runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Koch (S), 1998-04-02:
Jeg skal takke for en særdeles bred og positiv tilslutning
til forslaget.
Det synes jeg også, der er god grund til.
Jeg synes, man må karakterisere forslaget som gennemarbejdet og som et forslag, der får præciseret en række eksempler på, at borgernes retsstilling er vigtig.
Det er også et meget vigtigt tema for regeringen.
Vi får knæsat princippet om informeret samtykke kombineret med reel information.
Det, som jeg også synes er vigtigt, og som de fleste ordførere også har erkendt, er, at der ikke nu er nogen grund til at blande de materielle rettigheder, ventetider m.v., ind i det.
Det er temaer, som vi ikke på nogen måde kommer til at undgå at diskutere, så det er ikke derfor, jeg siger det.
Jeg synes bare, det er en anden problemstilling, som jeg vil sige til hr. Frank Aaen nok skal blive debatteret, men som ikke rigtig kommer ind i spørgsmålet her om patienters retsstilling og de forhold, der er på det retlige område.
Ordførerne har nævnt en række væsentlige temaer, som efter min opfattelse mest passende kan videredrøftes under udvalgsbehandlingen.
Der er det meget tunge, men væsentlige spørgsmål om de unges selvbestemmelsesret, som adskillige af ordførerne har været inde på.
Det synes jeg er meget velegnet til en dybtgående debat under udvalgsbehandlingen.
Spørgsmålet om aktindsigt, som også er et centralt tema i lovforslaget, har været diskuteret.
I den forbindelse er livstestamente og organdonation også et meget væsentligt tema, som man vil kunne debattere under udvalgsbehandlingen. Jeg synes nok, hr. Kim Behnkes bemærkninger heroppefra bekræftede det, jeg siger, nemlig at det vil være væsentligt at få vendt det grundigt under udvalgsbehandlingen.
Problemstillingen, hvad angår organdonation og pårørendes vetoret, synes jeg er et tema, som man i den standende debat tager lige lovlig let på.
Problemstillingen er langt mere kompliceret, og derfor synes jeg også, det vil være væsentligt at få det debatteret under udvalgsbehandlingen.
Det er jeg fuldt ud opmærksom på og positivt indstillet over for. Jeg synes, det er vigtigt, at man ikke bare her i dette Ting diskuterer borgernes retsstilling, og hvilke principper der skal gælde, men at det også kommer ud på en letforståelig måde til den konkrete borger i den konkrete situation som en vejledning.
Det er ikke noget, der ligger mig fjernt.
Jeg synes, det er en særdeles god idé, som jeg vil arbejde videre med.
Et tema som undladelse af livsforlængende behandling, som blev nævnt her til sidst, er også et, som vi vil kunne drøfte under udvalgsbehandlingen.
Jeg ser frem til en god og grundig udvalgsbehandling, samtidig med at jeg selvfølgelig vil tilkendegive at komme med konstruktive svar på de spørgsmål, som måtte opstå i forbindelse med den grundige udvalgsbehandling, og så ser jeg med glæde frem til, at vi får vedtaget dette lovforslag.
Frank Aaen (EL), 1998-04-02:
Jeg vil sådan set
gerne spørge ministeren, i hvilken anden sammenhæng vi skal tage stilling til, hvilke rettigheder man har i forhold til ventetider.
Carsten Koch (S), 1998-04-02:
Det tema synes jeg nok vil være passende at tage op f.eks. i sammenhæng med debatten med sygehusejerne, nemlig amterne, da det trods alt direkte er dem, der har ressourcerne, og dem, der tilrettelægger den praktiske udformning af den overordnede politik på dette område.
Det vil der blive masser
af muligheder for at forhandle med amterne.
Frank Aaen (EL), 1998-04-02:
Det er ikke nogen løsning, vil jeg sige til ministeren, for det har vi jo gjort.
År efter år efter år har der været diskussion med amterne om, hvordan man sikrer patienternes rettigheder, hvad angår ventetider.
Derfor er vi nået dertil, at der er kun én løsning på det, og det er at få lavet en lov og nogle bestemmelser om det her i Folketinget, og så må vi selvfølgelig give amterne de materielle muligheder for at opfylde de ventelistebestemmelser, vi vedtager her.
Jeg synes ikke, det er tilstrækkeligt svar, og jeg vil love ministeren, at vi nok skal vende tilbage til det spørgsmål, hvis der ikke kommer et initiativ fra regeringen.
Else Marie Mortensen (S), 1998-04-02:
Det er en kendt sag, at sagsbehandlingstiderne ved retterne er lange.
Og med lovforslag nr. L 35 tages en lille smule af presset fra både landsretterne og Højesteret.
Undertitlen »Instansordning i civilretssager« dækker over, at man med det her forslag foreslår landsretsgrænsen for civile retssager forhøjet fra 500.000 kr. til 1 mio. kr., og det betyder, at grænsen for, hvornår en civil retssag skal starte ved byretten, fordobles, og det vil, som jeg nævnte, medføre en aflastning af såvel landsretterne som Højesteret. Desuden foreslås det, at indbringelse til Højesteret som hovedregel begrænses til sager af principiel karakter.
Og det foreslås, at det fremover er Procesbevillingsnævnet, der skal give tilladelse til kære til Højesteret.
Ligesom forslaget indebærer en forenkling af de nugældende komplicerede kæreregler.
Udgangspunktet for forslaget er en betænkning fra Retsplejerådet om instansordninger i civile sager.
Selv om lovforslaget vil medføre en vis ressourcebesparelse og dermed nedbringelse - håber vi - af sagsbehandlingstiden,
skal forslaget ses som et led i en mere omfattende gennemgang af retsplejeloven.
Det slutter vi med tilfredshed i Socialdemokratiet, fordi Justitsministeriet har anmodet Retsplejerådet om at foretage en mere generel gennemgang af den civile retspleje og fremkomme med yderligere forslag til ændringer af retsplejeloven og eventuelt anden lovgivning.
Da lovforslaget er en uændret genfremsættelse fra februar måned, kan jeg på Socialdemokratiets vegne endnu en gang bekræfte, at vi støtter forslaget.
Kristian Jensen (V), 1998-04-02:
Lovforslaget er tidligere behandlet både i Folketinget og i Finansudvalget, og jeg skal fastholde Venstres tilslutning til lovforslaget.
Hvis Venstre havde fået lov til at bestemme hele lovforslaget, havde vi nok fået en fuldstændig afhænding af statsaktierne i færgedriften, men når vi ikke har tilslutning til det, må vi sørge for, at statens færgedrift er bedst mulig, og vi støtter derfor sammenlægningen med det tyske rederi for at tage konkurrencen op.
Vi håber ligesom Socialdemokratiets ordfører, fru Jytte Wittrock, at der så er opbakning fra det svenske rederi til at indgå i et samarbejde senere hen.
Vores tilslutning til lovforslaget skal dog ikke afholde os fra at stille spørgsmål bl.a. til § 2, stk. 2, hvor Banestyrelsen bemyndiges efter trafikministerens bestemmelse til at udbyde besejlingen af andre ruter.
Vi vil gerne have oplyst, hvilke andre overfarter der kan komme på tale på senere tidspunkter, og vi vil gerne have en drøftelse i Folketingssalen, hvis sådanne overfarter skal i offentligt udbud. Derfor ser vi frem til arbejdet i udvalget, men vores positive indstilling fastholder vi.
Kim Behnke (FP), 1998-04-02:
Dette er en genfremsættelse af tillægsbevillingslovforslaget, men det skal ikke afholde mig fra at minde Folketinget om, at Fremskridtspartiet har den opfattelse, at man skal stemme nej til tillægsbevillingslovforslaget.
Vi har i finansåret 1997 deltaget i behandlingen af alle de aktstykker, som forskellige ministre har fremlagt i Folketingets Finansudvalg.
Cirka en tredjedel af dem har vi kunnet støtte, to tredjedele af aktstykkeansøgningerne har vi stemt nej til, og det er primært de ansøgninger, der har været om fordeling af ulandspenge, hvor vi er uenige i den ulandspolitik, der bliver ført af regeringen og flertallet i Folketinget.
Så når vi skal gøre op, om vi synes, at det tillægsbevillingslovforslag, der ligger, er et lovforslag, vi kan støtte, så kan vi sige, at en tredjedel af det har vi selv medvirket til, men to tredjedele af det er altså noget, som vi har været modstandere af i Folketingets Finansudvalg. Det får os til at drage den konklusion, at vi, når vi når frem til tredje behandling af tillægsbevillingslovforslaget,
så kommer til at trykke på den røde knap og stemme nej.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-02:
Da SF's ordfører, fru Margrete Auken, ikke kan være til stede på indeværende tidspunkt, skal jeg komme med SF's synspunkter. Lovforslaget er en genfremsættelse, og i forbindelse med den tidligere behandling, da vores ordfører var Tommy Dinesen, gav han udtryk for en forholdsvis positiv holdning til det.
Efterhånden som tiden gik, blev Tommy Dinesen noget bekymret over, i hvilket omfang der var tale om, at vi kunne opretholde en samfundsmæssig kontrol og indflydelse på de her ting.
Og samfundsmæssig betyder i denne forbindelse altså ikke staten alene defineret ved regeringen, men også Folketinget.
Det er den bekymring, som jeg også godt på SF's vegne vil give udtryk for.
Det drejer sig om de almindelige samfundsmæssige interesser i, hvad det er for nogle færgeselskaber, der opretholdes, og i den forbindelse, at Folketinget har indflydelse på det og også på,
i hvilket omfang færgerne sejler, hvor meget de sejler.
Det vil sige, i hvilket omfang service er til stede.
Man kan sige, at tendensen til at overlade alt til markedet i denne forbindelse er en tendens, som så sandelig også har sine omkostninger af negativ art.
Noget af det er vi mere eller mindre tvunget til i EU-sammenhænge, andet er der
politisk vilje til.
Der er også en række ting, hvor det er nødvendigt at sikre, at den samfundsmæssige indflydelse og i den forbindelse Folketingets indflydelse opretholdes, og her vil vi også under udvalgsarbejdet se nærmere på spørgsmålet om de tjenestemænd, som overføres eller udlånes.
Derfor er vores holdning til forslaget, skal vi kalde det et betinget ja, men det er i hvert fald betinget.
Kaj Ikast (KF), 1998-04-02:
Jeg forstår ikke rigtig SF's nølen i denne sag.
Vi har jo faktisk gjort meget for at bruge den knowhow, der er opbygget i DSB's skibsfartshistorie både nationalt og internationalt.
Vi har forsøgt at skabe et selskab, hvor vi kan bruge de berørte medarbejdere, helt indtil broen åbner den 14. juni.
Så kan de gå ind i et nyt selskab og lånes ud og dermed bliver hele den viden, de har, brugt. Jeg synes, vi har været meget personalevenlige i hele konstruktionen med udlån, pensionsrettigheder og alt, hvad der er lavet.
Det betyder jo, at det bliver en glidende overgang for de ansatte.
Jeg synes, ministeren og ministerens forgængere har været meget positive i disse forhandlinger for at få det til at falde på plads.
Aage Frandsen (SF), 1998-04-02:
Debatter om trafikspørgsmål har sin egenart blandt folketingsdebatterne.
Det er ikke tilfældigt, at hr. Kaj Ikast siger »vi«, for hvor det jo normalt er regeringen, der fører forhandlinger, og regeringen, der har ansvaret som udøvende magt, og Folketinget, der lovgiver og kontrollerer, er der en tilbøjelighed til - jeg vil ikke sige, at den er ubetinget negativ, men den er pudsig - at Folketingets Trafikudvalgs flertal føler sig som en slags forenede trafikministre.
Det er sådan set udmærket, og det er folkestyre i ordets, skal vi sige bredeste betydning, men det har altså den pudsighed, at det ligefrem bliver til »vi«, når
Det er i orden, at hr. Kaj Ikast vil rose trafikministerens forgængere
, men det er ikke »vi« herinde i Folketinget, der har besluttet de ting, det er regeringen, der har ført forhandlingerne. Med hensyn til personaleforhold er det jo klart, at i disse situationer er det utrolig vigtigt, at man sikrer dem, og det var sådan set også det, jeg understregede.
Dermed ikke sagt, at trafikministeren eller trafikministerens forgængere ikke har gjort deres, men jeg synes, at hr. Kaj Ikasts bemærkning var pudsig.
Kaj Ikast (KF), 1998-04-02:
Når jeg siger »vi«, er det ikke, fordi jeg har fået bændelorm, det er, fordi vi har været et antal partier, der har stået last og brast om at forhandle det her på plads, og derfor synes vi, det er blevet en god løsning.
Klaus Kjær (DF), 1998-04-02:
Der kan være en del fornuft i, at der i konsekvens af sammenlægningen af det danske og det tyske rederi sikres så fleksible rammer som muligt for medarbejderne, herunder også de udlånte tjenestemænd fra DSB.
Dansk Folkeparti er dog fortsat bekymrede for, hvorvidt forslaget på lidt længere sigt er tilstrækkeligt til en bevarelse af de danske arbejdspladser.
Vi vil derfor afvente svar på yderligere spørgsmål i udvalget inden andenbehandlingen, før vi kan tage endelig stilling til forslaget.
Vi er imidlertid mest positivt stemt for forslaget.
Arne Melchior (CD), 1998-04-02:
Jeg hørte ikke hr. Kaj Ikasts »vi« som et »vi« med stort v, altså et majestæts-vi.
Det var ikke på kongens, læs: regeringens vegne, men det var på vegne af kredsen af partier, som har aftalt dette.
Og jeg vil sige tak og rose hr. Frandsen for, at skønt han ikke er med i kredsen, så godkender han, at man sætter sig sammen.
Det er jo sket i så store ting som de faste forbindelser, forsvarsforlig og i mange andre ting, så det er ret sædvanligt her i huset.
Og lille CD hører også med i det store »vi« - altså det store »vi« med lille v - og som sådan vil jeg gerne sige, at vi atter en gang støtter dette forslag, ligesom vi gjorde med de to tidligere på dagsordenen.
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-02:
Enhedslisten opfatter dette lovforslag, som vi nu behandler, som en fuldstændig integreret del af det foregående, og vi ser forslaget som en del af den store samfundsmæssige udvikling, vi har været vidne til her i 1990'erne: først kommercialiserer man, så sætter man på aktier, og til sidst, ja, så ser vi det borgerlige Danmark sidde ude på højrefløjen og slikke sig om munden og vente på den endelige og afgørende privatisering.
Derfor må vi sige nej til det her forslag.
Hvis jeg endelig skal fremholde noget, der er en lille smule fremadrettet positivt, så er det dog, at Socialistisk Folkeparti nu har skærpet deres holdning til forslaget fra at være totalt positive til så dog at stille nogle spørgsmål, som hr. Aage Frandsen f.eks. gjorde det: Hvor er Folketingets rolle henne?
Hvordan sikrer vi os service?
Hvordan sikrer vi os en bestemt intensitet i færgefarten.
Hvordan sikrer vi os
overhovedet, kunne jeg tilføje, koordination mellem gods, passagerer, skinner osv.?
Jeg må på denne baggrund gøre opmærksom på, at Enhedslisten ikke kan tilslutte sig dette forslag, men alment sige, at hver eneste gang der kommer ændringsforslag, som peger hen mod, at man genetablerer Folketingets og det fælles ansvars rolle, jamen så er vi sandelig med på vognen, men ikke ved en nedbrydning af det fælles ansvar.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-02:
Fremskridtspartiet mener ikke, det er den rigtige fremgangsmåde.
Der er ikke tale om en rigtig privatisering, men der er tale om, at nu bliver det ikke bare én offentlig myndighed, der ejer rederierne, men nu bliver det to.
Der er flere elementer i lovforslaget, som vi ikke bryder os om, bl.a. er jeg meget skeptisk med hensyn til, om vi kan bevare de danske arbejdspladser, der nu er på Scandlines.
En anden ting er, om vi i fremtiden kan være sikre på, at vi kan opretholde færgeruten mellem Bøjden og Fynshav og lige sådan imellem Samsø og Kalundborg.
Jeg ved, der er taget hensyn til det i lovforslaget, men jeg tænker på, om man kan gøre det på sigt.
Fremskridtspartiet mener, at det var en bedre idé, at vi solgte hele Scandlines samlet.
Det kunne man gøre ved at udbyde 90 pct. af aktierne til salg, og så kunne staten beholde f.eks. 10 pct. som en slags gyldne aktier, sådan at staten i hvert tilfælde i en årrække kunne have hånd med det, sådan at vi var sikre på, at alle færgeruterne ville blive betjent.
Som jeg har sagt, så synes Fremskridtspartiet ikke, det er den rigtige løsning, og vi ser med megen skepsis på det her lovforslag, men vi ser frem til den videre forhandling om det.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-04-02:
Jeg vil også gerne ved dette lovforslag takke for den overvejende positive modtagelse af forslaget, sådan som det også var tilfældet i forbindelse med den første behandling af det forslag, der var fremsat i sidste samling.
Der er flere, der har nævnt, at det kunne være ønskværdigt, om svenskerne kom med ind i konstruktionen, og jeg skal ikke lægge skjul på, at det er også regeringens opfattelse, at det er ønskværdigt, om svenskerne vil være med.
Og jeg skal nok huske ved først givne lejlighed, når jeg møder min svenske kollega, at sige til ham, at vi fra dansk side har en interesse i, at også svenskerne går med ind i dette samarbejde, og prøve at forklare, hvad det er for perspektiver, vi ser i det samarbejde. Møde 6/26 FTAADA, Bånd 76-78Side 1
Der er rejst nogle spørgsmål - det er godt nok ikke mange - i forbindelse med behandlingen her, men jeg skal prøve at svare på nogle af dem.
Alle ved jo, at vi den 14. juni indvier Storebæltsbroen, og at der dér sker en drastisk ændring i behovet for færgedrift i Danmark.
Det er jo for at løse op for de udsigter, at der nu er stillet forslag om at lave denne konstruktion sammen med tyskerne med henblik på at få en rederivirksomhed, som også kan komme til at spille en rolle i den udvikling, vi ser i Østersøregionen i de kommende år.
Med hensyn til hr. Aage Frandsens spørgsmål om servicemål for sejladsen og den samfundsmæssige kontrol skal jeg henvise til, at Banestyrelsen jo får pligt til at sikre, Møde 6/26 FTAADA, Bånd 76-78Side 2
Her begynder sidste side
* ønsker at udtræde som medlem af den danske delegation til Europarådets Rådgivende Forsamling.
Den pågældende er herefter valgt.
Folketingets næste møde afholdes i morgen, fredag den 3. april 1998, kl. 10.00.
Angående dagsordenen skal jeg henvise til den dagsorden, der er opslået i salen.
Mødet hævet kl. 17.30
Kristian Jensen (V), 1998-04-02:
Jeg er fuldt ud enig med trafikministeren angående vigtigheden af en serviceforpligtigelse over for de ydre områder og de mindre befærdede områder, men min forespørgsel gik mere på, hvorvidt trafikministeren fandt det rimeligt, at Banestyrelsen skal udbyde overfarter uden Folketingets medvirken, eller hvorvidt det er vores opgave også at blive hørt og at tage stilling til de overfarter, der eventuelt skal udbydes.
Dér vil jeg gerne have en kommentar fra trafikministeren.
Sonja Mikkelsen (S), 1998-04-02:
Under alle omstændigheder vil det ikke være muligt at udbyde trafik på ruter, medmindre der er en økonomisk basis for at gøre det, og det vil under alle omstændigheder sige, at så bliver man nødt til i Folketinget at tage stilling til de spørgsmål i forbindelse med en finanslov.
Kaj Ikast (KF), 1998-04-02:
Det, der kalder mig herop, er for så vidt Fremskridtspartiets forslag om at sælge.
Man skulle nok ikke svare på det, men jeg vil alligevel gøre det.
Der er ingen, der vil købe det.
Så enkelt er det.
Og så måtte vi finde en løsning, som kunne medvirke til, at disse mange arbejdspladser og den store knowhow blev på danske hænder.
Derfor har det været meget svært at finde en løsning, der egentlig var god nok. Det forslag, man kommer med fra Fremskridtspartiet, er nøjagtig, ligesom da salig hr. Dormann i sin tid kom med de her otte smedesvende, han havde ovre i Jylland, der ville bygge Storebæltsforbindelsen.
Det blev heldigvis heller aldrig til noget.
Men jeg vil bare gøre opmærksom på, at der var altså ingen købere - tværtimod.
Derfor synes jeg, man skal gå ind i forhandlingerne her og se, om det måske ikke nok er den bedste måde, vi får danske arbejdspladser på.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-02:
Vi kan også støtte dette lovforslag.
Jeg kan såmænd heller ikke rigtig forstå, hvorfor det ikke er en rigtig privatisering, man foretager på det her område.
Det er ulige lettere at liberalisere trafikken på havet ligesom på landevejene, end det er på jernbanen, hvor der er nogle forpligtelser og især nogle bindinger for, hvor man kan føre sig frem, for at sige det på den måde.
Den forpligtelse, man har over for betjeningen af lokaliteter i provinsen, og den forpligtelse, man har over for medarbejderne, kunne udmærket have været røgtet på en anden måde, men vi kan anbefale dette forslag.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-04-02:
Lovorslaget er, som det allerede er omtalt, en genfremsættelse af en genfremsættelse, og jeg kan henvise til, hvad vi fra Venstres side har sagt ved tidligere lejligheder.
Det er afgørende for os, at vi ikke lover mere, end vi kan holde.
Vi er på den anden side bekymrede ved tanken om, at vi herindefra måske skulle udstede en blankocheck, men sådan forstod jeg nu ikke den tidligere ordfører.
Også med hensyn til udskrivningsaftalen har vi endnu nogle reservationer eller nogen usikkerhed, vi godt vil have diskuteret: Hvad sker der med disse udskrivningsaftaler, hvis patienten ikke vil, eller hvis kommunen ikke har faciliteterne til rådighed?
Med hensyn til klageadgangen har vi mærket os, at der har været en kritik, hvor det har været fremført fra dommerside, at retssikkerheden forringes, og det vil vi godt have boret lidt i. Men jeg er enig med den tidligere ordfører i, at nu har vi diskuteret sagen her i lang tid, og derfor er vi også indstillet på, at arbejdet gøres færdigt nu, inden Folketinget omsider i slutningen af juni kan holde sommerferie.
Pernille Frahm (SF), 1998-04-02:
Da fru Anne Baastrup ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne læse talen:
Vi har stillet en lang række spørgsmål under behandlingen af forslaget og fået en del svar, og et af de svar vil jeg fremhæve her.
Det er med hensyn til, hvilken betydning Retsudvalgets beretning får - eller med andre ord: Har den lovkraft?
Som jeg forstår ministerens svar på et spørgsmål herom, har beretningen fået lovkraft, når dette lovforslag vedtages, og det betyder, at det er i overensstemmelse med god lægeskik at inddrage patientens tilkendegivelser ved tilrettelæggelsen af behandlingen.
Vi vil derfor naturligvis i § 71-tilsynet ved vore besøg på psykiatriske afdelinger sikre, at denne metode bliver taget alvorligt.
Beretningen har såmænd allerede haft en vis betydning; jeg tænker her på vores anbefaling af, at der nedsættes et udvalg, der skal undersøge spørgsmålet om, hvorvidt man kan foretage medicinfri behandling.
Ganske vist består udvalget kun af psykiatere, og det har mødt en vis modstand fra patienternes side; men omvendt håber jeg, at den nye sundhedsminister vil tage tråden op fra sin forgænger og sikre, at udvalgets anbefalinger bliver debatteret bredt, før man skrider til afvisning eller igangsættelse af et forsøg.
Til slut: SF vil i forlængelse af vores tilkendegivelse i beretningen stille nogle ændringsforslag om gradvis indførelse af en ret til enestuer på lukkede afdelinger, sikring af, at domstolenes indvendinger følges op, idet vi peger på ændring af første instans med et par lægdommere, og endelig om en revisionsbestemmelse.
Hertil kommer, at vi med interesse vil se på, hvilke ændringsforslag CD vil fremsætte, således som det blev bebudet under den seneste førstebehandling.