Connie Hedegaard (KF), 2004-12-02:
»Med det flertal, der er i Folketinget, kan man intet gøre«, siger hr. Jørn Jespersen.
De forbud, der er kommet på EU-plan imod bromerede flammehæmmere, som beviseligt er farlige, er jo kommet med det flertal, der er her i Folketinget.
De første kom under det danske formandskab.
De næste er ved at være der nu.
Jeg nævnte dem i min første indledning bl.a. qua det, der hedder RoHS-direktivet.
Og vi skal videre ad det spor.
Men jeg må sige, at jeg synes, det altså er meget svært at forstå især Socialdemokratiets og Det Radikale Venstres linje her i dag, som den er kommet til udtryk.
Fru Jytte Wittrock ville gerne gøre noget, ja, hun ville ikke sidde med hænderne i skødet, og derfor ville hun gerne gøre et eller andet, og så blev der sagt »også selv om vi godt ved, det ikke hjælper«.
Jamen det er da meningsløst.
Hvorfor skal vi gøre noget nationalt, også selv om vi godt ved, det ikke hjælper?
Det må da være langt mere interessant at bruge kræfterne på at nå resultater i EU.
Det er jo det, vi gør, præcis som hr. Jørn Jespersen sagde her sidst, ved at prøve at lave alliancer med f.eks. svenskerne, som jeg nævnte i forbindelse med konferencen den 13. oktober i Bruxelles, hvor vi også talte om bromerede flammehæmmere.
Fru Elsebeth Gerner Nielsen siger også, at vi skal gå til kanten.
Vi skal gøre noget i national sammenhæng, men hvad?
Jeg synes ikke, der er nogen her i dag, der er kommet med et eneste konkret forslag til, hvad det så skulle være, vi kunne gøre i national sammenhæng.
Man bliver også lidt i tvivl, når man læser forslaget, for i det første punkt foreslår SF forbud mod bromerede flammehæmmere i forbrugerprodukter i EU.
Så er det, ligesom om man kommer i tanker om, at åh, det er måske nok at tage munden for fuld, og så kommer det i punkt 2: at gennemføre forbud på nationalt plan i samarbejde med dem, man nu måtte kunne få med til det.
Så i punkt 3 stiller man sig så tilfreds med at indføre afgift på produkter indeholdende bromerede flammehæmmere, indtil forbuddet træder i kraft.
Jeg kan simpelt hen ikke få øje på andre måder, hvis det her skal batte noget.
Flere ordførere har været inde på, hvor ufattelig mange produkter det her er i.
Det kan jo ikke lade sig gøre med et nationalt forbud.
Det giver ikke nogen mening.
Der bliver nævnt alt, både fra varme til støvsugerposer, til computere, til alt mellem himmel og jord.
Det giver jo ikke nogen mening at sige, at vi vil gøre det nationalt.
Man skulle da hellere hjælpe os med at øge presset, f.eks. også gennem europaparlamentarikerne.
De forskellige partier har jo europaparlamentarikere, der passende kunne bringes til at interessere sig endnu mere for REACH.
Det er da gennem REACH, vi skal nå resultater her.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan komme med forslag til nationale tiltag på nuværende tidspunkt, hvis man går ind for REACH.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå logikken.
Jeg forstår ikke, hvad det er, man vil opnå.
Og må jeg så lige til sidst bare prøve at klarificere en enkelt lille misforståelse.
Hr. Jørn Jespersen taler, som om vi her bare kunne tage en stor stofgruppe, bromerede flammehæmmere, og få dem forbudt sådan under én hat.
Sådan er det altså ikke.
Sådan er det heller ikke i REACH.
Det er rigtigt nok, at man kan sige, at nu kigger vi især på en gruppe, men man skal stadig væk gå ind stof for stof for stof og finde ud af, hvad vi så kan forbyde her.
Og der er det jo altså problemet, at nogle af de ting, vi taler om her inden for kategorien bromerede flammehæmmere, kan vi ikke bevise er farlige.
Vi kan ikke bevise, at de afgiver noget til miljøet.
Derfor er vi nødt til at differentiere.
Jeg er da enig med hr. Jørn Jespersen i, at det er et enormt kompliceret set-up.
Det er 10.000 kemiske stoffer.
Hvis vi tager det danske forslag om 1-10 t med, er det 30.000 kemikalier i EU-regi, som vi skal have registreret og kortlagt osv.
Men det er da svært at se, at vi i en global verden, hvor der handles på kryds og tværs af landegrænserne, kan finde et alternativ, der er bedre.