runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2004-12-10:
Ud fra den betragtning, at der er mange mennesker, der følger debatten i Folketinget, synes jeg, det vil være interessant at få ministerens forklaring på, hvad forskellen er mellem de kategorier, som er nævnt i lovforslaget – altså arbejdsgiverorganisationer og fagforeninger – på den ene side og økonomiske interesseorganisationer på den anden side.
Hvad er forskellen mellem de to kategorier?
Det vil jeg gerne bede ministeren om at konkretisere.
Dernæst: Jeg tror ikke, der er nogen partier i Folketinget, der kunne drømme om at forbyde forlag at reklamere, og man kan heller ikke lovgive om alting.
Men vi har en lovgivning i Danmark, som forbyder politiske reklamer, og derfor handler det her også om etik og integritet.
Det virker stødende, at statsministeren i dette tilfælde ikke gør gældende over for forlaget, at han ikke ønsker reklamer for bogen i fjernsynet, fordi det kan opfattes som politisk reklame.
Det er en almindelig etisk kodeks, og det virker stødende, at det ikke sker.
Brian Mikkelsen (KF), 2004-12-10:
Jeg vil blot understrege, at for det første er den bog jo ikke skrevet af statsministeren.
Den er skrevet af en kvindelig forfatter, som har indgået en aftale med et forlag.
For det andet synes jeg, man er ude på en moralsk glidebane, hvis man vurderer, at den ene reklame vil man godt acceptere, den anden reklame vil man ikke acceptere.
Nu er det blot, fordi landets fortræffelige statsminister er på forsiden af de reklamer, at man ikke vil acceptere det.
Men hvis en erhvervsmand eller en fagforeningsleder var på, så kunne man godt acceptere det.
Jeg kan i hvert fald godt acceptere det.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får bogen ud til flest mulige danskere – også biografier, som kan oplyse os og gøre os klogere.
Vi vil ikke – og jeg vil godt gentage det endnu en gang, hvad jeg har gjort ret mange gange i dag – forbyde reklamer for bøger i dansk fjernsyn.
Det vil jeg godt gentage igen og igen: Vi vil ikke forbyde reklamer for bøger, det er en indskrænkning af ytringsfriheden.
Når man bliver spurgt, skal man selvfølgelig svare.
Et kommercielt forlag har udsendt en for øvrigt spændende biografi om statsministeren, som jeg selv har læst, og som jeg også vil opfordre hr. Keld Albrechtsen til at læse.
Den fortæller om et spændende liv og en spændende person, som er vores dygtige statsminister i dag, så den kan give god inspiration, forhåbentlig også til Enhedslisten.
Derfor vil vi ikke forbyde, at forlag udsender reklamer og annoncer for deres bøger.
Det er de selvfølgelig i deres gode ret til, og man vil ikke opleve, at denne regering vil udstede noget som helst forbud mod, at man udsender reklamer for bøger.
Jeg vil godt svare på det sidste først.
Jeg har ingen idé om, hvorvidt der har været nogen dialog mellem landets statsminister og forlaget, men min umiddelbare vurdering er, at det tror jeg ikke.
Det er jo forlaget selv, der vurderer, hvilke bøger det vil markedsføre.
Fru Marianne Jelved har selv tidligere udsendt en ganske interessant bog, som jeg også har læst.
Den var også meget interessant og gjorde mig meget rig på nogle erfaringer om en af oppositionens dygtige ledende skikkelser, og hvis man vil udsende reklame for den, er man da velkommen til det.
Det synes jeg da ville være glimrende, for så kan de tanker, den radikale leder har, blive eksponeret over for os alle sammen.
Hvad landets statsminister har af holdninger, må han selvfølgelig selv afgøre som person, men vi vil ikke som regering blande os i, hvad et forlag udsender af reklamer.
Med hensyn til spørgsmålet om økonomiske interesser og fagforeninger og arbejdsgivere er det jo ret godt defineret i bemærkningerne.
Arbejdsgivere og fagforeninger og også forskellige virksomheder er sammensluttet i organisationer, men økonomiske interessegrupper er ikke sammensluttet i en organisation.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Vi støtter, at der skal være en klageadgang, men det er jo ikke ligegyldigt, hvilken klageadgang man får.
Hvis det skal være en klageadgang a la den, som man har til Institut for Menneskerettigheder, så betyder det jo, at de tager stilling til klagen og kommer med en udtalelse, og så står den, der er blevet diskrimineret, alene med problemet igen.
Er man blevet diskrimineret på grund af køn, kan man klage til Ligestillingsnævnet, som så kan komme med en udtalelse.
Hvis den udtalelse så ikke bliver fulgt, så påtager nævnet sig at føre sagen ved en domstol.
Det vil sige, at det, at man får et nævn til at tage stilling, kan have forskellige konsekvenser.
Det vil vi godt have klarlagt, inden vi begynder at sige, hvordan vi vil have det her klageorgan.
Jeg håber, at fru Line Barfod kan have tålmodighed til, at vi får klarlagt, hvad der i det hele taget er af klageinstanser på området, og hvordan vi gerne vil have det.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Den melding, at der ikke er grund til at ændre det lige nu, kan tolkes lidt forskelligt.
Jeg tror, at regeringen føler sig forpligtet af det her lang tid fremover, så det er spændende at se, hvordan De Radikale ønsker at gøre det.
Men noget andet er jo så, at der i forbindelse med L 40, som der her er indgået aftaler om, og som Dansk Folkeparti så stemte imod dengang, også er indgået den aftale, at for at få det lovforslag vedtaget, er Institut for Menneskerettigheder, der i dag har ret til at bistå ofre for etnisk forskelsbehandling, i og for sig tilstrækkeligt til at opfylde direktivet.
Der vil det samlede regelsæt alt i alt blive enklere og mere forståeligt, hvis instituttet også i arbejdsmarkedsspørgsmål får den samme kompetence som den, de i dag har i andre sager om etnisk forskelsbehandling.
Det er det, De Radikale har sagt ja til dengang.
Men så kan jeg jo godt undre mig over, at lige nøjagtig ældre og handicappede ikke skal have nogen muligheder her.
Dansk Folkeparti sagde nej til lovforslaget dengang, derfor er vi ikke bundet op på noget, men det er De Radikale.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Det er jo primært på arbejdsmarkedsområdet, at vi føler os forpligtet af den, og som jeg har sagt tidligere, så er det, fordi vi vil skabe ro omkring de her implementeringer, fordi der er så mange mennesker, der arbejder med området, som er interesseret i det, og som indgår aftaler på området.
Derfor er vi gået med til denne her aftale om minimumsimplementering, men man er selvfølgelig kun bundet af aftaler, så længe man synes, de er fornuftige.
Vi synes, at det er fornuftigt, og vi ser ikke nogen grund til at ændre det lige nu.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Nu fik jeg ikke et klart svar fra hr. Ole Vagn Christensen, derfor har jeg et spørgsmål til fru Ida Jørgensen.
I forbindelse med behandlingen af L 40 blev der skrevet i betænkningen, at Venstres, Socialdemokratiets, Det Konservative Folkepartis og Det Radikale Venstres medlemmer af udvalget finder, at gennemførelse af EU-direktivet på arbejdsmarkedsområdet i form af lovgivning som overvejende hovedregel bør ske i form af såkaldt minimumsimplementering, det vil sige, at gennemførelsesloven ikke indeholder mere vidtgående regler, end direktivet kræver.
Jeg vil blot spørge fru Ida Jørgensen: Er det De Radikales opfattelse, at det kun er denne her enkelte lov, eller er det generelt på arbejdsmarkedsområdet fremover, og føler De Radikale sig også forpligtet af den aftale på andre områder end bare på arbejdsmarkedsområdet?
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Vi har større ambitioner.
Vi vil ikke nøjes med, at man kan klage over at blive diskrimineret på grund af ting, der foregår på arbejdsmarkedet.
Vi kunne sådan set godt tænke os, at man kunne klage over det, hvis man blev diskrimineret af andre årsager.
Med hensyn til om vi skal gøre det nu, eller om vi skal vente, er det min overbevisning, at hvis vi først går ind og laver et system, hvor man kan klage til Institut for Menneskerettigheder, og sætter en informationskampagne i gang, og vi alle sammen begynder at vænne os til, at nu er det dem, man kan klage til, og hvis vi så et halvt eller et helt år efter laver en lovgivning, så man skal klage til et andet sted, vil det skabe nogen forvirring i systemet.
Jeg synes, at vi skulle samle os om, at vi er enige om intentionerne.
Vi trænger til at få et klageorgan på det her område.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Det er jo ikke så meget et spørgsmål, om jeg kan have tålmodighed.
Det er mere et spørgsmål, om de mennesker, der bliver udsat for forskelsbehandling på arbejdsmarkedet på grund af alder og handicap, og som sådan set allerede i foråret kunne have fået klageadgangen, hvis man dengang havde været villig til at støtte forslaget om at få en klageadgang, skal have tålmodighed.
Og det undrer mig lidt, at man ikke fra radikal side har haft tid til siden foråret til at finde ud af, hvad det egentlig er, man ønsker.
Jeg vil så godt spørge De Radikale om at udvide den klageadgang, der er for folk, der bliver forskelsbehandlet på grund af race eller etnisk oprindelse, til også at omfatte folk, der bliver forskelsbehandlet på grund af alder og handicap.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Det bliver en gentagelse af de tidligere svar, jeg har givet: Vi går ind for minimumsimplementering, for at arbejdsmarkedets parter kan have tillid til, at de sådan nogenlunde kan forudse, hvad vi laver herinde, sådan at de har ro omkring det at skabe deres aftaler decentralt.
Med hensyn til det at skulle lave et klageorgan, så er vi interesseret i at få hele området kortlagt, at få en redegørelse for, hvor man kan klage og over hvad.
På baggrund af det vil vi meget gerne tage stilling til, hvordan man indretter det her på en god måde, sådan at mennesker, der bliver diskrimineret på grund af alder og handicap, også får mulighed for at klage.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslaget.
Afstemning
Ændringsforslaget forkastedes, idet 9 stemte for, 88 imod.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Jeg takker Socialdemokratiet for at have bekendtgjort over for Folketinget, at man ikke kan støtte ændringsforslaget, men hvis vi fremsætter det som et selvstændigt forslag, vil man gerne støtte det.
Det kan måske være lidt vanskeligt for vælgerne at forstå den bureaukratiske ordning, men det er dog trods alt en melding, og derfor er jeg ret sikker på, at Folketinget i nær fremtid vil blive præsenteret for et selvstændigt forslag, så Socialdemokratiet kan få lejlighed til at stemme for det.
Ida Jørgensen (RV), 2004-12-14:
Det kan da godt lyde underligt, at vi på grund af en aftale om, at vi minimumsimplementerer, ikke kan tage et ændringsforslag ind.
Men minimumsimplementering er jo ikke bare et spørgsmål om at redde regeringens EU-flertal.
Minimumsimplementering er jo noget, vi har lovet hinanden, fordi vi i Danmark har det her særlige aftalesystem på arbejdsmarkedet, hvor der er mange mennesker involveret i at lave aftaler.
Hvis vi, lige så snart der kommer et direktiv, begynder at gå ind og sige, at nu er ballet åbent, nu går vi i gang med at lovgive på hele området, vil vi jo få en hel masse mennesker ude i organisationerne til at blive nervøse for, at vi går ind og regulerer noget, som kunne tænkes at være noget, som arbejdsmarkedets parter tager sig af.
Derfor har vi lovet som princip, at vi minimumsimplementerer for at skabe ro for alle de mennesker, som er involveret i det her.
Derfor har vi også valgt ikke at støtte Enhedslistens forslag, hvor sympatisk vi end synes det er.
Hvis det kommer som et selvstændigt forslag, vil vi selvfølgelig tage stilling til det.
Vi synes faktisk, at hele området for klager er stort og kompliceret.
Som vi allerede har fået redegjort for under denne her debat, så skal klagen, hvis man bliver kønsdiskrimineret, gå til Ligestillingsnævnet, og hvis man bliver racediskrimineret, skal klagen gå til Institut for Menneskerettigheder.
Allerede dér kan man jo se en forskel.
Vi kunne godt tænke os, at vi havde et ensartet klagesystem, og vi overvejer, om vi skal bede om en redegørelse over klagemuligheder i Danmark, som vi så kunne bruge som grundlag for at lave noget lovgivning på området.
Det er et emne, der interesserer os, og vi er meget villige til at diskutere, hvad der måtte komme.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-14:
Jeg har sagt, hvad der er det principielle omkring et direktiv, hvad vi lægger i et direktiv, og hvad vi kan se at der kan være af muligheder, for at der kan blive spillet om overimplementering og underimplementering, eller hvad pokker man nu vil kalde det.
Når vi nu holder os til, at det er direktivet, vi behandler her i Folketinget, er det det, det drejer sig om, og så kan man altså ikke putte ændringsforslag ind i det, for vores principielle holdning er den, at vi ikke går videre.
Nu er hr. Ole Sohn jo en klog mand.
Men jeg forstod ikke rigtig, hvorfor han gentog fru Line Barfods spørgsmål, for jeg har jo sådan set svaret på det.
Det mener jeg er et argument, som man kan respektere eller lade være med at respektere.
Men vi har ikke afvist, at et spørgsmål, der drejer sig om at indføre en klageadgang, er et spørgsmål, som man efterfølgende kan finde en politisk løsning på.
Jeg håber, det er klart nok.
Ole Sohn (SF), 2004-12-14:
Jeg vil bare meddele, at vi synes, det er lidt ulogisk, at man ikke har en klageadgang for folk, der er kommet op i årene, når vi har det for så mange andre.
Vi har lidt svært ved at se, at det skulle være i strid med direktivet, og jeg kan slet ikke forstå, at Socialdemokraterne og De Radikale har lavet en aftale med regeringen om ikke at indføre noget så fornuftigt som et klagenævn for folk, der bliver diskrimineret på grund af alder.
Det kan jeg forstå at man har gjort, for det er åbenbart vigtigere at lave aftaler, så regeringen undgår problemer med afstemningerne i salen.
Derfor vil jeg gerne spørge, om Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre ville kunne finde på at stemme for et nyt forslag.
Når man nu ikke kan stemme for det i forbindelse med implementeringen af direktivet, må vi jo fremsætte det som et selvstændigt forslag.
Jeg vil også gerne spørge Dansk Folkeparti, om man virkelig gerne vil være i den situation, at man ikke vil stemme for, at der bliver et klagenævn for folk, der bliver diskrimineret på grund af alder.
Det samme spørgsmål kunne jeg sådan set også stille til ministeren: Hvori ligger den dybere mening i, at lige nøjagtig den gruppe ikke skal have den samme klageadgangsmulighed som andre, der bliver udsat for diskrimination på grund af køn eller seksuel overbevisning?
Diskrimination på grund af alder kan man altså ikke ifølge regeringen få mulighed for at klage over.
Hvad er egentlig grunden til det?
Der er noget andet, som jeg er blevet opmærksom på.
Der er nemlig et aldersdiskriminerende element i arbejdsmarkedsreformen, hvor man forbyder folk, der er over 60 år, at være i dagpengesystemet.
Hvis de ikke kan forføje sig over på enten førtidspension eller finde et arbejde, skal de tvinges på efterløn for ikke at blive sat ned i ydelse.
Det er jo en åbenlys aldersdiskriminerende foranstaltning.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om en konsekvens af dette lovforslag, som vi er i gang med at vedtage, og som SF også støtter ved den endelige afstemning, vil være, at regeringen og i øvrigt også forligspartierne ændrer den diskriminerende ordning, der er for arbejdsløse over 60 år.
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Jamen altså, jeg er ikke sikker på, at fru Line Barfod har hørt ordentligt efter.
Det, jeg sagde, var, at der efter vores overbevisning er mulighed for at klage til de eksisterende råd og arbejdsmarkedsnævn, og at fagforeningen kan føre en sag for en, hvis man bliver uberettiget afskediget.
Det er det, man betaler sit fagforeningskontingent til i den forbindelse.
Der er flere muligheder for at undersøge, hvordan klagemulighederne er på arbejdsmarkedet, og derfor mener jeg også, at vi skal holde arbejdsmarkedet og ældrepolitikken for sig selv frem for at flette det ind i Institut for Menneskerettigheder.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Betyder det, at Dansk Folkeparti vil støtte, at der oprettes et nyt klageorgan, som skal tage sig af forskelsbehandling på arbejdsmarkedet i det hele taget, og at man også vil være villig til at sætte penge af til, at der kan komme et sådant klageorgan?
Er det sådan, jeg skal forstå meldingen fra Dansk Folkeparti?
Man er sådan set enig i, at der skal være klageadgang, men man vil bare ikke have, at det hedder noget med menneskerettigheder, og derfor vil man gerne støtte, at der oprettes et nyt klageorgan.
Eller hvordan er udmeldingen på det punkt fra Dansk Folkeparti?
Bent Bøgsted (DF), 2004-12-14:
Når man ser på de muligheder, der er for klageadgang, så er jeg overbevist om, at der er andre steder end Institut for Menneskerettigheder, hvor en ældre kan klage, hvis vedkommende bliver afskediget på grund af alder.
Der er Arbejdsmarkedsnævnet, der er fagforeningerne, som kan føre en sag for den, der bliver afskediget på grund af alder.
Der er mange muligheder, som vi mener først må udnyttes, inden man fletter det ind i et institut, der som sådan ikke har beskæftiget sig særlig meget med arbejdsmarkedet, hvad der foregår i overenskomsterne og den slags.
Det er ikke det, Institut for Menneskerettigheder skal arbejde med efter vores overbevisning.
Line Barfod (EL), 2004-12-14:
Jeg kan godt forstå, at man har brug for at komme med lange forklaringer for at snakke sig ud af det her problem.
Støtter De Radikale, at der skal være en klageadgang på grund af alder og handicap, eller støtter De Radikale ikke, at der skal være en klageadgang?
Nogle gange skal man jo finde ud af, hvad det er for nogle begrundelser, der bruges for ikke at stemme for, og jeg skal bare være sikker på, at jeg har forstået det korrekt.
Hvad så med den klageadgang, man har, hvis man bliver forskelsbehandlet på grund af sit køn?
Den ligger jo i Ligestillingsnævnet.
Er Dansk Folkeparti imod en klageadgang, fordi det har med menneskerettigheder at gøre, eller hvad er begrundelsen?
Er det, fordi Dansk Folkeparti ikke mener, at vi skal have menneskerettigheder på arbejdsmarkedet?
Morten Homann (SF), 2004-12-14:
Jeg skal ikke forsøge at bidrage yderligere til morskaben, men bare bede om, at vi får lovforslaget tilbage i udvalget inden tredjebehandlingen, for de seneste svar fra skatteministeren har skabt en del tvivl om, hvorvidt der er mulighed for at udnytte det her til at undgå at betale skat, og det var jo absolut ikke det, der var meningen, så vi vil gerne have en udvalgsbehandling mere.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1-7 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-14:
Hr. Villy Søvndal understreger det jo ganske klart: På venstrefløjen, hos SF så vel som hos Socialdemokratiet, tager man det fuldstændig useriøst, når der tales om skattelettelser; der sidder man og smågriner, og man sidder og tænker: Nå ja, herregud, om skatten går op eller skatten går ned, vi kan da godt lade skatten gå lidt op.
Vi ved jo, hvordan det skete.
På den anden side sidder så den borgerlige fløj og tager rent faktisk skattelettelser seriøst og gennemfører dem.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Villy Søvndal (SF), 2004-12-14:
Det er jo en betydelig debat, vi har.
Selv om jeg ikke er skatteordfører, så vil jeg sådan ud fra en almen tilgang til politik alligevel godt stille den konservative ordfører et spørgsmål.
Man kan jo mærke, at det her ligger hende meget på sinde.
Man kan sige, at det jo plejer at være god borgerlig politik, at man ikke sådan skal rutte med pengene, det har jeg forstået som sådan en afgørende gren af de borgerliges politik, og det, der undrer mig, er, at man smider alle pengene ud på én gang.
Jeg vil spørge, om man har overvejet at dele det op i flere portioner, dele det ud flere gange, også fordi med den begejstring, det vækker hos de borgerlige ordførere, er det så ikke lidt ærgerligt at brænde det hele af på én gang?
Er det ikke ligesom det, man prøver at lære sine børn om nytårskrudt og sådan noget, at de skal tage det stille og fyre nogle stykker af hver dag, for så bliver der til flere dage?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-12-14:
Nej, se, i Det Konservative Folkeparti sørger vi sådan set også for at give betydelige skattelettelser, f.eks. dem, der lå i forårspakken, de 10 mia. kr., som har betydet, at en almindelig familie får ca. 1.000 kr. mere til forbrug hver måned.
Jeg taler såmænd gerne om det her forslag, vil jeg gerne sige til hr. Ole Stavad, jeg taler gerne om, at det her er 150 mio. kr. og derfor et forholdsvis lille forslag; det er der ikke noget som helst fordækt i at tale om.
Men det, der er væsentligt her, er at se forskellen i tone.
Vi siger: Jamen vi vil ikke bare kræve 150 mio. kr. ekstra ind, vi vil faktisk give dem i skattelettelser.
Men hr. Ole Stavad står og ironiserer over, at det jo er småpenge, fuldstændig ligesom hr. Ole Stavad som skatteminister under den tidligere regering tog det sådan temmelig let, når man lige satte skatten lidt op og lige satte skatten lidt op og lige satte skatten lidt mere op.
Sådan har vi det ikke i Det Konservative Folkeparti; der lægger vi faktisk vægt på, at vi nu sætter skatten ned.
Vi synes ikke, det er ubetydeligt at rykke ved skatten, og det, vi allermindst synes, er, at det er ubetydeligt, hvilken vej vi rykker den.
Vi rykker den nedad, hr. Stavad rykkede den opad.
Ole Vagn Christensen (S), 2004-12-14:
Når jeg tager ordet her, er det på grund af den blokpolitik og lukkethed, der har været omkring behandlingen af det her forslag.
Det, der undrer os allermest, er, at det er Dansk Folkeparti – som i alle andre situationer, når det har drejet sig om Feriefonden, har været indædte modstandere af, at man rørte ved Feriefonden – der sørger for, at der er blokpolitik, at det er dem, der sørger for, at der er lukkethed; og det er ikke bare i 1 år, de går ind og stjæler de her penge, men de tager dem og konfiskerer dem i 3 år.
Og hvem er det så, det gavner?
Ja, det er jo ikke de der mange tusinde børn, som ikke kan få en ordentlig ferie, som vi har læst om i den senere tid.
Nej, der, hvor pengene går hen, er over i hænderne på de store velhavervillaejere i Whiskybæltet, og det synes jeg virkelig er et godt eksempel på, hvordan man driver socialpolitik, hvordan man driver arbejdsmarkedspolitik, hvordan man driver blokpolitik fra Dansk Folkepartis side.
Vi kender jo regeringens holdninger.
Der har vi jo fået et svar på den lukkethed, der her har været.
Så når jeg tog ordet, var det for at appellere til Dansk Folkeparti om, der snart vises lidt anstændighed fra dette partis side.
Ole Stavad (S), 2004-12-14:
Det, den borgerlige side i Folketinget med Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti glæder sig så voldsomt over her i dag, er, at man kan give en skattelettelse på 1 kr. om måneden til en pensionist, og at pengene først kan forventes udbetalt månedligt fra 2006.
Og så forstår jeg godt, at man gerne vil snakke om noget helt andet.
Men vi kan sige, at hvis det er den takt, man har for sine skattelettelser, så kan man såmænd få brugt mange penge, uden at der er nogen, der opdager, at de er givet ud.
Peter Christensen (V), 2004-12-14:
Jeg er bestemt ikke pinligt berørt over at give danskerne skattelettelser for 150 mio. kr., men jeg har noteret mig, at hr. Ole Stavad aldrig nogen sinde har været pinligt berørt over at tage 1 kr. fra danskerne, og det er sket ganske ofte.
Det, jeg synes desværre har vist sig i denne her skattedebat, er, at hvor vi her viser et klart svar på, hvordan vi vil overholde skattestoppet, også når det gælder kommunale skatter, så har vi ikke kunnet få et eneste svar fra Socialdemokraterne på, hvordan Socialdemokratiet har tænkt sig at styre de kommunale skatter – og det er jo netop, fordi man ikke har tænkt sig at styre dem overhovedet.
Og så er vi tilbage ved det, vi kender, nemlig en stigningstakt på, ja, det blev til hele 3 procentpoint, sidst Socialdemokratiet og De Radikale havde ansvaret for det her land.
Der er jeg glad for, at man ved det her lovforslag kan se, at der er forskel, og at vi har tænkt os at håndhæve den forskel.