Margrete Auken (SF), 2001-10-04:
Det er bare lige for at sige, at det var det, man vidste, man skulle op på for at få et ordentligt niveau, hvis man skulle opnå det, som er meningen med al bistand, nemlig at sætte folk i stand til ikke at skulle have den.
I takt med, at USA er blevet rigere, er bistanden faldet, og i dag er de nede på 0,2 pct., tror jeg det er, og man kan jo så se, at det er nogenlunde det mønster, vi kan følge alle vegne.
I 1980 lovede man at komme op på 0,7 pct.
mindst - mindst, man sagde ikke højst, man sagde mindst.
Man gentog det løfte i 1992 i Rio, og det går stadig væk den gale vej med bistandshjælpen, og nu er vi altså i den fortvivlede situation, at der daglig dør over 30.000 børn af fattigdomsrelaterede sygdomme.
På en eller anden måde sætter det altså vores sorg over ulykker i verden i perspektiv - 30.000 børn om dagen af fattigdomsrelaterede sygdomme!
Der er faktisk ikke noget, man kan sige, man vil spare på.
Jeg fik fat i fru Lene Espersens artikel, og hun undrede sig over, hvordan det kunne være, at de var blevet så fattige, når de nu havde fået al den her bistand.
Det seneste skøn fra FN viser, at nu er pengeoverførslerne på grund af handelshindringer, altså subsidier, eller hvad der nu måtte være, på 700 mia. US dollars om året; 700 mia. går den gale vej.
I bistand går der 50 mia.
Det kan godt være, skønnet er dramatisk, men havde det bare været det halve, havde det været forfærdeligt.
Det er den situation, vi er i i dag: pengene strømmer den gale vej. Det er faktisk en viden, der har været forholdsvis udbredt her i Folketinget.
Det er først her for nylig, at vi skal til at døje med al mulig bagtalelse af vores bistandsarbejde, fordi det eneste sted, Venstre og De Konservative har at hente pengene, når de ikke tør røre deres egne rige vælgere, er hos de allerallerfattigste.
Vi skal ikke komme og sige, der ikke er nedskæringer, for det er der.
Hvis vi skal tage de tal, som der skæres på, når man siger, man vil tilbage til 1999-niveauet, så vil man reelt skære fra 13,7 mia. kr. til 11,9.
Vi er gennemevalueret, og vi har fået meget, meget høje karakterer også internationalt for den danske bistand
, så det er ufattelig pinligt, og det er også meget, meget sørgeligt, at det er blevet sådan. Jeg vil så sige med det samme, at jeg synes, det er vigtigt, at Venstre fremhæver, at vi skal kigge på de lukkede markeder.
Det er også SF-politik, vi har arbejdet for det i lang tid, men det er ganske lusket at starte med at tage bistandspengene og så sige, at vi skal have åbnet markederne, i stedet for at sige: Lad os nu prøve først at få de her markeder åbnet, lad os prøve at få EU's landbrugsordninger væk.
Vi er enige om målet, men vi vil gerne se arbejdet fuldført, før vi tager pengene fra de fattige.
Det er slemt nok, som det går i øjeblikket med den enorme overførsel, og selv hvis vi får fjernet alle handelshindringer, er der nogle af de her lande, der er så fattige og er i så elendig en situation, at de ikke ville kunne klare sig overhovedet, hvis ikke de fik hjælp, eller som det hedder i bistandssproget »aid to trade«.
Det er ikke aid or trade, det er aid to trade.
Der er en dobbelthed i den der strategi, og stadig væk vil jeg godt sige, at jeg håber altså, hvis vi skulle blive ramt af et regeringsskifte, at det så trods alt bliver hr. Per Stig Møllers sobre holdning til de her ting og ikke den der, synes jeg, ubehagelige og fuldstændig urealistiske beskrivelse, som vi har hørt fra Venstre i dag.
Altså den der med Internettet.
Det er altså overhovedet ikke de mennesker, der kan bruge Internettet, som vi giver den primære bistand.
Der er mennesker i mange af de her lande, som f.eks. aldrig har set et landkort.
Jeg mener, prøv at forestil jer, at det skulle være sådan nogle, vi skal komme og sige skal have Internetadgang.
Det er den der med kagerne, når de ikke kan få noget at spise.
Jeg synes, at vi mangler at få at vide af Venstre og De Konservative, hvor det er de vil skære, at det ikke bare er generelt.
Der bliver slynget de her lande ud; der er ikke meget at hente hos Zimbabwe.
Jeg vil gerne vide, hvad det er for nogle lande, man vil tage pengene fra, eller om det er fra det multinationale.
Hvor skal de hentes henne?
Hvor er det, man nu har en klar viden om, at der altså ligger nogle store muligheder for at tage penge, som bliver givet forkert, hvis ikke bare det er den der grønthøster, at vi skal ud og hente til de riges skattelettelser? En af de grimme, grimme, grimme visioner er Johannesburg september 2002.
Danmark har formandskabet i EU.
Der er Rio+10.
Der skulle virkelig være lagt op til, at nu skal vi have sat den nye dagsorden for, at bistanden skal øges, nu skal der ske noget her.
Vi ser for os den danske statsminister som formand stå ved siden af Mbeki og sige, at nu skal der gøres noget.
Hvis rædselsvisionen går igennem, hvad er det så, vi vil se?
Det er den danske statsminister, hvis han hedder Anders Fogh Rasmussen, som foregangsmand for nedskæringer.
Det er et vidunderligt budskab at sende til mennesker i en verden, der i den grad er ramt af fattigdom.
Hvis det havde været sådan, at vi siger, vi hæver det her med 1 pct. - jeg var meget glad for at høre, at hr. Jens Hald Madsen vil holde Mifrestarammen fuldstændig uden for bistandsberegningerne, det har vi nemlig ikke kunnet få helt klarhed over, men vi hørte så nu, at den bliver holdt helt uden for bistandsberegningerne - så har vi 1 pct. i bistand, og så kunne jeg høre, at der også var god støtte til, at vi hæver Mifrestarammen.
Der er meget, meget godt at gøre ved den.
Vi nævnte her i debatten lige før politisamarbejdet.
Et af de steder, hvor jeg mener vi virkelig kan øge meget, er domstolsudvikling.
Vi giver til en masse lande, der har problemer, og derfor er - som en del af vores partnerskabstanke - arbejdet med demokratiudviklingen meget, meget vigtigt.
man altså gøre det med lokale ngo'er, så vi også kan få bygget ejerskabet op på de steder.
Det er faktisk en vigtig del af den partnerskabstanke, som Venstre indtil for nylig støttede, som De Konservative indtil for nylig støttede, og hvor det altså har været et chok her at høre, at nu udløber det også, og nu skal vi kun give til lande, der helt har orden i demokratiet.
Der bliver ikke ret mange tilbage.
Så har jeg spekuleret på, hvad gør man med et land som Ghana, hvor der endnu er høvdingestyre masser af steder.
Det er meget betænkeligt, meget betænkeligt, det der høvdingestyre, der er virkelig grund til at kritisere det, men det kan jo ikke nytte noget, at vi kommer og siger, at først når der sidder Venstreborgmestre i alle amterne, kan de få penge.
Vi må da arbejde videre med det på den måde, som det er, og så sige, at det, vi satser på, er, at det skal blive bedre.
af had, som fremgik bl.a. af det citat, jeg læste op før af Benjamin Barber, og får dem inddraget i det her samarbejde i stedet for at vælte yderligere byrder over dem
Vi skal gå i spidsen, meget gerne sammen med Venstre og De Konservative for at få handelshindringerne væk.
Jeg glæder mig til at høre gode meldinger fra Europaudvalget om, at Venstre var i spidsen for at få gjort noget ved landbrugsordningerne, fint, vi skal være der, og vi skal også gå i spidsen for, at vi får markedsåbenhed og vi får dem ind via WTO osv., men samtidig skal vi da ikke ødelægge deres muligheder og slet ikke starte med at ødelægge deres muligheder for at blive i stand til at deltage i den handel, som er det, der kan bidrage til, at vi får hinanden med til at få skabt en fælles civilisation. Så jeg håber, at hjertet kommer op over den kyniske griskhed, hvis det skulle gå os så ilde, at vi får en anden regering.
Det vil sige, at det er bare ordet programsamarbejdslande, det er ordet.
Det er der altså ikke mange penge hentet i.
For vi er nødt til at have nogle at samarbejde med, hvis vi skal have de her sundhedspenge af sted.
Jeg var meget glad for at høre, trods alt, midt i al kynismen, at hr. Jens Hald Madsen også synes, det var sørgeligt, når man måtte skære, hvad vi har måttet gøre nu, i den næsten sidste bistand til de dér forældreløse børn, hvor forældrene er døde af aids.
Det er forfærdeligt.
Men hvis det kun er partnerskabsnavnet, så er det jo altså længe siden, de havde en status af noget som helst med samarbejde i denne her sag, for den kritik skal være der, men altså det er vigtigt, at det eksempel ikke bliver brugt som noget, man kan hente penge ved.
For det kan man ikke.