Margrethe Vestager (RV), 2004-03-25:
I Det Radikale Venstre er vi optaget af, at kommunerne, borgerne i en kommune og de, som vælges til kommunalbestyrelsen, er optaget af, på hvilken måde kommunens dagpasning faktisk udfolder sig.
Derfor synes vi, det er rigtigt og godt, at vi har de paragraffer i serviceloven, som gør det til en forpligtelse for kommunen at forholde sig til det både konstruktivt og selvfølgelig også konkret i forhold til dagtilbuddet.
Der er mange gode eksempler.
Der er f.eks. eksemplet fra Hirtshals, hvor man som afslutningen på en faktisk 16 år lang proces har fået udarbejdet læreplaner, men hvor man netop gør det til en særskilt pointe, at det ikke er læreplanen, der er det interessante.
Det interessante er den proces, som man har været igennem for at få en ny pædagogisk faglighed og et andet samspil mellem børn og forældre, børn og medarbejdere, institutioner og kommunen.
Det er én måde at opfylde den forpligtelse på.
Dermed også sagt, at læreplaner kan være en udmærket ting, men der er mange måder, hvorpå kommunen kan sikre, at den enkelte institution, det enkelte dagtilbud, faktisk arbejder med børnenes udvikling og giver dem de bedste muligheder i et samarbejde mellem kommune, medarbejdere, forældre og børn.
Der er faktisk rigtig gode eksempler på, at borgerne i kommunen og de, som er vant til at være kommunalpolitikere, tager hånd om det at være borger og tager hånd om den del af børnenes opdragelse, som vi alle sammen ved finder sted i dagtilbuddene.
Der gøres et godt stykke arbejde.
Der er også et godt stykke arbejde, som stimuleres fra centralt hold.
I øjeblikket har vi KiD-projektet, ligesom vi har en frodighed af eksempler, der kan fremvises.
Lovforslaget, som vi behandler i dag, er ikke desto mindre en central pæl ned igennem den tillid, der må være mellem staten og kommunerne, fordi regeringens centralisme, styringsiver og kontrolbehov igen og igen bliver eksemplificeret, nu i forhold til hvordan børnenes udvikling skal være.
Det her er et af de rigtig gode eksempler, og man når hele vejen rundt.
Der er ikke en dimension af et lille væsens, et barns liv, som lades uberørt af statens interesse.
Vi taler sprog, personlig udvikling, social udvikling, kropslig udvikling, kendskab til naturen, kendskab til kulturen.
Jo, staten er der, staten skal nok »sørge for«, og som vi har hørt ordfører på ordfører på ordfører af dem, der støtter forslaget, sige: staten skal »sikre«.
Staten skal sikre udviklingen.
At Venstre tilslutter sig, kan man undre sig over Venstres baggrund taget i betragtning.
At Dansk Folkeparti tilslutter sig kan undre, Dansk Folkepartis grundlæggende skepsis over for statslig overstyring taget i betragtning; en sund skepsis, som jeg egentlig synes at vi andre kan lære meget af i mange sammenhænge.
Det Radikale Venstre støtter de voksne, som har ansvar og medansvar for børns udvikling, gør deres arbejde, tager det alvorligt og engagerer sig i det.
Det tror vi faktisk de gør, hvis man har tillid til, at de kan udfylde de rammer, vi har i lovgivningen i dag, i modsætning til at man i stadig flere detaljer forsøger at styre udviklingen og forsøger at detaillovgive.
Det næste er vel, at det skal evalueres, om ungerne rent faktisk opfylder kravene i den type forskole, som staten har etableret.