Lotte Bundsgaard (S), 2001-03-28:
Regeringen lægger stor vægt på, at der i et velfærdssamfund som vores er gode boliger til alle.
Der skal være boliger til alle grupper i samfundet, til både de unge, familierne og de ældre.
Boligmarkedet skal samtidig indeholde et varieret udbud af boligtyper.
Det prioriterer regeringen højt.
Jeg er derfor også glad for den interesse, som SF viser for at være med til at skabe bedre muligheder på boligmarkedet, men jeg vil med det samme slå fast, at det fra regeringens side ligger helt fast, at det er kommunerne, der har ansvaret for den lokale boligpolitik.
Det betyder ikke, at regeringen vil fralægge sig ansvaret for at være med til at sikre gode rammer på boligmarkedet, men det er nu engang kommunerne, der er bedst til at vurdere de lokale behov.
Det er efter regeringens opfattelse afgørende, at beslutningerne træffes der, hvor man kender de lokale forhold og de lokale behov og ønsker.
Ellers ender vi med det rene tagselvbord, hvor kommunerne tager selv og staten betaler.
Derfor agter regeringen ikke at rokke ved den eksisterende opgavefordeling på dette område.
Jeg er dog godt klar over, at det har haft en vis betydning for nogle kommuner, at styringen og finansieringen af det almene byggeri i 1998 blev lagt om.
Rammebeløbet blev afskaffet, og den kommunale grundkapital blev samtidig hævet fra 7 til 14 pct. Omlægningen var omkostningsneutral, men den havde en likviditetsmæssig betydning for kommunerne.
Derfor har regeringen også senest i forbindelse med kommuneaftalen for 2001 givet mulighed for, at der kan ske lånefinansiering af grundkapitalen.
De seneste tilsagnstal for det almene byggeri viser da også, at byggeriet heldigvis atter er på vej opad.
I år forventer regeringen, at kommunerne giver tilsagn til cirka 7.500 almene boliger mod godt 6.000 sidste år.
Jeg mener derfor ikke, at det bare er et spørgsmål om grundkapitalens størrelse, der udgør selve barrieren for kommunernes tilsagnsgivning.
Der er en række andre forhold, som også spiller ind.
Derfor indgik det netop også i finanslovaftalen med SF og Enhedslisten, at barriererne for kommunernes etablering af almene ungdoms- og familieboliger skulle undersøges.
Der blev også sat en frist for undersøgelsens afslutning, nemlig den 1. juli 2001.
Jeg kan oplyse, at undersøgelsen er igangsat, og at arbejdet skrider godt frem.
Jeg er meget opmærksom på, at det kan være vanskeligt at afvente resultatet af en sådan undersøgelse, når debatten om det pressede boligmarked er i fuld gang.
Den debat er jeg som by- og boligminister lige så optaget af som SF.
Som jeg allerede har været inde på, er boligmarkedet ganske komplekst.
Det er nødvendigt at have en vis viden og overblik over, hvordan man skal sætte ind for at få det optimale resultat.
Jeg vil derfor gerne pege på nogle af de elementer, der har betydning for vurderingen af boligsituationen.
Det betyder, at det årlige nybyggeri af boliger har kunnet følge den stigende efterspørgsel som følge af befolkningsudviklingen og herunder også det stigende antal af enlige.
Huspriserne er siden lavpunktet i 1993 steget meget markant, ikke mindst i hovedstadsregionen.
Her har den årlige stigning ligget på ca. 10 pct.
Men sammenligner man med toppunktet af sidste års højkonjunktur og 1986, så kan vi se, at priserne renset for inflation kun lige har nået niveauet for 1986 i hovedstadsregionen, mens de faktisk er faldet lidt for det øvrige land.
Lønningerne er samtidig steget markant mere end huspriserne.
Det betyder, at vi i dag har en situation, hvor det faktisk er noget billigere at købe en ejerbolig, end det var i 1986.
Boligprisernes stigning over de seneste år afspejler en stigende vækst i samfundet og i den enkeltes indkomst.
Men jeg vil sige, at jeg alligevel godt kan forstå, hvis mange unge boligejere især i visse dele af landet synes, at det er blevet meget dyrt, og måske særligt unge, der netop nu ønsker at træde ind på ejerboligmarkedet.
Jeg er ikke i tvivl om, at der er mange, der oplever det meget vanskeligt at finde en bolig.
Jeg vil derfor ikke afvise, at der kan være et behov for at justere på udbudet af boliger i dele af landet eller justere på udbudet i forhold til visse grupper som f.eks. de unge, men det kræver altså en nærmere undersøgelse.
Jeg har derfor igangsat en undersøgelse af, hvilke boligtyper der på lidt længere sigt er behov for.
Den undersøgelse bliver afsluttet i juli måned 2001.
Når både den og den førnævnte undersøgelse af barriererne for kommunernes etablering af almene boliger foreligger, har vi et langt bedre beslutningsgrundlag end det nuværende.
Som det fremgår, ser regeringen altså med stor alvor på situationen på boligmarkedet, men jeg mener ikke, at SF's forslag, som det ligger her i dag, er løsningen.
Jeg vil gerne kort knytte et par kommentarer til forslaget.
Helt generelt er regeringen imod at rulle mange års decentralisering af det støttede byggeri tilbage.
Regeringen vil ikke være med til at genindføre kvotestyring af det støttede byggeri.
Vi tror heller ikke på ideen om at gennemtvinge en mere ligelig fordeling af det almene byggeri kommunerne imellem og da slet ikke efter den model, som forslagsstillerne foreslår.
Det kan ikke nytte noget, at vi herinde tror, at vi er bedre til at beslutte, hvor mange boliger og hvilken slags f.eks. Brønderslev har brug for.
Det ved de selvfølgelig bedst selv.
Jeg har stor sympati for forslaget om, at det skal være muligt at øge udbygningen af antallet af almene boliger, også i kommuner, hvor det ikke gennemføres ved nybyggeri.
Jeg kan hertil oplyse, at der allerede i den gældende lovgivning er åbnet mulighed for på forskellig måde at erhverve og ombygge eksisterende beboelsesejendomme med nybyggerifinansiering. Jeg kan her nævne, at det ved familie- og ungdomsboliger er et afgørende element, at der sker en tilvækst af boliger.
Jeg lægger meget vægt på, at indsatsen ikke er det rene spild af penge, og at der rent faktisk kommer flere boliger ud af det.
Det giver jo ikke flere boliger bare at gennemføre en omdannelse af en boligtype fra den ene til den anden.
Med hensyn til forslaget om, at lejerne i private udlejningsejendomme, som overtages efter tilbudsreglerne, skal have mulighed for at overtage ejendommen som en almen andelsboligforening, kan jeg oplyse, at der allerede er mulighed for det i forbindelse med gennemførelse af støttet byfornyelsesarbejde.
Jeg vil meget gerne lade det gå ind i overvejelserne ved fremtidige ændringer i lejelovgivningen,
hvorvidt denne mulighed skal udvides. Men regeringen kan altså ikke støtte det foreliggende forslag.