig enige i at vi skal, men jeg må tilstå, at den beskrivelse af den russiske politik netop nu, den beskrivelse af EU's indsats er for mig at se alt, alt for optimistisk, hvis man ser på, hvad EU har gjort f.eks. i forhold til Danmark.
Da vi blev klemt af russerne, på grund af at vi ville overholde de demokratiske rettigheder, hvorfor kom EU så ikke til hjælp?
Hvorfor var der ikke straks en samlet EU-reaktion på den fuldstændig uacceptable russiske vrede over, at vi tillod, at der blev afholdt en kongres her i Danmark?
Hvorfor følte vi os tvunget til at flytte topmødet med Putin til Bruxelles?
Burde andre EU-lande ikke dér være gået ind med det samme og have sagt: Nej, naturligvis flytter vi ikke noget som helst, for demokratiet er et fælles anliggende, en fælles værdi for de europæiske lande.
Der blev fremlagt et forslag af Kaspulatov på verdenskongressen om en status for Tjetjenien, der på mange måder minder om Kosovos stilling i øjeblikket.
Der er muligheder for at formulere en fredsløsning for tjetjenerne.
Der burde EU spille en langt, langt mere offensiv rolle.
Jeg skal fremsætte et forslag til vedtagelse på vegne af SF, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Enhedslisten.
Det lyder således:
Forslag til vedtagelse »Folketinget - fordømmer de fortsatte alvorlige overgreb på menneskerettighederne i Tjetjenien, - fordømmer enhver voldshandling mod uskyldige civile, uanset hvem der gennemfører den, eller hvem den går ud over, f.eks. terrorangrebet på et teater i Moskva, - fastholder, at der kun kan findes en politisk løsning, som respekterer det tjetjenske folks rettigheder, og - udtrykker støtte til de kræfter på både russisk og tjetjensk side, som arbejder for en politisk og fredelig løsning på konflikten.
Folketinget konstaterer, at regeringen ikke kunne imødekomme Ruslands anmodning om en udvisning af Akhmed Sakajev på grund af et for svagt bevismateriale.
Folketinget skal dog beklage forløbet af sagen og de gener, tilbageholdelsen har medført for Sakajev.«