Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-03-28:
Det kan jo sådan umiddelbart lyde besnærende, men dækker, i hvert fald delvis, over, at det bliver vanskeligere for forbrugerne at klage over en dårlig vare eller en dårlig ydelse, hvis denne her behandling ender med, at klagesagsgebyret faktisk øges fra 80 kr. til de foreslåede 250 kr. Samtidig fastsættes der en grænse for, hvilke typer varer og ydelser man kan indgive klage over, nemlig en grænse på 800 kr., dog på 500 kr. for tøj og sko. Ifølge bemærkningerne vil det føre til: »en vis adfærdsregulerende effekt og tilskynde til, at klager fremover bliver mere reelle«.
Jeg er ikke i tvivl om, at det vil føre til en adfærdsregulerende effekt.
Det er klart, at jo højere gebyret er, jo færre klager kommer der. Men der er da ikke noget som helst, der i det skulle tyde på, at man vil fastholde de mest reelle klager og få sorteret de tyndeste klager fra.
Hele sagen er jo, at forbrugeren står i den situation, at det er vanvittig svært at gennemskue, om man har en god sag, eller om man har en dårlig sag.
Man oplever, at man har fået en dårlig ydelse, man oplever, at man har fået en dårlig service, man oplever, at man har fået en dårlig vare.
Men om det, når man kommer ind i det juridiske system, rent faktisk giver én ret, eller om man ikke får medhold, har man jo lige præcis en meget dårlig mulighed for at vurdere.
Og det er da helt håbløst at gøre det vanskeligere for en forbruger at kunne få prøvet en sag, hvor man føler, at her er man virkelig blevet dårligt behandlet. Jeg vil da også sige, at det at bruge det her som argument for at få en hurtigere sagsbehandling eller et mere effektivt system, synes jeg virkelig er at bruge et meget dårligt argument.
For selvfølgelig vil man da få en hurtigere sagsbehandling, hvis der kommer færre klager, men er det hensigten at få færre klager?
Så er der måske nogle, der vil sige, at de gerne vil have skrællet kværulanterne af.
Der er da sikkert nogle kværulanter, men jeg er helt sikker på, at det da ikke er dem, man får skrællet af ved at sætte klagesagsgebyret op.
Det er da ganske almindelige forbrugere, som synes, at de er blevet dårligt behandlet.
Jeg synes heller ikke, det er rimeligt at sætte en så høj grænse som 800 kr. Det at indgive en klage er jo ikke nødvendigvis, fordi man har tabt mange penge på et eller andet.
Det er jo lige så meget den vrede, der opstår, når man synes, man er blevet behandlet dårligt.
Ud over det kan jeg sige, at vi er positivt indstillet over for at give et bedre økonomisk incitament til at få flere private klagenævn.
Det synes vi faktisk er en udmærket idé.
Jeg har svært ved at se, hvorfor det her skal flyttes fra Forbrugerklagenævnet, som i dag giver tilladelserne til ministeriet, det kan jeg faktisk ikke rigtig finde nogen begrundelse for i forslaget.
Der synes jeg lige så godt, man kunne bevare det; vi har da haft en lov i 25 år, som faktisk har været velfungerende.
Der er vel ingen grund til at lave den om, bare fordi man har fået en ny regering, hvis den i øvrigt er velfungerende.
Det er bl.a. forslaget om, som vi allerede har nævnt, at få flyttet noget mere over i de private klagenævn.
Det er vi positivt indstillet over for.
Det andet er at lade sekretariatet i Forbrugerklagenævnet behandle nogle flere sager.
Det er vi også positivt indstillet over for, men vi vil gerne under udvalgsarbejdet have gjort det lidt klarere, hvad kriterierne er for, hvad der lægges i sekretariatsbehandlingen, og hvad der lægges i det egentlige klagenævn.
Endelig vil jeg sige, at vi er lidt bekymret for, at Forbrugerklagenævnet skal ende som sådan en form for retsklagenævn, der ikke rigtig har nogen funktion.
Vi mener, at det er vigtigt at have et forbrugerklagenævn, som selvfølgelig dels skal tage sig af de sager, der ikke er dækket af private klagenævn, men også kan fungere som dem, der fortolker principielle spørgsmål, og som sikrer, at der er et samarbejde mellem Forbrugerklagenævnet og de private klagenævn, sådan så man får lagt sig på en nogenlunde ensartet fortolkning og i hvert tilfælde får mulighed for at diskutere fortolkningen af forskellige principper inden for de relevante lovområder.