runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2000-01-27:
Jeg skal blot bemærke til hr. Keld Albrechtsen, at det, at folk finder sammen i frivillige, folkelige foreninger, er et godt gammelt liberalt princip, der kan spores tilbage til andelsbevægelsen, hvor mange liberale kræfter har været med til at samles.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-01-27:
Derfor brugte jeg omhyggeligt ordet liberalistisk, for Venstre er jo ikke liberalt mere, men liberalistisk.
Og det er altså noget ganske andet, for det betyder, at det altid er de kolde markedskræfter, der får lov at regere.
Det liberale, højskoletanken, det frie fællesskab og alt det der,
det var engang en del, det anerkender jeg, af Venstres historie, men det stikker meget sjældent hovedet frem nu om dage.
Jeg havde set det lidt i glimt i det her forslag, men det er jo netop på baggrund af, at det er en tradition, Venstre har forladt.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-01-27:
Som politiker er det kedeligt, at man ofte kommer i den situation, at forskellige hensyn, forskellige grupper, som man gerne vil vise hensyn, kommer op imod hinanden, og det er jo typisk den situation her for os.
Den ene side er fødevarer og sundhed og hygiejne, som vi selvfølgelig vil tage hensyn til.
Vi støttede de dele af fødevareloven, som vi synes fremmede det hensyn.
Det andet hensyn er så det, vi i Kristeligt Folkeparti kalder »Frivilligdanmark«.
Det er faktisk noget, vi ofrer meget opmærksomhed og er utrolig glade for, og vi støtter på alle de måder, vi kan komme af sted med, dem, der vil gøre et stykke frivilligt arbejde.
Den tredje gruppering er så de selvstændige erhvervsdrivende, som også er en gruppe, vi føler os kaldet til at tage os lidt af.
De problemer har Venstre ikke i den sag her.
De har valgt den ene gruppe - de frivillige - og det er jo helt fint, men så glemmer man jo, synes jeg, fuldstændig de andre grupperinger.
Man kunne faktisk godt være kritisk over for, at de arrangementer som bliver afholdt en gang imellem, var fritaget for de her hygiejnekrav, for det er jo ikke meget sjovere at blive syg sådan et sted end i et almindeligt cafeteria.
Det kunne man være kritisk over for.
Det er rigtigt, som en tidligere ordfører sagde, at der er stor folkelig opbakning til det synspunkt, som Venstre fremfører i den sag her.
Det kan selvfølgelig også være årsagen til, at de gør det, og det er der ikke noget ufint i, den slags kan politikere jo faktisk finde på. Men vi ved også, hvor hurtigt en stemning kan vende.
Der skal ikke mere end et par uheldige tilfælde til, et enkelt lig på bordet for at sige det så grotesk, før den stemning vender fuldstændig, og så vil vi i hvert fald kunne anklages for, at vi ikke havde gjort noget ved det her.
Så let er en folkestemning jo at vende, og vi vil ikke ret gerne have, at det er det, der skal til for at vende folkestemningen.
Så hellere prøve at tage ansvar for det, så langt som vi kan på det tidspunkt her.
Venstres beslutningsforslag
Vi synes faktisk, at det, som ministeren er nået frem til, har en helt udmærket balance.
Så er folk da fri for at se fjernsyn i den tid. Det kunne da også være, at de kunne have fornøjelse af det i deres liv i øvrigt, ud over mens de lige står og sælger burgere og pølser.
Det kunne være, at det tilførte dem en viden om nogle faktiske forhold, som kunne have betydning for dem og deres forhold til andre mennesker med hensyn til hygiejne osv.
På den måde kan man vel også være med til at fremme en god udvikling på det område.
Så vi synes, at det, ministeren lander på, er helt fint.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-01-27:
Dansk idrætsliv kan kun fungere ved hjælp af en masse frivillig arbejdskraft til at hjælpe på alle områder.
Danske idrætsforeninger, det gælder alle, kæmper daglig for at få frivillig arbejdskraft til at hjælpe med alt det praktiske lige fra det ene til det andet.
Salget af de to pølser og den cola kan måske være med til, at økonomien lige kan hænge sammen ved det pågældende arrangement.
Derfor er det mere alvorligt end som så for idrætsforeningerne, at man nu kræver, at de mennesker skal gennemgå et kursus
Det er rigtigt, at det er lempet en del, fra vi så de første forslag, men de frivillige skal under alle omstændigheder bruge noget af deres fritid på at lære at sælge de to pølser og et stykke brød.
Der er nævnt i bemærkningerne til det her beslutningsforslag
, at allerede det første år skal 35.000 gennemgå sådanne kurser.
Der er også nævnt, at det vil koste 70 mio. kr.
Om det tal er rigtigt, er der forskellige meninger om, men det er heller ikke det, jeg ser som det værste.
Det værste ved, at man skal nu til at gennemgå et kursus overhovedet,
er, at det vil rykke ved hele mentaliteten med hensyn til at lave et stykke frivilligt arbejde i de forskellige idrætsforeninger.
Det er, som jeg har sagt, et stort problem allerede, men begynder vi nu fra lovgivningsmagtens side at stille krav om, at man skal gennemgå et hygiejnekursus, i det tilfælde her for at sælge de to pølser, ja, så bliver jeg bange for, at der også kommer andre ting.
Derfor vil det rykke ved hele den danske mentalitet med hensyn til at gå ind i et frivilligt arbejde i idrætsforeningerne.
Det er det, jeg ser som det mest alvorlige, for hvis det begynder at rykke ved den mentalitet, så står dansk idrætsliv sig meget skidt ved det.
Derfor synes jeg, det er godt, at Venstre kommer med et beslutningsforslag - det er ikke et lovforslag, det er et beslutningsforslag - om, at vi skal ændre nogle cirkulærer.
Men måske kunne vi finde en eller anden form.
Jeg ved, det er meget vanskeligt at tage en enkelt gruppe ud, men det her gælder altså hele idrætslivets fremtid, måske ikke her og nu, men hele mentaliteten ændrer sig, hvis den enkelte bliver pålagt at skulle på kursus.
Nu er det kun det første, men hvad bliver det næste?
Men vi vil gå ind i udvalgsarbejdet, og vi ser positivt på det, kan jeg sige.
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-01-27:
Nu skal vi ikke stå heroppe og fortælle, hvem der ringer til os, men jeg kan da fortælle, at der er også forældre, som også har læst aviser, der har ringet og sagt: Vi er glade for, at de nu skal på kursus henne i foreningen, for der er sgu ikke - nu må jeg jo ikke bande heroppefra - særlig propert dér, hvor vores børn skal stå og spise den mad, som vi meget gerne vil have de køber derhenne, fordi vi skal støtte det frivillige arbejde.
Så der er altså også forældre, der ønsker fødevaresikkerhed for deres børn og derfor ønsker, at den frivillige arbejdskraft kommer på kursus.
Og så om tabt arbejdsfortjeneste: Det er vel at skyde gråspurve med kanoner, når vi har tilbudt, at det må holdes
Det hjælper jo så yderligere til at bringe Venstres regnskab ned i en favør, hvor det måske på et eller andet tidspunkt bliver svært overhovedet at se, om der er nogen udgifter forbundet med det fra idrætsorganisationernes side.
Jeg vil godt bede hr. Kristian Jensen svare på én ting, og det er: Hvorfor skal vi overhovedet have hygiejneregler for pølsevogne og cafeteriaer?
Hvorfor i alverden fastholder vi et bureaukrati i Folketinget på de områder?
Det mangler jeg ligesom at få et svar på fra Venstre.
Vi har fået en lang sang om frivillige og hele deres indsats, men jeg vil egentlig godt have at vide, hvorfor vi overhovedet fastholder hygiejneregler, for ved at høre på Venstres ordfører kan man let forledes til at tro, at det er fuldstændig omsonst, at det er lige meget, at der ikke er 200.000 mennesker om året, der bliver syge af salmonella og andre ting.
Så hvorfor er der hygiejneregler?
Christian H. Hansen (DF), 2000-01-27:
Blandt nogle partier var der jo en debat om at få lempet reglerne.
Den deltog Venstre så ikke i, dér brugte de selvfølgelig tid på at sidde og lave det her beslutningsforslag, og de har været dybt nede i tal og udregninger og er kommet frem til 70 mio. kr.
I Jyllands-Posten i dag står der nogle andre tal.
Der har også været nævnt nogle helt andre tal i den mellemliggende periode.
Hvordan er man kommet frem til de beregninger, som står i beslutningsforslaget?
For det er vel ikke sådan, at man bare har kopieret dem fra noget, man har fået oplysning fra en forening om?
Så synes jeg også, at det eksempel, som hr. Kristian Jensen så talte lidt imod, det, som jeg i øvrigt nævnte tidligere i dag om en forening og et pizzeria, jo er lidt interessant.
Sagkundskaben siger, at det beslutningsforslag, der ligger fra Venstre i dag, åbner mulighed for det eksempel, der blev givet tidligere på dagen.
Er det så det, Venstre ønsker, eller vil man nu indrømme, at man med det her beslutningsforslag har begået en fejl, og hvis der kommer nogle problemer på området her fremover, vil man indgå i en saglig debat og prøve på at påvirke i stedet for at sidde med korslagte arme?
Annie Lunde Hansen (CD), 2000-01-27:
Som en person, der i mange år har deltaget i frivilligt arbejde og stadig væk gør det, vil jeg godt spørge og have svar på, hvor man har det fra, at vi, den frivillige arbejdskraft, ikke ville deltage, hvis vi skulle på de fødevarekurser her. Alt andet lige er et kursus, der bliver afholdt i foreningerne rundtomkring, også nogle gange en social ting, hvor man hygger sig sammen med de mennesker, som man nu engang er på kursus med, det kan være i den ene eller den anden ting.
Man kunne også med denne her hygiejnelov gøre det til noget, som man samles om - og for meget billige penge, vil jeg godt igen sige.
Og så vil jeg godt sige til hr. Kristian Jensen, at jeg holder stadig væk fast ved, at bakterierne ikke stopper ved indgangen til den hal, som driver en kommerciel forretning, og i stedet går over til de kolde fødders restaurant ovre på hjørnet af gaden.
Lene Espersen (KF), 2000-01-27:
Jeg synes sådan set også, at partiet Venstre har et alvorligt troværdighedsproblem i den her sag, og jeg vil egentlig godt tage fat dér, hvor hr. Christian H. Hansen fra Dansk Folkeparti også tog fat noget tidligere, nemlig ved de 70 mio. kr.: Hvor stammer det tal fra?
Med lidt hovedregning og det, der ellers står, så er det noget med, at det koster 2.000 kr. pr. mand.
Og hr. Kristian Jensen har jo holdt sit ordførerindlæg, så han har haft al lejlighed til her fra talerstolen at tilbagevise det tal og sige, at det nok er lige lovlig meget skudt over målet.
Nu ved jeg ikke rigtig, hvordan man har tænkt sig, at Venstre skal køre den her sag efterfølgende under udvalgsbehandlingen, men der er altså bl.a. et bilag, som Venstres medlemmer af Fødevareudvalget har set, bilag 410, og af det fremgår det, at selv om vi vælger den værst tænkelige model for dem, der skal på et AMU-center, så koster det 400 kr. pr. deltager.
Derfor har jeg meget, meget svært ved at genkende det her tal, og jeg synes faktisk, det er synd for Venstre, men det er især synd for debatten, at man fastholder den på et så skingert toneleje, som ikke har noget med sagen at gøre.
Så jeg vil godt have et konkret og klart svar fra hr. Kristian Jensen på, hvordan man kommer frem til det tal.
Kristian Jensen (V), 2000-01-27:
Det er ikke noget nyt politisk signal, at vi går ind
og støtter det frivillige arbejde.
Og hvis fødevareministeren ville tale med f.eks. kulturministeren og andre, ville han vide, at der i lang tid har været særlige regler for de personer, der arbejder med frivillige organisationer, og at vi har forsøgt at støtte dem på mange forskellige måder, bl.a. også gennem en lang række støtteordninger netop på det område.
Så det er ikke noget nyt politisk signal, at Venstre støtter det frivillige arbejde.
Til hr. Christian H. Hansen: Prisen, der er nævnt i oversigten, er det tal, som jeg har fået oplyst ved henvendelse til Idrættens Fællesråd, som den 25. marts har svaret tilbage til mig, hvordan det udregner prisen for et hygiejnekursus samt en erstatning for tabt arbejdsfortjeneste for de personer, der ønsker at deltage.
Og så lige til fru Lene Espersen: Jeg sagde heroppe i mit indlæg til sidst, at nu vil vi under udvalgsarbejdet få frem, hvad den reelle pris er.
Dermed ligger også en erkendelse af, at de 70 mio. kr. sagtens med den udvikling, der har været, siden jeg fik oplyst mit tal, kan være blevet lavere.
Jeg synes, det vil være til gavn for idrætten i Danmark, hvis det tal er blevet lavere.
Til fru Anni Lunde Hansen: Jeg har fra en række idrætsforeninger fået en besked, som det tager for lang tid at læse op her, om, at de har problemer med, at deres medlemmer er blevet bedt om tage på kursus, men at de har haft svært ved at tage af sted.
Det drejer sig om Skælskør Badmintonklub, der har sendt en fax på vegne af Tjæreby SGI, Boeslunde Boldklub, Boeslunde Gymnastikforening, Skælskør Roklub, Skælskør Bridgeklub, Skælskør Boldklub og Idrætsforening, og det er blot én kommune.
Gad vide, hvor mange der ville være, hvis man spurgte hele vejen rundt?
Jens Kirk (V), 2000-01-27:
Jeg åbnede nogle offentlige kasser, fordi jeg bare ville spørge forsigtigt om fødevareministerens holdning til, om idrætten måske på en eller anden måde, fordi den har et stort socialt engagement, kunne friholdes for nogle udgifter.
Christian H. Hansen (DF), 2000-01-27:
Jeg må sige til Venstres ordfører, fru Mariann Fischer Boel, at det kan undre lidt, at man her i dag står og siger, at den fødevarelov, der er trådt i kraft her ved nytårstid, nok indeholder elementer, og at vi endnu ikke har set, hvordan tingene er kommer til at køre.
Det kan man umiddelbart godt have forståelse for. Hvis man går tilbage til november, december måned i 1999 og ser på Venstres udtalelser, som kom i forbindelse med, at et lager i København blev afsløret for ulovlige varer, der var også nogle andre butikker, der blev draget ind, så gik Venstre ud og sagde: Det ser ud til, at den fødevarelovgivning, der træder i kraft efter nytår, ikke er god nok; vi må have præciseret nogle ting.
Det stemmer ikke rigtigt overens med det, der bliver sagt i dag.
Det kan vi ikke have forståelse for.
Så vil jeg gerne sige, at forslaget om de dér forskellige farver papir synes jeg da egentlig var godt.
Det kunne være, der tegnede sig et flertal i løbet af dagen, efterhånden som vi kommer frem.
Det var da noget, man kunne gå sammen og tage en diskussion om.
Jeg vil blot sige, at jeg vil gerne have det op i plakatform, så forbrugeren virkelig kan se, hvad forretningen indeholder.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-01-27:
Vi lever i en tid, hvor der gang på gang sættes spørgsmålstegn ved borgernes retssikkerhed i forholdet til den offentlige forvaltning, så man kan jo sige, at tidspunktet for at fremsætte dette forslag ikke kunne være mere velvalgt.
Og man kan roligt sige, at forslaget er et opsamlingsheat, der netop har til hensigt at styrke borgernes retssikkerhed i det sociale system på en række sårbare områder, som kan få betydning for den enkelte borgers tilværelse fremover.
Det handler om at sikre borgerne ensartet behandling i den offentlige forvaltning, og justeringerne af retssikkerhedsloven, aktivloven, serviceloven og psykiatriloven er helt klart en række forbedringer på området.
Bredt set er der tale om ændringer, der bl.a. sikrer en smidigere sammensætning med partsrepræsentationer i råd og nævn.
Der er tale om habilitetsregler for medlemmer af de sociale nævn og Den Sociale Ankestyrelse, og der er også et afsnit om adgang til klage over afgørelser om efterlevelseshjælp til personer, der ikke har ophold her i landet.
Socialdemokratiet kan støtte alle disse forslag, som er hensigtsmæssige justeringer til styrkelse af borgernes retssikkerhed.
I dag er vort arbejdsmarked ikke rummeligt nok.
Der er alt for mange nyttige ressourcer uden for arbejdsmarkedet, og det bliver samfundet ikke rigere af.
For Socialdemokratiet er det vigtigt, at der sættes fokus på den enkelte borgers arbejdsevne og mulighed for at få en plads på arbejdsmarkedet.
Med dette forslag ser vi netop en mulighed for, at der kommer fokus på det problem, så man på den måde kan være med til at fremme processen gennem rådgivning og et socialt ansvar for, at der oprettes reelle arbejdspladser på et rummeligt arbejdsmarked.
Den sidste del af lovforslaget drejer sig om psykiatriloven, og dermed kommer man selvfølgelig langt rundt
i systemet, men jeg synes, det er et godt forslag, som går ud på, at ikkeautoriserede psykologer får en lovbestemt tavshedspligt og dermed også bliver omfattet af vidnefritagelsesreglerne i retsplejeloven.
Det må siges at være en god ting for borgerne, som måske ikke altid er klar over, om den psykolog, de behandles af, er autoriseret eller ej, så også tilslutning til det forslag.
Som sagt er det et lovforslag, der kommer langt omkring, og som kræver, at man holder tungen lige i munden, når man skal holde tingene fra hinanden, og det bliver jo ikke nemmere, når man kigger på afsnittet om ikrafttrædelsestidspunkterne.
Her er der også forskellige datoer, men jeg har faktisk tillid til, at de dygtige folk, som skal administrere loven, sagtens kan adskille tingene og gøre dem forståelige for de berørte parter.
Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Inge Refshauge (DF), 2000-01-27:
Dansk Folkeparti støtter dette forslag, som vi gjorde for cirka halvandet år siden.
Vi er af den mening, at også ældre borgere skal have meget mere valgfrihed i kommunerne.
Vi så i øvrigt også gerne et frit valg-princip på plejehjemsområdet ud over kommunegrænserne, men det er en anden sag.
Serviceloven giver godt nok en ældre borger mulighed for at vælge en såkaldt privat hjælper frem for kommunens ansatte, men der er nogle begrænsninger, som vi mener godt kan fjernes, f.eks. at den private hjælper skal ansættes i kommunalt regi.
Godkendelsen skal jo alligevel ske i kommunen, så det ville være en nem sag at give de ældre helt frit valg.
Det gør man jo også i den private børnepasning og på handicapområdet.
Man bliver selv arbejdsgiver.
Men kommunen kunne også godkende et hjemmeservicefirma, hvis den ældre hellere ville have dét. Vi støtter lovforslaget og mener, at frit valg er en god ting.
Anders Samuelsen (RV), 2000-01-27:
Jeg skal sige med det samme, at Det Radikale Venstre ikke kan støtte dette forslag.
Vi betragter primært forslaget som, ja vel endnu et forsøg på at skabe et billede af, at Venstre står for det frie valg for borgerne og øgede valgmuligheder, og at man altså dermed skal kunne løse mange af de problemer, som også SF's ordfører var inde på eksisterer ude i virkeligheden.
Men hvad er så virkeligheden på nuværende tidspunkt?
Ja, virkeligheden er jo den, at kommunerne har mulighed for at følge den strategi, som Venstre lægger op til.
Og det er jo egentlig et godt princip, at man har bygget loven op på den måde, at man giver nogle muligheder til dem, som skal stå for den daglige administration af de offentlige midler, giver dem mulighed for enten at benytte den kommunale hjemmehjælp, for, at der kan peges på en privatperson, eller for at vælge at sige til borgerne, at de også godt kan pege på et privat firma, hvis det er det, de ønsker.
Og hvis man er utilfreds med dét, er der jo den handlemulighed at ændre på sammensætningen af det byråd, som man har, hvis man altså ikke er enig i de dispositioner, som det foretager.
Ellers er der ikke ret meget indhold i en demokratisk tankegang om et kommunalt selvstyre, hvis vi alligevel herindefra ønsker at bestemme, præcis hvordan de skal gøre det.
Dermed udhuler man jo egentlig en tro på, at et demokrati og et nærdemokrati kan fungere, og det er den primære argumentation for, at vi fra Det Radikale Venstres side vil afvise forslaget.
Derfor afviser Det Radikale Venstre lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2000-01-27:
Men det er klart, at det ikke er det, der er forslagsstillernes ærinde, når det kommer til stykket.
Ærindet er ikke at sikre denne valgfrihed; det er tværtimod snarere at åbne en ladeport for privatisering af hele hjemmehjælpen, og det går Enhedslisten ikke ind for.
Formuleringen i serviceloven er ikke spor tilfældig.
Når der er indført en bestemmelse om, at kommunen skal godkende den hjemmehjælper, som den ældre har valgt, er det jo for at understrege, at kommunen har ansvaret for kvaliteten i hjælpen.
Og det erkender forslagsstillerne også, når de siger, at der skal godkendes en person eller et firma.
Problemet er, at denne ansvarlighed selvfølgelig er knyttet til en person og netop ikke kan forflygtiges til et firma.
Det er den ene grund.
Den anden grund er: Et firma har jo det formål at tjene penge, og det er ikke vores opfattelse, at man skal give mulighed for, at den sociale service skal være et tjene penge-objekt.
Plejen af de ældre må og skal være et offentligt anliggende, og det skal den blive ved med at være.
Der er så det problem, at det er kommunerne ude i landet, der udmønter denne offentlige opgave, og nu har vi faktisk i det sidste år set gentagne eksempler på, at kommunerne skærer fuldstændig uansvarligt ned på den hjemmehjælp, som de ældre får.
Det er ikke holdbart, og hvis det fortsætter, kan vi blive nødt til at lave lovbestemmelser, der strammer reglerne for et plejeminimum endnu mere, end de allerede blev strammet ved sidste lovrevision.
for vi kan ikke være tjent med, at vores velfærdssamfunds minimumsgoder bliver fastsat af en tilfældig budgetlægger i en tilfældig kommune. vi er nødt til at sikre, at der er et fælles minimum for kommunerne, men vejen til det er ikke at åbne for en yderligere liberalisering eller åbne for en privatisering af hele hjemmeplejen.
det går vi ikke ind for.
Tom Behnke (FRI), 2000-01-27:
Jeg lyttede meget interesseret til fru Tove Videbæks tale, for det, der slog mig, var, at efterhånden som fru Tove Videbæk fik fremført sin tale, kunne jeg i mit manuskript sætte flueben hele vejen ned.
Så med fru Tove Videbæks tilladelse vil jeg blot have lov til at tilslutte mig
hundrede procent, hvad Kristeligt Folkeparti her har sagt.