Holger K. Nielsen (SF), 2000-11-21:
Debatten i dag har jo handlet meget om Nicetraktaten, og jeg skal indlede med at sige, at vi er et af de få partier, der ikke har taget stilling til, om vi siger ja eller nej.
Vi tillader os at tage den efter vores vurdering eneste saglige tilgang til sagen, nemlig at vi først vil vente og se resultatet.
Jeg synes egentlig, det er meget rimeligt, og ville ønske, at der var flere partier, der gjorde det samme, i stedet for at man på forhånd har sagt til sig selv, at man enten siger ja eller siger nej til det endelige resultat.
Vi prioriterer østudvidelsen højt fra SF's side, og her tror jeg, der er uenighed mellem SF og andre af de partier, der anbefalede et nej ved folkeafstemningen.
Men vi mener det alvorligt, vi er seriøse på det punkt.
Vi er også villige til at indgå kompromiser for at få udvidelsen i stand, for det er nemlig for os at se et meget vigtigt sikkerhedspolitisk perspektiv, der ligger i den.
Det er et spørgsmål om at omdefinere europæisk sikkerhedspolitik fra militær til ikkemilitær sikkerhedspolitik, og her er udvidelsen det afgørende omdrejningspunkt.
Det har noget at gøre med, at vi skal skabe en demokratisk, socialt anstændig og ordentlig økonomisk og politisk udvikling i de øst- og centraleuropæiske lande, inklusive Balkanområdet, der har været hærget af krig og borgerkrig og ustabilitet de seneste år.
Dér ligger perspektivet for udvidelsen, og det tager vi alvorligt.
Men betyder det, at vi er villige til at tage alle kompromiser?
Nej, det gør det ikke.
Vi er meget optaget af, at der bliver levet op til det, der blev sagt op til folkeafstemningen om det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område, og det betyder, at hvis regeringen går ind for flertalsafgørelser på de punkter, skal der være fuldstændig sikkerhed for, at det ikke betyder, at den danske velfærdsmodel og den danske arbejdmarkedsmodel bliver undergravet.
Vi er også optaget af, at heller ikke flertalsafgørelser på handelspolitikken kan få som konsekvens, at det danske velfærdssystem undergraves, og vi er også meget optaget af, at der ikke sker nogen undergravning af det danske aftalesystem.
Vi er også helt afklarede på, at der skal skabes en tilfredsstillende løsning på kommissærproblemet.
Vi synes ikke om de meldinger, der er kommet fra regeringen, men der skal laves en tilfredsstillende løsning på det punkt.
Det skal stå helt klart, at vi meget gerne vil have, at der kommer en traktat, som kan sikre udvidelsen, og i forlængelse af det, at det fremgår klart af traktaten, at det er en udvidelsestraktat.
Vi vil meget nødig stå i den situation, at udvidelsen efter Nicetraktaten bliver noget, der ligger sådan lidt ude i fremtiden, at det bliver nogle fugle på taget.
Men hvis det ikke bliver tilfældet, synes vi, det kan blive en vigtig traktat, netop fordi østudvidelsen er det afgørende område i Europas udvikling i de kommende år.
Men som sagt: Vi tager stilling senere, og vi vil give os god tid til at vurdere traktaten.
Vi vil tage stilling kort efter nytår i SF til, hvordan vi skal forholde os til Nicetraktaten, herunder også om der skal være folkeafstemning
om den.
Så vil jeg godt sige lidt mere om de mere langsigtede ting, for det er, som om debatten siden folkeafstemningen har været meget karakteriseret af de kortsigtede problemstillinger.
Så kom regeringen over folkeafstemningen, og så tænker man frem til Nicetopmødet.
Men hvad så bagefter?
Ja, det bliver ikke diskuteret særlig meget.
Regeringen spillede på et møde i Statsministeriet ud med, at den vil lave en hvidbog.
Det forslag støttede vi som udgangspunkt, men har ikke hørt meget om det siden hen, og jeg vil godt sige, at jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, hvis det er regeringen, der skal udarbejde den hvidbog.
Regeringen må erkende, at den blev underkendt af befolkningen den 28. september 2000.
Regeringen og ja-partierne må erkende, at de har et problem, og hvis de skal ud over det problem, er det afgørende nødvendigt, at de får skabt et grundlag i både den indledende diskussionsfase og den senere politiske fase, der kan sikre den brede tillid i befolkningen.
Hvis den tillid ikke er til stede, er det hele ikke til nogen nytte, og det betyder, at der for os at se ikke er
nogen vej uden om en uafhængig hvidbog, der er udarbejdet af mennesker, vi alle sammen eller i hvert fald et bredt flertal i Folketinget kan have respekt for og kan stå inde for,
så der kan skabes forudsætninger for, at der også skabes en bred folkelig tillid til det pågældende arbejde.
Men hvis det sker, tror jeg faktisk, at der kan være grundlag for, at det kan blive meget nyttigt, for hvad er noget af det, vi skal tage stilling til?
Det er, at i dette land må vi se hinanden dybt i øjnene og diskutere med hinanden: Hvad er
vores placering i det fremtidige europæiske samarbejde?
Skiftende regeringer og skiftende flertal er blevet underkendt af befolkningen to gange inden for 8 år.
Man kan sige, at der er en udbredt skepsis, en udbredt modstand over for en række af de udviklingstendenser, der er i det øjeblikkelige europæiske samarbejde, men vi kan også se, at flertallet ikke ønsker at forlade EU, ikke ønsker at vende ryggen til Europa, som statsministeren ganske rigtigt sagde i sin indledende tale.
Så bliver øvelsen, at vi får en mere dybtgående, en mere ærlig, en mere direkte debat om, hvordan vi skal forholde os til de forudsætninger.
Det skal ikke være debat, der som udgangspunkt har, at nu skal politikerne komme og fortælle befolkningen en hel masse og gøre en pædagogisk indsats for, hvor velsignet godt samarbejdet er, og når befolkningen har fået det at vide, skal den nok forstå det.
Hvis vi kan få det frem i et analysearbejde, der er bred tillid til, kan vi også skabe grundlag for en folkelig diskussion af problemstillingerne, som forhåbentlig også kan føre frem til et nyt politisk grundlag for den danske europapolitik.
Det drejer sig om en række temaer, som skal diskuteres, og som vi er nødt til at forholde os til, f.eks. vore allierede i Europa i den politiske udvikling inden for EU.
Vi har traditionelt holdt os meget tæt på Tyskland, men er det rigtigt i en situation, hvor Tyskland er på vej ind i en kerne sammen med Frankrig?
Er det måske ikke mere relevant, at vi i den situation vender os mere mod Storbritannien i en række af de overordnede temaer, og at vi sammen med Sverige og Storbritannien - de lande, som er uden for ØMU'en - forsøger at skabe et tættere samarbejde?
På andre områder er det måske mere relevant at gå sammen med Tyskland for at få afsøgt, hvad der er vore alliancemuligheder på de forskellige politiske områder, også de overordnede, og få en diskussion af, hvordan vi kan placere os i den fleksible udvikling, der vil komme. Jeg ved godt, at den danske regering har været imod det, og at en række partier hader det udtryk; men det bliver en nødvendighed at få en debat om, hvorvidt det, der er en dårlig ting for Europa, nødvendigvis er en dårlig ting for Danmark.
Hvad er mulighederne?
Hvordan kan vi måske spille offensivt ud på det og det område?
Vi må have en debat om EU's rolle i hele den proces, man kalder globaliseringen: Er der mulighed for en tredje model i stedet for den amerikanske og den østasiatiske?
Kan Danmark spille en rolle dér?
Hvordan kan vi skabe større folkelig opbakning bag det europæiske projekt?
Det er jo ikke bare et spørgsmål omkring institutionen, omkring mere magt i Europa-Parlamentet.
Det er jo mere grundlæggende et spørgsmål om tillid til systemet.
Hvordan kan vi undgå de historier, som vi så i fjernsynet i aftes omkring svindel, svig, bureaukrati osv.?
Hvordan kan Danmark spille en rolle dér?
Hvordan kan Danmark spille en rolle i en ny sikkerhedspolitik, som ikke er militært betinget, men som er civilt betinget?
Hvad er handlemulighederne dér?
Med andre ord: at få analyseret nærmere, at få diskuteret nærmere, hvilke handlemuligheder det her land har med udgangspunkt i den skepsis i forhold til visse dele af samarbejdet, som er udtrykt indtil flere gange nu, og som vi er nødt til at tage alvorligt.
De er der nemlig, hvis vi vil.
På andre områder kan vi godt spille en vigtig rolle og skal spille en vigtig rolle.
Også det synes jeg vi skal have diskuteret folkeligt, politisk på en ordentlig måde, så vi får et nyt grundlag for den danske EU-debat.
Jeg har sagt det mange gange før.
Jeg sagde det i debat
Det var det dengang, og det er det stadig væk.
Vi er nødt til at komme ud af den situation, at komme videre, hvis det her land ellers skal spille en rolle i det europæiske samarbejde. Jeg skal på vegne af SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at et flertal i den danske befolkning på baggrund af ØMU-nejet ikke ønsker at deltage i en vidtgående unionsudvikling, at resultatet af folkeafstemningen er udtryk for en betydelig splittelse i befolkningen samt mellem et flertal af befolkningen og et flertal i Folketinget. Folketinget lægger vægt på, at der fra alle sider gøres en aktiv indsats for at skabe en dansk europapolitik, der sikres bred folkelig opbakning.
Hvidbogen udarbejdes af uafhængige eksperter, som nyder bred tillid i Folketinget.