Søren Krarup (DF), 2004-05-10:
Jeg hilser hr. Morten Bødskovs og Socialdemokratiets vurdering med tilfredshed og siger tak for den, fordi den er saglig.
Men det her er jo også, og det vil hr. Morten Bødskov selvfølgelig indrømme, et område, hvor der slet ikke hersker partipolitiske forskelle.
Her handler det udelukkende om, at de, der, som hr. Bødskov siger, kommer i offentlighedens vridemaskine, har mulighed for at kunne komme til orde og få et genmæle, dvs. få renset sig.
Det glæder mig, at Socialdemokratiet er så sagligt indstillet.
Jeg kan kun sige, at jeg håber på, at det går, som fru Birthe Rønn Hornbech også sagde, at vi under udvalgsarbejdet virkelig kan få kigget på tingene, for, som hr. Morten Bødskov hørte, så foreligger der faktisk litteratur, som skildrer, hvordan Pressenævnet ikke har levet op til det, man har ment med det og har håbet på det kunne klare.
Jeg glæder mig til, at hr. Morten Bødskov sammen med os andre i udvalget vil kigge nærmere på det hele.
Jeg vil endnu en gang takke for en saglig og lødig debat.
Jeg vil sige, hvor er det dog rart, at man somme tider herinde kan tale sagligt og lødigt om tingene, uden at det skal være disse evige partimodsætninger, der fører til mere eller mindre, synes jeg, underlødige misforståelser.
Jeg takker for en saglig og lødig debat og vil så lige sige, at der naturligvis ikke er noget som helst ønske om at anfægte ytringsfriheden eller pressefriheden i vores forslag.
Tværtimod er det jo helt afgørende, at ytringsfriheden virkelig er reel her i landet.
Noget af det, som dette lovforslag om en ændring af Pressenævnet skulle bidrage til, er netop at sikre den reelle ytringsfrihed, i den forstand at almindelige mennesker tør sige noget.
Jeg vil tillade mig at fortælle, at jeg i de sidste 15-20 år været talsmand for et synspunkt, der først efterhånden har vundet ørenlyd, men som i begyndelsen blev afvist med skældsord af den mest underlødige art.
Jeg har derfor været i forbindelse med utallige mennesker, som har sagt til mig: Vi er ganske enige med dig, men vi tør ikke sige noget, for så ved du godt, hvad vi bliver kaldt. Det blev de også.
Der var mange tilfælde, hvor almindelige mennesker kom i vanskeligheder, fordi de blev hængt ud som de mest uhyrlige tankeforbrydere.
Havde der været et virkelig ansvarligt pressenævn, som også på eget initiativ kunne gribe ind over for den allergroveste medieforfølgelse, havde ytringsfriheden været helt anderledes godt tjent med Pressenævnet.
Det, vi ønsker, er faktisk netop en sikring af ytringsfriheden, hvor de medier, som specialiserer sig i overfald og på den måde forsøger at lukke munden på folk, faktisk bliver draget til ansvar.
Det er det, der er vores hensigt.
Jeg vil her tillade mig at henvise til Ole Hasselbalchs, synes jeg nok, temmelig afslørende skrift fra 1994, der hedder »Pressenævnet«, og som bygger på de erfaringer, han i 6-7 år fik i forsøget på at komme til orde i pressen, uden at han havde mulighed for det.
Jeg tror, at man vil få et lidt andet syn på Pressenævnets evne til at håndtere ytringsfriheden, når man læser de eksempler, han kan give.
Men jeg stoler på, at denne saglige drøftelse vil føre til en saglig og lødig behandling i udvalget.
Jeg siger tak