runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Homann (SF), 2004-11-04:
I SF glæder vi os også over, at der bliver taget initiativer til at lukke skattehuller.
Det glæder vi os meget over, og vi vil derfor også støtte lovforslaget.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Imidlertid er det således, at det for det første, hvis det er små virksomheder, der er i klemme, jo er vanskeligt for myndighederne at rejse sagen, medmindre man har adgang til at anvende de rigtige instrumenter, og det kniber det jo med, hvis det forslag, som regeringen lægger til grund, bliver gennemført.
For det andet er det jo, som hr. Jørn Jespersen rigtigt påpegede, vanskeligt for små virksomheder at klage over store virksomheder.
Det er en meget barsk konkurrencesituation, de små er ude i.
Dernæst har det ikke nogen opsættende virkning eller afbrydelse af unfair konkurrencebetingelser i den tid, som sådan en sag behandles.
Derfor tror jeg, at det i praksis næppe kommer til at fungere så dynamisk, som vi gerne ville have det.
Det er ikke, fordi konkurrenceloven er dårlig, men det er bare dens mulighed for at virke i praksis, der ikke er tilstrækkelig, og det var vi jo enige om i sommer at vi skulle sørge for.
Så har vi desværre fået mange forbehold, efter at erhvervsorganisationerne har været inde over sagen, og enhver kan jo bare følge med i dagspressen.
Der kan man se, at erhvervsorganisationerne har vundet en meget stor sejr.
Det siger de jo fuldstændig åbent.
Det er synd for ministeren, synes jeg.
Men det må vi jo håbe vi kan rette op på.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Hr. Trøjborg og jeg er enige om en ting, nemlig at virksomhederne med rette kan frygte for konsekvenserne af en klage og derfor overvejer det mere end en gang, før de klager.
Men det, vi åbenbart ikke er helt enige om, er, om det er muligt for myndighederne efter den foreslåede paragraf af egen drift at rejse sådan en sag og indhente de fornødne oplysninger.
Der bemærker jeg bare, at der står i bemærkningerne til § 10 a, stk. 1, på side 20 i bemærkningerne: Det er således ikke muligt for Konkurrencerådet at udstede påbud efter § 10 a, stk. 1, i sager, der er startet af egen drift eller efter anmeldelse.
Jeg ser godt, at erhvervsministeren skiftevis nikker og ryster på hovedet i en lidt uklar rækkefølge, men jeg mener, at formuleringen er ret klar der.
Der står, at det ikke er muligt for myndighederne at rejse sagen af egen drift.
Og så spørger jeg bare: Jamen hvorfor skulle de da ikke kunne det?
Er det ikke opgaven for en konkurrencemyndighed at sørge for, at der er konkurrence på markedet, og hvis myndigheden har en opfattelse af, at det er der ikke, hvorfor kan man så ikke rejse sagen, hvorfor skal der laves betingelse på betingelse på betingelse, før sagen kan blive opfyldt, hvis det ikke er, fordi man ønsker at beskytte monopolerne?
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Men jeg havde den opfattelse, og det må jeg så få afklaret under udvalgsarbejdet, at efter gældende regler kan Konkurrencerådet udstede et påbud om helt eller delvis at ophæve samhandelsbetingelserne, men det må vi komme tilbage til under udvalgsarbejdet.
Men summa summarum er sagen den samme.
Sagen er, at vi var enige om at gennemføre et effektivt værktøj for konkurrencemyndighederne for at håndhæve konkurrencevilkårene, forhindre brug af ufine metoder, og det, vi har fået, er altså ikke godt nok.
Det synes jeg, som jeg sagde før, er synd for ministeren, så derfor vil jeg meget gerne hjælpe til, at ministeren får en meget stærkere stilling.
Derfor var ministerens oprindelige udspil faktisk ganske godt, synes jeg, og derfor vil vi naturligvis tage den diskussion op i det kommende arbejde med lovforslaget med henblik på at få en konkurrencelovgivning, der virker, således at dominerende stilling ikke fører til et misbrug, men fører til, at der åbnes op for reelle konkurrencemuligheder både af hensyn til de store virksomheder og af hensyn til forbrugerne og af hensyn til samfundet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Kan fru Colette Brix sige, hvad der er sket i mellemtiden?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Jamen det kan jeg da sagtens sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil.
Det her er jo noget, der har kørt herinde i Folketinget og i Fødevareudvalget igennem lang tid, og så kom det over i Erhvervsudvalget, og så kommer der andre ordførere ind.
Så kommer der flere oplysninger til.
Man læser lidt mere i papirerne.
Man hører lidt på de forskellige vandrør, hvad det egentlig er, der sker, og hvad der vil ske, hvis vi laver omvendt bevisbyrde for de danske virksomheder.
Det er der da egentlig ikke noget mærkeligt i.
Det synes jeg da ikke der er noget mærkeligt i.
Jeg vil da ikke håbe, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil med alle de opfattelser, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil har, altid siger: Det, jeg mente for et halvt år siden, mener jeg også om 10 år.
Det er nøjagtig det samme.
Verden forandrer sig, erhvervslivet forandrer sig, alt udenom forandrer sig, så jeg kan slet ikke se, at her er et problem.
Desuden vil jeg sige til fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Lad være med stikke næsen i det, for vi skal nok selv finde ud af, hvordan vi løser det i vores gruppe.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Det er måske alligevel lidt komisk, at det ligefrem gibber i fru Colette Brix, når der bliver fremsat et forslag, som fru Colette Brix' egne partifæller sådan set har bakket op om for meget kort tid siden.
Men jeg spurgte sådan set også bare fru Colette Brix, hvad det var, der havde forandret sig siden.
Det fik jeg ikke rigtig noget svar på.
Altså, hvad er det for nogle forandringer, der er sket på markedet siden sidste år, der gør, at det, der var relevant sidste år, ikke længere er relevant i år?
Er det, fordi der ikke længere er monopoler på markederne?
Er det, fordi der ikke længere er store selskaber, der tryner de små selskaber?
Er det de forandringer, der er foregået?
Det er i hvert fald ikke min vurdering.
Min vurdering er, at det fortsat er sådan, at de store selskaber træder de små selskaber under fode med jævne mellemrum, og at de små selskaber ikke har skyggen af en chance for at løfte bevisbyrden i forhold til de store.
Derfor har vi i hvert fald i Enhedslisten syntes, at det skulle være sådan, at de små virksomheder ikke bare kunne indberette det, men at de faktisk også havde en mulighed for at få forandret på situationen, ved at Konkurrencerådet kunne pålægge virksomhederne at indsende nogle informationer.
Der er jo ikke nogen domfældelse i det.
Det er alene et spørgsmål om, at Konkurrencerådet skal kunne pålægge virksomhederne, altså de store, der tryner de små, at indsende nogle informationer og på baggrund af det så tage stilling til, om der skal skrides ind.
Hvordan kan Dansk Folkeparti have et stort problem med det?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Jamen vi har ikke særlig mange store problemer med det, overhovedet ikke.
Vores problemer er såmænd ikke så store, at vi ikke kan klare dem.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil bliver hele tiden ved med at spørge, hvordan vi kan ændre mening.
Jamen der er altså kommet nogle tiltag på området, og jeg kan godt remse dem op igen.
Og så sætter man sig ned og finder ud af, hvad det egentlig er, det her handler om.
Omvendt bevisbyrde er et kæmpeindgreb i virksomhederne, og det ved fru Pernille Rosenkrantz-Theil godt.
Men uanset hvad vi ville gøre ved store virksomheder, hvor forfærdeligt vi end ville behandle dem, så ville fru Pernille RosenkrantzTheil til enhver tid sige, at det er o.k. med dem, fordi de ikke er særlig populære, det ved jeg godt, hos fru Pernille Rosenkrantz-Theil og hos mange andre.
Men et eller andet sted, sagt til fru Pernille Rosenkrantz-Theil, skal de jo være her, og de har ret til at være her, og de har ret til at blive behandlet ordentligt ligesom alle andre.
Hvis ikke de gør det, de skal, og ikke behandler de små ordentligt, skal de selvfølgelig også have en ordentlig en på torsken, og det ved de godt, og det er de også indstillet på.
Og så vil jeg gerne lige sige, at det da ikke kan have undgået fru Pernille Rosenkrantz-Theils opmærksomhed, at man nu har lavet stramninger: Forbud mod bindende videresalgspriser præciseres, dominerende virksomheder kan påbydes at indsætte handelsbetingelser, fusionskontrollen ændres, så det gælder for flere potentielle fusioner, og man forsegler lokalerne op til 72 timer, og jeg kan blive ved.
Det er stramning på stramning på stramning på stramning.
Det eneste, vi har været inde at røre ved, er omvendt bevisbyrde.
Det er det eneste, vi har været inde at røre ved.
Er det så forfærdeligt?
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Når man hører fru Colette Brix' indlæg, må man jo sige, at det er under devisen: jo større problemer, jo hurtigere taler man.
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til hr. Trøjborg.
Det bliver nu nævnt i debatten, at de små virksomheder, der føler, at de bliver trynede af de store monopoler, jo bare kan klage.
Er det ikke også Socialdemokratiets oplevelse, at mange af de små virksomheder rent faktisk siger, at det ikke er helt uden omkostninger bare at klage, fordi man somme tider er så afhængig af monopolerne både med hensyn til fælles levering og råvareleverancer og sådan nogle ting, at man meget vel i hvert fald kan frygte at blive udsat for sanktioner, hvis man klager, og at det derfor ville være hensigtsmæssigt, at myndighederne af egen drift kunne tage en sag op og undersøge den, når de føler, at der foreligger en berettiget mistanke om misbrug af dominerende stilling?
Mener Socialdemokratiet ikke også, at netop det her forslag forhindrer, at myndighederne af egen drift kan tage en sag op og bede om at få samhandelsbetingelser tilsendt med den hensigt at vurdere sagen?
Så er vi ikke fælles om den opfattelse, at forslaget, som det ligger her, blandt mange andre svagheder har den svaghed, at det udelukker, at myndighederne af egen drift kan tage en sag om misbrug af dominerende stilling op?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Undskyld, jeg hørte faktisk ikke, hvad der blev sagt.
Nå, o.k.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Jeg siger: jo større problemer, jo hurtigere taler fru Brix.
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Nej, ikke nødvendigvis.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Derfor er mit spørgsmål, om ikke det meget enkelt kan beskrives på den måde, at Dansk Folkeparti bare har skiftet politik.
For et år siden var det hr. Christian H. Hansen, der som fødevareordfører tegnede Dansk Folkeparti udadtil, og han gav udtryk for, at han sammen med oppositionen gerne ville være med til at stramme konkurrencelovgivningen, sådan at store monopoler ikke længere kunne misbruge deres dominerende stilling i samme omfang som hidtil – altså, at man ville stække Arla og Carlsberg og andre store monopoler i deres ufine forretningsmetoder.
Nu er det omsorg for de store monopoler.
Nu er det monopolernes retssikkerhed, der er på dagsordenen og ikke længere forbrugernes interesse i et friere valg af varer på hylderne og lavere priser på varerne.
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Det er helt klart, at det er hr. Jørn Jespersen utrolig dygtig til – uden at vide det, uden at vide, hvad der foregår!
Aner ikke, hvad der foregår.
Man rejser sig bare op og siger et eller andet vrøvl.
Det, der er i den sag, er, at man er kommet længere hen i forhandlingen, og at der er to ordførere, der har snakket med hinanden og fundet ud af, at der er mange ting, som er blevet strammet op, og det skal der også.
De store dominerende virksomheder, vil jeg gerne sige, skal opføre sig ordentligt.
Og efter de her kriterier har konkurrencemyndighederne også alle mulige redskaber til at sørge for, at de gør det.
Jeg synes også et eller andet sted – det tror jeg faktisk hr. Jørn Jespersen vil give mig ret i – at det altså er sådan, at de der konkurrencemyndigheder hele tiden siger: Så har vi ikke mulighed for at gøre det, og så har vi på den anden side ikke mulighed for at gøre det.
Der sidder nogle af de dygtigste, veluddannede folk i Danmark.
Nu får de 3½ årsværk mere.
Hvis de ikke kan finde ud af deres job, så må de forlade det.
Så må der nye mennesker ind på stolene.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti plejer sådan at nedlægge og fyre rundtomkring, hvis der er nogen, man ikke bryder sig om.
Men det er da ret besynderligt i en sag om konkurrencelovgivningen, at man nu skal opleve, at Dansk Folkepartis ordfører er i gang med også at fyre folk i Konkurrencestyrelsen også.
Det bemærker vi med interesse.
Men det er jo sådan set ikke det centrale i diskussionen.
Det er bare: Fungerer konkurrencen godt nok?
Får forbrugerne de frie valgmuligheder i dag og de lave priser i dag?
Hvad er Dansk Folkepartis opfattelse med den nye linje, der ligger nu, efter at det er fru Colette Brix, der er blevet ordfører?
Og hvis svaret er nej, som det er i alle Konkurrencestyrelsens rapporter, der klart påviser, at forbrugerne kunne spare milliarder på et meget friere valg, hvis vi havde en bedre konkurrence, hvad er det så, der skal laves om?
Er det lovgivningen, der skal strammes?
Er det Konkurrencestyrelsen, der skal opnormeres eller effektiviseres?
Er det Konkurrencerådet, der er noget galt i?
Hvor ligger problemet?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Vi bliver ved med at snakke om de her stramninger, om de nu har de redskaber, de skal have.
Jeg har jo nævnt alle de ting, der er blevet strammet op i denne nye lov, der er kommet frem.
Jeg er godt klar over, den er blevet lavet om i 2000, og den bliver lavet om hele tiden, og det er da også irriterende, men verden bliver jo også anderledes.
Og til det om, hvorvidt forbrugerne nu har de rigtige valgmuligheder.
Jeg kan nu ikke lade være med lige at nævne her – det er heller ikke gået forbi hr. Jørn Jespersen – at der forleden dag kom nye flasker fra et stort bryggeri på markedet.
De var så blevet gule og lettere, og pakningen var blevet mindre.
Der var en meget, meget lille virksomhed, der fik adgang til medierne og sagde: Det vil vi ikke være med til, dem vil vi ikke have, for de kan ikke være i vores diske, de kan simpelt hen ikke puttes ind, og det vil koste os forfærdelig mange penge at gøre det, så der må laves anden mulighed.
Man har altså adgangen til at sige fra og klage, ligesom alle andre har i det her land, og det synes jeg virkelig vi skal holde fast i.
Det skal de også have, men det har de små virksomheder også.
Vi ved godt, hvordan vi skal klage, og vi ved også godt, hvordan vi skal gøre, når der er en dominerende virksomhed.
Og så har jeg bidt mærke i, at hr. Jørn Jespersen gang på gang og atter i dag har sagt: Hvis nu man klager, bliver man så ikke trynet?
Jeg vil gerne sige, at nu må man altså lige komme sådan lidt op.
Små virksomheder er altså ikke dummere end andre virksomheder.
De ved godt, hvad de skal gøre, og de ved godt, når det her er ulovligt; det vil de ikke finde sig i.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Nu bliver jeg helt forskrækket, når fru Colette L. Brix udtaler sig sådan næsten hadefuldt om konkurrencemyndighederne.
Men jeg vil godt vende tilbage til spørgsmålet om Dansk Folkepartis kovending i denne sag.
Det var således i sommer, at selv jeg jo var bekymret for, om Dansk Folkeparti gik for langt i den ene grøft med tvangsopløsning af selskaber, og jeg ved ikke, hvad Dansk Folkepartis daværende ordfører gik ind for i stramning af konkurrenceloven.
Men vi havde jo et meget fornuftigt forløb, hvor vi forhandlede.
Fru Colette L. Brix deltog også i forhandlingerne, og vi nåede frem til, at regeringen fremlagde en aftale – jeg tror, det var den 18. maj – mellem regeringen og en række partier.
Vi lavede så ikke en endelig aftale, så vi er ikke bundet af det.
Imidlertid var det mit indtryk, at Dansk Folkeparti var helt bag den aftale, der jo var et betydeligt kompromis i forhold til de synspunkter, man tidligere har haft.
Det, jeg godt kunne tænke mig at vide, er: Hvad er det, der får fru Colette L. Brix til at svigte de små virksomheders interesser nu og gå fuldstændig i den anden grøft og anklage konkurrencemyndighederne for alt for mange muligheder og alt for stramme bestemmelser i det lovforslag, som vi ellers var enige om?
Hvorfor flygter fru Colette L. Brix fra sine tidligere løfter til de små virksomheder om at sikre deres plads i konkurrencen?
Colette L. Brix (DF), 2004-11-04:
Nu må vi lige holde en omgang.
Der er jo ikke nogen her, der går ud og vil gøre de små virksomheders konkurrence dårligere, det kunne jeg aldrig nogen sinde finde på.
Men når hr. Jan Trøjborg siger, at det undrer ham meget, at vi er endt der, så ved jeg ikke rigtig, hvordan det kan undre hr. Jan Trøjborg.
Vi har da været i paneldebatter sammen osv., jeg har da ikke lagt skjul på, hvad jeg har syntes.
Omvendt bevisbyrde
, det ved hr. Jan Trøjborg godt er et drastisk indgreb i virksomhedernes forretningsforbindelser – et drastisk indgreb.
At de uden videre skal sende ind, selv om der ikke er noget, man har mistanke om.
Man kan bare sige: Den der virksomhed havde noget for 2 år siden, nu vil vi gerne lige se noget fra dem igen.
Der må da ligge et eller andet påkrav, der må da være et eller andet, før hele den aktion skal gå i gang.
Jeg mener – det må hr. Jan Trøjborg også selv kunne se – at der må ligge et eller andet, som gør, at de skal lave det.
Det er også et kæmpearbejde administrativt at sende alle sine forretningsprocedurer ind og have dem vurderet.
Det tager tid, meget, meget lang tid, og det kan godt gå hen og svække konkurrencen noget for de små virksomheder, når al den tid bliver taget.
Og så synes jeg også et eller andet sted, at det bør og gør, at det skal hedde sig, at store virksomheder her i landet er nogle værre væsener.
Jeg synes lige, at vi skal vide, hvor mange sager det er, der er på de her områder om året.
Hvor mange sager er det, Konkurrencestyrelsen kører på det her område om året?
Hvordan er det, de opfører sig?
Opfører de sig egentlig ikke meget godt?
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-04:
Jamen jeg talte heller ikke så hurtigt.
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Jeg er meget glad for spørgsmålet, for det er jo fuldstændig rigtigt, at virksomhederne selvfølgelig kan klage til konkurrencemyndighederne.
Det, der er problemet, er, som det fremføres, at når man så har klaget til konkurrencemyndigheden, skal konkurrencemyndigheden for det første vurdere, om der er tale om en begrundet klage, uden at have adgang til forretningsbetingelser og nærmere oplysninger i øvrigt.
For det andet skal der være tale om det, man kalder særlige markedsforhold.
For det tredje beskriver regeringen en begrænsning, der siger, at på den baggrund skal Konkurrencestyrelsen så, hvis den skal have øget indsigt, have det på baggrund af dette særlige behov – man skal altså udnytte sine muligheder for at få indsendt disse forretningsbetingelser.
Der er altså tre, om jeg så må sige, barrierer, man skal overstige fra konkurrencemyndighedernes side, før man kan anvende paragraffen.
Det er det, jeg mener er et juridisk miskmask, der gør det umuligt for konkurrencemyndighederne at løfte den paragraf i praksis.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2004-11-04:
Jeg synes måske bare, at det her med de små virksomheder skal slås helt fast, for nu er der to af de borgerlige ordførere, der har stillet spørgsmål om de små virksomheder.
Derfor vil jeg gerne bede Socialdemokratiets ordfører sige lidt om, hvor problemet ligger, for sådan som jeg ser det, er det jo ikke et problem for en lille virksomhed at indklage nogen som helst.
Det har de sådan set hele tiden kunnet gøre.
Det, der har været problemet, har været Konkurrencerådets mulighed for at løfte sagen, fordi de ikke har adgang til det materiale, der skal til for at løfte bevisbyrden.
Det har alene virksomhederne.
Det vil sige, at de små virksomheder sådan set kan klage lige så meget, de vil.
Problemet er bare, at de ikke kan komme igennem med klagen, medmindre Konkurrencerådet har et effektivt værktøj hertil.
Er det korrekt?
Jan Trøjborg (S), 2004-11-04:
Hr. Jens Hald Madsen snakker, som han er dygtig til, blot ud i den blå luft.
Der er jo et hav, desværre, af eksempler på små virksomheder, som ikke har kunnet komme igennem med deres klager.
Det er jo derfor, vi tidligere har behandlet den her sag.
Tror hr. Jens Hald Madsen virkelig, at regeringen havde taget den her sag op, hvis ikke den var hårdt presset af den folkelige opinion, der krævede, at de små virksomheder fik reelle muligheder i konkurrencen?
Jeg tror også selv, de store virksomheder erkender, at man skal have en effektiv konkurrencelovgivning.
Det, der desværre er sket her, er, at regeringen har bøjet sig i forhold til det forslag, den selv lagde frem.
Den har bøjet sig for et pres, der har foranlediget, at man har fundet så mange bindinger i anvendelsen af den relevante paragraf, at det ikke kommer til at virke i praksis.
Jeg er stensikker på, at det ikke kommer til at virke, og hvis ikke vi får ændret det nu, kan vi komme til at tage det op hvert eneste år her i Folketingssalen.
Det kan jeg love at vi kommer til.
Det ser jeg selvfølgelig frem til, for på et eller andet tidspunkt skal det nok blive gennemført, om ikke med oppositionens støtte alene i Folketinget, men så med oppositionens og befolkningens støtte.
Margrethe Vestager (RV), 2004-11-04:
Det Radikale Venstre glæder sig på linje med de andre ordførere.
Det er jo en helt fantastisk stemning, der spreder sig i salen lige i øjeblikket på grund af regeringens fortsatte bestræbelser på at lukke skattehuller.
Vi synes, det er meget hensigtsmæssigt, og vi støtter både dette og kommende forslag i rækken, så der bliver færrest muligt skattehuller og et så enkelt skattesystem som overhovedet muligt.
Det Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Jens Hald Madsen (V), 2004-11-04:
Ændringerne i konkurrenceloven er et omfattende og tungt stof, men udgangspunktet er jo at få en balance mellem virksomhedernes interesser og muligheder for at kunne blive større – det vil i forhold til det internationale marked sige at kunne klare sig – at virksomheder ikke nationalt misbruger en dominerende stilling, og at man fra forbrugerside får den gennemsigtighed, der gør, at der ikke sker uregelmæssigheder.
Jeg vil først kort tage nogle af de punkter op i lovforslaget, som jeg mener er vigtige: Konkurrencerådet får nu mulighed for i særlige tilfælde at udstede påbud over for dominerende virksomheder om at udarbejde og indsende skriftlige samhandelsbetingelser.
Der har været en diskussion om, hvorvidt der skulle være omvendt bevisbyrde.
Det mener Venstre er en meget ringe og dårlig idé, fordi det sådan set går meget imod de almindelige retsprincipper, vi har i Danmark.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at Konkurrencerådet ikke skal have mulighed for at få indsigt, hvis der er en mistanke om misbrug af en dominerende stilling.
Derfor er det et godt kompromis, man er kommet frem til.
Forbuddet mod bindende videresalgspriser får en præcision, og fusionskriteriet ændres, så forbuddet mod en fusion ikke længere forudsætter, at fusionen skaber eller styrker en dominerende stilling.
Konkurrencerådet får mulighed for at afslutte almindelige konkurrencesager ved at acceptere et tilsagn fra virksomhederne.
Et påbud er jo, at man efterfølgende går ind i sagen, hvorimod et tilsagn egentlig går ud på en dialog med virksomhederne for at forebygge, at man ikke kommer ud i en påbudssag.
Det præciseres, at der er hjemmel til at offentliggøre også de sager, der afsluttes med bødevedtagelser.
Jeg mener faktisk, at når vi af høringssvarene kan se, at hver part ikke er helt tilfreds, er det måske udtryk for, at man har fundet et kompromis, som er acceptabelt forstået på den måde, at vægtningen har fået en bedre balance.
Det mener vi i Venstre er positivt.
Samtidig skal vi selvfølgelig lytte til høringssvarene og de organisationer, som har indlæg.
Det vil vi fortsat holde fast i og lytte til dem under behandlingsprocessen.
Alt i alt et godt kompromis og nogle gode ændringer.
Vi kan støtte lovforslaget.