runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2002-04-24:
Som jeg indledte med at sige, går regeringen under ingen omstændigheder på kompromis med den nationale studentereksamen, og jeg er helt overbevist om, at skulle der komme eksempler på det modsatte, ville hr. Aage Frandsen være der med det samme, og så ville vi i fællesskab sikre, at det ikke kom til at ske igen.
Det er jeg helt overbevist om.
Så sagde jeg, at det sådan set ikke var af uvilje, at jeg ikke oplyste tallene over for hr. Frank Jensen.
Jeg ville gerne gøre det, men mente, det var mest hensigtsmæssigt at gøre det enten i udvalget eller i et svar på et skriftligt spørgsmål, men på given foranledning får Folketinget hermed oplysningerne: På det gymnasiale område vil der være tale om lidt under fire årsværk ud af 36 årsværk.
På folkeskoleområdet vil der være tale om lidt over ét årsværk ud af 13,5 årsværk, og på de erhvervsrettede uddannelser vil der være tale om en reduktion på ét årsværk ud af 10,5 årsværk.
Det meddeler jeg også gerne udvalget skriftligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2002-04-24:
Det har i lang tid været et problem, at der i forbindelse med fodboldkampe, afviklet her i Danmark, har været uro, vold, ballade fra roli- eller hooligans,
er det nok i det her tilfælde
, og derfor har Dansk Folkeparti stillet to spørgsmål under spørgetiden her i dag.
Vi synes, det er uheldigt, at familiefaderen, der godt vil have sine børn med til fodbold, i dag måske har problemer med det, fordi der altså har været uro, og der er ballademagere med.
Vi har nogle forskellige ideer til, hvordan man kan komme omkring det, og en af dem er, at man indfører en såkaldt hjemmel til politiet med hensyn til de bestemte personer, for det er jo en ret sluttet kreds af ballademagere.
Vi ser nogle af dem optræde i forbindelse med superligakampe og landskampe, og vi har set, at det er en ret sluttet kreds.
Kunne man ikke lave en meldeordning hos politiet, så man sagde, at de personer, der her er problemer med, altså har at møde på den lokale politistation på det bestemte tidspunkt, hvor kampen foregår?
Så bliver det i hvert fald umuligt at komme til fodbold.
»Vil ministeren tilvejebringe en udtrykkelig hjemmel, således at politiet vil kunne pålægge bestemte personer at melde sig på den lokale politistation på bestemte tidspunkter med det formål, at uheldige og uønskede personer kan holdes væk fra fodboldkampe?«
Skriftlig begrundelse
Spørgeren har i spørgsmål nr. S 391 af 30. oktober 2001 spurgt til, om ministeren ville etablere en såkaldt »meldeordning« for voldelige fodboldtilskuere, således at uønskede personer kan holdes væk fra fodboldkampe.
Sådanne meldeordninger kendes fra udlandet og fungerer ganske godt.
Af svaret på spørgsmål nr. S 391 fremgik det, at en meldeordning ville forudsætte en udtrykkelig hjemmel til politiet.
Men det fremgik ikke af svaret, om ministeren ville etablere en sådan hjemmel, hvilket var helt i tråd med den tidligere regerings ligegyldige og laden-stå-til holdning overfor ballademagere, bøller og voldspersoner.
Det er spørgerens opfattelse, at den nye regering ikke på samme måde som den tidligere regering vil acceptere og finde sig i, at simple ballademagere ødelægger fornøjelsen for lovlydige, fredelige og ordentlige tilskuere og tilmed belaster klubbernes omdømme, og derfor bør der tages fat på problemet og tilvejebringes den nødvendige hjemmel.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-24:
Til Hr. Carsten Hansen: Jeg vil henvise til SiD-undersøgelsen, som viste, at 20 pct. af SiD'erne ønsker at gå på deltid, og at halvdelen af dem kunne oplyse, at det var overenskomsten, der var en hindring.
LO har fået foretaget en undersøgelse, der viser det samme.
Hindringerne fremgår af § 11, stk. 1, og 11, stk. 3. Udtalelserne fra Coloplasts personalechef i Kvindernes Fagblad nr. 2 i år 2002 er fuldstændig korrekte.
Der er hindringer i overenskomsten, og ikke alle, der ønsker at kunne gå på deltid, kan få lov.
Funktionærerne kan, men de timelønnede arbejdere kan ikke, medmindre tillidsmanden synes, det er en god idé.
Regeringens forslag tager netop sigte på at hjælpe de medarbejdere på Coloplast, som af private grunde ønsker at indrette deres liv lidt anderledes, end hr. Carsten Hansen ønsker at de skal gøre det, og det åbner det mulighed for - og det er ikke betinget af, at de har nedsat arbejdsevne. Jeg synes altså, at vi i denne her sag skulle prøve at komme ned til kendsgerningerne og prøve at erkende, at vi altså nu er kommet ind i et nyt århundrede, hvor det ikke er organisationernes tvang, der skal styre de enkelte mennesker, men at den enkelte familie og det enkelte menneske har en ret til at indrette sit liv, som det vil, uanset hvad Poul Erik Skov Christensen i SiD eller andre måtte mene om sagen, så enkelt er det.
Kald det ideologi eller ej.
Mennesker først.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2002-04-24:
Ja, det er fantastisk.
Vi har nu haft 30 deputationer inde, vi har spurgt efter eksempel på eksempel, og når ministeren så fremhæver et eksempel, viser det sig, at det er på et fuldstændig forkert grundlag.
Det er da underligt, at ministeren har fremsat et lovforslag, som skal dække de 4 pct. af lønmodtagerne, som ikke har deltidsbegrebet inde i deres overenskomster, et frihedsbegreb, som ingen ønsker sig, heller ikke de arbejdsgivere, der har deltaget her.
Det er altså udelukkende, for at Venstre kan få sin frihedspakke, som er ideologisk bestemt, igennem, som giver arbejdsgiverne en ubetinget ret til at sætte mennesker på deltid, hvis det vel at mærke er begrundet i virksomhedens forhold, og når ministeren så har ét eksempel, så viser det sig, at det ikke er overenskomsten, der blokerer.
Det er dog fantastisk, at vi skal leve med dét.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-24:
Det viser jo bare, at hr. Carsten Hansen har misforstået forslaget.
Vores forslag går ud på at give en lønmodtager en ret til at gå til sin arbejdsgiver og aftale nedsat tid.
Jeg vil godt lige opsummere det, der står i industriens overenskomst 2000-2004, og det er den periode, det gælder for.
For det første: Coloplast arbejder på denne her overenskomst, som lægger hindringer i vejen for deltidsbeskæftigelse, det fremgår af § 11, stk. 1, og § 11, stk. 3, i overenskomsten.
Ikke alle, der ønsker at kunne gå på deltid, kan få lov.
Der gøres så mange krumspring i denne her sag for at forhindre almindelige lønmodtagere i at aftale en lavere arbejdstid, når de f.eks. nærmer sig pensionsalderen.
Man kan i sandhed tale om, at hensynet til organisationerne tæller mere end hensynet til det enkelte menneske.
Hvad var det nu, Socialdemokraternes slogan var i den sidste valgkamp?
Mennesker først, tror jeg nok, det hed, men man har ikke meget fornemmelse af det, når man overværer debatterne her i salen.
Carsten Hansen (S), 2002-04-24:
Ministeren har jo selv været voldsomt optaget af Pisaundersøgelsen og fagligheden i folkeskolen og tilsynet med de frie skoler osv., som det fremgår af de lovforslag, vi har under behandling nu.
Er det ikke betænkeligt at skære en del af fagkonsulenterne væk, også på folkeskoleområdet, når vi ser de store forskelle, der er på netop folkeskoleområdet?
Er ministeren ikke betænkelig ved det?
Og vil ministeren give et klart tilsagn om, at der vil ske rådgivning og tilsyn i samme omfang som i dag på både folkeskoleområdet og gymnasieområdet osv.?
Vil der være nøjagtig det samme tilsyn, og vil det foregå i lige så stort omfang, som det foregår i dag?
Det kunne være rart at få et klart svar på det.
Nej, det forekommer ikke særlig hensigtsmæssigt, men jeg synes, at ministeren skulle have undersøgt det ordentligt, inden han gik ud og udtalte sig.
Og jeg synes egentlig, at ministeren udtaler sig mod bedre vidende, for det er ikke overenskomsten, og det udtaler medarbejderen så også.
På Coloplast, siger hun, er det først og fremmest ansatte, der er blevet slidt ned eller ramt af sygdom, der får bevilget deltidsjob, og det er så, fordi virksomheden synes, de skal være der og ikke andre steder.
Men i virkeligheden kan man aftale sig ud af det, og det åbner overenskomsten også mulighed for.
Jeg synes, man skulle undersøge det bedre.
Er det ikke sådan, at når man skal fremsætte et lovforslag, og man skal udtale sig som minister, så bør man undersøge tingene ordentligt?
Det er nemlig sådan, at de på Coloplast er inde under industriens overenskomst, og at den giver mulighed for deltid, hvis man kan aftale det, men det er virksomhedens ledelse, der har blokeret.
Jeg vil bede ministeren anmode sit kæmpestore bagland i form af ministeriet om at undersøge de her ting, inden ministeren udtaler sig.
Det er faktisk temmelig frustrerende, at vi gang på gang skal præsenteres for citater, som ikke er korrekte, og at det, som sker på virksomhederne, ikke er korrekt.
Jeg synes, det er frustrerende, at vi her i Folketinget skal opleve, at også en minister udtaler sig på et så forkert grundlag.
De er under industriens overenskomst.
Mener ministeren ikke, at man burde trække et sådant lovforslag, når det er lavet på et så forkert grundlag?
I virkeligheden er det ikke overenskomsten, der blokerer, men det er virksomhedens egen holdning over for ældre medarbejdere.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-24:
Dag efter dag hører jeg fagbevægelsens forbandelser over et forslag, som giver den enkelte lønmodtager en ret til at indrette sit eget liv.
Tag nu også spørgsmålet i dag.
Jeg citerede Kvindernes Fagblad nr. 2 fra 2002, hvor personalechefen på Coloplast fortalte, at deltidsmuligheden på virksomheden kun stod åben for funktionærerne, ikke for arbejderne.
Jeg har tilladt mig at citere denne udtalelse, fordi den giver et eksempel på netop et af de problemer, som forslaget om deltid vil løse.
Jeg gik naturligvis også ud fra, at Kvindernes Fagblad ikke ville bringe en historie om et så centralt spørgsmål, hvis de faktiske oplysninger var forkerte, og derfor mit ordrette citat.
Jeg kan nu forstå på nogle blade, at man på virksomheden har en anden opfattelse.
Det ændrer dog ikke ved den kendsgerning, at den overenskomst, der gælder på virksomheden, forbyder deltid.
Carsten Hansen (S), 2002-04-24:
Er virkeligheden ikke, hr. beskæftigelsesminister, at beskæftigelsesministeren ikke undersøgte sagen ordentligt, men fangede et hurtigt citat i et blad, og at det i øvrigt var det eneste eksempel? Jeg vil gerne bede ministeren om at fremkomme med yderligere eksempler, hvis de findes.
Vi har som sagt nu spurgt over 30 forskellige deputationer i Arbejdsmarkedsudvalget og Uddannelsesudvalget, og jeg kan love, at vi spørger hver eneste, der kommer ind.
Men lad mig citere fra et andet blad, eller rettere sagt det samme blad, men en anden artikel, hvor fællestillidsrepræsentanten siger: »Jeg har været adskillige gange hos de lokale ledere med ældre medarbejdere, der gerne ville på deltid.
Det er altid blevet afslået med en begrundelse om, at det er svært at administrere.
Det samme gjaldt, da to ældre medarbejdere gerne ville have en fuldtidsstilling.«
Er det ikke sådan, at det ikke er overenskomsten, der er blokerende, men at det simpelt hen er denne ene virksomheds politik over for ældre medarbejdere og folk, der vil på deltid, og løser man virkelig det her via et lovindgreb?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-24:
Ja, så er den gal igen.
Så er vi igen tilbage ved deltidsspørgsmålet, som vi har været samtlige onsdage, siden denne regering tiltrådte. Jeg har udtalt mig på baggrund af, hvad personalechefen på Coloplast er citeret for i Kvindernes Fagblad nr. 2., og jeg citerer: »Vi ville være nogle skurke, hvis vi som arbejdsgivere tvang vore ansatte ned i arbejdstid og dermed bidrog til at forringe deres økonomi. Vi har en deltidspolitik her på virksomheden, og den kan kun bruges af funktionærerne, men da vi i produktionen også har medarbejdere, der ønsker at arbejde i færre timer, det er typisk lidt ældre medarbejdere, hilser vi regeringens forslag velkommen.
Men der kan aldrig blive tale om at tvinge nogen ned på et lavere timetal.«
Carsten Hansen (S), 2002-04-24:
Vi har haft meget travlt i Arbejdsmarkedsudvalget, og det ved
beskæftigelsesministeren selvfølgelig.
Vi har haft over 30 deputationer inde angående deltidslovforslaget, L 104, og vi har spurgt hver eneste deputation, om der er eksempler på, at man ikke har kunnet komme på deltid, når man har ønsket det. Vi har spurgt fagforeningerne og arbejdspladserne, både store arbejdspladser med flere tusinde medarbejdere og arbejdspladser, der kun har ganske få, men der har endnu ikke været ét eksempel - ikke ét eksempel.
Ministeren fremhævede både her i Folketinget og i fjernsynsudsendelsen Coloplast, og vi havde Coloplast i deputation og foretræde for Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg i sidste uge.
Den kvindelige fællestillidsrepræsentant er meget vred over, at man bliver fremstillet som en virksomhed, der ikke vil føje medarbejdernes deltidsønsker, fordi overenskomsten ikke giver lov til det, når sandheden er, at virksomheden hidtil har afslået deltidsordninger for de ældre. Jeg vil spørge: Hvad er det for en begrundelse, beskæftigelsesministeren bruger, når han fremhæver Coloplast, når det i virkeligheden er virksomheden, der forhindrer det og ikke overenskomsten?
»Hvad er baggrunden for, at ministeren på tv har udtalt, at det ikke var muligt at få deltidsarbejde på Coloplast på grund af overenskomsterne?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren har i debatten om regeringens forslag om tvungen deltid inddraget Coloplast som det hidtidige eneste eksempel
fra ministerens side, hvorefter overenskomsten angiveligt skulle hindre medarbejdere i at overgå til deltid.
Af Kvindernes Fagblad nr. 3 årgang 2002 fremgår imidlertid, at dette ikke er korrekt, idet det er ledelsen på virksomheden og ikke overenskomsten, der afviser deltid til ældre medarbejdere.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-04-24:
I radioens P1 forleden dag fortalte tillidsrepræsentanten på Coloplast i Orientering, at der ikke var deltidshindringer i deres overenskomst.
Beskæftigelsesministeren, måtte man forstå på udtalelserne, omgås sandheden meget letfærdigt.
Den giver mulighed for deltid.
Så tilføjer hun: Nogle kan få, andre kan ikke få.
Den overenskomst, der gælder på virksomheden og på Coloplast, er altså industriens overenskomst 2001, og den har jeg her.
I § 11, stk. 1, på side 23 siges det, og jeg citerer: »Virksomheder og medarbejdere, der måtte være interesseret heri,« og det er deltidsbeskæftigelse,»kan træffe aftaler om deltidsbeskæftigelse«, og nu kommer det: »under forudsætning af, at de pågældende ikke i forvejen har beskæftigelse på fuld tid i den pågældende virksomhed eller i en anden virksomhed, medmindre særlige hensyn taler for en kortere arbejdstid end den normale.«
Og der henvises så til § 30, stk. 1, i overenskomsten, som handler om de mennesker, der har nedsat arbejdsevne.
Jeg opsummerer: Hvis man i forvejen er fuldtidsansat på den pågældende virksomhed eller en anden virksomhed under denne overenskomst, kan man ikke gå på deltid.
Så vil jeg godt spørge: Er der nogle i salen, der ikke har hørt det?
Så vil jeg gentage: Hvis man i forvejen er fuldtidsansat på den pågældende virksomhed eller en anden virksomhed, kan man ikke gå på deltid.
Så siges det i § 11, stk. 3: »Antallet af fuldtidsstillinger må ikke reduceres i forbindelse med etablering af deltidsbeskæftigelse.«
Og så er der undtagelsen, som henviser til de medarbejdere, der har nedsat arbejdsevne.
Det er bare ikke den gruppe, regeringens deltidsforslag tager sigte på, for for at komme på deltid efter regeringens forslag behøver man ikke at have nedsat arbejdsevne.
Jeg synes, det er deprimerende, at vi onsdag efter onsdag skal strides om fakta.
Det forekommer mig, for at sige det blidt, ikke særlig hensigtsmæssigt.
Line Barfod (EL), 2002-04-24:
Jamen hvis man fra radikal side gerne vil være med til at deltage i det arbejde, hvorfor så ikke tage tingene i den normale rækkefølge?
Men her går man den anden vej.
Her starter man med at åbne fuldstændig for, at hvis de ting, der står på positivlisten, er strafbare i bare ét af de 15 EU-lande, bliver de det lige pludselig i alle 15 lande, og når ansøgerlandene kommer med, bliver det endnu flere lande.
Hvorfor ikke tage det i den anden rækkefølge og lave lovgivningen, som vi normalt gør?
Søren Krarup (DF), 2002-04-24:
Hr. Frank Jensen talte om, at man havde været under pres fra udlandet, da man vedtog disse bestemmelser om europæisk arrestordre, og det synes vi i og for sig netop er det betænkelige ved det hele.
Som bekendt står der i bemærkningerne, hvilke forbrydelser man vil kunne arresteres for i udlandet eller blive udleveret til udlandet for.
Der står bl.a. en af disse evige: racisme og fremmedhad.
Det vil sige, at man fra dansk side skal acceptere disse efter min mening ganske totalitære bestemmelser.
Jeg mener, at det er sådan i Tyskland, at hvis man dér tillader sig at sige noget politisk ukorrekt, f.eks. om holocaust, så risikerer man en høj straf.
Jeg synes altså, at en dansk justitsminister og en dansk regering har som opgave at sige nej til denne totalitære retsforståelse og ikke prisgive danske borgere den.
Det gælder justitsministeren, og det gælder regeringen.
Jann Sjursen (KRF), 2002-04-24:
Udkastet til rammeafgørelse om den europæiske arrestordre, som skal være med til at forenkle og effektivisere udleveringsprocedurerne mellem medlemsstaterne og under fuld respekt for grundlæggende retsprincipper, er et forslag, som Kristeligt Folkeparti som udgangspunkt kan have sympati for. Det kan vi, fordi kriminalitet jo er grænseoverskridende, og at det derfor er betimeligt, at også medlemslandene i EU gør sit til at tilsikre, at kriminalitet også bliver straffet i det land, hvor den er blevet begået.
Men jeg vil i lighed med andre ordførere sige, at det er klart, at dette udkast til rammeafgørelse åbner vide fortolkningsmuligheder, og at vi bestemt også finder, at man her kan føle, at man hopper ud i noget, hvor vandet er særdeles dybt.
Derfor har vi fra Kristeligt Folkepartis side
ikke taget endelig stilling til forslaget, som det foreligger her i dag.
Det kan vi selvfølgelig ikke nå at blive endelig færdige med under udvalgsbehandlingen nu, fordi det jo altså kun er et udkast til rammeafgørelse, vi tager stilling til, og den endelige udformning vil først komme for dagen senere hen.
Men vi har i hvert fald brug for at overveje denne sag yderligere i Kristeligt Folkeparti, inden vi tager endelig beslutning om, hvad vi vil stemme til regeringens forslag her i dag. Lad mig nævne for mere præcist at konkretisere nogle af vore betænkeligheder, at vi f.eks. finder det betænkeligt, at man også i den skriftlige fremsættelse kan læse, at udkastet til rammeafgørelse indebærer, at det ikke længere vil være muligt at afslå udleveringsbegæringer fra andre medlemsstater under henvisning til, at anmodningen vedrører en politisk lovovertrædelse, ligesom det heller ikke vil være muligt at afslå en udleveringsbegæring under henvisning til, at anmodningen savner tilstrækkeligt bevismæssigt grundlag.
Når det kan gøre os betænkelige, er det jo, fordi man på trods af megen harmonisering EU-landene imellem ikke har
helt samme retstradition.
Det er der jo flere ordførere, der også har været inde på tidligere i debatten her, og det mener jeg
reelt er et problem i forhold til overhovedet at kunne nå frem til også en egentlig positivliste og konkrete afgørelser af, hvad det så egentlig er, der er strafbart efter denne rammeafgørelse.
Derfor ser vi frem til udvalgsarbejdet, og vi vil selvfølgelig på baggrund af det og vores yderligere overvejelser tage endelig stilling til beslutningsforslaget
fra regeringen.
Morten Østergaard (RV), 2002-04-24:
Det er ved at være interessant, for det bliver jo spændende at høre, når vi nu skal have den næste ordførertale, om fru Line Barfod vil give et tilsagn om, at hvis ellers man opnår netop det her, vil Enhedslisten gerne deltage i implementeringen af rammeafgørelsen.
Det må jo være sådan, man skal forstå det: at Enhedslisten ligesom vi har positiv tilgang til konceptet, men mener, at der er nogle problemer, som man vil have afklaret.
Udvalgsbehandlingen vil blive forestået af fru Elisabeth Arnold, og i håbet om, at vi kan komme videre med denne proces, ser jeg da frem til, at Enhedslisten og fru Line Barfod deltager i den.
Men hvis vi er enige om målet, synes jeg da, vi er nået langt.
Det glæder jeg mig til at høre.
Line Barfod (EL), 2002-04-24:
Jeg håber også, at det kan lykkes os at få en række præciseringer, og at man, når rammeafgørelsen er vedtaget, og man skal til at udmønte den bagefter, kan opnå nogen enighed om definitionerne.
Men når man ser, hvor svært det er at få defineret bare én af forbrydelserne, nemlig terror, og eftersom ingen af dem, jeg har spurgt, og som er inde i strafferetten, tror, at der overhovedet er nogen mennesker, der ved, hvordan bare en enkelt af forbrydelserne på positivlisten defineres præcist i samtlige 15 EU-lande, for slet ikke at tale om ansøgerlandene, er det altså ikke et arbejde, man lige kan lave på ganske kort tid. Jeg forstår ikke helt, hvordan De Radikale forventer, at det lige kan gøres, mens vi overvejer forslaget.
Jeg kunne forestille mig, at det er noget, der vil tage mange, mange år, og mens det arbejde pågår, vil alt, hvad der er strafbart i de andre EU-lande af de mange ting, der er nævnt på positivlisten, altså også være strafbart for folk i de enkelte EU-lande.
Jeg kan ikke forstå, at man kan lave lovgivning på den måde.
Tak til ministeren for tilsagnet om en grundig behandling.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren vil oplyse Folketinget om, hvorvidt regeringen agter, når man skal lave udleveringsloven i forlængelse af rammeafgørelsen, at man, såfremt den bliver vedtaget, så i den danske lovgivning vil fastslå de muligheder, der i rammeafgørelsen er fakultative, altså dér, hvor der står, at staten kan nægte at udlevere danske statsborgere.
Vil man præcisere i den danske lovgivning, hvornår man vil nægte udlevering, således at borgerne i Danmark har en mulighed for at vide, om de vil blive udleveret eller ej?
I modsat fald er det jo op til statens vilkårlighed, om man bliver udleveret eller ej.
Morten Østergaard (RV), 2002-04-24:
For Det Radikale Venstre starter processen altså ikke i dag, må jeg sige til fru Line Barfod.
Den rammeafgørelse har været på vej længe i EU-systemet, og vi er faktisk af den demokratiske opfattelse, at vi også har indflydelse i EU og har haft det, bl.a. mens vi var i regering, og har været med til at arbejde på disse sager i EU-sammenhæng.
Derfor mener vi sådan set, at det er en proces, der har været i gang længe, og vi mener sådan set, at det er en udmærket arbejdsform.
Nu er vi klar til at fortsætte, så det kan blive en retssikkerhedsmæssig gevinst, og det mener vi egentlig at der er gode chancer for, hvis vi opnår de præciseringer.
Det vil vi arbejde på, og jeg forstår ikke, hvorfor vi ikke kan enes om, at det er det, der skal til.
Jesper Langballe (DF), 2002-04-24:
Jeg vil sige, at når jeg hører disse - ja, undskyld - fraser om en verden, der bliver mere og mere åben, osv. kommer jeg til at tænke på den fortid, jeg har haft som sømand.
Danske søfolk
det er noget af det mest verdensåbne, der findes.
De ser faktisk hele verden, og alligevel er det sådan, at når man kommer i havn og træffer en landsmand, der bliver mishandlet af nogle andre, hjælper man ham, for en landsmand er trods alt en landsmand.
Mere verdensåben er man ikke, end at man har denne primitive oprindelighed i sig, og det er jo lige præcis denne primitive oprindelighed, som hele Danmark, den danske stat, har haft i sig.
Når en mand kom i klemme i det fremmede, satte man apparatet i gang.
Ambassade og Udenrigsministerium forsøgte at støtte ham, men i stedet vil man nu udlevere ham på en sølvbakke til andre.
Line Barfod (EL), 2002-04-24:
Det Radikale Venstre er jo kendt for at tale meget pænt om retssikkerheden og også for at lægge stor vægt på kvalitet i lovgivningen, men hvordan kan man så være med til en sådan omvendt proces?