Per Stig Møller (KF), 2005-01-12:
Jeg vil takke for debatten og også takke for den brede tilslutning, der er til den vedtagelse, som samler hele Folketinget minus SF og Enhedslisten.
De to skal man nok heller aldrig nogen sinde regne med at få med, når det drejer sig om at tage internationalt ansvar.
Jeg vil godt takke hr. Villy Søvndal for de venlige ord om de beslutninger, vi har truffet, og som hr. Søvndal er enig i.
Det er jeg glad for.
Der er disse ting om sikring, om, at man kan stemme i Danmark, og også enigheden om nødvendigheden af en tostatsløsning.
Jeg er glad for, at vi, på trods af at vi ikke er enige om vedtagelsen, er enige om disse ting.
Så spørger hr. Søvndal, om vi har været informeret om den artikel om dødspatruljerne.
Jeg har nu gjort mig bekendt med artiklen, og det er klart, at vi ikke skal have kompromitteret vore værdier.
Jeg konstaterer også i den samme artikel, at det præcis også er udsagnet fra den amerikanske hær, at man ikke vil have kompromitteret den etik, som den amerikanske hær skal arbejde efter.
Så vil jeg gå videre til spørgsmålet om Allawi, der har sagt, at valget ikke kan afholdes alle steder.
Det er han også citeret for i dag i Herald Tribune.
Det er jo en realistisk betragtning, for jeg tror, at langt over 80 pct. af den irakiske befolkning ifølge meningsmålinger har sagt, at de vil stemme, men vi ligger jo også, jeg tror i de samme meningsmålinger, på lidt over 30 pct., som siger, at er det livsfarligt, så kommer de ikke og stemmer.
Det vil sige, at det altså nu drejer sig om for disse islamister og sunniekstremister at skræmme vælgerne så meget, at skulle der endelig komme valg, så mister det den legitimitet, vi alle ønsker, ved ikke at have en rimelig høj stemmeprocent.
Men man kan jo godt komme i den situation, at det simpelt hen ikke er muligt at afholde valg i nogle områder.
Så er det spørgsmålet, om ekstremisterne skal have lov til at standse valget for alle de andre.
Skal sunniekstremisterne i trekanten, de fire provinser, der maksimalt er blevet talt om, have lov til at tage de 14 andre og hele landet som gidsel?
Hvad er alternativet til valg?
Er der et bedre alternativ?
Ja, det skulle jo så være at udsætte det.
Men det bliver jo ikke bedre af det, for de, der ikke vil have valg, vil jo så også prøve at forhindre afholdelsen af det udsatte valg.
Så konsekvensen af at udsætte og udsætte og derved hele tiden give terroristerne, som hver gang har vundet en gevinst, line, er at svække den demokratiske udvikling.
Det er rigtigt, som flere siger, at valget kan forværre situationen.
Det siger Scawocroft, og jeg tror også, hr. Niels Helveg Petersen nævnte, at valgene ikke er afslutningen på volden.
Hr. Jann Sjursen var inde på det samme, nemlig at når forfatningen til sin tid skal vedtages og det nye parlament skal besluttes, så vil der også komme voldshandlinger.
M039S33213397subh.fm Page 3369
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
Det er jo også rigtigt, men alternativet til det er jo stadig væk ikke at give dem, hvad de vil have, nemlig at der ingen demokratiseringsproces er, og at der ingen valgproces er.
Metoden kan jo kun være at vise dem, at de ikke får noget ud af det, og at blive ved med at følge FN’s og den irakiske regerings appel om at stabilisere landet og hjælpe det på fode igen.
Giver man efter her, kan man få lov til at give efter hele tiden.
Der er ingen tvivl om, at der er vanskelige situationer forude, men at være bange for dem og så ikke turde gøre noget nu er at overlade Irak til ekstremisterne.
Så vil jeg lige sige igen, som også andre har sagt til hr. Søvndal, at Irak ikke er besat, det har en suveræn regering.
FN vedtog jo i resolutionen, som hr. Helge Adam Møller nævnte, i juni måned, at besættelsen ophørte ved udgangen af juni måned.
Danmark har jo i øvrigt heller aldrig været blandt besættelsesmagterne.
Vi har været inde for at stabilisere Irak.
Så er der spørgsmålet om, hvorvidt Irakkrigen har øget terroren eller ikke har øget terroren, og det er jo et af de spørgsmål, der stilles i forespørgslen.
Der sagde hr. Søren Søndergaard, klog som hr. Søren Søndergaard jo altid er, at der er tre svarmuligheder: ja, nej, ved ikke.
Her vælger jeg faktisk svaret »ved ikke«, for det er der ingen der ved.
Det er jo ikke sådan, at terroren blev opfundet, efter at man fjernede Saddam Hussein, som på det tidspunkt var en af de største statsterrorister på kloden.
Den blev ikke opfundet den dag.
Al-Qaeda-komiteen blev nedsat i FN i 1999.
Hvorfor nedsætter man i 1999 en Al-Qaeda-komité?
Det er før World Trade Center og Pentagon den 11. september 2001, og det er før Irakkrigen marts 2003.
Den næste resolution kommer jo også i Sikkerhedsrådet før krigen, det er 1373.
Som en følge af 11. september vedtager FN så 1373.
Det var også før Irakkrigen.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at terroren havde et voksende omfang igennem 1990’erne: I 1993: Børsen og tre luksushoteller i Bombay i Indien bliver angrebet af terrorister.
317 omkommer, 1.200 kvæstes.
I 1993: Bombeangreb på World Trade Center, 6 omkomne og 1.042 kvæstes.
Nu vil jeg springe frem til 1996: Angreb på militærbase i Saudi-Arabien.
19 omkommer, alle amerikanske soldater, og over 500 kvæstes.
Jeg nævnede bombeangrebet i år 2000 på »USS Cole« i Yemen, 17 omkommer, 39 kvæstes.
Og så i 2001: World Trade Center.
I 2002, også før krigen: Bali, 190 omkommer, heraf 3 danskere, og 300 kvæstes.
Så det er jo ikke sådan, at man udløser terroren mod de lande, som er med i Irak.
Terroren har jo så sandelig også ramt de lande, som overhovedet ikke er med i Irak.
Tag det israelske konsulat i Istanbul, tag angrebene i Saudi-Arabien, og Marokko.
Jeg tror, at det kloge er at sige, som vi har prøvet at drøfte det før, at der er to former for terrorisme.
Det er også derfor, vedtagelsen er så klog, for den nævner også den anden form for terrorisme.
Der er den territoriale, som er kampen om et territorium.
Det er den, vi oplever bl.a. i Palæstina, hvor Saddam Hussein jo betalte penge til familierne til dem, som havde begået selvmordsattentater, for at opmuntre til det.
Det er den territoriale.
Den må der være politiske løsninger på, for den vil jo holde op i det øjeblik, der findes en politisk løsning, som der er bred enighed om, eller også vil den blive marginaliseret og skabe vrede i befolkningen.
Så er der den ideologiske, den totalitære.
Det er den, Al-Qaeda står for.
Den har som formål – med hr. Søren Krarups ord – at skabe den konfrontation mellem civilisationer, som gør, at alle i den islamiske verden vender sig imod den vestlige kristne kultur og gør, hvad de kan, for at fortrænge den.
Den vender sig også mod sine egne.
Al-Qaeda betragter alle den islamiske verdens ledere som frafaldne, fordi de ikke gennemfører en så totalitær samfundsform, som Al-Qaeda ville gennemføre, gjorde i Afghanistan og prøvede at gøre i Falluja.
Derfor angriber man præcis også islamiske lande, både for at skræmme dem væk fra den vestlige kultur og for at tvinge dem tilbage til fundamentalisme.
Det forsvinder heller ikke med en fredeliggørelse af Irak, M039S33213397subh.fm Page 3370
Monday, February 14, 2005 12:24 PM
men det betyder, at store dele af anledningen til terrorisme forsvinder.
Der vil jeg godt sige til hr. Jeppe Kofod, at vi er enige om, at vi efter valget sammen med vores koalitionspartnere, den irakiske regering ikke mindst og FN drøfter omfang og karakter af vores bidrag til Irak, og det vil vi selvfølgelig gøre med partierne bag indsatsen og bag denne vedtagelse.
Så er jeg enig med hr. Niels Helveg Petersen i, at fredsprocessen i Mellemøsten, nu kaldte jeg den konflikt territorial, er en meget væsentlig opgave, og jeg håber ligesom hr. Niels Helveg Petersen, at de skift, der er sket her i området – en regeringsændring i Israel, hvor Peres er kommet med, og de virkelig vellykkede valg i det palæstinensiske område – fører til en reel genoptagelse af forhandlingerne med reel vilje til ad politisk vej at skabe en tostatsløsning.
Så er den del af terrorismen taget ud, og så er de ideologiske terroristers anvendelse af Mellemøstkonflikten som argument også taget ud, og det tror jeg er vigtigt. Så vil jeg sige til hr. Søndergaard, at det ikke er sådan, at Irak uden videre har fulgt dekret 39.
Privatiseringen er ikke en hovedprioritet for den midlertidige regering.
Det er noget, man har talt om, det er noget, man også har besluttet at gøre gradvis, men ifølge mine oplysninger har man været nødt til at modificere CPA’s dekret, og privatiseringen er ikke gennemført på nogen som helst måde, der svarer til, hvad dekret 39 gik ud på.
Til sidst vil jeg sige til hr. Søndergaard og hr. Søvndal, at jeg registrerer og også respekterer, at man også er imod denne vedtagelse, skønt jeg har svært ved at se, at man kan være imod den, men jeg kan ikke se, at man er kommet med alternativer, som overhovedet ville gøre situationen bare nogenlunde bedre.