runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Else Theill Sørensen (KF), 2004-12-14:
Socialdemokratiet har fremsat et beslutningsforslag om, at der skal fremsættes lovforslag om udarbejdelse af en handlingsplan, som skal sikre, at der er den fornødne kapacitet, tid og sammenhæng i behandlingen af de svageste patienter på vore sygehuse.
Det Konservative Folkeparti er enig med forslagsstillerne i, at der skal være den fornødne kapacitet, og at der skal være tid og sammenhæng i behandlingen af de svageste patienter på sygehusene, heriblandt de ældre patienter.
Men vi er ikke enige med forslagsstillerne i, at der er behov for en handlingsplan.
Siden 2001 er der tilført ganske store midler til sygehusene, og i modsætning til, hvad man en gang imellem kunne få indtryk af – også af det, der er sagt her i dag af forslagsstillerne, og af det, som fremgår af beslutningsforslaget – så er disse midler også kommet ældre, medicinske patienter til gode.
Her står der, at denne handleplan skal omfatte en strategi for rehabilitering af ældre, medicinske patienter med henblik på at sikre sammenhæng i alle faser af behandlingen af patienterne, og den sundhedsfremmende indsats i ældreplejen med henblik på at aflaste sygehusene og så vidt muligt behandle syge ældre i deres eget hjem skal udbygges.
Kommunerne får det samlede ansvar for borgernes sundhed, kommunerne får en sådan størrelse, at de magter at løfte opgaven, og det giver samlet set en bedre sammenhæng i forløbene for den enkelte patient, ikke mindst til gavn for de ældre og svage patienter.
En god ældrepleje, der holder de ældre fysisk i gang, giver dem et meget bedre liv og færre indlæggelser, og hvis man efterfølgende laver den rigtige opfølgning med genoptræning osv. er der større muligheder for, at de ældre patienter igen kan komme til at fungere godt i deres daglige miljø.
Som allerede nævnt er vi i virkeligheden enige i alle de gode hensigter i forslaget.
Men vi er ikke enige i, at løsningen er en handlingsplan, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Jamen det er jo det problem, vi prøver på at løse med de penge, vi har sendt ud til amterne.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Det fremgår af bemærkningerne til forslaget, at det er vanskeligt at fastholde personalet på de bredt sammensatte medicinske afdelinger, og så må der jo være problemer med arbejdsmiljø, kompetence, eller hvad det nu måtte være.
Det er noget andet end specifikke patientgrupper, det er netop det store, brede område, og det var sådan set det, jeg spurgte til.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Lad os tage KOL-patienter.
Her har man søgt nogle puljer, netop for at kunne rekruttere noget personale, der får en uddannelse og kan tage hånd om patienterne.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Fru Birthe Skaarup vil ikke have det hele puttet ned i én kasse, fordi problemerne i princippet er løst – sådan forstår jeg det – ved at der er afsat midler til den ene gruppe og den anden gruppe og den tredje gruppe patienter.
Men der er en meget væsentlig ting i forslaget, nemlig personalefastholdelse og personalerekruttering for overhovedet at få de medicinske afdelinger til at køre.
Hvilke tiltag har regeringen og Dansk Folkeparti gjort for at fastholde personalet på de medicinske afdelinger, så man ikke behøver at lukke afdelinger på grund af mangel på personale?
Margrethe Vestager (RV), 2004-12-14:
Jeg tror, det bliver meget svært at blive enig i dag, for det, vi diskuterer, er jo forskellige former for fiktion.
Det er kampen om virkeligheden, vi ser udfoldet her.
Hvad ville SR-regeringen have gjort?
Hvad nu, hvis SR-regeringen var fortsat?
Gad vide, hvordan det så var gået?
Tror regeringen virkelig, at det er troværdigt, at den skrænt ville være blevet realiseret?
Hvis det er tilfældet, så må det være lige så troværdigt, som når man ser regeringens taxameterbesparelser for de kommende år eller regeringens besparelser på andre områder for de kommende år.
Er det den type troværdighed, regeringen mener det politiske system skal have knyttet til sig, at BO-årene er det, man kan regne for sikkert?
Det synes jeg ville være lidt af et tilsagn at få i dag, for så har vi en helt anden situation med hensyn til, hvad finansloven er for en størrelse.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Jeg synes, der bliver stillet nogle spørgsmål, som i mine ører kan lyde lidt mærkelige, og derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge, om fru Birthe Skaarup ikke kan bekræfte, at der er altså forskel på at lave specifikke handleplaner for entydige enheder som sukkersyge og influenzavaccination – hvis vi kan kalde det behandling, det er jo også forebyggelse – og for et stort, komplekst område.
Jeg vil spørge fru Birthe Skaarup: Er det ikke vanskeligt at lave en handleplan, når det drejer sig om noget så stort og komplekst som udbygning af kapacitet, der også har noget med personaleressourcer osv. at gøre?
Er det ikke svært at se de ældre i den sammenhæng?
Og er fru Birthe Skaarup ikke enig i, at man godt kan lave handleplaner for små områder, men at det er svært at gøre det for store områder?
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Der er ikke tale om, at ældre patienter ikke fortjener en national handlingsplan, men vi har jo afsat pengene og taget de initiativer, der skal til, for at vi ikke skal se de ældre patienter på hospitalerne, så lad os nu se, hvordan de virker.
Jeg gav et eksempel med influenzavaccinationerne, hvor vi allerede sidste år så, at der ikke var så mange, der blev indlagt med lungesygdomme og andre bivirkninger efter en influenza, og hvorfor skulle vi så lave en national handlingsplan med alle de tiltag, vi har igangsat?
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jamen der er jo andre områder, hvor der er sat penge af, men hvor man alligevel har lavet nationale handlingsplaner, og det er derfor, jeg godt vil have oplyst fra ordføreren for Dansk Folkeparti: Er det, man har noget imod, de enkelte punkter, der er foreslået i forslaget, eller er det selve det at lave en samlet handlingsplan for ældre, medicinske patienter?
Mener man, det kun skal være på kræft- og diabetes- og andre udvalgte områder, der skal være en national handlingsplan, men at ældre, medicinske patienter ikke fortjener at få en national handlingsplan?
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Nu kommer fru Line Barfod igen frem med retorikken, og den nægter jeg faktisk at tage stilling til.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Som sagt var grunden til, jeg sagde det, at vi tidligere har haft en diskussion, og jeg kan faktisk ikke huske, hvem det var, der sagde, at man kunne overveje at lave nogle akutsenge på et sundhedscenter, hvor man kunne indlægge ældre medicinske patienter.
Det var sådan set det, jeg svarede på.
I mit indlæg forholdt jeg mig til, hvad SF har af synspunkter, og derfor sagde jeg det.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Det var faktisk noget af det samme, jeg havde tænkt at spørge om, for jeg tror ikke, der er nogen i det her Folketing i hverken Dansk Folkeparti, Venstre eller De Konservative, der overhovedet har talt om, at man skulle indlægge patienter på de sundhedscentre, overhovedet ingen.
Hvorfor jeg rejser mig nu er for at spørge fru Lene Garsdal: Er det ikke rigtigt, at der er lavet en lovgivning 1. juli 2001 vedrørende genoptræning af patienter, og at man skal sørge for, at de har en udskrivningsplan med, så de kan blive genoptrænet i nærområdet.
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Til det første: Jeg er da glad for, hvis vi er enige om det, så er det på plads med indlæggelse på sundhedscentrene.
Til det andet: Nu kan jeg ikke huske, om det var juni 2001, men det er jo rigtigt, at der er sådan nogle rettigheder for patienterne.
De bliver bare ikke fulgt, og det er jo det, der er problemet i det.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Det, jeg vil høre fru Lene Garsdal om, er, om fru Lene Garsdal ikke tager fejl af, at der blev afsat 37 mio. kr. til en ansøgningspulje til genoptræning og akutplejepladser i nærheden af et plejehjem.
Det er der, hvor den ældre patient har fået en ordentlig pleje på et hospital, men der er jo nogle ældre patienter, der er svagt gående, og de kunne genoptrænes på et plejehjem i nærheden af, hvor de bor.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Det anerkender vi fuldt ud og håber da også det vil komme de enkelte patienter til gode.
Det er jo ikke sådan, at når man tilfører nogle penge, kommer det ikke nogen til gode.
Det, vi bare gerne så, var, at man tog det lange, det seje træk, hvor man ikke bare giver 105 mio. kr. det ene år og så 50 mio. kr. det andet år, og at det hele tiden løbende er til forhandling, men tværtimod sagde: Vi vil gerne lave en plan for, hvordan vi kan gøre det bedre for det hele menneske, den hele ældre medicinske patient, og derfor er vi villige til at finde midler, mange midler, over de næste 4 år.
Vi siger bare, at vi gerne så, at man trak det ud over en længere periode og sagde: Så gør vi en kæmpe indsats på det her område.
Vi fokuserer ikke kun på enkeltdiagnoser, og hvis vi gør det, så fokuserer vi i hvert fald på dem som led i en større plan for at gøre noget for det hele menneske, den hele patient.
Afstemning
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at fru Sophie Hæstorp Andersen ikke kan indse, at det her handler om rehabilitering, det handler om forebyggelse.
Socialdemokraterne har selv været inde på, at de ønsker at forebygge, så vi ikke ser alle de medicinske patienter på de medicinske afdelinger.
Kan fru Sophie Hæstorp Andersen ikke forstå, at det er initiativer, vi sætter i gang for at forebygge, at de medicinske patienter kommer ind på afdelingerne?
Vi forebygger der, hvor de bor, gennem eksempelvis de genoptræningssteder, og når vi nærmer os 2005, så bliver det måske på sundhedscentre.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Socialdemokraterne tror da bestemt, at det har effekt, at man afsætter penge på nogle forskellige områder.
Det, vi frygter, er bare, at det er kommet ud i en masse små cigarkasser, hvor man ser, at de 105 mio. kr., som fru Birthe Skaarup siger hun har afsat – nu skal jeg lige finde det – til bl.a. KOL-ramte patienter, lægger man jo ud, så man bruger 20 + 20 + 20 fra år 2004 til år 2006.
Man bruger 45 mio. kr. på genoptræning, og til geriatrien er det ikke 105 mio. kr. på et år, nej, der er det 20 mio. kr. det ene år, hvis de da når ud og får ben at gå på, og så er det måske 95 mio. kr. i 2005.
Så vi synes, der er mange små kasser her, og vi synes måske, at det simpelt ikke er godt nok med de der små indsatsområder, der går på enkelte diagnoser, hvis ikke man også ser det som led i en større samlet plan for, hvor vi egentlig vil hen, når vi ved, at de patienter, vi taler om, ofte lider af mange forskellige sygdomme, der er svære at udrede.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Vi talte før om kasser.
Det, fru Sophie Hæstorp Andersen og Socialdemokraterne gerne vil, er at have denne her nationale handlingsplan i en kasse, og så skal alle patienter puttes ind i den, og så skal der bare handles ud fra det.
Fru Sophie Hæstorp Andersen siger også, at Socialdemokraterne vil afsætte 200 mio. kr. over 4 år.
Så vil jeg godt spørge: Når vi med de her tiltag, vi har lavet via forårspakken, via demens, via medicinanvendelse, via influenzavaccinationer faktisk kommer op på 290 mio. kr., tror fru Sophie Hæstorp Andersen så ikke, at de overhovedet har nogen effekt?
Det er alene i 2005.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2004-12-14:
Socialdemokratiet har afsat 800 mio. kr. til sin handleplan over de næste 4 år, og vi vil selvfølgelig ikke afvise, at der derudover kan være tale om et længere, sejere træk end det.
Men det, vi har afsat lige nu og her, er 800 mio. kr. over de næste 4 år, så det er svaret på spørgsmålet.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Jeg vil gerne slutte af med at spørge – og så skal jeg ikke forulempe yderligere: Den der forkromede handleplan, som fru Sophie Hæstorp Andersen snakker om, som skulle gøre det meget bedre for den ældre medicinske patient, hvilket jeg kunne være lidt tvivlende over for, fordi jeg synes, det går godt i dag, hvad vil den koste i kroner og øre?
Det vil jeg da gerne vide, hvis vi skulle afsætte ressourcer, eller vi skulle være så uheldige, at vi fik en anden regering efter et kommende folketingsvalg.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jeg kan forstå, at ordføreren for Dansk Folkeparti siger, at man sådan set godt kan være enig i alle de enkelte punkter i forslaget til handlingsplan.
Man er enig i, at der skal gøres noget for de medicinske afdelinger, man er enig i, at der skal gøres noget for personalet osv., men man vil bare hellere gøre det på en anden måde end med en national handlingsplan.
Er det sådan, ordførerens indlæg skal forstås?
Hvis det er tilfældet, bliver jeg noget mystificeret, for jeg har forstået, at på andre områder synes Dansk Folkeparti, det er godt, at vi har nationale handlingsplaner.
Derfor vil jeg gerne høre, om man helt generelt pludselig ikke mener, der er brug for nationale handlingsplaner, eller man bare ikke synes, at ældre, medicinske patienter fortjener at få en national handlingsplan.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er forskel på, om man laver en handleplan alene for sukkersyge eller en handleplan for medicinske patienter, man skal jo så indrette handleplanen på forskellige måder.
Hvis vi f.eks. snakker om sukkersyge, så er det jo også noget, der rummer utrolig mange forskellige elementer.
I Velfærdsudvalget i Nordisk Råd, hvor jeg sidder, har vi diskuteret det og diskuterer fortsat, at vi er nødt til at arbejde langt bredere i forhold til sukkersyge, se på hele samfundsindretningen for at forebygge, at folk får sukkersyge, og at udgifterne stiger så voldsomt, som de gør.
Så jeg mener, at handlingsplaner, både når det drejer sig om en enkelt diagnose og om bredere patientgrupper, kan være meget forskellige, men at vi bør gå efter, at de bliver meget bredere end i dag, så vi i højere grad får fokus på forebyggelse end kun på behandling af en bestemt diagnose.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Jeg vil gerne spørge fru Line Barfod omkring handleplaner, om fru Line Barfod ikke er enig i, at der er forskel på at lave en handleplan, når det drejer sig om en specifik sygdom som sukkersyge, kræft osv., og en handleplan, der drejer sig om alle kirurgiske lidelser.
Kirurgiske lidelser kan være brækkede ben, det kan være sygdomme i underlivet, det kan være sygdomme af anden kirurgisk karakter i mave-tarm-kanalen eller hos den ældre medicinske patient ofte både slidgigt og sukkersyge, og hvad der nu ellers er af sygdomme.
Er der ikke forskel på at lave handleplaner?
En handleplan er efter mit hoved meget diffus, når det drejer sig om en kompleks tilstand, men målrettet en tilstand som f.eks. sukkersyge.
Er vi ikke enige om, at der er en stor forskel her?
Lene Garsdal (SF), 2004-12-14:
Nu er det svært at svare på, om jeg tager fejl, men det er da meget muligt.
Jeg tager i hvert fald ikke fejl med hensyn til det der med indlæggelse af medicinske patienter, for sådan husker jeg det bare.
Jeg kan selvfølgelig huske forkert, men jeg ville kun gøre opmærksom på det.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Jeg vil gerne spørge fru Sophie Hæstorp Andersen om det her med belægningsprocenten.
Den interesserer mig meget.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Et flertal i Folketinget gennemførte jo sidste år en lang række ændringer af debatreglerne, og Enhedslisten var dengang imod en lang række af de ændringer, man vedtog.
Man kan jo også se i nogle af de evalueringer, der er kommet, at vi har fået ret i en del af den kritik, vi kom med.
Nu har man så diskuteret i Udvalget for Forretningsordenen at ændre nogle ting tilbage igen, bl.a. med hensyn til spørgsmålet om medspørgere i spørgetiden om onsdagen, hvor man ikke længere skal melde sig i løbet af weekenden, men igen kan melde sig under debatten i salen, når man hører, hvordan tingene udvikler sig, og når man kan se, hvor aktuelt det er, og om man har mulighed for at være til stede.
Vi synes, det er et klart fremskridt, at man går tilbage til tingenes tilstand, som de var for et år siden.
Vi synes, det er problematisk, at man samtidig har sat ind, at der kan begrænses til to medspørgere, for der kan være flere partier, der ønsker at blande sig.
Vi mener, det er problematisk at give mulighed for, at man kan afskære nogle partier.
Når vi alligevel har tilsluttet os betænkningen, hvor man laver denne her ændring, er det, fordi der var enighed i Udvalget for Forretningsordenen om, at det, man så forsøger nu, skal evalueres inden sommerpausen, og at man derefter kan tage det op igen.
Det er det, der har fået os til at sige: Jamen så er det en lille forbedring i forhold til, hvordan tingene er i dag.
Når man så samtidig evaluerer, så vi kan se på, om ikke man skal ophæve også den begrænsning, der ligger i, at formanden har muligheden for at begrænse til to medspørgere, så vil vi godt være med i en samlet indstilling, der får ændret debatreglerne.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Nu er det jo sådan, at som jeg sagde til fru Sophie Hæstorp Andersen
, er de penge, der er afsat, ikke bare nogle små beløb.
Det er virkelig mange penge, og de går til nye initiativer.
Der er kommet ansøgninger ind, men man skal jo først have ansøgningerne ind, før man kan bevilge pengene, og det er faktisk det, der er sket.
Af de 260 mio. kr. går 80 mio. kr. til demente; der er afsat midler til influenzavaccinationer, som er et godt, forebyggende tiltag, der er afsat 10 mio. kr. over 4 år til rigtig medicinanvendelse, der er afsat 37 mio. kr. til akutsygestuer, og jeg kunne blive ved.
Det er gode initiativer, der skal bevise, at den indsats for forebyggelse, vi har startet, også kommer til at virke, så vi ikke ser alle de ældre patienter blive indlagt på hospitalerne, og her vil jeg godt sige, at det er jo i vintermånederne, vi ser den overbelægning, som fru Sophie Hæstorp Andersen har problematiseret i forslaget.
Vi laver en stor kasse fyldt med initiativer, hvor vi også forebygger, og det er ikke småbeløb, der er tale om, det er store beløb.
Der er indkommet ansøgninger, og som sundhedsministeren sagde, går midlerne til de projekter i den kommende tid, og det er jo rigtig mange penge, der er afsat på området.
Socialdemokratiet vil have det hele ind i én stor kasse, og vi vil det samme, men vi har bare bevilget pengene.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-12-14:
Det her lovforslag er jo ikke særlig omfangsrigt, og hovedindholdet af det står i den nye § 10 b, der foreslås indført i lov om røgfri miljøer.
Der står, at indendørs serveringssteder, hvortil offentligheden har adgang, ved synlig skiltning skal informere om deres rygepolitik på indgangspartier eller ved indgange til serveringsstedet.
I Det Konservative Folkeparti finder vi, at det er en vigtig del af rygepolitikken, at man, inden man går ind på en spiserestaurant eller et sted, hvor der i øvrigt serveres mad eller drikke, kan få en oplysning om, hvordan rygepolitikken er, om der er mulighed for at sidde et sted, hvor der er røgfrit, eller om stedet måske er helt røgfrit, sådan at man på forhånd ved, om man kan få lov at nyde sin mad, sin kop kaffe eller sin øl stille og roligt uden at sidde i røg og damp.
Uden at jeg har lavet statistik på nogen af de her ting, er jeg faktisk overbevist om, at der er flere og flere mennesker, som har lyst til at sidde på både restauranter, cafeer og måske også værtshuse og så samtidig være fri for at være i røg, når man ikke selv ryger.
Ved at gennemføre denne lovgivning om obligatorisk skiltning får vi hver især lov til på et oplyst grundlag at vælge, om vi vil udsætte os for passiv rygning eller ej, og Det Konservative Folkeparti er godt tilfreds med lovforslaget og kan støtte det.
Birthe Skaarup (DF), 2004-12-14:
Debatten om rygning har bølget frem og tilbage i de senere år.
Folketinget har vel næppe førhen vedtaget så mange love om rygning som i de seneste år, og her tænker jeg naturligvis på lovgivning, der siger, at børn og unge ikke må ryge i folkeskolen og i fritidsordninger, at man ikke må ryge på skolens matrikel, at der ikke må reklameres for tobaksvarer, at der er indført advarsler på cigaretpakninger, samt at unge under 16 år ikke må købe tobaksvarer i detailhandelen.
Alle disse forslag skyldes, at farligheden ved at ryge er indlysende.
Tobaksrygning er den faktor, der udgør den største sundhedsrisiko i Danmark.
Et stort antal danskere dør eller bliver invalideret hvert år af sygdomme, der skyldes tobaksrygning, og vi kan kun konstatere, at det er fakta.
Nu behandler vi så yderligere et forslag om obligatorisk information og skiltning på offentligt tilgængelige serveringssteder om, hvorvidt der må ryges eller ej.
Muligheden for at kunne vælge til eller fra for den enkelte ansatte bliver nu en realitet disse steder.
Passive rygeres ønsker er til dels imødekommet.
Desuden kan vi konstatere, at en synlig skiltning for den enkelte restaurationsvirksomhed indebærer som punkt 1, at der aktivt skal diskuteres rygepolitik i den enkelte restauration eller virksomhed, og som punkt 2, at lovforslaget samtidig lægger op til, at virksomhederne inddrager de ansattes arbejdsmiljø.
Det har faktisk vist sig at være nødvendigt, når man ser på de svar, som beskæftigelsesministeren i september måned gav fru Lene Garsdal.
Derfor er det klart, at personer, som arbejder og på grund af dårligt arbejdsmiljø bliver syge eller måske oven i købet dør som følge af de skadelige stoffer, der findes i tobakken, nu får mulighed for at fravælge sådanne arbejdspladser via den her lovgivning.
I debatten om, hvorvidt vi udelukkende skal have røgfri restauranter i Danmark, har vi bemærket de forskellige udmeldinger fra restaurationsbranchen.
De har bestemt også haft svært ved at finde fælles fodslag i den til tider heftige debat, ligesom befolkningen er meget delt i det her spørgsmål.
Vi synes i Dansk Folkeparti, at forslaget er landet udmærket, også set i relation til den viden, vi i dag har om de sundhedsmæssige skader, som tobakken er skyld i, selv om vi grundlæggende mener, at det er en privat sag, om man vil ryge eller ej.
Men som sagt får man nu, når lovforslaget træder i kraft, mulighed for at vælge serveringssteder fra eller til.
Dansk Folkeparti vil være positive under udvalgsbehandlingen af det her forslag.
Det er efter vores overbevisning et skridt i den rigtige retning.
Preben Rudiengaard (V), 2004-12-14:
Da vores ordfører ikke er til stede, har jeg lovet at skitsere Venstres holdning på området.
Lovforslaget stiller jo krav om en obligatorisk skiltning af offentligt tilgængelige serveringssteders rygepolitik, og det mener vi er et skridt i den rigtige retning, når det handler om at forebygge og begrænse generne ved passiv rygning.
Vi hilser det meget velkommen, at den enkelte borger får valgfrihed til at vælge serveringssteder med en rygepolitik, som både kan tage hensyn til rygere og til folk, der ikke ryger.
En vedtagelse af lovforslaget vil styrke borgernes mulighed for at færdes i det offentlige rum uden at få gener fra folk, der ønsker at ryge.
Med ny viden om den passive rygnings sundhedsskadelige virkning vil livskvaliteten i særdeleshed kunne forbedres for personer, som har nogle kroniske lidelser som kroniske lungesygdomme og overfølsomhedssygdomme.
I forslaget er der også en anbefaling af, at man støtter de ansattes arbejdsmiljø, altså at det inddrages i vurderingen på det serveringssted, hvor folk nu arbejder, at de selv kan vælge den rygepolitik, som de nu etablerer, gerne i samarbejde med medarbejderne.
Det gælder også for de kommunale og amtskommunale institutioner, hvor man en gang imellem måske kan sige, at holdningen til rygepolitikken kan være lidt lemfældig.
Vi kan derfor fuldt ud støtte regeringens forøgede indsats for flere røgfri miljøer, og vi finder det rigtigt, at Sundhedsstyrelsen vil igangsætte en oplysningskampagne, så vi får en bedre offentlig debat om den sundhedsmæssige betydning af et røgfrit offentligt rum.
Jeg skal på denne baggrund sige, at Venstre kan støtte lovforslaget.
Lone Møller (S), 2004-12-14:
Jeg skal bede om, at forslaget går tilbage til udvalget mellem anden og tredje behandling.
Det er sådan, at der er stillet en del spørgsmål, efter at betænkningen er afgivet, og derfor vil udvalget gerne have mulighed for at afgive en tillægsbetænkning.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1-3 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.