Per Stig Møller (KF), 2005-04-29:
Forslagsstillerne ønsker, at EU fastsætter en dato for afskaffelse af EU's eksportsubsidier og andre handelsforvridende subsidier på landbrugsvarer inden marts 2005.
Inden marts 2005?
Vi har den 29. april 2005 i dag ... nå.
Jeg kan godt forstå forslagsstillernes sigte med disse ønsker.
Derfor var regeringspartierne også medforslagsstillere på forslag til vedtagelse nr. V 12 af 5. november 2003, hvori der bl.a. står, at regeringen arbejder for, at en øget liberalisering af handelen med landbrugsvarer sikres, bl.a. igennem afskaffelse af handelsforvridende landbrugsstøtte, herunder især eksportsubsidier, et ambitiøst tempo og en balanceret afvikling af den samlede landbrugsstøtte under hensyn til forbrugere, miljø, dyrevelfærd og udviklingslandenes landbrugsproduktion.
Lad mig igen slå fast, at regeringen støtter, at der i EU så vel som i WTO snarest muligt fastsættes en dato for afskaffelse af både eksportsubsidier og andre eksportstøtteformer, som kan virke handelsforvridende.
Men vi kan som sagt ikke nå det inden den 5. marts 2005, så jeg forstår ikke rigtig forslaget.
Forslaget til folketingsbeslutning forfejler imidlertid også sit mål både i form og indhold, idet forslaget ikke tager højde for helt grundlæggende forhandlingsprincipper og forhandlingsdynamikken både i WTO og i EU.
Det er da også grunden til, at regeringen ikke kan støtte B 9, og lad mig forklare hvorfor.
Med andre ord er der tale om, at der lægges op til en samlet, balanceret pakkevedtagelse ved afslutningen af WTO-forhandlingerne.
Ved mødet i WTO's generelle råd i juli sidste år blev man enige om en midtvejsaftale, som fastsætter rammerne for de videre forhandlinger.
Midtvejsaftalen er en præcisering af forhandlingsmandatet for Dohaaftalen.
Det væsentligste resultat fra mødet sidste sommer var, at forhandlingerne kom tilbage på sporet igen efter de strandede forhandlinger i Cancún 2003.
På landbrugsområdet opnåede man med rammeaftalen visse præciseringer, men vi er ikke fremme ved målstregen endnu.
Vi kan dog hæfte os ved, at netop eksportsubsidierne har fået en særlig fremhævet position i midtvejsaftalen, idet man i WTO er enige om, at disse skal fjernes inden en endnu ikke fastsat dato.
Med andre ord: Beslutningen er nu taget.
Det eneste, der udestår, er den endelige dato i forhold til sidst.
Det forhandles der så videre om.
En forudsætning for, at der kan fastsættes en sådan dato for eksportsubsidierne formentlig på ministerkonferencen i Hongkong i december, er, at der bliver tale om en parallel udfasning af alle former for eksportstøtte.
Dette er vigtigt, fordi andre industrialiserede lande flittigt benytter andre støtteformer, men med tilsvarende handelsforvridende virkninger.
Så det ville være temmelig ubegavet at fjerne eksportstøtten fra EU og sige, at så er det hele overstået, for så har man jo ikke klaret alle de andre, der hedder eksportkreditter fra USA og statshandelsvirksomheder fra Canada og New Zealand og fødevarebistand med kommercielt sigte fra USA.
Så det ville være at svække hele handelslinjen over for bekæmpelse af den form for eksportstøtte, hvis man fulgte Enhedslistens forslag.
Hvis vi gjorde det, ville vi ikke få al relevant handelsforvridende støtte med, og det ville ikke være særlig begavet.
Det er vigtigt også af hensyn til opretholdelsen af opbakningen internt i EU til en fortsættelse af WTO-forhandlingerne, at vi fortsætter med at se på alle støtteordningerne.
Skal man sikre videre fremskridt i landbrugsforhandlingerne, er det også væsentligt at sikre fremskridt i Dohaforhandlingerne på andre forhandlingsområder såsom industritold, handelslettelser, tjenesteydelser m.v. Hvis vi nu fulgte Enhedslistens forslag, kunne vi godt droppe de forhandlinger, for så kom der ingen bevægelse i dem, og så var det jo afleveret.
Det er nemlig karakteristisk, at landbrugsforhandlingerne er mere fremtrædende i forhandlingsdetaljerne end ovennævnte øvrige rundeemner, som jeg har nævnt.
Det ville ikke være holdbart at sige o.k., så når vi ikke noget på området for industritold, handelslettelser og tjenesteydelser, og det ville ikke fremme Doharunden, som netop går ud på at stille den tredje verden bedre.
Regeringen finder følgelig, at den bedste strategi for at fremme Doharunden, herunder landbrugsforhandlingerne og forhandlingerne om ulandenes mål om begrænsninger i landbrugsstøtteordningerne, er parallelle forhandlinger både internt inden for landbrugsafsnittene og horisontalt blandt alle Doharundens forhandlingsemner.
Det er af ovennævnte grunde, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslag nr. B 9, men lad mig gentage, at regeringen fuldt ud støtter forslag til vedtagelse nr. V 12 – altså det, som drejer sig om at arbejde for en liberalisering af handel med landbrugsvarer.
Det er, hvad vi gør, og det vil vi fortsætte med for snarest muligt at få en dato, som er en forhandlet dato, for afskaffelse af eksportsubsidier og andre eksportstøtteformer.