Lene Espersen (KF), 2000-05-02:
Den af regeringen fremlagte fødevareredegørelse fortjener efter Det Konservative Folkepartis mening at få megen ros med på vejen.
Vi synes, det er væsentligt at holde sig for øje, at fødevareerhvervet som et hele er et af Danmarks allerstørste erhverv.
Der er 350.000 mennesker beskæftiget i det, og der er en produktion, der bl.a. medfører en eksport på 100 mia. kr., hvilket er 25 pct. af den samlede eksport.
Det er altså et meget væsentligt erhverv, vi har med at gøre, og det er et meget internationalt rettet erhverv, hvor konkurrenceevnen er en meget, meget afgørende parameter. Vi i Det Konservative Folkeparti mener, at den nye fødevarelov giver særdeles betryggende og gode vilkår for, at erhvervet og forbrugerne har en gensidig tillid.
Vi synes først og fremmest, at det er betryggende, at man nu har lavet en ensartet og enstreget model, der sikrer en systematisk og mere effektiv kontrol, for det er jo ikke rimeligt, at forbrugeren i Skagen ikke får den samme sikkerhed som forbrugeren i Slagelse.
Vi hilser det også velkomment, at regeringen øjensynligt vil tillægge det internationale perspektiv endnu større vægt.
Her må hovedreglen være fortsat liberalisering, nedtrapning af støtteordningerne og åbning af markederne, først og fremmest ved at arbejde for, at EU naturligvis går efter de her hensigtserklæringer, men naturligvis også, at EU samtidig fremlægger regelsæt med udgangspunkt i Amsterdamtraktaten, hvor man også tager forbrugerhensyn og bl.a. også sætter øget fokus på dyrevelfærd.
Der er ingen tvivl om, at Danmark går forrest, når det gælder integration af miljø- og naturhensyn.
Det gælder både på fødevareområdet og på miljøområdet.
Vi har pålagt landbrugserhvervet hundredvis af millioner i omkostninger som følge af bl.a. vandmiljøplaner på grundlag af nitratdirektivet.
Vi har støttet, at vi har gennemført de ting, men det er ærgerligt, at nitratdirektivet imens ligger og samler støv i andre lande.
Det er unfair konkurrence, og det er skadeligt for EU-samarbejdet, men først og fremmest er det til skade for forbrugerne.
Vi synes ligeledes, det er positivt, at Kommissionen i sin hvidbog om fødevaresikkerhed lægger op til en øget ensartet kontrol og standardisering, og vi synes, det er et godt svar, Folketinget har sendt tilbage til Kommissionen som vores indledende svar på hvidbogen, men det er igen forstemmende, at zoonosedirektivet, der bl.a. skal sikre en effektiv salmonelleabekæmpelse, fortsat ikke er gennemført i alle EU-lande.
Vi står jo i den groteske situation, som vi allerede har været inde på, at mens vi stiller skrappere og skrappere krav til vores ægproducenter - og også på andre områder - altså sørger for at gennemføre de regler, som vi i EU har været med til at stemme for, ja, så stiger importen af æg fra udlandet, der er mere end fyldt med salmonella.
Ganske vist ser forbrugerne det ikke direkte, når de køber friske æg, men industrien bruger i stigende grad udenlandske æg, netop fordi prisen er en væsentlig parameter, og det er et problem, når zoonosedirektiv og forbrugersikkerhed ikke er i højsædet i de andre EU-lande.
Vi fra De Konservative vil derfor gerne foreslå ministeren, at vi fra dansk side forsøger at få gjort noget ved det her problem.
Vi ved udmærket godt, at man fra Kommissionen gerne ser, at der bliver gjort noget ved den her problemstilling, så fødevaresikkerhed ikke kun er et dansk anliggende og et anliggende for Kommissionen, men i høj grad også et EU-anliggende, og vi tror rent faktisk, at tiden er kommet til, at der skal tages initiativ til nye regler på området.
I al sin enkelhed foreslår vi, at man i de enkelte regler - altså i de enkelt direktiver - indskriver, at de lande, der gennemfører reglerne til tiden, kan lave importforbud over for de øvrige EU-lande, indtil de har fulgt trop.
I dag er det jo desværre sådan, at vi hverken kan afvise produkter fra de øvrige EU-lande eller fra tredjelande.
De får blot en udsættelse, og så får løbet lov at køre.
Og vi kommer i den groteske situation, at når EU vedtager noget virkelig god lovgivning, der først og fremmest kommer forbrugerne til gode, så bliver de danske producenter og danske virksomheder altså pålagt omkostningerne fra dag 1; imens kan der gå måske 3 eller 4 år, før de andre lande følger trop, og imens har de fri adgang til det danske marked.
Så vi foreslår altså i al måske ikke stilfærdighed, men som et godt råd til ministeren, at vi måske skal til at arbejde for, at man begunstiger de lande, der gennemfører reglerne til tiden, og at man så at sige økonomisk straffer
Det tror vi kunne lægge lidt pres på de smølende EU-lande.
Vi mener også, det er væsentligt, når vi taler om mærkning, at vi på det område holder os to ting for øje, nemlig at det er utrolig vigtigt, at forbrugerne har kendskab til mærket.
Derfor nytter det ikke noget, at vi smider om os med nye mærker hele tiden.
Ellers nytter det ikke noget, at vi fremsætter mærker, der er dyre, og hvor produkterne er dyrere at fremstille end de mere konventionelle, for producenten kan ikke få prisen for det.
Det er jo det, vi oplever for øjeblikket.
Derfor synes jeg, det er vigtigt at holde sig det for øje, samtidig med at det er vigtigt, at der er tillid til mærket, og derfor skal kontrollen naturligvis være effektiv.
På strukturområdet har man med vedtagelsen af landbrugsloven jo indført byggeklodsprincippet, og det synes vi som udgangspunkt er meget tilfredsstillende.
Men vi synes ikke, det er tilfredsstillende, at man ikke har tillagt den samme store interesse for fiskerierhvervet.
Vi har en forældet struktur med en gennemsnitlig flådealder på 30 år.
Det er ikke tilfredsstillende.
Og vi er som nation nærmest sat et årti tilbage i konkurrencen med vore nærmeste EU-lande og Norge, der jo allerede fisker, og de fisker på de samme have som danske fiskere.
Vi foreslår, at man prøver at få delt fiskeripolitikken op i segmenter; at vi sørger for, at man for det første tager hensyn til de vilkår, der gør sig gældende, eksempelvis på de små både, for garnfiskerne, der går ind og ud af havnen hver dag; at man prøver at tænke lidt mere internationalt, når det gælder de store både, der gerne skulle op og fange fisk ved Svalbard, Grønland, vest for Irland, og hvor bl.a. det at have ordentlig hestekraft og have ordentlig kølekapacitet er afgørende for, at man overhovedet kan konkurrere. Vi foreslår derfor, at vi i forbindelse med det arbejde, der også foregår i Folketinget for øjeblikket, lemper på kapacitetsreglerne, så man kan sammenlægge kapacitet.
Vi taler altså ikke om, at en samlet kapacitet i fiskerflåden skal udvides, men at man kan købe to både, slå dem sammen og så dér tage ud at fiske i konkurrence med andre lande. Vi mener også, det er vigtigt og helt afgørende for erhvervets fremtid, at vi ikke taler kapacitet den ene dag og fiskerireguleringer og kvoter den næste.
Vi bliver nødt til at se tingene i en sammenhæng.
Og dér er det altså væsentligt at have for øje, at hvis man vil ud og have finansieret et nyt skib, så er der ikke mange, der går med på en finansiering, hvis man ikke i det mindste på en eller anden fornuftig og forklarlig måde kan fremskaffe dokumentation for, at man også kan forrente denne flåde efterfølgende.
Derfor er det altså vigtigt, at vi prøver at tænke i reguleringer og kvoter samtidig, således at man har en sikkerhed for, at man også kan få forrentet sin flåde, når man går ud og investerer i den.
Der er også et par torne i regeringens redegørelse.
Det, som Det Konservative Folkeparti har valgt at fokusere på, er også det, som vi støtter i den vedtagelse, som netop er fremsat, nemlig at vi tror, at det er vigtigt i et erhverv som fødevareerhvervet, der er så stærkt internationalt orienteret, at omkostningsniveauet ikke bliver for højt.
Det er helt entydigt, at forbrugerne først og fremmest vælger varer, godt nok også efter kvalitet og dyrevelværd osv., men først og fremmest går efter prisen, og derfor er det vigtigt, specielt i forhold til udenlandske markeder, at omkostningsniveauet ikke bliver for stort.
Vi har også valgt at sætte fokus på regelsanering
, fordi netop fødevareområdet er et område, der af mange grunde er meget stærkt reguleret.
Men det behøver jo ikke at betyde, at reglerne skal være så fantastisk besværlige og umulige at forstå, at det i sig selv skaber problemer for virksomhederne.
Jeg tror, at den nye fødevarelov kan være med til at løse op for nogle af de problemer, men også her synes jeg, at det vil være en god idé for regeringen at have øget fokus på regelsanering, altså det her med, at kontrollen ikke behøver at være, at der kommer tre forskellige mennesker i løbet af en uge, men at man prøver at lægge tingene sådan lidt sammen.