runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Behnke (FRI), 1999-12-16:
Jeg synes, det er lidt bekymrende, at Socialdemokratiets hr. Jan Petersen i dag skal gå 100 år tilbage i danmarkshistorien for at retfærdiggøre det skattetryk, vi har i dag.
Hr. Jan Petersen sagde: Vil I have lavere skatter, ja, det havde man også for 100 år siden, men vil I leve i det samfund?
Det er en ynkelig sammenligning, og det er ynkeligt, at Socialdemokratiet bliver ved med at hævde, at uha, når det matematiske skattetryk ikke stiger, så betyder det ikke noget.
Hr. Jan Petersen ved udmærket, at den statistik er fuldstændig som en kvinde iklædt bikini, man kan se en del, men det essentielle er stadig væk skjult.
Det vil sige, at danske mænd og kvinder, piger og drenge næste år skal betale 17 mia. kr. mere i skat.
At man kan få det til, at danskerne har et uændret skattetryk,
er matematik og ikke realiteter.
Jan Petersen (S), 1999-12-16:
Må jeg sige til hr. Svend Heiselberg, at jeg finder det rimeligt, at vi finansierer dele af jernbaneforliget med dieselafgiften.
Det har jeg jo allerede sagt én gang, så det er der ikke nogen grund til at spørge om mere.
Man får bare det samme svar så.
Men så har jeg jo ikke nævnt, hvad der også indgår i jernbaneaftalen, nemlig, at der også sker finansiering via besparelser og via effektiviseringer internt i i hvert fald Jernbanestyrelsen.
Fru Mariann Fischer Boel mente, at vi fiflede med skattetrykket.
Så dem, der nu fifler - vi fifler ikke, vi overholder de internationale standarder i sagen - må jo være fru Mariann Fischer Boel, for der ønskes andre procenter, der kan opgøre skattetrykket sådan, at man kan dokumentere, at den her regering gør det værre.
Må jeg minde om, at hvis man anvender Venstres regneform - og nu ved jeg ikke, jeg kan kun gætte lidt, hvad det er for en, man vil have - så var skattetrykket efter Venstres regnemodel jo stadig væk større i 1980'erne end det, vi præsterer her i 1990'erne.
Men jeg synes, Fru Mariann Fischer Boel eller en anden af de mange Venstrefolk, der er aktive på talerstolen, skulle beskrive, hvad det er for nogle skattetryksforhold, man vil have beregnet.
Må jeg sige så til hr. Kristian Jensen: Ud fra den internationale metode, der anvendes, den man kan diskutere ud fra, har vi nogenlunde fastholdt skattetrykket.
Det kræver selvfølgelig, at man opretholder indtægterne, og det kræver også, at man for at sikre, at udgifterne ikke eksploderer, gennemfører besparelser, og det gør vi.
Venstre vil rent faktisk ikke hæve de skatter, der opkræves i kroner og øre, og det betyder, at man udhuler skatteindtægternes værdi i forhold til prisstigningerne.
Det må jo så være en skattelettelse, men jeg forstår, at man netop ikke vil give en skattelettelse.
Eller vil man?
Man vil kun lave et skattestop, men et skattestop i ordentlig forstand, i forståelig forstand, i internationalt sammenlignelig forstand er det, vi gør, nemlig nogenlunde at holde skattetrykket nede.
Men det kræver, at man selv vedligeholder indtægtsgrundlaget.
Det bliver mere og mere indviklet at forstå overhovedet, hvordan det skal hænge sammen.
Venstres budskab må jo efterhånden være, at man forsøger at fifle med sin egen argumentation hele tiden for at få den til at fungere.
Hr. Thor Pedersen svarede på mit spørgsmål, og det gav mig selvfølgelig lidt oplysninger.
Kunne hr. Thor Pedersen så ikke bekræfte, at uanset om vi bruger BNP, BNI eller BNI minus faktorpriserne eller NNI, så er skattetrykket faldende fra 1999 til 2000?
Hvis ikke hr. Thor Pedersen er i stand til at svare på det, så er det o.k. for mig.
Så kan man jo spørge i Finansudvalget og få det bekræftet.
Altså, er det så interessant for Venstre at gøre det hele til teknik?
Og uanset hvordan man sammenligner, hvad der skete under hr. Thor Pedersens partis regeringsperiode og under den her regerings regeringsperiode, så er den største stigning - uanset hvordan man kigger på det - i den borgerlige regerings tid.
Så skulle vi ikke begynde at diskutere holdninger?
Så ved vi da, hvad der er op og ned.
Jacob Buksti (S), 1999-12-16:
Når jeg i min første korte bemærkning refererede til Venstres forslag om et forhøjet gebyr på klager til Naturklagenævnet, så var det sådan set ikke for at få en diskussion om Naturklagenævnet.
Nej, så var det det principielle, at Venstre åbenbart mener, at man godt kan hæve brugerbetaling og gebyrer osv., når det er sådan, som hr. Anders Fogh Rasmussen siger, at borgeren selv kan vælge.
Man bestemmer jo selv, om man vil klage.
Der er andet, som jeg så ville høre om, for jeg mener ikke, at hr. Thor Pedersen svarede hr. Ole Hækkerup på spørgsmålet om, hvorvidt Venstre har opgivet at føre konjunkturpolitik.
Der kan jeg igen citere hr. Anders Fogh Rasmussen fra dagens Politiken, hvor hr. Anders Fogh Rasmussen siger: »Faktisk mener jeg, at vi skal opgive troen på, at vi kan styre konjunkturerne.«
Hvad betyder det i Venstres filosofi?
Betyder det, at når vi kører for fuld drøn ud over afgrunden, så skal vi bare blive ved, indtil vi ligger dernede?
Venstre siger: No more taxes, men når det er sådan, at man siger, at de besparelser på den offentlige gæld, som fører til nedbringelse af renterne, skal bruges til skattelettelser, hvordan vil Venstre så finansiere fremtidens forøgede udgifter til ældre og daginstitutioner og folkeskoler osv.?
Klaus Hækkerup (S), 1999-12-16:
Jeg vender tilbage med det spørgsmål, jeg stillede før, og som faktisk også hr. Ole Vagn Christensen stillede.
Venstre mener, at der er krævet 62 mia. kr. for meget op i skat.
Jeg vil godt spørge: Hvor er det Venstre mener at de penge bruges for meget?
Hvor er det der skal reduceres?
Er det hjemmehjælperne?
Er det sygehuspersonalet?
Er det undervisningspersonalet?
Eller er det overførselsindkomsterne, der er blevet brugt for meget?
Jeg vil gerne bede hr. Thor Pedersen nævne tre områder, hvor Venstre mener, at de her penge, der er krævet op, og som er brugt til at udbygge vores samfund og forbedre det, er brugt for meget - tre områder, hvor Venstre vil reducere eller ville have undladt at udbygge?
Jens Peter Vernersen (S), 1999-12-16:
Må jeg sige i forhold til det sidste indlæg fra hr. Thor Pedersen, at så kan man altså heller ikke regne med det, som Venstre fremlægger i sit lovprogram, hvor man jo netop foreslår nye afgifter vedrørende miljøklager og vedrørende omlægning af pesticider.
Det kan altså heller ikke tages for gode varer ligesom alle de mange andre ting, der har været fremlagt her det sidste halvandet års tid.
Må jeg så lige nævne spørgsmålet om, efter hvilke metoder man beregner skattetryk.
Jeg ser det da i Venstres blad Liberal, at der anvender man faktisk selv udgangspunktet bruttonationalproduktet.
Da hr. Thor Pedersen jo ikke svarede på hr. Jan Petersens spørgsmål, vil jeg sige, at uanset hvilken model man anvender, er der et lavere skattetryk i 2000, og meget lavere end i 1986.
Må jeg så lige sige her til sidst: Jeg læser i Politiken i dag, at hr. Anders Fogh Rasmussen siger, at skatter kan ikke bruges til at styre økonomien.
Man kan ikke bruge skatter på den måde.
Vi kan ikke styre konjunkturerne.
Er det ikke et udtryk for, at man totalt opgiver, og at man anvender den totale markedsøkonomi til at styre det her samfund?
Er det ikke det, som hr. Anders Fogh Rasmussen siger
i dette indlæg i Politiken?
Jørn Pedersen (S), 1999-12-16:
For opklaringens skyld vil jeg sige til hr. Thor Pedersen: Herfra blev der sagt, at gøre valgfriheden større, ville blive billigere.
Det er jo i hvert fald en påstand.
Der blev så henvist til nogle markedsmæssige mekanismer.
Jeg vil godt spørge: Er det fra de norske erfaringer på det område her, man baserer sine vurderinger?
Det var det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Når nu det hele skal finansieres, når vi har råd, betyder det så, at det forslag - beslutningsforslag ganske vist - fra Venstre, vi skal førstebehandle her i Tinget umiddelbart efter nytår, først skal gælde fra det tidspunkt, der er råd?
Det tredje spørgsmål er - jeg antydede det lidt i mit sidste indlæg: Er Venstres medlemmer i KL's bestyrelse
fuldstændig galt på den, når de siger, at hvis vi skal fastholde vores velfærdssamfund, som vi kender det i dag, så er vi nødt til at indføre brugerbetaling?
Har de helt misforstået det?
Ole Vagn Christensen (S), 1999-12-16:
Det svar, jeg fik fra hr. Thor Pedersen, var jo det rene striptease, når det drejer sig om det dér med afklædning og ikkeafklædning.
Hvad bygger jeg det på?
Jeg bygger det på, at fru Tove Fergo på Venstres vegne, går jeg ud fra, stod op og lavede et stort angreb på hr. Jan Petersen om, at man ikke havde gjort nok for børneinstitutionerne, man ikke havde gjort nok for folkeskolen, man ikke havde gjort nok for sygehusene.
Så får vi her at vide i det svar, som hr. Thor Pedersen gav mig, at der var en lang række ting, som man kunne se i den fremtidige udvikling - og som vi selvfølgelig også kan se som noget af det, der kan bygge fremtidens samfund,
selvfølgelig så med nogle muligheder langt ude i fremtiden - dem skulle man regne med som indtægter, som man kunne bruge til at lave denne forøgelse med.
Hr. Thor Pedersen skylder mig stadig væk et svar på: Hvor skal besparelserne komme til det, der skal ske her og nu?
Thor Pedersen (V), 1999-12-16:
Jamen hr. Ole Vagn Christen vil jo ikke forstå det, for der er jo eksempler på, hvordan man i virkeligheden løfter kvaliteten for færre penge.
Der er jo eksempler på, hvordan man ved at give valgfrihed for ældre i ældreomsorg, i valg af hjemmehjælp, i forbindelse med plejehjem og med bespisning reducerer de kommunale udgifter og efterfølgende i brugerundersøgelser dokumenterer, at de ældre er meget mere tilfredse, at de har fået det bedre.
Altså at pengene er blevet i borgernes lommer i større omfang
end tidligere, ved at kommunen har brugt færre.
Men alligevel er resultatet altså, at kvaliteten stiger.
Det er jo essensen i det, at der er flere udbydere.
Det er essensen i konkurrence, at man kan stemme med fødderne, at man kan vælge
den løsning, som man selv synes er bedst, og dermed sikre, at konkurrencen fokuserer på det, som borgeren ønsker, mere end på det, som politikeren ønsker.
Det er læren af det, der finder sted også i dette årtusind, før vi går ind i det ny.
Hr. Jens Peter Vernersen spørger til pesticider.
Jamen altså, nu kan vi jo ikke komme med alle eksempler omkring miljøet.
Nu brugte jeg det enkle, forståelige, mente jeg, omkring benzin: At man kunne forestille sig, at man løftede afgiften på blyholdig benzin og sænkede den på blyfri benzin.
Det har vi faktisk gjort.
Det samme med pesticider.
At man sagde: De pesticider, som er mest miljøvenlige, får en lavere afgift end de pesticider, som er miljøskadelige, i modsætning til det, man har i dag, hvor man faktisk får mere i afgift, hvis man bruger de miljøvenlige pesticider, og mindre i afgift, hvis man bruger de billige, miljøskadelige pesticider.
Så det ligger jo i modellen, at man kan omfordele på miljøområdet.
Jeg nævnte det specifikt sammen med krav fra omverdenen.
Men hvis afgiftsprovenuet på ét område stiger, så reducerer vi det på et andet.
Igen var der også her spørgsmålet om priser fra hr. Jørn
Pedersen og om valgfrihed, og det mener jeg egentlig at jeg har svaret på.
At man ikke hører på den formand, man selv har sat i formandsstolen i Udliciteringsrådet, Allan Andersen. Hvorfor vil man ikke i Folketingssalen tale om de 30-40 mia. kr., som han tør tale om?
På statens områder drejer det sig vel om 6-7 mia. kr. i hans regnestykke, man kunne frigøre.
Ole Sohn (SF), 1999-12-16:
Men jeg fik nu ikke helt svar på mit spørgsmål før omkring servicejobbene.
De må til gengæld ikke lave noget, som man ellers ville have lavet.
Det skal være noget ekstraordinært, og det skal være til en dårligere betaling end den, der i øvrigt er gældende.
Altså rent nedværdigende.
Så har SF sammen med forligspartierne i forbindelse med finansloven her lavet et besparelsesforslag, sådan at man kan styrke den offentlige service ved at give kommunerne et tilskud - man kan kalde det et øget bloktilskud med hegnspæle om - til servicejob, hvor man kan få folk ud på ordinære vilkår til værdige job, til at udføre noget, som der er behov for.
Man sparer 80.000 kr. pr. person, der bliver sat ud.
Det er et besparelsesforslag, som jeg simpelt hen ikke forstår at Venstre ikke kan støtte.
Men de vil måske helst bare lade stå til, indtil det superliberalistiske minimalsamfund er blevet virkelighed.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-12-16:
Hr. Thor Pedersen sagde før: Vi vil have en bedre tilrettelæggelse af arbejdets udførelse.
Vi vil nedbryde reglerne, således at den enkelte og den enkelte virksomhed selv kan tilrettelægge arbejdstiden.
Jeg skal spørge hr. Thor Pedersen: Er det et løfte til arbejdsmarkedets parter om, at Venstre i fremtiden vil blande sig i det her, og at det skal være lovgivningsstof frem for overenskomststof?
Så siger hr. Thor Pedersen: Det må ikke være særlig opløftende at få at vide, at man kun kan få et job, hvis man får 100.000 kr. med i baglommen.
I Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg får vi talrige henvendelser fra personer, der har været ledige i 5, 6, 7, 8 år, som har sendt i hundredvis af ansøgninger og hver gang fået at vide: Duer ikke, du er for gammel.
Tror hr. Thor Pedersen, at det er opløftende for disse mennesker at få at vide, at man er vraget, fordi man har passeret 50-års-alderen, først og fremmest af den årsag?
Peter Duetoft (CD), 1999-12-16:
Jeg er meget trist over hr. Thor Pedersens afvisning
både af hjemmeservice og de nye servicejob
jeg er meget enig med hr. Thor Pedersen i, at langt de fleste mennesker får et selvværd og får en hel anden dimension i livet, når de kan få udnyttet de ressourcer, de har; når de kan være med i fællesskabet, når de kan yde noget til samfundet.
Men en kendsgerning er det jo, at der altså er mange førtidspensionister, som ikke kan komme på arbejdsmarkedet, selv om de vil, ikke fordi love og regler er forkerte, men fordi holdningen på arbejdsmarkedet er forkert, nemlig: Hvad skal vi have sådan nogle for? Det samme er der jo netop omkring en række ældre.
Dvs. det man gør både med hjemmeservice og med servicejobbene er ikke at give 100.000 kr. til en person.
Nej, det er at sørge for, at en række af de servicejob, der i dag ikke bliver oprettet, fordi der ikke er penge nok i dem, bliver oprettet.
Dermed bliver der pludselig plads til de mennesker, vi taler om.
Jeg vil spørge hr. Thor Pedersen: Hvordan kan man samtidig gå imod hjemmeservice og imod servicejobbene og så have den holdning, at de mennesker, der har været lang tid væk fra arbejdsmarkedet, skal komme ud på det?
Thor Pedersen (V), 1999-12-16:
Hvis jeg må starte med hr. Peter Duetoft.
Jamen jeg er jo helt enig.
Det er holdningerne.
Det er holdningerne, det drejer sig om.
Det er dem, vi skal have ændret, også på arbejdsmarkedet: At ingen har ret til at sige, at vi tror ikke, vi har brug for dig.
Ingen offentlig myndighed skal have lov til at sige en ung mand på 27 år: Vi tror ikke, vi har brug for dig.
Jeg synes, at det er den opgivende attitude.
Vi tror ikke på den.
Hvorfor tror hr. Peter Duetoft, at der sidder virksomhedsledere i det sociale netværk, hvor socialministeren har udpeget formanden, Lars Kolind, og har været initiativtager?
Hvorfor tror hr. Peter Duetoft, at vi sidder der og diskuterer, hvad man kan gøre, og hvor det lidt nedslående er, at det er virksomhederne, der i større omfang må rende det offentlige på dørene for at få de personer ud, som man gerne vil hjælpe?
Det er stadig sådan, at det er en sjældenhed, at man bliver opsøgt fra det offentlige om, hvorvidt man kunne hjælpe en person.
Så vil jeg sige til hr. Dyrlund, at der er en verden til forskel på, om en virksomhed siger ja til at tage en person, som skal i arbejdstræning - altså skal lære at klare det job, som han gerne vil have; som man gerne vil give og derfor giver et tilskud i indlæringsprocessen - og så det at sige til en, der får et ordinært job, at vi tror aldrig, at du bliver bedre.
Vi tror ikke, at du kan matche det, som arbejdsgiveren kræver, medmindre der følger 100.000 kr. med.
Det synes jeg er et stempel, man giver den pågældende.
Der er forskel på det og indlæring til et job, som man efterfølgende har forpligtet arbejdsgiveren til at tilbyde den enkelte på faste vilkår.
Jeg appellerer blot til, at også de faglige organisationer har den samme indstilling til frihed for den enkelte; at man i langt større grad selv som ansat kan vælge, hvor og hvornår man vil arbejde; at der ikke er en grænse, der siger, at man ikke må arbejde under 15 timer, man må ikke arbejde på halv tid, men at man i langt større grad siger: Som et fagligt organiseret system ønsker vi selvfølgelig, at det er vores medlemmer, der er tilfredse, og jo større fleksibilitet, jo bedre for alle parter, for det er vejen frem for især at beskæftige dem, som måske har haft det lidt svært, fordi man alt for tidligt har opgivet dem.
Hr. Ole Sohn spørger igen til tilskud.
Jeg har sagt lidt om det nu her, om forskellen på tilskud i midlertidig ansættelse og så vedvarende tilskud, og det skylder jeg så også hr. Jes Lunde et svar på.
Hr. Jes Lunde spørger, om jeg er glad for hektarstøtte.
Nej, det var langt bedre for dansk landbrug, om man fjernede de byrder, som ligger på dansk landbrug.
Det var langt bedre, at man gjorde det lettere at drive erhverv, at man var mere lydhør, at man ikke behøvede at ansætte antropologer eller skrive i Anders And-sprog for at kommunikere med de folk, der lever på landet - at man lægger øret til jorden og accepterer, at der nok er nogle, der ved, hvordan man også kan drive landbrug miljøvenligt?
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-12-16:
Jeg må desværre konstatere, at hr. Thor Pedersen ikke svarede på et eneste af de spørgsmål, jeg stillede ham.
Så derfor går jeg nu ind til kernen af det, jeg spørger om.
Jeg vil gerne vide: Hvad vil Venstre, når det gælder hele den internationale bistand?
Skal den låses fast på 1999-niveau?
Skal den sænkes yderligere?
Skal den ned på 0,7 pct. for ulandsbistandens vedkommende, som Dansk Folkeparti har foreslået?
Så til al snakken om kvalitet.
Vi er 100 pct. enige i, at pengene skal bruges fornuftigt, og der skal nås resultater, og fejltagelser skal undgås.
Jeg vil gerne vide, om Venstre ikke står bag de synspunkter, som vi vedtog på daværende tidspunkt?
Lars Kramer Mikkelsen (S), 1999-12-16:
Jeg ville jo gerne se, om jeg så kunne opnå at få et svar denne her gang.
Venstre har tilsluttet sig striber af aftaler
i forbindelse med finanslov år 2000 uden at rette et komma.
Denne her ærbødighed for socialdemokratiske resultater eller gamle dyder, som hr. Thor Pedersen sagde i sin indledning, er der jo egentlig grund til at takke for.
Men hvorfor egentlig så så negativ?
Det er jo det, jeg oplever at Venstrefolkene i debatten har været.
Da Socialdemokratiets ordfører, hr. Jan Petersen, var på talerstolen, var der jo ikke grænser for, hvilke skævheder der var forårsaget med denne her finanslovaftale.
Hvor man så ville gøre det bedre, fortalte man også.
Vi har lidt vanskeligt ved at se - det er der jo mange socialdemokrater, der har været oppe og sige - hvordan det her skal finansieres.
Derfor vil jeg så godt spørge: Er fjernelsen af transportgodtgørelsen for unge på aktiveringsydelse f.eks. et sted, man kunne forestille sig at spare?
Jeg mener, at jeg hørte tal på omkring 100 mio. kr. Er det den slags besparelser, Venstre forestiller sig man skal foretage?
Jeg vil godt sige, at det jo ikke er rigtigt at tale om græsslåning og vinduespudsning i hr. Thor Pedersens eget hjem i den her sammenhæng, bortset fra at det måske i virkeligheden kunne få det her klare lys fra dagligdagen til at trænge ind hos Venstre.
Thor Pedersen (V), 1999-12-16:
Jeg sagde meget tydeligt, at det var et midlertidigt stop, fordi vi ønsker den udredning, der kan fortælle os, hvordan vi i fremtiden kan undgå det, der har været genstand for kritik af Verdensbanken, af Rigsrevisionen og andre om manglende mål, om manglende kvalitet; at man ikke får det ud af pengene, som vi går og tror.
Vi står ved den aftale, vi har, om, at i 2005 har vi fået rammen op på 0,5 pct.
Vi har ikke et mål om, at vi nødvendigvis på sigt skal under den ene procent.
Vi skal under alle omstændigheder give det, vi har vedtaget internationalt, de 0,7 pct., i FN.
Men vores udgangspunkt er jo ikke, at vi generelt reducerer.
Men vi har sagt stop.
Nu vil vi have den undersøgelse, som vi endnu ikke har fået.
Så må jeg lige sige noget om det forslag til vedtagelse, der blev vedtaget her i salen; det talte nemlig om kvalitet mere end kvantitet.
Og vi måler vores ulandsbistand i kvantitet, i kroner og øre.
Det, vi ønsker, er også at have kvaliteten med, og det er den, der mangler på delområder, hvis man læser de kritiske rapporter, der foreligger.
Hr. Lars Kramer Mikkelsen spørger, om det er rigtigt, at aktiverede ikke skal have det særlige tillæg, som man får i dag.
Og vores synspunkt er egentlig det enkle, at vi mener, at folk, der er i aktivering, ligesom den lavtlønnede på arbejdsmarkedet har krav på samme transportgodtgørelse, samme fradrag i skatten som alle andre.
Vi ønsker ikke at gøre forskel.
Vi ønsker ikke, at der kan være et eksempel på, at en aktiveret, fordi han får dobbelt persontransportfradrag, egentlig kan have mere end det, den lavtlønnede har ved at bestride samme arbejde med samme afstand. Så spørger hr. Ole Hækkerup om konjunkturpolitik.
Jamen, det er jo konjunkturpolitik, hvis man i opgangsperioder fokuserer på, hvordan borgerne kan sikre sig selv gennem større opsparing, så borgerne også selv har det værn, at konjunkturen jo kunne vende.
Hvad kan vi gøre for at gavne det konjunkturforløb for dansk produktion?
Og det, vi kan gøre, det er så at fjerne byrder fra virksomhederne, så vi forbedrer vores konkurrenceevne, så vi kan skabe de værdier, der måske kan sikre, at vi har et jævnere konjunkturforløb, eller at staten har en sådan formue, at man i lavkonjunktur er i stand til at sænke skatterne yderligere for at stimulere til vækst i Danmark.
Men vi kan altså ikke styre konjunkturerne ude i den store verden.
Det er ikke Danmark, der som nation lægger renteniveauet over den hele verden, hverken i Tokyo eller i Washington eller i Frankfurt.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-12-16:
Det er Venstres skattepolitik, jeg gerne vil spørge om.
For sådan som jeg forstod hr. Thor Pedersen, vil Venstre nedsætte skatterne i takt med, at man sparer renteudgifter på statsbudgettet.
Lad os så sige, at det lykkedes, og man har en besparelse på 5 mia. kr. for at tage et konkret tal.
Hvad prioriterer Venstre så højest?
Er det vigtigst at nedsætte skatten på arbejde?
Det er den ene mulighed.
Eller skatten på på bolig?
Eller den indirekte skat som moms og afgifter?
Eller er det eventuelt skat på - ja vi kunne tage et fjerde eller femte konkret eksempel.
Det er for at få Venstres prioritering, når man skal i gang med skattenedsættelser.
Hvad er Venstres første prioritet?
Venstres anden prioritet?
Jeg kunne have remset flere eksempler op.
Men det var spændende at høre, hvilken prioriteringsliste Venstre måtte have.
For når man ønsker at nedsætte skatten, må man også have gjort sig nogle overvejelser om prioritering.