Niels Helveg Petersen (RV), 2000-04-11:
Der er en fælles valuta i Europa.
Spørgsmålet er ikke, om der skal være en fælles valuta; den er der.
Spørgsmålet er, om Danmark skal være med.
Euroen er en realitet, den eksisterer, hvad enten Danmark siger ja eller nej for sit eget vedkommende.
Jeg kan ikke lade være med at føje til uden for, hvad jeg egentlig havde skrevet ned på forhånd, at jeg jo ser, at fru Pia Kjærsgaard optræder som forsvarer for vor stærke krone.
Det er en stærk valuta, vi har, heldigvis, men den er stadig væk sårbar, som økonomiministeren udtrykte det. Samtidig må man jo sige, at fru Pia Kjærsgaard jo i hvert fald ikke har bidraget til at gøre den stærk.
I 11 år som medlem af Fremskridtspartiet her i salen var fru Pia Kjærsgaard og Fremskridtspartiet altid en del af problemet, aldrig en del af en løsning, og det gentager sig jo nu i Dansk Folkeparti.
Den er skabt på hårdt arbejde af skiftende regeringer igennem l980'erne og 1990'erne og er i disse år jo blevet en valuta, som virkelig klarer sig godt, men som stadig væk er sårbar.
Det er mit udgangspunkt, at Danmark hører naturligt hjemme i det europæiske samarbejde.
Vi har deltaget aktivt, siden vi blev medlem i 1973.
Vi har været med til at præge også den europæiske udvikling med danske værdier i en periode med store forandringer og store omvæltninger.
Gode danske synspunkter har fundet vej ind i EU-samarbejdet.
med Amsterdamtraktaten, f.eks. om miljø og åbenhed.
Men det gælder også og især beslutningen om at udvide EU med de nye demokratier i Central- og Østeuropa.
Lige fra starten har Danmark været centralt placeret i udvidelsen.
Det startede under det danske formandskab i 1993, i juni 1993, hvor man vedtog de såkaldte København-kriterier, som fortsat er pejlemærkerne for nye medlemmer.
Det er indholdet af København-kriterierne skabt her i København, som den dag i dag er den afgørende prøvesten for, om man kan blive medlem af EU.
Beslutningerne i 1997 i Luxembourg og beslutningerne i Helsingfors i 1999 bar også vores præg.
Danmark fik her gennemført det, som vi hele tiden gerne har villet, nemlig at EU skulle optage forhandlinger med samtlige de central- og østeuropæiske lande på lige fod.
Det skal ikke være os - de 15 - der bestemmer, hvilke og i hvilken rækkefølge andre lande skal være medlemmer hos os; det bestemmes ved forhandlingsbordet.
Afgørende er, hvor langt og hvor godt de pågældende lande er kommet i deres egen politiske og økonomiske reformproces. Det er en sejr for danske synspunkter og nok et af de områder, hvor vi har været i stand til at præge den europæiske diskussion mest.
Vi skal fortsat være med til at præge udviklingen hen imod det, som er målet, nemlig et åbent og helt Europa.
Europa gennemgår store ændringer i disse år.
Den kolde krig er ophørt.
Globaliseringen og den teknologiske udvikling har inden for et tiår forandret Europa, og det europæiske samarbejde udvikler sig dynamisk.
EU står over for sin hidtil største udfordring, nemlig at skabe et helt og udelt Europa til gavn for de nye medlemslande, men jo også til gavn for et land som Danmark.
For et land som Danmark betyder udvidelsen øget stabilitet og øget sikkerhed.
Udvidelsen er det centrale tema, men står ikke alene.
Der er en omfattende dagsorden for det europæiske samarbejde.
EU-medlemskabet indebærer, at også de central- og østeuropæiske lande deltager i samarbejdet om den fælles valuta, når de opfylder de økonomiske krav helt på lige fod med øvrige EU-lande.
Det er et klart politisk mål for alle ansøgerlandene hurtigt at bringe sig i en position, hvor de kan deltage i samarbejdet.
De central- og østeuropæiske lande ønsker ikke et andenklassesmedlemskab; de ønsker at påtage sig medlemskabets fulde rettigheder og pligter.
Efter årtier med centralisme og planøkonomi ønsker de at være jævnbyrdige partnere i Europa.
De vil deltage på lige fod i alle dele af det europæiske samarbejde.
Her er den fælles valuta en vigtig del i EU's forberedelse til de udfordringer, EU står over for.
Den fælles valuta skaber tryghed og stabile rammer.
Det er nødvendigt for at udnytte de muligheder, som globaliseringen bringer med sig.
Formålet er at sætte EU-landene i stand til at håndtere fælles udfordringer.
Det er vigtigt at indse, at den europæiske dagsorden er et hele.
En række sideløbende processer er med til at tegne det samlede billede.
Vi er på vej mod det hele og det åbne Europa, som er Danmarks interesse.
Europa har ændret sig siden folkeafstemningen den 18. maj 1993.
11 EU-lande har indført den fælles valuta, Grækenland er på vej, og den græske befolkning har netop bekræftet kursen.
Udvidelsen af EU med de central- og østeuropæiske lande er lagt i faste rammer.
Den fælles valuta er et led i en samlet bevægelse, som også har betydning for udvidelsen.
Forhandling