runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-02-08:
Til hr. Poul Nødgaard: Hvis man vil være pessimist, så kan man altid finde et grundlag at være det på.
Jeg synes ellers, der er al mulig grund til optimisme her, for prøv at tænk på det, jeg sagde, nemlig at det for et år siden var sådan, at det var 23 museer, der ville være kommet i klemme.
I år er det kun 14.
Og vi har da samtidig, som hr. Poul Nødgaard selv er inde på, foreslået, at man skal have en vis periode at løbe på, inden man skal være oppe på et beløb udefra på 1,2 mio. kr.
Det er først i 2004, at det enkelte museum skal kunne skaffe 1,2 mio. kr. udefra.
Samtidig har vi både i 2002 og 2003 og 2004 sat en pulje af på 1 mio. kr. fra statens side til at hjælpe museerne til at komme op på det nødvendige niveau.
Til hr. Søren Søndergaard: Svaret på det første spørgsmål er klart et ja.
Og svaret på det andet spørgsmål er, at jeg selvfølgelig vil være interesseret i, om vi kunne skaffe pengene.
Men inden for den økonomiske ramme, vi har på 25 mio. kr., altså 25 mio. kr. ekstra, til museumsloven, så har jeg altså prioriteret noget andet.
Det vil sige, at jeg ikke umiddelbart har til sinds at nedprioritere noget af det, der nu er prioriteret, til fordel for gratis adgang for børnene.
Det var selvfølgelig en anden situation, hvis man havde flere penge, for så er det klart noget, man kunne gøre noget ved.
Men jeg synes, at det, man skal være opmærksom på, er, at vi i loven stiller krav om, at der altså skal laves en særlig indsats på hvert enkelt museum i forhold til børn og unge, og det er lige så vigtigt som det med gratis adgang.
Søren Søndergaard (EL), 2001-02-08:
Jeg vil bare spørge ministeren om to ting i forbindelse med gratis entre for børn til museer.
Det første spørgsmål går på, om det alene er af hensyn
til de økonomiske overvejelser, at ministeren har opgivet planen om gratis entre for børn.
Er det det problem, der bestod i, at der var en række museer, der ville få fjernet
deres indtægt?
Er det alene det, der er årsagen til ministerens ændrede holdning?
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, er: Er ministeren villig til at indgå i en diskussion under udvalgsarbejdet om muligheden for eventuelt at lave i hvert fald en vis yderligere fritagelse fra entreen for børn end det, der er lagt op til, hvis vi kan finde midlerne nogle steder?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-02-08:
Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2001-02-08:
Det kan da ikke være en god politik, at et museum, der måske drives på et godt økonomisk grundlag, pludselig bliver tvunget til at presse amt og kommune til at forhøje tilskuddene, så man fortsat kan få statstilskud.
Jeg synes, det virker fuldstændig ulogisk. Jeg vil håbe, at ministeren vil være med til i det forestående udvalgsarbejde, hvis der overhovedet skal indføres sådan en regel med at forhøje det beløb fra syvhundrede og nogle tusinde kroner til 1,2 mio. kr., at det så sker over en meget længere tidshorisont, eventuelt 4-5-6 år eller noget i den retning.
Så har jeg et spørgsmål med hensyn til den museumsfaglige kvalitet: Kunne ministeren ikke oplyse Folketinget om, hvorvidt hvert enkelt museum nu fremover af det museumsråd, eller hvor meget det hedder, bliver gennemgået minutiøst med henblik på at afgøre, om man fortsat vil give statstilskud til det pågældende museum?
Jeg tror, det er sådan nogle ting, der optager folk ude omkring i landet i den foreliggende sag.
Nu kan jeg se, at taletiden er udløbet.
Søren Hansen (S), 2001-02-08:
I 1969 klædte en kvinde sig nøgen og gik med et hævet kors ned gennem Børssalen, mens der var børsforhandling forstås.
Stor var forargelsen.
Året efter ofrede hendes mand en hest på en snedækket mark oppe i Nordsjælland, satte hestehovedet på stejle og puttede resten af hesten på syltetøjsglas.
Endnu større var forargelsen.
I tusindtal krævede man politiets indgreb og spurgte, hvor Folketinget og regeringen var henne i denne her type sager.
Nu står ikke bare tusinder, men titusinder i kø for at se mandens gobeliner her på Christiansborg, og oppe i det øverste højre hjørne af gobelinen om de yngre glücksborgere genfinder vi den nøgne kvinde med sit kors ovre fra Børssalen.
En og anden af medlemmerne i dette hus glædes, når vi går ovre i Provianthuset på mandens, altså Bjørn Nørgaards, smukke gulv.
Det var godt, at den hovedrysten, der fandt sted i 1969 og 1970, og alle de protester, der kom, ikke førte til hverken politiets eller Folketingets indgreb.
Godt at man i stedet stod vagt om den kunstneriske frihed, at der blev skabt rum og frihed, så den unge kunst kunne blive voksen, stor, stærk og elsket. Dette lovforslag ligger i smuk forlængelse af en række andre kulturlove, som ikke bare taler om den kunstneriske frihed, men som også sørger for, at den rent faktisk bliver mulig.
Lovforslaget tager sammen med to andre love fra denne samling fat på sagen her.
Det ene er skatteministerens forslag om fradragsmulighed for kunstnerisk udsmykning af privat erhvervsbyggeri, det andet er by- og boligministerens forslag om at øge procenten til kunstnerisk udsmykning med hele 20 pct. - fra 1 pct. til 1,2 pct. Begge disse lovforslag og det, vi nu har til behandling her, vil øge billedkunstproduktionen, og det er vigtigt.
Der drøftes jo indimellem vægten mellem formidling på den ene side og produktion på den anden.
Her er det ikke mindst produktionen, der er tale om, og det er rigtig udmærket. Lovforslaget her tager sit udgangspunkt i Orth-udvalgets fortræffelige betænkning og - sagt i al beskedenhed - også i mit partis kulturudvalgs forslag, der parallelt med Orth-udvalget har stillet en række forslag på området her.
Med lovforslaget får billedkunsten ligesom musikken, teatret og litteraturen sit eget råd, både centralt og lokalt.
Tilskud kan ydes både til produktion, til udstillinger og til at stimulere oprettelsen af de amtslige billedkunstråd.
Alt sammen synes vi er godt og fornuftigt.
Dette lovforslag løser ikke alle problemerne; f.eks. er visningsretten ikke med.
Men i øvrigt er der tale om et rigtig godt lovforslag, som Socialdemokratiet med den største glæde støtter.
Poul Nødgaard (DF), 2001-02-08:
Der skal ikke herske tvivl om, at Dansk Folkeparti synes, at det er en udmærket ting med billedkunst og den berigelse, den kan være for befolkningen, både når man møder kunsten på udstillinger og i lige så høj grad, når man møder den ude på arbejdspladserne og i de private hjem.
Men så kommer de ting, der nok skiller lidt mere rent politisk herinde, og det er bl.a. økonomien.
Der er ikke nogen, der har været inde på tallene, men dem vil jeg lige ofre et øjeblik på.
jo ikke af så meget
Men der er alligevel det store men ved det, at hvis man prøver at se på det private erhvervsliv, er der masser af unge mennesker, der har en drøm om at starte et eller andet, også på det kreative område, og så kan man spørge sig selv eller spørge Folketinget og ministeren: Jamen hvor er grænsen?
De, der ønsker at starte egen virksomhed, også af kreativ art, har én måde at gøre det på, nemlig gennem selvopsparing og eventuelt ved finansiering gennem et pengeinstitut, og så må de se, hvordan det går med debet og kredit, når tingene kører.
Derfor har vi altså utrolig svært ved at forstå, hvorfor staten i så høj grad via Billedkunstrådet skal være med til at finansiere foretagendet.
Det rejser for Dansk Folkeparti det spørgsmål, om man måske
ikke i højere grad via Billedkunstrådet skulle sortere, havde jeg nær sagt, billedkunstnere lidt og finde frem til dem, som er i stand til at leve af deres kunst.
Jeg synes, det er et skråplan.
Det er såmænd ikke de 20-30 mio. kr., for de slår ikke Danmark ud af stilen, men det er mere systemet i det.
Jeg tror, der står en stor, bred, undrende offentlighed og siger: Jamen vi kunne også godt tænke os at prøve et eller andet, der har et kunstnerisk præg af en eller anden art, f.eks. inden for designverdenen og mange andre steder.
Vi er kritiske over for forslaget, fordi man simpelt hen bare fortsætter med at lade det accelerere derudad med hensyn til statslige bevillinger.
Jeg synes, det er et usundt system.
Ja, det er han da, og jeg glæder mig da også over de gobeliner, han har lavet.
Men han kunne jo nok være blevet en stor mand, uden at han skulle have statstilskud.
Han er måske også i sin tid startet med noget statstilskud, jeg ved det ikke, men jeg synes, det var et lidt dårligt eksempel.
Inden for kunstens verden, også inden for billedkunstens verden,
må det være sådan, at de, der er dygtige, også er i stand til at sælge deres produkter og få en sådan pris for dem, at de kan leve af det. Det er bestemt ikke udtryk for en negativ indstilling over for kulturen, bestemt ikke.
De, der kender mig, ved, at jeg har et positivt syn på de ting, men jeg synes også, der må være nogle grænser for, hvor meget det offentlige skal blande sig økonomisk.
Niels Helveg Petersen (RV), 2001-02-08:
Oprettelsen af Billedkunstrådet er jo et centralt element i lovforslaget, og flere ordførere har rejst det spørgsmål, om der er fundet den rigtige form.
Jeg har ikke indvendinger imod den form, ministeren har fundet, men selvfølgelig er det et vigtigt emne at få diskuteret i udvalget, og Det Radikale Venstre deltager gerne i en sådan debat.
Jeg synes dog, det er vigtigt at understrege, som det jo faktisk fremgår af lovforslaget, at medlemmerne af Billedkunstrådet er udpeget for 4 år og ikke umiddelbart kan genbeskikkes.
Det er et af de elementer i lovforslaget, der sikrer, at man over tid kan undgå sammenspisthed, klikedannelser.
Det er en model, vi andre steder på kulturområdet har haft stor glæde af, netop for at sikre alsidighed, og også derfor finder jeg denne bestemmelse i lovforslaget aldeles nødvendig og udmærket.
Men som sagt: Lad os i udvalget nøje diskutere sammensætningen.
Det er da et spørgsmål, der kan vendes og drejes.
Lad mig også understrege, at efter igangsætningsfasen er der afsat regulære ekstra midler til billedkunsten i lovforslaget.
Også den side af sagen tilslutter jeg mig med glæde.
Søren Søndergaard (EL), 2001-02-08:
Enhedslisten har siden nedsættelsen af Billedkunstudvalget varmt støttet og været fortaler for en egentlig lov om billedkunst.
Vi finder, at en sådan lov må have tre hovedformål:
for det første at styrke mangfoldigheden i dansk kunst; for det andet at sikre, at billedkunstnerne kan leve af deres skabende erhverv; for det tredje at sikre et bredt og kvalificeret udbud af billedkunst.
Vi er derfor som udgangspunkt glade for, at der nu kommer en lov, som forhåbentlig kan skabe forudsætningerne for, at disse tre formål kan opnås. Men når man kigger lovforslaget nærmere igennem, har man mest lyst til at sige: Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Forslaget er nemlig efter vores opfattelse ikke godt nok.
Det løser ikke de grundlæggende problemer med kunstnernes økonomiske forhold.
Det kunstneriske arbejdsmarked, man forsøger at skabe, kan i værste fald vise sig at være en indskrænkning.
Vederlag, honorering af kunstnerne og spørgsmålet om visningsafgift og fundamental økonomisk sikring er nemlig emner, som ikke er med i loven.
Økonomisk og støttemæssigt er der tale om en omfordeling inden for billedkunsten og en meget sparsom forøgelse af midlerne.
Igangsætning, stipendier og statslige udsmykningsopgaver
føres over til et statsligt Billedkunstråd.
Ændrer det afgørende på magtfordelingen?
Vil det ikke fremover være de samme som i dag, der indkøber og bestemmer støtteformål?
Det skaber ikke mangfoldighed, hvis det er korrekt.
De amtslige og kommunale billedkunstråd, som lovforslaget åbner op for, ser vi som en positiv nyskabelse, men vi frygter, at de reelt kommer til at leve på nåde og barmhjertighed fra det statslige Billedkunstråd.
Det er så at sige det samme parnas, som kan sidde og skrue op og ned for de lokale initiativer.
Vi vil også godt advare imod, at de midler, som i dag er afsat af tipsmidlerne til bl.a. kunstnersammenslutninger og udstillingsvirksomhed for yngre billedkunstnere, køres ind under dette meget centrale Billedkunstråd.
Efter Enhedslistens opfattelse ligger dette lovforslag for langt fra de intentioner, som blev udtænkt i Billedkunstudvalget, så selv om vi som udgangspunkt er meget positive over for, at der vedtages en billedkunstlov, bør der arbejdes en del med lovforslaget, inden det kan endeligt vedtages ved tredje behandling.
Tove Videbæk (KRF), 2001-02-08:
Hovedintentionen med dette forslag er at fremme billedkunsten i hele Danmark.
For at opnå dette ønsker man at danne et nyt Billedkunstråd, og man vil flytte de opgaver, som nu varetages af Statens Kunstfonds Billedkunstneriske Udsmykningsudvalg, over til dette Billedkunstråd.
Billedkunsten under ét, både maleri, collager og fotos m.v., opfylder en meget væsentlig rolle i samfundet, dels som formidler af nye tanker og ideer i tiden og dels som kritiker af væsentlige forhold eller strømninger i tiden.
Billedkunsten når ud til mange mennesker med disse budskaber på en anden og undertiden meget stærkere måde end anden kommunikation, men billedkunsten har måske p.t. ikke samme bevågenhed som f.eks. film og tv, og derfor kan der måske være behov for en styrkelse af området.
Det brede og regionale i forslaget, både vedrørende stilarter, geografi, osv., synes vi i Kristeligt Folkeparti
er positivt.
Vi er bestemt ikke for den inddeling, som en tidligere ordfører nævnte, nemlig en inddeling i eliten og de andre.
Der er dog i høringssvarene udtrykt en vis bekymring
for, om dette lovforslag faktisk styrker billedkunsten, eller om billedkunsten vil blive væsentligt dårligere stillet i selve Kunstfonden end de andre kunstarter.
Naturligvis kan dette være meget svært at definere, det medgiver jeg, men der burde dog være et eller andet i lovforslaget vedrørende kvalitet.
Lovforslaget nævner heller ikke den af billedkunstnerne så stærkt ønskede visningsafgift, dvs. en honorering for at bruge deres værker i f.eks. tv.
Høringssvarene fra Akademiraadet og Statens Kunstfond viser, at der trods hensigterne tydeligvis bliver problemer med opgavefordeling og kompetence, og flere høringssvar giver også udtryk for, at det foreslåede råd er for lille.
Men jeg synes egentlig, det er et problem, vi er stødt på adskillige gange her på det sidste, f.eks. vedrørende radio- og fjernsynsloven, på sundhedsområdet osv.
Man kan frygte, at afgørelserne med disse små råd i alt for høj grad rent faktisk vil blive overladt til embedsmænd eller kammerater.
Kristeligt Folkeparti vil gå positivt ind i
Vi forstår de gode intentioner, men vi kan ikke på nuværende tidspunkt umiddelbart tilsige forslaget vores støtte.
Ole Sohn (SF), 2001-02-08:
Jeg kan forstå på ministerens besvarelse, at det bliver noget af en opgave for udvalget at finde frem til en fortolkning af, hvad elitær folkelighed er, hvis man skal kombinere de to elementer.
Det var nu ikke det, der bragte mig herop, det var spørgsmålet om økonomien i loven.
Jeg er meget glad for ministerens sidste svar, at man ikke lod uforbrugte midler i Statens Kunstfonds pulje til støtte til unge kunstnere gå tilbage til statskassen, men brugte dem her til billedkunstloven.
Men hvis det nu viser sig i de kommende år, at der bliver et større behov og mulighed for at bruge tilskuddene til unge kunstnere, så vil der jo blive en manko i forhold til billedkunstloven. Derfor er mit spørgsmål til ministeren: Er det ministerens indstilling at søge og få en generelt forhøjet bevilling til billedkunstloven, så den bl.a. kan få visningsretten med, altså få nogle af de elementer med, som ikke er kommet med i den nuværende ordning
Hvis det er tilfældet, vil jeg meget gerne allerede nu tilsige, at SF gerne vil støtte en sådan forhøjelse.
Vi forsøgte ved sidste finanslovforhandling, og vi vil meget gerne medvirke ved den kommende.
Ester Larsen (V), 2001-02-08:
Det var dog en grov manipulation fra ministerens side, at ministeren, efter at vi i samråd i går har diskuteret dette tyveri, som ministeren foretager fra midler afsat til unge kunstnere, så påstår, at Venstre har gjort sig til talsmand
for, at ubrugte midler skal tilbage i statskassen
Jeg synes, det nærmest er skandaløst, at ministeren vil være det bekendt.
Det, jeg har kritiseret ministeren for, og som jeg fortsat vil kritisere, er, at man ikke har sørget for at få revurderet den ordning sådan, at de midler, som der var et stort flertal i Folketinget for skulle gå til igangsætningsstøtte til unge kunstnere, ikke har sørget for, at den ordning blev evalueret og tilpasset, sådan at det kunne nyttiggøres.
Det er ikke sådan, at der fra nogen side i den kunstneriske verden har været udtalelser om, at der ikke er noget behov for at give støtte til unge kunstnere.
Jeg synes, det var en utilstedelig fordrejning af vores synspunkter.
Søren Søndergaard (EL), 2001-02-08:
Nu har Enhedslisten sådan set aldrig fremsat forslag om, at alle, som ville være kunstnere, skulle kunne leve af det, eller i hvert fald ikke, at det var statens opgave at sikre, de kunne leve af det.
Vi har jo fremsat nogle meget præcise forslag, som netop bygger på, hvordan man bl.a. kunne tage udgangspunkt i, hvad folk får optaget af værker på anerkendte udstillinger osv., hvordan man kunne lave en sikringsordning.
Men så siger ministeren, at det skal ikke diskuteres i forbindelse med det her forslag.
Det er jo arbejdsmarkedspolitik.
O.k., men så bare ét spørgsmål til ministeren: Hvornår kommer så forslaget fra regeringen, som løser kunstnernes problemer på det her område under arbejdsmarkedspolitikken?
Er det noget, der er planer om, eller er det bare en måde at skyde det til hjørne på uden reelt at tage fat i de problemer, som eksisterer?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2001-02-08:
Til hr. Ole Sohn: Nej, jeg synes, det er for tidligt at indlede finanslovdrøftelser nu, så derfor har jeg ikke nogen bemærkninger til regeringens kommende forslag til finanslov på kulturområdet.
Men det er klart nok, at ministeren vil knokle for at skaffe flest muligt penge til hele kulturområdet.
Og så til hr. Søren Søndergaard: Regeringen har ikke nogen planer om at fremsætte forslag til en social sikringsordning.
Det, vi derimod har gjort, er at søge at skaffe flere penge til hele det kunstneriske område og også bedre muligheder for at formidle kunsten.
Jeg er nemlig overbevist om, at hvis vi styrker kvaliteten i produktionen, samtidig med at vi er med til at sikre en øget efterspørgsel, så er der rent faktisk også flere kunstnere, som får mulighed for at leve af deres kunst.
Brian Mikkelsen (KF), 2001-02-08:
Debatten om billedkunstens vilkår har over de sidste par år været ret intensiv, godt foranlediget også af Orth-udvalgets betænkning, som har skabt en god debat.
Lovforslagets intention om at fremme billedkunsten i Danmark er også ønskværdig og signalerer, at den danske billedkunst nu skal prioriteres på samme niveau som kunstarterne teater og musik.
Det signal hilser vi fra konservativ side velkommen og kan varmt støtte et sådant tiltag.
Etablering af Billedkunstrådet er første skridt på vejen, og vi bifalder etablering af et sådant råd, men vi har altså afgjort vores forbehold.
Først og fremmest skal man jo passe på generelt med i kulturens verden at etablere alt for mange råd, råd, der tager fokus væk fra det væsentlige, nemlig kunsten og kulturen.
Vi mener ligeledes, når vi kigger på forslaget, at der mangler betingelser for fordeling af midlerne, som vi eksempelvis finder det i teaterloven, således at mangfoldigheden i de kunstneriske udtryksformer og den geografiske spredning tilgodeses.
Som lovforslaget er fremsat, så bestemmer alene Billedkunstrådet, hvilke forudsætninger der skal ligge til grund for støtte. Et andet problem, som vi ser, er valget af medlemmer.
Hvis man ser på høringssvaret fra Danske Billedkunstneres Fagforening, og taler man med kunstnere rundtomkring, så kan man frygte en høj grad af sammenspisthed og en vis grad af kammerateri.
Det vil jo kun være med til at cementere den påstand, at dansk billedkunst, som nogle mener, styres af en tæt klike, der hovedsagelig varetager egne interesser.
Vi vil godt sikre os, at lovforslaget repræsenterer reel fornyelse og bryder med gamle magtkoncentrationer, og derfor vil vi under udvalgsarbejdet se nærmere på rådets sammensætning.
Et af dansk billedkunsts største problemer i dag, som næsten ikke er taget op - i hvert fald ikke i forbindelse med dette forslag - er, at der ikke eksisterer et reelt marked for produkterne.
, men at tage grundlæggende fat og grave et spadestik dybere synes jeg ikke forslaget gør.
for erhvervsmæssigt køb af kunst
Men tiden er vel også inde til at se nærmere på andre initiativer, der kan medvirke til at danne et reelt marked for billedkunsten. Kan et sådant marked skabes, kan vilkårene for den enkelte kunstner selvsagt forbedres, og hele området kan derfor få et mærkbart løft.
Som sagt mener vi, at lovforslaget har de rigtige intentioner, men det kniber altså nogle steder med selve indholdet.
Der er ikke meget kød på benene i forslaget, og derfor vil vi under udvalgsarbejdet prøve at afgøre, om intentionerne opvejer indholdet i forslaget.
Vi er meget positive over for initiativet, men vi vil godt se på, om det får den rigtige effekt.
Søren Søndergaard (EL), 2001-02-08:
Ja, og det er det, vi i Enhedslisten synes er møgærgerligt
Det synes vi er ærgerligt.
Vi synes, det er meget ærgerligt, at regeringen ikke tager fat på det her spørgsmål om den sociale sikringsordning også på det her område, for det betyder, at bredden ikke bliver tilgodeset.
Tove Videbæk (KRF), 2001-02-08:
Lovens formål er at sikre Danmarks kultur- og naturarv.
Det er der da vist ingen i denne sal, der kan være imod, men hvad dækker egentlig helt konkret formuleringer som »moderne videns- og oplevelsescentre« og »indsats i et kulturelt mangfoldigt samfund«?
Jeg håber ikke, at det bliver det rene tivoli og indtægtsskabende virksomhed alt sammen.
Man kunne også fristes til at tænke på, om der har været utilfredshed med, hvordan Rigsantikvaren, Nationalmuseet og Statens Museum for Kunst har løst de opgaver, der tænkes overført til den nye styrelse, eller om det er centralisering, som vi har set en del af i den sidste tid i diverse forslag fra regeringen.
Desuden er det rimelig interessant, om den nye museumsstyrelse skal have nogen myndighed, eller om styrelsen kun skal rådgive ministeriet, således at der i virkeligheden også her er tale om at overføre myndighed fra forskellige nuværende organer til ministeriet.
Og kravet om større ikkestatslige tilskud kan være vanskeligt for nogle museer.
Der er alt efter emner og område stor forskel på, om et museum overhovedet har mulighed eller sandsynlighed for kommunale eller private tilskud.
For visse specielle og små museer som f.eks. Hjerl Hede, der ligger i et tyndt befolket område i en lille landsby, vil et krav om forhøjelse på selv 300.000 kr. være problematisk. Hjerl Hede Frilandsmuseum er et statsanerkendt kulturhistorisk specialmuseum, der har regionale og nationale arbejdsområder, og som fremvises i enestående historiske og landskabelige rammer.
Af historiske grunde modtager Hjerl Hede kun et begrænset offentligt tilskud.
Tværtimod kan det frygtes, at museet vil blive stillet ringere end i dag.
Hensynet til handicappede og tilgængeligheden er vi tilfredse med i lovforslaget.
Men der er en anden ting, vi bestemt ikke er tilfredse med, for lovforslaget kan pålægge landmænd en grim ekstraudgift til arkæologiske undersøgelser.
Erhvervet som sådan tildeles en skurkerolle eller et dårligt image i forbindelse med miljø m.v., og nu tildeles erhvervet så endnu en afgift, som det skal bære ved siden af alt det andet, som landmanden i denne tid skal bære.
Udgifterne til fremgravning af danefæ og danekræ, som tilhører fællesskabet, altså os alle, bør naturligvis også betales af fællesskabet.
Kristeligt Folkeparti vil følge arbejdet med dette lovforslag meget nøje i Kulturudvalget, og under arbejdet og i henhold til de ændringer, der eventuelt bliver indføjet, vil vi tage stilling.
Men vi er enige med de ordførere, der har udtalt, at det er enormt vigtigt, at der skabes et bredt flertal for en museumslov som denne, der skal sikre Danmarks kultur- og naturarv for kommende generationer.