Jørn Jespersen (SF), 1998-06-23:
Et af de meget væsentlige elementer i det forslag til fødevarelov, der er til anden behandling i dag, er jo statsliggørelsen af levnedsmiddelkontrollen.
Og der er det meget interessant at studere, hvordan forløbet har været i den sag, og hvilke begrundelser det har været muligt for dem, der støtter statsliggørelsen, at finde frem undervejs i det forløb, som lovforslaget har været undergivet.
Det, der er afgørende, er, at vi her ser en meget stor forskel mellem nogle centralistiske partier, som ønsker at lægge ting ind under staten uden at være i stand til at argumentere for det.
På trods af flere måneders udvalgsbehandling er det ikke lykkedes på nogen som helst bare tilnærmelsesvis overbevisende måde at komme med et eneste konkret argument for, hvorfor det skulle være en fordel med en statslig kontrol frem for en kommunal eller amtskommunal kontrol.
Der er nok snarere tale om, at man her i virkeligheden agerer som bydrenge for en lang række organisationer, som med brev af 1. december 1997 skrev til regeringen og bad om, at man lavede en statsliggørelse af kontrollen.
Det har været lagt meget fint til rette, for kort tid efter, at man havde fået denne her henvendelse fra Landbrugsraadet, Forbrugerrådet, Dansk Industri, Dansk Handel & Service, brugserne, Nærings- & Nydelsesmiddelarbejderforbundet, købmændene og Dansk Supermarked, var der et lovforslag parat. Det har været timet og tilrettelagt på ganske udmærket vis, og siden har der ikke været mulighed for at diskutere.
Tingene har bare ligget fast, tilsyneladende fordi det var aftalt med nogle organisationer på forhånd.
Det er jo også meget karakteristisk at se Landbrugsraadets forskellige publikationer, hvor man ud til rådsforsamlingen kort tid forud for denne her andenbehandling skriver, at man har været i foretræde i Fødevareudvalget, og der ser ud til at være usikkerhed om omlægningerne, hvorefter Landbrugsraadet skriver: »Der følges derfor nu op med henblik på at sikre lovens vedtagelse inden sommerferien.«
Det bestyrker jo kun den klare fornemmelse, man har haft
om, at her er der i virkeligheden tale om et bestillingsarbejde fra nogle store organisationers side.
Den fornemmelse bliver yderligere bestyrket, når man ser på de svar, der er kommet fra ministeriet og fra ministeren undervejs i behandlingen.
Der har gang på gang fra udvalgets side været efterlyst konkrete eksempler på den såkaldte uensartede og uønskede kontrolindsats rundtomkring i de kommunale instanser, men det eneste, vi har fået eksempler på, er, at man har udøvet forskellig myndighedsudøvelse, alt efter hvordan problemerne og kunderne var.
Det er det, der bliver kaldt en behovsorienteret kontrolindsats, og jeg går da ud fra, at man også i en statslig kontrol vil udøve en behovsorienteret kontrol og dermed træffe forskellige afgørelser i forskellige situationer.
Når vi har bedt ministeriet om at fortælle, hvordan man ønskede at kontrollen skulle have varetaget sine opgaver i de konkrete tilfælde, der har været nævnt, glider man udenom og siger: Jamen der var ikke tale om en kritik; der er bare tale om nogle eksempler.
Men det har altså ikke været muligt at få at vide, hvordan staten ville udmønte sine opgaver i de konkrete situationer.
Derfor må man konkludere, at her er der ikke tale om en
sagligt baseret omlægning til statslig kontrol, men udelukkende om et bestillingsarbejde, som nogle store organisationer har fået et flertal til at bakke op bag
Og det er i virkeligheden rent principielt ret betænkeligt, at vi har suspenderet folkestyret i så voldsom grad, som vi gør her, og i virkeligheden overlader styringen til embedsmænd i store organisationer, uden at Folketinget derefter går ind og laver en grundig sagsbehandling, og uden at de partier, der vil banke løsningen igennem, er åbne over for argumenter. Det er også karakteristisk, at når man ser på de sager, der har været fremme i offentligheden på det seneste om fejl i sagsbehandlingen inden for fødevarekontrollen, er det jo fejl, der ikke vedrører den kommunale kontrol, men som vedrører Fødevaredirektoratet, som nu skal have monopol på at behandle de her sager.
Jeg kan bare nævne sagen om DT 104-salmonellabakterien.
Det var i direktoratet, den sag blev forsinket og holdt skjult i ni måneder.
Jeg kan nævne sagen om Listeria i fiskeprodukter, hvor ministeren i et svar til Fødevareudvalget nægter, at der er foregået fejl, men hvor embedsmænd til pressen siger, at det var nok kedeligt, at man ikke lige fik fulgt op på det, da man fik en kommunal henvendelse.
Og jeg kan nævne spørgsmål om vildledning, hvor sager, der har været afgjort lynhurtigt i den kommunale kontrol, derefter har ligget mere end seks måneder i direktoratet til afgørelse.
Det vil sige, at vi her ser en utilfredsstillende sagsbehandling på centralt hold, og ikke desto mindre ønsker
man nu at monopolisere al kontrol i den instans, som ikke hidtil har været i stand til at overbevise om, at man magter at løse opgaven og lave en forbrugerorienteret kontrol.
Endnu værre bliver det af, at man med det her forslag efterlader et fuldstændig uløst problem, nemlig placeringen af fremtidens miljøkontrol.
Regeringen erkender åbent, at der er et stort problem med miljøkontrollen.
Det er noget, man skal arbejde videre med, og det vil i praksis foregå på den måde, at man nu i den kommende tid vil få et konsulentfirma til at undersøge, hvori problemet i virkeligheden består.
Derefter vil man nedsætte et udvalg, der skal forsøge at finde løsninger på de problemer, der bliver beskrevet, to måneder efter, at Folketinget har vedtaget de her lovgivninger.
Jeg synes, det er ganske utroligt, hvis det kan lykkes at få et flertal i Folketinget til at vedtage en lov, som man ved giver nogle store problemer for landets miljøkontrol, og som man ikke har gjort sig den mindste tanke om hvordan man på nuværende tidspunkt kan forestille sig at få løst.
Det er utroligt, at man i virkeligheden vil give så meget bemyndigelse til en regering på et så vigtigt område som miljøområdet. Jeg synes, det er en ganske utrolig stor tillid, et flertal i Folketinget på den måde lægger over til regeringen.
Man kan med andre ord konkludere, at vi her har et forslag, som er bestilt af nogle store organisationer, som har været aftalt, inden den reelle behandling i Folketinget fandt sted, som der formentlig ikke engang er et flertal af folketingsmedlemmer der dybest set ønsker at stemme for, men hvor man er blevet banket på plads, og hvor det, der bliver resultatet, er, at man stemmer Venstres, SF's og Kristeligt Folkepartis forslag om en decentral kontrolstruktur ned og laver en statslig, monopolagtig fødevarekontrol, der ikke har bevist sin evne til at lave en forbrugerorienteret kontrol, fordi der var nogle organisationer, der ønskede det. Jeg tror, det bliver til stor skade for den forbrugerorienterede fødevarekontrol. Jeg tror, det vil skabe yderligere mistillid også til de virksomheder, som i virkeligheden har ønsket at få denne kontrolstruktur.
Jeg tror, det er en fejl, man laver på denne måde ved i for høj grad at lytte til, hvad organisationerne siger, og i for ringe grad bruge sin evne til selv at tage stilling til tingene.