runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Der er intet hastværk.
Der er en skæringsdato for at sætte processen i gang, og så er der mulighed for, at kommunerne kan tage den tid, de nu engang vil tage, før de vælger at overtage flere institutioner.
Ole Glahn (RV), 2005-06-16:
Vi har jo hørt fru Charlotte Dyremose være meget begejstret heroppefra over, at man nu skulle nedlægge amterne.
Jeg synes, at det her bærer præg af, at denne begejstring får en stor omkostning, for – vi fik ikke rigtig svar på det, som der også blev spurgt om i det foregående spørgsmål af fru Margrethe Vestager – hvad er begrundelsen for dette hastværk?
Vi står med en kæmpe opgave i den kommunalreform, som nu løber af stablen, hvor kommunerne skal løse en lang række nye opgaver og nye kulturer skal finde sammen.
Oven i det siger man så, at kommunerne kan få lejlighed til selv at bestemme allerede fra den 15. februar næste år, om de vil overtage disse institutioner.
Det er jo sådan, at det her hænger sammen.
Hvis én kommune beslutter at overtage sine institutioner, kan det meget vel få den virkning, at nabokommunerne også føler sig presset til det, for ellers står man i en vanskelig situation.
Der vil jeg gerne spørge fru Charlotte Dyremose: Hvad er begrundelsen for dette hastværk?
Hvorfor kunne man ikke lave det her som en glidende overgang, hvor man sagde, at der, hvor det er nu, kan vi godt have det liggende i et år eller to?
Er det, fordi man er så meget efter disse amter?
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Jeg skal meget gerne smile til fru Margrethe Vestager, mens jeg fortæller hende, at det faktisk er sådan, at vi ønsker amterne nedlagt.
Vi ønsker dem ikke bare reduceret til fem, og det gør vi ikke, fordi vi ønsker nærheden i tilbuddet.
Vi ønsker et entydigt ansvar for borgeren og for forsyningen af tilbuddene til borgeren.
Så enkelt er det.
Som jeg sagde i min indledning, er det jo lige præcis det, der er hele humlen i, at vi skulle have en kommunalreform.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Jeg kan sige, at det nede fra min plads så ud, som om ordføreren glemte at smile, mens hun talte udenom, og når det er lidt interessant, er det jo, fordi det var en gang udenomssnak.
Det kan godt være, at det vil vise sig at være en rigtig god idé at samle myndighedsansvaret, men det var ikke det, spørgsmålet gik på.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Der er et stort antal institutioner, som man ikke behøver at overtage med det samme, og derfor er der mulighed for, at kommunerne glidende kan overtage mere og mere.
Hele humlen er jo ikke, hvem der driver dem.
Der er også masser af private institutioner i dag, som er ganske velfungerende, og som de, der bruger dem, er meget glade for.
Det væsentlige her er, at kommunen som én myndighed har ansvaret for den enkelte borger og dermed også ansvaret for, at forsyningen af det tilbud, den enkelte borger skal have, varetages.
Det er meget væsentligt for os at sikre, at det er ét ansvar placeret ét sted, så vi ikke får en situation som den, vi desværre nogle gange har set under det tidligere system, hvor to ansvar altid blev den andens ansvar og aldrig ens eget.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-16:
Jeg tror, at de fleste, som lytter til debatten, bliver mere og mere forstyrrede af, at den konservative ordfører bliver ved med at tale om mennesker, der bliver kastet rundt i luften.
Hvis det billede er inspireret af forestillingen om den brugerindflydelse, der skal være på det her område, så synes jeg, at vi skulle finde et andet billedsprog, som var mere værdigt.
Men det er faktisk ikke det, der er mit ærinde.
Fru Charlotte Dyremose har været meget optaget af, at det er ligegyldigt, hvem der driver institutionerne.
Det kan jeg sådan set principielt være meget enig i.
Spørgsmålet er så, hvorfor man er så forhippet på, at kommunerne skal gøre det, for det gælder jo for alle de institutioner, der giver tilbud til børn med adfærdsvanskeligheder, at de overflyttes til kommunerne fra den ene dag til den anden.
Og det gælder for de institutioner, som regionerne kommer til at drive, at kommunerne kan overtage dem fra den ene dag til den anden.
Hvis det var sandheden, at det ikke betød noget, hvorfor så ikke lade dem blive i det regi, de er i i dag, og så foretage en glidende decentralisering i god ro og orden, når kommunerne i øvrigt er faldet på plads i den enorme mængde af opgaver, de skal til at varetage efter strukturreformen, så det her ikke får eksperimentets karakter, men kommer til at ske netop til brugernes fordel?
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
Jeg synes nu ikke, at det er udtryk for forsigtighed.
Det er måske udtryk for stort mod, måske nok nærmere dumdristighed, for det, man skriver i aftalen, er: Nu prøver vi først en finansieringsmodel, og så ser vi, hvad der sker, og hvis det så går galt, bruger vi den, vi kender i dag.
Det synes jeg ikke er forsigtigt.
Jeg tror sådan set kun, man kan betegne det som forsigtigt, fordi man ikke selv kommer i klemme, hvis det er sådan, at det går galt.
De skal så bare leve med, at det kan være, at vi laver det om, når vi engang finder ud af det.
Hvorfor ikke starte den anden vej, den logiske vej og sige: Nu finder vi ud af, hvordan pengene skal falde, så der er sikkerhed for, at folk får det tilbud, der er behov for?
Og så laver vi om efter at have foretaget en grundig analyse.
Her har man ikke engang villet finde lommeregneren frem.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Nu har vi i snart 3 timer hørt på, at det her skulle være et eksperiment, og hvorfor vi dog tør foretage alle de her ændringer.
Man anerkender, at det er gode ændringer, men man er nervøs over det, at vi foretager ændringer.
Nu skal jeg så høre for, at vi rent faktisk er forsigtige med hensyn til de ændringer, vi foretager.
Det undrer mig.
Sandy Brinck (S), 2005-06-16:
Det er sådan set bare et lille plaster, der skal forsøge at stoppe en blødning.
Det ændrer jo ikke på, at penge har det med at bestemme.
Nu vil regeringen og Dansk Folkeparti så gennemføre en finansieringsreform, hvor det under forhandlingerne ikke er lykkedes at få et eneste regneeksempel, som har kunnet give den mindste form for sikkerhed for, at pengene også er der, hvor behovet er.
Det er et totalt eksperiment.
Derfor er det også, at regeringen og Dansk Folkeparti i deres egen aftale skriver på side 17: Skulle der på socialområdet opstå vanskeligheder med tilrettelæggelsen af finansieringsordningen, er forligspartierne enige om at drøfte den tilbagefaldsmulighed, at der bevares et grundtakstsystem.
Altså med andre ord: Skulle det her gå helt galt, går vi bare tilbage til det, vi har.
Det er da den omvendte verden.
Hvorfor ikke sørge for, at man ved, at det, man springer ud i, rent faktisk holder vand, og så starte med det, vi har i dag?
Det har vi foreslået under forhandlingerne.
Det er pure blevet afvist.
Man vil usikkerheden.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Den hensigt, jeg og Det Konservative Folkeparti har, er, at borgeren skal have det bedst tænkelige tilbud, uanset om tilbuddet er i offentligt eller i privat regi.
Det er vores eneste hensigt, at borgeren får det bedst tænkelige tilbud.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Det er jo så godt, at vi i forbindelse med udvalgsbehandlingen har fået afklaret, at VISO bliver etableret som en styrelse, når det nu tilsyneladende er så vigtigt.
Jeg synes, at det afgørende er, at man nu, uanset hvor man bor i landet, får adgang til den mest kompetente, specialiserede rådgivning.
Nu kan jeg forstå, at det er den 15. februar, altså det, at vi ikke skubber decentraliseringen 1 år, og den der beløbsgrænse på de 800.000 kr., som er problemet, og som jeg, hvilket jeg tidligere var inde på, synes, det er uansvarligt at lægge fast nu.
Jeg synes, at man er nødt til at afvente udbyttet af udligningsreformen, før man lægger sig endelig fast på den beløbsstørrelse.
Jeg prøver ikke på at håne nogen.
Jeg prøver rent faktisk på at få afdækket, hvad argumentet er for at stemme imod.
Det synes jeg er nyttig information for både Folketingets partier og alle andre, der interesserer sig for, hvorfor Det Radikale Venstre ikke kan stemme for de mange positive ændringer, der sker på det sociale område.
Gitte Lillelund Bech (V), 2005-06-16:
Jeg vil indlede med at rose den radikale ordfører, for jeg synes faktisk, det var meget positivt at få en melding om, at De Radikale har tillid til kommunerne og også har et ønske om decentralisering.
Det var jo i hvert fald nogle af de svar, vi ikke kunne få fra Socialdemokraterne.
Det, jeg så vil spørge fru Lone Dybkjær om, er: Er De Radikale enige med Socialdemokraterne i, at det er en fordel, at der er flere indgange, ligesom vi har det i dag?
I hvert fald set med Venstres briller betyder det, at der er en uklar ansvarsfordeling, og at det er meget nemmere at falde ned mellem to stole eller måske ikke engang ramme nogen af indgangene, så meget, meget kort: Er De Radikale enige med Socialdemokraternes fru Mette Frederiksen om, at det er en fordel, at der er flere indgange, så det skal bibeholdes?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg synes, at det er fair nok at synes, at ministeren er utrolig.
Jeg vil dog gerne kvittere for den anerkendelse, der kom til udtryk fra fru Lone Dybkjærs side i forhold til, at ministeren har lyttet til, hvad partierne har sagt, og i forhold til, at jeg har imødekommet en række af de forslag, der kom på bordet i forbindelse med drøftelser.
Derfor var jeg jo også glad for, at partierne stemte for ændringsforslagene.
Jeg synes dog bare, at det er værd at fremhæve, at der ikke har været et eneste ændringsforslag fra oppositionspartierne.
Nu forstår jeg så, at nøglepunktet for De Radikale er den 15. februar, og det, at man gerne ville have udskudt decentraliseringen 1 år, nemlig til den første rammeaftale var på plads.
Hvorfor har Det Radikale Venstre så ikke stillet et ændringsforslag om lige præcis det punkt?
Jeg husker også fra tidligere i debatten, at fru Charlotte Dyremose spurgte til, om det var det afgørende, altså om man simpelt hen havde stemt for, hvis bare vi havde udskudt den decentralisering 1 år.
Lone Dybkjær (RV), 2005-06-16:
Ministeren synes, at oppositionen er utrolig at høre på.
Jeg synes sådan set også, at ministeren er utrolig at høre på, så det kan vel være ét fedt.
Problemet er, at ministeren er så overbevist om, at ministeren har ret, så ministeren simpelt hen ikke anerkender, at vi har nogle andre synspunkter vedrørende nogle ting.
Det synes jeg da godt at man kunne anerkende.
Ministeren tillader sig så oven i købet at håne oppositionen, fordi vi stemmer for ministerens forslag.
Det er sådan set forslag, vi selv har ønsket under førstebehandlingen, og der skal vi så også kvittere for, at ministeren har fremsat de ændringsforslag.
Jeg har f.eks. fremført det med handicaprådene, og ministeren har så stillet et ændringsforslag.
Det er vel så for meget at forlange, at jeg skulle stemme imod det.
Vi har også sagt, at de økonomiske incitamenter skulle fjernes, og vi er glade for, at ministeren har fjernet de økonomiske incitamenter.
Kernen i det her er jo, at de ting, som vi gerne har villet ændre på, har været afgørende i forbindelse med hele afviklingen af rammeaftalen.
Der har ministeren ikke været villig til at acceptere, at rammeaftalerne skulle være på plads, at man skulle se den første rammeaftale, før man startede med at hjemtage en institution.
Det er jo ikke noget, man sådan lige uden videre kan lave ændringsforslag til, for det er jo et meget overordnet lovforslag, ministeren har fremsat, som i virkeligheden kun ændres på nogle få punkter, så jeg synes helt ærligt ikke, at det er særlig rimeligt.
Jeg synes bare, at ministeren må anerkende, at vi altså tror, at den proces, vi foreslår, er bedre end den proces, ministeren foreslår, og det er vel M053S47324871subh.fm Page 4835 Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM fair nok.
Det er jo ikke, fordi vi ikke har en mening.
Vi har bare en anden mening, end ministeren har.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg tror egentlig, at fru Mette Frederiksen skulle tage en tur rundt til landets kommuner og bl.a. se, hvilke højt specialiserede institutioner en række kommuner driver i dag.
Fru Mette Frederiksen ved det også godt, for jeg har selv givet nogle eksempler i forbindelse med de drøftelser, vi har haft.
Der er også højt specialiserede institutioner, der bliver drevet som selvejende institutioner, og der er sågar nok nogle private, som er højt specialiserede.
Jeg forstår simpelt hen ikke Socialdemokratiets fokus på det formelle, nemlig på, hvem der står bag driften.
Må jeg i øvrigt, da det autistiske barn nu har været nævnt flere gange, understrege, at udgangspunktet er, at institutioner for børn med autisme bliver placeret i regionerne.
Men jeg kunne så forstå, at fru Mette Frederiksen tilslutter sig den glidende decentralisering, så der kan jo være tale om, at de senere bliver overtaget.
Jeg må bare konstatere, at fru Mette Frederiksen ikke er enig i, at det er en fordel for borgerne, at der nu bliver ét sted at henvende sig, én myndighed, der har det samlede ansvar, nemlig kommunen.
Så debatten i dag har dog bragt nogen klarhed over, hvorfor det lige præcis er, at Socialdemokratiet vælger at stemme imod de forbedringer på det sociale område.
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Efter den lange debat i dag mener jeg sådan set, at man kan afslutte med at sige, at den afgørende forskel er, at det i regeringens tænkning på det sociale område, hvad angår kommunalreformen, er kommunen, er begrebet en kommune, der er centrum for alt det andet.
Det er vigtigheden af at kommunalisere og få nedlagt amterne, der overhovedet gør, at man overvejer, om der skal ske noget på det socialpolitiske område.
Jeg vil bare sige til socialministeren: Vores afsæt er noget andet, vores afsæt er det enkelte menneske.
Hvordan det så efterfølgende skal organiseres i den offentlige sektor er da mindre væsentligt.
Derfor siger vi: Der, hvor behandlingsbehovet er allerstørst og specialiseringsgraden er i top, bliver vi selvfølgelig nødt til at have et regionalt underlag.
Ministeren siger så: Vi får større og mere bæredygtige kommuner.
Ministeren burde efterhånden vide, at vi også efter den her kommunalreform har meget, meget små kommuner.
Hvordan i alverden kan regeringen stadig væk forestille sig, at en kommune med 20.00025.000 borgere skal kunne varetage alle opgaver på det sociale område?
Jeg synes, at det er utroligt.
Jeg synes faktisk, det er utroligt, at socialministeren vil det.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Sagen er jo, at det efter alle de her mange timers debat i dag med spørgsmål og svar stadig væk blafrer i vinden, hvad der er det afgørende for, at Socialdemokratiet stemmer imod de her to forslag.
Man synes, at rammeaftalen er o.k., og man synes, at VISO er klogt.
Tilbudsportalen tæller vel også, og handicaprådene er vel også noget af det, Socialdemokratiet kan tilslutte sig.
Jeg noterede mig, at Socialdemokratiet under andenbehandlingen stemte for alle de ændringsforslag, som jeg havde stillet til de to lovforslag.
Vi har ikke set et eneste ændringsforslag fra Socialdemokratiets side.
Det blev så understreget under debatten i dag, at man er imod det, at der kun skal være én myndighed, der har det fulde ansvar for indsatsen over for borgeren, og at fru Mette Frederiksen ønsker at bevare, at der skal være flere indgange, at der skal være flere myndigheder i spil.
Der må man sige, at det er en afgørende forskel i forhold til de præmisser, der gør sig gældende for det her lovforslag, hvor det netop fra regeringens og Dansk Folkepartis side har været afgørende at nå frem til, at myndighederne ikke skal kunne skubbe ansvaret fra sig.
Der er ikke nogen tvivl: Det er kommunen, der har ansvaret.
M053S47324871subh.fm Page 4834
Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Vi har været i Folketingssalen siden klokken lidt i 11 i formiddags.
Vi har brugt en hel dag på at diskutere noget af det allerallervigtigste i vores velfærdssamfund overhovedet, nemlig det sociale område.
Hvad er det for nogle detaljer, socialministeren ikke synes at Folketinget skal bruge tid på?
Er det børnene med svær autisme, er det den spædbørnsdiskussion, vi har haft tidligere i dag, er det den person med hjerneskade, vi har diskuteret i dag, er det, at vi ønsker et højt specialiseringsniveau?
Hvad er det for nogle detaljer, ministeren synes at vi har belastet Folketingssalen med i den i øvrigt meget, meget vigtige diskussion?
Må jeg så ikke godt sige til socialministeren: Vi har meget præcist angivet, både pr. brev og pr. betænkningsbidrag, hvad vi synes der er problemet i det lovforslag, der ligger fra regeringen.
Og jeg må give ministeren ret i, at der er meget, meget stor forskel på ambitionsniveauet hos regeringen og hos oppositionen.
Vi ønsker faglighed i de beslutninger, der træffes på socialområdet.
Vi ønsker en tilstrækkelig god økonomi, for at kommunerne kan føre det ud i livet.
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Det gør faktisk et stort indtryk på mig, at SF er mere optaget af formen end af indholdet.
Jeg synes, at det er helt utroligt, at det, der kan blive gjort til et kernepunkt i dag, er spørgsmålet om, hvem der driver de forskellige institutioner.
Jeg synes, det er vigtigt, at der er forskellige institutioner, som modsvarer de behov, borgerne har, og der er der plads til både kommunale institutioner, private institutioner, selvejende institutioner og regionale institutioner.
Jeg kan forstå, at fru Anne Baastrup ikke anerkender princippet om den glidende decentralisering, og at det er det, der er den store modstand fra SF’s side.
Man har i dag gjort et stort nummer ud af, at kommunerne ikke må overtage institutionerne allerede i 2006, men først i 2007, men jeg kan forstå, at det, når det kommer til stykket, alligevel ikke er så springende et punkt.
Så hvorfor alt det her datohalløj i stedet for at sige, at SF er imod, at kommunerne skal overtage de her institutioner?
Jeg synes på ingen måde, at det er afgørende, hvorvidt man har egne beboere i institutionen eller ej.
Det afgørende er, at man skal føre institutionen videre og leve op til de formål, der er, og aftale det videre forløb i rammeaftalen.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-16:
Ministeren har ikke givet andet svar end ideologi.
Men man forhindrer rent faktisk nabokommunerne og regionen i overhovedet at gå ind og få indflydelse på, om det nu også er i vores alles fælles interesse, at den her institution overtages af kommunen – selv om ministerens overvejelser mellem lovudkastet og lovforslaget rent faktisk har ført til, at en institution af en sådan karakter burde lægges i regionen.
Ikke desto mindre træffer man beslutningen om, at kommunen selv må bestemme.
Ingen kan gå ind og blande sig.
Den kommune kan have 25.000 indbyggere, og det kan være, at der ikke er en eneste borger fra kommunen på den institution.
M053S47324871subh.fm Page 4833
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM
Gør det ikke indtryk på socialministeren, når amterne kan fortælle, hvordan kommunerne kommer og kigger på institutionens bygninger, men ikke på opgaverne?
Giver det ikke et vink om, hvor galt det kan gå – at nabokommunerne ingen indflydelse får?
Eva Kjer Hansen (V), 2005-06-16:
Jeg er fuldstændig enig i, at det her handler om mennesker.
Det handler om at sikre, at vi gør en rigtig god social indsats og får givet borgerne den hjælp og det rigtige tilbud, som de har brug for i forhold til deres konkrete situation.
Nu skosede jeg Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre for ikke at have fremlagt noget alternativ endsige stillet nogle ændringsforslag til de to lovforslag, vi behandler, men det er endnu værre med SF’s situation.
SF var også inderligt imod grundtaksten og stemte imod den, men vi har intet hørt fra SF’s side om, hvad der så skal til for at forbedre den sociale indsats over for de mennesker, det her handler om.
Jeg skal understrege over for fru Anne Baastrup, at det ikke er specialiseringsgraden, der har været i spil med hensyn til at finde ud af den fremtidige placering.
Det har været typen af tilbud.
Det vil altså sige, at de adfærdsvanskelige nu overgår til kommunerne, hvorimod de handicappede – hvor der er tale om psykiatrisk behandling og de sikrede institutioner – overgår til regionerne, men selvfølgelig med muligheden for en glidende decentralisering, så kommunerne kan overtage institutionerne, efterhånden som de føler, at det er fagligt og økonomisk forsvarligt og alt det der.
Det, jeg synes er vigtigt, er, hvad indholdet er i tilbuddene, hvad det er, man kan bidrage med og hjælpe borgeren med.
Det er mere underordnet, hvem der så står bag driften af den pågældende institution.
Datoen den 15. februar er såmænd ikke så meget ideologi, bortset fra at det er et spørgsmål om, at decentraliseringen kan gå i gang allerede i 2006, så kommunerne overtager institutionerne pr. 1. januar 2007, som jeg netop lige har været inde på.
Det er rent praktisk et spørgsmål om, at kommunerne skal have meldt ind, så man planlægningsmæssigt, så man med hensyn til at gøre regnskabet op i forhold til de nuværende amter kan have det hele på plads, til rammeaftalen skal være indgået den 15. oktober.
Det er altså et rent praktisk spørgsmål.
Jeg skal endnu en gang understrege, at man, når man overtager en institution, overtager den med alle de forpligtelser, der vedrører institutionen i forbindelse med medarbejdere, beboere, indhold osv.
Det skal indgå i rammeaftalen, hvordan og hvorledes institutionen fortsat skal drives.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-16:
Mit problem er bare, at de detaljer, vi diskuterer, ikke er detaljer i et stort, bureaukratisk element.
Det drejer sig om mennesker.
Ministeren har jo, eller hendes forgænger har anerkendt, at der er en grund til, at institutioner af meget specialiseret karakter for handicappede og for børn og unge med psykiske lidelser og handicap skal ligge i regionen.
Alle de høringsberettigede har problematiseret, at man fastholder den 15. februar, for den konsekvens, at institutionerne skal overføres eller kan blive overført til beliggenhedskommunen, betyder rent faktisk, at de kommuner, som har borgere på den institution, ikke har en jordisk chance for at sige: Det synes vi er en dårlig idé.
Vi mener ikke, at den her kommune på måske 25.000 indbyggere er i stand til at håndtere en institution med en så høj grad af specialisering.
Ministeren har ikke på noget tidspunktet forklaret, hvad der er den egentlige grund til, at den 15. februar skal fastholdes, bortset fra at det er ideologi, kun ideologi.
Lone Dybkjær (RV), 2005-06-16:
Det er jeg da glad for at man hører, og derfor synes jeg også, det er mærkeligt, hvis man virkelig ville have et bredt forlig, eftersom vi ikke har været spor urimelige i vores krav.
Der er ingen, der har siddet i de forhandlinger, der kan være i tvivl om, at vi sagde, at det var afgørende for os, at rammeaftalen var på plads, før der skete en hjemtagelse af institutioner.
Det er jo mere end en dato, det er jo et princip, at der skal være enighed om det.
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM afgørende uenighed.
Så var der selvfølgelig også uenighed om de 800.000 kr., hvor vi ikke har fået nogen som helst garanti for, at det beløb vil ligge et eller andet sted, og det synes vi er uacceptabelt.
Med andre ord: Der har ikke været nogen forhandlingsvilje.
Vi har ikke stillet urimelige krav, men end ikke de krav, vi havde, har regeringen villet være med til, fordi den står meget stejlt på sine principper om, at kommunerne skal gøre sig klart, at inden de overhovedet er etableret, altså den 15. februar, skal de første gang beslutte, om de vil have nogle institutioner.
Vi synes også, og det har jeg også sagt, at det er temmelig udemokratisk og hensynsløst over for de nye kommunalpolitikere, som ikke har en jordisk chance for at kende området, i hvert fald ikke hvis de er nyvalgt.
Charlotte Dyremose (KF), 2005-06-16:
Jeg synes ikke, jeg fik et helt klart svar: Var det virkelig bare et spørgsmål om, at vi lige skulle vente 1 år?
Var det det eneste?
I øvrigt er jeg uenig i, at der skulle være et tidspres.
Vi har en skæringsdato, men kommunerne har jo mulighed for glidende at overtage de institutioner, også længe efter den 15. februar, hvis de selv mener, det er korrekt.
Er det virkelig kun, fordi vi går i gang nu og ikke først om et år, at De Radikale ikke kan støtte forslaget?
Jeg hører jo, at man er positiv over for alle de andre dele.