runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 2002-10-31:
Dette lovforslag fra indenrigs- og sundhedsministeren vil give mulighed for at stille krav til mellemhandlere og distributører af medicinsk udstyr.
Det vil blive muligt at stille krav om, at medicinsk udstyr, som ikke lever op til de fastsatte krav om kvalitet og sikkerhed, ikke må forhandles eller for den sags skyld distribueres.
Dette ligger i forlængelse af de allerede eksisterende regler om, at fabrikanter af medicinsk udstyr kun må markedsføre udstyr, der lever op til de gældende krav.
Forslaget fremsættes, fordi det bør være muligt at gribe ind over for mellemhandlere og distributører, som videresælger medicinsk udstyr, som ikke opfylder de stillede krav.
Der er tale om en præcisering på baggrund af de eksempler, som Lægemiddelstyrelsen har set i praksis.
Samtidig svarer initiativet til en række af reglerne i de øvrige EU-medlemslande på dette område.
for at fastsætte regler om, at visse typer af medicinsk udstyr kun kan udleveres på apoteket og kun mod rekvisition fra en læge eller en tandlæge.
Her vil man prøve at modstå et stærkt voksende marked for diagnostiske test til hjemmebrug.
Mange test vil være forbundet med et større rådgivningsbehov, og det er derfor hensigtsmæssigt at kunne foretage en tilpasning af muligheden for at anskaffe sig den slags.
Derfor er dette en præcisering af regelgrundlaget; der lægges ikke op til en ændring af gældende praksis.
En vedtagelse af det her lovforslag vil betyde klarere regler og større kontrol med medicinsk udstyr.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-10-31:
Jeg kunne ikke undgå før at høre, at ministeren nu prøver at fedte noget af diskussionen af på den socialdemokratisk ledede regering, vi havde igennem 1990'erne, ved at sige, at en af grundene til, at vi i dag står med en mangel på læger og sygeplejersker, skulle skyldes vores politik på området.
af medicinstuderende, og at den massive lægemangel derfor stammer fra langt tidligere, og at man faktisk satte massivt ind over for den igennem 1990'erne under den socialdemokratisk ledede regering.
Jan Petersen (S), 2002-10-31:
Jeg forstod på ministeren, at det ikke skyldes regeringen, at amterne var inde i omstrukturering af sundhedssektoren nu.
Jeg har nu fået et andet indtryk ved at lytte til min egen amtsborgmester, der jo siger, at i hvert fald den hast, det her skal ske med, skyldes budgetproblemer i amterne.
Det får mig så til nu at stille et par spørgsmål til sundhedsministeren, som han for så vidt kunne være forberedt på, fordi jeg den 1. oktober spurgte: Hvor mange kroner af de 1,5 mia. kr., som regeringen har afsat ekstraordinært til sygehusene på finansloven for 2002, er brugt i år 2002 og indtil dato?
Jeg forstod, at der var tale om nogle vækstprocenter, som ministeren refererede.
Som det næste: Hvor mange af de 1,5 mia. kr., som regeringen har afsat ekstraordinært til sygehusene på finansloven for 2002, er tilført f.eks. Grenaa Sygehus?
Jeg kunne føje til, hvis tiden tillader det: Den vækst, vi har hørt om i procenter, kunne vi ikke få den i kroner?
Er der tale om, at der er sket en styrkelse i år 2002 og 2003 på sygehusområdet med 5,6 mia. kr.?
Kan jeg få en specifikation
af dem for 2002, 2003 og så de her 1,5 mia. kr., der ikke er ude at spille i øjeblikket?
Line Barfod (EL), 2002-10-31:
Nu fik ministeren ikke tid til at svare mig, men det kan jo så være, han når det næste gang.
Så vil jeg lige sige til ministerens polemik, at det, at den tidligere regering ikke gjorde det godt nok, hvad jeg er helt enig i, kan jeg ikke se på nogen måde kan være en undskyldning for, at den nye regering gør det værre.
Tværtimod burde det jo anspore den til at gøre det bedre.
Ministeren har f.eks. sagt, at hvis fødeafdelingerne skal have del i de penge, hvad der kunne være god brug for, kan de kun få det ved at gennemføre flere planlagte kejsersnit, hvilket både ud fra de fødende kvinders og et økonomisk synspunkt er fuldstændig vanvittigt.
Så sagde ministeren også i sit første indlæg, at deponeringen vil sætte et stop for en kortsigtet økonomisk gevinst i forhold til salg af sygehuse.
Men ministeren har jo samtidig gjort opmærksom på, at regeringen har fået en pulje ind, hvor amterne kan søge om undtagelse fra deponeringen, og derfor vil jeg gerne høre, om ministeren har tænkt sig at bruge den undtagelse i forhold til salg af sygehuse.
Jan Petersen (S), 2002-10-31:
Jeg kunne jo selvfølgelig godt gå i diskussion med ministeren om personalesituationen historisk set.
Jeg kunne selvfølgelig også begynde at polemisere om, at det ikke er en amtsborgmester af en bestemt farve i Århus Amt, der har fremlagt det her, men et sundhedsudvalg, hvor næstformanden er Venstremand.
Det vil jeg fravælge, for jeg vil hellere koncentrere mig om det, der er kernen i den lille dialog, vi har med ministeren.
Kernen er jo, at amtsaftalen er ganske stram og kunne have været bedre, selv om man holdt sig inden for 2010-målsætningen.
Der er det så, filmen knækker, fordi sparekravene i en række af amterne jo skyldes, at man skal lave omlægningerne benhårdt.
Disse omlægninger, jeg har forstået der nu bliver lavet i mit eget amt, har jo først og fremmest virkning fra år 2004, hvorom der ikke engang er indgået en amtsaftale, men hvor man forudsætter, at verden ser sådan ud.
Må jeg spørge ministeren med hensyn til straffeaktion: Hvor består det rimelige så i, at på trods af ministerens dialog med min partifælle fra Vestsjællands Amt, skal det amt, jeg bor i, som har overholdt den aftale med alle de negative virkninger, der er i den, som vi bl.a. diskuterer i amtsrådssalen, betale 7 mio. kr.?
Birthe Skaarup (DF), 2002-10-31:
Ministeren var inde på, at Strukturkommissionen skulle barsle, og det var ikke noget om, hvordan amterne skulle se ud.
Det er jo også noget af det, vi er meget optagede af, og selvfølgelig vil den Strukturkommission, efter hvad vi kan se, netop barsle senere.
Hvordan bliver denne her struktur, skal vi have amterne væk, eller hvorledes?
Med hensyn til at finde balancen decentralt og centralisere: Jeg er faktisk glad for, at ministeren netop nævner det, der er sket i Århus Amt, og ministeren nævnte selv amtsborgmester Flensted-Jensen, der måske har ændret holdning i forhold til, hvad han blev valgt ind på i sin tid.
Men jeg er da glad for det udsagn, jeg hører nu, at det, man fra amtsrådets side havde lagt op til, i store træk ser ud til at være faldet på gulvet.
Det er jo klogt at lytte til befolkningen, og vi er valgt til at lytte til befolkningen og alligevel få kvalitet i behandlingen.
Jeg vil nødig køre det halve amt rundt med et barn, der er faldet ned fra pæretræet, uden at det kan få behandling i nærområdet.
Det er ikke alt, der kræver det, men der er altså nogle ting, der kræver behandling i nærområdet.
Line Barfod (EL), 2002-10-31:
Ministeren har flere gange sagt, at han ikke vil være med til, at man stopper for lukning af sygehuse, mens man finder ud af, hvordan den fremtidige struktur skal være, med den begrundelse, at det ville være et indgreb i det kommunale selvstyre.
Men den lykkepose på 1,5 mia. kr., som ministeren holder op for amterne, er jo netop et indgreb i det kommunale selvstyre og et langt større indgreb, for den betyder jo, at man går helt ned i at prioritere, hvilke typer behandlinger der kan være på sygehusene, eftersom der kun udløses penge, hvis der er flere planlagte operationer.
Ministeren kan ikke benægte, at han selv har svaret på et spørgsmål til Folketinget, at man f.eks. på fødeafdelingerne kun kunne få del i lykkeposen, hvis man lavede flere planlagte kejsersnit.
Det viser noget om den fuldstændig tåbelige skævvridning, som lykkeposen fører til.
Man flytter midler fra de medicinske patienter, fra de psykisk syge, fra fødeafdelingerne og over til planlagte operationer, som trods alt er en lille del.
Det er ikke forkert at sige i forhold til de svar, ministeren har givet Folketinget, og hvis ministeren har givet forkerte svar, er det ministerens ansvar og ikke vores.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-31:
Alle gik til valg på det, også Dansk
Folkeparti, men på grund af en aftale, som regeringen har indgået med amterne, og på grund af regeringens skattestop, kommer man efter valget med et forslag om at skulle lukke fire lokale sygehuse.
Det var der heldigvis et flertal i amtsrådet, som sagde nej til, bl.a. sprang et par medlemmer fra Dansk Folkeparti af naturlige årsager, da det her forslag kom frem.
Derfor ønskede man derude at hæve skatten, fordi man lokalt, og det er jo det, der er afgørende, selv ville træffe afgørelsen om, hvordan sygehusstrukturen skulle se ud.
Ministeren afviste det her forslag med henvisning til, at det ville være et indgreb i det lokale selvstyre.
Mit spørgsmål er: Er det ikke også et indgreb i det lokale selvstyre, når man tvinger Vestsjællands Amt til lukning af fire sygehuse, fordi de nu skal straffes økonomisk for at hæve skatten med sølle 0,4 pct.?
Jan Petersen (S), 2002-10-31:
Ministeren havde i sit svar til hr. Thomas Adelskov
sådan en lille finte til et tidligere forslag, som en af ministerens forgængere, Thorkild Simonsen, åbenbart skulle have fremsat for nogle år siden om at overveje en straffeaktion.
Jeg får bare lyst til at spørge, om den nuværende indenrigsminister har været nede og undersøge, hvad Venstre mente om det pågældende forslag.
Derudover fik jeg jo ikke svar på mine spørgsmål.
Jeg fik at vide, at hvis ikke pengene er ude i spil, så er det, fordi man ikke spiller efter den melodibog, som ministeren har dikteret.
Men pengene er ude i spil, siger ministeren, og så må det jo være muligt at svare på spørgsmålene: Hvor mange af pengene er så ude i spil, hvor mange er blevet brugt, og hvor mange af dem kan f.eks. tilgodese et af de sygehuse, som er truet af en dramatisk nedskæring, nemlig i al beskedenhed det, der ligger ganske tæt på, hvor jeg bor?
Det svar vil jeg for så vidt gerne have, og i og med at spørgsmålet også foreligger skriftligt, må det være muligt at svare på det nu, også selv om det er stillet som et § 20-spørgsmål, der jo forventes betydelig hurtigere besvaret end det, der er leveret, for det er ikke besvaret endnu.
Må jeg så spørge ministeren: Finder ministeren det klogt at tilrettelægge f.eks. et akutberedskab sådan, at man, uheldigvis om søndagen eller efter kl. 16.00, skal køre 60-65 km for at få sit barn på en skadestue?
Det er jo en af de diskussioner, der også er gemt i det her i forhold til nærhedsprincippet, at vi har med nogle ganske borgernære ting at gøre.
Det betyder ikke nødvendigvis, at man skal på et ekstremt specialiseret sygehus, for jeg er enig i, at man skal derhen, hvor man får den behandling, der er nødvendig.
Det er jeg enig i, men det mener jeg for så vidt ikke, denne her diskussion alene indeholder, den indeholder også det andet, at netop ministerens sparekrav, sminke på forskellig vis og fravær af ressourcer betyder, at man må gå ud i sådan nogle dramatiske ting som det her eller i andre...
Lene Garsdal (SF), 2002-10-31:
Ministeren var i sit tidligere indlæg inde på de ældremedicinske patienter og deres behov for nærhed.
Det er jo dejligt at høre ministeren bekymre sig om de medicinske patienter.
Det har jo gentagne gange her fra talerstolen været nævnt, at det jo netop kun er de kirurgiske og elektive patienter, der får gavn af den ikke særlig store saltvandsindsprøjtning på 1,5 mia. kr., som ministeren har givet sygehusene.
Så det vil jeg da glæde mig over.
Men så nævner ministeren igen, at det ikke er på grund af den stramme aftale mellem regeringen og amter og kommuner, at der er så stramme budgetter.
Jeg kan altså ikke forstå det, for der skæres jo ned overalt.
Det er jo ikke sådan, at man ude i amterne giver en masse penge til miljø, gymnasieskoler osv., man skærer ned overalt.
Hvad kan forklaringen være, hvis det ikke er den aftale?
Og så selvfølgelig kombineret med skattestoppet, som giver et nedsat provenu.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-10-31:
Det er jo en rigtig spændende debat her.
Det bliver i hvert fald spændende for mig at sidde og følge med i, hvordan opbakningen egentlig er til det forslag med den voldsomme iver, hvormed den socialdemokratiske folketingsgruppe i skiftende opsætning kaster sig over mig her.
Amtsborgmester Orla Hav har også haft overvejelser i Nordjylland, jeg nævnte Flensted-Jensen fra Århus, gode socialdemokrater, som alle sammen er i gang med en overvejelse om struktur.
Det bliver spændende at lytte til.
Den definition på at være ansvarlig politiker, som hr. Thomas Adelskov lægger til grund for sit spørgsmål, er jeg rygende uenig i.
Hvori er det ansvarlige ved, at man indgår en aftale med regeringen om at holde nogle bestemte vækstrammer og en bestemt skat og så bryder den efterfølgende?
Det synes jeg er et relevant spørgsmål at stille.
Det forekommer ikke mig at være udtryk for ansvarlighed.
Må jeg sige til fru Line Barfod, at nu er det jo ikke en forespørgselsdebat om det danske sundhedsvæsen, vi er i gang med, selv om det jo kunne være mere spændende, men så skulle man nok have anmeldt en sådan, men den beskrivelse af den halvanden milliard kroner er det pureste vrøvl og nonsens.
De 1,5 mia. kr. fungerer på den måde for nu at sige det meget enkelt, at man har opgjort den historiske værdi af den samlede produktion i sygehusvæsenet med det system, som vi kører med herhjemme.
Så er der lagt nogle forudsætninger til grund om, hvad effekten ville være af de aftaler, Amtsrådsforeningen har indgået historisk med den gamle regering, fordi den nye regering ikke ønsker at betale for det samme to gange, der er lagt nogle forudsætninger ind om, hvordan akutområdet skal udvikle sig, og al merbehandling, der ligger ud over det niveau, honoreres af de 1,5 mia. kr. Al merbehandling!
Der står penge på bordene rundtomkring på alle amtsgårdene, som man kan dykke ned i, i takt med at man præsterer noget patientbehandling.
Så enkelt er det.
Faktisk får man lov at dykke ned, også selv om man ikke præsterer det, fordi vi udbetaler beløbene a conto.
Dermed ligger der jo altså store ressourcer ude i sundhedsvæsenet fra denne her ordning, og det er det, der gør, at amterne i indeværende år har en forbrugsmulighed, som er 7 pct. højere end den, de havde sidste år.
Det er en historisk stor saltvandsindsprøjtning til det danske sundhedsvæsen, og den kan ikke betinge, at man lukker sygehuse.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-31:
Ministeren svarede i en noget vred tone, at ministeren hellere ville bruge debatten her til at diskutere amternes mulighed for at løse problemerne og skabe bedre behandling for patienterne.
Det var sådan set også derfor, jeg spurgte ministeren, når nu ministeren talte så meget om det lokale selvstyre,
om ministeren så her fra talerstolen samtidig ville være venlig at trække regeringens forslag om at straffe Vestsjællands Amt, hvor ansvarlige politikere har besluttet at hæve amtsskatten med 0,4 pct. bl.a. for at redde fire lukningstruede sygehuse.
Jeg ved godt, at ministerens egne partifæller ikke er enige i den beslutning.
Man ville sammen med Dansk Folkeparti lukke de fire sygehuse, men et flertal i Vestsjællands Amtsråd har besluttet at hæve amtsskatten for at bevare de fire små sygehuse. Det lokale selvstyre har ønsket at finde en løsning, og det vil ministeren og regeringen nu sammen med Dansk Folkeparti straffe.
Så spørger jeg ministeren: Er det ikke indgreb i det lokale selvstyre?
Når vi diskuterer lokalt selvstyre og løsning af problemerne, burde man så netop ikke tage hensyn til de lokale ønsker og de løsningsmodeller, der kommer?
Birthe Skaarup (DF), 2002-10-31:
Ministeren talte om indgreb i det lokale selvstyre.
Det er vi nødvendigvis heller ikke tilhængere af i Dansk Folkeparti, men nu har det jo vist sig, at amterne ikke kan finde ud af det, eksempelvis har det jo vist sig med de 1,5 mia. kr.
Vi må jo bare indrømme, at sådan er det.
Ministeren taler om patienten, nærheden og kvaliteten.
Jeg tror ikke, der er nogen overhovedet i det her land, der ikke ønsker kvalitet til patienten, men vi ønsker altså også, at der er en nærhed.
Den nærhed kan godt kombineres med kvalitet i behandlingen.
Når ministeren taler om spiserørsoperationer og andre behandlinger, er det da klart, at de skal foregå på et stort sygehus, på et landsdelssygehus.
Det er der da heller ikke nogen, der kan være uenig i.
Vi ønsker, og det gør befolkningen også, nærhed og kvalitet, og det er noget af det, jeg synes, ministeren går
lidt for let hen over.
Endvidere vil jeg også godt sige, at når man taler om, at vi skal flytte og lukke sygehuse, og det mener ministeren også er i orden, kan jeg ikke lade være med at tænke: Hvad med det frie sygehusvalg?
Det mener vi undermineres, såfremt man lukker eller sælger sygehuse.
Margrethe Vestager (RV), 2002-11-01:
Det er med stor interesse, vi fra radikal side har fulgt debatten her i formiddag.
Noget af det, som er meget tankevækkende, er, at der nu her i hver og hveranden sætning henvises til organisationsformer, enheder, parter, råd og nævn, som ellers sædvanligvis ikke nyder fremme hos regeringen eller de to partier, som er direkte involveret, og det tredje parti, som også synes meget direkte involveret.
Hvilket råd, hvilket nævn, hvilken forrygende organisatorisk enhed er ikke blevet inddraget i forbindelse med regeringens svar på forespørgslen? Så er det jo, man mærker en hensigt og bliver en anelse forstemt.
Det, der gør én forstemt, er jo ikke de mål, der er sat op, og som også er nævnt i vores forslag til vedtagelse.
Det er heller ikke den retorik, som omkranser målene: Målene er landsdækkende og ambitiøse, der sættes en palet af indsatser i gang osv. osv.
Forstemtheden kommer af, at man mister tiltroen til, at regeringen faktisk har en intention om at følge det op konkret og direkte i forhold til den virkelighed, hvor folk kommer til skade.
I hvert fald har jeg lidt svært ved sådan ligefrem at gøre det til en fantastisk indsats fra regeringens side, at den dropper besparelser på 30 stigende til 50 mio. kr. Ja, så er vi tilbage ved udgangspunktet.
At det også er et kæmpe fremskridt, at satspuljepartierne har sørget for, at der bliver givet penge til miljøforskning, er jo heller ikke noget, regeringen som sådan nødvendigvis skal rose sig voldsomt af
, da vi jo er en stor kreds af satspuljepartier, der har forsøgt at sætte det her på dagsordenen. Det, som var håbet med forespørgslen i dag, var sådan set det enkle, at regeringen ville have løftet sløret for, hvad der var dens bidrag til, at vi kunne nå de mål, som er fastsat, og som vi er enige om.
Det er relevant, det ved vi jo, fordi der også er folk, som ikke er organiserede, som ikke bliver repræsenteret af de respektive parter, og som ikke nødvendigvis har en forestilling om, at parternes meldinger gør, at de har et ansvar.
De mål, som er stillet op, og som det bliver afgørende at vi som et minimum indfrier, kræver politisk initiativ og ikke politisk tilbagerulning. Jeg synes også, det er udmærket at få Strukturudvalgets meldinger, men jeg synes, det havde været hensigtsmæssigt, om regeringen i dag også havde kunnet give Strukturudvalget en pejling på, hvad der var regeringens overvejelser om det, som skal foretages i forhold til det kommende.
Jeg tror, det er kendt for de fleste, at Georg Gearløs har stor succes med sine opfindelser, lige indtil de skal afprøves i virkeligheden; så viser det sig som regel, at de avler flere problemer, end de afhjælper.
Det havde været et bedre udgangspunkt for denne her diskussion, hvis der ikke var sket de besparelser, hvis der ikke var sket den tilbagerulning af den indsats, som faktisk har været forsøgt over i hvert fald en 10-årig periode.
Tove Videbæk (KRF), 2002-11-01:
Arbejdsulykker og arbejdsskader, både fysiske og psykiske, er naturligvis et alvorligt problem, både for de enkelte personer individuelt og for deres familier, men så sandelig også for virksomhederne og for samfundsøkonomien.
Med hensyn til antallet af arbejdsskader, ulykker og nedslidning, er tallet jo stadig væk alt, alt for stort, og det har vi været meget langt omkring, også her i dag.
SF havde en forespørgsel i sidste samling om samme emne som F 10, og i den forespørgselsdebat lovede regeringen at gøre noget for at forbedre arbejdsmiljøet rundtomkring på de danske arbejdspladser.
Helt konkret blev der nedsat to partsudvalg, nemlig et Prioriteringsudvalg og et Strukturudvalg.
Prioriteringsudvalget har barslet med en rapport, og den rapport lægger op til, at der særlig skal sættes ind med en forstærket indsats på fire områder, nemlig vedrørende arbejdsulykker, tunge løft, det psykiske arbejdsmiljø og ensidigt nedslidende arbejde.
Nu er det så Strukturudvalgets opgave at tage over og tage stilling til og til dels igangsætte den forstærkede indsats på de fire prioritetsområder. Det er imidlertid forespørgernes frygt, at der overhovedet ikke vil ske noget som helst, og den frygt kan så være begrundet eller ubegrundet, alt efter hvad man nu synes.
Men da forespørgslen er en slags fortsættelse af F 44, vil jeg tillade mig at citere, hvad Kristeligt Folkepartis tidligere ordfører på området sagde i den debat.
Hr. Ole M. Nielsen
sagde bl.a., at han stort set var glad for den tidligere regerings arbejdsmiljøindsats, men den kammede dog over, da man fandt ud af, at der skulle lægges skat på arbejdsmiljøet.
Det var en fatal brøler, både pædagogisk og psykologisk, mente hr. Ole M. Nielsen.
I Kristeligt Folkeparti synes vi egentlig ikke, at de fremsatte forslag til vedtagelse præcis rammer eller dækker de holdninger, vi har i Kristeligt Folkeparti.
I Kristeligt Folkeparti mener vi bestemt, at det er rigtigt i disse situationer at inddrage arbejdsmarkedets parter, men vi har den holdning, at vi ikke tror, at arbejdsmarkedets parter kan klare alle problemer, der opstår på arbejdsmarkedet.
Det er et fælles ansvar for mange parter at løse de problemer, der er.
Men vi er naturligvis helt enige i, at der skal fokus på løsningen af problemerne på dette område, også turbo.
Prioriteringerne er nu kommet, og så må der gang i det helt konkrete, praktiske arbejde.
Kristeligt Folkeparti deltog i satspuljeforhandlingerne, også på beskæftigelsesområdet, hvor der blev etableret en ny fond vedrørende forskning i arbejdsmiljø m.v.
Dette initiativ er vi meget tilfredse med og forventer os egentlig ret meget af, men Kristeligt Folkeparti undlader altså at stemme for begge de fremsatte forslag.
Bjarne Laustsen (S), 2002-11-01:
Jeg tror, vi kan bekræfte over for beskæftigelsesministeren, at når rapporten ligger der, vil vi da gerne kigge på den.
Det er jo en kendt sag, at også på arbejdsmiljøområdet bruger vi mange forkortelser, men jeg bliver nu nødt til at spørge: Hvem er Rosa?
Jeg var ikke helt med på, hvem det var, ministeren ville spørge, men Rosa blev nævnt, og jeg vil gerne vide, hvem det er.
Ministeren siger, at parterne har sagt, at de små sikkerhedsorganisationer har taget overhånd.
Er der dokumentation for det?
Ellers vil jeg betragte det som et postulat.
Jeg har aldrig nogen sinde modtaget henvendelser
fra hverken lønmodtagere eller arbejdsgivere om, at man synes, det er tåbeligt, at man har sikkerhedsrepræsentanter på virksomheder med fem ansatte - aldrig!
Tværtimod har jeg til gengæld set mange lange takkeskrivelser om, at det var godt, at man havde fået mulighed for at oprette de små sikkerhedsorganisationer, så jeg vil gerne høre, hvis ministeren har noget at meddele på det område.
Men det, der er interessant, er: Hvis parterne melder ud, at der er behov for flere ressourcer for at nå de mål, man har sat sig, vil ministeren så sige: Vi har sparet for meget, der skal tilføres flere ressourcer?
Det er det tilsagn, vi skal have i dag.
Hvis man kommer og siger, at man simpelt hen ikke kan gennemføre arbejdet, fordi der skal flere penge til, vil ministeren så arbejde for, at der kommer flere midler?