Inger Støjberg (V), 2005-03-31:
Lovforslag nr. L 92 omfatter de ændringer, der skal ske på vandområdet, når kommunalreformen implementeres.
Det er således to lovgivninger, som er omfattet af lovforslaget, nemlig miljømålsloven og vandforsyningsloven.
Miljømålsloven, der sikrer vandforekomster og internationale miljøbeskyttelsesområder, og vandforsyningsloven, der rent faktisk er ældre end miljømålsloven, men som behandler nogle af de samme områder.
Kort sagt er det sådan, at varetagelsen af opgaverne godt nok flyttes de kommunale led og staten imellem, mens opgaven med fremover at sikre godt drikkevand, så også de kommende generationer får gavn af den store indsats, der hidtil er gjort, stadig er den samme, om end det er andre politikere, der varetager den.
Vi er i Venstre ikke blinde eller for den sags skyld døve over for, at der har lydt en kritik af de ændringer, der er sket af opgavefordelingen.
Derfor er der også sket justeringer i selve høringsfasen.
Men jeg vil gerne slå fast, at vi i Venstre har stor tillid til kommunalbestyrelserne rundtomkring i landet.
Der er ingen grund til at tro, at et kommunalbestyrelsesmedlem ikke vil varetage opgaven med at beskytte vandmiljøet lige så godt som et amtsrådsmedlem eller for den sags skyld et regionsrådsmedlem.
Ud over en kritik af forligspartiernes tro på, at kommunalbestyrelserne vil løse de nye opgaver på en god måde, har der også været kritik af, at det ikke er den samme myndighed, der bestiller musikken, om jeg så må sige, som bestiller den på vand- og Natura 2000-områderne.
Det bliver sådan, at det er staten, der udstikker rammerne for, hvad kommunerne skal holde sig inden for.
De konkrete virkemidler for at opnå de opstillede mål ligger dog stadig hos både kommuner, region og staten, tre myndigheder, som de altid har gjort.
Her har idéfasen, som er noget helt nyt, efter vores mening en stor betydning for samspillet myndighederne imellem.
For det er sådan, at der i loven findes mere nytænkning end blot det, at der sker en omfordeling af opgaverne, og at det er andre kommunale led, der kommer til at varetage dem.
Det er nemlig således, at der indføres en idéfase, både når det gælder vandområdet og Natura 2000-området, hvor der sker en tidlig inddragelse af væsentlige aktører på området.
Det kan være offentlige myndigheder, det kan være interesseorganisationer, men det kan også være andre relevante parter, der inddrages på et meget tidligere tidspunkt.
På baggrund af de argumenter, som jeg her er kommet med, skal jeg sige, at Venstre støtter lovforslaget.
Jeg er glad for, at jeg ligefrem kan se, at hr. Torben Hansen står og klapper i hænderne over kommunalreformen nu, det havde jeg nok ikke forventet.
Men jeg vil sige, at det, at 17 kommuner skal varetage området i fællesskab, ser jeg som en meget stor forbedring.
Så indvender hr. Torben Hansen, at det muligvis kan give en stor bureaukratisk ulempe.
Nu er det rent faktisk sådan, at jeg ser det på den måde, at det, at flere kommuner skal samarbejde om en opgave, ikke er en stor bureaukra tisk ulempe, det ser jeg tværtimod som en god måde at få diskuteret målene for miljøet på.
Som sagt, når dagen er omme, så er det miljøforbedringer, vi snakker om, så er det at varetage et godt vandmiljø.
Det er jeg sikker på kommunerne i fællesskab vil gøre på bedste vis.
Jeg må sige, at jeg ikke står med høringssvarene i hånden, men det kan jeg forstå at hr. Steen Gade gør.
Med hensyn til decentralisering og centralisering kan jeg godt se, hvad det er for en diskussion, hr. Steen Gade ønsker her.
Det, jeg synes der er væsentligt at forholde sig til, er, at de ting, de myndighedsopgaver, som man kan lægge tæt på borgerne, og som man nu kan placere i kommunerne, er blevet placeret dér, vel vidende at kompetence, viden og grundlaget følger med.
Det er utrolig væsentligt for mig.
Det er den decentralisering, der sker.
Så kan man spørge: Nå ja, men kan en Venstremand stå med et bredt smil og sige, at det er fint nok, at der måske også sker en centralisering i det her?
Det, der er det væsentlige, er, at der bliver et godt samspil nu mellem det nære og så staten, som udstikker de overordnede rammer, de overordnede linjer.
Så bliver det kommunerne, der skal fylde de her rammer ud, og det ser jeg som en stor forbedring, og det er her, den væsentlige decentralisering sker, og det er meget vigtigt for mig.