runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Når man tvinger væksten i kommunerne ned fra en realvækst på 2,2 pct., som den var sidste år, til en realvækst på 0,7 pct. plus den halve milliard, man giver til ældreområdet, er det jo oplagt, at der er tale om en reel sænkning af ambitionsniveauet, og jeg forstår simpelt hen ikke, at statsministeren synes, det er formålstjenligt for nogen som helst debat at blive ved med at benægte det.
Det er jo ikke mig, der ser spøgelser.
To ud af tre borgmestre i dette land, inklusive en række Venstreborgmestre, og formanden for Kommunernes Landsforening - som er valgt af Venstre, hvorfor jeg ingen grund har til at tvivle på, at han ikke mener, hans hovedopgave er at genere denne regering - siger samstemmende, at alle de centrale velfærdsområder kommer til at lide, når regeringen absolut vil gennemtvinge denne meget skarpe økonomiaftale.
Er det ikke klogere, hr. statsminister, at indrømme, at sådan er det?
Regeringen tager gevinsten af skattestoppet, og det er fint nok, men hvorfor ikke også tage konsekvensen og anerkende, at det i sagens natur har nogle konsekvenser, som også Venstreborgmestre påpeger og påpeger og påpeger og påpeger? Det, hr. Ejgil W. Rasmussen efterlyser, er oven i købet ikke, at regeringen ikke skal gøre det, for han anerkender, at det er regeringens ret at gøre det.
Han synes bare, det er et underligt spil, hvis regeringen tager æren for de flotte ting, og kommunernes rolle bliver at være prügelknabe for regeringens økonomiske politik.
Forstår statsministeren ikke, at KL's formand synes, det er en yderst ubehagelig rolle, at statsministeren skal have hele æren for de ting, der sker, og Kommunernes Landsforenings formand skal have alle skældudene i sin egen kommune og på vegne af samtlige kommuner, når det regner med nedskæringer over for de gamle, børnene i folkeskolen og børnene i daginstitutionerne?
Er det en hæderlig rolle at tildele en Venstremand, hr. statsminister?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Det, der er sagen her, er, at der mellem finansministeren og de kommunale organisationer er indgået en aftale om, at man overholder indgåede aftaler.
Kommuner og amter havde indgået nogle økonomiaftaler med den tidligere regering sidste år, og noget tyder på, at i hvert fald visse kommuner og visse amter havde overskredet de rammer, der lå i de aftaler.
Det er såmænd bare det, der ligger i det, og det værdsætter vi da i allerhøjeste grad.
Men det ændrer jo ikke på, at der stadig er tale om, at de kommunale og amtskommunale udgifter vokser, og det, der så er spørgsmålet, er, hvor meget de må vokse.
Må de vokse så meget, eller må de kun vokse så meget?
Det er det, det handler om, og vi værdsætter i høj grad den indsats, som kommuner og amter gør for at prøve at overholde indgåede aftaler.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Jeg skal sige helt stilfærdigt, at der er offentlige kasser, jeg meget gerne så reduceret, og at det næste spørgsmål er i samme boldgade.
Det, vi har oplevet under det første spørgsmål, er, at statsministeren benægter enhver sammenhæng mellem regeringens stramme økonomiske politik over for kommunerne og de konsekvenser, den får, og jeg er jo ikke den eneste, der har konstateret, at statsministeren totalt benægter den sammenhæng.
Det har også formanden for Kommunernes Landsforening.
Han hedder Ejgil W. Rasmussen og er valgt for partiet Venstre, og han siger til Jyllands-Posten den 12. maj, at han nu gerne vil have regeringen til at blåstemple nedskæringerne i servicen.
Jeg citerer: »Vi efterlyser en klar melding om, at regeringen er tilfreds med det, vi har gjort, og at man støtter de besparelser, kommunerne nu skal gennemføre.«
»Vil regeringen som efterlyst af KL's formand, Ejgil W. Rasmussen, støtte de besparelser i servicen over for borgerne, som kommunerne bebuder at ville gennemføre?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Vi når nok ikke så meget videre, for hr. Villy Søvndal og jeg vi har mange års frugtbar uenighed at bygge på, og jeg tror, det er i gensidig interesse at vedligeholde dem.
Jeg har gennem årene dannet mig det indtryk, at hr. Villy Søvndal kun vil være stillet tilfreds, hvis alle offentlige kasser bliver slået op på vid gab, og man uden hensyntagen til, at der også gælder nogle samfundsøkonomiske rammer, kan tage pengene.
Ligegyldigt hvad jeg svarer her i Folketingssalen, vil jeg derfor aldrig kunne tilfredsstille hr. Villy Søvndal.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Jeg er glad for, at statsministeren i dag fastholdt besindelsen under vores debat, men jeg må sige, at jeg er ked af, at statsministeren benægter fakta i det omfang, det er tilfældet.
Det synes jeg er dumt af statsministeren, for virkeligheden taler sit tydelige sprog.
Jeg skal ikke gentage, hvad to ud af tre borgmestre siger, deriblandt en god del Venstreborgmestre.
Det er ikke kun taktik før de kommende forhandlinger, det er rå virkelighed, og derfor synes jeg, det er overraskende, at statsministeren så hurtigt har mistet blikket for, hvad der sker ude i virkeligheden.
Det klares ikke med nye benævnelser og ved at kalde nedskæringer for omprioriteringer, det er også forsøgt før.
Jeg tror, det bliver smertefuldt for statsministeren og hans parti og hans støttepartier, når det går op for folk, hvilket gigantisk bedrag de er blevet udsat for i en valgkamp, hvor løfterne bare svulmede
helt op.
Man vil kunne konstatere - ikke på grund af, hvad jeg jeg siger, men på grund af virkeligheden selv - hvad virkeligheden er.
Så får statsministeren problemer, og derfor er det klogere at tilstå.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Ikke mindst når jeg hører hr. Henrik Sass Larsens fremstilling, må jeg nok sige, at det er gået meget, meget hurtigt for Socialdemokratiet med at komme i opposition.
Vi skal kun ganske få måneder tilbage, før det var en socialdemokratisk finansminister, der benhårdt holdt på, at den årlige vækst i de offentlige udgifter skulle ligge inden for en ramme på 0,5-1 pct. om året, for at man overhovedet kunne opfylde målene om at finansiere et velfærdssamfund i fremtiden, hvor der bliver flere ældre i forhold til antallet af erhvervsaktive, altså den fremskrivning, der ligger i redegørelsen »2010«.
Vi skal kun nogle få måneder tilbage, før det var officiel socialdemokratisk politik.
Vi var enige i, at det var en saglig og seriøs politik, og derfor har vi videreført den.
Men nu kan vi altså høre hr. Henrik Sass Larsen, ganske vist lidt mere forsigtigt end den tidligere minister, hr. Ole Stavad, antyde, at man skal bare blæse på, hvilke rammer den tidligere regering havde lagt.
Men sådan leger vi altså ikke, når vi fører økonomisk politik.
Selvfølgelig skal man inden for de rammer, der samfundsøkonomisk er plads til, vise fleksibilitet for at finde løsninger.
Naturligvis er regeringen indstillet på det, og derfor må jeg sige, at konklusionen er, at ingen kan bestride, at der er tale om, at de kommunale og amtskommunale udgifter vokser fra 2001 til 2002, endda ganske meget, som følge af en kombination af den økonomiaftale, som den tidligere regering har lavet, og det, vi har lagt på toppen af den.
Udgifterne vokser, det er en kendsgerning.
Det, der så er tale om, er, at nogle steder barberer man lidt af væksten, men det ændrer da ikke på, at totalt set stiger udgifterne.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Lidt i forlængelse af hr. Ole Stavad vil jeg spørge statsministeren: Er det ikke sådan, at hvis kommunerne skal fastholde den økonomiske ramme, sådan som der er meldt ud, og man kommer med en gave til kommunerne, lad os sige til sygehusene eller til de ældre, og siger: Værsgo, her har I en pose penge - så er de pinedød nødt til at tvinge væksten ned nogle andre steder eller endda indføre besparelser?
Jeg tror, jeg har set beregninger på, at de gaver, der ligger til amterne i øjeblikket, betyder en realvækst på omkring 8 pct.
Det vil sige, at det er på alle de andre konti, man skal hente pengene, hvis man skal holde sig på 1 pct.s vækst.
Eller vil man vise fleksibilitet ved at sige: I kan få nogle penge, men I får også videre grænser for, hvor meget vækst I må have.
Var det ikke også en mulighed, at man kunne gøre det på den måde, hr. statsminister?
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Jeg tror da, at mange med glæde lyttede til, at statsministeren sagde, at regeringen ville udvise fleksibilitet.
Men jeg synes så, at statsministeren havde en afslutning i sin fleksibilitetserklæring, der lød som en besværgelse om, at regeringen ville være fleksibel, men at man ikke under nogen omstændigheder ville forlade den ramme, som regeringen har meldt ud, og at regeringen i øvrigt fastholder det, som indenrigsministeren har meddelt meget firkantet, at hvis der skulle være kommuner, som forhøjer skatten for at løse opgaven, ville de pågældende blive straffet.
Må jeg spørge statsministeren: Betyder den fleksibilitet, han nu har erklæret, at kommunerne også vil få en økonomi, der kan løse de opgaver, kommunerne skal løse, også selv om man skal gå på kompromis med den økonomiske ramme, som regeringen har meldt ud?
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Vedrørende det dér med min skole kan jeg åbenbare for statsministeren, at jeg har gået i skole i Holstebro.
Der har de en udmærket borgmester, som er partifælle med statsministeren.
Han hedder Arne Lægaard, og han udtaler følgende i Jyllands-Posten den 12. maj:
»Det mest trælse er, at de siger, vi skal spare, og så samtidig siger, at vi skal bruge flere penge på de tunge områder - folkeskolen, de sociale institutioner, de ældre og sygedagpenge.«
Jeg synes egentlig, det er overraskende, at statsministeren så hurtigt er kommet fuldstændig væk fra virkeligheden.
Det er trods alt mindre end et halvt år, statsministeren har været statsminister.
Selv gode Venstreborgmestre rundtomkring, to ud af tre, siger - og jeg tror ikke, at de mener, at deres hovedopgave i verden er at genere den nuværende regering - at de kommer til at skære på ømme områder, hvilket er i lodret modstrid med, hvad statsministeren har lovet befolkningen.
Det er jo ikke et spørgsmål om, hvor jeg har gået i skole, men spørgsmålet er: Hvem er det, der har mest ret, de, der er ude i nærheden af virkeligheden, eller statsministeren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Først ganske kort til hr. Villy Søvndal: Jeg gentager, at tallene og realiteterne altså er, at for 2001-2002 stiger amternes udgifter med næsten 4 mia. kr. i henhold til trufne aftaler, og at primærkommunernes budgetter stiger med næsten 2 mia. kr. i henhold til indgåede aftaler.
Jeg ved ikke, hvordan hr. Villy Søvndal kan få stigninger på næsten 2 plus næsten 4 mia. kr. til at blive nedskæringer.
Man skal altså have gået i den skole, som hr. Villy Søvndal har gået i, for at kunne få det til at blive til nedskæringer.
Så til hr. Ole Vagn Christensen: Regeringen har intet problem med sit samspil med kommunerne.
Vi har givet det klare løfte, at hvis vi vælter nye opgaver over på kommuner og amter, så følger der penge med.
Sådan skal det være.
Det fører mig frem til svaret til hr. Ole Stavad: Ja, naturligvis vil regeringen være fleksibel.
Jeg tror egentlig, at hr. Stavad antyder, hvad der egentlig er baggrunden for alt dette her, ved at han siger, at det naturligvis også er en forhandlingssituation, vi står over for.
Mon ikke også det er baggrunden for, at der er nogle, der i pressen har varmet op?
Det tror jeg ikke man kan se
Derfor kræves der naturligvis fleksibilitet og realisme fra alle sider, når man skal indgå økonomiaftaler mellem regeringen og kommunerne.
Men jeg må gentage, at den økonomiske ramme, der er til rådighed for denne regering, er nøjagtig den samme økonomiske ramme, som den tidligere regering havde og ville have til rådighed.
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Jeg tror, at det billede, som statsministeren forsøger at tegne af det kommunale og amtskommunale økonomiske råderum, er meget svært at genkende ude i kommunerne og amterne, hvor man konkret sidder med problemerne.
Men statsministeren henviste til, at de rammer, man forhandler inden for, svarer til de rammer, som også var udgangspunktet for den tidligere regering.
Det får mig til at spørge statsministeren, om statsministeren her i dag vil give et tilsagn om, at regeringen vil være lige så fleksibel i forhandlingerne med kommunerne og med amterne, som den tidligere regering var, når man sad i den konkrete forhandling.
Selvfølgelig er man nødt til at have et udgangspunkt, og selvfølgelig er det også en slags overenskomstsforhandling, om jeg så må sige, man står over for.
Men der, hvor der er uoverensstemmelse mellem kort og terræn, må man følge terrænet i stedet for det kort, som regeringen har lagt, uanset at det betyder, at der skal gives noget økonomi til at sikre, at kommunerne og amterne også kan løse opgaverne.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-22:
Jeg kan jo ikke takke for svaret.
Jeg fik et svar, det må jeg erkende, og det gik på omstruktureringer.
Det er jo ikke det, der foregår derude.
Det er jo ikke den oplevelse, som folk har derude.
Der er jo ikke den situation, at der her er noget at bytte med.
Nej, situationen er den, at der foregår skinbarlige nedskæringer på de vitale områder, som vi har nævnt nogle gange, og som også har været nævnt af hr. Villy Søvndal.
Så hvornår får vi en mulighed for at få et realistisk svar på, hvordan virkeligheden også ser ud, når den skal ses i forhold til det samspil, der skal være mellem kommunerne og statsministeren?
Der mangler sandelig noget.
Men det kunne jo være, at man skulle bevæge sig ud.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Statsministeren sagde, at han ikke turde udelukke, at der skete nedskæringer rundtomkring.
Jeg kan fortælle, at jeg i aftes deltog i et møde i Vordingborg.
Der var mødt 490 mennesker op sådan en almindelig pæn og lys forårsaften.
Der var meget vrede, vil jeg sige til statsministeren.
Hvorfor det?
Fordi man skulle skære 14 pct. af de sociale udgifter i amtet, hvilket svarer til 400 stillinger.
Det er i lodret modstrid med, hvad man kan læse i regeringens handlingsprogram, hvor der står: »Regeringen vil forstærke det fælles ansvar for de svageste i vort samfund.
Der vil blive afsat flere ressourcer til hjemløse, sindslidende og handicappede samt til at forebygge narko- og alkoholmisbrug.«
Det er lige præcis på de her områder.
Efterfølgende vil hvert eneste amt i Danmark gøre det samme.
Så er det bare, jeg spørger: Er det så ikke dumt af en statsminister i dag at stå forhærdet og benægte, at der er noget som helst om de ting, når hvert eneste menneske i det her land ude i virkelighedens verden kan konstatere - ligesom Jyllands-Posten har konstateret - at to ud af tre danske kommuner er i færd med at beskære på ømme sociale områder, på ældre, på børn, på skoler, og når hvert eneste amt i Danmark inden for det næste halve år vil kunne berette om, at de har været nødt til at skære for at leve op til regeringens hårdhændede økonomiske politik?
Er det så ikke dumt og kortsynet af en statsminister i dag i maj måned at stå og benægte det, som vi alle sammen ved bliver virkelighed inden
for det næste halve år
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvad statsministeren vil med det, for det bliver det største tilbagetog siden Dybbøl i 1864.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Jeg vil gerne sige, at jeg tror ikke, jer er uenig med fru Karen Jespersen i, at det er vigtigt, at virksomhederne har et socialt ansvar, og regeringen støtter også indsatsen for at fremme og stimulere virksomhedernes sociale ansvar.
Jeg vil sige, at beskæftigelsesministeren er jo ansvarlig for regeringens indsats med hensyn til virksomhedernes sociale ansvar.
Regeringen ser virksomhedernes sociale ansvar som et nyttigt redskab til at håndtere de udfordringer, som
arbejdsmarkedet står over for
Skabelsen af de nødvendige job for personer med nedsat arbejdsevne kan jo ikke blive en succes, uden at virksomhederne har en aktiv deltagelse.
Jeg finder det altså vigtigt, at den danske indsats bliver set i sammenhæng med, hvad der sker internationalt.
De danske virksomheder opererer jo på de internationale markeder.
I den forbindelse kan jeg jo nævne over for fru Karen Jespersen, at Erhvervs- og Boligstyrelsen i marts udgav analysen »Etik i erhvervslivet«.
Også analyser fra f.eks. Socialforskningsinstituttet viser jo, at danske virksomheder tager et betydeligt socialt ansvar.
Jeg kan sige, at regeringen med sin strategi »Vækst med vilje« har sat fokus på en række områder, hvor vi i dag ikke gør det godt nok, hvis vi skal øge væksten og velfærden i Danmark.
Da danske virksomheder allerede i dag tager et betydeligt socialt ansvar, så har vi valgt ikke at gøre det til et specielt område i vores vækststrategi.
Men vi er meget, meget optaget af, at det her er et område, som betyder
noget, og jeg kan godt sige, at regeringens tiltag i efteråret med at få sat fokus på det her område viser, at regeringen tager denne her sag ganske, ganske alvorligt.
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Statsministeren undlod meget behændigt at svare på det spørgsmål, KL's formand og statsministerens partifælle, hr. Ejgil W. Rasmussen, har stillet.
Det går på, at de økonomiaftaler, regeringen lægger op til, har som konsekvens, at kommunerne og amterne skal skære ned på helt vitale velfærdsområder, hvis man ikke vil udvise fleksibilitet.
Det, hr. Ejgil W. Rasmussen beder statsministeren om, er så at anvise, hvor konsekvensen af regeringens politik skal føres ud i livet.
Altså hvilke af de vitale velfærdsområder skal der skæres ned på?
Er det de ældre?
Er det folkeskolen?
Eller hvor er det, regeringen vil skære?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Bare for at gentage det over for hr. Stavad så er der altså tale om, at udgifterne stiger.
Det er ikke sådan, at de falder.
De vokser.
For det andet: Hvordan de så skal fordeles i 2003, er så det, der nu skal forhandles.
Forhandlingerne starter nu og vil så løbe de næste uger, og ud af det håber jeg, der kommer en god aftale mellem regeringen og amter og kommuner om fordelingen af væksten i 2003.
Må jeg så bare lige sige til sidst til hr. Villy Søvndal, som taler om unødig trætte, at det jo er sådan, at når jeg hele tiden får stillet de samme spørgsmål, bør det jo ikke overraske hr. Villy Søvndal, at han også får de samme svar.
Jeg har ikke mere nyt at føje til.
Så kan man i høj grad diskutere, hvem det er, der udøver unødig trætte.
Villy Søvndal (SF), 2002-05-22:
Jeg veksler skam meget med mine spørgsmål.
Uge efter uge har jeg stillet forskellige spørgsmål i det håb, at det kan være med til at åbne statsministerens øjne for den virkelighed, som jeg synes, han i stadig stigende bevæger sig grad på afstand af.
Men jeg forstår som konklusion på det her spørgsmål, at regeringens linje er, at statsministerens med fleres linje er: Vi tager alle roserne, vi overlader alt det beskidte arbejde til kommunerne, der har påpeget, at de bliver placeret i en hel umulig situation. Regeringen er blevet bedt om af formanden for Kommunernes Landsforening at tage ansvar på de områder, som nu bliver ramt: ældreområdet, skoleområdet, daginstitutionerne.
Det vil regeringen ikke.
Oven i det synes jeg så, at Venstres politiske ordfører, hr. Jens Rohde, håner kommunerne ved at sige til dem, at nu må de lære at prioritere og kalder det pression, hvad de udøver.
Er det virkelig acceptabelt i en samtaleform med kommuner, der af regeringen placeres i en umulig situation, hr. statsminister?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-22:
Jeg kan bekræfte over for fru Karen Jespersen, at en forstærket indsats over for voldsramte kvinder har en høj prioritering for regeringen, og generelt vil der gælde det princip, at hvis vi med kommuner og amter aftaler en forstærket indsats på et bestemt område, så følger der selvfølgelig også de nødvendige ressourcer med, så sådan en indsats kan føres ud i livet.
Og endelig til hr. Villy Søvndal: Regeringen løber ikke fra noget ansvar; regeringen er naturligvis parat til at tage ansvar for både surt og sødt.
Jacob Buksti (S), 2002-05-22:
Jeg forstår økonomi- og erhvervsministeren sådan, at økonomi- og erhvervsministeren mener, at man ikke kan gennemføre ufinansierede skattelettelser, og at det er råderummet, det drejer sig om.
Så siger økonomi- og erhvervsministeren også, at der er nogle dynamiske effekter på sigt.
Men spørgsmålet er, hvorvidt man indregner dem fra start, og jeg kan forstå, at det mener økonomi- og erhvervsministeren ikke man kan.
Skal det forstås sådan, at økonomi- og erhvervsministeren har den direkte modsattte opfattelse end De Konservatives politiske ordfører, fru Pia Christmas-Møller, som både til Dagbladet Børsen og til TV 2-nyhederne lørdag efter Kristi Himmelfartsdag sagde, at man blev nødt til at indregne dynamiske effekter, altså at man ikke skulle finansiere alle skattelettelserne, fordi det råderum, regeringen var i stand til at skaffe til skattelettelser, ikke ville være stort nok?
Økonomi- og erhvervsministeren kan selv slå efter i Dagbladet Børsen.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Nej, jeg kan ikke bekræfte hr. Ole Stavads sondringer, men jeg vil gerne slå fast: Nu kommer regeringen med en vækststrategi, på næsten 400 sider har vi analyseret de stærke sider og analyseret de svage sider, og så spørger vi: Hvad gør vi ved det? Jeg har godt nok hørt i pressen, at jeg skulle begynde at manipulere med de undersøgelserne vedrørende vækstvilkår. Nej, der står netop det, som økonomer og andre kan regne sig frem til, og man behøver ikke at være så overrasket, for man kan jo tage vismændenes rapport fra foråret 2001, slå op i den og se, hvordan det står til med hensyn til arbejdsudbud, der skal afvejes i forbindelse med skatteteknikken.
Vismændene skriver også, at det er i toppen, det største udbud er, og at der er lidt mindre på mellemskatten og lign. Men det er jo sådan, at hensynet til arbejdsudbuddet skal afvejes over for fordelingshensyn.
Det skrev DØR på daværende tidspunkt, og jeg vil gerne sige, at med hensyn til om vi skal bruge det ene eller det andet udtryk, vil jeg hellere bruge udtrykket »udbudseffekter«, for det er efterhånden snart sådan i dette Folketing, at når vi taler om dynamiske effekter, er det noget uklart, men når vi taler om udbudseffekter, er vi meget mere præcise.
Udbudseffekter handler om, at vi øger det økonomiske potentiale i form af et øget arbejdsudbud og øget beskæftigelse.
Arbejdsudbudseffekter kan også måles, vi kan skønne over dem, og det gør man altså også i andre lande, vil jeg gerne sige til hr. Ole Stavad.
Det er jo heller ikke noget nyt, at regeringer arbejder med udbudseffekter.
Det gør økonomerne, og det gjorde den tidligere regering i øvrigt også.
Ole Stavad (S), 2002-05-22:
Jeg lyttede interesseret til økonomi- og erhvervsministerens svar på spørgsmålet fra hr. Henrik Sass Larsen, og jeg kunne ikke drage nogen anden konklusion, end at det skatteudspil, som Det Konservative Folkeparti gik til valg på, er taget af bordet, og at det ikke længere indgår i regeringens overvejelser.
Det pågældende udspil var for det første med lettelser i toppen, mens folk med små og jævne indkomster skulle af med mere i skat, og for det andet var det i meget stor udstrækning finansieret over såkaldte dynamiske effekter, som økonomi- og erhvervsministeren nu afviser.
Kan ministeren bekræfte, at det er rigtigt forstået?
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-22:
Tak for svaret.
Det vil altså sige, at al den snak om dynamiske effekter er noget, der kun foregår i Det Konservative Folkeparti.
Det sker hverken hos partiet Venstre eller regeringen som sådan.
Det har vi fået helt og fuldstændig afklaret nu, og det er meget rart at vide, når man skal finde finansiering.
Så er der arbejdsudbuddet.
Vismændenes rapport siger, ligesom der står i vækststrategien, at det for alvor vil batte at sænke topskatten, og så spørger jeg ministeren, om vi ikke kunne komme en anelse nærmere opklaringen.
Indtil videre har vi nemlig hørt, at Venstre vil sænke bundskatten, og at De Konservative gerne vil sænke mellemskatten, og nu kommer så regeringen eller embedsmændene, eller hvem det nu er, og siger, at det skal søreme være topskatten.
Kunne ministeren komme nærmere ind på, om han giver sin egen publikation ret i, at det skal ske i toppen, hvis det virkelig skal batte noget, eller om det også er en god idé at lave skattesænkninger for mellemindkomstgruppen og lavindkomstgruppen?