Anders Fogh Rasmussen (V), 2004-02-05:
Egentlig er der ikke så mange sådan konkrete spørgsmål, som kræver et svar her ved afslutningen, men der er én grund til, at jeg alligevel synes, at jeg er nødt til at tage ordet her ved afslutningen af debatten, og det er det indlæg, som den socialdemokratiske ordfører kom med.
Det var et indlæg, som faktisk skuffede mig utrolig meget, for det, vi oplevede, var en socialdemokratisk ordfører, der brugte sin ordførertale, ikke på at fortælle, hvad Socialdemokratiet vil, ikke på at fortælle, hvad Socialdemokratiet står for, men brugte det på et langt angreb på Venstre og regeringen.
Her kunne man vel nok have forventet, at en ordfører for Socialdemokratiet ville bruge kræfterne på positivt at fortælle, hvad partiet selv står for, i stedet for negativt at angribe regeringen og angribe partiet Venstre.
Der er nogle ting, jeg i den forbindelse ikke synes må have lov at stå tilbage.
Jeg tror, at hr. Frank Jensen kaldte Velfærdskommissionen en syltekrukke.
Men det, at regeringen har nedsat Velfærdskommissionen, er jo netop udtryk for den forskel i arbejdsmetode, der er mellem den nuværende regering og den tidligere regering.
Der er to måder, hvorpå man kan lave forandringer i samfundet.
Enten kan man komme listende som en tyv om natten og til alles overraskelse pludselig lave et eller andet dramatisk, eller også kan man forberede det i ordentlig tid, snakke med befolkningen, skabe bred enighed om, hvad det er, man skal gøre.
Se, den første arbejdsmetode, den med at komme listende som en tyv om natten, så vi jo demonstreret under den tidligere regering.
Jeg tror, vi alle husker efterlønsgarantien, som den daværende statsminister afgav under valgkampen i 1998.
Der blev afgivet en garanti om, at der ingenting ville ske med efterlønnen.
Hvad skete der så mindre end et år senere?
Der var det den samme regering, som fremsatte et forslag om dramatiske ændringer af efterlønnen.
Det er en måde at arbejde på, hvor man siger én ting til vælgerne før valget og giver garantier om det ene og det andet, og det har vi også hørt hr. Frank Jensen gøre i dag, og efter valget gør man det modsatte.
Det har vi set; sådan blev der arbejdet.
Det er den måde at arbejde på, som vi tager afstand fra.
Vi siger, at det, man vil gøre efter valget, skal man fortælle vælgerne inden valget, således at vælgerne ved præcis, hvor de står, og kan tage stilling.
Man skal som politiker have mod til at sige før valget, hvad det er, man vil gøre efter valget.
Det var sådan, den nuværende regering og dens regeringspartier gjorde.
Vi afgav nogle klare løfter til vælgerne inden valget og sagde, hvad vi ville, og efter valget har vi stået ved det, og vi har gennemført det til punkt og prikke.
Det er vores opfattelse, at man i stedet for at komme listende som en tyv om natten med overraskende ting skal forberede forandringer ordentligt, f.eks. gennem kommissionsarbejdet.
Det er derfor, at regeringen har haft Strukturkommissionen siddende, som har siddet og forberedt en kommunalreform, så der bliver god tid til at gennemtænke og drøfte det, så man kan skabe en bred enighed om det, der så skal til.
Det er også derfor, at vi har nedsat Velfærdskommissionen.
Det er netop for at få et sagligt grundlag for at drøfte, om der er behov for at foretage ændringer og i givet fald hvilke.
Det er også regeringens opfattelse, at hvis der er et behov, skal det gennemføres med bredt flertal.
Det er selvfølgelig udtryk for to forskellige måder at arbejde på, og det er måske også derfor, at hr. Frank Jensen tager sådan afstand fra at nedsætte Velfærdskommissionen, fordi det er meget ubekvemt at skulle tage stilling før et valg.
Vi har i dag hørt hr. Frank Jensen give, jeg ved ikke, om man kan kalde det en garanti, for den er ikke meget værd, men hr. Frank Jensen sagde, at Socialdemokratiet ønsker uændrede skatter.
Jeg har sådan her i den offentlige debat på det allerseneste hørt, at Socialdemokratiet er ved at overveje et fleksibelt skattestop.
Det er jo interessant, at Socialdemokratiet nu begynder at bevæge sig ind på det, som har været vores dagsorden igennem flere år, nemlig et skattestop.
Det er selvfølgelig godt nok, men for at vide, om det stop er noget værd, skal man se på, hvad der er indholdet.
Op igennem 1990'erne talte Socialdemokraterne også om, at skatterne skulle holdes i ro, og alligevel blev de sat op en gang om måneden i den tid, den tidligere regering sad.
Nu taler man så om et fleksibelt skattestop.
Hvad består fleksibiliteten i?
Ja, den består i, at man vil sætte skatter og afgifter op for hundredtusinder af skatteborgere.
Sådan et stop er jo ikke meget værd, for så går man fra skattestop til skattehop.
Det kan vi se, når vi ser
Socialdemokratiets skatteplan: Det er forhøjelse af bruttoskatten fra 8 til 20 pct., en eksplosion i ejendomsværdiskatten - ejere af egen bolig får et rigtigt skattegok - og det er genindførelse af skatten på sygdom og ekstraskat på private pensioner, og så har De Radikale lagt et forslag frem om 1 kr. ekstra i afgift på benzinen
Det er det, der ligger af planer, og det er ubekvemt at tale om på forhånd.
Derfor vil man hellere sige, at man vil lave et fleksibelt skattestop, hvor fleksibiliteten består i, at man kan lave alle disse her ting og sætte skatten op for hundredtusinder af danskere.
Så er jeg igen fremme ved kernen i hr. Frank Jensens indlæg.
Der er to forskellige måder at arbejde på.
Den ene
måde er, at man siger klart til vælgerne, hvad man vil inden valget, og så står man ved det efter valget.
Det er det, vi gør.
Så er der den anden metode, og det er den
, at man ikke rigtig siger noget, og så kommer man overraskende med det bagefter.
Det har vi set Socialdemokratiet gøre så mange gange.
Det bliver tværtimod holdt hen i det uvisse.
Det bestod af et langt angreb på regeringen og på Venstre.
Lad mig runde af med at sige, at nu arbejder Velfærdskommissionen, og den har frie hænder til at arbejde og komme med sine ting.
Men heller ikke regeringen føler sig bundet af det, som Velfærdskommissionen måtte komme med.
Det vil vi selvfølgelig forholde os frit til.
Det er et arbejde fra nogle sagkyndige, som bliver lagt frem, og som kan bruges i den politiske debat.
Jeg vil gerne sige, at jeg faktisk mener, at det danske velfærdssamfund i det store og hele fungerer godt.
Det er robust, og det er fremtidssikret, og det er grunden til, at regeringen ikke har lagt op til voldsomme og dramatiske ændringer i vores velfærdssamfund.
Vi har den opfattelse, at man hele tiden skal kigge på det med friske øjne og se fordomsfrit på, om der er ting, vi kan gøre bedre.
Det har vi så bedt en flok sagkyndige om at give nogle bud på, og derefter er det op til os politikere at træffe beslutninger. Derfor synes vi, at det er en god idé at arbejde på den måde, og vi synes, det er en god idé at give sådan en kommission frie hænder til sit arbejde.