Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-18:
Allerførst lige den bemærkning til hr. Egil Møller, at nu bevæger han sig jo ud i det vitterlige vås, ganske enkelt.
Vi har en lovgivning, hvor man bestemmer, at en flygtning, der kommer til landet, skal bo et ganske bestemt sted.
Man kan så diskutere, om det er en rimelig ordning, men det har man altså vedtaget. Flygtningen får at vide: du skal bo et ganske bestemt sted, som samfundet har fastlagt.
Så vil hr. Egil Møller samtidig have, at vedkommende, som man har bestemt hvor skal bo, ikke skal have noget sted at bo.
Jeg håber, hr. Egil Møller selv kan se, at det er et helt rablende synspunkt, Dansk Folkeparti har på det punkt.
Det er desværre ikke på det eneste punkt.
Og så vil jeg gå over til ministerens redegørelse i dag.
Det er jo en meget nydelig lille tryksag.
Den støder ikke nogen i sit indhold, kan man sige, men det er i og for sig også det meste, man kan sige om den, for det er jo lidt luftigt.
Derfor er det jo også godt nok, at der forleden kom en boligplan, som kan sætte gang i en helt nødvendig diskussion om boligbyggeriet, som jo også har præget debatten her i dag og med rette, synes jeg, for det er et meget påtrængende problem.
med tiden
Derfor var det også på høje tid, at der kom et udspil, og det er især på høje tid, at man får gjort tingene færdige.
Det er det af to grunde.
Det er det, fordi der i de kommunale budgetter, som skal vedtages i september i kommunerne, skal indbygges midler til igangsættelse af alment byggeri på en sådan måde, at staten kommer ind og er med til at finansiere den kommunale andel.
Vi har peget på 7 pct., og vi er enige i, at når det gælder ungdomsboliger, så skal staten overtage de samlede 14 pct.
Hvis det element ikke kommer ind i forbindelse med kommuneforhandlingerne og man ikke får løst det problem, så taber regeringen dette kapløb med tiden, for så vil det jo ikke lykkes regeringen inden det kommende folketingsvalg at dokumentere, at der rent faktisk kommer til at ske noget på det her helt afgørende område.
Det ville efter min mening være selvmord for regeringen, hvis den gik til folketingsvalg uden at dokumentere, at der vil blive gjort en virkelig markant indsats for at fremskaffe flere boliger.
Men jeg kan da heller ikke forestille mig, at regeringen skulle være interesseret i at begå selvmord, og derfor arbejder vi ud fra den antagelse i Enhedslisten, at man vil leve op til opgaven og indlede forhandlinger også med SF og Enhedslisten.
Et kernepunkt i de forhandlinger bliver selvfølgelig, at regeringens ønske om at åbne for pensionskassebyggeri ved en ændring af pinsepakken må ses i sammenhæng med, at problemet med det almene nybyggeri skal løses.
For det er indlysende, at vi ikke kan, i hvert fald ikke fra Enhedslistens side, åbne for pensionskassebyggeriet eller give skattelettelser til pensionskassebyggeriet, medmindre det samtidig sikres, at der sker et gennembrud på det almene familieboligbyggeri i forbindelse med kommuneforhandlingerne.
Så disse ting hænger uløseligt og nøje sammen og skal på den måde løses i sammenhæng.
Det har selvfølgelig også været en klar del af debatten, at vi har for dyre boliger.
Af den grund ønsker vi også, at man får en større statslig deltagelse.
Vi har jo oplevet, hvordan boligpriserne især i de store bykerner i København og Århus f.eks. er steget.
En lejlighed på Vesterbro på ca. 40 m2 kan som ejerlejlighed rask væk koste omkring 800.000 kr. Man kommer altså til at sidde med en bruttohusleje på 6.000-7.000 kr. for en ganske lille lejlighed på 40 m2.
Det viser jo noget om, hvor galt det står til med dansk boligpolitik, fordi værdistigningerne har fået lov til at rasere på den måde, som det har fundet sted.
Efter Enhedslistens opfattelse ville den bedste løsning på det problem være, at man indførte en afgift eller en beskatning af værdistigningen, når den frigøres ved salg af en ejerlejlighed eller et parcelhus.
Det er altså den eneste måde, hvorpå man kan fremkalde en egentlig langsigtet balance i boligpolitikken. I et af de mest liberalistiske lande i verden, nemlig USA, betragter man rent faktisk gevinsten ved salg af en ejendom eller et hus som personlig indkomst, hvad det jo vitterligt også er.
Det er et forrykt system, man har i Danmark, når den gevinst ikke beskattes.
Når man kan i det mest liberalistiske land i verden, så kan man vel også i Danmark indføre en simpel regel om, at den indtægt simpelt hen skal beskattes.
Det ville en gang for alle bringe det danske boligmarked ind i en sund udvikling, fordi det ville presse huspriser, ejerlejlighedspriser dramatisk nedad og gøre det muligt også for unge mennesker at få en bolig,
hvis det var, at de ville have den på ejerbasis.
Så det håber jeg er et element, som også vil kunne komme ind i finanslovsammenhæng ved siden af en massiv indsats på nybyggeriområdet inden for det almene familiebyggeri og ungdomsboligerne.
Så kunne der komme en plan, der på en gang satte skub i boligbyggeriet, løste boligmangelen og samtidig sanerede økonomien i samfundet ved at fjerne det enorme inflationspres, som værdistigningerne hele tiden lægger på den danske økonomi, og som også har været med til at skabe et stort statsligt underskud, som vi nu i mange år har måttet afsætte store beløb til at skulle betale af på.
Så hvis regeringen har viljen, kan man altså visionært omforme og sanere mange problemer i det danske samfund, ved at man på den ene side griber ind over for værdistigningerne og på den anden side massivt får sat gang i det almene boligbyggeri.
Så mulighederne og chancerne er der, hvis man ønsker at bruge dem.
Jeg er enig med hr. Knud Erik Hansen og andre i, at alle kommuner må være med.
Vores forslag er, at hvis det f.eks. lander på, at kommunerne skal betale de 7 pct. af indskuddet i det almene nybyggeri og staten de andre 7 pct., så bør alle kommuner forpligtes til at afsætte disse midler op til en kvote, der gælder for hver kommune, på sit budget, sådan at kommunerne under alle omstændigheder forpligtes til at afsætte disse penge. De kommuner, der ikke ønsker at bygge, må så indbetale pengene til en kommunal fond, hvor de kommuner, der ønsker at bygge, så kan hente deres andel.
Således tvinges de genstridige kommuner, der ikke vil påtage sig et boligsocialt ansvar, i hvert fald til at finansiere byggeriet i de kommuner, der ønsker at bygge.
Jeg synes, der vil være en social retfærdighed i, at velstående, asocialt tænkende kommuner på den måde overfører penge til de kommuner, der vil påtage sig et boligsocialt ansvar.
Så håber jeg da, at f.eks. CD og Kristeligt Folkeparti måske også kunne være med, for så er der jo ikke tale om en direkte tvangsordning, men kun om, at det altså koster og koster ganske meget at være asocial.
Jeg har svært ved at forestille mig, at nogen kan modsige det forslag, som jeg her har fremlagt, for det er smukt både i teknikken og i den sociale profil.
Så det er også en anbefaling til by- og boligministeren om at tage det element ind i de kommende drøftelser med kommunerne.