Mariann Fischer Boel (V), 2004-03-25:
Tak fordi jeg får lejlighed til at kommentere nogle af indlæggene.
Til i hvert fald to-tre af ordførerne må jeg sige, at jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt, at hele diskussionen om den fremtidige europæiske landbrugspolitik i virkeligheden mere eller mindre er gået op i procedurer.
Jeg troede, vi skulle diskutere, hvilke ønsker de partier, der har rejst forespørgslen, har til indholdet af en fremtidig landbrugsreform, men det har jeg fuldstændig manglet.
Det kan godt skyldes, at nogle ærgrer sig over, at de ikke har været med i forhandlingerne, og at det er derfor, vi står her i dag, og derfor havde jeg sådan set også set frem til, at vi fik en substansdiskussion frem for en bevidstløs proceduredebat. Jeg er glad for at få lejlighed til vende tilbage til nogle af de elementer, jeg ikke kunne nå at omtale i mit første indlæg.
Bl.a. har hele hele diskussionen om artikel 69 fyldt fantastisk meget, og det andet område, som har fyldt mest, har været diskussionen om vedligeholdelse af græsmarker i det åbne land.
Det er altså åbenbart den bedste model, og inden Europaudvalgets møde, hvor mandatet skulle gives, havde vi jo også lejlighed til at foretage nogle politiske sonderinger om indholdet af mandatet, altså hvad det i givet fald skulle indeholde.
Jeg må sige, at jeg opfattede det helt klart som en melding fra de partier, vi sonderede hos, at man overhovedet ikke var interesseret i at bidrage til mandatet uanset indholdet, og det synes jeg måske også debatten i dag bærer præg af.
Fru Ritt Bjerregaard siger, at reformen er blevet til i samarbejde med Dansk Landbrug.
Det er selvfølgelig for at få det til at lyde odiøst, at det skulle være pennene på Axelborg, der har skrevet den danske implementering af reformmulighederne, men sagen er jo den, at det ville være fuldstændig utænkeligt og vanvittig utopisk, hvis Dansk Landbrug ikke havde henvendt sig og i øvrigt havde ønsket at deltage i diskussionen om udformningen af erhvervets fremtidige forhold.
Sådan er det da med alle andre erhverv:
De går i dialog med ministerierne i en situation, hvor der skal træffes nogle beslutninger, der får vidtrækkende konsekvenser for erhvervene.
Jeg tror, at både landbruget og Danmarks Fiskeriforening ville være blevet mildest talt forbavsede, hvis de vandtætte skotter var gået ned ovre i Holbergsgade 2.
Det ville i hvert fald være i fuldstændig modstrid med den tradition, der har været for dialog mellem ministeriet og de organisationer, som ministeriet har til opgave at varetage forholdene for - dette bare sagt for en ordens skyld.
Nogle bemærkninger om artikel 69:
Jeg vil godt understrege, og jeg er også sikker på, at ordførerne og måske også Fødevareudvalgets medlemmer har kunnet konstatere det af den brevveksling, vi har haft, og af de svar, vi har givet om artikel 69, at det har ligget mig på sinde at sondere mulighederne for, at den kan anvendes, fordi den som udgangspunkt er meget, meget lidt fleksibel.
Men jeg har altså kæmpet som en løve og har ikke siddet på hænderne i denne sag - dette måske især sagt til hr. Keld Albrechtsen, som jeg tror brugte det udtryk.
I forbindelse med det udspil, som en række partier er kommet med om vandmiljøplan III, har vi selvfølgelig prøvet at vurdere mulighederne for at anvende artikel 69, og jeg vil godt lige skitsere nogle af de elementer, der blokerer for, at man kan anvende artikel 69 her.
For det første skal pengene anvendes inden for den sektor, som de opkræves eller tilbageholdes i.
Hvis vi f.eks. ville omlægge kvægbedrifter til økologi, kunne vi kun tage støtten eller reducere støtten i den sektor, og hvis man ønskede at målrette en indsats i en særlig region i Danmark, kunne man kun tilbageholde støtten i den region, hvor indsatsen efterfølgende skulle finde sted.
Hvis det f.eks. skulle vedrøre græsningsmuligheder for kvægsektoren i særlige oplande i forbindelse med vandmiljøplan III, kunne man kun tage pengene fra landmændene i de områder.
Pengene kunne også udelukkende ydes til landmænd, og det er frivilligt, om landmændene vil søge om at modtage dem.
For det andet blokerer en eventuel anvendelse af artikel
69 samtidig for anvendelse af landdistriktspolitikken.
Når vi ser på landdistriktspolitikken - og nu vil jeg godt anskue den i relation til økologi - har vi faktisk en vældig fleksibel landdistriktspolitik, hvor der er muligheder for at skifte mellem forskellige modeller, og det giver artikel 69 heller ikke mulighed for.
Som nogle af ordførerne har nævnt, er vi i den situation, at hvis vi f.eks. afsætter 5 pct. af støtten til økologi, og der ikke er efterspørgsel fra landmændene for at udnytte muligheden, skal pengene tilbage til EU.
Den situation står vi slet ikke i med landdistriktspolitikken, hvor vi da har mulighed for at akkumulere pengene, hvis vi f.eks. ikke har brugt dem inden for 1 år.
Med artikel 69 er vi i den situation, at pengene skal anvendes i det år, hvor de tilvejebringes, og hvis de ikke bliver det, skal de sendes tilbage.
I hvert fald med den udformning, artikel 69 har i dag, er den efter min mening et meget ringe alternativ til landdistriktspolitikken, hvor der, som jeg nævnte tidligere, bliver akkumuleret 245 mio. kr. i det fulde indfasningsår af modulationen.
Fru Ritt Bjerregaard var lidt inde på muligheden for at få afgræsset nogle arealer.
Så vidt vi kan se det, vil det være muligt, hvis vi tager 10 pct. af støtten fra kvægavlerne, men om det kun skal være fra kødkvægs- eller også fra malkekvægsbesætninger kan vi ikke vurdere nøjagtigt på nuværende tidspunkt.
Hvis vi forestiller os, at der var 100 mio. kr. til rådighed fra landmændene i nogle områder, hvor man ønskede afgræsning, altså kun fra landmændene i de pågældende områder - det ville formodentlig være dem, der ligger på den anden side af højderyggen - ville det formodentlig være muligt.
Men hvis der ikke bliver lagt billet ind på dem, vil pengene være tabt.
I øvrigt kan man godt være bekymret for, om der er kvæg nok til at foretage afgræsning.
Det er der heller ikke nogen tvivl om, og derfor kan vi godt forudse, at antallet af ammekøer formodentlig vil være dalende.
Men der er stadig 700.000 stykker kvæg, hvoraf en relativt stor del er kvier, som vil kunne afgræsse, og i forbindelse med hele afgræsningsdiskussionen skal jeg erindre om, at allerede i dag har vi jo MVJ-ordningerne, som bliver meget, meget flittigt brugt. Hr. Kristen Touborg sagde, at hele beslutningen burde tages op til revision.
Nu er det jo sådan, at det er ethvert partis og enhver ministers ret og mulighed at bruge det flertal, som på et tidspunkt har stået bag en beslutning, så den situation er jeg ikke overbevist om at vi vil komme i.
Jeg mener også, at man med CAP-reformen tilgodeser natur og miljø, som hr. Kristen Touborg også efterlyser.
Bl.a. har vi med den fordeling af betalingsrettighederne, som er besluttet, valgt at give midler til græs, både græs i omdrift og vedvarende græs, med henholdsvis det samme beløb som til korn til græs i omdrift og 500 kr. til vedvarende græs.
Vi har lavet nogle beregninger, som viser, at økologerne formodentlig vil få gennemsnitlig 50.000 kr. mere i støtte i forhold til tidligere.
Hr. Martin Lidegaard siger, at vi ikke har været ambitiøse nok.
Jeg tror nu ikke, der var noget galt med de danske ambitioner, og vi måtte også erkende, at vi ikke kom så langt, som vi havde ønsket, i de forhandlinger, vi førte om CAP-reformen, men jeg synes, at det resultat, vi er kommet frem til, i hvert fald er et skridt i den rigtige retning. Til hr. Keld Albrechtsen: Vi kom jo som sædvanlig vidt omkring i diskussioner om flytning fra den ene boks til den anden, ulandene, tredjelande og LDC-landenes muligheder i forhandlingerne i Cancún.
Jeg kan se, at lampen lyser, så det vil nok føre for vidt at komme ind på det, men jeg synes i hvert fald, det er tankevækkende, at jeg i går havde besøg af Malawis handels- og industriminister, som er på rundrejse i Europa for at bede os om ikke at være så reformivrige, når det gælder reform af sukkersektoren.
Der er også kommet en henvendelse fra LDC-landene, og jeg skal sørge for, at udvalget får papirerne oversendt.
Der er altså forskellige nuancer i de afrikanske landes iver efter liberalisering.
Jeg tror, jeg vil tillade mig at lade vandmiljøplanprojektet ligge til i morgen tidlig, hvor vi får lejlighed til at diskutere det område.