runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2004-11-12:
Begravelsesmyndigheden, altså præsten i den afdødes beboelsessogn, finder jo sammen med de pårørende ud af, hvad der skal ske med den dødes afsjælede legeme, og begge parter – både præst og pårørende – skal jo gøre det under ansvar for, at der ikke sker noget, der strider mod den afdødes ønske.
Vi synes, at det er godt, at der er en vis armslængde mellem denne præst, denne begravelsesmyndighed, og så den instans, der skal træffe afgørelsen.
Man har ofte set, at folk er blevet grebet af en eller anden sværmerisk modedille og har villet have asken spredt ud på en eller anden underlig måde, men det, at der så trods alt skulle sendes et brev med et ønske om, at det blev gjort, kunne måske standse beslutningen, og så har de pårørende bagefter været utrolig glade for, at de havde et familiegravsted, hvor de kunne gå hen og hilse på den afdøde.
Endelig vil jeg sige, at vi måske nok synes, at det, når et menighedsråd afleverer eller tildeler et stykke af kirkegården til et fremmed trossamfund, er lidt overflødigt, at provstiudvalget skal med i den afgørelse.
Vi kan uden forbehold støtte det udmærkede forslag.
Bodil Kornbek (KD), 2004-11-12:
Kristendemokraternes ordfører kunne ikke være til stede, og på hans vegne skal jeg meddele følgende: Det fremsatte lovforslag sigter mod at overføre dele af Kirkeministeriets og ministerens kompetence på begravelsesområdet til stiftsøvrigheder og provstiudvalg.
Forslaget skal ses som en del af decentraliseringen af dele af Kirkeministeriets sagsområde.
Vi har naturligvis hæftet os ved de overvejende positive høringssvar.
Decentralisering er det jo de færreste der normalt går imod, og heller ikke Kristendemokraterne.
Men uanset at lovforslaget ikke tilsigter at udvide mulighederne for, hvorledes man kan forholde sig med asken efter den afdøde person, så er Kristendemokraterne alligevel overvejende enige med biskoppen i Roskilde Stift, der i sit høringssvar stiller spørgsmålet, om ikke sømmelig begravelsesskik er så væsentlig, at den opgave fortsat bør varetages på departementalt niveau.
Lad mig i den forbindelse også henvise til det sidste afsnit i høringssvaret fra Præsteforeningen.
Kristendemokraterne har med andre ord ikke gjort sin endelige stillingtagen til lovforslaget op.
Tove Fergo (V), 2004-11-12:
Derfor er jeg taknemlig og glad for, at Folketingets partier kan se det perspektivrige netop i dette forslag.
Så vil jeg lige knytte en enkelt bemærkning til hr. Jesper Langballes lille bekymring vedrørende menighedsrådenes kompetence til at give tilladelse til at indrette særlige afdelinger på kirkegårdene.
Da vi gennemførte den store reform af menighedsrådsarbejdet – den største reform vel siden menighedsrådene blev til – der trådte i kraft her den 1. januar, var det første lovforslag, der blev sendt til høring, netop et lovforslag, der indeholdt den kompetence til menighedsrådene, at de alene kunne tage beslutning vedrørende kirkegårdene.
Men det blev afvist i den store høringsrunde, der var i det kirkelige landskab.
Men tak for den venlige modtagelse.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Bare kort og præcist: Det er ikke os, der føler trang til at skrive noget som helst.
Det er ministeren, der har fremsat forslaget, og det er blevet skrevet af ministeriet, så vi har sådan set bare sagt ja til, at sådan må det være.
Det er mere gennemskueligt, sådan som jeg oplever det, så det er mere teknik end politik, vil jeg sige.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2004-11-12:
Dette lovforslag er et decentraliseringsforslag, og det er vigtigt at understrege, at der ikke ændres i substansen, men at der alene ændres på, hvilke myndigheder der kan træffe afgørelser i stedet for som tidligere Kirkeministeriet.
Det bliver altså sådan, at stiftsøvrigheden i fremtiden behandler de ansøgninger, der er om nedsættelse af askeurner på privat ejendom, spredning eller deling af aske efter en afdød.
Når det gælder godkendelse af særlige afsnit på kirkegårdene for trossamfund uden for folkekirken, sker der en decentralisering fra Kirkeministeriet til provstiudvalgene.
Vi er i Venstre glade for denne decentralisering, og vi kan også støtte, at der indføres en klageadgang, så de trufne afgørelser kan påklages til ministeriet.
Venstre kan i det hele støtte forslaget, og jeg skal sige fra Det Konservative Folkeparti, at de ligeledes støtter forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
I Det Konservative Folkeparti synes vi jo, det er meget ansvarligt og meget anstændigt, at vi nu igen har fremlagt et finanslovforslag, der betyder, at en dansk familie med fire medlemmer betaler 10.000 kr. om året i udviklingsbistand, men jeg vil gerne spørge: Når nu hr. Jørn Jespersen mener, at det er uanstændigt, hvor mange flere kroner mener hr. Jørn Jespersen så at en dansk familie skal betale i udviklingsbistand, før det er anstændigt nok?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-12:
Jeg vil da så godt spørge, om ikke hr. Jørn Jespersen vil give både Folketinget og den undrende offentlighed svaret på følgende spørgsmål: Hvis vi nu sammenligner os med nogle af de lande, som ikke har en borgerlig regering, men en socialistisk regering og også har en høj levestandard – jeg tænker på Tyskland eller England eller Frankrig – er det så ikke korrekt, at Danmark pr. indbygger bruger et sted imellem fire og syv gange så meget, jeg gentager, at Danmark bruger mellem fire og syv gange så mange kroner pr. skatteborger til ulandsbistand som disse tre socialistiske lande i nærheden af os?
Hanne Severinsen (V), 2004-11-12:
Jeg ville bare høre til disse mange interessante forslag om internationale skatter.
Har man også gjort sig nogle tanker om, hvem der skulle håndhæve de internationale skatter, som hr. Jeppe Kofod nu står og foreslår?
Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
Jamen det er selvfølgelig et af de spørgsmål, der ikke er besvaret endnu.
Men man har kunnet finde ud af at lave et internationalt handelssystem, Verdenshandelsorganisationen, WTO, der regulerer samspillet i forhold til handelen globalt, hvorfor skulle man så ikke også kunne finde ud af at lave et system, der f.eks. prøver at beskatte nogle ting, og lade pengene gå til fælles goder?
Så det kunne være et forslag.
Så man kan godt lave de her regimer, men det, det afhænger af, er selvfølgelig, at der er en politisk vilje i de lande i verden til at lave sådan nogle ting her, men der mener jeg sådan set, at den danske regering har en forpligtelse til at arbejde for, at sådan en vilje kommer til at findes.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-12:
Sådan som jeg hørte hr. Jeppe Kofod, var der fra Socialdemokratiets side støtte til forslaget, men en vis betænkelighed ved, om finansieringen ville kunne skaffes.
Det er klart, at det er under et andet flertal, end vi har i øjeblikket, at den diskussion overhovedet bliver relevant.
Men jeg forestiller mig, at hvis der kom et andet flertal, hvor SF og Socialdemokratiet var en naturlig del sammen med forslagsstillerne, ville det da være relativt enkelt, hvis man ønsker det og har den politiske vilje til at prioritere den globale udvikling og solidaritet i verden, at skaffe finansiering til en stigning til 0,5 pct. af BNI i løbet af en 5-10års-periode, som det er foreslået her.
Mener Socialdemokratiet ikke, at man vil kunne gennemføre noget, der mindede om Mifresta-rammen, der allerede til næste år skulle have udgjort 0,5 pct. af BNI, i løbet af en 5-10års-periode?
Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
Jeg må jo sige, at jo længere tid den borgerlige regering sidder, og jo længere tid de fortsætter med den profil i forhold til ulandsbistanden, jo vanskeligere bliver det altså at genoprette den.
Men det er ikke kun en Mifresta-ramme på 0,5 pct. af BNI, man taler om fra De Radikales side, man taler også om at genoprette ulandsbistanden til 1 pct.
Så i realiteten er det næsten en fordobling i forhold til den indsats, vi har i dag.
Og hvis det skal ske i løbet af 5-10 år, så taler vi i bedste fald om flere milliarder om året, som man skal finde på finanslovene.
Det tror jeg ikke er realistisk.
Vi ønsker jo, at vi først og fremmest skal prioritere genopretningen af den danske ulandsbistand til 1 pct. af BNI, men også at vi i virkeligheden sammentænker indsatserne.
Hvad enten det er miljø, ulandsbistand osv., så mener vi, at der er behov for en sammentænkning og en strategi for det her.
Vi ønsker, at Danmark skal tilbage på sporet igen og op på 1 pct. af BNI.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-12:
Jeg er fuldstændig enig i, at jo længere den nuværende politik fortsætter, jo sværere bliver det at genoprette udviklingsbistanden, fordi der er så mange forskellige muligheder, der bliver besværliggjort og ødelagt.
Men det, vi talte om her, var finansieringen.
Derfor spørger jeg: Hvis vi forestiller os et andet flertal, hvor der er en reel vilje til at generobre en position som et land, der virkelig tager den globale udvikling alvorligt og ønsker at gøre noget ved den stigende ulighed og bekæmpe fattigdom i verden, ville Socialdemokratiet så ikke mene, at det i løbet af en 5-10-års-periode ville være muligt at tilvejebringe den finansiering, som forslaget lægger op til?
Jeg er godt klar over, at vi også skal sikre, at pengene bliver brugt effektivt, og at den diskussion er længere osv., men ville selve finansieringen ikke være mulig, og vil Socialdemokratiet ikke være med til at prioritere den globale ledelse så højt, at man vil være med til at medvirke til at skaffe den finansiering?
Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
At vi meget gerne vil tilbage med en meget stærkere international indsats, kan man jo se af vores finanslovforslag, hvor vi præcis som ikke kun De Radikale, men også SF og Kristendemokraterne foreslår at øge den internationale indsats med 1,5 mia. kr.
Men jeg kan sige til hr. Jørn Jespersen, at det jo langtfra vil være nok, hvis man skulle leve op til det radikale forslag.
Derfor er vores prioritering helt klar, og den er, at vi ønsker, at vi skal tilbage til at give 1 pct. af BNI i ulandsbistand.
Det er vores hovedmålsætning, men det bliver vanskeligere og vanskeligere at nå den målsætning i en ny regering, fordi vi bevæger os længere og længere væk fra det med den politik, som den nuværende regering fører.
Mange af de ting, som der peges på i beslutningsforslaget, er jo også at henregne som ulandsbistand.
Og derfor er det en diskussion, der fortjener lidt dybere refleksioner end det, vi kan nå her i Folketingssalen.
Den vil vi meget gerne deltage i, men mange af de ting, der peges på, er jo også ulandsbistand.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-12:
Der var engang en by, og i byen lå der en virksomhed, der producerede gummistøvler.
Den gik godt, og det var rart at arbejde der, og det skyldtes, at enhver medarbejder var ansvarlig for sin opgave.
Direktøren ledede virksomheden klogt, sekretæren ordnede sit arbejde med omhu, udviklingskonsulenten forbedrede produktet, og rengøringsassistenten sørgede for, at der var rent og ordentligt.
Alle var ansvarlige for det fælles, fordi enhver var ansvarlig for sit eget.
Og så blev der endda råd til at give økonomiske bidrag til mennesker i byen, som trængte til hjælp, så alle byens borgere havde glæde af den velfungerende virksomhed.
Men så fik virksomheden en ny bestyrelse af radikale venstrefolk, og nu skulle alle i virksomheden være ansvarlige for alt: Rengøringsassistenten skulle skrive salgsbreve, og direktøren skulle tømme støvsugeren – til stor gene for både medarbejdere og naboer.
Ja, de skulle tilmed alle sammen være ansvarlige for, hvordan arbejdet blev udført på alle byens andre virksomheder, i takt med at de også fik radikale venstrefolk i bestyrelsen.
Opstod der mangel på underlinned, skulle vores virksomhed gå ind i den nye produktion sideløbende med gummistøvlerne.
Ordet ansvar betyder jo, at enhver svarer an eller svarer på det krav, der er stillet til ham og netop til ham.
Den historie kom til mig, da jeg med stigende undren og ikke ringe morskab læste De Radikales beslutningsforslag om den globale ramme.
En sparegris hvormed Danmark i gradvis stigende takt skal bidrage globalt.
Bidrage til hvad?
Klodens miljøproblemer, militære konflikter, sundhedsproblemer, og hvad man ellers kan hitte på af såkaldte globale offentlige goder.
Jamen, det står der, og man har indtryk af, at det er skrevet i fuldt alvor.
Det ville give større faglighed i problemløsningerne, står der også.
Den internationale hjælp, som der virkelig er konkret mening i, den, der retter sig specifikt mod et aktuelt problem, som skal afhjælpes, fattigdomsbekæmpelse i bestemte områder af verden f.eks., skal udtrykkeligt holdes uden for den globale ramme, som alene skal have til formål at forebygge og løse samtlige problemer på én gang.
Alligevel, selv om man siger, at de specifikke problemer, som løses i dag, ikke hører med i den globale ramme, så siger specifikationerne i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at den globale ramme skal overtage modtagelsen af flygtninge i Danmark og sagsbehandlingen af asylansøgere, som nu ligger i Integrationsministeriet.
Det er ikke til at fatte for menneskeforstand.
Infantilt er ærlig talt
det eneste sammenfattende udtryk vi kan finde for dette beslutningsforslag, hvormed Det Radikale Venstre synes at fremstå som en parodi på sig selv.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Til gengæld er det – jeg er ked af at sige det –
ikke særlig klogt.
Vi Konservative vil jo meget gerne se tingene i en sammenhæng, og det gør det her forslag bestemt ikke.
Det er jo sådan, at globale udfordringer på områder som miljø, fred og sikkerhed, sundhed, handelsregler i WTO, skal ses i en tæt sammenhæng med bekæmpelsen af fattigdom.
Nu lægger Det Radikale Venstre så op til, at vi skal have to afdelinger.
Vi skal have en afdeling, som er de globale goder, de globale rammer, som vi nu skal afsætte ekstra beløb til ud over udviklingsbistanden stigende til 0,5 pct. af BNI, og der skal man håndtere de ting, der har med miljø, fred og sikkerhed, sundhed og handelsregler i WTO og sådan noget at gøre.
Og så har vi den traditionelle udviklingsbistand, som man siger, og der skal man koncentrere sig om at bekæmpe fattigdom.
Men tingene hænger jo sammen.
Hvis vi f.eks. gerne vil – hvilket vi gør meget ud af – hjælpe til at give masaierne i Tanzania en bedre tilværelse, så de ikke er så fattige, og så de kan bevare deres kultur, nytter det jo ikke noget kun at tænke på, at de er fattige, at de har behov for at få mad på bordet og drikkevand, vi er jo nødt til også at tænke på deres kvægs sundhedstilstand, på miljøet i de søer, der omgiver dem, som de selv og deres kvæg skal drikke af.
Tingene hænger jo sammen.
I det hele taget synes jeg, det er et rodet forslag, Det Radikale Venstre har fremsat her.
Jeg synes også, det er vigtigt, at vi er opmærksomme på den fokusering, som igennem lang tid har været strategien i dansk udviklingsbistand, nemlig at vi fokuserer vores udviklingsbistand på relativt få ganske fattige lande, og så kan vi i hvert af disse lande yde en sammenhængende indsats.
Også det billede bliver smadret af det forslag, som Det Radikale Venstre har fremsat her.
Må jeg så sige, at jeg også finder, at selv om det selvfølgelig er sympatisk, at man nu vil lade udviklingsbistanden stige til 1 pct. og derudover tillægge denne nye globale rammebevilling på 0,5 pct., så synes jeg nok, at vi målt internationalt ligger fantastisk flot i Danmark, når det gælder udviklingsbistand.
Vi betaler i dag 2.000 kr. pr. dansker om året.
Det svarer altså til, at der betales 10.000 kr. om året for en almindelig familie til udviklingsbistand.
Det er der vist kun et enkelt land i verden der overhovedet kan matche.
Vi Konservative er fuldt ud tilhængere af det høje niveau, og det vil vi fastholde, men at forestille sig, at det skal stige til næsten det dobbelte, altså stige til, at en almindelig familie i Danmark skal betale op mod 20.000 kr. om året i udviklingsbistand, er fuldstændig urealistisk, og derfor må vi Konservative altså afvise dette forslag, uanset hvor sympatisk tanken end har været.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-12:
Jeg synes, det er dejligt, at hr. Lars Barfoed siger, at forslaget er sympatisk, for så er der jo en mening i at tale med hinanden og se, hvor meget vi så er i stand til at løfte, og hvad vi ønsker at prioritere på området osv.
Men der er en enkelt ting, der virkelig overrasker mig, og det er, at Det Konservative Folkeparti lægger meget vægt på at fokusere indsatsen.
Når vi nu ser på den nye politik i »Sikkerhed, vækst – udvikling«, så bliver der lige pludselig nævnt et arabisk initiativ, som man gør meget ud af at tale om, men hvor det jo mildest talt er nogle nye lande, der dermed kommer ind i vores hidtidige bistandspolitik.
Når vi snakker miljøpolitik, så bliver der lige pludselig nævnt Kina og Indonesien – og Kenya, som vi i den sammenhæng godt kender.
Altså en række af nye lande med nye formål.
Hvilken fokusering mener hr. Lars Barfoed der er i det?
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Jeg mener da i høj grad, at der er fokusering i den udviklingsbistand, også sådan som den er fremlagt i den nye strategi.
Der er fortsat tale om, at dansk udviklingsbistand er fokuseret på de fattigste lande i verden.
At vi så i en dynamisk udvikling i en dynamisk verden, hvor nye udfordringer dukker op, supplerer med andre tiltag, f.eks. nogle tværgående tiltag omkring demokratisering eller tværgående tiltag omkring miljø i forhold til bestemte landegrupper, kan jo udmærket forenes med, at udgangspunktet er fokusering på nogle relativt få særlig fattige lande.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-12:
Hvis man ser på andre lande, så er det fuldstændig korrekt, at de eneste lande, der kan måle sig med Danmark, er Norge, Sverige og til dels Holland – Luxembourg, hvisker udviklingsministeren, som nu er begyndt at interessere sig for debatten, det er jeg glad for – og langt de fleste lande ligger meget, meget lavere.
Men der lå jo netop i det, jeg sagde, at jeg godt mente, at borgerlige partier kunne føre en anstændig politik på udviklingsbistanden, og deri ligger der jo også, at der sagtens kan være lande med en socialistisk regering, der ikke fører en anstændig politik på det her område.
Det mener jeg i virkeligheden er et moralsk krav, man kan stille til alle, uanset deres politiske orientering, og derfor kan jeg jo også med fred i sindet sige, at jeg ville håbe, at den borgerlige regering i Danmark ville begynde at opføre sig mere moralsk korrekt og mindre egoistisk, for det tror jeg godt man kan som konservativ, hvis man har den politiske vilje til det.
Så der ligger ingen politiske nødvendigheder i, at VK-regeringen skærer så drastisk ned på udviklingsbistanden, men man har valgt at gøre det, og man har valgt at støtte det, og man har valgt at føre politik på det område sammen med Dansk Folkeparti, og det synes jeg er en skam.
Men vi er enige om, at Kina og Indonesien ikke tilhører de fattigste lande i verden, ikke sandt?
Og vi er vel også enige om, at de arabiske lande taget som helhed ikke tilhører de fattigste lande i verden.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-11-12:
I forlængelse af hr. Jørn Jespersens spørgsmål vil jeg gerne spørge, om ikke den konservative ordfører vil forklare den fokusering, der medfører, at nye opgaver såsom støtte til flygtninge i nærområder og terrorbekæmpelse nu også er nye opgaver, som finansieres over ulandsrammen.
Hvordan er det, det hænger sammen med den konservative ordførers ord om fokus, at vi nu kan se, at der er en masse nye opgaver, der trænger sig på?
Det synes jeg ikke hænger sammen med, hvad ordføreren i øvrigt sagde i sin ordførertale.
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Jeg synes, det hænger smukt sammen.
Udviklingsbistanden er fortsat fokuseret på relativt få fattige lande, men vi har udviklet den og suppleret med nogle tværgående initiativer, fordi der jo løbende dukker udfordringer op i denne verden, og derfor må udviklingsbistanden også være dynamisk i den forstand, at vi skal udvikle den.
Er der særlige problemstillinger, som vi har et medansvar for at løse, skal vi selvfølgelig gøre det.
Det er vel også i overensstemmelse med den tankegang, der ligger bag beslutningsforslaget.
Så jeg forstår ikke, hvis det skulle være udtryk for, at vi er uenige om det.
Men der er fortsat en klar fokusering på disse relativt få fattige lande i forbindelse med vores udviklingsbistand.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-11-12:
Det nye er jo, at der er nye opgaver, der trænger sig på, og som den nuværende regering så lader finansiere over ulandsrammen.
Det er jo sådan set det nye i det her.
Mit spørgsmål til den konservative ordfører er: Er den konservative ordfører klar over, at man i UNDP, FN’s udviklingsorganisation, og i en stribe andre lande arbejder indgående og seriøst med globale offentlige goder, herunder behovet for at adskille det fra den traditionelle ulandsbistand?
Det er en faglig diskussion, som racer af sted med lynets hast i alle mulige andre lande, men bare ikke i Danmark, hvor man ifølge ordføreren selv skal holde sig til det, som man nu altid har haft.
Er ordføreren klar over, hvordan diskussionen kører i andre lande?
Lars Barfoed (KF), 2004-11-12:
Det hænger jo slet ikke sammen, det, der bliver sagt nu.
Hr. Morten Helveg Petersen siger først, at vi ikke skal udvikle vores udviklingsbistand, og sætter spørgsmålstegn ved, at vi nu har fokuseret på terror og på forskellige andre ting i forbindelse med vores udviklingsbistand.
I næste øjeblik bliver vi beskyldt for, at vi kun vil blive ved med at gøre det samme hele tiden.
Nu må hr. Morten Helveg Petersen blive enig med sig selv om, hvad det er, han vil kritisere regeringens udviklingsbistand for.
Det er en dynamisk proces, en dynamisk strategi.
Når nye opfordringer dukker op, som de gør, udvikler vi udviklingsbistanden løbende i takt med det helt i overensstemmelse med de bekymringer, man gør sig i FN-regi.
Altså er der nye globale udfordringer, må vi naturligvis inkludere dem i vores udviklingsbistand, men det kan jo ikke føre til, at vi skal til at lave nye, særskilte kasser, hvor vi skal tage de globale udfordringer op på en særlig måde.
Og det er det, som vi holder fast i, hvorimod der med forslaget her lægges op til en tvedeling, men det kan jo ikke være et argument i sig selv, at man nogle steder diskuterer en sådan tvedeling.
Hvis vi finder, at det er rigtigst, at vi har en samlet koordinering af vores udviklingsbistand, så må vi vel have lov til at have det synspunkt, uanset at man rundtomkring i verden måtte diskutere andre konstruktioner.
Jeg mener, at Danmarks udviklingsbistand er en af de mest velfungerende i verden overhovedet.
Og vi er også et af de lande, der bidrager mest overhovedet af vores bruttonationalprodukt til udviklingsbistand.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
Det var blot til det sidste: Vil hr. Lars Barfoed ikke bekræfte, at vi er et af de lande, der, som årene går med den nye regering, bidrager mindre og mindre til udviklingsbistand, når man ser det i forhold til vores bruttonationalprodukt?
Det var det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, er: Hr. Lars Barfoed sagde jo det omkring fokusering, at den nye regering havde fokuseret meget, og så blev der nævnt nye områder som terrorbekæmpelse og flygtninge i nærområderne som noget, man har taget ind i udviklingsbistanden.
Men hvad er det så for gamle områder, man har fraprioriteret for at fastholde en fokusering?
Det kunne jeg godt tænke mig at vide, for det må jo være konsekvensen.
Hvis man siger, at man fokuserer rigtig meget, så må der jo være nogle områder, man prioriterer fra, når der kommer nye til.
Eller er der ikke realiteter i det, som hr. Lars Barfoed siger?