runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Tak for de rene ord fra sundhedsministeren.
Det, jeg forstår ministeren nu siger, er, at det er mangel på uddannet personale og faktisk kun det, der er problematikken.
Altså, hvis det var sådan, at der var personale nok, at man havde prioriteret højt nok og sørget for, at uddannelsesindsatsen var sat i gang, så var ministeren nok også klar til at gå i gang.
Men det har jo ikke noget at gøre med en faglig rådgivning med henblik på, om man synes, det er en god idé at lave mammografiscreening.
Og så er det da en glæde at høre, ministeren erkender, at vores skitse med henblik på en frivillig model ikke er så ressourcekrævende som den obligatoriske model.
Derfor ville en fornuftig sundhedsminister reagere på én måde, og det var at sige: Lad os så begynde med det, vi nu har muligheder for og råd til, altså den frivillige model.
Men tak for et ret klart svar, hvor det sådan indirekte fremgik, at ministeren er langt mere positiv end det, vi har hørt tidligere.
Der er altså mangel på uddannet personale, og det må så høre med til, at man ikke på et tidligt tidspunkt har taget de nødvendige betragtninger ind om at få uddannet nok personale inden for denne sektor.
Tove Fergo (V), 1998-12-09:
Jeg troede ikke mine egne ører.
Ministeren kan da ikke mene, at danske kvinder skal tvinges til mammografiscreening, hvis de ikke ønsker det.
Sådan lød det, sådan opfattede jeg det, at det skal være tvang, og hvis det bliver indført, skal alle simpelt hen underlægge sig den tvang, for ellers virker
systemet ikke.
Jeg vil gerne her fra denne talerstol slå fast, at det skal være et frivilligt tilbud til dem, der vil, og det skal ikke være noget med, at man får utidige breve sendt hjem, hvor der er fastsat tidspunkter for en screening, som man aldrig nogen sinde har bedt om.
Derfor: Frivilligt må det være, og så kan man oplyse generelt via pressen og på bibliotekerne osv. om, at det er en mulighed, hvis kvinderne ønsker at benytte sig af tilbudet
Men vi skal ikke have noget med sådan stalinistiske diktater om, at alle kvinder skal død og pine tvinges på et hospital til en mammografiscreening.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Jeg vil gerne sige til Venstres medlem af Folketinget, fru Tove Fergo, at vi har jo været rundt om den problematik flere gange i dagens debat, og jeg mener også på mit partis vegne, at det skal være et tilbud, der er alle kvinder bekendt.
Vi har ikke i Socialdemokratiet - og jeg tror, jeg kan sige, at det har ministeren heller ikke tænkt sig - at tvangsmammografere nogen kvinder i dette land, men vi har tænkt os, at det skal være et tilbud, som alle kvinder er bekendt med, ikke blot de kvinder, der også kan finde ud af at benytte de tilbud, der er tilgængelige i dag.
For i dag kan alle kvinder gå til deres læge, hvis de er nervøse for sygdommen eller urolige, og bede om at blive mammograferet.
Det er et tilbud, der står åbent for alle kvinder i dag.
Men vi mener, at det initiativ, der skal tages, skal være et tilbud, der skal gives til alle kvinder.
Men de skal ikke tvinges.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-09:
Jeg vil sige som en bemærkning til sundhedsministeren, at jeg faktisk ikke hørte, at han på noget tidspunkt brugte udtrykket obligatorisk.
Til gengæld kan jeg jo se her i beslutningsforslaget, at forslagsstillerne kommer med et eksempel fra Ringkjøbing Amt, hvor ordet obligatorisk indgår, og der indgår faktisk også, at der skal sendes breve ud til folk, hvis de ikke reagerer på henvendelsen første gang.
Jeg tror, det må bero på en misforståelse, at andet kan være kommet fru Tove Fergo for øre.
Hanne Andersen (S), 1998-12-09:
Sidste år ved denne tid, da vi behandlede det samme forslag, sagde jeg, at det vel skulle ses som et udtryk for, at de praktiserende læger er optaget af at yde den bedste service til deres kunder, patienterne.
Sådan læser jeg også den henvendelse, der nu er kommet
fra Praktiserende Lægers Organisation.
De er bare slet ikke enige om det samme servicemål som forslagsstillerne, men først og fremmest giver de udtryk for deres utilfredshed med, at forhandlingsretten tilsidesættes.
Forhandlingen om landsoverenskomsten om almen lægegerning er netop påbegyndt.
Der er allerede aftalt flere møder foreløbig frem til februar 1999.
Lægernes forhandlingspartner, Sygesikringens Forhandlingsudvalg, er helt bestemt optaget af at yde
den bedste service til kunderne, så de, patienterne, får den bedste service med let adgang til lægen.
Selvfølgelig skal det være nemt at gå til læge, og jeg ser også meget gerne, at det bliver på andre tidspunkter end dem, vi ser i dag. Vi har også set forsøg med udvidet åbningstid, ikke lørdagsåbent, men f.eks. åbent til kl. 20 om aftenen.
Det viste sig at være en ensom oplevelse for de læger, der forsøgte sig med disse nye åbningstider.
Men jeg ved, at spørgsmålet fortsat er med i forhandlingerne og er med på forhandlingsbordet fra Sygesikringens Forhandlingsudvalgs side.
Praktiserende Lægers Organisation peger i deres henvendelse på de mange spørgsmål, der skal løses i forbindelse med eventuelt lørdagsåbent; ministeren beskrev nogle af dem.
Jeg synes, at de spørgsmål selvfølgelig skal drøftes under forhandlingerne, og forhandlingerne skal ikke føres i Folketingssalen.
Det er nu heller ikke uinteressant at læse AIM-undersøgelsen blandt brugere og patienter fra november 1997, hvor spørgsmålet om lørdagsåbent hos praktiserende læger blev vurderet, og det blev vurderet som »ikke vigtigt«.
Én ting er, at lægerne ikke prioriterer lørdagsåbent højt, men når patienterne heller ikke mener, det er så vigtigt, hvorfor har vi så spørgsmålet og forslaget? Hvorfor blande sig i forhandlinger, der lige netop foregår nu? I alle forhandlinger er det helt almindeligt, at man møder op med de områder, man prioriterer højt.
Man forhandler, og man når et resultat.
Derfor undrer jeg mig
også ligesom ved det tidligere forslag over, at dette spørgsmål ikke er bragt op i forbindelse med forhandlingerne om finansloven.
Det havde været rimeligt, hvis det var noget, man prioriterede højt, at bringe det ind i forhandlingerne, så man kunne få afsat penge til det.
For penge koster det jo.
I stedet for ønsker man i virkeligheden, at vi skal blande os i decentrale forhandlinger, der foregår lige nu.
Jeg kunne langt bedre forstå forslaget sidste år lige før valget til amtsrådene.
På det tidspunkt havde forslaget en vis betydning - jeg kan ikke lade være med at drille!
På det tidspunkt havde vi også en vis forståelse for, at den lokale valgkamp også blev flyttet herind i Folketingssalen, men nu er amtsrådsvalget overstået, så skulle vi ikke lade parterne selv forhandle det her?
Socialdemokratiet kan ikke støtte forslaget.
Henriette Kjær (KF), 1998-12-09:
Et liberalt erhverv bør også være liberalt, og hvis de praktiserende læger skal have mulighed for at praktisere og tilbyde de ydelser, som deres patienter efterspørger, er der behov for, at man gør det muligt for erhvervet at holde åbent om lørdagen.
Det betyder ikke, at lægerne får pligt til at holde åbent, men de, der ønsker det, bør også have mulighed for det.
Der er ingen tvivl om, at det er hos den praktiserende læge, man får den bedste behandling, når det drejer sig om banale sygdomme.
Det er familielægen, der kender én godt og ved, hvilken familie man kommer fra, og hvordan éns arbejdsmæssige forhold er.
Det vil derfor være en fordel, hvis man i videst muligt omfang konsulterer den praktiserende læge frem for at søge vagtlæge eller skadestue, men da lægen ikke er til at få fat på i weekenden, må man netop benytte sig af andre lægelige tilbud, som både er dyrere for samfundet og mindre optimale for patienterne.
Det er jo sådan, at stadig flere patienter søger behandling uden for lægens sædvanlige åbningstid, og det kan have flere årsager.
Måske kan eller vil man ikke tage fri fra arbejde og vælger derfor at gå på skadestuen efter arbejdet.
Men der er også familier med børn, der venter et stykke tid, inden de henvender sig til en læge, fordi de håber på en bedring i barnets sygdomstilstand, men også, fordi forældrene ikke føler, at barnets lidelser trods alt er så alvorlige, at man ligefrem skal tage fri fra arbejde for at gå til lægen.
De ender med at henvende sig på skadestuen eller ringe til vagtlægen, når de er kommet hjem fra arbejde.
Det er en dårlig udvikling, som man kan klandre forældrene for, men jeg mener også, man bør forsøge at vende
denne udvikling, og det kan man så gøre ved at lade lægerne holde åbent om lørdagen.
Det ville også betyde, at både far og mor kan komme med til f.eks. børneundersøgelser og dermed opleve hele forløbet hos lægen som mere roligt, end det opleves nu.
Det ville give både børnefamilier og andre en mulighed
for at få lidt mere luft i dagligdagen, for det er jo sådan, at hvis man har et lille barn, som skal vaccineres rimelig ofte inden for de første par år, går der faktisk en række fridage med at komme til lægen, og det vil være en velkommen mulighed, hvis man kunne lægge nogle af besøgene om lørdagen.
Det Konservative Folkeparti opfordrer derfor regeringen til at tilskynde de parter, som det drejer sig om, nemlig Amtsrådsforeningen og Praktiserende Lægers Organisation, til, at man ved de kommende overenskomstforhandlinger sikrer mulighed for lørdagsåbent.
Når der er en undersøgelse, der viser, at befolkningen ikke ser det som et behov, at der skal være en markant udvidet åbningstid hos lægerne, er jeg da fuldstændig enig.
Jeg ønsker heller ikke en udvidet åbningstid som sådan, men jeg ønsker, at man planlægger anderledes, og at man lægger åbningstiden om for netop at imødekomme børnefamiliernes behov.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-09:
I SF synes vi, det er en glimrende idé, at praktiserende læger holder åbent om lørdagen.
Der er allerede nævnt en lang række gode grunde til, at det kunne være til gavn for patienterne
: mere fleksibilitet osv.
Men det er der sådan set heller ikke så meget i vejen for at lægerne gør, hvis de ønsker at gøre det.
Der er jo intet i vejen for, at man foranlediget af lægernes egen organisation ændrer overenskomsten, sådan at man kan begynde at holde åbent om lørdagen. Når det ikke er sket, er det formentlig, fordi lægerne ikke selv har ønsket det eller i hvert fald har krævet ganske mange penge for at gøre det, og derfor synes jeg, at Venstre og de andre partier bag forslaget skylder os en forklaring på, hvad det rent faktisk er, man foreslår.
Hvad er det helt præcis, man ønsker, at regeringen skal gøre?
Skal vi vedtage overenskomsten mellem Sygesikringen og lægerne her i Folketinget og pålægge lægerne at holde åbent om lørdagen uden yderligere indkomster?
Er det det, der er det liberale parti Venstres forslag i denne sammenhæng
Eller er det en tanke om, at vi skal til at ansætte lægerne offentligt, fordi man i Venstre har erkendt, at det at have et privat erhverv ikke rummer en tilstrækkelig høj grad af service for borgerne?
Eller er det hr. Jørgen Winthers forsøg på at skaffe sine kolleger en højere indtægt ud fra en betragtning om, at en årsindtægt på ca. 1 mio. kr. ikke er nok til hr. Jørgen Winther og hans kolleger?
Hvad er det helt præcis, Venstre og forslagspartierne egentlig mener?
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Det er vigtigt at vide, hvad det er, vi taler om, og når hr. Jørn Jespersen nu spørger om, hvad forslaget går ud på, vil jeg gerne give en lille forklaring.
Jeg tror egentlig, hr. Jørn Jespersen godt ved det i forvejen.
Det er sådan, at der er en overenskomst mellem PLO, Praktiserende Lægers Organisation, og Amtsrådsforeningen.
Den går ud på, at læger ikke må holde åbent lørdag formiddag og heller ikke lørdag eftermiddag.
Her har et liberalt parti som Venstre den holdning, at
hvis en liberal person, en praktiserende læge, har været på kursus torsdag og fredag og patienterne venter på at blive behandlet, kunne det være utrolig godt, hvis lægen så kunne sige: Ved I hvad, jeg kan træffes lørdag formiddag.
Det er kun sådan, at hvis der er en yngre, frisk læge i en by, hvor der måske er 30-40 læger, der har lyst til at holde åbent, så lad ham da have lov.
Jeg håber, det vil være til gavn for patienterne, at en læge holder åbent.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-09:
Hr. Jørgen Winther svarede overhovedet ikke på mit spørgsmål.
Hr. Jørgen Winther gentog en argumentation for, at det ville være udmærket for patienterne, at lægerne havde åbent om lørdagen.
Jeg spurgte om, hvordan hr. Jørgen Winther vil sikre, at det sker.
Skal det ske ved, at overenskomsten mellem Sygesikringen og lægerne bliver vedtaget her i Folketinget og derefter som lov dikteret lægerne?
Ved at ansætte lægerne i den offentlige sektor og dermed kunne tilrettelægge arbejdsforholdene langt mere fleksibelt og serviceorienteret, end man gør i dag, hvor det er et privat erhverv?
Eller har hr. Jørgen Winther den skjulte bagtanke, at han vil hjælpe lægerne med at få en endnu større indkomst, sådan at de runder millionen, til gengæld for, at de holder åbent om lørdagen?
Hvad er det for en metode, hr. Jørgen Winther ønsker at anvende for at opnå det her mål om, at lægerne holder åbent?
Og så vil jeg da gerne yderligere spørge, om der er noget i vejen for, at lægerne selv siger til Sygesikringen: Vi vil gerne have mulighed for at holde åbent om lørdagen, og det skal vi ikke have noget ekstra for.
Tror hr. Jørgen Winther så ikke, at det ville være nemt at aftale det med Sygesikringen?
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Det er sådan, at der faktisk ikke er ret mange praktiserende læger i Danmark, der støtter forslaget om at holde åbent om lørdagen.
Men det er også sådan, at der er ret mange, der egentlig gerne ville have en behandling på en lørdag, og vi kan også tænke os, at der vel er flere mænd, der er i arbejde, end der er kvinder, der er i arbejde.
Jeg synes, det er en meget god ting, at mænd også kan følge med deres barn til en børneundersøgelse.
Når man sidder som praktiserende læge, ser man, at det næsten altid er moderen, der kommer.
Jeg synes, det ville være meget godt, hvis det var hr. Jørn Jespersen og undertegnede, der mødte op med vores børn til børneundersøgelse.
Nu er mine godt nok lidt store efterhånden, men ellers ville det være utrolig godt, at det også var mænd, der kom.
Det får man bedre mulighed for, når der er åbent om lørdagen.
Der er utrolig mange fordele ved det, mere fleksibilitet.
Men svaret det er: Vi ser gerne forslaget vedtaget i Folketinget, så de praktiserende læger har ret til at holde åbent.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-09:
Ud over alt væveriet fra hr. Jørgen Vævers, havde jeg nær sagt, undskyld, hr. Jørgen Winthers side kan jeg bare nu konstatere, at det, Venstre ønsker, er, at overenskomsten mellem lægerne og Sygesikringen skal vedtages i Folketinget.
Det synes jeg var en klar tilkendegivelse.
Og så savner jeg stadig væk svar på mit spørgsmål
: Hvis nu lægerne ønskede denne mulighed, tror hr. Jørgen Winther så ikke, at Sygesikringen ville sige: Det er helt fint, så længe det ikke koster ekstra, hvis det er udtryk for, at lægerne ønsker at yde en bedre service over for patienterne, på trods af at det er et liberalt erhverv?
Jørgen Winther (V), 1998-12-09:
Til fru Hanne Andersen, som siger, at enhver kvinde kan få undersøgt sit bryst, hvis hun går til sin praktiserende læge: Jeg ved det ikke rigtig.
Praktiserende læger har forskellige holdninger.
Jeg har da haft patienter, som har været hos andre læger, hvor de har sagt, de var bange for en knude i brystet, men så har de af lægen fået at vide, at de plejer at være hypokondere, og at det er en af de knuder, som lægen er ret sikker på at der ikke er grund til at undersøge.
Så det med, at en kvinde kan komme til en læge og sige, at nu vil hun have en mammografi, er altså ikke helt rigtigt. Men der er noget rigtigt i det på den måde, at lægerne er i de sidste 5-10 år blevet betydelig mere large med at henvise til mammografi.
Og i og med at vi politikere taler mere og mere om det og vi også er på vej til måske at indføre det her om kort tid, så bliver lægerne også mere og mere positive.
Men al erfaring taler for, at har man et program, hvor kvinden kan tilmelde sig, så er der langt flere, der vil blive undersøgt, end hvis det er sådan, at man bare selv skal gå hen til lægen og sige: Nu vil jeg gerne lige undersøges.
Og en ting, der også er vigtig i denne sag, er altså, at man skal ikke tro på, at bare fordi man har fået foretaget en mammografi, så er man sikker.
Jeg tror, at der er behov for at sige - og det vil jeg også gøre her fra Folketingets talerstol - at selvundersøgelse af brystet, når man er i brusebad om morgenen og sæber sig ind, er utrolig vigtig, også efter mammografi.
Men alt i alt, lad os nu lade være med at grave
dybe grøfter her.
Vi er jo egentlig i bund og grund enige om, at mammografiscreening skal i gang.
Jeg tror, den kan komme i gang fra den 1. januar 2000, og lad os så begynde med den frivillige model.
Så kan vi altid senere snakke om det andet.
Lad os nu mødes, som vi kan mødes, en gang imellem.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 1998-12-09:
Desværre er Kristeligt Folkepartis ordfører forhindret i at være til stede, så på ordførerens vegne skal jeg meddele følgende:
Det var chokerende for mange af os, da dopingskandalen blev afsløret under Tour de France i år.
Det er uværdigt for sporten, som jo ellers grundlæggende også er til for at skabe sunde legemer.
Doping er nedbrydende for hele sportsverdenens image og goodwill, og den er ødelæggende for de børn og unge, der bliver hvirvlet med ind i et forbrug eller misbrug af doping med det formål at præstere mere, end man naturligt ville kunne
Det skal være sådan i Danmark, at forældre trygt og med glæde kan sende deres børn og unge til sport, hvad enten
det er fodbold, cykling eller atletik,
uden at skulle være nervøse for, om de bliver ofre for dopingspøgelset.
Hensigten med denne lov er at fremtidssikre, så der ikke skal en lovændring til, men sådan at man hurtigt kan gribe ind, hver gang et nyt dopingmiddel dukker op.
Samtidig med vedtagelsen af denne lov er det hensigten at sætte ind med oplysning og holdningsbearbejdelse i de relevante miljøer. Kristeligt Folkeparti kan helhjertet støtte dette lovforslag.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-12-09:
Indledningsvis vil jeg gerne takke regeringen for at komme med det gode initiativ på dopingområdet, for det er et tiltagende problem blandt eliteudøvere, og det er med Tour de France-skandalen blevet et problem, som også har nået
avisernes forsider.
I ganske almindelige klubber skal man jo også på amatørbasis yde mere og mere, og de unge kan så føle, at de presses så meget, at det bliver meget fristende at tage imod tilbud om dopingmidler.
Det, vi så gør nu med det her tiltag, er at tilføje EPO, Erytropoietin - det er næsten ikke til at udtale - til rækken af de stoffer, der i dag er forbudt.
I behandlingsøjemed bruges det jo til patienter med en svært nedsat nyrefunktion og til behandling af f.eks. cancerpatienter i kemoterapi.
Men misbrug af stoffet kan jo også have nogle fatale bivirkninger, så derfor er det helt relevant at føje det til listen af forbudte dopingmidler.
Men et forbud alene gør det jo ikke.
Det kræver et meget tæt samarbejde med idrætsforeningerne og Kulturministeriet, som jo nu tager initiativ til en hvidbog for at afklare, hvor stort omfanget og karakteren af dopingmisbruget egentlig er herhjemme.
Og Sundhedsstyrelsen har så fra 1998 overtaget Dopinglinjen, som sammen med oplysning mere bredt jo også er et utrolig vigtigt led i forebyggelsen.
Centrum-Demokraterne kan tilslutte sig lovforslaget og har slet ingen problemer med på dette område at bemyndige ministeren til efter lægefaglig vurdering at inddrage flere stoffer under denne lov.
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Jeg kan kun gentage, at vi i øjeblikket overvejer situationen, og at der ikke foreligger nogen konkret udmelding, som jeg kan give i dag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-09:
Der står i annoncen: Vi lovede - og det er så Socialdemokratiet - at undgå forringelser for dem, der har mindst ved siden af.
Her vil jeg godt spørge arbejdsministeren: Mener arbejdsministeren, at man lever op til det løfte, når man forringer mulighederne for, at personer i det, der svarer til 200 timer, kan arbejde ved siden af deres efterløn, når man nu kun kan gøre det mod modregning, mens man kunne gøre det uden modregning før?
For det andet er der det, at man får en ganske betydelig kontingentstigning.
Og for det tredie kan man kun være 5 år på efterløn. Må man ikke sige, at man på denne måde har ramt nogle af dem, der har mindst behov for det?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
I forhold til den efterlønsordning, der bliver gældende for dem, der fylder 60 år efter den 1. juli 1999, vil der i den nye ordning være bedre muligheder for at trække sig gradvis tilbage, bedre mulighed for at være beskæftiget på arbejdsmarkedet, samtidig med at man er på efterløn. Vi har i de senere år modtaget ret så mange henvendelser
om, at de 200 timer er for beskedent, og der bliver nu åbnet mulighed for, at man kan arbejde, havde jeg nær sagt, så meget man vil, idet vi laver et system, hvor modregningsproceduren vil minde om det, der gælder for supplerende dagpenge i dag.
Når man betragter efterlønnen som en helhed, så mener jeg, at der er dækning for den annonce, som hr. Aage Frandsen henviser til.
Vi har foretaget en modernisering af efterlønsordningen, en fremtidssikring af efterlønsordningen.
Der er forandringer, ja, nuvel, men der er en fortsat mulighed for at benytte efterlønsordningen som 60-årig.
Ønsker man at trække sig tilbage på efterløn, ja, så er der indbygget økonomiske incitamenter, der vil tilskynde arbejdsstyrken til at overveje det endnu engang.
Et af målene for regeringen har været, at vi kunne hæve den gennemsnitlige tilbagetrækningsalder, således at vi på den måde kan kompensere for, at vi har meget små årgange af unge på vej ind på arbejdsmarkedet.
Aage Frandsen (SF), 1998-12-09:
Er det ikke sådan, at nogle af dem, der har mindst ved siden af, er nogle af dem, der gerne vil arbejde, skal vi sige bare 100 timer om året, og er det ikke sådan, at man forringer deres vilkår ved det, man foreslår? Er det ikke også sådan, at nogle af dem, der har mindst ved siden af, under alle omstændigheder får en kontingentforhøjelse?
Og er det ikke også sådan, at nogle af dem, der har mindst ved siden af, under alle omstændigheder kun har 5 år på efterløn og derefter går over på folkepension?
Og er det ikke sådan, at samtidig med, at ministeren synes, at ministeren har gjort det så godt for nogle, så har ministeren gjort det ringere for dem, der har mindst ved siden af?
Ove Hygum (S), 1998-12-09:
Jeg anser det ikke for en forringelse af de danske velfærdsordninger, at vi har nedsat folkepensionsalderen fra 67 til 65 år for dem, der er født efter den 1. juli 1939.
Med hensyn til kontingentforhøjelsen, som gennemføres som et ensartet bidrag for alle, uanset om man er beskæftiget på et område eller i en branche, hvor man kunne forestille sig, eller hvor man kan konstatere, at brugen af den nuværende efterlønsordning er større end i andre brancher, og der dermed er et solidarisk element i det, er det rigtigt, at der er kontingentforhøjelse for alle, der vælger at kunne benytte sig af den kommende efterlønsordning, ja.
Ole Sohn (SF), 1998-12-09:
Regeringen har fået et ønske fra folk om at kunne arbejde mere end 200 timer, og derfor har man så lavet en modregningsmulighed, men er det ikke korrekt, at man kunne have foretaget den modregning ved at lade folk kunne arbejde uden modregning i op til de 200 timer, så de, der ønsker at arbejde få timer, ikke vil få en forringelse, som de gør med den nuværende ordning, mens der alligevel fortsat kunne arbejdes mere, mod at der foretages modregning efter de 200 timer?
Folk kunne få lov
at arbejde lige så meget, de har lyst til, og samtidig kunne man have bibeholdt et socialt sikkerhedsnet under dem, som har haft den laveste indkomst, og som ønsker at arbejde få timer.