runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Først til hr. Flemming Kofod-Svendsen, som spørger: Hvor er dokumentationen for, at det vil øge de offentlige udgifter, hvis man frit giver folk valgmuligheder og lader pengene følge barnet?
Den er mange steder, og jeg har bl.a. en analyse af 13. april i år fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, hvor man har gennemgået det her.
Og uden at gå i detaljer kan jeg bare sige, at logikken jo er den simple, at hvis det er sådan, at man lader pengene følge barnet, får det konsekvenser for dem, der i dag ikke har nogen pasning i de offentlige daginstitutioner.
Samtidig har det den konsekvens, at det reelt betyder en fordobling af daginstitutionsprisen for de forældre, som vælger at blive på arbejdsmarkedet, for de skal ikke alene betale for daginstitutionspladsen, men mister jo også det potentielle tilskud for selv at passe deres børn.
Så enten bliver der generelt en dårligere kvalitet, hvis man bruger de samme penge på flere, eller også kommer det til at koste mere.
Det behøver man ikke at være professor i økonomi for at kunne regne ud.
Det er klart, og som jeg forsøgte at sige, indgår det også, at FN og OSCE har en rolle.
Det er hele spektret rundt med forskellige opgaver, men det er FN, som skal have rollen som den overordnede instans i det her.
Det er det, vi må arbejde på, men ikke sådan, at det skal forhindre, at man arbejder på andre niveauer også.
Så FN og OSCE har klart en rolle.
Og endelig kan jeg sige til hr. Aage Frandsen, at det er jo begrænset, hvad man kan få sagt på 20 minutter, i hvert fald når det drejer sig om min ordførertale.
Men jeg kan kun bekræfte over for hr. Aage Frandsen, at spørgsmålet om voksen- og efteruddannelse har særdeles høj prioritering.
Det er faktisk omdrejningspunktet for den kommende samling for regeringens initiativer på det her område, hvordan og hvorledes vi får en øget indsats, og at uddannelsen i øvrigt er højt prioriteret.
Aage Frandsen (SF), 1999-05-27:
Når statsministeren holder tale, går jeg ud fra, at der både indholdsmæssigt og omfangsmæssigt er en stærk prioritering af vigtigheden, og derfor lagde jeg mærke til, at det eneste, der var om uddannelse i den tale, han holdt, var, at egnethedserklæringen i gymnasiet bliver afskaffet.
Vi støtter forslaget, for det er glimrende, men det er alligevel overraskende, at det er det vigtigste for statsministeren at nævne.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Jacob Buksti, hvordan det ligger med hensyn til Socialdemokratiets prioriteringer af uddannelserne.
I den forbindelse har man jo trods alt i den finanslov, som nu kører, skruet ganske meget ned på daghøjskolerne og AMU-centrene, som jo netop drejer sig om efteruddannelse og voksenuddannelse.
Når man ikke nævner det overhovedet, er det så, fordi det ikke er prioriteret?
Og hvis man ellers prioriterer det, hvordan svarer det så til det, som gælder i den nuværende finanslov?
Jes Lunde (SF), 1999-05-27:
Statsministeren lagde i sin tale meget vægt på, at Danmark skal engagere sig fuldt ud i debatten om Europas fremtidige sikkerhedspolitiske arkitektur, og statsministeren lagde også meget vægt på, at det skal Danmark, uanset hvad vi har af forbehold på forsvarsområdet.
Hvis det kan berolige nogen, vil jeg gerne sige på SF's vegne, at det er vi fuldstændig enige i.
Selvfølgelig skal Danmark engagere sig fuldt ud i den debat.
Folkeretten er jo brudt
delvis sammen i øjeblikket
, fordi NATO har blæst på FN på det her felt, og derfor er der brug for en fornyet diskussion om, hvordan vi kan genskabe autoriteten hos FN, og hvordan vi kan opbygge et mere regionaliseret system, et legitimt regionalforum, hvor man på europæisk plan kan diskutere sikkerhedspolitik i FN-regi.
Det kan være blandt FN-medlemstaterne, og det kan være i OSCE-kredsen.
Derfor vil jeg gerne høre Socialdemokratiets ordfører, hr. Jacob Buksti, om det er den slags overvejelser, Socialdemokratiet gør sig, og om det var det, statsministeren tænkte på, da han holdt sin tale: at hvis Danmark skal engagere sig mere i debatten om europæisk sikkerhedspolitik, er det også for at styrke FN og få genetableret en legitim folkeret på det her område.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti polemiserede i sit indlæg imod at give borgerne valgmuligheder og sagde, at det ville udvide den offentlige sektor, og derfor vil jeg gerne spørge hr. Buksti: Hvad har hr. Buksti imod, at forældrene får øgede valgmuligheder, så nogle af dem får bedre muligheder for selv at passe deres børn, og hvor er dokumentationen for, at det vil øge de offentlige udgifter?
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Til fru Charlotte Antonsen, som åbenbart mener, at jeg har et problem, når vi taler om EU, må jeg sige: Det må jeg tilstå at jeg også føler at Venstre har. Venstre har et problem med befolkningen, fordi befolkningen indimellem har en anden opfattelse, end Venstre har, og det er derfor, vi har forbeholdene.
Men Venstre har aldrig været tilhænger af forbeholdene.
Så gå da ud og sig det!
Det er jo det, man står her og siger.
Vi andre føler os forpligtede over for det nationale kompromis, som vi var med til at indgå.
Derfor!
Det, der generer mig med hensyn til diskussionen her, er, at diskussionen alene handler om, hvorvidt vi skal have forbeholdene eller ej, og om man kan få en dato eller ej.
Der er ingen som helst diskussion om, hvad problemet i øvrigt er - ingenting, det er bare det.
Så kan det godt være, at fru Charlotte Antonsen mener, at det er regeringen, der er problemet, og at det er regeringen, der er forudsætningen for, at man kan få ændret forbeholdet.
Ja, det er klart, for hvis det er sådan, at Socialdemokratiet og De Radikale ikke er med i en afstemning her i salen, så tror jeg ikke, man kan samle et flertal for at lave en folkeafstemning om de her ting.
Til fru Karen Rønde vil jeg bare sige: Det er jo lige stærkt nok at komme her og sige, at der er en stærk stigning i den grove vold, for mig bekendt er der mindre vold og en svag stigning i den grove vold.
Vi vil ikke finde os i det, siger fru Karen Rønde.
Nej, vi vil ikke finde os i det, og derfor har vi gennemført voldspakken, og derfor arbejder vi på, at den gennemføres og virker fuldt ud.
Og til fru Gitte Seeberg vil jeg bare sige: Fru Gitte Seeberg er jo så begavet, at fru Gitte Seeberg godt ved, at skattetrykket ikke er et spørgsmål om, hvad man procentuelt betaler i skat, men om, hvor meget der kommer ind i skatteindtægter i forhold til, hvor stort bruttonationalproduktet er. Og det vil sige, at hvis danskerne bliver rigere og køber flere biler, og hvis selskaberne går bedre og betaler mere i selskabsskat, så stiger skattetrykket helt automatisk, hvis det er sådan, at det går bedre, end bruttonationalproduktet i øvrigt stiger.
Jann Sjursen (KRF), 1999-05-27:
Hr. Jacob Buksti var i sin ordførertale inde på, at regeringen har skabt mange resultater i den forgangne folketingssamling.
Og det er jo en klar kendsgerning, som vi bl.a. fra Kristeligt Folkepartis side har bidraget til, senest ved indgåelsen af forsvarsforliget. Men jeg mener også, det er kendsgerning, at når det gælder børnefamilierne, er der faktisk ikke skabt nogen resultater fra regeringens side i denne folketingssamling. Der er ikke skabt bedre sammenhæng mellem familieliv og arbejdsliv, og der er ikke kommet et eneste forslag fra regeringen, som kunne skabe denne sammenhæng, bl.a. ved at gøre orlovsordningerne mere fleksible, hvilket vi atter venter på at regeringen vil spille ud med.
Og derfor er
mit spørgsmål til hr. Jacob Buksti, om regeringen - eller mere præcist Socialdemokratiet - helt har opgivet at skabe resultater på dette område, helt har opgivet at skabe mere sammenhæng mellem arbejdsliv og familieliv for børnefamilierne.
Og et sidste spørgsmål vedrørende EU - det har ikke så meget med Europa-Parlamentet at gøre, men alligevel: Hvorfor vil Socialdemokratiet ikke melde klart ud og understrege, at vi skal have en ny Europa-Kommission, at vi ikke skal have en genbrugskommission, og at Danmark går foran og understreger, at vi ikke genudnævner nogen kommissær, fordi vi ønsker at få ryddet op og gjort rent bord?
Hvorfor vil Socialdemokratiet ikke give den melding?
Ole Sohn (SF), 1999-05-27:
Både statsministeren og hr. Jacob Buksti roste arbejdsmarkedsreformen som et af de tiltag, der har virket, som en af de store reformer, der er blevet til her i perioden.
Jeg vil godt spørge hr. Jacob Buksti, om det er et udtryk for, at man ikke ønsker at tage hensyn til den kritik, den meget massive kritik, som nu kommer fra både arbejdsformidlingskontorerne, fra Dansk Arbejdsgiverforening og LO, som siger, at vi må erkende, at resultatet af arbejdsmarkedsreformen er, at vi mere koncentrerer os om de aktiviteter, vi sætter i gang, end om de aktiviteter, vi skulle opnå.
Jeg vil godt spørge på en lidt anden måde: Er hr. Jacob Buksti enig med finansministeren, når han siger, at det ikke er rimeligt, at man bruger så mange ressourcer på at igangsætte fuldstændig ligegyldige kurser specielt for ledige over 50 år, og at man i stedet skal flytte de penge over til eksempelvis en styrkelse af servicesektoren, altså at det kan være en vej frem i stedet for at holde fast i en arbejdsmarkedsreform, som har vist sig at være så uhensigtsmæssig, som den er?
Jens Rohde (V), 1999-05-27:
Hvorfor skal vi diskutere forbeholdene, når det ikke har noget med Europa-Parlamentet at gøre, siger hr. Jacob Buksti.
Jamen det skal vi jo, fordi valget til Europa-Parlamentet netop, som hr. Jacob Buksti siger, er et partipolitisk valg. Og derfor skylder Socialdemokratiet også befolkningen at fortælle, hvad man vil med disse forbehold. De står fast, og det er kun befolkningen, der kan ophæve de danske forbehold, siger den socialdemokratiske ordfører.
Ja, hr. Jacob Buksti.
Han kunne lige så godt have sagt, at døgnet har 24 timer.
Det er jo selvfølgeligheder, det er der ikke nogen, der betvivler; det respekterer vi også i Venstre.
Men derfor kan man godt have en holdning til, at man synes, at forbeholdene er uhensigtsmæssige. Det virker, som om Socialdemokratiet er så bange for sin egen skygge.
Vi hørte en statsminister sige: Kan vi noget, tør vi noget?
Men han glemte et enkelt spørgsmål, nemlig: Må
vi noget?
Og der virker det, som om man er så bange for sit eget bagland, at man ikke tør at melde klart ud.
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Ellers har jeg et problem som EU-ordfører.
Jeg vil gerne til hr. Kristian Thulesen Dahl sige: Hvordan kan det være, at det er specielt interessant frem til Europa-Parlamentsvalget, når det er sådan, at forbeholdene jo ikke er noget, som afgøres i Europa-Parlamentet?
Hvorfor er det det?
Hvordan kan det være, man ikke debatterer, hvad Europa-Parlamentet skal beskæftige sig med i stedet for alt muligt andet, som er Europa-Parlamentet uvedkommende?
Det synes jeg man skulle tage at gøre.
Og til hr. Thorkild Fransgaard, som mener, at vi ikke har sagt noget om konkurrenceevne, og at vi stort set vil lægge alt ned, som har med erhvervslivet at gøre, hvornår stopper vi, hvorfor siger jeg ikke noget om, hvornår vi stopper miljøhysteriet mod landbruget: Jamen det kunne være, det er fordi vi ikke mener, det er miljøhysteri.
Og også til hr. Frank Dahlgaard: Den diskussion om, hvordan og hvorledes vi vil genoprette betalingsbalancen, har vi haft masser af gange.
Det er jo et spørgsmål om, hvad det er for en udvikling, betalingsbalanceunderskuddet er et udtryk for.
Vismændene siger, at erhvervslivets frontalangreb på en række erhvervsskatter, først og fremmest grønne afgifter, får en kold skulder.
Og det er ikke det her, det er ikke disse nationalt anlagte ting, som er en belastning af konkurrenceevnen.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-05-27:
Nej, det er jo lige præcis det, hr. Jacob Buksti.
Der var mange ting i hr. Jacob Bukstis indlæg, men der var nogle ting, der ikke var der.
Ikke et ord om betalingsbalancen, ikke et ord om gælden til udlandet - hvorfor mon det?
Ikke et ord om markedsandelene, ikke et ord om de danske pris- og lønstigninger i forhold til udlandets
, ikke et ord om eksporten.
Hvorfor mon det, hr. Jacob Buksti?
Er det fordi, betalingsbalancen viser minus, gjorde det sidste år, gør det igen i år, og ifølge regeringens egne forudsætninger vil gøre det også næste år?
Er det, fordi gælden til udlandet voksede med 19 mia. kr. i fjor, yderligere 17 mia. kr. i år og yderligere 13 mia. kr. næste år ifølge regeringens egne forudsætninger?
Er det, fordi markedsandelene, de danske markedsandele i udlandet, synker, og det jo ikke er første år, de synker, det er år efter år? Kunne vi ikke få et uddybende svar om den del af dansk økonomi?
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-05-27:
Det var en lang redegørelse fra statsministeren angående det udenrigspolitiske
, men angående det indenrigspolitiske var det en meget tynd kop te, især med hensyn til det største problem, som Danmark vil komme til at stå over for i løbet af ganske få år, nemlig hvordan vi vil skaffe brændstof til, at vort velfærdssamfund fortsat kan fungere. Der var ingenting om, hvordan regeringen har tænkt sig at genoprette den ødelagte konkurrenceevne, som alle eksporterhverv står over for lige bestemt i dette øjeblik.
Der var ingenting om, hvad man gør, for at landbruget her i Danmark igen kan komme til at fungere.
Der var ingenting om, hvornår man vil stoppe det miljøhysteri, der føres mod landbrugere, så de igen kan få lyst til at gøre noget for at skaffe noget valuta til vort samfund.
I det hele taget var der ingenting om, hvordan vi igen kan få oprettet vor betalingsbalance, som er på styrtende nedadgående vej.
Der var ingenting.
Det vil jeg meget gerne høre noget om.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-05-27:
Nu bliver vi altså nødt til at vide det: Tegner hr. Buksti overhovedet Socialdemokratiet i EU-debatten?
Hvem tegner Socialdemokratiet?
Hvad er det, man får, hvis man stemmer på Socialdemokratiet den 10. juni?
Får man hr. Bukstis linje om, at forbeholdene er til diskussion: Vi kigger på det, vi tager diskussionen fordomsfrit, ser tiden an?
Eller får man de opstillede kandidaters holdning til forbeholdene, hvor jeg da i flæng kan nævne, at nr. 2 til valget på den socialdemokratiske liste, Niels Sindal, har sagt, at der skal etableres en egentlig køreplan til efteråret, altså i det her efterår, om en afvikling af forbeholdene.
John Iversen, som er nr. 3 på den socialdemokratiske liste, har udtalt, at der er et krav om at få tidsfæstet, hvornår vi skal have forbeholdene afklaret, hvornår vi skal have en afstemning.
Eller Charlotte Fuglsang, EP-kandidat for Socialdemokratiet, som siger, vi skal have en folkeafstemning om ØMU'en inden udgangen af år 2001
Hvem tegner egentlig Socialdemokratiet i EU-spørgsmålet, og hvad mener Socialdemokratiet overhovedet?
Jacob Buksti (S), 1999-05-27:
Jeg må konstatere, at diskussionen om de danske EU-forbehold efterhånden er helt guddommelig, for det er alene en diskussion om datoer, det er alene en diskussion om, hvornår forbeholdene skal væk eller ikke skal væk, og det er meget svært overhovedet at komme til at diskutere, hvad de indeholder, og hvad de indebærer, for det anser man for at være uvedkommende.
Det er typisk dansk: en diskussion om form og ikke om indhold.
Jeg kan ikke forstå, hvordan og hvorledes hr. Jens Rohde kan stå heroppe og blive ved med at sige: Hvad vil Socialdemokratiet?
Hvad er det, vi vil?
Vi er bange for vores egen skygge.
Hvorfor melder vi ikke klart ud?
Vi har meldt klart ud, men jeg skal gerne gentage over for hr. Jens Rohde og andre: Socialdemokratiet føler sig for det første forpligtet over for befolkningen med hensyn til de danske forbehold, og det ved jeg ikke om partiet Venstre gør, men jeg kan i hvert fald komme i tvivl.
For det andet har vi ingen som helst problemer med at tage debatten om dem.
Den foregår jo ude i det åbne land, som fru Mimi Jakobsen og andre har sagt.
Men når den så foregår, bliver dét også klandret, og så spørger man: Hvad vil vi så?
Ja, vi debatterer dem, og det eneste, vi siger, er, at vi vil tage debatten, og så vil vi drage konklusionen.
Venstre tager konklusionen først og debatten bagefter.
Det er forskellen.
Til hr. Ole Sohn vil jeg bare sige: Jeg er fuldstændig enig med finansministeren, og det er vel ikke så underligt, men det er jeg faktisk. Jeg mener, det er klart dødbringende, at man bruger en masse penge på fuldstændig udsigtsløse kurser, og at der netop derfor er en overvejelse om, hvordan og hvorledes man kan udnytte dem bedre til at få en udvidelse af den offentlige service eller få placeret de personer på en anden måde.
Det er vi fuldstændig åbne over for, og det har vi sagt gentagne gange. Så i den forstand er det ikke sådan, at arbejdsmarkedsreformen er en guddommelig løsning. Og endelig til hr. Jann Sjursen, som mener, at vi ikke har gjort noget for børnefamilierne: Nu indskrænkede hr. Jann Sjursen sig til den her samling, men hvis hr. Jann Sjursen havde taget pinsepakken med, ville han have kunnet set, at dér har vi faktisk hævet fripladsgrænsen.
Noget, hr. Jann Sjursen også overser i den forbindelse, er, hvor mange omsorgsdage der er blevet skabt.
De er godt nok ikke blevet vedtaget herinde, men alligevel.
Endelig skal jeg sige til hr. Jann Sjursen: Vi arbejder med de udspil, som vi hele tiden har nævnt, og arbejdsministeren arbejder med spørgsmålet om en mere aktiv børnepolitik.
Det eneste, der er problemet, er, at det er en lille smule mere kompliceret end som så.
Frank Aaen (EL), 1999-05-27:
Hr. Anders Fogh Rasmussen var inde på finanslovaftalen, men først lige om det med overskud og underskud.
Det var faktisk sådan, at aftalen med Venstre og De Konservative omkring finansloven betød et minus på finansloven og ikke et plus.
Da Venstre og De Konservative kom til, blev det helt som sædvanligt, at pengene fosser ud af statskassen i stedet for ind, blandt andet fordi man besluttede sig for at forære for
4 mia. kr. ufinansierede skattelettelser til erhvervslivet, til landbruget og til aktionærerne. Man kan ud af det tolke, for der blev ikke givet én krone mere til velfærden på det tidspunkt, at det, Venstre mener med mere velfærd, er mere velfærd i form af skattelettelser til dem, der har mest i forvejen, mens alle andre må spises af med snak om frit valg. Er det frit valg mellem ventelister, man snakker om, eller er det frit valg for dem, der har mest i forvejen? Lad mig så lige spørge hr. Anders Fogh Rasmussen:
Forleden dag var der i Politiken omkring de skattelettelser, Venstre har været med til at gennemføre, en omtale af, at et rederi var flyttet fra de britiske Jomfruøer til København, fordi man anså København for at være mere konkurrencedygtig end Bahamaøerne og Jomfruøerne.
, at man nu igen får et skattesystem, hvor folk kan boltre sig og snyde i skat?
Anders Fogh Rasmussen (V), 1999-05-27:
Hr. Thulesen Dahl spørger, hvilken model for forsvars- og sikkerhedssamarbejdet i EU vi forestiller os.
Det er at holde politik i EU og militær i NATO, og det vil sige, at det, vi forestiller os, er, at det bliver muligt for EU eller for europæiske lande at gennemføre en militær aktion uden amerikansk deltagelse, men med amerikansk accept og ved hjælp af at låne NATO-materiel og NATO-aktiver.
Det synes vi er en god og en rigtig model, som altså også åbner for, at vi er operationsdygtige i situationer, hvor amerikanerne af den ene eller den anden eller tredje grund ikke ønsker at medvirke.
Det er jo så samtidig et svar til hr. Søvndal.
Jeg synes, at det pinlige er, at vi europæere ikke kan meget andet end bare at snakke og snakke og snakke, når der bliver en konflikt i vores område.
Tag Bosnien og nu senere Kosovo.
Der myrdes løs i området, og vi europæere kan ikke andet end at snakke og snakke og snakke, og der sker ingenting, før amerikanerne kommer med deres isenkram og deres politiske beslutsomhed.
Jamen er det dog ikke en påmindelse om, at vi bør være bedre til at træffe beslutninger i god tid for at forebygge, at den slags udvikler sig til regulær krig?
Så spørger hr. Thulesen Dahl, om jeg argumenterer for, at der skal indsættes landtropper i Kosovo.
Nej, jeg står ikke og tripper for indsættelse af landtropper.
Vi ved alle sammen, hvor svært det kan være, men det, jeg siger og har sagt hele tiden, er, at man ikke bør udelukke, at det til sidst kan blive nødvendigt at indsætte landtropper.
Så endelig til hr. Aaen: Jeg vil bare sige, at det var sådan under forhandlingerne om finansloven, at hvert eneste krav, vi fik opfyldt, var vi også med til at finansiere.
Jamen jeg forstår da godt både økonomiministerens og skatteministerens ulyst til at svare på det her spørgsmål og derfor de mange forsøg på at krybe uden om.
Men jeg vil tolke, jeg vil tillade mig - medmindre skatteministeren modsiger mig nu - at tolke det svar, som skatteministeren lige har afgivet, sådan, at han i dag fra Folketingets talerstol har erklæret sig enig i det udsagn, som økonomiministeren fremsatte i dagbladet Information den 20. maj.
Så ved vi altså det.
Det er det, økonomiministeren har sagt til Information, og det er det, skatteministeren i dag har erklæret sig enig i.
Ole Stavad (S), 1999-05-27:
Jeg synes, at økonomiministeren har udtalt sig så klogt og så præcist, at man måske godt kan være en lille smule misundelig over, at man ikke har fået de evner selv.
Og dermed mener jeg så, jeg har svaret hr. Anders Fogh
Rasmussen
Men vi diskuterer jo i øjeblikket hr. Anders Fogh Rasmussens tale som ordfører for partiet Venstre.
Altså Venstre havde engang et valgsprog, der hed: »Venstre ved man hvor man har«.
Kunne vi ikke bare på et enkelt punkt som eksempelvis det spørgsmål, der blev stillet af først hr. Morten Helveg Petersen, og som senere i tre omgange yderligere er stillet af økonomiministeren, få ét klart svar fra hr. Anders Fogh Rasmussen?
Eller skal vi tilbage til de garantier, som Venstre stillede tilbage i 1980'erne, før man for første gang virkelig reducerede rentefradragene, og i ét hug fra 1986 til 1987, med 23 pct. med Venstre i regering?
Er det det, vi skal forvente, eller skal vi have ærlighed?
Så lad os få svaret i dag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 1999-05-27:
Hvad en kommende borgerlig regering vil gøre på skatteområdet, afhænger af, hvor mange penge vi kan skaffe til de gode ting, vi gerne vil gøre.
Men nu vil jeg så gerne henvende mig til skatteministeren, for nu har vi afklaret sagen med økonomiministeren.
Det ligger jo fuldstændig klart.
Økonomiministeren vedstår det, der står her.
Der er ingen, der anklager nogen for, at der i dag er truffet en beslutning i regeringen.
Det er ikke det, det drejer sig om.
Men økonomiministeren siger altså: »Jeg kan godt se for mig, at vi fortsætter reduktionen af rentefradraget.«
»Man kan bestemt ikke afvise, at det vil være en god idé på det tidspunkt, hvor vi har faset det hele ind.«
Nu spørger jeg så skatteministeren: Er skatteministeren enig med økonomiministeren i, at det kan være en god idé at fjerne resten af rentefradraget, når hele pinsepakken er faset ind?
Marianne Jelved (RV), 1999-05-27:
Endnu en gang et eksempel på, at hr. Anders Fogh Rasmussen drejer tingene.
Det er ikke den måde, man kan føre en konstruktiv politisk debat på, som vælgerne kan have glæde af.
Det Radikale Venstre har ikke en plan.
Det fremgår heller ikke af den artikel.
Det fremgår heller ikke af det, jeg har sagt fra denne talerstol i dag.
Det ved hr. Anders Fogh Rasmussen udmærket.
Uanset om Det Radikale Venstre sidder i regering efter næste valg eller ej, lover jeg vælgerne, at når vi går til valg, skal vælgerne få klar besked om - som de plejer at få af Det Radikale Venstre - hvilken politik vi gerne vil vælges på, og hvad vi gerne vil arbejde efter, uanset hr. Anders Fogh Rasmussens forsøg på at dreje et svar trukket ud af en sammenhæng, som lyttere og seere og medlemmer af Folketinget ikke har en chance for at følge med i.
Men vi har stadig væk ikke fået svar på, om en eventuel borgerlig regering vil hæve værdien af rentefradraget, således at pinsepakkens effekt elimineres.
Det svar vil vi meget gerne have.