runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Først til hr. Keld Albrechtsen.
Altså det er jo selvfølgelig en spøjs tankegang, at hvis man gør noget, der er ulovligt, kan man anskue det fra to vinkler.
Enten kan man sige, at det vil vi ikke finde os i, det vil vi gøre noget imod, og det gør vi så; så vi tager forbryderen og spærrer vedkommende inde eller gør et eller andet.
Eller også kan man selvfølgelig lovliggøre forbrydelsen.
Og det, hr. Keld Albrechtsen foreslår, er, at man lovliggør forbrydelsen, så de, der er her illegalt i dag, fremover er her legalt.
Til de 6.000-7.000, som byggeriet så havde vurderet der er illegalt i landet fra bl.a. de baltiske lande, fra Polen, vil man altså bare sige: Nu er I her lovligt fremover.
Det er ikke den måde, vi ønsker at gøre det på, og vi ønsker stadig væk at sætte fokus på, at der er nogle mennesker her, som altså tager noget arbejde fra nogle andre.
Det handler jo også om - det er også til fru Charlotte
Antonsen: Hvad er det egentlig, Danmark har behov for?
Ja, i dag har vi altså den mulighed, at hvis vi ikke kan finde dansk arbejdskraft inden for et bestemt område, kan det lokale arbejdsmarkedsråd give en arbejdsgiver lov til at hente den arbejdskraft uden for landets grænser.
Men hvor vi har dansk arbejdskraft, kan man ikke gøre det.
Det er jo hele forskellen på det, vi har i dag, og det, man så vil lave fra den 1. maj 2004, nemlig at forandringen bliver, at nu er det ikke et arbejdsmarkedsråd lokalt, der skal vurdere, om der er dansk arbejdskraft.
Så vil flere ordførere herinde i salen sige, at det betyder ingen verdens ting for den danske lønmodtager, der nu altså mister sit job eller ikke kommer i arbejde på grund af, at man ansætter en polak i stedet for.
Det er himmelråbende.
Jeg synes, det er utroligt, at man kan fastholde det.
Fru Charlotte Antonsen siger så i virkeligheden også, at tyskerne laver noget, der er fuldstændig tåbeligt, bureaukratisk, som der ikke er brug for, osv.
Nej, tyskerne vælger en fornuftig 7-årig overgangsperiode, ligesom man havde ved tidligere udvidelser, fordi de godt ved, hvad det kan betyde, hvis de ikke vælger en 7-årig overgangsperiode.
Det burde Danmark også gøre.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Udenrigsministeren var inde på spørgsmålet om mærkning af gensplejsede fødevarer og hævdede, at man havde vedtaget gode regler om mærkning.
Men det, ministeren jo glemte at sige, var, at man faktisk vedtog regler, der gør, at kød, æg og mælk ikke i fremtiden skal mærkes.
Det sker endog på baggrund
af, at dette kæmpe hul i mærkningsreglerne kun kunne gennemføres, fordi Venstres gruppe i Europa-Parlamentet stemte imod den officielle danske holdning til det spørgsmål og dermed var med til at underminere den danske position i Ministerrådet. Man kunne have undgået det her i efteråret ved at skyde spørgsmålet til hjørnespark, men det gjorde man ikke.
I stedet for skød man sig selv i foden, og nu står vi med et samlet kompleks af love om gensplejsede fødevarer, som er katastrofalt dårligt, og som vi kommer til at lide under i lange tider, og som i værste fald kan gå hen og ødelægge økologisk jordbrug her i Danmark.
Så på det punkt - tiden tillader ikke en detaljeret diskussion om det i dag - var det meget bedrøveligt at se, hvad der skete under det danske formandskab.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
Nu bad jeg ikke fru Elisabeth Arnold om ros, for det var da for meget forlangt.
Jeg bad bare om saglighed.
Vi ved alle sammen, at der er blevet forhandlet meget ihærdigt om denne skattepakke.
Der er blevet gjort en stor indsats, og derfor synes jeg bare, det er lidt malplaceret at gå herop og kritisere den som ét af fem punkter.
Med hensyn til Johannesburg: Hvad er det, fru Elisabeth Arnold gerne ville have opnået, som vi ikke opnåede?
Er det ikke en realitet, at forudsætningerne for overhovedet at få en aftale ikke var specielt gode, bl.a fordi OPEC-landene stod over for de vestlige lande, fordi de har helt anderledes interesser, end vi har?
Jeg forstår altså slet ikke den kritik, og det eneste sted, jeg har hørt den i denne verden, er i Danmark.
Alle andre steder er man faktisk godt tilfreds med aftalen, så skulle vi ikke hellere bakke op om aftalen og bidrage til at hjælpe de fattigste lande i verden i stedet for at stå her og være så navlebeskuende og nægte at se realiteterne i øjnene?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-08:
Fru Charlotte Antonsen ved jo lige så godt som jeg, at vi har haft debatter her i Folketinget og vedtaget oplæg til en global aftale om, hvordan man skaffer ulandene bedre vilkår.
Men de mål blev jo ikke nået i Johannesburg, og så hjælper det altså ikke ret meget, når man har en statsminister, der siger, at den slags møder er spild af tid.
Så er det lidt grotesk at skulle høre en repræsentant fra et af regeringspartierne spørge, om vi ikke hellere skulle hjælpe ulandene med vores ulandsbistand.
Det er jo præcis et af de områder, hvor regeringen skærer ned, så jeg synes ikke, det hjælper på kreditten, at man for det første roser sig af nogle meget pauvre resultater i Johannesburg og derefter opfordrer Folketinget til at hjælpe med noget, som man selv skærer ned på.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
Nu har Johannesburg jo ikke noget med dansk ulandsbistand at gøre, men jeg synes altså, det er brandærgerligt, at man her i landet selv er med til at underminere den aftale, vi fik.
Det er klart, at på alle punkter er aftalen ikke perfekt, f.eks. er et af de områder, hvor vi gerne ville være nået længere fra dansk side, vedvarende energi.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-08:
Jeg må sige til fru Charlotte Antonsen, at diskussionen her minder mig fuldstændig om diskussionen om, hvorvidt et glas vin er halvt fyldt eller halvt tømt.
Fru Charlotte Antonsen synes, vi skal være glade for det, der blev nået, og jeg tillader mig at være utilfreds over det, der ikke blev nået.
Men skal vi ikke blive enige om, at jeg har rost regeringen for dens formandskab, og jeg har påpeget nogle områder, hvor jeg synes, resultaterne kunne have været bedre?
Er fru Charlotte Antonsen så tilfreds?
Er det godt nok nu?
Lars Barfoed (KF), 2003-01-08:
Når nu hr. Keld Albrechtsen siger, så vidt jeg husker endda i sin indledning, at der er grund til at rose ikke regeringen for formandskabet, men de fredelige demonstranter, så kan jeg ikke undertrykke dette spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen, fordi jeg indfortolker, at vi skal rose demonstranterne for, at de ikke udøvede vold og hærværk i forbindelse med de politiske demonstrationer: Burde det egentlig ikke være en selvfølge, at man i forbindelse med sin lyst til at manifestere nogle politiske synspunkter gennem demonstrationer undlader at udøve vold og hærværk?
Altså skal vi nu til at rose folk for, at de ikke begår ulovligheder?
Det synes jeg dog alligevel er at gå temmelig langt.
Jeg kunne forstå, hvis hr. Keld Albrechtsen ville rose de af arrangørerne bag demonstrationerne, som aktivt har medvirket til at undgå den slags.
Det kunne jeg forstå, og jeg kunne endda endnu mere forstå, hvis hr. Keld Albrechtsen ville rose politiet, og det håber jeg hr. Keld Albrechtsen går på talerstolen og gør nu, for den store indsats, som politiet gjorde for at forebygge vold og hærværk.
Det synes jeg fortjener ros.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-08:
Jeg synes ikke helt, hr. Lars Barfoed hørte efter min lange liste af ros, for der var faktisk også ros til formandskabet på vigtige punkter, bare så det ikke skal glemmes.
Jeg holder meget af at rose, når der er grundlag for det, vil jeg gerne sige.
Jeg vil da også gerne særskilt rose arrangørerne for demonstrationerne, men det er jo den almindelige, fredelige danske demonstrant, der sikrer, at den samlede demonstration bliver fredelig, og når der er grund til at fremhæve det som noget meget positivt, så er det jo, fordi det er en velkendt sag, at der ved andre demonstrationer i andre EU-lande i forbindelse med bl.a. formandskaber har været et frygteligt tabernakel, hvor politi og voldelige elementer har optrappet en konflikt med hinanden og har ødelagt demonstrationen.
Derfor er det da værd at fremhæve og rose alle dem, der i Danmark var med til at sikre, at det ikke skete, og i det omfang, som politiet også medvirkede til at sikre det, medgiver jeg gerne hr. Lars Barfoed, at så skal de også med på roselisten.
Den kan blive meget lang i dag, men det synes
jeg kun er fint.
Vi kan blive ved på den måde længe.
Så skal jeg blot slutte med at sige, at min ros til demonstranterne gik både på deres værdige optræden og så sandelig også på deres politiske budskab.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Jeg vil gerne takke statsministeren for at have forholdt sig til de emner, han gjorde i sin besvarelse både i forhold til Tyrkiet og i forhold til det med den vandrende arbejdskraft.
Men jeg er i sandhed meget uenig med statsministeren, når statsministeren kan formulere det som en ubetinget fordel for Danmark med hensyn til at finansiere den fremtidige velfærd, at der kommer arbejdstagere fra f.eks. Polen til Danmark.
Det forudsætter jo lige præcis, at det er på et område, hvor der i dag ikke findes dansk arbejdskraft, for hvis det er på et område, hvor vi i forvejen har dansk arbejdskraft til rådighed, er det jo netop ikke en ubetinget fordel, at der kommer arbejdskraft udefra. I dag er det jo så fornemt, at en virksomhed, som efterspørger arbejdskraft, som man ikke kan finde i Danmark, via det lokale arbejdsmarkedsråd kan få tilladelse til at hente arbejdskraften udenlands.
Men i det omfang den danske arbejdskraft findes, f.eks. på overførselsindkomst, kan man ikke, for så er det vigtigere netop af hensyn til at finansiere den fremtidige velfærd at få de mennesker i Danmark, der i dag får overførselsindkomst, i arbejde, så de lige præcis undgår at skulle have overførselsindkomst, men tværtimod kan betale skat af en arbejdsindtægt.
Jeg går også ud fra, at når regeringen har nedsat et udvalg, der skal belyse, hvilket pres der kan komme bl.a. på de sociale velfærdsordninger, er det også, fordi regeringen et eller andet sted anerkender, at der kan ske noget.
Nu har jeg og Dansk Folkeparti sammen med regeringen været i gang med at sanere råd, nævn osv., fordi vi ikke ønsker at have råd, nævn, udvalg osv., der er nytteløse og ikke har et ordentligt arbejdsindhold.
Jeg er glad for, at man har sat et arbejde i gang om det, og jeg ser frem til resultaterne af det udvalgsarbejde.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-08:
Det er kun for at sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at det altså er meget teoretiske betragtninger, hr. Thulesen Dahl giver udtryk for i dag.
Jeg vil minde om, at såfremt der kommer udenlandsk arbejdskraft hertil, så skal sådanne medarbejdere beskæftiges på normale danske vilkår, efter danske overenskomster, så der ikke kan ske løntrykkeri.
I praksis vil det jo være sådan, at hvis der er arbejdskraft til rådighed, som er dansk, kan sproget og bor
lige tæt ved,
vil det selvfølgelig være den arbejdskraft, arbejdsgiveren foretrækker frem for at skulle til at oplære mennesker fra udlandet, som ikke engang kan sproget.
Derfor er det en meget teoretisk betragtning, hr. Thulesen Dahl giver udtryk for.
Jeg synes, hr. Thulesen Dahl skulle se meget mere dynamisk fremtidsrettet på det her og indse, at der kommer kun arbejdskraft hertil, såfremt der er et arbejde at få, ellers er der jo ingen interesse i at komme her.
Man kan ikke komme her bare for at få sociale ydelser, man kommer for at få arbejde.
Og kan man få et arbejde, vil man arbejde, vil man yde et bidrag til det danske samfund, så har vi alle sammen glæde af det.
Per Stig Møller (KF), 2003-01-08:
Det skal blive ganske kort, og det er kun til hr. Keld Albrechtsen.
Det er da klart, at man altid kan ønske meget anderledes
og mange andre ting end det, man får omkring de genmodificerede organismer
Men det, der er tale om, er jo, at der er sket nogle væsentlige fremskridt. Man kunne have ønsket sig mere, hr. Keld Albrechtsen ønsker sig mere, man kan også ønske sig noget, som er for meget, men der er sket fremskridt på området, og det er kun det, jeg konstaterede.
Klaus Hækkerup (S), 2003-01-08:
Jeg synes stadig væk, statsministeren bevæger sig længere og længere ud i uklarheder omkring det her.
Hvad er det for et samlet billede, vi skal se?
Vi forventer vel alle sammen, at der kommer en ny EU-traktat, vi skal tage stilling til.
Hvis ikke der gør, er det stillede spørgsmål jo ikke aktuelt. Hvis der kommer sådan en ny EU-traktat, må regeringen da vide og have gjort op med sig selv på baggrund af det, statsministeren sagde i sin nytårstale, om vi skal have en folkeafstemning særskilt om den eventuelle nye EU-traktat og særskilt om forbeholdene eller regeringen vil knytte det sammen.
Har regeringen overhovedet ingen politik på det her område, der er helt centralt for dansk EU-politik?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-08:
Først om Johannesburg: Jamen det er da klart, at der kom resultater, men om de så er gode, kan man jo diskutere.
De er i hvert fald efter vores opfattelse slet ikke gode nok.
Vi havde håbet på langt, langt bedre resultater.
Vi havde håbet på noget langt mere fremtidsrettet, som var langt mere til hjælp for de allerfattigste lande i verden
Men o.k., der blev da skrevet nogle ting ned på papir, og der blev sat nogle smukke mål, men vi er ikke tilfreds med resultaterne.
Om skattepakken vil jeg gerne sige til fru Charlotte
Antonsen
: Ja, der er fortrolighed, der er hemmelighedskræmmeri om denne aftale, og man må ikke sige, hvad den indeholder.
Men jeg synes ikke, man kan forlange, at vi som politikere skal gå herop og rose regeringen for en aftale, vi ikke kender, og som offentligheden ikke kender.
Det svarer fuldstændig til historien om den mand, der havde en papegøje, han gerne ville sælge.
Den kunne godt nok ikke tale, men den var virkelig god til at tænke.
Hvor meget ros fik den mand fra ham, der købte den papegøje, som var meget god til at tænke, men ikke til at tale?
Ingen vidste, hvad der rørte sig inden i papegøjen, så aftalen om skattepakken skal selvfølgelig på bordet.
Vi skal da kende den, før vi kan rose den.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-08:
For det første er jeg lidt forundret over, at fru Elisabeth Arnold kritiserer, at skattepakken ikke kom på plads.
Vi er faktisk blevet pålagt fortrolighed af finansministeren i denne sag, men uden at bryde fortroligheden kan jeg i hvert fald godt sige - og det ved
fru Elisabeth Arnold udmærket - at det jo ikke er rigtigt, at det især er i EU-regi, problemet er stort.
Det er bl.a. et land som Schweiz, der har givet os meget store problemer, så det er jeg lidt overrasket over.
Fru Elisabeth Arnold er ligesom andre kritiske over for det, der skete i Johannesburg, men jeg vil gerne spørge fru Elisabeth Arnold: Kom der ikke en aftale? Fik vi ikke en global aftale?
Er det ikke korrekt, at inden 2015 skal antallet af mennesker, der ikke har rent vand, toiletter og kloakering, halveres?
Er det ikke rigtigt, at bæredygtig produktion skal udvikles ved hjælp af programmer? Er det ikke rigtigt, at inden 2010 skal nedgangen i antallet af dyre- og plantearter stoppes?
Og er det endelig ikke rigtigt, at vi skal sikre et bæredygtigt niveau på fiskeriområdet inden 2015?
Er det ikke klokkeklare gode resultater?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Dansk Folkeparti bryder sig ikke særlig meget om tanken om, at Tyrkiet inden for en årrække, som hr. Lars Barfoed siger, skal være medlem af EU, men når hr. Lars Barfoed nu tager emnet op og i sit ordførerindlæg netop siger, at det er konservativ politik, at Tyrkiet i løbet af en årrække, som han siger i ordførerindlægget, skal være medlem, så bliver jeg nødt til at spørge, hvad der efter konservativ opfattelse nærmere ligger i »en årrække«.
Altså der har været en tendens til, at oppositionspolitikere sådan bredt også i andre EU-lande
har været enige om, at det ikke var så god en idé med tyrkisk EU-medlemskab, og at man derfor har snakket om måske endda 50 år frem i tiden osv., men når man så kommer på regeringsbænkene, får man en anden opfattelse, så er det de nye oppositionspolitikere, der er skeptiske. Det har vi også kunnet se en tendens til her i Danmark, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre fra regeringspartiet De Konservative, hvad der nærmere ligger i, at Tyrkiet skal være medlem af EU inden for en årrække.
Lars Barfoed (KF), 2003-01-08:
Nu synes jeg næsten, jeg lige vil starte med helt præcist at gentage, hvad jeg sagde om Tyrkiet.
Jeg sagde: Så er der hele situationen omkring Tyrkiet.
Tyrkiet er slet ikke parat til medlemskab på nuværende tidspunkt, men i løbet af en årrække vil det blive realistisk at tale om tyrkisk medlemskab af EU.
Det var sådan set, hvad jeg sagde.
Så jeg ved ikke, om jeg har sagt, at det specielt sådan er en særlig konservativ politik, at Tyrkiet skal være medlem.
Jeg mener, det er noget, vi kan konstatere er på banen.
Man har givet Tyrkiet status af et land, som kan blive medlem af EU, det gjorde man allerede under det finske formandskab, så det er sådan set passé at tale om det.
På Det Europæiske Råds møde i København her i december har man så besluttet, at Tyrkiet inden for et par år kan påbegynde forhandlingerne om medlemskab.
Men hvornår Tyrkiet så er parat til for alvor at træffe en aftale, for slet ikke at tale om at blive medlem af EU, kan jeg slet ikke vurdere. Jeg er ikke Tyrkietekspert og kan altså ikke vurdere hverken den politiske udvikling i Tyrkiet i de kommende år eller den økonomiske udvikling i Tyrkiet i de kommende år.
Jeg mener, der bliver tale om en meget lang årrække.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-08:
Jeg vil gerne allerførst sige tak for en meget, meget klar og meget kontant tale fra den konservative ordfører.
Og da nu diskussionen om Tyrkiet er dukket op, vil jeg blot bede den konservative ordfører bekræfte, at i 1999 blev der givet en besked til Tyrkiet om, at de kunne betragte sig om ansøgerland, og at de, hvis de opfyldte Københavnskriterierne, også kunne få et tilsagn om en forhandling om senere medlemskab.
Det vil sige, at man i 1999 gav dem et medlemskabsperspektiv. Jeg vil gerne bede hr. Lars Barfoed bekræfte, at den daværende regering bestående af Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet bragte beskeden på topmødet i Helsinki i 1999, og at den daværende opposition, nemlig De Konservative og Venstre, som i øjeblikket er i regering, var fuldstændig enig i den besked.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-08:
Jo, men jeg synes, det er et helt fair og ordentligt svar, hr. Lars Barfoed giver, også i forhold til, hvad man kan forvente af os som folketingspolitikere, at vi kan vurdere i forhold til Tyrkiets udvikling og sådan nogle ting.
Men der er jo en markant forskel på at sige, at det er bekymrende at tale om tyrkisk medlemskab inden for en kort årrække, og så at forsøge at fremme processen.
Altså jeg mener, at Kohl i sin tid, da man også diskuterede Tyrkiets stilling, sagde, at det i hvert fald ikke var noget, der lå inden for et 50-års-perspektiv.
Det var da til at forstå.
Statsministeren kan jo senere forklare udviklingen, der er sket, siden statsministeren i bogen »I godt vejr og storm«, tror jeg den hedder, i år 2000 gjorde det klart, at han også på daværende tidspunkt var imod tyrkisk EU-medlemskab og slet ikke kunne se det for sig.
Det var jo trods alt efter 1999, hvor man havde truffet beslutningen på EU-plan.
Så jeg mener, der er noget, der tyder på, at jeg har ret, når jeg siger, at ganske mange politikere, når de er i opposition, er dybt, dybt skeptiske, naturligt nok, og har en sund skepsis over for tyrkisk medlemskab inden for en årrække, men at det, der kommer til at være gældende politik, når man kommer på regeringsbænkene rundtomkring, er, at man så lige pludselig taler om et tyrkisk medlemskab, der er meget tæt inden for rækkevidde.
Lars Barfoed (KF), 2003-01-08:
Må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl igen, at årstal kan vi altså ikke sætte på det.
Men det, der er afgørende for at forstå sammenhængen, er jo, at det Tyrkiet, som vi kender i dag, skal forandre sig dramatisk, før Tyrkiet kan blive medlem af Den Europæiske Union.
fuldt ud efterleve Københavnskriterierne.
Og med dem har vi jo på det tidspunkt, hvor Tyrkiet bliver medlem, med et helt andet land at gøre.
Og så synes jeg også, at det bør gøre indtryk på Dansk Folkeparti, at det, vi jo i virkeligheden taler om her sådan i lidt større international sammenhæng, er, om vi ønsker et Tyrkiet, der udvikler sig hen imod Europa, eller vi ønsker et Tyrkiet, som vi i EU så isolerer fra EU, og som dermed kan risikere at udvikle sig imod andre dele af verden og lægge sine alliancer andre steder hen end i EU.
Det tror jeg ikke engang man i Dansk Folkeparti ser for sig
som en særlig heldig udvikling.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-08:
Nu var hr. Holger K. Nielsen jo selv inde på, at SF måske gerne ville diskutere forbeholdene, hvis der var nogle reelle indholdsmæssige forandringer.
Nu er det jo sådan, at de sidste 10 år - snart mere end 10 år - er en periode, hvor der er sket meget i Europa.
Der går jo ikke noget af nogen politiker ved at sige til befolkningen: Ja, det var rigtigt dengang.
Det var vigtigt, at Danmark holdt fast i EU-medlemskabet, og at vi fik nogle stopklodser, som kunne beskrive, hvor vores grænser gik for, hvor langt vi kunne gå.
Men hvis der så rent faktisk indtræder nogle ændringer i de 10 år, er det fair nok at sige, at nu må vi have disse forbehold afskaffet, for tiden er en anden, og der er helt andre ting nu.
Jeg mindes altså, men jeg vil gerne have hr. Holger K. Nielsen til at bekræfte det, at en ordfører fra SF, forsvarsordføreren hr. Villy Søvndal, har sagt, at man gerne ville have reformuleret forsvarsforbeholdet.
Var det så ikke rimeligt at sige, at EU's forsvarsforhold har udviklet sig på en sådan måde, at det danske forsvarsforbehold faktisk er til hinder for, at vi kan udføre en opgave, vi meget gerne vil være med til?
Jann Sjursen (KRF), 2003-01-08:
Arnold
jeg mindes også en forsvarsordfører, måske også en partiformand, der på et tidspunkt var åben over for at reformulere det danske forsvarsforbehold.
Det var i foråret sidste år, at ledende SF'ere var ude med sådanne meldinger, og det skal jeg overhovedet ikke skose SF for.
Det synes jeg er helt fair.
Vi har jo så faktisk i Kristeligt Folkeparti taget den debat og er senest på vores landsmøde i november måned nået frem til, at vi finder, at der er så stærke argumenter for at ophæve forsvarsforbeholdet, at vi nu har fremsat et beslutningsforslag herom i Folketinget.
Derfor vil jeg godt spørge, om ikke hr. Holger K. Nielsen og SF vil være med til at gå i spidsen for en sådan debat, om ikke også SF vil formulere sig mere præcist, end man hidtil har gjort, lige præcis omkring forsvarsforbeholdet.
For hvis det sker, så tror jeg, at SF og Kristeligt Folkeparti ikke mindst kan være med til at undgå den alt eller intet-afstemning, som jeg ellers tror er strategien fra regeringspartiernes og andre partiers side, det big bang, som jeg er enig med hr. Holger K. Nielsen om at advare imod.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-08:
Jo, men jeg afviser ikke at diskutere det.
Det var også det, jeg sagde fra talerstolen lige før.
Men hvis det skal have mening, er vi også nødt til at se det i en sammenhæng: Hvad er det for en sikkerhedspolitik, EU skal føre?
Og hvilken sikkerhedspolitik mener Danmark, at EU skal føre? For enhver ved jo, at når det drejer sig om forsvarspolitikken, er der jo stadig væk kræfter i EU, især den franske regering, der har nogle ambitioner om, at EU skal spille en militær rolle i forhold til USA.
Man vil give USA et militært modspil, men det mener jeg er en forkert strategi.
Jeg mener, at EU skal have en stærkere sikkerhedspolitisk rolle, men ikke på det militære område, for det vil være meningsløst.
Vi kan ikke matche USA militært og skal det heller ikke.
Hvad er det så for opgaver, EU skal beskæftige sig med?
Hvis det indgår i en ny europæisk sikkerhedspolitik, at man skal kunne påtage sig fredsbevarende opgaver af mindre omfang,
er vi da villige til at gå med til det.
Men vi ønsker stadig at have en stopklods for den egentlige EU-hær, som den franske regering ønsker, og det er derfor, vi er nødt til at føre denne debat langt mere konkret og langt mere nuanceret end bare at sige, at vi skal have forsvarsundtagelsen væk.
Hvad er det, vi kommer til at deltage i, hvis den kommer væk?
Det er den debat, vi godt vil kvalificere lidt mere.