runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sonja Mikkelsen (S), 1997-12-09:
Da vort partis ordfører, hr. Helge Mortensen, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre Socialdemokratiets synspunkter.
Trafikministeren har allerede i sin tale givet tilslutning til dele af beslutningsforslaget, og ikke overraskende er vi i Socialdemokratiet grundlæggende enige med forslagsstillerne og trafikministeren.
Centrum-Demokraterne peger i beslutningsforslaget på, at der er vejprojekter, der er mere end 30 år gamle, hvor arbejdet hverken er påbegyndt eller opgivet.
Der er derfor ganske rigtigt god grund til at tage sådanne projekter op til en ny vurdering.
Skal den påtænkte vej eller bane nu også gennemføres og i givet fald, hvorfor er man så ikke gået i gang med arbejdet med det pågældende byggeri?
Vi ser derfor frem til, at trafikministeren inden den 1. marts næste år kommer med en liste over projekter fra før 1994, der endnu ikke er gennemført, og vi er enige i, at trafikministeren i fremtiden skal redegøre for et anlægs udførelse over for Trafikudvalget, hvis anlægsarbejder ikke er gået i gang senest fem år efter vedtagelsen af projekteringsloven.
Den oprydning, det kan komme til at give anledning til, er også allerede igangsat med L 99, som vi netop har førstebehandlet.
Derimod er vi betænkelige ved at sige ja til det sidste afsnit i beslutningsforslaget.
Dér bliver der lagt op til, at der automatisk bliver udløst erstatning til de berørte grundejere fra tiåret for en projekteringslovs vedtagelse.
i det spørgsmål, inden vi træffer en sådan beslutning.
Vi kan derfor tilslutte os, at spørgsmålet indgår i det udvalgsarbejde, som trafikministeren har i gang på ekspropriationsområdet, og som i forvejen er sat til at belyse en række af de tilsvarende spørgsmål, som her rejses fra Centrum-Demokraternes side.
Vi vil altså gerne på det område afvente det udvalgsarbejde, der ligger på dette felt, men på de to øvrige områder kan vi fuldt ud tilslutte os forslagsstillernes hensigt.
Svend Heiselberg (V), 1997-12-09:
Jeg vil sige, at Venstre er meget positiv over for beslutningsforslaget.
CD er på rette vej.
Om det er fem eller ti år, som er nævnt i beslutningsforslaget, kan vi diskutere.
Vi synes, det er for lang tid, der skal gå.
Det er vores opfattelse, at det er helt urimeligt, at det tillades, at en grundejer, der skal lægge jord til enten et jernbaneprojekt eller et vejprojekt, måske skal vente flere år, inden der kommer en afgørelse.
Ofte er en ejendom jo usælgelig, fordi det er planlagt, at der skulle gå enten vej eller jernbane tværs over markerne, og det betyder ofte, at ejeren af sådan en gård, hus, eller hvad det nu er, ikke kan få byggetilladelse, at der ikke kan optages lån.
Så der er mange problemer forbundet med det, når man først får slået nogle streger, og når man ser, at der kan gå adskillige år, inden man får truffet den endelige beslutning.
Så Venstre vil gerne gå videre, og vi vil gerne være med til, at vi også pålægger regeringen at ændre vejlovens § 69, stk. 2, så borgerne får en erstatning, der svarer til ejendommens forringede værdi.
Vi synes, det er rimeligt, at vi nu får truffet nogle beslutninger her, sådan at der bliver taget hensyn til de mennesker, som skal afstå jord.
Vi må sige, at det er en nødvendighed, at man er parat til at afstå sin jord, men når det er til samfundsmæssige formål, må det også være rimeligt, at samfundet betaler den pris, det koster, og at det også sker i et tempo, så vi ikke kommer til at genere folk og stavnsbinde dem på deres ejendom.
Jeg håber, sådan som trafikministeren også har givet udtryk for det her i dag, at det er noget, der snart kan træffes en beslutning om. Jeg har fornemmelsen af, at der er bred opbakning til det, hvis ministeren vil komme med et sådant lovforslag, og det er der tusindvis af mennesker, som vil vente på.
Aage Frandsen (SF), 1997-12-09:
I denne forbindelse besidder jeg tvivlens nådegave.
Jeg ved det ikke.
Jeg havde nok mest tænkt, at det var ti år og opefter, men det er da ikke sikkert.
Jeg er åben over for at se på, hvad det i grunden er, der ligger rundtomkring, hvilke hensyn der er.
Det kan være, det er mindre end ti år; det kan også være, det er mere end ti år.
Det vil jeg lade fremtiden og fremtidens undersøgelser gøre mig klogere på.
CD's beslutningsforslag består af tre elementer.
De to første kan vi kun støtte.
Det har ikke nogen voldsomme konsekvenser
for regeringen, fordi regeringen selv har sagt, at det synes man er gode ideer. Med hensyn til den sidste del tør jeg ikke sige, om det her er det rette, om ti år er det rette tidsrum, men det er selvfølgelig rigtigt, at det nok kunne være fornuftigt at lægge et eller andet tidsrum ind, også med henblik på at myndighederne var mere opmærksom på, hvor længe man kan have sådan noget liggende, og hvornår man eventuelt skal køre med projektet.
I hvert fald sådan som det er i dag, er der givetvis forskellige steder, hvor staten har været i gang med at projektere et eller andet, nogle mennesker, der har ventet i meget lang tid, og det har måske været uden grund i nogle tilfælde.
Derfor synes jeg, det er rigtigt, som jeg også forstod på ministeren, at der er et tilsagn fra regeringens side om, at man undersøger og går i dybden med disse ting for at finde ud af, hvordan man løser det problem, på den ene side af hensyn til de enkelte borgeres sikkerhed for, hvordan deres situation er, og på den anden side af hensyn til statens økonomi.
Det er klart, at det er også noget med, at staten skal punge ud med nogle penge, og dér kan jeg forstå, at Venstre, som altid er rundhåndet, når det drejer sig om offentlige midler, i denne forbindelse er villige til at betale kontant.
Dér synes vi altså lige, man skal afveje forskellige hensyn i forhold til hinanden.
Men det er klart, at sådan som det er i dag, er det i mange tilfælde den enkelte borger, der er taberen, så princippet, der ligger i dette forslag, tankegangen i det er vi enige i.
Om det så lige er den rette model, der er valgt, om det lige er den rette tidsperiode med ti år, der er valgt, vil vi godt se nærmere på.
Sonja Albrink (CD), 1997-12-09:
Jeg må spørge SF's ordfører: Er det så fra ti til tyve år, eller er det fra ti til fem år, vi skal gå?
Vibeke Peschardt (RV), 1997-12-09:
Der er helt bestemt grund til at sige tillykke til fru Sonja Albrink og til forslagsstillerne til dette beslutningsforslag, nr. B 22. Vi hørte lige trafikministeren sige, at der her til foråret kommer en redegørelse til Trafikudvalget, skriftligt oven i købet, for ikke gennemførte statslige vej- og jernbaneprojekter, som er vedtaget fra 1994 og frem, altså for en firårs periode.
Det må siges næsten at være en opfyldelse af CD's første ønske her i beslutningsforslaget.
Med hensyn til det næste ønske kunne vi sådan set godt erklære os enige med CD i beslutningsforslaget, men der er jo altså de men'er ved det, at man skal kunne overskue de økonomiske konsekvenser af sine beslutninger, og det er tilsyneladende ikke noget, der ligger lige for, så derfor vil også vi i Det Radikale Venstre afvente, hvad det såkaldte Hummelmoseudvalg kommer med.
Ellers er vi enige.
Men hvis vi nu skulle kaste en lillebitte brand - eller tændstik, vil jeg kalde det - ind i debatten, så vil jeg godt sige, at der er noget, som beslutningsforslaget ikke beskæftiger sig med.
Det er nemlig sådan, at både amter og kommuner også kan gå ud og ekspropriere til vejanlæg
f.eks. Nu har vi lige haft debatten om hovedlandevejene.
Det kunne da være, man skulle tænke på - og det gør udvalget måske - at også amter og kommuner skulle have en sådan revisionsklausul ind i deres beslutningsgrundlag.
Tom Behnke (FP), 1997-12-09:
Den Europæiske Menneskerettighedskonvention begynder ganske rigtigt med, som det også er fremkommet i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at enhver fysisk eller juridisk person har ret til respekt for sin ejendom.
Det offentlige kan simpelt hen ikke tillade sig at holde borgerne hen i uvished i lange perioder, med hensyn til om deres jord skal eksproprieres i forbindelse med vejprojekter, eller om den ikke skal.
Fremskridtspartiet er helt på linje med, at det er og bliver en ganske uanstændig behandling af de borgere, der må vente i årevis på at finde ud af, om deres jord eller faste ejendom nu også skal eksproprieres eller ej.
Hermed sker det, at ejendommens handelsværdi i venteperioden selvfølgelig bliver forringet, og det er simpelt hen en uacceptabel opførsel i relation til den private ejendomsret.
Vi må fra Fremskridtspartiets side meddele, at selv om man i bemærkningerne siger, at det offentlige skal have ti år til at træffe en endelig beslutning om, hvorvidt et projekt skal gennemføres eller ej, så er vi af den opfattelse, at dette også er for lang tid.
Så i modsætning til SF's ordfører er vi i Fremskridtspartiet ikke i tvivl om, hvor vi vil hen.
Vi er tilfredse med de ti år, men vi havde gerne set, at de ti år blev sat endnu længere ned, for spørgsmålet er, når vi taler om erstatningen, hvem der går ind og dækker det tab, der vil være, før der er gået ti år.
Hvis man ønsker at afhænde sin ejendom, inden de ti år er gået, hvem skal så erstatte det tab, der bliver?
Jeg hørte jo godt, at fru Vibeke Peschardt talte om økonomiske konsekvenser og skosede forslagsstillerne for, at man ikke havde taget højde for de økonomiske konsekvenser.
Mit spørgsmål er selvfølgelig til fru Vibeke Peschardt: Økonomiske konsekvenser for hvem? For det offentlige eller for dem, der ejer de pågældende ejendomme?
Og dér må jeg nok sige, at i Fremskridtspartiet har vi langt større respekt for, hvordan det ser ud med hensyn til økonomien, når vi taler om den enkelte borger end i forhold til det offentlige.
Det offentlige skal nok finde ud af det her.
Hvis vi laver nogle retningslinjer her, så må vi også finde pengene til det.
Men det er den enkelte borger, der er i klemme i dette system, hvor man har sagt, at her kunne vi måske godt tænke os om nogle år at lave et eller andet, og på den måde stavnsbinder vi de pågældende mennesker.
Det er reelt det, man gør.
Stavnsbåndet er ganske vist ophævet, men det er så genindført i en række lovgivninger rundtomkring, bl.a. i denne lov.
Sagen er jo, at ejendommen taber så meget i værdi, at det er de færreste mennesker, der overhovedet har råd til at flytte derfra i den periode, indtil man fra det offentlige finder ud af, om man overhovedet vil ekspropriere eller ej.
Det er ikke tilfredsstillende, og det er heller ikke tilfredsstillende, selv hvis man går ind og lægger en grænse på de ti år, men det er dog bedre end ingen grænse at have, som det er tilfældet i dag.
Så vi er i Fremskridtspartiet ét hundrede, ja, vi er nærmest ét hundrede og tredive procent enige med forslagsstillerne.
Vibeke Peschardt (RV), 1997-12-09:
Jeg tror, hr. Tom Behnke har misforstået, hvad jeg sagde.
Det, jeg tænkte på lige i denne specielle situation, var, som hr. Tom Behnke ganske rigtigt har observeret, hvor meget det her kan komme til at betyde for de offentlige kasser.
Jeg glemte at sige, og det vil jeg så gerne tilføje, at jeg er fuld af forståelse for - derfor siger jeg næsten også ja til forslaget med det samme; det indledte jeg jo med at sige - at borgere kan komme i klemme og være i vanskeligheder.
Derfor vil vi gerne se på det.
Men derfor vil jeg da også gerne have belyst de økonomiske konsekvenser for de offentlige kasser.
Tom Behnke (FP), 1997-12-09:
Så fik vi sat det på plads, og det er så dér, vejene skilles mellem Det Radikale Venstre og Fremskridtspartiet, for der er ingen tvivl om, at for Fremskridtspartiets vedkommende er det fuldstændig ligegyldigt, hvad det kommer til at koste det offentlige.
Det, det handler om her, er, at man varetager de pågældende borgeres interesser, og det må man tage højde for, inden man begynder at lave de forskellige anlægslove.
Jette Gottlieb (EL), 1997-12-09:
Også Enhedslisten kan støtte forslaget.
Enhedslisten deler faktisk også CD's ønske om en afklaring efter ti år med tommeskruer på, nemlig at staten skal tilbyde erstatning, hvis igangsættelse eller afskrivning ikke har fundet sted.
Det gør vi af to grunde.
Den ene er, at den folkelige opbakning eller modstand får langt bedre vilkår, jo hurtigere afklaringen finder sted, eller sagt på en anden måde, det ministerielle embedsværk er bedre til at sylte, end folkelige bevægelser er.
Den anden grund til det er selvfølgelig at øge sikkerheden for, at de beboere og ejere, der bor langs et projekteret anlæg, får en relativt hurtig afklaring.
Vi vil dog næsten foreslå den forbedring af forslaget, at et eventuelt projekteringsforslag automatisk bortfalder, hvis det ikke er sat i værk, inden der er gået ti år efter vedtagelsen.
Kaj Ikast (KF), 1997-12-09:
Det Konservative Folkeparti kan give sin fulde støtte til forslaget.
Det eneste, vi har imod det, er, at vi ikke selv har fundet på det, for det er jo så soleklart, det, der ligger her, og det rammer både jernbaneplanlægning og vejplanlægning og alt muligt andet byggeri.
Derfor er jeg meget lykkelig over, at vi kan komme til at tage fat på det problem i Trafikudvalget, og vi vil gå meget aktivt ind i udarbejdelsen og viderearbejdet med det her.
Ole Donner (DF), 1997-12-09:
I dette tilfælde er der som i mange andre tilfælde fra Trafikministeriets side tale om, at man bemyndiger ministeren til osv., og det viser igen, at det er noget roderi, der foregår derovre.
Her vil man give bemyndigelse til at opretholde nogle vejstrækninger, og nogle gamle bemyndigelser skal falde bort, fordi de ikke er blevet ført ud i livet.
Det er noget roderi, og derfor kan Dansk Folkeparti støtte det forslag fra CD, som vi skal behandle efterfølgende.
Men det burde nok i virkeligheden være endnu mere omfattende, så man bad regeringen om at komme med en oversigt over alt det, de sidder og roder med ovre i Trafikministeriet.
Jette Gottlieb (EL), 1997-12-09:
Lovforslaget er en opfølgning af vejaftalen, som Enhedslisten støtter, og Enhedslisten kan også støtte forslaget, som i øvrigt er helt i vejaftalens ånd.
Desuden er der tale om afgivelse af en række projekter, og det foregriber næsten det næste forslag, vi skal behandle, så det må på en måde være en anerkendelse af CD's hidtidige indflydelse i regeringen.
Specielt hæfter jeg mig ved afgivelsen af Helsingør-Mørdrup og M 5 og Søften-Skødstrup som noget meget vigtigt, og desuden synes jeg godt om afgivelsen af den sydlige omkørsel om Randers, Hillerød-Græstedvejen øst om Helsinge og den nordlige omkørsel om Næstved.
Det er glimrende at få fastslået, at de veje nok ikke bliver bygget.
Bjørn Westh (S), 1997-12-09:
Jeg ved ikke, om jeg skulle forstå fru Birthe Rønn Hornbech sådan, at Venstre er imod den faste promillegrænse, for det må jo være konsekvensen af udsagnet, medmindre det er fru
Birthe Rønn Hornbechs eget idealistiske synspunkt.
De er mere hensigtsmæssige at arbejde med for politiet.
Man skal ikke indblande lægerne så meget, folk behøver ikke at komme på skadestuen, og man behøver ikke tilkalde læger.
Jeg mener også, det er et mindre indgreb over for de personer, at de skal lave en udånding i stedet for at have taget en blodprøve.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-12-09:
I forslaget foreslår trafikministeren, at en række veje, som er anlagt af staten, nu overdrages til amterne som konsekvens af den aftale, der blev vedtaget i sidste samling, og samtidig forslår trafikministeren at ophæve nogle bemyndigelser til projektering, som staten ikke længere skal gøre brug af - enten fordi det er forældede planer, som ikke længere er interessante, eller fordi de ligger i de områder, hvor amterne nu har overtaget ansvaret.
Herefter vil det være amternes regionplaner, der udstikker den nødvendige arealreservation til linjeføringerne i det omfang, amterne selv synes, det fortsat er relevant at drøfte dem, og herefter er det også amterne selv, der skal anlægge vejene, hvis de mener, planerne skal fremmes. Dette forslag kan vi anbefale til hurtig vedtagelse fra
Socialdemokratiets side
det er i fuld overensstemmelse
med det, vi vedtog i sidste samling.
Svend Heiselberg (V), 1997-12-09:
Lovforslaget er en konsekvens af, at de fleste statsveje er blevet overført til amterne.
Om amterne så i dag er tilfredse med den beslutning, ved jeg ikke, men jeg håber, at amterne har økonomi til at udbygge vejene i den udstrækning, der er behov for.
I det mindste glæder jeg mig over, at A 26 forsætter i statens regi, og jeg håber, vi har så mange penge, at vi kan få udbygget den, for der er jo nogle strækninger, hvor det er tiltrængt.
Venstre kan anbefale lovforslaget.
Kaj Ikast (KF), 1997-12-09:
Det samme kan vi ikke sige fra Det Konservative Folkepartis side.
Vi var ikke med i den aftale, og det er jeg lykkelig for, det vil jeg slå helt fast.
Den aftale, der er lavet med amterne, har så mange skønhedsfejl, at man kan blive ved med at nævne amt efter amt, hvor det vil koste hundreder af millioner kroner, vel svarende til mellem 1 og 2 skatteprocentpoints om året.
Byrden er også meget skævt fordelt.
Ribe Amt er meget hårdt ramt, Århus Amt er særdeles hårdt ramt, og Djursland er helt overset.
Vi kunne tage område for område, hvor man virkelig er blevet snydt ved den aftale, og derfor vil jeg præcisere her i dag: Det Konservative Folkeparti har været imod den fra starten, og vi vil også være imod dette forslag.
Jeg har et lille grimt spørgsmål til ministeren: I
Helsingør kan jeg se, at Færgevejen skal nedlægges, og så får man jo et problem med de lastbiler, der skal køre direkte ind i byen.
Det er i hvert fald ikke i overensstemmelse med Trafikplan 2000, så jeg er meget spændt på at høre, hvorledes ministeren vil løse problemet i Helsingør.
Det er stik modsat den politik, der er ført indtil dato.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-12-09:
Hr. Kaj Ikast nævnte Djursland, og det er jo rigtigt, at nogle af de projekteringslove, som nu ophæves, bl.a. vedrører det, vi har kaldt hængslerne til motorvejen til Djursland.
Men jeg vil gerne spørge hr. Kaj Ikast: Hvad er hr. Kaj Ikasts vurdering?
Vil det sydlige hængsel, altså Skødstrup- Søften, blive hurtigere eller langsommere etableret i den nye situation, hvor det er amtet, der har overtaget forpligtelsen, end da den tidligere var statens?
Hvad er hr. Kaj Ikasts vurdering?
Kaj Ikast (KF), 1997-12-09:
Det, jeg talte om, var den motorvej hele vejen ud til færgelejerne i Ebeltoft, som man aldrig fik, og som bl.a. fru Sonja Mikkelsen var med til at stemme ned i foråret, da jeg kom med forslaget.
Netop for at reparere på loven stillede Det Konservative Folkeparti et ændringsforslag, så Djurslandvejen kom med.
Men sådan noget generer ikke store ånder.
Nej, de veje kan man godt lade ligge, og så betaler Århus Amt, hvor fru Sonja Mikkelsen jo kommer fra.
Det andet
er kun en lille petitesse ved siden af det, der egentlig skulle være sket på Djursland.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-12-09:
Nu synes jeg lige, det er på sin plads at rette en misforståelse.
Et flertal her i Folketinget har ikke nedstemt et eller andet nyt vejanlæg til Ebeltoft fra motorvejen, tværtimod har vi bare besluttet, at det ikke længere er statens anliggende, men at det nu er et rent amtsligt anliggende.
Det vil sige, at vi har sagt til amtet, at hvis man mener, det er et vejanlæg, der skal fremmes, er man nu frit stillet med hensyn til at gøre det og er ikke afhængig af, om vi herinde er i stand til at skaffe pengene og prioritere dem i forhold til resten af landet.
Men jeg vil gerne gentage mit spørgsmål til hr. Kaj Ikast: Den vej, der går mellem Skødstrup og Søften - kommer den hurtigere eller langsommere, når det nu er amtet, der har overtaget ansvaret?
Og så vil jeg også gerne spørge hr. Kaj
Ikast: Er det hr. Kaj Ikasts indtryk, at Århus Amt er særlig ked af at have overtaget dette ansvar?
Kaj Ikast (KF), 1997-12-09:
Jeg vil gerne svare på det sidste først.
Jeg har i hvert fald fået et stort antal henvendelser fra Århus angående tunnelbyggeri, som gik på, at det nok måtte være en statsopgave, og det var meget, meget afgørende i valgkampen.
Både den tidligere borgmester og den nuværende borgmester havde i hvert fald den udlægning, at det stadig måtte være en statsopgave
, men jeg kan se efter det her, at det er det ikke.
Så de må da mangle penge i Århus, siden de ikke kan lave det selv, for hvis det gik så let, som fru Sonja Mikkelsen siger, ville de da ikke henvende sig til os, fordi de slet ikke kunne klare det, og kalde partilederne til møde i Århus for at få pengene.
Der må altså være noget galt
Med hensyn til om der sker det ene eller det andet, vil jeg nok tro, at det bitte stykke vej, der er tale om her, bliver tidligere færdigt, når det er amtet, der står for det, men det er jo heller ikke noget stort projekt.
Men hvordan kan det dog være, at vi bygger veje til den anden færgehavn og ikke laver færgevej på Djursland?
Det er det, jeg ikke kan forstå.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-12-09:
Nu kan jeg forstå, at vi skal have blandet en kommunevej, som aldrig har været nogen statsvej og heller aldrig nogen amtsvej, ind i diskussionen, og det er selvfølgelig interessant.
Skal jeg forstå hr. Kaj Ikasts bemærkning sådan, at det er et forslag om, at vi heller ikke skal bygge på Odsherredssiden?
Så må vi jo tage det op til overvejelse.
Aage Frandsen (SF), 1997-12-09:
SF kan støtte lovforslaget ud fra, at det er en opfølgning af et tidligere lovforslag, som vedtoges i sidste folketingssamling.
Dette lovforslag var et resultat af den aftale, regeringen har indgået med amterne.
Overordnet mener vi, det var fornuftigt at flytte de opgaver, som vedrører de pågældende veje, ud til amterne, og når den konservative ordfører taler så meget imod det, er det vel ikke, fordi argumenterne er for det.
Det kan godt være, det skyldes, at de tror, de er bedre til det, og det kan også godt være, de ikke er det, det ved jeg ikke noget om.
Men jeg tror, de er meget glade for det, det har i hvert fald hele tiden været mit indtryk.
Det, det rent faktisk drejer sig om, er selvfølgelig - når det nu ikke er sagt af andre - at Det Konservative Folkeparti vil have amterne nedlagt, og derfor vil man selvfølgelig ikke flytte én eneste opgave fra staten ud til amterne, for så bliver det sværere at få dem nedlagt.
Man mener, at amterne under alle omstændigheder er en overflødig administrationsenhed, som man gerne vil have væk, og derfor vil man ikke flytte opgaver ud til dem. Det er derimod SF's opfattelse, at den tredeling, vi har mellem stat, amt og kommune, er fornuftig, og at man hele tiden må justere med hensyn til, hvilke opgaver der mest hensigtsmæssigt kan ligge hvor, og fordi der én gang er lagt noget et bestemt sted, behøver det ikke altid at ligge dér.
Vi kan støtte forslaget, som det foreligger.
Vibeke Peschardt (RV), 1997-12-09:
Jeg vil sige, at i Det Radikale Venstre støtter vi lovforslaget, og så vil jeg også knytte en enkelt kommentar til det, hr. Aage Frandsen og hr. Kaj Ikast sagde i deres indlæg.
Vi tror meget på, at den lokale mulighed for at gøre noget vil komme det pågældende område til gode.
Lovforslaget indeholder kun justeringer, og hr. Kaj Ikast talte om skønhedsfejl, der skulle rettes.
Jeg vil nu kalde det ganske fornuftige justeringer, og så vil jeg sige, at det, at man ophæver en række anlægs- og projekteringsbemyndigelser, rækker over til det beslutningsforslag fra CD, som vi skal behandle om lidt, og som vi også glæder os til at kommentere.
Men vi kan altså støtte dette lovforslag.
Tom Behnke (FP), 1997-12-09:
princippet om, at vejnettet skulle lægges ud til amterne, tog vi dengang skarpt afstand fra, og det gør vi naturligvis fortsat.
Det fremgår af lovforslaget, at der er brug for nogle mindre justeringer vedrørende det overførte vejnet, bl.a. skal staten færdiggøre de planlagte, igangværende anlæg på det nuværende hovedlandevejsnet, og så snart de er færdige, skal de overføres til amterne.
Det skete mod Fremskridtspartiets stemme, og Fremskridtspartiet har som nævnt ikke interesse i det forlig, der reelt er tale om, og derfor har vi heller ikke meget tilovers for dette lovforslag