runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Oppfeldt (V), 2002-04-10:
Der var ikke nogen rød lampe, der stoppede mig.
Jeg vil bare sige, at Venstre også dengang havde andre forslag til at finansiere også politiforliget, men det var ikke muligt at komme igennem med de forslag i Folketinget.
Det var en lang liste.
Venstre forelagde 3-4 måneder i forvejen et finanslovforslag, jeg har det ikke lige ved hånden, men det var en lang liste.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-10:
Jeg synes, det blev en lidt kringlet tilståelse fra hr. Flemming Oppfeldt, nemlig at der var sket så meget, at forskellige partier havde forskellige ting, og at ikke alle forslag, man fremsatte, blev støttet og sådan noget.
Så er den røde lampe antagelig kommet til at lyse, og derfor nåede hr. Flemming Oppfeldt ikke den sidste sætning. Jeg vil så bare bede hr. Flemming Oppfeldt bekræfte, at det var Venstres forslag, Venstres initiativ at finansiere politiforliget med dødepakken.
Ja eller nej.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Jeg ser selvfølgelig ingen grund til at lade være med at glæde mig, når der er grund til det, og der er en række af de ting, vi behandler her i aften, som der er grund til at glæde sig over.
Jeg vil bare gerne have præciseret, hvor det er, der bliver givet mere hjemmehjælp, altså mere hjemmehjælp tænkt som tid, fysisk tilstedeværelse af en kompetent person, for sådan som jeg husker lovforslaget om mere valgfrihed, handler det kun om, at flere kan levere den givne hjemmehjælp, og med hensyn til den del af forslaget, som vedrører ret til erstatningshjælp, hvis hjælpen udebliver, står der faktisk i bemærkningerne, at det allerede i dag er et retskrav, den enkelte har, men at kommunerne tilsyneladende ikke lever op til det.
Derfor blot til almindelig oplysning: Hvor mange timers ekstra hjemmehjælp vil befolkningen opleve, der kommer ud af den halve milliard?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-04-10:
Den halve milliard går til en utrolig masse formål: mere valgfrihed, mere hjemmehjælp osv.
Det er en lang og glædelig historie.
Jeg nævnte det her forslag som en del af den ændring, der er ved at ske, således at vi gør noget mere for de ældre.
Det var i den forbindelse, at jeg nævnte de reformer med mere valgfrihed og den slags, der er på vej.
Med hensyn til det historiske må man jo bare sige, at partierne i Folketinget inklusive Venstre i forbindelse med finanslovforhandlingerne også tilbage i tiden har haft selvstændige forslag til at spare
, og de spareforslag, som Venstre havde, har ikke mødt accept i andre partier eller hos den daværende regering.
Venstre havde nogle andre finansieringsmodeller bl.a. til politi end det, der blev gennemført.
Så der er mange, der har aktier i baggrunden for det her forslag, men jeg synes bare, vi i dag skal glæde os over den væsentlige forbedring, der nu sker.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Jeg vil gerne bede Venstres ordfører om at gennemgå regnestykket for, hvad det præcis er, den halve milliard går til, for jeg er forvirret, givetvis på et meget lavt niveau, men ret forvirret.
Det var mit indtryk, at en stor del af den halve milliard skulle gå til at få kommunerne til at give den erstatningshjemmehjælp, som folk allerede i dag er berettiget til at få, men som kommunerne tilsyneladende ikke giver, og hvor man ikke er villig til at sætte tyngde bag den allerede eksisterende hjemmel, og at resten stort set skulle gå til det bureaukrati, der ligger i udarbejdelse af kvalitetsstandarder for hjemmeplejen, offentliggørelse af kvalitetsstandarderne, tilsynet med kvalitetsstandarderne, udarbejdelse af rapporter om tilsynet med kvalitetsstandarderne og så fremdeles med henblik på det såkaldte frie valg, hvor jeg led af den fejlantagelse, at der faktisk ikke var så meget som et kvarters ekstra hjemmehjælp i den halve milliard. Men hvis Venstres ordfører kan gøre mig den oplysende tjeneste at sige præcis, hvad det er, den halve milliard går til, så tror jeg, meget vil være afklaret, i hvert fald for Det Radikale Venstres vedkommende.
Villy Søvndal (SF), 2002-04-10:
Det er lidt i forlængelse af fru Line Barfods spørgsmål, at jeg sådan set også har behov for, at hr. Oppfeldt bekræfter, at det var Venstre, der var årsag til, at dødepakken i sin tid blev indført.
Det er jo i virkeligheden meget menneskeligt, kan man sige, at erkende, at man har lavet en fejl. Jeg har sådan set bare behov for, at hr. Oppfeldt bekræfter, at det, han kaldte Systemdanmark, var en konsekvens af Venstres skattestop, da politiforliget skulle finansieres.
Line Barfod (EL), 2002-04-10:
Hr. Flemming Oppfeldt talte i sin ordførertale lidt om, at de regler, der blev indført for et par år siden, og som populært sagt er blevet kaldt dødepakken, var et udtryk for Systemdanmark.
Jeg er helt enig i, at det var en stor fejl, man lavede, men jeg vil gerne have Venstres ordfører til at bekræfte, at det bl.a. var Venstre, der var med til at indføre dødepakken, fordi man ønskede at finansiere et politiforlig og så ville tage penge fra de efterlevende.
Og så forstod jeg ikke helt hr. Oppfeldts sidste bemærkning om, at pengene her hang sammen med den halve milliard, der gives ekstra til de ældre.
Betyder det, at en del af den halve milliard går til at finansiere genopretning af dødepakken?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-04-10:
Dette forslag går ud på at beskytte den efterladte pensionist, når ægtefællen eller den samlevende dør.
I den situation er det kun et småligt samfund, et kynisk og nidkært Systemdanmark, som tænker statsegoistisk på at inddrive for meget udbetalt pension fra den tilbageblevne.
Man må sige, at et dødsfald er en social begivenhed i fuld styrke, en ekstremt stresset situation, hvor det omgivende samfunds holdning i virkeligheden burde være, hvad vi kan gøre for at hjælpe, frem for at spørge, hvordan man kan genere den tilbageblevne mest muligt.
Forslaget fra regeringen tager højde for hele denne problemstilling.
Der indføres en 3-måneders-efterlevelsespension til den efterladte, som får en samlet pension svarende til begge ægtefællers sammenlagte pensioner.
Dernæst er lovforslaget også indrettet på en sådan måde, at der kun skal ske tilbagebetaling af forudbetalt pension, såfremt der ikke er en ægtefælle eller samlevende, som bliver ramt.
Venstre står bag finansloven med Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti, som har sørget for finansieringen.
Den restfinansiering, der er tale om i de efterfølgende år, vil vi anvise.
Det fremgår af høringssvarene fra både Ældre Sagen og Ældremobiliseringen, at de udtrykker tilfredshed med det, der ligger på bordet, dog således at Ældre Sagen har nogle tilføjelser, bl.a. at samlevende skal omfattes af ordningen, og det er Venstre enig i.
Dette forslag er en del af regeringens program for de ældre, hvor der bl.a. bruges en halv milliard ekstra,
hvor der er mere valgfrihed, mindre formynderi, mere menneske, mindre stat, og Venstre kan anbefale forslaget.
Tove Videbæk (KRF), 2002-04-10:
L 167 er en lille tre i én-sag, som har stor betydning for de mennesker, den berører.
Først er der en lille redaktionel ændring af § 58 i serviceloven, som vi har forstået var nødvendig, og dernæst er der forslaget om udvidelse af adgangen for fysisk og psykisk handicappede til selv at vælge hjemmehjælpere eller personlige hjælpere.
Den 11. januar i år førstebehandlede vi her i Folketinget Kristeligt Folkepartis beslutningsforslag nr. B 3
vedrørende samme sag, som vi behandler i dag.
Kristeligt Folkepartis forslag fik en enormt positiv modtagelse, og vi havde en virkelig god debat, der mundede ud i enstemmig støtte til Kristeligt Folkepartis forslag.
Det var en god dag for mennesker over 67 år med nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Disse mennesker har måttet leve i bevidstheden om, at indtil de blev 67 år, havde de lov til selv at vælge deres hjælpere, men derefter var det hele lidt uvist for dem.
for aldersdiskrimination, og vi er enormt glade for, at denne aldersdiskrimination nu skal ophøre.
Regeringen har overtaget Kristeligt Folkepartis forslag, og det er vi meget taknemmelige for.
Lovforslaget ophæver dog kun delvis aldersgrænsen, for det er nemlig kun personer, der allerede er visiteret til 15 timers ledsagelse, men har mistet den eller ville miste den efter den hidtidige lovgivning, som vil få gavn af forslaget.
Der er derfor kun tale om en delvis ophævelse, og Ældresagen siger således i sit høringssvar, at det er uforståeligt, at man ikke åbner mulighed for, at mennesker, der rammes af et alvorligt handicap efter det 67. år, også skal kunne omfattes af ledsageordningen.
I Kristeligt Folkeparti mener vi dog, at dette forslag er et stort skridt i den rigtige retning.
Det vil blive modtaget med stor glæde af de mange handicappede, som er afhængige af en ledsager, hvis de skal uden for deres dør og møde andre mennesker, hvis de skal til møder på biblioteker osv. Jeg er vidende om, at der er mennesker, der er røget ud af ordningen, og som glæder sig ustyrligt til igen at få en ledsager.
Således ved jeg helt konkret om en handicappet kvinde i min hjemby, som havde ledsageordning, indtil hun her i vinter fyldte 67 år, og det var bestemt ikke en glad fødselsdag for denne kvinde.
Hun brugte bl.a. ledsageordningen til at komme i svømmehallen, fordi det var utrolig godt og gavnligt for hendes led og hendes lemmer og mindskede hendes smerter at komme i vandet hver uge.
Altså et stort ja til dette forslag, og så kan vi jo altid i næste omgang gøre det lidt bedre.
Line Barfod (EL), 2002-04-10:
Jeg forstår ikke, hvorfor det her skulle være en omvendt Robin Hood.
Enhedslisten vil gerne føre ren Robin Hood-politik, hvor vi tager fra de rige og giver til de fattige, og vi mener sådan set, at her laver man en omfordeling.
Vort skattesystem er ikke godt nok til at tage fra de rige.
Vi ville gerne have, at man tog mere fra de allerallerrigeste, de multinationale, og gav til dem, der har behov, bl.a. dem, der har behov for at have en ledsager, når de skal i byen til forskellige ting.
Så for os er forslaget en rigtig Robin Hood og ikke en omvendt Robin Hood.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-04-10:
Jeg har bare et lille, enkelt spørgsmål til Enhedslisten, kort og godt: Er det her en omvendt Robin Hood?
Enhedslisten har jo den idé om den omvendte Robin Hood, og jeg er nødt til at spørge Enhedslisten: Er det her en omvendt Robin Hood?
Line Barfod (EL), 2002-04-10:
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Det glæder os meget, at aldersdiskriminationen nu delvis afskaffes.
Som jeg også i spørgsmålene til de tidligere ordførere gjorde opmærksom på, havde vi jo denne debat for et par måneder siden i forbindelse med Enhedslistens beslutningsforslag om at ophæve aldersdiskrimination.
Vi så gerne, at den blev fuldstændig afskaffet, men det her er en stor forbedring på vejen dertil.
Som flere har været inde på, vil der fortsat være et problem for alle dem, som får et behov, efter at de er fyldt 67 år.
Det kan være, at man får behov for at få ledsagelse til køb af en forårsfrakke, til en teaterforestilling, til en biograftur, en tur i skoven eller til at besøge nogen.
Men det kan man ikke.
Vedrørende finansieringen skal jeg sige, at vi skal gerne pege på finansieringsmuligheder.
Man kan f.eks. få penge ved at sørge for, at der sker en effektiv kontrol af de multinationale firmaer, eller ved at opkræve en højere skat af Nordsøolien.
Så vil jeg gerne sige, som jeg også var lidt inde på i et af mine spørgsmål, at flere af handicaporganisationerne i deres høringssvar gør opmærksom på, at der er nogle problemer i forbindelse med ledsageordningen i dag, bl.a. med manglende fleksibilitet.
De er meget bekymrede for, om det, at revisionsbestemmelsen bliver ophævet, betyder, at der ikke bliver lavet nogen undersøgelse af, hvordan ledsageordningen fungerer, og at man derfor muligvis ikke får rettet op på de problemer, der er, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren vil tage initiativ til, at der bliver lavet en undersøgelse af, hvordan ledsageordningen fungerer, og - hvis det viser sig, at der er nogle problemer - tage initiativ til, at vi kan få rettet op på dem.
Så lige med hensyn til børneparagraffen: Jeg har forstået, at det er en ren redaktionel ændring, der sker.
Vi støtter forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2002-04-10:
Også Det Radikale Venstre kan uden forbehold støtte lovforslaget, men vi synes i debatten her om forslaget, at det er vigtigt at ære den, som æres bør.
Det er givetvis et udslag af SF's ordførers lange erfaring, at han selv føler, at det er nødvendigt at tilskrive SF ideen, men vi vil gerne fremhæve, at det er noget, som er blevet diskuteret især på SF's foranledning gennem en årrække. Det er vigtigt ikke kun at sige, at nu har man skaffet finansieringen til denne ændring, men også at anerkende, at det er en debat, som har været sat på dagsordenen under både den nuværende og den daværende regering.
Det anerkender vi fuldt ud, og vi glæder os selvfølgelig også over, at det er blevet muligt at finde finansieringen.
Det, som jeg synes er det meget principielle spørgsmål, debatten rejser, er hele spørgsmålet om, hvad en aldersgrænse skal betyde for de forhold, man har at leve under.
Vi vil også meget gerne indgå i en mere principiel diskussion om, hvad en aldersgrænse skal betyde, ikke kun for alderspensionister, men også for unge.
Der er jo også nogle af de svært handicappede unge, som møder meget store problemer i det øjeblik, de fylder 18 år og ikke længere er omfattet af forældrenes forsørgelsespligt eller de tilbud, der er for børn og unge med svære handicap.
Det er vigtigt i diskussionen om, hvordan vi sikrer de bedst mulige vilkår for mennesker, der har store behov, at vi netop ser på deres behov og ikke på deres konkrete alder.
Det gælder selvfølgelig også i den modsatte ende: at de, som har mulighed for selv at løfte deres opgaver og deres vilkår,
netop også får ansvaret for at gøre det.
Med hensyn til de ting, som har været nævnt, og som alle forudser som næste skridt i nyordningen, nemlig at også mennesker, som bliver så alderssvækkede eller helbredssvækkede efter det fyldte 67. år, at de kunne have brug for en ledsagerordning, er det væsentligt stadig at fastholde, at både de almenmenneskelige og de meget tætte familiære netværk har et medansvar.
De har et medansvar for fortsat at være tæt på og støtte det menneske i familien eller i naboskabet eller i vennekredsen, som får brug for praktisk støtte.
Det er ikke kun noget, som vedrører det offentlige at sørge for, at folk rent faktisk stadig kan komme ud.
Jeg synes, det er væsentligt, når man overvejer, hvordan det videre skal udformes, at man anerkender, at den type netværk skal og bør spille en rolle, og at man ikke altid fra det offentliges side skal sige: Det ordner vi, det tager vi os af, det behøver I ikke at bekymre jer om.
Netop i den personlige og den nære relation ligger der nemlig nogle værdier, som det offentlige aldrig vil komme i nærheden af.
Vi er fuldstændig indstillet på at støtte forslaget, og ud over at ære den oprindelige idéhaver sætter vi naturligvis også pris på, at det nu er blevet muligt at finansiere det via den finanslovaftale, som er indgået, selv om vi i øvrigt har - og det tror jeg ikke nogen er i tvivl om - en række ganske væsentlige indsigelser mod denne finanslovaftale.
Tove Videbæk (KRF), 2002-04-10:
Men som fru Aase D. Madsen ved, så består dødepakken jo af mere end lige efterlevelsespensionen.
Der er fire forskellige elementer i dødepakken, og jeg vil da gerne spørge, om det også er Dansk Folkepartis hensigt at fjerne resten af dødepakken. Så vil jeg lige spørge, om ikke fru Aase D. Madsen mener, at denne her lov, L 168, allerede træder i kraft i år 2002?
Så er det her med, at det drejer sig om finansloven for 2003, ikke en fejltagelse?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-04-10:
Det, jeg svarede på til hr. Aage Frandsen, var jo, at det 100-dages-program, som nu har været omtalt nogle gange, er et fælles arbejdspapir fra Venstre og De Konservative.
Begge partier har bidraget til det, begge partier har accepteret det, og det er gennemført til punkt og prikke.
Jeg kan ikke lide, at man her ligesom forsøger at give et indtryk af, at nogle i regeringen står for noget, og nogle andre står for noget andet.
Det er klart, at det er to forskellige partier, og i valgkampen har vi jo også - som det rigtigt har været fremført - haft forskellige synspunkter på dét og dét område, også skatteområdet, det er klart nok.
Men regeringsprogrammet står begge partier bag.
Det er det, vi har gennemført hundrede procent.
Så vil jeg sige om den politiske begrundelse for et skattestop, hvilket jeg jo har været inde på adskillige gange: Skattestoppets hele idé er jo, at vi lægger låg over de offentlige udgifter, vi bremser udviklingen på skatteområdet.
Vi har haft en lang række nye skatter og afgifter - 120
eller sådan noget lignende, 1 om måneden - i den tidligere regerings tid.
Nogle gik den ene vej, nogle gik den anden vej, det ved jeg godt, men totalt set har vi haft et væld af nye skatter og afgifter.
Det er det, vi har gjort nu. Vi er i fuld gang med at vende den, og nu drejer vi den modsatte vej.
Det er bl.a. til gavn - og det er et af motiverne - for de dårligst stillede her i samfundet.
Det er bl.a. til gavn for de lavest lønnede her i samfundet.
Det er bl.a. til gavn for dem, der har lidt under de mange grønne afgifter, som jo på masser af områder har svedet til almindelige familier, deres betaling af almindelige fornødenheder som vand og el osv.
Derfor er skattestoppet i sig selv velmotiveret og er første skridt til en skattenedsættelse, som vi også er enige om i regeringen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Når jeg endnu ikke har kunnet få svar på, hvad der er den politiske begrundelse for, at man vælger skattestoppet,
skal jeg så tage det som udtryk for, at der ingen politiske begrundelser er, og at det bare er et rent slag i luften?
Eller er der politiske og også gerne saglige begrundelser for, hvorfor man vælger dette redskab frem for at vælge at lette skatten på arbejde?
Thor Pedersen (V), 2002-04-10:
Så må jeg gentage, hvad jeg sagde: Der er ikke fremsat noget forslag om at fordoble antallet, og regeringen har ikke noget forslag om at fordoble antallet.
Vi kan lave fine regnestykker om, hvad det koster, hvis det er 1.000, hvis det er 1.500, eller hvis det er 2.000.
Det, jeg siger, er, at hvis man taler om, som spørgeren har forudsat, at man fordobler, så er regnestykket alt andet lige, at det koster det samme som det, vi i dag giver, altså 600 mio. kr. yderligere at gå fra 1.000 til 2.000.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-04-10:
Baggrunden for mine spørgsmål er, at vi tredjebehandlede finansloven den 20. marts, og blot 2 dage efter fremkommer disse overvejelser.
Jeg skal medgive, at det er overvejelser, men det er ikke desto mindre rimelig konkrete overvejelser, forstået på den led, at det kan anslås til at udgøre ekstraudgifter på omkring 2 mia. kr. Det er derfor, det er interessant at få finansministerens reaktion på disse overvejelser.
Mit opfølgende spørgsmål må derfor lyde, om ministeren kan støtte forsvarsministerens forslag, når det er behæftet med så store økonomiske usikkerheder, som tilfældet er?
Thor Pedersen (V), 2002-04-10:
Hr. Morten Helveg Petersen spørger, hvad prisen er for at udsende dobbelt så mange soldater, som det skulle være foreslået af forsvarsministeren - i stedet for 1.000 måske 2.000.
Der ligger ikke et forslag om at udsende dobbelt så mange soldater.
Der har været tale om, at ministeren har sagt, at man bør overveje, om man skal have et større kontingent.
Så der er altså ikke noget forslag.
Men til den del, der er i spørgsmålet, om, hvad det koster, hvis man udsender dobbelt så mange, må jeg sige, at der i det forsvarsforlig, som gælder i dag, er indregnet et beløb på 600 mio. kr. til aktioner uden for landets grænser, og det er gjort op til at dække ca. 1.000 mand.
Så man kan sige, at rent mekanisk vil 2.000 mand, hvis det var tilfældet, koste det dobbelte.
Her skal vi være klar over, at når man nærmer sig en kapacitetsgrænse, vil det være sådan, at der er områder, hvor det måske bliver dyrere, fordi man er oppe ved en kapacitetsgrænse.
Det vil sige, at man måske skal udvide fysiske rammer, der i dag er indeholdt i det eksisterende materiel, som man har på forsvarets område.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-10:
Jeg kan give hr. Anders Samuelsen ét svar på næsten alle de spørgsmål, der er rejst, og det er nej, nej og nej.
Vi har sagt, at vi har en klar målsætning om, at skatten på arbejde skal ned.
Men det forudsætter, som der står, at det fornødne råderum er tilvejebragt, og da vil regeringen fremsætte forslag til reduktion af skatten på arbejdsindkomst med ikrafttræden den 1. januar 2004.
Vi er optaget af denne her sag.
Så kan jeg sige til hr. Jacob Buksti, at det jo er lidt imponerende, at man stadig væk prøver på at foregøgle befolkningen, at skattetrykket ikke er steget under den tidligere regering.
Det er der mange boligejere og mange LO-arbejdere, der har haft en anden holdning til frem til det her valg.
Det er jo sådan, at på den måde man øger afgifterne, øger man også BNP.
Papir er altså taknemmeligt indimellem.
Jeg føler, at regeringsgrundlaget indeholder en vigtig del af Det Konservative Folkepartis politik.
Så må det jo være en afgørelse, når vi kommer frem til bottomline - også med hensyn til hr. Anders Samuelsen - om Det Konservative Folkeparti så har fået den indflydelse, og det lader vi jo vælgerne afgøre, når den dag kommer.
Jacob Buksti (S), 2002-04-10:
Jeg synes, det må være godt for økonomi- og erhvervsministeren, at han er glad og tilfreds med den politik, regeringen fører.
Men jeg tror, at økonomi- og erhvervsministeren får svært ved at påvise, at den tidligere regering bare satte skatter og afgifter op og op og op
Men det, jeg bare vil spørge om, når nu økonomi- og erhvervsministeren er så glad og tilfreds, er: Mener økonomi- og erhvervsministeren, at det skattestop, som blokerer for, at der kan gives skattelettelser, allerede giver plads til, at man næste år kan forhandle skattelettelser, som træder i kraft 2004?
Og hvordan har økonomi- og erhvervsministeren det med, at statsministeren så sent som i går har stået og sagt, at lettelserne skal ske i bundskatten og ikke i mellemskatten, som De Konservative er gået til valg på? Statsministeren og Venstre går altså ind for decideret det modsatte af det, som Det Konservative Folkeparti har stået for og sagt, og nu har De Konservative også ligefrem skrevet under på skattestoppet.
Det, der er sket, er, at De Konservative i regeringen har overtaget Venstres politik.
Anders Samuelsen (RV), 2002-04-10:
Så vil jeg gerne ganske kort til sidst have ministeren til at bekræfte følgende: 1. Det Konservative Folkeparti har fraveget sit ultimative krav.
Man får ikke sat skatten ned på arbejde, man er gået over til en blød målsætning.
3. Man får altså ikke sat skatten ned på arbejde, man vælger det dårligste redskab.
Det vil jeg også gerne have bekræftet endnu en gang i forhold til det svar, som jeg fik i første omgang.
4. For at konkludere på det hele: Den her regering fører ikke konservativ politik.
Kan jeg få det bekræftet?
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-10:
Jeg vil gerne sige til hr. Anders Samuelsen, at det er da rart, at man i Det Radikale Venstre og fra hr. Anders Samuelsens side bekymrer sig om det med skat på arbejde.
Man har været deltager i en regering, SR-regeringen, der har formået at sætte skatter og afgifter op hele tiden.
Jeg kan bekræfte, at vi fra konservativ side før regeringsdannelsen havde en meget, meget klar målsætning om, at vi ønskede, at skatten på arbejde skulle sættes ned, fordi det giver stor effekt på arbejdsudbuddet.
Vi ved nemlig, at det er afgørende for fremtiden at få skabt det antal arbejdspladser, som også den forrige regering ønskede i tiden frem til år 2010.
Det er rigtigt, at vi også havde ønsket skatteministerposten.
Som sagt havde det klart været ulige nemmere for Det Konservative Folkeparti at tilrettelægge den politik, vi gerne ville føre, hvis vi havde haft 90 mandater, men vi har fået indflydelse i regeringen, og den er vi ganske godt tilfredse med.
Vi er tilfredse med, at der nu er et skattestop, der efterfølges af en politik, der gør, at råderummet til skattelettelser kan tilvejebringes.