runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2006-11-17:
Jeg har to spørgsmål til fru Ellen Trane Nørby.
Det andet spørgsmål er: Kan fru Ellen Trane Nørby forklare mig, hvorfor der er en særregel om kommunalbestyrelsesmedlemmer og medlemskab af Danmarks Radios bestyrelse?
Ellen Trane Nørby (V), 2006-11-17:
Det var sådan, at der fra Venstres side og fra regeringens side i det oprindelige udspil var lagt op til, at vi gerne så en helt professionel bestyrelse i DR.
Jeg synes også, de seneste økonomiske problemer i DR viser, at der er behov for en stærk ledelse og en stærk bestyrelse, der kan bakke op om DR.
Men i den brede aftale, som blev indgået i foråret mellem regeringen, Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og SF, indgik også den aftale, at der fortsat skal ske en politisk udpegning til DR's bestyrelse.
Det bakker vi selvfølgelig op om, fordi vi er en del af den politiske aftale, der ligger i forbindelse med medieaftalen fra i foråret.
Men jeg har også tilkendegivet, at vi som udgangspunkt gerne havde set en anden løsning end den, det blev til, men vi støtter selvfølgelig forslaget, sådan som det er.
Per Clausen (EL), 2006-11-17:
Det er det ene spørgsmål.
Ellen Trane Nørby (V), 2006-11-17:
Det er selvfølgelig en debat, vi har haft i forligskredsen, men vi har også fra Venstres side følt, at det var vigtigt, at vi fik fremtidssikret økonomien i forbindelse med Danmarks Radio; de public service-tilbud, det indhold, der bliver leveret – som DR leverer, som TV 2-regionerne leverer til alle danskere – og det var vigtigt, at den kollektive finansiering, der ligger i forbindelse med vores offentlige fjernsyn, ikke blev undermineret af den teknologiske udvikling.
Derfor kan vi fra Venstres side støtte op om den aftale, der er lavet om en medielicens, som er teknologineutral, vel vidende at vi også er nødt til at forholde os til, om der er sociale konsekvenser indbefattet i det, og det må vi jo så løbende gøre som den ansvarlige gruppe bag medieaftalen.
Poul Erik Christensen (RV), 2006-11-17:
Det Radikale Venstre synes, at det forslag, der er fremsat, er sympatisk, for forslaget omhandler jo noget, som mere er et følelsesmæssigt og etisk problem end et egentligt spørgsmål om skattekroner.
Vi taler jo om en afdød, som har fravalgt medlemskab af folkekirken og eventuelt har tilsluttet sig medlemskab af en anden trosretning.
Der er jo ikke mange skattekroner i at videreføre praksis, hvor afdødes bo bliver pålignet kirkeskat i dødsåret, på trods af at afdøde jo har besluttet – måske i hele sit liv – at tilhøre en anden trosretning.
Skatteministeren sagde i sit indlæg, at det skulle være enkelt, og at det skulle foregå på en rimelig måde.
Nu vil jeg minde om, at vi jo er en del af en digital verden, og mange af vores skattelove er jo vedtaget, før denne verden blev digitaliseret.
Jeg synes jo egentlig, det er en forholdsvis simpel programmøropgave at lave et system, der ikke blot sikrer en nem skattemæssig behandling af et dødsbo, men også tager hensyn til den afdødes ønske om valg af kirkeligt tilhørsforhold.
Det Radikale Venstre vil deltage positivt i lovforslagets behandling, og skulle der være andre eksempler på uhensigtsmæssig skattemæssig behandling af borgerne, så deltager vi også gerne i løsningen af disse.
Mogens Jensen (S), 2006-11-17:
Derfor har vi nu lavet en aftale om privatiseringen, der sikrer, at selv om TV 2 privatiseres, pålægges der TV 2 stærke public service-forpligtelser, og vi har sikret, at hvis TV 2 ikke overholder de forpligtelser, kommer der markante bøder til TV 2.
Det har været det vigtigste udgangspunkt for os i de her forhandlinger.
Det er klart, at vi står ved den aftale, som her er indgået, altså at det nu er besluttet at sælge TV 2, og den proces må vi selvfølgelig også fortsætte, den vej må vi gå, såfremt der kommer en socialdemokratisk regering, hvis mulighederne ellers er der for det.
Per Clausen (EL), 2006-11-17:
Det vil altså sige, at Socialdemokraterne har indgået en uopsigelig og evig aftale om, at TV 2 skal sælges.
Det er jo rart at vide, for så er det jo bragt uden for enhver politisk debat for de partier fra oppositionen, som indgår i det her medieforlig.
Så var der noget andet, som hr. Mogens Jensen var meget stolt af, nemlig medielicensen.
Jeg vil da bare spørge, hvad der gør en socialdemokrat stolt af at indføre et licenssystem, som pålægger mennesker med en dårlig økonomi, som måske af den grund har fravalgt tv, ekstraudgifter, hvis de ønsker at følge med i den nye, moderne teknologiske udvikling.
Jeg har meget, meget svært ved at se, at det skulle give anledning til at gøre en socialdemokrat stolt.
Mogens Jensen (S), 2006-11-17:
Nu har jeg på ingen måde brugt udtrykket, at jeg var stolt af det licensforslag, der ligger her.
Vi har accepteret, at det var en del af en forhandling.
Vi havde jo sammen med den øvrige opposition et helt andet forslag til, hvordan licenssystemet skulle indrettes.
Men når hr. Per Clausen spørger, vil jeg svare, at det jo er helt klart, at det må være sådan, at vi, på baggrund af den måde teknologien udvikler sig på, sikrer, at alle, der ser og har mulighed for at se og høre Danmarks Radio og public servicetilbuddene, selvfølgelig også kommer til at bidrage og betale, og så må man indrette et licenssystem, der sikrer det princip, og det tror jeg i øvrigt også hr. Per Clausen er enig i.
Ellen Trane Nørby (V), 2006-11-17:
Jeg vil først bare takke den socialdemokratiske ordfører for at fremhæve alle de gode ting, som jo også lå i det oprindelige lovforslag.
Så vil jeg bare høre den socialdemokratiske ordfører, om det ikke er korrekt, at de public service-forpligtelser, som den socialdemokratiske ordfører omtaler i forbindelse med salget og privatiseringen af TV 2, også lå i den oprindelige aftale og hele tiden har været en del af det aftalegrundlag, der lå i den tidligere medieaftale mellem Dansk Folkeparti, Venstre og Det Konservative Folkeparti om selvfølgelig stadig væk at sikre nogle indholdsforpligtelser omkring et privatiseret TV 2.
Mogens Jensen (S), 2006-11-17:
Jeg kan bekræfte over for fru Ellen Trane Nørby, hvad hun formentlig ved, at de public serviceforpligtelser, der nu ligger på TV 2, er stærke og sikrer, at vi har et TV 2 i fremtiden, som altså har forpligtelser over for den danske befolkning til at sende programmer af stor kvalitet på en lang række områder.
Det er det, vi har ønsket at få fastholdt også i et privatiseret TV 2, og vi har så ud over at fastholde de her stærke public service-forpligtelser sikret, at hvis de bliver overtrådt, er det bøder af en anselig størrelse, der kommer på tale.
Det tror jeg faktisk er det vigtigste i den her aftale.
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Jeg har fuld forståelse for, at fru Charlotte Dyremose ikke får læst samtlige bilag til Skatteudvalget, og jeg skal blankt erkende, at det gør jeg heller ikke selv.
Men jeg kan i hvert fald oplyse – jeg kan ikke huske det præcise nummer, men jeg skal nok finde det frem til fru Charlotte Dyremose – at skatteministeren har tilsendt Skatteudvalget nogle tal, som dokumenterer, at der faktisk blev indbetalt næsten 1,4 mia. kr. den 2. januar 2006 på grund af ordningen.
Det kan godt være, at fru Charlotte Dyremose ikke har kendskab til, at der er nogle, der har udnyttet ordningen, men det har skatteministeren, og han har tilsendt Skatteudvalget tallene.
Derfor er det i hvert fald veldokumenteret, at hullet blev udnyttet den 2. januar, og jeg har god anledning til at tro, at der vil ske det samme
den 2. januar 2007 og i øvrigt også i al fremtid, når vi oplever den samme situation, hvis reglerne ikke bliver ændret
Per Clausen (EL), 2006-11-17:
Jeg synes jo, det var lidt ærgerligt, at hr. Mogens Jensen ikke fik nævnt den der glimrende paragraf, man har fået ind, der sikrer, at Finn Aaberg kan fortsætte i Danmarks Radios bestyrelse.
Det er da et ganske flot resultat at få en paragraf lavet om bare af hensyn til én person, så det synes jeg da at man skal rose.
Men det, jeg godt kunne tænke mig at få at vide, er, hvor lang tid forpligtelsen i forbindelse med den tilslutning, som Socialdemokraterne nu har givet til, at TV 2 skal sælges efter de principper, som blev aftalt mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti, gælder.
Den gælder frem til 2010, det kan jeg læse ud af aftalen, så uanset hvilket flertal vi får efter næste valg, skal TV 2 sælges på de præmisser, der er aftalt mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Men hvad sker der efter 2010?
Hvis nu retssagerne skulle trække ud efter den periode, har Socialdemokraterne så stadig bundet sig til, at TV 2 skal sælges?
Poul Erik Christensen (RV), 2006-11-17:
Det er selvfølgelig interessant, at man i forhandlingen om et lovforslag som det her får en debat mellem Venstre og Socialdemokraterne om, hvad skattestoppet egentlig er.
Den debat vil jeg ikke være en del af, men ved andre lejligheder vil jeg da meget gerne puste lidt til ilden.
I SF's forslag er der jo reelt ikke nogen manglende betaling, altså ingen manglende skat, men dog en likviditetsfordel, altså en rentefordel, der opnås via en bevidst eller ubevidst betaling af for lidt skat og dermed en efterbetaling.
Det er nok ikke nogen stor hemmelighed, at revisorer rådgiver deres klienter om, hvilket tidspunkt der er mest gunstigt for indbetaling af restskatter.
Denne likviditet og renteindtægt, som dér tilfalder borgerne og virksomhederne, bør jo i princippet tilfalde statskassen.
Derfor kunne jeg da godt tænke mig, om skatteministeren kunne oplyse om, hvad den skattemæssige værdi er af denne manglende rentebetaling.
Charlotte Dyremose (KF), 2006-11-17:
I Det Konservative Folkeparti ser vi det måske ikke helt så enkelt og ligetil, som den tidligere ordfører gav udtryk for, for vi mener faktisk, at det er ret vigtigt, at man i en situation, hvor man netop har mistet sin ægtefælle – og dermed formentlig for de flestes vedkommende er i en livssituation, som man finder meget uoverskuelig – ikke udsættes for en meget høj grad af nidkærhed fra skattemyndighedernes side, det er ganske enkelt ikke anstændigt i den situation.
Samtidig har vi det sådan, at vi synes, at enhver naturligvis bør betale den skat, man retmæssigt skal betale, hverken mere eller mindre, og derfor så vi også gerne en enkel løsning på det her.
Man må jo sige, at der her er tale om familier, hvor de i hvert fald inden for hjemmets fire vægge har kunnet forene det, at den ene var medlem af folkekirken, og at den anden ikke var det, og det er selvfølgelig en overvejelse værd i den situation, hvor man vurderer, hvor meget man skal vægte retfærdigheden, millimeterretfærdigheden, over for enkelheden; der er altså her tale om en person, som godt nok ikke var medlem af folkekirken, men som dog privat har formået at forene sig med et menneske, der var det.
For det er klart, at er ingen af ægtefællerne medlem, ja, så opstår problemstillingen jo slet ikke.
Men vi er altså også fra konservativ side meget glade for, at ministeren er indstillet på at se lidt nærmere på det her, for vi synes, at det, der er væsentligt her, er at finde en enkel model.
Vi vil som udgangspunkt være lidt bekymrede over at støtte det her forslag, før vi har fået gransket mulighederne for at gøre det let og enkelt.
Jeg kan sagtens sætte mig ind i den situation, at man ikke finder det særlig rart at modtage to selvangivelser, altså også en selvangivelse for den ægtefælle, man netop har mistet, og som man måske ikke på den måde ønsker at blive mindet om at man ikke har til at assistere sig med skattepapirerne.
Mest grelt er det naturligvis i de situationer, hvor det er den, der måske typisk har taget sig af regnskaberne derhjemme, som man har mistet.
Man sidder nu uden sin ægtefælle og skal regne på papirerne, og så skal man oven i købet også regne på et stykke papir, der vedrører denne afdøde ægtefælle.
Derfor er det vigtigt, at vi her finder en løsning, der er nem og ubureaukratisk for den efterladte.
Og kan vi det, vil vi fra konservativ side altså meget gerne gå ind i det, for vi er jo af den overbevisning, at enhver skal betale den skat, man skal betale, hverken mere eller mindre, og det gælder naturligvis også kirkeskatten.
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Jeg skal starte med at sige, at Enhedslisten også har meddelt, at de støtter det her forslag.
Der var faktisk et flertal, som med nogle variationer udtalte sig positivt om det her forslag, og jeg skal med det samme sige, at jeg selvfølgelig er indstillet på at tale om det.
Det er klart, at det forslag, som vi har fremsat, har vi selvfølgelig fremsat, fordi det er det, vi mener er den bedste løsning, men hvis det, der skal til for at samle et flertal, er, at vi ændrer ikrafttrædelsesdatoen, så er jeg parat til det.
Jeg skal også sige til den radikale ordfører: Lad os drøfte nærmere, hvilke konkrete betænkeligheder De Radikale måtte have, og se, om ikke vi kan samle det flertal, som jeg her i dag hører er enigt om, at det her hul skal lukkes.
Så står skatteministeren og hans to regeringspartier temmelig afklædt tilbage, for det sætter jo al snak om skattehuller og regeringens politik over for skattehuller noget i relief, at hver eneste gang, man har et konkret skattehul, har skatteministeren hundrede og sytten forskellige forbehold og hundrede og sytten forskellige undskyldninger for, hvorfor lige netop det skattehul ikke skal lukkes, og at det ikke skal ske lige nu.
Så kan man godt ved festlige lejligheder proklamere, at regeringens politik er, at man vil lukke ethvert skattehul, så snart man ser det, men den proklamation har jo ikke megen værdi, hvis man, hver eneste gang det skal udmøntes, finder på alle mulige forbehold og undskyldninger.
Derfor er jeg selvfølgelig glad for, at der i hvert fald i den her sag tilsyneladende er et flertal, som mener, at skattehuller skal lukkes, ikke bare i teorien, men også i praksis, når det drejer sig om at gennemføre den nødvendige lovgivning.
Tak for behandlingen.
Kristian Jensen (V), 2006-11-17:
Regeringens definition på et skattehul er ganske klar: Hvis man utilsigtet kan undgå at betale skat, altså at skattebetalingen bortfalder, så er det et skattehul, og det bliver lukket prompte, når vi har set det.
Men det, at man kan udskyde beskatningen, er åbenbart heller ikke et problem for SF, for hvis man i stedet for at hæve af virksomhedsordningen tager af frie midler, så udskyder man jo også beskatningen.
Så vil man selv efter vedtagelsen af SF's forslag kunne hæve i virksomhedsordningen den 2. januar og betale tilbage til dem, man har lånt pengene af, eller lægge dem tilbage i de frie midler, man har.
Så SF undgår ikke, at man kan udskyde betalingen og hævningen fra virksomhedsordningen fra det ene år til det andet år.
SF's forslag ændrer ikke noget, ud over at det generer en lang række mennesker ved at lave en særregel på det her område og så ved at sikre, at også de lønmodtagere, som ikke har noget forhold til hævning i virksomhedsordninger eller andet, får forkortet deres frist.
Det er blot et billede på, at der ikke er nogen grænser for, hvor lidt SF vil gå efter i beskatning.
Hvis det her i hr. Morten Homanns terminologi er et hul, og det mener jeg ikke det er, blot til hr. John Dyrbys orientering, kan hr. Morten Homann så ikke bekræfte, at så lukker man ikke hullet?
For den frivillige skat, man skal betale ind, er der ingen pligt til at hæve i virksomhedsordningen.
Man kan betale ind af midler, man har alle mulige steder fra, private midler, kassekreditter og lånte midler, og så først den 2. januar igen hæve i virksomhedsordningen og dermed lave den samme skatteudskydelse.
Hvis hr. Morten Homann mener, at det her er et hul, vil hr. Morten Homann så ikke bekræfte, at hans forslag ikke ændrer noget, ud over at det så kun er dem, der har penge til rådighed i frimidler, der kan betale ind og så vente med at hæve i virksomhedsordningen til senere?
Hvis hr. Morten Homann mener, at det er et hul, burde hr. Morten Homann så ikke tage konsekvensen og bare lukke muligheden?
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Jeg vil meget gerne bekræfte, at selv om man vedtager SF's forslag, er der masser af smuthuller i dansk lovgivning.
Det er netop derfor, jeg ville håbe, at skatteministeren var lidt mere offensiv, når det kom til praksis med at få lukket huller i stedet for bare at proklamere, at det er regeringens politik, at den vil lukke huller.
Men det er rigtigt, at det her ikke lukker alle huller.
Der vil stadig være mulighed for at lave skatteudskydelser.
Jeg kan berolige skatteministeren med, at SF vil fortsætte med at få lukket så mange huller i den danske skattelovgivning, som vi kan, så alle betaler den skat, de skal, hverken mere eller mindre.
For konsekvensen af alle de her huller er jo, at alle skatteydere, som ikke har en virksomhed, de kan udnytte til det her, skal betale mere i skat.
Det betyder jo, at der er færre penge, end der ellers ville have været, til at drive daginstitutioner og skoler og plejehjem og veje og jernbaner, og hvad vi ellers har brug for.
Det er jo konsekvensen af, at man lader huller i skattesystemet stå åbent.
Så vi lukker ikke alle huller med det her forslag, men vi lukker noget, og det synes jeg er et skridt i den rigtige vej, og jeg kan love skatteministeren ...
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Det kan jo være en nem strategi, hvis man er presset, hvad angår skattehuller, at prøve at nydefinere skattehuller og sige, at jamen nej, det her er ikke et hul.
Nu er skatteministerens forsøg på at definere sig ud af det at sige, at det kun er skattehuller, hvis staten rent faktisk mister skattebetaling.
Men det, der jo er virkeligheden i det her, er, at man ganske utilsigtet i 2 ud af 7 år faktisk har mulighed for at få en utilsigtet skatteudskydelse, hvilket giver staten et tab og skatteyderen en fordel.
Det er i min begrebsverden også et hul.
Men hvis skatteministeren ønsker, at vi skal kalde det noget andet for at kunne lukke det, så for min skyld ingen alarm.
Men for mig at se er det altså fuldstændig det samme, om man utilsigtet kan undgå beskatning, eller om man utilsigtet kan udskyde beskatning; begge dele er altså huller.
Kristian Jensen (V), 2006-11-17:
De regler, vi har, er ganske vist gamle, men de er udformet ud fra den betragtning, at vi skal genere den efterlevende mindst muligt.
Kirkeskatten er et område, hvor der kan være forskel, når ægtefællerne er bosiddende i to forskellige kommuner.
Hvis den ene eksempelvis er kommet på plejehjem i en anden kommune, er kommuneskatterne forskellige, og her er det også kommuneskatten for den længstlevende, skatten beregnes efter.
Der er nogle problemstillinger, og man kan selvfølgelig sige, at vi ikke kan opnå den yderste millimeterretfærdighed.
Til gengæld har vi nogle enkle skatteregler.
En gang imellem lyder der her i Folketingssalen et ønske om, at skattereglerne skal være enklere og mere forståelige, og at de skal være så ubureaukratiske for folk som muligt, men det hensyn skal altså vejes op imod, at hvis man ønsker enkelhed i skattereglerne, kan man ikke i alle tilfælde opnå den yderste millimeterretfærdighed.
Men hvis afdøde har haft stærke holdninger på området, er der mulighed for at skifte boet, og så bliver skatten beregnet ud fra afdødes skatteprocent.
Mikkel Dencker (DF), 2006-11-17:
Jeg vil gerne kvittere SF for at have taget denne problemstilling op.
Vi synes nemlig ikke kun, at der er tale om, at det er den sidste millimeter af millimeterretfærdigheden, sådan som en tidligere taler mente at der var tale om her.
Vi mener, at der er tale om noget langt mere grundlæggende med hensyn til den frihed, som vi værner om her i landet.
Det handler nemlig ikke kun om, hvorvidt man i sit dødsår skal betale 10 kr. mere eller mindre i skat til eksempelvis sygehuse.
Nej, det handler om, at man skal respekteres for den overbevisning og den tro, man har, og det valg, man på den baggrund har taget om, hvorvidt man vil være medlem af folkekirken eller ej.
For os er det helt fundamentalt, at man bliver respekteret for, at man har valgt at melde sig ud af folkekirken eller valgt aldrig at blive medlem af den, og derfor skal man naturligvis være fritaget for at betale kirkeskat, når den tid kommer, hvor man dør, og man har været gift med et medlem af folkekirken.
Vi forstår ikke rigtig den systemtankegang eller den systemargumentation om, at det er for besværligt, at det er omstændeligt, og at det en byrde for den efterlevende ægtefælle, at man skal beregne den afdøde ægtefælles skatteregnskab selvstændigt.
Så vi håber da på, at skatteministeren vil være i stand til at finde en måde at få det her til at fungere på, for vi agter at stemme for SF's beslutningsforslag.
Morten Homann (SF), 2006-11-17:
Egentlig ville det være fuldstændig enkelt, hvis man simpelt hen sagde, at man opkrævede hele den afdødes indkomst i skat.
Det vil være den enkleste løsning, for den efterlevende ville ikke få nogen bekymringer med hensyn til skatteberegningen, hvis hele den afdødes indkomst simpelt hen blev betalt i skat.
Det ville være den allerenkleste løsning, for man behøver ikke forholde sig til skatteprocenter eller noget som helst, hvis skatteministeren bare kan komme og hente det hele.
Men jeg er dog ikke helt sikker på, at de efterlevende vil være tilfredse med det, selv om det er en enkel løsning.
Jeg har stor tiltro til, at når det med skatteministerens egne ord vel kan lade sig gøre at forhåndsberegne den korrekte skat for 99,9 pct. af borgerne med de moderne hjælpemidler, vi har i dag, kan det nok også godt lade sig gøre at beregne den korrekte skat, når folk er døde.
Derfor har jeg stor tiltro til, at hvis skatteministeren virkelig ønsker det, kan han også levere varen og sørge for, at man kommer til at betale den korrekte skat, også når ens ægtefælle har været medlem af folkekirken, og man ikke selv er det.
Kristian Jensen (V), 2006-11-17:
Jeg er glad for tiltroen, og jeg vil sige, at det hele vejen igennem har været min målsætning, at vi skal have enkle skatteregler på området.
Det skal være nemt for den længstlevende.
Og jeg vil gerne undersøge, om der rent teknisk er udviklet nogle metoder, som gør, at vi kan gøre det endnu nemmere, end det er i dag.
Jeg vil dog bare sige, at hvis vi skal til at genere rigtig, rigtig mange længstlevende ægtefæller for at løse et lille problem, fordi begge ægtefæller har været enten medlem eller ikkemedlem af folkekirken, risikerer vi altså at genere mange for at løse en problemstilling for nogle få.
Så går vi væk fra enkelhed i regelsættet for at løse et problem, og så har vi dilemmaet.
Hvis vi ønsker enkle skatteregler, må vi også leve med, at enkelheden har en konsekvens for den sidste millimeter af millimeterretfærdigheden.