Jan Petersen (S), 2002-05-03:
Jeg vil starte med at sige, at jeg egentlig, i hvert fald foreløbig, er tilfreds med det svar, som
, nemlig at lade Dansk Arbejdsgiverforening og LO gennemgå den her problemstilling.
Det er i og for sig, når al retorikken er skåret bort, en klog vinkel på en diskussion om det her emne at få et ordentligt greb om, hvad konsekvenserne er.
Skræller man al retorisk sympati fra det her, en sympati, som et klart flertal i dette Folketing formentlig har, så spiller det åbenbart en rolle at komme i regering.
Jeg er jo i den situation, at jeg ville have sagt det samme, uanset om jeg var i regering eller opposition.
Men jeg har stor forståelse for det, når beskæftigelsesministeren siger, at det er vanskeligt at gribe ind, også selv om man kunne have intentioner om det, for hvis man går i gang med det her, så leger man med fredspligten, man leger med grundlæggende aftaler.
Hovedaftalen er jo for så vidt ikke i en 103-årig form, den er jo revideret en enkelt gang, og den er netop båret af hovedorganisationerne selv, uden at lovgivningsmagten gik ind og stillede vilkår op.
Det, det her forslag handler om, er jo, at lovgivningsmagten vil stille vilkår op for dele af det, organisationsaftalen bygger på, nemlig adgangen til at konflikte.
Hvis man på sigt piller ved det her fra et eventuelt flertals side - måske også fordi man ikke lægger til grund, hvad en eventuel gennemgang måtte afsløre af problemer - ja så skaber man et grundlag for, at vi får et mere livligt dansk arbejdsmarked.
Det her beslutningsforslag er jo udtryk for, at der sker et skred.
Før har vi jo hørt om forslag, hvor konfliktretten ikke skulle gælde, hvis der var nogenlunde sammenlignelige overenskomster, men så vidt jeg kan læse af det her forslag, drejer det sig nu ikke længere om niveauet, nu drejer det sig om indholdet.
Derfor må jeg sige, at så fjerner man en konfliktadgang til at skabe et acceptabelt overenskomstniveau inden for en branche.
Nu kan man jo også diskutere her - og det er der jo kloge folk, der skal beskæftige sig med i et udvalgsarbejde og formentlig også gennemgå - hvad det er for et niveau, politikerne vil acceptere, når man nu forestiller sig, at man skal blande sig i det.
Vi ved jo alle sammen, at det her handler om Kristelig Fagforening - det er jo det, diskussionen handler om - som har landsdækkende overenskomster.
Jeg står her med en sammenligning mellem Kristelig Fagforening og Restauratørernes Arbejdsgiverforenings overenskomst og så den, der er mellem RestaurationsBranchens Forbund og Hotel-, Restaurant- & Turisterhvervets Arbejdsgiverforening, Horesta.
Der er en tydelig kvalitativ forskel på de to overenskomster, og Kristelig Fagforening og Restauratørernes Arbejdsgiveres overenskomst er på næsten alle punkter, jeg kan se her, udtryk for et betydeligt lavere niveau, men den er landsdækkende.
Det, der egentlig er ærindet, som det her beslutningsforslag er ude i, er at fratage faglige organisationer en mulighed for at opretholde et niveau og forbedre et niveau, bare der er nogen, der byder lavere og gør det landsdækkende, også uanset hvor mange de for så vidt er.
Konsekvensen af at arbejde videre med de her intentioner vil efter vores bedste bedømmelse være et mere livligt dansk arbejdsmarked; det vil lægge grundlaget for, at vi ikke har det velorganiserede arbejdsmarked.
Det er et meget lille problem, man har fat i i forhold til livlige arbejdsmarkeder andre steder.
Jeg kan også forstå, at beskæftigelsesministeren finder det vanskeligt at gribe ind i det.
Det forstår jeg til fulde, for det er næsten umuligt at gøre det, uden at det får konsekvenser, som gør det svært at få til at fungere.