Mogens Lykketoft (S), 2006-04-25:
Jeg skal tilstræbe ikke at gentage de bemærkninger, som de andre forslagsstillere – hr. Niels Helveg Petersen, hr. Villy Søvndal og hr. Frank Aaen – er kommet med, for jeg er selvfølgelig i et og alt enig i dem.
Men jeg vil godt sige til justitsministeren og repræsentanterne for de tre regeringsbærende partier, at jeg tror, man på et tidspunkt vil fortryde det flertalshovmod, der kommer til udtryk, når man afviser enhver form for udredning af dette forløb.
Det er utrolig mange kunstfærdige argumenter, der er blevet bragt i marken – også argumenter, som der ikke er hold i, når man ser beslutningsforslagets tekst – og spørgsmålet om det uheldige tidspunkt har vi jo taget højde for.
Man kan iværksætte undersøgelsen på et senere tidspunkt, hvis man mener, at situationen ude i verden ikke er faldet tilstrækkeligt til ro.
Ja, men det havde Spar Nord-sagen og Færøsagen vel også, og det har redegørelsen om Danmark under den kolde krig vel også.
Men alligevel har forskellige flertal, meget ofte også omfattende de tre regeringsbærende partier, altså fundet det nyttigt at få sådanne sager udredet.
Det er desværre ikke rigtigt, når justitsministeren siger, at der er mange andre muligheder for at komme dybere ned i denne sag.
Jeg vil sige, at alle de øvrige muligheder, der er til rådighed, er blevet afprøvet og har vist sig utilstrækkelige, og senest har det, som hr. Niels Helveg Petersen nævnte, vist sig umuligt bare at få flertal i Nævnet for at udarbejde en beretning om sagens faktiske forløb.
Hvorfor er det så vigtigt for os?
Jo, det er en international krise, som er dybt skadelig for Danmarks omdømme, og hvis man vil have en lakmusprøve på, om den har skadet Danmarks omdømme, kan man stille sig selv to spørgsmål, som man i grunden godt kender svarene på. For det første: Tror man, at Danmark var blevet valgt til FN’s Sikkerhedsråd, hvis denne krise havde ligget forud for valget?
For det andet: Tror man, at den nuværende danske statsminister vil blive tilbudt en international toppost i fremtiden?
Hvordan startede denne sag så?
Ja, der er vel ikke megen tvivl om, at den startede med de 11 ambassadørers henvendelse og en statsminister, der ikke ville mødes med dem, og her skal man vel gøre sig en lille overvejelse: Hvad er det egentlig, man har ambassadører til?
Det er at mødes med dem for at undgå krige.
Det er det, de i bogstavelig og overført betydning er sat i verden for, og derfor var det selvfølgelig en meget trist og forkert beslutning.
Det andet, man kan sige, er – og det behøves der sådan set ikke nogen undersøgelse til at bevise – at statsministeren systematisk har tvistet og manipuleret med sin begrundelse for at afvise dette møde med ambassadørerne.
Ambassadørerne forlangte ikke retslige skridt, ambassadørerne bad om, at man gik i rette med de ansvarlige inden for lovens rammer, og jeg tror, at hvis statsministeren havde udtrykt sig på en måde, der afvaskede indtrykket af, at han ligefrem bakkede Jyllands-Postens dumme provokation op, havde det ikke været muligt at hidse denne sag yderligere op.
Vi har fået en fremstilling af, at det handlede om ytringsfrihed, men det mener jeg også fra start til slut er en tvistning af, hvad diskussionen handler om.
Der er ikke to meninger i dette Folketing om ytringsfrihed, men det handler om, hvordan en statsminister bør udnytte sine ytringsmuligheder, når en sådan krise kører op.
Det har ikke skortet på advarsler.
Vi ved, at statsministerens forgænger som formand for Venstre klart så skriften på væggen og risikoen, og vi ved, at en lang række ærværdige danske ambassadører i store dele af verden advarede mod denne måde at håndtere sagen på.
Vi ved, at mange ting er blevet gjort på en måde, som har forværret konsekvenserne for Danmarks omdømme.
Men der er også ting, vi ikke ved.
Vi ved ikke, hvem der har gjort hvad for at hidse situationen yderligere op, og det overrasker mig i virkeligheden, at fru Rønn Hornbech i sine bemærkninger i dag var helt uinteresseret i at få afdækket de danske imamers og andre gruppers rolle.
Jeg har ellers hørt de regeringsbærende partier være meget optaget af at få det yderligere kortlagt.
Jeg skal kun beklage på forslagsstillernes vegne, at det forudsete er sket, altså at et flertal afviser denne undersøgelseskommission, men jeg tror som sagt ikke, det vil gavne flertallet i det lange løb, for det er sådan med sandheden, at den efterhånden kommer for en dag i brudstykker.
Det havde måske været mere nyttigt for vores land, hvis vi kunne få gjort alle de oplysninger, der er vigtige i denne sag, tilgængelige, så vi kunne udnytte dem og hurtigt drage en mere fælles lære af dem og dermed også skabe grundlag for igen at placere Danmark som et land, man vil lytte til i forbindelse med løsning af konflikter i den store verden.
Så ville det også blive mere opmuntrende at færdes som dansker i den store del af verden, som ikke har en kristen, men en muslimsk historisk baggrund.
Jeg synes, denne sag fra start til slut har været håndteret unødig konfrontatorisk fra regeringens side, og det bærer efter min opfattelse en meget stor del af ansvaret for, at det er kommet så vidt.
Afstemning