runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-19:
Jeg kan sige til hr. Ole Stavad, at jeg har ingen viden om, at der skulle være taget sådanne initiativer, og jeg har heller ikke søgt en sådan viden.
Når min opfattelse er, at det ville have været rigtigst af hr. Peter Brixtofte at forblive på en 3-måneders-sygeorlov, er det netop for at udrydde enhver tvivl om, at de igangsatte undersøgelser kan foregå på et uvildigt og uafhængigt grundlag.
Det synes jeg ville have været det rigtigste.
Det har jeg understreget i dag, og jeg vil gerne gentage her, at det tager jeg som en klar forudsætning, at sådan vil det være.
Men jeg synes stadig væk, det ville have været rigtigst, om hr. Peter Brixtofte havde fastholdt sin oprindelige ansøgning om 3 måneders orlov.
Jeg kan sige til hr. Ole Stavad, at jeg ikke har været i kontakt med hr. Peter Brixtofte.
Jeg har ikke taget initiativer i forhold til hr. Peter Brixtofte.
Og jeg vil godt gentage, at min opfattelse er, at da han altså havde søgt, må jeg forstå, en orlov begrundet i sygdom af en varighed på 3 måneder, så ville jeg have fundet det rigtigst, om han havde fastholdt den orlov på 3 måneder.
Ole Stavad (S), 2002-02-19:
Jeg lyttede mig under statsministerens pressemøde her tidligere på dagen til tre ting, som jeg hæftede mig ved:
1: at statsministeren gav udtryk for, at han havde anset det for rigtigst, om borgmester Peter Brixtofte var forblevet på orlov i 3 måneder; 2: at statsministeren konstaterer, at han ikke er og regeringen ikke er i besiddelse af juridiske midler, der kan ændre hans beslutning; og 3: at statsministeren gjorde fru Birthe Rønn Hornbechs ord til sine egne, nemlig at hr. Peter Brixtofte er uden for pædagogisk rækkevidde.
På den baggrund vil jeg godt spørge statsministeren, om statsministeren som partiformand har forsøgt at få hr. Peter Brixtofte til at blive væk fra Farum Kommune, sådan at de mange undersøgelser, som nu er i gang, kan foregå uden mistanke om indblanding fra den centrale person.
Hvis det er tilfældet, vil jeg også godt spørge, om statsministeren har opgivet at få en sådan beslutning frem hos hr. Peter Brixtofte.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-19:
Jo, meget gerne.
Det kunne ikke være særlig overraskende med det, jeg har svaret i dag, for hr. Holger K. Nielsen.
Nu er det faktisk første gang, jeg får lejlighed til at kommentere det spørgsmål.
Det vil jeg nemlig meget gerne kommentere, for i det omfang der er foregået en trafik som den, hr. Holger K. Nielsen beskriver, kan jeg ikke stærkt nok tage afstand fra det - jeg kan ikke stærkt nok tage afstand fra det.
Selvfølgelig må det være sådan, at de forhold, der gælder mellem private virksomheder og forskellige idrætsklubber, når det gælder sponsorater, skal være fuldstændig rene.
Der skal ikke ske sammenblanding af interesser.
Det skal foregå på et fuldstændig regelret grundlag.
Naturligvis må det være sådan.
Og hvis det ikke er opfyldt, må jeg på det skarpeste tage afstand fra det, der er foregået. Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2002-02-19:
Jeg må sige, at de besvarelser, vi har fået i dag, er overraskende.
I betragtning af at Venstre har fremhævet Farum Kommune som et liberalistisk laboratorium for resten af landet, som et mønstereksempel, havde jeg da forventet, at der var lidt selvkritik fra statsministerens side, men det er der jo ikke meget af.
Han glider uden om hele tiden ved at sige, at han ikke kender noget til de konkrete forhold i Farum Kommune, og selv når det gælder de der sportssponsorater, kender han ikke noget til det.
Så må jeg spørge konkret: Har han ikke en mening om det, at et så estimeret firma som Skanska frivilligt betaler de penge tilbage, som de har fået for meget af Farum Kommune for at opføre idrætsanlæg, fordi de mener, at det er umoralsk, at de skal være med i en sådan form for returkommission, som det jo reelt er?
Der er tale om et system med returkommission, hvor man for at få et stykke arbejde i Farum Kommune er nødt til at sponsorere sportsklubber og isbarer.
Det syntes Skanska var amoralsk.
Det er da en tilståelsessag direkte på den flade hånd.
Kan vi ikke få en kommentar til det fra statsministerens side?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-19:
Jeg vil ikke på nogen som helst måde blande mig i en kommunes ansættelsespolitik.
Jeg tror, det er klogest, at man overlader til kommunerne selv at afgøre, hvem der skal ansættes som medarbejder i den kommunale forvaltning, men jeg synes, det ville være klogt for enhver borgmester og ethvert byråd at sikre, at der ikke kan opstå nogen som helst tvivl om det saglige grundlag for ansættelse af medarbejdere.
Klaus Hækkerup (S), 2002-02-19:
Statsministeren sagde under sin besvarelse til hr. Aage Frandsen, at forholdet mellem Farum Kommune og Farum Boldklub måtte være et forhold mellem byrådet og vælgerne.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-19:
Jamen jeg bliver nødt til at henvise til, hvad jeg svarede før, at jeg ikke har en sådan indsigt i de økonomiske og administrative dispositioner i Farum Kommune, at jeg overhovedet er i stand til at svare på, hvad det er, der måtte være gået galt, hvis noget er gået galt.
Det kan jeg ikke svare på.
Jeg kender ikke forholdene i Farum Kommune til at kunne udtale mig om det.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-19:
Der må jo alligevel være en forklaring på, hvorfor det er.
Det kan godt være, at statsministeren ikke har læst aviser, men der er alligevel nogle ting, som tyder på, at der er noget, der er gruelig galt deroppe.
Så der må være nogle forklaringer på, hvorfor det gik helt galt i Farum.
Statsministeren siger, at det ikke er modellen, der er noget i vejen med - nu lyder ordet modellen, som om det er en, der er beskrevet, og sådan ser den ud - men meget tyder på, at der er dispositioner, som er en konsekvens af den såkaldte model i sin yderste form, og som har disse virkninger, nemlig at man i virkeligheden sælger det hele og kommer til at skylde.
Nu viste det sig bare her, at der gik meget kort tid.
Vi andre troede, at det ville vare 10-15 år, men det er åbenbart så galt.
Er det den måde, man har disponeret den såkaldte model på?
Eller er det modellen i sin yderste konsekvens, der har de konsekvenser?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-02-19:
Jeg har ikke kendskab til de økonomiske og administrative dispositioner i Farum Kommune, så det er jeg afskåret fra at kunne give et svar på.
Hr. Aage Frandsen giver selv svaret på første del af det, nemlig at der faktisk er en række kommuner over hele landet, som har brugt den såkaldte Farummodel med at sælge bygninger og leje tilbage.
Det er jo ikke kun Farum Kommune.
Det er måske nok en Farummodel, som har inspireret bl.a. en række socialdemokratiske kommuner.
Det har jo godt kunnet finde sted, uden at der har været kritik af økonomiske og administrative dispositioner, som der nu har været omkring Farum Kommune. Så det er jo ikke modellen som sådan.
Jeg kan i øvrigt sige, at min holdning er den, som jeg har redegjort for her - sådan har jeg gjort i valgkampen, og sådan har jeg gjort tidligere som Venstres formand - at Venstre generelt som parti er positiv over for at bruge udlicitering, men at man naturligvis i det enkelte lokale tilfælde må afveje, hvad der nu er fornuftigt, og det gør Venstres borgmestre. Nogle bruger det meget, nogle bruger det mindre, akkurat ligesom socialdemokratiske borgmestre gør det.
Aage Frandsen (SF), 2002-02-19:
Ja, naturligvis er det en lokal afgørelse.
Men derfor kan statsministeren i sin egenskab af formand for Venstre jo godt have en mening om det.
Man kan godt have en mening om det.
Det havde statsministeren i hvert fald, før statsministeren
blev statsminister i forbindelse med valgkampen.
Der var forskellige modeller, der var vældig gode.
Farummodellen blev fremhævet primært.
Det var sådan set det, som man sagde: Der er en god model.
Man nævnte så også Græsted-Gilleleje, men
ellers Farummodellen.
Statsministeren må stadig væk have en mening om de ting, som er foregået deroppe gennem tiderne, når der nu er kommet nye oplysninger frem.
Selvfølgelig er det en lokal afgørelse.
Det er det.
Det er vi slet ikke i tvivl om.
De dispositioner med at købe og sælge og leje ud og alt det der har man nok også gjort andre steder, men så må man jo stille spørgsmålet: Hvorfor kunne det så gå galt i Farum Kommune?
Uanset at undersøgelsen ikke er afsluttet, er der alligevel noget, der tyder på, at det er gået galt.
Hvorfor gik det så galt?
Ud fra statsministerens svar kan man vælge at tolke det sådan, at det var så de to gode ting, men resten tager
statsministeren afstand fra, altså at man tager offentlige bygninger og sætter til salg og derefter lejer dem, rensningsanlæg, skoler osv., osv.
, at man engagerer sig voldsomt i en privat virksomhed, der hedder Farum Boldklub og laver forskellige ting, som i hvert fald har været omtalt i pressen som en tæt forbindelse, at det tager statsministeren så også afstand fra.
I det hele taget de dispositioner, hvor man også går i gang med at belåne nogle ting og så går ud og bruger pengene og sådan noget, det tager statsministeren også afstand fra.
Sådan må man jo slutte umiddelbart, men statsministeren har lejlighed til at sige, om jeg slutter korrekt: At der var to ting, der var godt, mens resten var skidt.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-02-19:
Vi har vi ikke følt, det var nødvendigt med det her forslag at skulle turen rundt en gang mere med de ændringer, der har været, men det er selvfølgelig noget, vi kan diskutere efterfølgende.
Ole Stavad (S), 2002-02-19:
Nu udtalte statsministeren sig kun i jegform.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-02-19:
Fru Pia Larsen har flere gange fremhævet, at det fattigdomsorienterede er det centrale, men sagde så også heroppefra, at der ikke var skåret på de fattigste.
Men faktisk er de to lande, der er de fattigste målt på BNI pr. indbygger, netop Eritrea og Malawi.
Jeg vil gerne have, at fru Pia Larsen kommer herop og bekræfter, at det er korrekt, at det er de to fattigste af de lande, Danmark yder bistand til.
Så vil jeg gerne have, at fru Pia Larsen forholder sig til begrebet good governance.
Hvad er det for en form for good governance, hvis man ikke fra den danske regering kan opstille nogle kriterier, der er så gennemskuelige for modtagerlandene, at de rent faktisk har en mulighed for at finde ud af, om de lever op til dem eller ikke lever op til dem?
Et konkret eksempel: Hvor er det præcist, Egypten udøver bedre good governance, end Eritrea gør?
Kunne vi ikke få en forklaring på det?
Pia Larsen (V), 2002-02-19:
Hr. Jørn Jespersen spørger til bl.a. Malawi.
Nu er det jo sådan, at for de i virkeligheden ikke særlig mange programsamarbejdslande, som Danmark har valgt at have - i bred enighed i Folketinget - gælder det, at dem stiller vi visse krav til.
Det gør vi også via »Partnerskab 2000«.
Så det er da rigtigt, at der er nogle fattige mennesker i Malawi, som det her går ud over, men det ligger jo i partnerskabstanken, at det enkelte land også har et ansvar og en forpligtelse til at leve op til partnerskabet og til de kriterier, som vi er blevet enige om.
Jeg ved ikke, om jeg skal komme videre ind på, hvad der gør sig gældende for Malawi, det tror jeg ikke er nødvendigt, men der er altså kriterier.
Vi kan jo ikke bare nøjes med at skrive nogle kriterier op og sige, at dem skal man leve op til, hvis man vil være programsamarbejdsland til Danmark
; det må jo også gælde i virkeligheden. Hr. Jann Sjursen spørger igen til »Partnerskab 2000« og til kvaliteten.
Jeg ved ikke, om jeg har så meget mere at tilføje.
Vi synes stadig væk, at vi er godt dækket ind af det, vi har aftalt her i Folketinget i »Partnerskab 2000«, og vi synes ikke, at der ligger nogen manglende respekt for de lande i Syd, som vi samarbejder med, og for erhvervslivet og ngo'erne, for vi mener stadig væk, at den bistand, vi giver, også i år lever op til principperne i »Partnerskab 2000«.
Hr. Morten Helveg Petersen spørger igen til prioriteringer.
Ja, det hele er et spørgsmål om prioritering, det er rigtigt.
Det er også et udtryk for prioritering, at vi i denne her omgang i år i finanslovforslaget har foreslået en besparelse på 1½ mia. kr.
Det er åbent erkendt, men vi synes stadig væk godt, vi kan være det bekendt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-02-19:
Det er i hvert fald i lodret modstrid med den måde, man hidtil har grebet de her processer an på med høj grad af åbenhed og involvering af eksterne partnere, det være sig herhjemme såvel som i ulandene.
Det er et markant stilskifte, og det første spørgsmål må selvfølgelig være: Er det nogle forventninger, vi kan have til den måde, man vil bedrive ulandsbistandspolitik på fremover eller ej?
Dernæst siger fru Pia Larsen ganske rigtigt: Kvalitet frem for kvantitet, og det lyder jo også pænt nok.
Men ikke desto mindre: Viljen til at yde ulandsbistand er jo et spørgsmål om prioriteringer og dermed også, i hvor høj grad man prioriterer emnet.
Dermed er vi også tilbage til en diskussion om midler og om, i hvor høj grad man vælger at prioritere det her felt.
Derfor er jeg nødt til at gentage spørgsmålet til fru Pia Larsen: Hvad er ambitionsniveauet fra regeringens side på det her felt?
Jann Sjursen (KRF), 2002-02-19:
Det er stadig væk til diskussionen om kvalitet i bistanden og om beslutningsgrundlaget.
Når vi er nogle partier, der i dag fremsætter et forslag om et egentligt kasseeftersyn - som jeg vil kalde det - af udviklingsbistanden eller en uvildig ekspertundersøgelse, er det jo, fordi vi tager Venstre og De Konservative på ordet i forhold til det, der blev sagt i valgkampen, og fordi vi ikke betragter det, der er sket, som en åben og kritisk gennemgang
af dansk udviklings- og miljøbistand.
Der er det, jeg nu bare må konstatere at fru Pia Larsen tilkendegiver: Jamen vi skal løbende vurdere osv. osv., og at man altså end ikke er villig til at tage sig selv på ordet i forhold til, hvad man sagde i valgkampen om det her.
»Partnerskab 2000«-strategien, og på den anden side efter min mening blæser højt og flot på de partnere, der både er i Syd og herhjemme i form af erhvervsliv og ngo'ere osv.
Bekymrer det ikke fru Pia Larsen, at man i virkeligheden ikke lever op til de målsætninger og de krav om gensidig forpligtelse, som »Partnerskab 2000« bygger på?
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-19:
Det er, som om sandheden overhovedet ingen rolle spiller for Venstre i den her sammenhæng.
Vi har slet ikke skåret på hjælpen til de fattigste mennesker, siger fru Pia Larsen.
Malawi er røget ud.
Det er et af verdens absolut fattigste lande, det er verdens fattigste mennesker.
De er bare med et pennestrøg forsvundet ud af dansk bistand.
Og så tillader man sig at stå og sige: Vi har ikke skåret på de fattige.
Spiller sandheden overhovedet ingen rolle?
Det gælder også i spørgsmålet om miljøbistanden.
Fru Pia Larsen vil ikke forholde sig til, hvad der er sagt i valgkampen osv., heller ikke selv om hun bliver konfronteret med, at Venstres miljøordfører har sagt, at der ikke skulle ske beskæringer i miljøbistanden.
Hvis ikke det er løftebrud, hvis ikke det er lemfældig omgang med sandheden, så ved jeg ikke, hvad det er.
Endelig mangler jeg svar på mit spørgsmål: Er det en midlertidig fastfrysning, og hvor længe skal den vare?
Pia Larsen (V), 2002-02-19:
Fru Pernille Blach Hansen er god til citater.
Denne her gang var det fra Venstres folketingsmedlem, tidligere miljøordfører hr. Hans Christian Schmidt, der havde sagt noget den 2. september 2001 i valgkampen.
Så vidt jeg ved, var der ikke valgkamp den 2. september - bortset fra at valgkampen selvfølgelig altid er der på en eller anden måde - men jeg vil ikke forholde mig til citater fra pressen fra hr. Hans Christian Schmidt; det synes jeg ikke er rimeligt.
Hr. Jeppe Kofod bliver ved med at tale om knæfald for den yderste højrefløj.
Dér kan jeg bare gentage det, jeg sagde før, at der altid har været bred enighed om udviklingsbistanden her i Folketinget, og det er der så ikke mere.
Vi er ved at vende tilbage til 1980'ernes fodnoter, hvor det er sjovere at drille regeringen indenrigspolitisk, end det er at hjælpe de fattigste i verden.
Jeg er lige ved at sige, at jeg orker snart ikke mere at give det samme svar.
Fattigdomsorienteringen er blevet mere målrettet her, og vi har ikke skåret i hjælpen til de allerfattigste.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-02-19:
Det eneste svar, jeg kan få på, på hvilken måde man mener der er sammenhæng mellem, at man på den ene side siger, at man vil øge fattigdomsorienteringen, og på den anden side skærer i den fattigdomsorienterede ulandsbistand, er, at fattigdomsorientering stadig er en prioritet.
Jeg er godt klar over, at man kun har skåret i noget af ulandsbistanden, og at man derfor stadig væk har fattigdomsorientering som en del af det.
Og jeg kan jo så på baggrund af det svar konstatere, at fattigdomsorientering stadig er en prioritering, men en meget lavere prioritering, end det hidtil har været.
Det er rart at få klar tale heroppefra.
Den evaluering, der er lavet af Privat Sektor Programmet, viser, at der er skabt 10.000 udmærkede arbejdspladser - det er fint - men at det kniber med spredningseffekten, at det kniber med andre kriterier for god bistand, og at hver eneste arbejdsplads har kostet 60.000 kr. Jeg synes, det her tyder på, at al kritik af et program, der gavner det danske erhvervsliv, preller fuldstændig af på regeringen, men lige så snart der er kritik på andre områder, end hvad der gavner det danske erhvervsliv, så virker det, som om man går ind og slagter samtlige programmer, der ligner de programmer, der har været kritik af.
Jeppe Kofod (S), 2002-02-19:
Jeg vil først takke Venstres ordfører for bekræftelsen af, at det, man ser med deres forslag til vedtagelse, er et knæfald
for den alleralleryderste højrefløj i Danmark, nemlig Dansk Folkeparti
Det er det, der er realiteten, det er det, vi kan se sort på hvidt, det er det, vi har fået bekræftet i dag, og det er det, der skal ud til den danske befolkning, så man kan se, hvor man har regeringen.
Jeg vil også gerne sige det i forhold til både statsministerens og udenrigsministerens indlæg, for når man læser om finanslovens besparelser i indeværende år og de 3 kommende år og summerer de tal op på ulands- og miljøbistanden, kan man se, at det altså er 10 mia. kr., vi taler om.
Jeg vil bare spørge Venstres ordfører: Hvor i valgkampen har man sagt, at man vil spare så mange penge?
Hvor i valgkampen har Venstre sagt, at man vil forlade det absolutte førerfelt på udviklingsbistandsområdet?
Det skylder man den danske befolkning svar på, ellers er det uærlig politik, og det synes jeg da at Venstre skal holde sig for god til at lægge ryg til.
Margrete Auken (SF), 2002-02-19:
To ting: Det ene er sammenbruddet for bistandssamarbejdet i Folketinget.
Tidligere var det sådan, at Venstre og De Konservative arbejdede sammen med hele Folketinget undtagen med Dansk Folkeparti, ikke fordi de ikke måtte være med, men fordi de ikke ville være med, for de ville ikke give bistand i det omfang, som vi andre ville.
Vi havde et smaddergodt samarbejde.
Denne her gang siger fru Pia Larsen, at vi andre har afvist samarbejdet. Nej, vi har da ej, for vi er da ikke blevet indbudt til det; vi er overhovedet ikke blevet indbudt.
Vi plejer at have en fast løbende dialog med bistandsministeren, og det har alle de partier, der var på bistandssiden, været til.
Nu cutter Venstre og De Konservative forbindelsen til hele den bistandsvillige del af Folketinget og allierer sig med Dansk Folkeparti.
Det er et voldsomt brud på det samarbejde, vi har haft herinde.
Det har været noget af det, vi skulle arbejde for, det var et tværgående hensyn.
Men udenrigsministeren har jo selv bekræftet i tilfældet Egypten, at vi var nødt til at have en lille smule besindighed, ellers kunne vi jo kun give bistand til Sverige, og vi kunne jo med Farumsagen dårlig nok være med selv.
Det er noget, vi arbejder for, det er ikke noget, vi forudsætter, og det står ikke i »Partnerskab 2000«, at vi forudsætter det.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-02-19:
Fru Pia Larsen kender ikke nogen citater fra Venstrefolk under valgkampen.
Det er så heldigt, at det gør jeg.
Jeg har et fra den 2. september, fra et Ritzau-interview med hr. Hans Christian Schmidt, der senere er blevet miljøminister, hvor han netop forholder sig til miljøbistanden.
Der bliver spurgt ind til, at Venstre vil skære i ulandsbistanden, og der siger hr. Hans Christian Schmidt om Mifresta-rammen: »Nej, det har fundet et udmærket leje, hvor det ligger.«
Her siger Venstres fremmeste mand på miljøområdet under valgkampen, at man ikke vil skære i Mifresta, altså dér, hvor en hel del af pengene til miljøstøtte i Syd kommer fra.
Man vil ikke skære dér.
Kan fru Pia Larsen vise mig et andet citat, hvor der er nogen, der siger det modsatte?
Eller er det ikke bare sådan, som med mange andre sager lige i øjeblikket, at Venstre siger én ting under valgkampen, og så gør man noget helt andet efter valget?
Så vil jeg gerne have svar på det andet, jeg spurgte om tidligere: Mener Venstre, at der er blevet mindre behov for miljøbistand til ulandene?
Mener Venstre, at behovet for miljøforbedringer i ulandene er forsvundet?
Som ved et mirakel er ulandene af sig selv blevet mere bæredygtige, og der er ikke mere brug for dansk hjælp?
Pia Larsen (V), 2002-02-19:
Til fru Anne Grete Holmsgaard med hensyn til Eritrea og Malawi: Det har jeg faktisk svaret på til hr. Jørn Jespersen
i forrige omgang.
Med hensyn til god regeringsførelse, ja, så er det jo altså ikke et spørgsmål om, om man er i besiddelse af hundrede procent god regeringsførelse, men om man har viljen til det, om man er på rette vej, om man går fremad eller baglæns.
Det er så også et svar til fru Margrete Auken.
Det handler jo om viljen til det.
Hvis det hele var perfekt i de lande, vi samarbejder med på udviklingsområdet, var der jo ikke nogen grund til, at vi var der.
Så det handler om vilje, om man er på vej den rigtige vej eller på vej i den forkerte retning.
Hvis nu hr. Jeppe Kofod kunne have lidt tålmodighed og høre, hvad Dansk Folkeparti selv har at sige, når det er deres tur til at komme på talerstolen.
Jeg vil bare gøre opmærksom på endnu en gang, at det er Venstre og De Konservative, der har fremsat det her forslag til vedtagelse, og det er os, der står inde for det, der står i det.
Jeg kan ikke bekræfte, at vi er på vej i afgrunden, eller hvad det var, hr. Jeppe Kofods bemærkning var.
Jeg vil gerne spørge hr. Jeppe Kofod, hvordan hr. Jeppe Kofod definerer begrebet programsamarbejdsland, og hvordan hr. Jeppe Kofod opfatter det, at vi i Danmark har valgt at samarbejde intensivt med et forholdsvis begrænset antal lande, dvs. det, som jeg opfatter som værende kriterierne for valg af programsamarbejdslande.
Derudover er der jo mange andre måder at støtte de fattigste i verden på.
Hr. Jeppe Kofod nævnte selv en af dem, nemlig ngo'er, der er også multilateral bistand, og der er også andre måder, den danske regering kan hjælpe på, men programsamarbejdslande er noget ganske særligt.
Er hr. Jeppe Kofod enig i det?
Peter Skaarup (DF), 2002-02-19:
Jeg synes, det var et lidt uklart svar, hr. Jeppe Kofod kom med her, så jeg vil godt lige spørge, hvor vi egentlig står i forhold til Socialdemokratiet.
Det er jo ret interessant, at vi lige har haft et folketingsvalg, hvor det var meget omdiskuteret, om der skulle kigges på ulandsbistanden eller ej.
Ifølge Socialdemokratiet skulle der ikke kigges på den overhovedet, for den var helt fin, som den var.
Det var nærmest en hellig sætning: der skulle i hvert fald ydes den ene procent af BNI, ellers var alt fortabt.
Men nu kan jeg forstå af det vedtagelsesforslag, der er fremsat, at man skal foretage en kritisk gennemgang af Danmarks ulandsbistand for at opklare, om den er effektiv.
Jeg vil sige, at det da er positivt, hvis Socialdemokratiet mener det, men jeg kunne godt tænke mig at høre, hvorfor man lige pludselig mener, der er grund til at kigge kritisk på den.
Kan det være, fordi Ugandas præsident Museveni siger, at han er ligeglad med den bistand, der bliver givet?
Kan det være, fordi Zimbabwe nu siger, at ulandsbistanden nærmest er økonomisk terrorisme over for Zimbabwe?
Er det sådan nogle ting, der gør det, eller hvad er det, der gør det?