runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-11-02:
For det første må jeg sige, at det vel er meget sjældent, man kan starte en retssag og sige, at man er sikker på, man kan vinde den.
Men jeg kan fastholde det, jeg har sagt
gentagne gange i dag, nemlig at jeg mener, vi rent fagligt har en stærk sag. Og så er det ikke siden 1995, vi har haft de lavere værdier; det er helt tilbage fra 1984.
Det var først i midten af 1990'erne, vi skulle have udmøntet det indre marked, så vi skulle have fælles regler, også når det gjaldt tilsætningsstoffer.
Vi har faktisk levet med det her siden 1984.
Når det gælder denne sag, vil jeg gerne sige, at det er en del af arbejdet, at vi lægger sag an ved domstolen, men det handler i høj grad også om at arbejde politisk.
Det er sådan, at Kommissionen rent faktisk har bebudet, at den i dette år - så vidt jeg har forstået, vil det blive i december måned - vil komme med et første udspil til en ny fødevarelov for hele EU.
Her vil vi klart give vores politiske bidrag, det har vi i øvrigt også haft
en offentlig diskussion foranlediget af hr. Jørn Jespersen om, og vi er i gang med at give det, man kunne sige var de danske prioriteter på det her område.
Her vil jeg gerne tilkendegive et bredt samarbejde med Folketinget, så der skal arbejdes politisk på alle mulige fronter, samtidig med at vi anlægger retssagen.
Jeg kan ikke give hr. Helge Adam Møller et kontant svar på, hvad årsagen er.
Det er jo bl.a. derfor, regeringen er gået i gang med det store projekt om middellevealder i Danmark, men jeg kan fagligt endnu en gang forsikre hr. Helge Adam Møller om, at når det er sådan, at man bruger en forhøjet mængde nitrit og nitrat gennem processen i kødet, og vi mennesker så efterfølgende spiser det, så er der en forhøjet risiko for, at det kan udvikle cancer. Nu har vores industri og vores detailhandel siden 1984 bevist, at det ikke er nødvendigt at bruge disse forhøjede mængder.
Så virker det paradoksalt, at vi skal gå op, og det er derfor hele den kamp er der.
Helge Adam Møller (KF), 1999-11-02:
Jeg er hverken medlem af Europaudvalget eller Udvalget for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, så jeg spørger faktisk af uvidenhed og måske også lidt af troskyldighed og i hvert fald for at blive klogere.
Se, jeg kunne forstå på ministerens svar, at nitrat og nitrit i et vist omfang er meget farligt, ja, i enkelte tilfælde kunne det nærmest være dødsensfarligt i de mængder, som andre lande og EU tillader det.
Hvad er årsagen?
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-11-02:
Jeg beklager over for hr. Keld Albrechtsen.
Jens Kirk (V), 1999-11-02:
Foranlediger den strid, der er mellem fødevareministeren og Europa-Kommissionen, ministeren til at ville tage hele direktivforslaget op til overvejelse, til, at det bliver taget op i EU, sådan at vi måske får ensartede regler og lavere mængder?
Henrik Dam Kristensen (S), 1999-11-02:
Jeg kan forsikre hr. Jens Kirk om, at jeg og den samlede danske regering ikke vil forsømme nogen lejlighed til at sikre, at når det gælder sundhedssikre fødevarer, så skal der gøres fremskridt i Europa.
Jeg vil også gerne sige til hr. Jens Kirk, at jeg synes
da godt, vi i fællesskab kan glæde os over, at hvis man kigger på en række af de konkrete udspil, der er kommet fra Kommissionen, altså den nye Kommission, så har fødevaresikkerhed været meget højt på dagsordenen.
Noget af det første, den nye forbrugerkommissær gav udtryk for, var afskaffelse af vækstfremmerne, og nu gives et tilsagn om, at der skal laves forbedrede fødevareregler i Europa.
Så hvis vi lige ser bort fra denne her sag, hvor ærgerlig den end måtte være, så må man sige, at den diskussion, der er i Europa, hjulpet af en række af medlemslandene rent faktisk går i den rigtige retning, nemlig med overskriften sunde, sikre fødevarer.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-02:
Nu kan jeg forstå, at ministeren mener, at miljøgarantien er intakt.
Så vil jeg godt spørge ministeren, om det ikke er korrekt - desværre - ifølge Amsterdamtraktaten, at hvis det drejer sig om kendt viden, altså viden, som man havde, dengang man vedtog reglerne - og vi vidste jo godt også dengang, at det var kræftfremkaldende - så kan man altså ikke bruge miljøgarantien, og specielt kan man heller ikke bruge den netop med hensyn til sundhed, for når det gælder sundhed, så er der ikke den samme beskyttelse, som når det gælder miljø.
Grunden til, at Kommissionen altså derfor har forkastet den danske brug af miljøgarantien, er den ganske enkle, at Kommissionen simpelt hen har anvendt Amsterdamtraktatens nye regler, og af de regler fremgår, at hvis man på det tidspunkt, da loven blev vedtaget i EU, vidste, at det var kræftfremkaldende, ja, så kan et land ikke påberåbe sig miljøgarantien, for man vidste det jo godt.
Det er konstruktionen i Amsterdamtraktaten. Vi får mulighed for at diskutere det grundigere på et andet tidspunkt, hvis ministeren ikke vil gå ned i den juridiske del af det i dag, men jeg synes ikke, der er nogen grund til, at man stikker sig selv blår i øjnene og tror, man har en nem sag, når man i virkeligheden står med en meget, meget vanskelig sag.
Jeg er glad for, at ministeren her i anden runde tager spørgsmålet om ulandene op og lægger hovedvægten på det i besvarelsen.
Jeg synes ikke, det helt lykkedes ministeren at få overbevist om, at det, man har vedtaget blandt EU's ministre, skulle være særlig godt for ulandene.
Altså f.eks. den bemærkning - det vil jeg godt spørge til - om toldfrit eller afgiftsfrit salg af så mange varer som muligt er jo i direkte modstrid med afsnittet om landbruget, som jo cementerer
»Dagsorden 2000«-systemet og dermed i realiteten undtager hele landbrugsområdet fra den formulering.
Jo, men sådan hænger punkterne jo sammen, desværre.
Og ligesådan den henvisning til, at man kan tage problemer op fra Uruguayrunden - er der noget konkret i den? Jeg er glad for, at ministeren her på falderebet i debatten åbner for, at vi rent faktisk kan få en saglig diskussion af nogle af de problemer, der udestår, og som ligger i det, der er vedtaget i EU.
Sådan opfatter jeg ministerens signal her til sidst.
Det er jeg da glad for.
Så kommer der måske alligevel noget fornuftigt ud af debatten, og flertallet har måske alligevel lyttet en lille smule til den kritik, der kommer udeomkring fra.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Jeg agter selvfølgelig ikke på nuværende stade at tage stilling til nogen som helst hypotetiske udviklingsmuligheder i denne sag.
Det kunne jeg ikke drømme om.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg kan give ministeren det tilsagn, at det, der så forestår forude, vil Enhedslisten følge nøje og sikkert stille spørgsmål til, selv om det sikkert vil vække enorm irritation hos det lidt selvgode flertal, der er her i Folketinget.
Men så ville jeg godt spørge ministeren: Hvis nu - nu beskyldes jeg jo for sortsyn, og jeg ved ikke hvad - den ikke helt urealistiske antagelse viser sig at holde stik, nemlig at der indgås et kompromis mellem USA og EU, og vi så står i den situation, at ulandene altså ikke bliver imødekommet, vil Danmark så følge EU hele vejen, eller er der en mulighed for, at Danmark kan forhandle selvstændigt med ulande og prøve på at bryde disse fronter op og altså på den måde spille også en selvstændig positiv rolle uden om blokdannelsen Nord mod Syd? Det håber jeg der er, og jeg fornemmede, at der er en vis åbning måske i den retning i det sidste, udenrigsministeren sagde.
Jeg håber, jeg hørte rigtigt.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Jeg vil gerne sige til hr. Jørn Jespersen, at min bemærkning om kornprisens udvikling ikke skal ses som et forsøg på at smyge uden om den forpligtelse, som man har i forhold til Uruguayrunden, og den skal vi selvfølgelig gøre, hvad vi kan, for at der følges op på.
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen: Også i første omgang lagde jeg hovedvægten, det fremgår af talen, netop på udviklingslandenes synspunkter, og det er der, som jeg også sagde det i min sidste omgang, meget gode grunde til, for hvis ikke man har noget at tilbyde udviklingslandene i denne runde i Seattle, så bliver der ikke noget resultat til sidst.
Så det hele hænger såmænd så logisk sammen, og det er jo kun godt.
Med hensyn til debatten, at der endnu udestår ting: Ja, mon ikke.
Seattle er begyndelsen, og foran ligger mindst 3 års hårdt arbejde med at nå resultater ved forhandlingsbordet.
Jørn Jespersen (SF), 1999-11-03:
Det er til spørgsmålet om de nettofødevareimporterende lande.
Kan ministeren ikke bekræfte, at det, som man lovede de fattige lande ved den givne lejlighed, var en kompensation
for den virkning, som bortfaldet af subsidier og dermed påvirkningen af fødevarepriserne ville have? Det er klart nok, at der har været mange andre forhold, som har påvirket priserne både den ene og den anden vej, men det var jo ikke det, man lovede - at tage højde for alle mulige faktorer.
Man lovede en kompensation for lige præcis de handlinger, man vedtog på det pågældende tidspunkt.
Kan ministeren endvidere bekræfte, at det løfte har man ikke levet op til endnu, og at det er Danmarks ansvar, at man ikke har gjort det, og dermed også Danmarks ansvar, at det sker hurtigst muligt?
Så vil jeg endelig sige, at jeg synes, at den situation, vi kommer i nu, øger behovet for at leve op til den slags løfter, for nu laver vi en yderligere liberalisering, som yderligere vil føre til, at nogle lande får problemer med deres priser.
Derfor aktualiseres problemet yderligere.
Så jeg kunne godt tænke mig, at vi i dag kunne få ministerens bekræftelse på, at Danmark nu virkelig vil sætte ind på, at de rige lande lever op til de forpligtelser, som de har påtaget sig for længe siden.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-11-03:
Jeg synes ikke, der er noget som helst mærkværdigt i, at et enkelt land, som kommer med et udspil, ser dette udspil modificeret i nogen grad, når 15 lande har været med til at vedtage noget fælles.
Jeg synes ikke, man kan forvente, at hvert enkelt land får alle ønsker opfyldt med præcis den ordlyd, man er mødt op med til forhandlingsrunden.
Jeg synes, det i sin helhed er et godt udspil, og det er et fremadrettet udspil.
Når hr. Keld Albrechtsen siger, at Det Radikale Venstre specielt ofrer meget energi på ulandsbistanden, så er det jo fuldstændig rigtigt, men set med mine briller er det meget vigtigt, at vi her holder fast i, at markedsadgangen er et af de meget vigtige punkter i WTO-runden.
Når man skal hjælpe ulandene, handler det jo ikke blot om bistand rettet direkte mod specielle punkter inden for det enkelte ulandsområdes svage områder, hvor man gerne vil hjælpe dem på bestemte områder, det handler også i meget høj grad om adgang til de markeder, som ulandenes varer kan afsættes på.
Der tror jeg ikke, der er nogen vej uden om, at man har et internationalt handelssystem, hvor man kan forhandle med store grupper af lande om særlig handelsadgang til systemet.
Ellers er der ikke nogen reel hjælp at få til ulandene.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Den 11. maj i år fastlagde et bredt flertal her i Folketinget
den forhandlingsstrategi, som regeringen blev bedt om at følge i forbindelse med de kommende forhandlinger i WTO-regi i Seattle.
For Kristeligt Folkeparti at se
er der ikke sket noget afgørende nyt, og derfor har jeg heller ikke noget nyt at tilføje i forhold til det indlæg, jeg holdt den 11. maj i år.
Vores opfattelse er den, at regeringen har fulgt den forhandlingsstrategi og det mandat, den har fået betroet af Folketinget og Europaudvalget.
I hvert fald kan jeg så slutte af med at sige, at vi selvfølgelig stemmer for det forslag til vedtagelse, som vi selv har været med til at fremsætte.
Der er intet nyt under solen.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-11-03:
Det Radikale Venstre er ikke så naive at tro, at vi som et lille parti i et lille land kan dreje hele verden.
Men hvis vi kan skubbe udviklingen et par skridt i den rigtige retning, så tager vi gerne det med. Vi ville gerne være gået længere i forbindelse med »Agenda 2000« i den begyndende afvikling af landbrugsstøtten, man tog fat på.
Men vi er tilfredse med, at man nåede et stykke vej.
Og jeg synes ikke, man kan forvente, at det, som EU-landene kunne blive enige om på Berlintopmødet, var at ville gå længere, når de nu skal ud i verden og forhandle videre med andre lande.
Det må nødvendigvis være det, man er nået frem til som det yderste, man kunne strække sig til i forbindelse med »Agenda 2000«, man går ud og prøver at få gennemført på et større plan.
Vi er tilfredse med at kunne skubbe udviklingen nogle skridt i den rigtige retning.
Det er en prioritet for Det Radikale Venstre.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg vil godt spørge fru Elisabeth Arnold, om Det Radikale Venstre ikke finder, at det er et helt afgørende problem, at i forhold til Marrakechløftet om bistand er der intet tilbage.
Der er intet tilbage.
Det er unægtelig en noget anden tilstand end den, fru Elisabeth Arnold forsøgte at skitsere. Jeg vil godt spørge: Når det gælder åbningen af markedet, er det så ikke korrekt, at det, ministrene har vedtaget i EU, faktisk er, at de landbrugsaftaler, som man lavede i »Dagsorden 2000« i EU, får lov til at blive stående, og at det er dem, man forhandler ud fra, og de indeholder jo stort set ingen afvikling af støtten og giver derfor ingen mulighed for ulandene til reelt at komme ind på EU's marked?
Og det var jo ikke det, der var meningen.
Det tror jeg da ikke var Det Radikale Venstres hensigt, at det skulle gå sådan.
Men giver det slet ikke Det Radikale Venstre anledning
til at tage sagen op igen, når det nu viser sig, at det, man fik vedtaget, er så langt fra de målsætninger, man selv havde stillet op?
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-11-03:
På Socialdemokratiets vegne skal jeg give fuld tilslutning
til EU's partnerskabs- og samarbejdsaftale med Turkmenistan.
Vi synes, det er en ret god idé at styrke relationerne på de økonomiske og politiske områder, fremme demokrati og menneskerettigheder.
Vi synes også, det er en ret god idé at sørge for en stabilitet i Centralasien og i Kaukasus, når man tænker på, at det er Iran, Afghanistan, Kasakhstan og Usbekistan, der er nærmeste naboer, og at Tjetjenien i øvrigt ligger på den anden side af Det Kaspiske Hav.
Så jeg skal kun på Socialdemokratiets vegne give vores fulde tilslutning til beslutningsforslaget.
Jacob Buksti (S), 1999-11-03:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg godt sige, at vi har stor tillid til, at de, som har synspunkter i debatten, også kommer frem med dem, og derfor er jeg helt overbevist om, at både fordele og ulemper nok skal blive ført frem.
Derudover - det blev også nævnt af hr. Kristian Thulesen
Dahl - er vi meget optaget af de tanker, de overvejelser og det kommissorium, som allerede ligger for den undersøgelse, som Rådet for Europæisk Politik vil forestå, så derfor er jeg faktisk fuld af fortrøstning til, at det kommer til at ske helt uafhængigt af, hvad hr. Keld Albrechtsen i øvrigt måtte mene.
Endelig til hr. Kristian Thulesen Dahl
til spørgsmålet om fordeling af pengemidler: Jamen de, der deltager i debatten, har alle muligheder for at søge pengemidler, bl.a. er der 15 mio. kr. at tage af i år, 15 mio. kr. at tage af
næste år i, hvad hedder det, Nævnet for EU-oplysning, og jeg tror ikke, at hr. Keld Albrechtsen og hr. Kristian Thulesen Dahl vil modsige mig med hensyn til, at der synes at være en overvægt af, at de, der søger disse penge, i høj grad er folk, som har et, skal vi sige det diplomatisk, skeptisk forhold til, hvad der foregår i EU.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-11-03:
Det Konservative Folkeparti kan fuldt ud støtte forslaget.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-11-03:
Under Sovjetunionen var disse republikker klart de mindst udviklede, og der er fortsat tale om lande, der er fattige og har store miljøproblemer.
Derfor er det fuldt ud på sin plads
at indlede et nærmere samarbejde også med Turkmenistan, som jo kan have brug for støtte til at komme på fode. Jeg vil godt tilføje, at det er overordentlig vigtigt, at det kommende samarbejde og projektet tager udgangspunkt i landets egne ressourcer og kapaciteter.
Der er alt for mange eksempler på samarbejde, hvor store dele af ressourcerne går til konsulenter, eksperter på ulandsområdet, hvor der ikke bliver gjort nok for at sikre, at de konkrete tiltag også skal føres ud i livet på modtagernes præmisser.
Samarbejde om miljø både på det politiske plan og mere konkret har også stor betydning og kunne måske fylde mere i denne aftale.
Det er meget vigtigt med en tæt politisk dialog med landene i Centralasien og herunder også Turkmenistan.
Dette element i aftalen er af stor betydning, ikke mindst når det kommer til demokrati, menneskerettigheder, minoriteter og lignende.
Også her vil jeg understrege dialogen og inddragelse af landets egne borgere.
Vi skal have et samarbejde mellem ligeværdige partnere, og vi skal ikke presse vores egne normer ned over de andre.
Støtte til lokale NGO'er er her af stor betydning i forhold
til miljø, menneskerettigheder og lignende, og jeg vil håbe, at dette får stor betydning i den konkrete udførelse af partnerskabs- og samarbejdsaftalen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Vi noterer os selvfølgelig også, at jeg ikke i den her sammenhæng behøver at tage det forbehold over for en tekst, jeg ellers ofte gør, når det handler om aftaler mellem EU på den ene side og et land på den anden, hvor der normalt i de aftaler står noget om gradvis integration med henblik på medlemskab af EU og den slags.
Det fremgår jo ikke af den her aftale.
Jeg vil godt fremhæve et enkelt punkt, som vi selvfølgelig i Dansk Folkeparti føler er meget vigtigt indgår i den her aftale.
Det er jo blandt andet, som det står, at man erkender, at samarbejde om modvirkning af og kontrol med ulovlig indvandring og internationalt organiseret kriminalitet og narkotikahandel udgør et af de primære mål for denne aftale.
Det er klart, at det er noget, som er vigtigt at fremme ligesom en lang række af de andre punkter, man kunne vælge at tage frem under en behandling som denne.
Men konklusionen er, at vi støtter B 11.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Efter Enhedslistens opfattelse har det her forslag til en partnerskabs- og samarbejdsaftale mere karakter af en håndfæstning end af et reelt partnerskab.
De virkelig betydningsfulde artikler er jo dem, der skal sikre de fri kapitalbevægelser og primært sikre
EU-landes investeringer i Turkmenistan, og at det foregår på EU's markedspræmisser.
Jeg vil ikke bestride, at det jo nok er en ordning, man har store forhåbninger til i Turkmenistan.
Jeg synes imidlertid, at når man ser på virkningen af den markedsåbning, som har fundet sted i de lande, som var med i det tidligere Sovjetunionen, så er der ikke noget, der tyder på, at det var en særlig god idé med en sådan hovedkulds åbning for investeringer og udpumpning af kapital i disse lande, som har fundet sted, og derfor tvivler vi også i Enhedslisten meget stærkt på, at det er en god idé med sådan en aftale, som der ligger her.
Jann Sjursen (KRF), 1999-11-03:
Jeg skal blot meddele, at Kristeligt Folkeparti kan tilslutte sig det fremsatte forslag.
Kim Behnke (FRI), 1999-11-03:
Også i Frihed 2000 har vi meget grundigt læst det beslutningsforslag igennem og er nået til den konklusion, at vi støtter forslaget.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-11-03:
Jeg vil gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at også i denne sag skinner det jo igennem, at der er to ting, hr. Keld Albrechtsen ikke kan fordrage.
Det ene er EU, og det andet er det øgede økonomiske samarbejde og den øgede handel
, så det må selvfølgelig også få betydning i denne sag.
Jeg synes, det er lidt synd for Turkmenistan, som har hårdt brug for bedre økonomiske og politiske forbindelser til EU. Jeg vil gøre opmærksom på ved denne behandling, at den dialog med Turkmenistan og dets myndigheder, som er en del af formålet med aftalen, jo også vil omfatte en dialog om menneskerettigheder.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at der i EU-kredsen ikke er stor begejstring for menneskerettighedssituationen i Turkmenistan.
Det er et anliggende, som vi selvfølgelig agter at bringe op i de diskussioner, der er, og jeg er overbevist om, at ved at lave en aftale af denne type med Turkmenistan skaber man en bedre ramme for en meningsfuld diskussion om menneskerettigheder med dette land.
Regeringen lægger vægt på at sikre en åben og grundig debat forud for folkeafstemningen om Danmarks forhold til den fælles valuta.
Regeringen hilser det også velkommen, at Dansk Udenrigspolitisk Institut har påtaget sig at udarbejde en rapport om udviklingen siden 1992 på de områder, der er omfattet af de danske forbehold. Som det er forslagsstillerne bekendt, sker det just på anmodning fra et enigt Europaudvalg.
Jeg er sikker på, at rapporten bliver et vigtigt bidrag i den danske Europadebat.
Regeringen bidrager selv til debatten.
Folketinget bidrager på mange måder ved debatterne her i salen, i Europaudvalget, gennem Folketingets EU-oplysning, og herudover er det selvfølgelig op til partierne i Folketinget at bidrage til debatten, hvad de jo også gør flittigt.
Der bliver således tilvejebragt et godt og et omfattende grundlag for debatten om den fælles valuta.
Når det drejer sig om grundloven og spørgsmålet om overførelse af beføjelser, som tilkommer rigets myndigheder, så får regeringen altid en vurdering af Justitsministeriet, som stilles til rådighed for Folketinget.
Den procedure har vi ikke tænkt os at ændre ved.
Det står selvfølgelig andre frit for, om de vil indhente andre vurderinger.
Regeringen vil henholde sig til den omfattende juridiske vurdering, som Justitsministeriet står for.
Det er jo ikke første gang, at der er fremsat forslag om uvildige undersøgelser.
Det synes at være et fast element i EU-modstanderpartiernes linje.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-11-03:
Jeg spurgte forleden, da vi havde en forespørgselsdebat, om, hvordan Socialdemokratiet vil sikre, at spørgsmålet om fordele og ulemper ved medlemskab i euroen vil blive godt og grundigt belyst, for det var jo et punkt, som den socialdemokratiske kongres lagde utrolig megen vægt på netop skulle belyses, og det er jo også i det lys, at vores beslutningsforslag skal ses.
Jeg vil gerne spørge hr. Jacob
Buksti, om han ikke er enig i, at den DUPI-redegørelse, som i øvrigt kan være en udmærket ting at få, ikke løser dét spørgsmål. Jeg synes, det er glimrende, der kommer al mulig debat, jeg har også set, man har lavet et debatpanel i Socialdemokratiet, men der er jo ikke rigtig nogen af de ting, der kan erstatte det, som vi her foreslår.
Men der har hr. Jacob Buksti måske nogle bud, som han endnu ikke har åbenbaret her fra talerstolen?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-11-03:
Jeg vil gerne med det samme komplimentere hr. Jacob Buksti for udtalelserne om den rapport, som Rådet for Europæisk Politik vil lave.
Jeg synes også, det er meget nyttigt, at de har taget det initiativ og vil lave et stykke arbejde på baggrund af Kalm-Fors-rapporten fra Sverige.
Hr. Jacob Buksti gør meget ud af at forklare, at vi ikke skal have en statsstyret eurodebat.
Vi skal have en debat, der er præget af græsrodsbevægelser, folk, der tager ordet i forskellige forsamlinger osv., og det kan jeg være meget enig i.
Men jeg vil gerne spørge hr. Jacob Buksti, om han ikke vil give os et indtryk af, hvordan pengemidlerne vil blive fordelt på henholdsvis ja til kronen-kampagner og nej til kronen-kampagner, hvis vi sådan tager et skøn ud fra, hvem vi i dag ved vil komme på banen af de store organisationer og de store virksomheder plus fordelingen af de midler, som er afsat til Folketingets partier m.v. Altså bare sådan et løst skøn, så vi kan få et indtryk, selv om vi er enige om, at det skal være en græsrodsdebat osv. Hvis det er, som det er i dag, hvordan bliver fordelingen så?