Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-27:
Man må jo sige, at fru Elisabeth Arnolds ordførertale var præget af en vis troskyldig naivitet.
Hun stiller spørgsmålet: Hvem ville have gavn af, at der ikke kommer
nogen ny runde i WTO?
Og så hævder hun, at det ville de store selskaber have gavn af.
Problemet, sagt til fru Elisabeth Arnold, er jo, at WTO er de store multinationale selskabers redskab til at fastholde deres privilegier, deres patentrettigheder, deres investeringsrettigheder osv. på befolkningernes bekostning.
Derfor er det jo en helt farceagtig påstand, fru Elisabeth Arnold fremkommer med, at det skulle være i de store selskabers interesse, at deres eget redskab til at kontrollere verdensmarkedet, til at udplyndre ulandene, skulle falde fra hinanden.
Det ville derimod være mere indlysende, hvis man spurgte: Er det i ulandenes interesse, at der f.eks. skal gennemføres en ny investeringsaftale?
Nej, selvfølgelig er det ikke i ulandenes interesse.
Det ville være en tabsgivende forretning for ulandene, hvis der kommer en investeringsaftale, som jo vil sikre de store multinationale selskabers ret til at skalte og valte på tværs af grænserne og i ulandene, som jo ikke har den magt og økonomi, der skal til for at kontrollere de store multinationale selskaber.
Der lå jo et udkast, den såkaldte majaftale, som de fleste af de rige lande var indstillet på at gå ind for, med 160 sider, der malede rettigheder op for de multinationale selskaber.
Det bliver formentlig desværre udbygget med nye runder, også inden for GATS-aftalerne f.eks., hvor man vil påtvinge verden yderligere udliciteringer af store offentlige tjenesteydelsesområder.
Det kommer også til at ramme os her i Danmark, hvis det får lov til at fortsætte, bl.a. i kraft af Nicetraktaten, hvor Kommissionen får mulighed for at forhandle nye GATS-aftaler med den virkning, at der kan blive tale om udlicitering på sådan nogle områder som vandforsyning, vandværker, plejehjem osv. osv.
Det er det, de har i kikkerten, og det er de store selskaber naturligvis interesseret i at få gennemført, fordi de så kan gå ind og stjæle offentlig ejendom og på den måde også berige sig på befolkningernes bekostning.
Vi har set, hvordan vandforsyningen i en række lande er kommet i hænderne på store multinationale vandkoncerner.
Det er jo en forfærdelig tanke, at nogle få store selskaber kommer til at kontrollere det vigtigste af alt, vi i virkeligheden har, nemlig vandet, som vi skal drikke, og som er en eksistensbetingelse for alle mennesker, at det bliver overladt til kapitalistiske monopoler.
Det er altså grundtrækket i WTO, og det bliver i øjeblikket kun forstærket i kraft af sådanne ting som Nicetraktaten, der flytter magten over til Europa-Kommissionen og den amerikanske regering.
Vi så jo det dybt udemokratiske forløb i Seattle, hvor en lille kreds af rige, store lande og Europa-Kommissionen forsøgte at lave et forlig hen over hovedet på ulandene.
Det blev heldigvis stoppet, ikke mindst på grund af en verdensopinion, der var dybt imod det.
Men jeg er bange for, at forsøget vil blive gjort igen, og med den linje, som den danske regering og EU har lagt op til, ja, så tegner der sig jo et billede af, at det forlig, som Europa-Kommissionen og USA var tæt på at opnå i Seattle, er det, der bliver resultatet næste gang.
Men jeg tror ikke, ulandene vil acceptere det. Derfor burde Danmark i stedet for at overdrage sine beføjelser til Europa-Kommissionen og sætte sig selv ud af spillet, sådan som flertallet her i Folketinget er på vej til, basere sin politik på en alliance med de mange mindre og meget lidt udviklede lande, som har så vitale behov for vores støtte, men som ikke får den, fordi vi pantsætter al vores indflydelse hos Europa-Kommissionen.
Derfor skal jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget opfordrer hermed regeringen til i forbindelse med WTO's ministerkonference i Qatar at arbejde for, - at der ikke optages forhandlinger i WTO om nye emner såsom investeringer, konkurrencepolitik og offentlige indkøb, - at de multilaterale miljøaftaler får forrang for WTO-reglerne, - at GATS-aftalen fastholdes som en »bottom-up« aftale, og at forpligtelser til liberaliseringer bliver ikke-bindende, - at der i WTO alene fastsættes minimumstandarder på fødevareområdet, - at forslag fra gruppen af afrikanske lande om patent på liv samt om patent på medicin imødekommes, - at de mindst udviklede lande ikke skal implementere TRIPS- og TRIMS-aftalerne, før en genforhandling har fundet sted, - at udviklingslandene og fødevareimporterende lande ydes erstatning for tab i forbindelse med Uruguayrunden, og - at der gennemføres løbende vurderinger af WTO-aftalernes indvirkning på miljøet og indvirkning på rigdommenes fordeling og sociale rettigheder.«