Frank Jensen (S), 2000-04-07:
Med lovforslaget har Frihed 2000 lagt op til en formel ophævelse af en lang række forskellige retsforskrifter, hvoraf de ældste stammer helt tilbage fra 1600-tallet.
Som begrundelse for forslaget har forslagsstillerne henvist til, at det drejer sig om retsforskrifter, som enten stadig er gældende, men som ikke længere anvendes i praksis, eller som må anses for bortfaldet, uden at de dog er blevet udtrykkeligt ophævet.
Ifølge forslagsstillerne bør sådanne love og regler udtrykkeligt ophæves, da de er med til at mindske overblikket over den samlede danske regelsamling, det danske regelkompleks, ligesom forældede og overflødige regler medvirker til at reducere borgernes respekt for lovgivningen.
Forslagsstillerne har herudover henvist til, at de pågældende regler i helt særlige tilfælde vil kunne være udslaggivende i en konkret retstvist, hvilket forslagsstillerne ikke mener er hensigtsmæssigt.
Jeg vil gerne - jeg vil nærmere sige helt undtagelsesvis - rose Frihed 2000 for deres initiativ, som jo med forslagsstillernes egne ord har til formål at rydde op i den danske lovjungle.
Det er et omfattende stykke arbejde, der ligger bag forslaget.
Det ved vi ikke mindst i Justitsministeriet, hvor vi bl.a. i forbindelse med besvarelse af en række folketingsspørgsmål fra hr. Kim Behnke i begyndelsen af dette år foretog en undersøgelse af,
hvorvidt en række ældre forskrifter på Justitsministeriets område fortsat var gældende
Med forslaget sættes der jo også fokus på et meget vigtigt spørgsmål, nemlig spørgsmålet om at sikre, at den danske regelsamling er så enkel og overskuelig som muligt og i videst muligt omfang giver et retvisende billede af, hvad der er gældende ret.
Det er et krav, som er helt basalt i et moderne samfund, og det har, som det også er påpeget af forslagsstillerne, stor betydning både for private borgere og ikke mindst for de erhvervsdrivende.
Derfor er det selvfølgelig også et spørgsmål, som i allerhøjeste grad har regeringens bevågenhed.
Men spørgsmålet er, hvordan vi bedst sikrer, at vores regelsamling lever op til disse krav.
Som Frihed 2000 selv indleder med at påpege i bemærkningerne til lovforslaget, er der tale om »et meget specielt lovforslag«.
Forslagsstillerne har tilsyneladende også derfor udtrykkeligt tilkendegivet, at de vil være, og jeg citerer: »... åbne over for vejledning, gode ideer og ændringsforslag fra Folketingets medlemmer og regeringen.«
Efter regeringens opfattelse er det således også nødvendigt, at vi tænker os meget grundigt om, inden vi i givet fald vedtager et lovforslag som det foreliggende, hvor der lægges op til at ophæve mere end 100 forskellige retsforskrifter.
Vi er ganske enkelt nødt til at være helt sikre på, at vi ikke i stedet får skabt en masse andre problemer.
Uden at gå i detaljen med hver enkelt af de mere end 100 forskellige retsforskrifter, som foreslås ophævet, vil jeg derfor gerne benytte lejligheden til kort at fremhæve nogle af de mere uheldige konsekvenser, som efter regeringens opfattelse vil være en følge af lovforslagets vedtagelse. For det første lægges der med lovforslaget op til en ophævelse af en række love m.v., som ikke alene stadig er gældende, men som - uanset deres alder - også stadig bliver anvendt.
Forslagsstillerne har imidlertid ikke lagt op til, at de pågældende regler i stedet skal erstattes af nye regler.
Til eksempel kan jeg for det første nævne lovforslagets § 1, hvori det foreslås, at kongeloven fra 1665 nu skal ophæves.
Kongeloven blev i det væsentlige ophævet ved junigrundloven fra 1849.
Imidlertid blev enkelte af lovens bestemmelser om arvefølgen og om de kongelige prinser og prinsesser opretholdt.
Bestemmelserne i kongelovens artikel 25 om bl.a. retlig immunitet for de kongelige prinser og prinsesser antages derimod fortsat at være i kraft i et vist omfang.
Tronfølgelovens § 5, stk. 3, indeholder en bestemmelse, der som udgangspunkt svarer til kongelovens artikel 21. Bestemmelsen fastslår, at personer, som er arveberettigede til tronen, ikke må indgå ægteskab uden regentens samtykke, som skal afgives i statsrådet.
I modsat fald mister den pågældende arveretten til tronen.
Som fremhævet af forslagsstillerne i bemærkningerne til lovforslaget indeholder Danske Lov fra 1683 herudover en bestemmelse, som stort set er identisk med kongelovens artikel 25. Baggrunden for denne dobbelte regulering er det ikke muligt at sige noget præcist om.
En afklaring af disse spørgsmål vil kræve en række meget ressourcekrævende undersøgelser, og jeg vil tillade mig at sætte spørgsmålstegn ved, om en sådan undersøgelse er umagen værd.
På den baggrund er det regeringens opfattelse, at der ikke på nuværende tidspunkt bør iværksættes et større arbejde med at gennemgå forhold med hensyn til de nævnte bestemmelser i kongeloven, Danske Lov og tronfølgeloven.
Som et andet eksempel på en gældende lov, som fortsat finder anvendelse, men som nu altså foreslås ophævet, kan nævnes den i § 135 nævnte lov om undersøgelse af Nørrebrosagen.
Som begrundelse for, at denne lov bør ophæves, har forslagsstillerne i bemærkningerne til § 135 anført, at, og nu citerer jeg fra lovforslaget: »Undersøgelsen er afsluttet, så loven kan ophæves.« Den begrundelse må jeg indrømme jeg blev noget overrasket over at læse, for så er der i hvert fald noget, der er forbigået min opmærksomhed.
Nørrebroundersøgelsen er, som jeg tror alle her i Folketingssalen er klar over, ikke afsluttet, så ophæver vi loven, har undersøgelseskommissionen ikke længere noget formelt grundlag at fortsætte sin undersøgelse på.
Med lovforslaget foreslås endvidere ophævet en række retsforskrifter under henvisning til, at de formentlig ikke længere er gældende og derfor bør ophæves.
Som eksempel kan nævnes forslaget i § 5 om, at Kong Christian Den Femtis Lov, Danske Lov, fra 1683 som udgangspunkt skal ophæves, bortset fra de bestemmelser, som er nævnt i stk. 2. Som forslagsstillerne selv har antydet i bemærkningerne
til § 5
, er der imidlertid ikke fuldstændig klarhed over, hvilke af Danske Lovs bestemmelser der stadig kan anses som gældende, og hvilke der enten er udtrykkeligt ophævet eller i øvrigt må anses for bortfaldet, f.eks. fordi de er erstattet af nye regler.
Regeringen har selvfølgelig fuldt ud forståelse for det synspunkt, at det ville være ønskværdigt med en fuldstændig afklaring af disse spørgsmål.
Men ophæver man uden nærmere undersøgelse af række af Danske Lovs bestemmelser, risikerer man imidlertid at få ophævet bestemmelser, som stadig er gældende, og som uanset deres alder fortsat vil kunne være afgørende for fastlæggelsen af retstilstanden i en konkret sag.
En ophævelse af sådanne regler, hvor det er tvivlsomt, i hvilket omfang de fortsat er gældende, vil efter regeringens opfattelse reelt kunne medføre større retssikkerhedsmæssige problemer end det forhold, at der i dag ikke er fuldstændigt overblik over, hvilke af bestemmelserne der fortsat er gældende.
Under alle omstændigheder må det efter regeringens opfattelse være en forudsætning for, at man kan tage
endelig stilling til, om dele af Danske Lov skal ophæves, at der forinden er foretaget en undersøgelse af, hvilke af lovens bestemmelser der stadig er gældende, og som fortsat bør opretholdes.
En sådan undersøgelse ville imidlertid være så omfattende og tidskrævende, at den efter regeringens opfattelse ikke vil være realistisk at gennemføre i forbindelse med Folketingets behandling af det foreliggende lovforslag. Herudover indgår i lovforslaget en række love, som angives at have udtømt deres formål.
Som eksempel på sådanne love kan nævnes de mange love om anlæg af jernbanestrækninger, broforbindelser og veje samt love om afholdelse af folkeafstemninger, som Frihed 2000 nu har foreslået skal ophæves.
Som begrundelse herfor har Frihed 2000 bl.a. anført, at en stor del af disse love m.v. for længst har udtømt deres formål.
Hertil er at sige, at i det omfang, sådanne love har udtømt deres formål, er en sådan ophævelse ikke nødvendig, og der er heller ikke tradition for, at man udtrykkeligt ophæver sådanne retsforskrifter ved lov.
At påbegynde en praksis, hvorefter denne type af love fremover formelt skal ophæves af Folketinget,
forekommer ikke hensigtsmæssig.
Det ville for det første kræve en detaljeret gennemgang af det samlede danske regelkompleks med henblik på at fremfinde alle de love m.v., som ikke er medtaget i det foreliggende lovforslag, men som ud fra de samme argumenter ligeledes ville skulle ophæves.
Dertil kommer, at en sådan praksis må antages at ville medføre et ikke ubetydeligt merarbejde, en merbelastning af Folketinget, idet Tinget oven i den store mængde af lovforslag, som allerede i dag passerer gennem Folketinget, fremover tillige skulle behandle og vedtage en lang række lovforslag, som alene ophæver en eller flere love.
Mere generelt kan det i øvrigt bemærkes, at en vedtagelse af det foreliggende lovforslag kun i særdeles begrænset omfang i sig selv vil kunne bidrage til at gøre lovgivningen mere overskuelig for borgerne.
Det er således kun en meget beskeden del af de forskrifter, der foreslås ophævet, som overhovedet kan have betydning for private borgere.
Efter regeringens opfattelse bør en særlig indsats derfor først og fremmest rettes mod at forenkle eksisterende lovgivning på områder, hvor der i praksis kan være et betydeligt behov for at give klarhed og mere præcise regler i forhold til befolkningen.
Som forslagsstillerne selv har anført i bemærkninger til lovforslaget, er lovforslaget endvidere langtfra udtømmende.
En fuldstændig gennemgang af hele den øvrige danske regelsamling med henblik på at konstatere, om der er andre retsforskrifter, der ud fra de samme argumenter, som er anført af Frihed 2000, også ville skulle ophæves,
vil imidlertid oven i de nødvendige undersøgelser, som jeg allerede har omtalt tidligere i mit indlæg,
være meget tidkrævende. De eksempler, som jeg har gennemgået, viser, at vi skal være varsomme med at begynde at ophæve retsforskrifter, uden at vi har fuldstændigt overblik over de mulige konsekvenser, som en sådan formel ophævelse skaber.
Det ville imidlertid som antydet kræve en række
meget omfattende og tidkrævende undersøgelser
ikke blot af de enkelte retsforskrifter, som er omfattet af lovforslagets paragraffer, de 135 paragraffer, men også af det øvrige danske regelkompleks.
Så uanset at vi fra regeringens side er enige med Frihed 2000 i, at det er vigtigt at sikre både regelforenkling og overskuelighed, må vi samtidig erkende, at øvelsen desværre ikke er så enkel.
Af disse grunde kan regeringen ikke stemme for det fremsatte lovforslag.
Justitsministeriet vil derimod anmode de øvrige ministerier om i forbindelse med udarbejdelsen af bidrag til lovgivningsprogrammet for folketingssamlingen 2000-01 at være opmærksom på, om man inden for de enkelte ministeriers områder har kendskab til love og andre retsforskrifter, som udtrykkeligt bør ophæves. Det fremsatte lovforslag vil være et godt udgangspunkt for disse overvejelser.
Justitsministeriet vil herudover henlede ministeriernes opmærksomhed på, at de i forbindelse med udarbejdelse af nye lovforslag, uanset om det drejer sig om nye hovedlove eller om ændringer af gældende lov, bør overveje, hvorvidt det pågældende lovforslag giver anledning til at ændre retsforskrifter, samt om andre ældre retsforskrifter samtidig udtrykkelig bør ophæves i forbindelse med ny lovgivning.
Justitsministeriet vil selvsagt også selv løbende overveje, om der er behov for ophævelse af regler på Justitsministeriets område.
Så med disse ord ser jeg frem til en forhandling her i Folketinget og selvfølgelig også en mulighed for at kunne besvare spørgsmål i forbindelse med den udvalgsbehandling, som forventet vil komme efter lovforslagets første behandling.