runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Svane (RV), 1999-04-16:
Jeg ved ikke, om jeg hørte rigtigt, men jeg fik pludselig en fornemmelse af, at fru Pia Kjærsgaard var villig til at tage nogle af de syge, de svage og dem, der er særlig udsatte, herop.
Hvis fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti faktisk vil det, hvad skal så være til hinder for, at man stemmer for lovgivningen?
Den er jo netop midlertidig.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1999-04-16:
Ja, det sidste med pligterne står direkte i lovteksten.
Jeg kan slet ikke gennemskue, hvad det egentlig er, fru Pia Kjærsgaard vil.
Det er jo ikke engang at hverve stemmer, for det her taber fru Pia Kjærsgaard jo stemmer på.
Vi er altså et ældgammelt parti, der mener, at Danmark har en stor humanitær forpligtelse.
Men vi er meget optaget af, at vi så også hjælper på den rigtige måde.
Det er det, det handler om, fru Pia Kjærsgaard.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Ifølge den gældende udlændingelov, som et stort flertal af Folketingets politikere vedtog i oktober 1983 med en lang række ændringer siden, indeholder udlændingeloven ikke regler, der giver mulighed for opholdstilladelse med henblik på midlertidigt ophold.
Og det er jo præcis derfor, at man har det her lovforslag i dag, for man kan nemlig ikke forholde sig til udlændingeloven.
Sådan er det ikke.
Man kan ikke få midlertidig opholdstilladelse.
Lad mig først sige til SF, og jeg tror egentlig, at jeg kan kæde det lidt sammen med svaret til Kristeligt Folkeparti, at hvis Folketingets politikere kunne - og det er ikke en gentagelse af mit første svar - beslutte sig til, at flygtninge alene skal være her midlertidigt, så vil Dansk Folkeparti bestemt være villig til at se på de flygtninge, som netop UNHCR anbefaler.
Her synes vi faktisk, at der er en skærende kontrast i forhold til de flygtninge, vi har modtaget i forhold til gældende udlændingelov.
Så spurgte hr. Henrik Svane om, hvor lang tid man skulle kalkulere med midlertidig opholdstilladelse.
Nu er der jo stadig væk ikke noget, der hedder midlertidig opholdstilladelse.
Men man kunne f.eks. sætte det i forbindelse med erhvervelse af statsborgerskab, hvor Dansk Folkeparti afgjort mener, at det skal være en langt, langt længere periode, end der er gældende i dag, og under langt strammere kriterier.
Men man kunne sætte samme åremål.
Så er der spørgsmålet om de svage.
Jeg kiggede selvfølgelig lige i dag i min egen ordførertale fra dengang, hvor jeg i forhold til bosnierloven var ordfører for et andet parti, og hvor jeg sagde nøjagtig det samme: hvis vi skulle modtage personer, som havde øjeblikkeligt behov for en eller anden form for hjælp, så skulle det stadig væk være midlertidigt.
Og det, der er afgørende for Dansk Folkeparti, er, at der ikke er noget, der hedder midlertidigt og slet ikke i forhold til det her lovforslag.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-04-16:
Bosnierne kunne ikke få asyl, siger fru Pernille Frahm, men det ved vi ikke, for asylsystemet kunne simpelt hen ikke nå at behandle dem inden for en rimelig tid, idet asylsystemet var fuldstændig overbebyrdet, fordi der kom mange tusinde asylansøgninger hver uge.
Og de pågældende, som vi taler om nu, har slet søgt om asyl, og de har heller ikke tænkt sig at søge om asyl.
Foreløbig har de siddet måske 14 dage eller 3 uger i en lejr, og skal vi så derefter lynhurtigt anbringe dem i et integrationsprogram i Danmark, et land, som de måske næppe har hørt om? Vores opgave består netop i at følge UNHCR's anbefalinger om at lette trykket på de store flygtningelejre, der er i nærområdet til Kosovo.
Det er en speciel situation, og jeg fatter ikke, at SF ikke forstår, at det rigtigste at gøre simpelt hen er at sørge for, at de får ordentlige vilkår, når de kommer her.
I øvrigt vil jeg sige om bosnierloven, at netop SF var jo utrolig aktiv med hensyn til at få indført ordningen om en 2-års-grænse for, hvor længe man kunne forlænge den midlertidige opholdstilladelse, og SF har om nogen haft indflydelse på bosnierlovens både fødsel og senere forandring i alle mulige faser.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Jamen jeg vil da huske, også efter et valg, at Venstre mener, at de seriøse partier er Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Det skal jeg da nok huske på.
Det bliver da muntert.
Så vil jeg godt spørge fru Birthe Rønn Hornbech, hvorfor man egentlig overhovedet har med det her forslag at gøre?
For det lyder ikke, som om man er overvældende begejstret.
Er det bare for at være en del af den politiske korrekthed?
Er det, fordi man er bange for at være for skarp herinde, sådan som man normalt er udadtil i de her debatter, eller hvad er egentlig årsagen? Og så vil jeg godt høre fru Birthe Rønn Hornbech, som siger, at man nu skal til at forhandle med ministeren om en hel masse ting - det kommer helt bag på mig, jeg synes, det ser meget klart ud, hvad der står i det forslag - og hvor fru Birthe Rønn Hornbech den 6. april sagde til Ritzau, at så snart der er mulighed for det, skal de tilbage, og indtil da skal de have daglige pligter som madlavning og rengøring, så de kan holde sig selvkørende, det er jo en af fru Birthe Rønn Hornbechs sædvanlige hurtige bemærkninger i den offentlige debat: Hvor står det i det her forslag?
Jo, det her er en særlov, præcis på samme måde som bosnierloven var en særlov, palæstinenserloven var en særlov, og serberloven var en særlov; præcis på samme måde.
Det er kun for at sløre begreberne, og jeg synes ikke, det klæder nogen som helst at forsøge det.
Så må jeg så sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at ifølge indenrigsministeren er midlertidigt lig med 2 år.
Og det er det her forslag, som fru Birthe Rønn Hornbech og Venstre siger, man vil støtte.
Jamen så kan det maks. dreje sig om 2 år; jeg kan altså ikke læse det på anden måde.
Har fru Birthe Rønn Hornbech et andet forslag?
Jeg synes altså, det er så kritisabelt, at man bliver ved med at give denne her midlertidige opholdstilladelse, som alle i Folketinget godt ved ikke er midlertidig.
Det er det, det handler om.
Og det synes jeg lige så godt, man kan erkende her ved førstebehandlingen.
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-16:
Jeg vil gerne prøve at være hjælpsom og vil derfor bede fru Pia Kjærsgaard bekræfte, at jeg nu har forstået fru Pia Kjærsgaard i Dansk Folkeparti ret, nemlig derhen, at hvis UNHCR beder Danmark om at modtage flygtninge, som skal have midlertidig opholdstilladelse i Danmark, så er svaret ja fra fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti.
Jeg kan ikke udlede andet af de to svar, som jeg nu har forsøgt at få fra fru Pia Kjærsgaard,
og jeg vil derfor gerne bede om at få bekræftet, at jeg har forstået dem ret.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-16:
Hr. Jann Sjursen havde åbenbart stadig væk ikke rigtig forstået, hvorfor Dansk Folkeparti støtter de tre punkter i vedtagelsen, men som jeg har nævnt flere gange her på talerstolen, gør vi det altså, fordi vi synes, de er rigtige.
Og alle tre punkter er rigtige: at det er FN, der skal gå ind og klare situationen med en politisk løsning, at man skal sørge for, at Rusland ikke kommer til at indgå aktivt med militær i konflikten, og at flygtningeproblemerne skal løses lokalt i nærområdet.
Og jeg ved ikke, om det er forbigået hr. Jann Sjursens opmærksomhed, men det er faktisk et emne, som Dansk Folkeparti har peget på gang på gang på gang: at det er vigtigt, at vi ikke gør det samme som med bosnierloven, hvor det viste sig, at Danmark kom til at modtage 20.000 flygtninge - midlertidigt, sagde man, men hvor det er sådan i dag, at de flygtninge stadig væk er her og har fået asyl og aldrig kommer hjem til det område, de kom fra.
Hr. Jann Sjursen har én pointe mere.
Han siger, at vi tager udenrigsministerens redegørelse til efterretning.
Og nu slog vi så lige op i en ordbog for at være helt sikre på, hvad det er, hr. Jann Sjursen prøver at sige.
Og det, han prøver at sige, er, at vi anerkender modtagelsen af en meddelelse, uden at vi i øvrigt foretager os noget i den anledning.
Og det gør vi ikke, fordi vi anerkender, at det er regeringens holdning; det er det, regeringen lægger frem.
That's it.
Per Stig Møller (KF), 1999-04-16:
Til hr. Holger K. Nielsen: SF og Det Konservative Folkeparti bliver jo nok aldrig enige om NATO.
Spørgsmålet til mig lød: Skal man nu bevise, at NATO har
NATO har her vist, at NATO har en rolle at spille i fremtiden.
NATO's rolle har her været at beskytte et mindretal - eller faktisk i Kosovo et flertal imod at blive tyranniseret af et mindretal - og at beskytte menneskerettighederne.
Det er så alvorligt, at Sikkerhedsrådet jo faktisk her i september var dybt bekymret over den hastige forringelse af den humanitære situation i Kosovo og alarmeret over den truende humanitære katastrofe, og Sikkerhedsrådet understregede behovet for at forhindre denne katastrofe.
Og det bekræftede, at forringelsen af situationen i Kosovo betød en trussel mod freden og sikkerheden i regionen.
Det var, hvad Sikkerhedsrådet skrev i september.
Og det er altså kun NATO, der har været i stand til at prøve at sikre, at denne humanitære katastrofe ikke ender med den totale udslettelse af kosovoalbanerne. Jeg ved godt, hvad der er sket.
Jeg ved godt, at der har været en fordrivelse, som man ikke havde forestillet sig at de ville lave.
Men hvem andre kan få dem tilbage igen?
Det er det, der er mit synspunkt.
Der er ikke andre i dag, som har militær til at bringe dem tilbage, og den udslettelse, der er i gang, var jo under alle omstændigheder forberedt af Milosevic, og kun NATO ville kunne stoppe det.
Det er klart, at det ikke må blokere for en politisk aftale.
Det er jo det med stokken og guleroden.
Og derfor har vi jo foreslået, at man siger, at de kan få selvstyre nu, hr. Milosevic, hvis der stoppes nu, og hvis ikke der stoppes nu, så bliver det uafhængighed ved næste stoppested. Om NATO kan få en troværdig rolle at spille?
Ja, det kan NATO, og det kan Rusland også.
Rusland kan få en rolle at spille ligesom i Bosnien, hvor SFOR jo både består af NATO-styrker og af russisk tilstedeværelse.
Det er det, der vil være det bedste, man kan få til beskyttelse af kosovanerne i sidste omgang.
Tom Behnke (FP), 1999-04-16:
Jeg vil gerne have lov til at kvittere for, at udenrigsministeren og dermed regeringen vil se positivt på Fremskridtspartiets forslag om, at man etablerer et egentligt hospitalsskib.
Jeg kunne også forstå på udenrigsministeren, at man ikke har modtaget nogen anmodning fra UNHCR.
Nej, men man behøver ikke altid at sidde og vente på at få en anmodning.
Man kunne jo tilbyde at gøre det, og så kunne det jo være, at UNHCR sagde: Det er vel nok en god idé, det vil vi gerne have lov til at tage imod.
Så er jeg også glad for, at udenrigsministeren her fra Folketingets talerstol præciserede, at hverken NATO eller regeringen har planer om, at der skal indsættes landtropper og føres en egentlig landbaseret krig.
Jeg er glad for det ud fra, at ministeren efterfølgende sagde, at det, der er tale om i øjeblikket, er, at man har forberedt en implementeringsstyrke på 28.000 mand, som står klar til at gå ind i det øjeblik, hvor det kan lade sig gøre at gå ind, en implementeringsstyrke, som vel at mærke først skal sættes ind i det øjeblik, Milosevic har kapituleret.
Og jeg håber, at det meget snart kan ske.
Dermed er Fremskridtspartiets holdninger og politik på det her område helt og fuldt overensstemmende med den politik, som regeringen og NATO fører i denne sag.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-16:
Jeg har ikke beskyldt hr. Søren Søndergaard og hr. Holger K. Nielsen for at gå Milosevics ærinde.
Det har jeg ikke sagt, og det har jeg ikke ment.
Hvad jeg gjorde gældende
var, at jeg synes, at man på spørgsmålet om forhandlingsmulighederne var for tilbøjelig til at låne ører til, hvad serberne har sagt, i stedet for måske også at tro lidt mere på, hvad vi andre har af opfattelser på det punkt: at forhandlingsmulighederne var udtømte, og at serberne i de faser, vi gik igennem i Frankrig, ikke forhandlede seriøst.
Havde der været yderligere forhandlingsmuligheder, er jeg personligt overbevist om, at så ville NATO-landene selvfølgelig have udnyttet dem.
Der var intense forsøg på at komme videre ad forhandlingsvejen, det var ikke muligt.
På ét punkt vil jeg gerne erklære min absolutte enighed med hr. Søren Søndergaard, og det er, at vi ikke skal skabe os et palæstinensisk problem i Europa.
Det ville være den virkelige tragedie i sagen.
Det er det, vi skal undgå, og det er jo derfor, at målet med den internationale indsats fra EU, fra NATO, fra FN's generalsekretær er, at de flygtninge, der blev fordrevet med vold, skal have mulighed for at vende fredeligt tilbage.
Det er målsætningen.
Og her vil jeg så sige til hr. Holger K. Nielsen, som interesserer sig meget for styrkens sammensætning, at når det en dag bliver nødvendigt og rigtigt at indsætte en styrke for at sikre, at flygtningene kan vende tilbage, er det altså ikke tilstrækkeligt - sådan som hr. Holger K. Nielsen gør - at interessere sig for styrkens sammensætning, for man er også nødt til at se på, hvor robust den er.
Den skal være robust nok til at skabe tryghed hos de flygtede og de deporterede, således at de tør vende tilbage.
Det er jo en del af hele politikken, og det element synes jeg fortjener at blive taget i betragtning.
Til hr. Peter Skaarup vil gerne sige, at jeg har ikke mødt militære sagkyndige, som har rådet NATO eller regeringen til at indsætte landtropper i den nuværende situation. Til sidst alene dette: Der er et vigtigt perspektiv, som også er rejst af stats- og regeringscheferne, om at udvikle en mere sammenhængende EU-politik i forhold til Sydøsteuropa.
Det er en bestræbelse, som vi kommer til at lægge meget store kræfter i.
Her er der mulighed for at give landene i regionen et håb om, at deres tilværelse kan blive en anden og bedre.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-16:
Det var bare en lille ting her til sidst til udenrigsministeren, som siger, at udenrigsministeren ikke har mødt nogen militære sagkyndige, der har slået til lyd for landstyrker i den nuværende situation.
Det kan da godt være, at der ikke er nogen, der har sagt, at der skulle landstyrker ind i lige den nuværende situation, dvs. i dag eller i morgen eller om en uge, men der er jo altså f.eks. en militær analytiker, hr. Hillingsø, der igennem lang tid har advaret mod den situation, at man ikke har været parat til at gøre klar til at indsætte landstyrker i løbet af en relativt overskuelig periode.
Og det er jo, uanset om det så måtte være forbigået udenrigsministerens opmærksomhed eller ej, en kendsgerning, at det er sagt.
Det er også sagt fra CIA's side, at det var nødvendigt, eller at man burde have tænkt på tidligere og været klar over, at den modstand, som ville blive ydet fra Serbien, måske ikke ville blive ydet på den måde, som den er gjort indtil nu, og at de vil gemme kræfterne, og at det derfor på et tidspunkt vil være nødvendigt at indsætte landstyrker.
Så jeg mener, at der i hvert fald er fremkommet udtalelser i den retning, og jeg vil godt bede udenrigsministeren om at bekræfte, at det har været holdningen ikke alene fra Hillingsø, men for så vidt også fra CIA.
Tom Behnke (FP), 1999-04-16:
Jeg kunne også forstå på udenrigsministeren, at man ikke har modtaget nogen anmodning fra UNHCR.
Nej, men man behøver ikke altid at sidde og vente på at få en anmodning.
Man kunne jo tilbyde at gøre det, og så kunne det jo være, at UNHCR sagde: Det er vel nok en god idé, det vil vi gerne have lov til at tage imod.
Så er jeg også glad for, at udenrigsministeren her fra Folketingets talerstol præciserede, at hverken NATO eller regeringen har planer om, at der skal indsættes landtropper og føres en egentlig landbaseret krig.
Jeg er glad for det ud fra, at ministeren efterfølgende sagde, at det, der er tale om i øjeblikket, er, at man har forberedt en implementeringsstyrke på 28.000 mand, som står klar til at gå ind i det øjeblik, hvor det kan lade sig gøre at gå ind, en implementeringsstyrke, som vel at mærke først skal sættes ind det øjeblik, hvor Milosevic har kapituleret.
Og jeg håber, at det meget snart kan ske.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-16:
Jeg har ikke beskyldt hr. Søren Søndergaard og hr. Holger K. Nielsen for at gå Milosevic ærinde.
Det har jeg ikke sagt, og det har jeg ikke ment.
Hvad jeg gjorde gældende
Havde der været yderligere forhandlingsmuligheder, er jeg personligt overbevist om, at så ville NATO-landene selvfølgelig have udnytte dem.
Der var intense forsøg på at komme videre ad forhandlingsvejen, det var ikke muligt.
På ét punkt vil jeg gerne erklære min absolutte enighed med hr. Søren Søndergaard, og det er, at vi ikke skal skabe os et palæstinensisk problem i Europa.
Det ville være den virkelige tragedie i sagen.
Det er det, vi skal undgå, og det er jo derfor, at målet med den internationale indsats fra EU, fra NATO, fra FN's generalsekretær er, at de flygtninge, der blev fordrevet med vold, skal have mulighed for at vende fredeligt tilbage.
Det er målsætningen.
Og her vil jeg så sige til hr. Holger K. Nielsen, som interesserer sig meget for styrkens sammensætning, at når det en dag bliver nødvendigt og rigtigt at indsætte en styrke for at sikre, at flygtningene kan vende tilbage, er det altså ikke tilstrækkeligt - sådan som hr. Holger K. Nielsen gør - at interessere sig for styrkens sammensætning, for man er også nødt til at se på, hvor robust den er.
Den skal være robust nok til at skabe tryghed hos de flygtede og de deporterede, således at de tør vende tilbage.
Det er jo en del af hele politikken, og det element synes jeg fortjener at blive taget i betragtning.
Til hr. Peter Skaarup vil gerne sige, at jeg har ikke mødt militære sagkyndige, som har rådet NATO eller regeringen til at indsætte landtropper i den nuværende situation. Til sidst alene dette: Der er et vigtigt perspektiv, som også er rejst af stats- og regeringscheferne, om at udvikle en mere sammenhængende EU-politik i forhold til Sydøsteuropa.
Det er en bestræbelse, som vi kommer til at lægge meget store kræfter i.
Her er der mulighed for at give landene i regionen et håb om, at deres tilværelse kan blive en anden og bedre.
Peter Skaarup (DF), 1999-04-16:
Det var bare en lille ting her til sidst til udenrigsministeren, som siger, at udenrigsministeren ikke har mødt nogen militære sagkyndige, der har slået til lyd for landstyrker i den nuværende situation.
Det kan da godt være, at der ikke er nogen, der har sagt, at der skulle landstyrker ind i lige den nuværende situation, dvs. i dag eller i morgen eller om en uge, men der er jo altså f.eks. en militær analytiker, hr. Hillingsø, der igennem lang tid har advaret mod den situation, at man ikke har været parat til at gøre klar til at indsætte landstyrker i løbet af en relativ overskuelig periode.
Og det er jo, uanset om det så måtte være forbigået udenrigsministerens opmærksomhed eller ej, en kendsgerning, at det er sagt. Det er også sagt fra CIA's side, at det var nødvendigt, eller at man burde have tænkt på tidligere og været klar over, at den modstand, som ville blive ydet fra Serbien, måske ikke ville blive ydet på den måde, som den er gjort indtil nu, og at de vil gemme kræfterne, og at det derfor på et tidspunkt vil være nødvendigt at indsætte landstyrker.
Så jeg mener, at der i hvert fald er fremkommet udtalelser i den retning, og jeg vil godt bede udenrigsministeren om at bekræfte, at det har været holdningen ikke alene fra Hillingsø, men for så vidt også fra CIA.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Jeg er også interesseret i, at det her kommer til at gå lidt hurtigt.
Jeg vil alligevel gerne spørge fru Dorte Bennedsen om den erfaring med de manglende rettigheder, vi drog fra bosnierloven
: Er forskellen på bosnierloven og så det lovforslag, vi sidder med nu, at vi har fleksible rettigheder, altså at ministeren når som helst kan finde ud af, at nu skal de have ret til det eller ret til det? Sådan som jeg husker erfaringen fra bosnierloven, er det netop usikkerheden om, hvad der er ens rettigheder ikke alene med hensyn til arbejde og uddannelse, men også til, hvor længe man kan blive i landet, men mener fru Dorte Bennedsen virkelig, at den her fleksibilitet, det, at der er så meget ministerbemyndigelse, fremmer den tryghed, som de mennesker har brug for?
Mener fru Dorte Bennedsen ikke, der er et problem i loven med hensyn til trygheden, at det hele tiden er de her halvårlige perioder, man skal sidde i, og så søge igen om en halvårlig periode og på den måde i et langt, langt forløb har midlertidigheden hængende som en konstant utryghed over hovedet?
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-16:
Nu ved jeg ikke, om fru Dorte Bennedsen havde mulighed for at lytte lidt til den tidligere debat, hvor et af emnerne var frygten for og anstrengelserne for at undgå, at der kom et palæstinensisk problem, et flygtningeproblem af palæstinensiske dimensioner, i Europa med kosovaalbanere boende i flygtningelejre rundt omkring Kosova, men ikke i Kosova.
Derfor vil jeg godt spørge den socialdemokratiske ordfører, hvad ideen er med bemærkningerne til § 5. Der står, at man kan få fornyet en opholdstilladelse efter denne her lov, og så står der: »Der vil ved afgørelsen om meddelelse af en ny opholdstilladelse kunne lægges vægt på, hvorvidt den pågældende udlænding har mulighed for at tage ophold i et nærområde til Kosovo.«
Hvad betyder det?
Betyder det, at i situationer, hvor man helt klart erkender, at man ikke kan sende folk tilbage til Kosovo, fordi de er truet dér, kan man altså nægte folk at give dem fortsat opholdstilladelse i Danmark med henvisning til, at de kan jo bare bo i Albanien eller i Makedonien?
Dorte Bennedsen (S), 1999-04-16:
Fru Pernille Frahm var inde på spørgsmålet om midlertidigheden.
Det her forslag er jo en, kald det reaktion, eller hvad man vil, på flygtningehøjkommissærens anmodninger.
Hun har jo været ude og sige, at hjælp i nærområdet er at foretrække, men at situationen er meget belastende, og derfor har hun i en pressemeddelelse fra den 6. april 1999 anmodet om, at andre lande tager kosovoflygtninge på en midlertidig basis.
Så det er flygtningehøjkommissærens anmodning, dette forslag baserer sig på.
Til hr. Søren Søndergaard om det at vende tilbage til nærområderne må jeg sige, at med de overordentlig store mængder af flygtninge, der befinder sig i nærområderne, er det jo ikke nogen mulighed for øjeblikket.
Til fru Pia Kjærsgaard må jeg sige, at spørgsmålet undrer mig ikke.
Men igen, det er en positiv reaktion på det, FN's flygtningehøjkommissær har bedt os om, både at yde
bistand i nærområdet og også, når hun anmoder derom, at tage flygtninge.
Pernille Frahm (SF), 1999-04-16:
Jeg vil gerne spørge fru Dorte Bennedsen: Hvad er der i den nugældende almindelige udlændingelov, som hindrer, at Danmark kunne have givet ophold til en gruppe flygtninge fra Kosovo?
Mig bekendt er de første tre år, man opholder sig her i landet, midlertidige, og man kan sendes hjem i det øjeblik, forholdene i hjemlandet ændrer sig.
Så spørgsmålet er: Hvorfor skal man have en særlov for at understrege, at det her er midlertidigt, når den almindelige udlændingelov i forvejen kun giver midlertidigt ophold de første tre år?
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-16:
Jeg takker for svaret fra fru Dorte Bennedsen.
Jeg er sådan set enig.
I en situation, hvor der er 300.000 eller 400.000 flygtninge i Europas fattigste land, Albanien, vil det jo være underligt, hvis Danmark, der måske har taget 1.400 flygtninge, begynder at sende folk tilbage til lejre i Albanien, selv om man ved, at de ikke kan komme videre til Kosova, fordi forholdene er så vanskelige.
Hvorfor står der, at der skal lægges særlig vægt på den mulighed?
Hvad er baggrunden?
Det var sådan set det, jeg spurgte om.
Pia Kjærsgaard (DF), 1999-04-16:
Det går jeg ud fra fru Dorte Bennedsen har noteret sig.
Så kan jeg ikke lade være med at sætte beløbene op mod hinanden.
Altså vi bruger 158 mio. kr. på 6 måneder til at få 1.500 flygtninge til Danmark, og vi har fået et svar i Europaudvalget fra indenrigsministeren, der siger, at 50 mio. kr. på stedet til flygtninge - lejre, landsbyer, barakker, hvad man kalder dem - vil hjælpe 20.000 personer i 6 måneder.
Er det dog ikke grotesk at sætte de to ting op i forhold til hinanden?
Det mener Dansk Folkeparti i hvert fald det er.
Selvfølgelig skal hjælpen gives, alt, hvad vi overhovedet kan i nærområdet.
Det manglede bare, og det har vi også støttet både i Europaudvalget og i Finansudvalget.
Men det er altså et skråplan at begynde på det her forslag, sådan som regeringen lægger op til.