runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2001-01-16:
Jeg føler en oprigtig trang til at prøve at nuancere det skrift, som hedder »Danmark som foregangsland«, for det bliver nu brugt som eksempel på noget, der er partipolitisk, eller som er kritisabelt, under den overskrift, som denne forespørgselsdebat handler om.
»Danmark som foregangsland« er en idé, der er undfanget af den tidligere finansminister, Mogens Lykketoft, og mig på en studietur til New Zealand.
Det er benchmarking.
Det er et forsøg på at lave benchmarking på en række områder.
Holland og Danmark var de første, der lavede benchmarking i Europa.
Nu laver alle landene i EU det som aftalt i EU-regi.
Det er analyser af, hvor styrke og svagheder er på områder, som man mener er centrale for, at Danmark som nation kan klare sig godt i en verden, der forandrer sig uafladelig.
Så kan man kritisere titlen, men titlen er jo udtryk for det fælles mål, at Danmark skal klare sig godt, og hvilket parti er imod det?
Hvordan bærer man sig ad med at få en mere nuanceret debat om de store politiske udfordringer, Folketinget står over for uanset regeringsfarve?
Økonomiministeriet har lavet en stor analyse, der hedder
»Et bæredygtig pensionssystem«, for at beskrive, hvad det er for udfordringer, vi står over for. Vi laver så mindre, letlæselige bøger for at udbrede den debat til vælgerne, og jeg håber sandelig, at en hvilken som helst regering, der kommer til at sidde i Danmark, varetager den slags opgaver af hensyn til den brede debat og demokratiet og vælgernes, borgernes mulighed for at følge med i, hvad det er, der er udfordringerne.
Lene Espersen (KF), 2001-01-16:
Jamen så får vi endnu en gang præciseret, at der er forskel
på Det Radikale Venstres opfattelse af den her slags publikationer og Det Konservative Folkepartis.
Men jeg fastholder, at jeg mener, der er et voldsomt problem med publikationer som »Danmark som foregangsland«.
Nu hører vi, det er benchmarking, men hvis benchmarking kan bruges til noget, så skal det være en saglig sammenligning: Hvordan er forholdene i ét land, hvordan er forholdene i et andet land.
Så jeg vil gerne citere fra »Danmark som foregangsland« om Danmarks position i international belysning.
Her er der nogle sammenligninger af, hvad folk er tilfredse med og utilfredse med, og ikke så overraskende er befolkningen under middel tilfreds med sådan noget som skattetrykket.
Hvad står der så i den her saglige, debatskabende bog?
Der står, at på skatteområdet er der ingen tvivl om, at det høje danske skattetryk udgør en barriere i forhold til velstandsudviklingen.
Derfor er skattetrykket placeret under middel.
Undersøgelsen tyder på, at det danske skattesystem, givet det høje finansieringsbehov, efter skattereformen ikke er indrettet mindre hensigtsmæssigt end de øvrige landes i undersøgelsen.
Vi har altså her en rapport, der på trods af, at folk siger, at det er under middel, drager præcis den modsatte konklusion.
Næ, her går det hujende, hejende godt.
Det er vidunderligt med et højt skattetryk. Det synes jeg er et eksempel på, at det her bliver misbrugt til en politisk målsætning til at fremføre nogle politiske ønsker og nogle politiske visioner ...
... og det er ikke det, benchmarking handler om.
Ulla Tørnæs (V), 2001-01-16:
Som det fremgik af min ordførersamtale tidligere og også af besvarelserne af de spørgsmål, der blev rejst til min ordførertale, så er vi i Venstre meget interesseret i at få nogle præciseringer af de forskellige retningslinjer.
Jeg kan derfor på Venstres vegne varmt anbefale det forslag til vedtagelse, som hr. Aage Frandsen for lidt siden fremsatte.
spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om Dansk Folkeparti ser det forslag til vedtagelse, som hr. Aage Frandsen kom med, som en mulig tredje vej.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-01-16:
Nu kan jeg forstå, at Dansk Folkeparti også støtter hr. Aage Frandsens forslag.
Der står jo i det forslag, så vidt jeg lige erindrer, at der særligt skal rettes opmærksomhed imod embedsmandsværkets arbejde i forbindelse med valgkampe, men der står ikke noget om folkeafstemninger.
Da Dansk Folkeparti så åbenbart vil støtte det her forslag, må jeg jo forstå det sådan, at Dansk Folkeparti nu anerkender, at der er stor forskel på en folketingsvalgkamp
og på en folkeafstemning
Det må jo være derfor, at Dansk Folkeparti nu støtter SF's forslag.
Jeg formoder også, at det så er baggrunden for, at SF's forslag ser ud, som det gør, nemlig at SF nu anerkender, at den kritik, der har været under folkeafstemningsdebatten, var lidt ved siden af, og at vi nu er ovre i en ny fase, hvor vi kun koncentrerer os om valgkamp.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Jeg ved ikke, om hr. Kristian Thulesen Dahl hørte, at jeg i mit indlæg nævnte, at vi også mener, at det er vigtigt at få præciseret forholdene omkring folkeafstemninger, men at der selvfølgelig er en forskel mellem en folketingsvalgsituation og en folkeafstemning, og at det i begge situationer er vigtigt at lave præciseringerne.
Jeg håber, at hr. Kristian Thulesen Dahl også forstod det på denne måde.
Lene Espersen (KF), 2001-01-16:
Først til fru Elisabeth Arnold om de her publikationer »Danmark som foregangsland«.
Jeg synes faktisk, at jeg i mit indlæg gjorde en hel del ud af at præcisere, at det, der er noget af problemstillingen i den her diskussion, er, at der påhviler regeringen en meget stor etisk forpligtelse til selv at finde den rette balance.
Hvis fru Elisabeth Arnold kigger ned ved siden af min stol, så ligger der, jeg ved ikke, hvor mange forskellige publikationer der hedder »Danmark som foregangsland«.
Og ikke nok med det, men når man så skal revidere det, man har skrevet, fordi man har gættet forkert eller ikke har haft den politiske vilje til at gennemføre tingene, så kommer der en ny, der hedder revideret udgave.
Jeg sætter ikke spørgsmålstegn ved, at man som regering i visse sager og i visse sammenhænge skal have lov til at gøre befolkningen opmærksom på, hvad det er, man mener, og hvad ens synspunkter er, men man skal ikke misbruge det.
Og der er altså tale om en så massiv informationskampagne, som med fru Elisabeth Arnolds ord alene har til formål at give udtryk for, hvad det er, regeringen vil, hvad regeringens politiske grundlag er.
De ikke er udtryk for statistik over ditten og datten, som kan bruges i mange sammenhænge.
Jeg synes, der er en forskel, og jeg synes, man skal være varsom med at bruge den slags publikationer som løftestang for mange politiske tiltag.
Der må man bruge de almindelige rapporter og redegørelser osv., som i årevis, i årtier er blevet brugt som det vigtigste arbejdsredskab for en minister til at starte en debat. Her er der altså sket et skred, som vi finder
er uheldigt, og som i sidste ende også er et anliggende i forhold til skatteyderne, fordi det er dem, der betaler for festen.
Til hr. Frank Dahlgaard vil jeg sige, at vi synes ikke, at de to forslag til vedtagelse, der ligger lige nu, er så tilfredsstillende, som vi kunne ønske os, men vi ønsker gerne at fortsætte forhandlingerne igennem denne her forespørgsel med henblik på at finde et fælles grundlag og en vedtagelse, der bedre præciserer retningslinjerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Først til fru Ulla Tørnæs: For at man kan finde en tredje vej, skal der jo være to i første omgang, og spørgsmålet er, om der kun var én, så det her i virkeligheden er den anden vej, men det kan vi måske lige diskutere.
Sagen er i hvert fald, at det, der er afgørende for os, er, at vi kommer videre med den her sag, og at vi ikke får debatten til at stoppe med de diskussioner, der er her i dag.
Så må jeg sige til fru Pernille Blach Hansen, at jeg forstår sådan set godt frustrationen hos Socialdemokratiets politiske ordfører, det er jo en træls situation - for at sige det på godt jysk - at komme i som regering, at Folketinget ser ud til måske at kunne samles om, at man vil videre, fordi man faktisk mener, regeringen har overtrådt de grænser, der bør være for regeringens brug af dens embedsmænd.
Må jeg bare henvise til, at netop i den DJØF-rapport fra 1993, som der hele tiden er henvist til, står jo, at det, der er afgørende, er at sikre, at rene partiaktiviteter bør holdes uden for ministeriets systemer.
Det er jo det, der er afgørende.
Og det er klart, at det er, uanset om vi har at gøre med en valgkamp eller en folkeafstemning.
De aktiviteter, som bør finde sted i partierne selv, skal finde sted i partierne.
Det har de ikke gjort, og jeg har nævnt en række eksempler i mit indlæg, hvor Dansk Folkeparti mener, at man klart har overskredet de rammer, og der er det nødvendigt for Folketinget at få trukket grænserne klarere op, så også den nuværende regering, uanset hvor lang tid den end måtte sidde, kan forstå, hvor grænserne er.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-01-16:
Jeg skal bare endnu en gang sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at vi jo sådan set hele tiden har sagt, at vi er enige i, at rene partiaktiviteter ikke skal udføres i ministerierne.
Det er der slet ingen uenighed om.
Jeg vil godt lige have bekræftet for at være helt klar over, hvad der står i det her forslag til vedtagelse: Er hr. Thulesen Dahl enig med mig i, at hr. Aage Frandsens spørgsmål lige før skal forstås sådan, at den tekst, vi har her, kun dækker folketingsvalgkampe? Så ordet valgkampe, der indgår her i forslaget til vedtagelse, dækker kun valgkampe til Folketinget og ikke debatter til folkeafstemninger.
Det vil jeg gerne bede om et klart svar på.
Arne Melchior (CD), 2001-01-16:
Jeg har nu to gange hørt hr. Thulesen Dahl sige, at han gerne ser, denne debat fortsætter, og jeg forstod ham begge gange sådan, at debatten her i dag er et led i en fortsættende debat.
Jeg mener ikke, der er basis for nogen vedtagelse af nogen som helst beslutning i dag; det er heller ikke nødvendigt, det fremmer ikke sagen, og vi har de nødvendige retningslinjer i de tre betænkninger henholdsvis udtalelser fra 1990'erne.
Er det rigtigt forstået, at en fortsat debat i Udvalget for Forretningsordenen, hvor partierne jo alle sammen er stærkt repræsenteret, vil tilfredsstille hr. Thulesen Dahls ambitioner?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-16:
Jeg vil blot spørge hr. Aage Frandsen, om ikke det er rigtigt forstået, at det forslag til vedtagelse, der er fremsat her fra SF's side, ligger tæt på det, jeg selv og nogle af de andre er kommet med.
Jeg synes ikke, det er tosset.
Når der synes at kunne fremskaffes et flertal for den vedtagelse, så vil jeg da anbefale SF's vedtagelse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Nu skal vi passe på, at frustrationerne ikke får et omfang, så man glemmer at høre, hvad der bliver sagt.
Det siger jo sig selv.
Det, der så er tale om, er, om ikke der er behov for i begge situationer at få trukket en klar grænse for, hvordan det her Folketing mener, embedsmændene kan blive brugt i ministerierne, hvornår man kan bruge dem, og hvornår man ikke kan bruge dem.
Det synes vi der er et behov for, og det mener vi at eurofolkeafstemningen klart viste at der er.
Så ser vi nu et forslag til vedtagelse, som kan sætte skub i den debat, så vi får sådan en afklaring, og så er vi
Så spørger hr. Arne Melchior, om ikke det var nok, hvis vi nu skubbede det her over i Udvalget for Forretningsordenen og så tog debatten dér.
Nej, for i forslaget til vedtagelse her, er det, at man kommer videre med debatten krydret med den ikke uvæsentlige detalje, at man samtidig markerer, at regeringen er gået over grænsen.
Man udtaler en kritik af den udvikling, der finder sted.
Det synes vi er meget formålstjenligt, og derfor finder vi, at forslaget til vedtagelse sætter fokus på nogle områder, som er væsentlige at få med til den videre debat.
Så kommer der en redegørelse, så kommer der en ny politisk diskussion, og så må vi jo finde ud af, hvor partierne står i forhold til, hvad embedsmændene så fremover skal tage sig af, og hvad embedsmændene skal holde fingrene fra.
Lene Espersen (KF), 2001-01-16:
Det Konservative Folkeparti støtter også SF's forslag til vedtagelse, og jeg vil bede hr. Kristian Thulesen bekræfte, at det måske, når det er så bredt partimæssigt funderet, er den her tredje vej, vi skal gå for at finde en eller anden form for enighed om nogle retningslinjer, der for alles vedkommende medfører, at de er med til at lave den nødvendige beskyttelse af embedsmandsapparatet, så det ikke bliver taget til indtægt for partipolitiske meninger, som ikke er dets, og således, at det heller ikke kommer i en situation, hvor det føler, at dets integritet står på spil.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-01-16:
Jeg er helt enig i den her debat, men jeg synes, der er en del forvirring om, hvad forslaget til vedtagelse egentlig handler om, for hvis jeg forstod hr. Kristian Thulesen Dahls efterfølgende ordveksling rigtigt, så sagde han, der er behov for debatten både i forhold til folketingsvalg og i forhold til folkeafstemninger.
Jeg ved godt, det måske er lidt uden for dagsordenen her, men jeg synes af hensyn til Folketingets senere afstemning, at det er meget vigtigt at vide, hvad det her forslag til vedtagelse reelt indeholder, og derfor synes jeg da, det ville være meget formålstjenligt, hvis forslagsstilleren, hr. Aage Frandsen, på et tidspunkt kunne komme op og give udtryk for, hvad ordet valgkampe betyder.
Er det kun folketingsvalg, eller er det også EU-afstemninger?
Det vil jeg gerne have bekræftet, men jeg vil også meget bede hr. Aage Frandsen om på et senere tidspunkt at gå ind i debatten og klart præcisere, om det her kun gælder folketingsvalg eller også gælder, når vi snakker folkeafstemninger.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Der er tre pinde.
Pind tre siger, at opmærksomheden i denne forbindelse særligt skal rettes mod embedsværkets arbejde i forbindelse med valgkampe.
»Denne forbindelse« refererer jo til pind to; hvis det havde været pind ét, havde der stået »hin«; men det her er »denne forbindelse«.
Det, der er centralt dér, er så ordet valgkampe.
Folkeafstemninger er også en valgkamp.
Men det, der er centralt, er, at det anerkendes også i debatten, at der er forskel på de to situationer.
Det er selvfølgelig det, som et flertal i Folketinget gerne beder regeringen om at komme med et oplæg til at få præciseret.
Så vender vi tilbage til snakken engang senere.
Det var for at få en præcisering af nogle af de centrale ting, men det er en erkendelse af, at der er forskel på de to situationer.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-16:
Hr. Arne Melchior tog fat i min bemærkning om de uafhængige embedsmænd.
Ja, uafhængige af partipolitik er de, eller bør de være, og skal de være.
Jeg vil spørge hr. Arne Melchior, om ikke det egentlig er meget rigtigt, hvad fru Agnete Engberg skriver i Politikens kronik den 13. november sidste år, hvor hun skriver, at det er nødvendigt, at embedsmænd hverken er ministerens eller ministeriets, men derimod statens og almenvellets.
De er demokratiets vagtmestre.
Den offentlige etos skal præciseres, og embedsmændene bør uddannes til at varetage den og at udvise civilkurage, også når bølgerne går højt.
Det er lige præcis det, det drejer sig om.
Er det ikke meget godt sagt, at det, vi taler om her, er demokratiets vagtmestre, og at den rolle ikke skal ændres ved det skred, som har fundet sted?
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Er hr. Arne Melchior ikke enig i, at der har været en udvikling over 10, 15, 20 og i virkeligheden formentlig 30 år i retning af, at embedsmænd i større og større udstrækning bruges til det, som vel også lige så godt kunne være defineret som partipolitisk arbejde?
Der er sket en udvikling.
Jeg siger ikke, om den er god eller dårlig, men er det ikke vigtigt at få præciseret, i hvilket omfang man synes denne udvikling er rigtig?
Jeg taler ikke om, at den nuværende regering specielt har lavet et skred. Der er sket en udvikling, som er stærkere i de senere år, end den var i 1970'erne, men det er en udvikling over 20-30 år, vi taler om.
Arne Melchior (CD), 2001-01-16:
Hr. Frank Dahlgaard forklarede nu dette om den uafhængige administration sådan, at den skal være uafhængig af partipolitik.
Også dette tillader jeg mig at betragte som en umulighed.
Regeringens politik vil jo altid være i overensstemmelse med det parti eller de partier, der danner regeringen.
Derfor vil der være fuld overensstemmelse mellem regeringens politik og de partier, som ministrene tilhører.
Det tror jeg ikke der står i nogen stillingsbeskrivelse.
Nej, de er, som jeg sagde før, ministrenes embedsmænd, og de har sandelig på samme måde som ansatte i det private erhvervsliv eller i organisationer den pligt at udføre ledelsens instruktioner af deres fulde evne og deres fulde hjerte.
Til hr. Aage Frandsen vil jeg sige, ja, der er klart sket en udvikling.
Jeg tror, udviklingen begrænser sig til, at der er mere offentlighed om disse ting.
Jeg er sikker på, at hvis videnskabsmænd gravede ned i Klaus Berntsens regeringstid eller forud for den, så ville ministrene dengang have benyttet embedsmændene på nøjagtig samme måde og i samme udstrækning og stillet samme krav som de nuværende ministre.
Der skrives bare mere om det, og det gør ikke noget, det er jeg tilfreds med, men jeg tror ikke, der er sket nogen ændring.
Jeg tror aldrig, det har været anderledes, end som jeg har sagt til hr. Frank Dahlgaard, at embedsmænd er til rådighed for den til enhver tid værende minister.
Aage Frandsen (SF), 2001-01-16:
Uanset at en del af diskussionen er kommet til at køre på spørgsmålet om folkeafstemning i forhold til folketingsvalg og har været meget koncentreret om den seneste folkeafstemning, vil jeg godt spørge fru Pernille Blach
Hansen, om det ikke er rigtigt, at hvis man ser udviklingen over en 10-, 20-, 30-årig periode, er der tale om helt klare ændringer, helt åbenlyse ændringer.
Det fremgår også delvis af de pågældende rapporter, der er citeret fra, at der er helt forskellige opfattelser af en embedsmands rolle i 1970'erne og det, vi tilsyneladende oplever her ved begyndelsen af dette årtusinde.
Er det ikke korrekt, at det er sådan?
Og er det derfor ikke en helt principiel diskussion om, hvor det er, man vil hen, og om udviklingen skal fortsætte i det tempo, som det har været tilfældet i de senere år?
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-16:
Jeg synes, det var en god tale, men hvad vil Det Konservative Folkeparti gøre ved det?
Der ligger jo nogle vedtagelsesforslag her i Folketinget, og andre tiltag kan vel tænkes, men hvad vil man gøre?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-16:
Først til fru Lene Espersen: Jeg er blevet belært om, at der ligger to forslag til vedtagelse før, det kunne så være den første og anden, og så er det rigtigt, at så er det her den tredje vej.
Med hensyn til det langt mere væsentlige og alvorlige, nemlig beskyttelse af embedsmænd, er det jo fuldstændig rigtigt, at det er embedsmandens rolle set fra embedsmandens synspunkt, der er i centrum, og det er jo også derfor, DJØF-rapporten fra 1993 i meget vidt omfang tager sit udgangspunkt i, hvordan embedsmandens rolle skal være for at beskytte embedsmanden.
Derfor er det bestemt ikke en uvæsentlig del af debatten her, at det selvfølgelig handler om, at man sørger for, at man ikke har politiske partier som modspillere, og at visse partier oveni også har embedsmændene i ministerierne som ekstra modspillere, men at man har fair play.
Og så handler den anden halvdel af debatten selvfølgelig om beskyttelse af embedsmanden og hans rolle.
Sagen er, at efter denne debat med den her vedtagelse, har Folketinget sendt en opfordring til regeringen om at præcisere grænserne for, hvad ministre bør bruge embedsværket til, så embedmænds troværdighed ikke lider overlast.
Regeringen bør da notere sig, at der er en lang række partier, der har givet udtryk for, at de finder, at grænserne blev overtrådt i forbindelse med folkeafstemningen om euroen, og at en stor del af kritikken i forhold til det rent faktuelle, også med den udvikling, der er sket efter den 28. september, og en stor del af debatten da er gået på, at de tal og ting, man har brugt i publikationer op til den 28. september, har været stærkt kritisable.
Så det forventer vi selvfølgelig at regeringen gør.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-01-16:
Først til hr. Aage Frandsen: Jeg tror, når vi kigger på 30-40-50-årigt sigt, at det er rigtigt, der er sket en vis ændring af den rolle, som embedsmændene har
, også i det danske system.
Men som jeg også sagde i min ordførertale, er det vel også en naturlig konsekvens af f.eks. ændringerne i mediernes rolle.
Medierne spiller jo en helt anderledes rolle i dag, end de gjorde for 30-40 år siden, og det er måske også en naturlig konsekvens af, at ministerrollen har ændret sig i kraft af, at parlamentarikerne er blevet mere aktive med at stille spørgsmål og indkalde ministrene i samråd osv.
Vi mener ikke nødvendigvis, at den udvikling, der har været, er negativ, og det er så også det, vi diskuterer i dag.
Det er selvfølgelig det mere principielle problem, der også ligger til grund for den debat, vi har her i dag.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-16:
Fru Lene Espersens konklusion, nemlig at det er svært at trække grænser, er jeg fuldstændig enig i.
Og jeg synes i øvrigt, at fru Lene Espersen havde nogle meget afbalancerede synspunkter på mange af de problemstillinger, der er til debat her, men jeg synes, at med kritikken af publikationsserien »Danmark som foregangsland« fejlbedømte fru Lene Espersen situationen.
Det ligger helt klart efter de betænkninger, vi har citeret så flittigt fra i dag, at rene partipolitiske aktiviteter må man ikke sætte sine embedsmænd til at lave.
Men hvad skal man gøre, hvis regeringen er en koalitionsregering mellem flere forskellige partier?
Skal man gå rundt med indsamlingsbøssen i de forskellige partier og sige, at nu prøver vi at se, hvor mange penge vi kan samle sammen, så vi kan lave en lille publikation? Eller hvis man nu spørger om, hvad regeringens visioner er på velfærdsområdet, på pensionsområdet, på miljøområdet eller sådan noget, og regeringen som sådan skal komme med nogle visioner, må man så kun bruge uglittet papir, fordi det ikke må koste noget, må man ikke bruge embedsmænd til det, skal man hjem i sine partisekretariater og finde folk dér?
Hvad gør man, når man skal præsentere et partis visioner, hvis man ikke må lave et »Danmark som foregangsland«?
Elisabeth Arnold (RV), 2001-01-16:
Ligesom hr. Keld Albrechtsen er jeg også helt sikker på, at der var mange korrekte eksempler blandt dem, som fru Ulla Tørnæs nævnte.
Jeg synes bare, fru Ulla Tørnæs begyndte lidt langt henne i romanen, for skreddet skete jo før.
Det har efterfølgende også vist sig, at det var noget, som mange andre partier har gjort senere.
Men jeg synes, at der, når der bliver talt om et moralsk skred og et stort moralsk forfald, nu nok var nogle, der tog det første skridt.
Uskylden blev mistet allerede i den borgerlige regering.
Arne Melchior (CD), 2001-01-16:
Fru Ulla Tørnæs talte om et klart moralsk skred i anvendelsen og ved ansættelsen af embedsmænd.
Nu er fru Ulla Tørnæs jo så dejlig ung, så måske husker hun ikke tilbage til 1980'ernes første halvdel.
Der havde vi en konservativ statsminister.
Han ansatte en pressechef.
Det er ikke altid, statsministeren og andre ministre har haft sådan en.
Det var godt nok ikke en partikammerat, som der så kønt blev sagt, men det var dog en partikammerat til koalitionspartiet Venstre, der fik den stilling.
Var der noget galt i det?
Vedkommende er medlem af Folketinget for tiden.