runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Borgeren ved, hvad der er nødvendigt for borgeren, og derfor skal borgeren kunne henvende sig til en kommune og forlange og kræve at få den hjælp, borgeren nu har behov for og ret til.
Karen J. Klint (S), 2004-05-05:
Fru Marianne Pedersen nævnte for lidt siden handicaporganisationen LEV ved navn og sagde, at de også havde peget på, at nogle ting skulle til kommunerne.
Det er korrekt, men fru Marianne Pedersen glemte så bare at sige, at de faktisk konkret peger på, at 11 områder bør bevares hos regionerne.
Hvis Venstres ordfører ikke har en kort udskrift af det, må fru Marianne Pedersen gerne få det eksemplar, jeg har her. Jeg siger det for at vise balancen i det.
Fru Marianne Pedersen talte også om gråzoner, og det synes jeg er meget interessant at tale om, for i et af de svar, vi har fået, står der: Ved en gråzone forstås et område, hvor ansvaret er delt mellem to myndigheder.
Nogle af os andre oplever nu gråzoner mere personligt end systemrettet.
DSI skriver også her den 30. april til Socialudvalget: Det er DSI's vurdering, at regeringens udspil vil fremme etablering af flere kommunale fællesskaber med uklar ansvarsplacering og risiko for gråzoner for borgerne.
Hvem er klogest på, hvor gråzonerne er?
Hvem er klogest på de handicappedes behov?
Regeringen eller de organisationer, der repræsenterer de handicappede?
Eller har vi med et Venstre at gøre, som trods alt er et Venstre for systemet og ikke Venstre, hvor man siger mennesket først?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Jeg vil meget gerne hjælpe De Radikale, og jeg håber også meget, at vi i forhandlingerne fremover kan blive enige om mange ting, også fem regioner, og hvordan sundhedsvæsenet skal struktureres. Men jeg kan jo ikke stå her fra talerstolen og forhandle
hverken på egne eller på De Radikales vegne.
Men jeg glæder mig til nogle gode, åbne forhandlinger, og jeg er sikker på, at vi har mange sammenfaldende synspunkter.
I hvert fald skal det ikke lyde herfra, at amterne ikke har gjort det godt i forhold til sygehusene.
Vi har et godt sygehusvæsen, det skal blive endnu bedre, og det er det, vi sigter mod.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Det er vi fuldstændig enige i.
Det Radikale Venstre er helt enig i det, som fru Marianne Pedersen lige tilkendegav.
Vi mener også, at der skal være en central styring af det, som man kan kalde små specialer.
Men når nu vi er enige om, at der ikke helt er belæg for det, der står her i svaret - vi stiller jo tillægsspørgsmål til ministeren, så ministeren får mulighed for at svare - for der er faktisk sammenlignelig dokumentation, kunne fru Marianne Pedersen så ikke hjælpe Det Radikale Venstre med, at vi i de forhandlinger, der skal være i de kommende uger, prøver at tage udgangspunkt i de reelle problemer og dermed også får en diskussion om, hvorvidt fem regioner lige er det rigtige? Vi kan så godt lide, at der er et eller andet fagligt belæg for de beslutninger, vi træffer, ellers vil vi gerne vide, når det er ren politik.
Jeg spørger bare om hjælp fra Venstres kommunalordfører, når vi skal forhandle med regeringen om at få et faktuelt grundlag, når vi drøfter det.
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Det vil jeg gerne tilslutte mig.
Vi har ikke på noget tidspunkt sagt, at amterne ikke har gjort det godt.
Jeg kender undersøgelsen på et meget overordnet plan, Amtsrådsforeningen har holdt nogle glimrende møder, bl.a. om sygehusene, hvor der var eksperter til stede,
hvor det også kom frem, at Danmark har et godt, velfungerende sygehusvæsen
Der er bare ikke nogen, der siger, at det ikke kan blive bedre, der er ikke nogen, der siger, at planlægning ikke kan gøres bedre på et meget overordnet niveau, således at man får samlet specialerne få steder af hensyn til borgerne, som, når de bliver syge, ønsker den mest optimale behandling.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Fru Marianne Pedersen har jo fået de spørgsmål og svar, som alle medlemmerne kender, og der står i et af svarene: Der er derimod ikke dokumentation for, at det danske sundhedsvæsen er billigere eller mere effektivt end sundhedsvæsenet i andre lande, man rimeligvis kan sammenligne med.
Det bedrøver jo en politiker som mig, at ministeren er kommet til at svare på den måde.
Det kan fru Marianne Pedersen selvfølgelig ikke gøres ansvarlig for.
Og derfor spørger jeg fru Marianne Pedersen, om Venstres gruppe kender det materiale, som Dansk Sygehusinstitut har udarbejdet her inden for det sidste halve års tid, tror jeg det er - det er i hvert fald det tidspunkt, hvor jeg har fået det - som beskriver Danmarks situation.
Det er en sammenligning på verdensplan - Australien og New Zealand er med i nogle af sammenligningerne - og også på nordisk plan.
Og der spørger jeg, om fru Marianne Pedersen er klar over, hvor effektivt det danske sundhedsvæsen i virkeligheden er sammenlignet med andre, også når man ser på kvaliteten.
Når jeg spørger, er det, fordi jeg synes, at i denne tid, hvor amterne skal laves helt om - og det er Det Radikale Venstre enig i - er det rart at sige til amterne, at de faktisk har gjort det godt.
Er fru Marianne Pedersen ikke enig i det?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Alle de aktører, der er på området her,
skal jo være med til at videreudbygge det videnscenter og hele det system, man har af viden. Så vil jeg også gerne lige sige, at viden generelt jo ikke har ligget i et kontor på en amtsgård.
Viden ligger ude på den enkelte institution, som den hele tiden har gjort, og som den fortsat vil gøre, men når man så samler det i disse centre, så vil de enkelte kommuner kunne gå ind og benytte sig af videnscentrene, som kommer til at ligge under staten, og som i nogen grad også ligger under staten, og det vil være en gratis omgang for primærkommunerne at hente denne viden frem.
Når vi i første omgang har lavet en overgangsordning på 1 år, så er det simpelt hen for at berolige de forældre, som fru Tove Videbæk henviser til, som er bekymrede over det her.
I anden omgang er det således, at kommunerne skal nå at kende de forskellige institutioner og få nogle forretningsgange, så de ved, hvem de skal trække på for at finde den viden, der er nødvendig for at få anbragt det enkelte menneske det fuldstændig rigtige sted.
Jeg er slet ikke i tvivl om andet, end at der vil ske en mangfoldighed, og at der vil videreudvikle sig mange systemer, som vil gøre det her godt.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-05:
Når fru Marianne Pedersen siger det her, så vil jeg gerne spørge: Jamen hvorfor er det så, at regeringen foreslår en overgangsordning, hvis man slet ikke er bekymret for, at der kunne komme den tanke, at de her steder skulle lukkes?
Et andet spørgsmål, jeg gerne vil stille, er vedrørende den viden og den ekspertise, som nu er samlet i det amtslige system på det sociale og socialpsykiatriske område i forbindelse med de allersvageste borgere: Al den viden og den ekspertise bliver nu spredt for alle vinde til kommuner, til staten osv.
Det kan i hvert fald bekymre mange af os, som kigger på området her, og formanden for De Samvirkende Invalideorganisationer er i særdeleshed også bekymret.
Han siger, at for DSI er det afgørende, at der etableres en landsdækkende videnscenterstrukrur for alle handicapgrupper.
At fortsætte med de 11 videnscentre, der findes i dag, er absolut ikke tilstrækkeligt.
Der bliver langt fra statens overordnede opgaver til kommunens konkrete borgerindsats, hvis ikke videnscentre og specialrådgivningsstrukturen udbygges betydeligt.
Og dér ville jeg gerne spørge fru Marianne Pedersen, om Venstre har gjort sig nogle yderligere overvejelser vedrørende dette ud over det, der står i regeringens udspil.
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Jeg kan da ikke se, hvorfor kommunerne skulle lukke disse behandlingssteder og institutioner, der ligger rundtomkring.
I modellen her er der netop lagt op til, at de kommuner, hvori institutionen fysisk ligger, overtager institutionen, behandlingsstedet, og der har regeringen så sagt, at for at der ikke skal ske noget alt for voldsomt, så bliver der 1 års garanti fra den dag, man overtager området.
Men jeg vil da sige, at det er en række institutioner, der beskæftiger en række mennesker, og jeg kunne da levende forestille mig, at en kommune ville være meget glad for at have en sådan institution, der jo er med til at give beskæftigelse.
Det er jo med til at give kommunen et godt ry, når den har en institution, der er velfungerende, hvor man kan modtage anbragte fra egen kommune og jo også fra andre omegnskommuner.
På samme måde vil den enkelte primærkommune have brug for at benytte institutioner, der ligger i andre kommuner, inden for disse meget specielle områder. Så alt i alt tror jeg på, at primærkommunerne er så ansvarlige, at de fortsat vil have et godt forhold og et veludbygget system til at få disse institutioner til at køre videre og til at få anbragt de rigtige mennesker på de rigtige steder.
Der er ikke noget, der tilsiger, at vi ikke skal tro på, at det vil kunne lade sig gøre fremover.
Tove Videbæk (KD), 2004-05-05:
Der er ikke skrevet så meget om de allersvageste i Strukturkommissionens rapport og heller ikke i regeringens udspil.
Men vi ved, at fremover skal både handicappede med særlige behov og autister og hjemløse og stofmisbrugere og socialpsykiatri og det hele klares af kommunerne.
Fru Marianne Pedersen siger så, at de sociale opgaver skal løses de samme steder som i dag.
Men hvilken garanti har vi for, at de institutioner, vi har, de bofællesskaber, de væresteder, de behandlingssteder, bevares?
Fru Marianne Pedersen siger, at disse mennesker skal hjælpes de samme steder som i dag, men hvilken garanti har vi for, at disse steder bevares, når regeringen i udspillet kun giver 1 års livsgaranti til disse steder?
Hvad skal der blive af deres børn, når disse steder om måske 1 år bliver lukket?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Spørgsmålet er, om vi vil stille alle kommuner lige, totalt lige.
Alle kommuner skal have lov til at bevare deres selvforvaltning, og de skal have meget større mulighed for selv at bestemme, hvordan de vil agere i den enkelte kommune.
Så vil jeg lige sige, at der var mange ting i hr. Arne Tofts indlæg, bl.a. hvordan vi ville forholde til, om døvblinde skal have samme hjælp.
Selvfølgelig skal de det.
Det ligger for øvrigt i statsregi, og det har det gjort hele tiden, og det skal det fortsat gøre.
Så det er ikke noget at tage ind i denne her sammenhæng.
Kl. 9.55 Efterfølgende denne her kommunalreform vil der komme en finansieringsreform, og det ved hr. Arne Toft også.
Det har vi diskuteret mange gange i Kommunaludvalget, og denne finansieringsreform vil selvfølgelig følge, hvor opgaverne ligger.
Arne Toft (S), 2004-05-05:
Jo, men det har jo været sådan hele tiden, at de mennesker, som er syge, de mennesker, som skal opereres, har ret til en operation i hele Danmark, har ret til at få nogenlunde samme service.
Det er jo det, vi har været stolte af inden for vores sygehusvæsen, nemlig at patienterne får
nogenlunde den samme service.
Det, fru Marianne Pedersen talte om, var
kommunerne.
Jeg vil gerne spørge fru Marianne Pedersen: Er det meningen, at Venstre vil lave en hundrede procent udligning, således at alle kommuner - nu bliver de jo større - får samme muligheder for at hjælpe f.eks. de døvblinde, de udviklingshæmmede og andre af den kategori, og at alle kommuner får en mulighed for at give skolebørnene samme antal lærerskematimer?
I dag er der mere end 15.000 kr.s forskel på, hvad én kommune betaler pr. elev sammenlignet med, hvad en anden betaler pr. elev.
Og det er jo ikke, fordi kommunen ikke vil.
Det er jo, fordi der er så stor forskel på, hvad kommunerne kan gøre.
Jeg vil gerne høre fru Marianne Pedersen: Hvordan vil Venstre stille alle kommuner lige, således at alle får råd til at give samme service?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Eksempelvis vil de fem sygehusregioner få den samme økonomi afhængig af befolkningens sammensætning osv. osv.
I dag er det jo således, at amterne selv udskriver skatterne, og i nogle regioner er der et mindre skattegrundlag, end der er andre steder.
Så det er et rigtig godt eksempel på, at lige meget hvor man bor i Danmark, så skal man kunne modtage den samme specialiserede service på udvalgte områder.
Arne Toft (S), 2004-05-05:
Jeg bliver en lille smule beroliget, når fru Marianne Pedersen siger, at det i dag er således i kommunerne, at alle ikke får samme service.
Det ved vi jo godt, for der er ikke råd til, at alle kommuner giver alle samme service.
Men det vil regeringen rette op på.
Jeg vil gerne spørge fru Marianne Pedersen: Hvordan vil regeringen rette op på det?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Den specielle viden vil man skulle trække på også fremover kommunerne imellem.
Sådan er det også med amterne.
Amterne trækker også på den meget specielle viden, der bliver udviklet konstant, og det vil man også kunne gøre i det her tilfælde.
Fru Sandy Brinck spurgte, om det så var i forhold til det vidensniveau, vi er nået til i dag: Nej, det er det ikke.
Viden skal hele tiden udvikle sig.
Det offentlige Danmark skal hele tiden udvikle sig.
Og lige nøjagtig derfor er dette her reformudspil til et nyt Danmark lagt frem, fordi vi vil sikre, at man kan udvikle viden.
Vi siger ikke: Det er så det; nu er det slut.
Vi skal hele tiden videreudvikle, og det skal alle være med til, kommunerne og staten og organisationerne osv. osv.
Det er netop, fordi det ikke er slut med det, at vi har fremlagt det her reformudspil.
Sandy Brinck (S), 2004-05-05:
Så de skal altså nok blive glade, når det er sådan, at det går op for dem, at det her er godt.
Sådan må jeg forstå Venstres ordfører.
Jeg skal indrømme, at når jeg læser regeringens oplæg igennem, så får jeg en fornemmelse af, at regeringen og regeringspartierne tror, at nu er det gjort, nu har man fundet ud af, hvordan det alt sammen skal gøres; nu skal der ikke ske en øget udvikling.
Lad mig nævne et eksempel: I Vejle Amt har man for nogle få år siden udviklet et tilbud til mennesker med Downs Syndrom, som bliver demente.
Det er en meget lille institution.
Og det kommer sig ganske simpelt af, at mennesker med Downs Syndrom i dag bliver ældre, end man tidligere har set.
Så bliver de demente ligesom alle mulige andre, og så kræver det et helt, helt særligt tilbud med en skærmet enhed for disse mennesker.
Hvordan ser Venstre det lillebitte tilbud udviklet i en kommune med 30.000 indbyggere, måske også i en kommune med meget færre indbyggere, som jeg kan forstå at særlig Venstre er optaget af at der er mulighed for?
Hvordan skal den viden udvikles videre?
Eller er vi bare nået dertil, hvor alt er fryd og gammen, og de mennesker, som har allermest behov for velfærdsstaten, må regne med, at servicen i bedste fald bliver, som den er i dag, i værste fald værre?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Det er mange år siden, at hele forsorgen lå i statsregi.
Der er sket meget, der er udviklet meget viden på området.
Al den vidensudvikling gør vi jo selvfølgelig fortsat brug af.
Jeg synes, det er beklageligt, hvis der er nogen, der føler, at det her ikke er for at tilgodese den enkelte organisation.
Jeg kan så fortælle, at netop LEV i nogle sammenhænge har været meget ærgerlige over, at man ikke kunne etablere bosteder for handicappede i primærkommunerne, men at det var amterne, der bestemte, hvor disse bosteder skulle ligge.
Jeg tror også, at LEV og andre organisationer efterfølgende vil blive tilfredse med, at man har en samarbejdspartner på det kommunale niveau, der tilgodeser de borgere, der nu bor i det nærområde.
Sandy Brinck (S), 2004-05-05:
Fru Marianne Pedersen nævnte i sit indlæg, at decentralisering på det sociale område var for at sikre de svageste borgere.
Den oplevelse har handicaporganisationerne ikke.
I dag i MetroXpress er der et læserbrev fra fru Jytte B. Sørensen fra Landsforeningen LEV, der skriver: Der har været en meget kort periode til at indsende høringssvar til indenrigsministeren omkring Strukturkommissionens rapport, men det kunne såmænd sagtens have været kortere, for der er for mig at se overhovedet ikke lyttet til de mange høringssvar, der er kommet i forbindelse med handicapområdet.
Det er dybt bekymrende, at der i et velfærdssamfund som Danmark ikke er plads til handicappede i regioner, men at de sværest handicappede skal forvises til staten, har vi prøvet før uden succes, og hvorfor gentage en fiasko.
Så mit spørgsmål er: Hvorfor gentage en fiasko?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Jeg er nødt til at sige til fru Line Barfod, at det jo ikke er Venstres overordnede ønske, at alting skal privatiseres.
Det er der overhovedet ikke lagt op til i reformen her.
Det er vores ønske, at borgeren skal have en nem og enkel indgang til det offentlige.
Den enkelte skal kunne gennemskue systemet, og så vil vedkommende blive mødt med en mulig hjælp og kan så blive kanaliseret ud til de organisationer eller de instanser, der skal hjælpe den enkelte til hver en tid.
Line Barfod (EL), 2004-05-05:
Når nu gentagne undersøgelser viser, at det, borgerne ønsker, hvis man tager hensyn til dem, der har brug for hjælp, er, at de får større sammenhæng i tingene, at der bliver mere tid til dem, hvordan kan det så være, at Venstres svar er, at vi skal privatisere, når alle de erfaringer, vi har, viser, at privatisering fører til, at de ansatte skal løbe meget hurtigere, og at alt skal gøres op i et minuttyranni, og at der ikke bliver ordentlig tid og omsorg til den enkelte?
Hvordan hænger de to ting sammen?
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Det er forholdsvis enkelt at svare på: Det er de borgere, der har brug for det offentlige system.
Det er dem, vi i enhver sammenhæng vil sætte først.
Line Barfod (EL), 2004-05-05:
Fru Marianne Pedersen talte flere gange om, at Venstre ønskede at sætte borgeren først.
Så vil jeg bare gerne høre: Hvilke borgere er det, Venstre ønsker at sætte først? Er det de borgere, der skal tjene penge på privatisering af en række velfærdsområder?
Eller er det de medarbejdere, der kommer til at skulle løbe endnu hurtigere, end de gjorde, før de blev privatiseret?
Eller er det de borgere, der får en dårligere service, fordi alt nu skal gøres op i minuttyranni, og at de, der skal yde servicen, skal løbe meget hurtigere, efter at de er blevet privatiseret?
Hvad er det for borgere, Venstre ønsker at sætte først, når nu man ønsker langt mere privatisering af velfærden?
Villy Søvndal (SF), 2004-05-05:
Man kan jo godt bygge sin politik op på tro, og det forekommer mig også, at det rigtige udtryk i denne her sammenhæng det netop er tro.
Hvis man kigger på den faktiske udvikling for nogle af de mest sårbare grupper, vil jeg bare spørge Venstres ordfører: Hvem var det, der pressede forbedringerne igennem for de sindslidende, for de hjemløse, for misbrugerne, da det lå ude i kommunerne?
Er det ikke rigtigt, at det var staten?
Jeg er sikker på, at Venstre kan huske det, for man udgav en meget pralende pjece op til sidste valg, hvor man sagde, at det var Venstres folketingsgruppe, der havde drevet på i denne her sammenhæng.
Hvis man lider af den overbevisning, at det ville kommunerne klare helt af sig selv,
hvorfor så den manøvre på det tidspunkt?
Den er præget af, at vi laver en række regler for at sikre, at de ting, kommunerne i dag ikke løser tilfredsstillende, vil de måske fremover løse tilfredsstillende.
Hvad er det for en ny åbenbaring, Venstre har fået i de sidste 3 uger, der siger, at det decentrale niveau fremover vil klare de ting, som man indtil nu har kritiseret dem for ikke at klare tilstrækkeligt?
Er det et eller andet stort mirakel, der har fundet sted, hvor vi andre bare ikke ved, hvori miraklet består?
Kl. 9.45
Marianne Pedersen (V), 2004-05-05:
Vi har ikke opgivet nogen mennesker.
Det ligger ikke til os, og det gør vi heller ikke fremover.
Jeg forventer, at de 2.000 borgere, der er fejlplaceret, vil blive optaget til vurdering igen af primærkommunen, og så vil man vel arbejde på at få en korrekt placering. Så siger fru Karen Klint, at der er dobbeltdækning i dag med hensyn til behandling henholdsvis i kommunerne og i amterne.
Jamen det er jo netop for at komme bort fra denne dobbeltdækning.
Vi mener ikke, der skal være en dobbeltdækning.
Vi mener, der skal være en effektiv og ren indgang til problemerne, så borgerne ikke bliver kastet frem og tilbage mellem to forskellige instanser.
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Det er sådan, at denne her reform ikke er nogen form for besparelsesreform.
Det er et spørgsmål om, at opgaverne flyttes, og pengene flyttes med, og der, hvor de sociale parametre indgår, vil de også være med til at påvirke pengefordelingen.
Line Barfod (EL), 2004-05-05:
Det, jeg spørger til, er, at der jo ofte er en sammenhæng mellem sociale forhold og sundhedsforhold.
Derfor er der en del kommuner, der i dag på det sociale område oplever, at de får stærkt øgede udgifter og dermed får problemer med at levere service på andre områder, fordi de har meget større sociale udgifter end andre kommuner.
Disse borgere, der er store sociale udgifter til, vil der også være store sundhedsudgifter til i mange sammenhænge, og derfor er mit spørgsmål, om der vil komme en udligning, for hidtil har vi hørt, at den udligningsreform, som regeringen ellers havde lovet kommunerne, er væk.
Men betyder det, fru Ester Larsen siger nu, at der kommer en form for udligning til disse kommuner?
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Der vil i beregningen af udligningen indgå sundhedsmæssige parametre.
Line Barfod (EL), 2004-05-05:
Men jeg vil gerne blive lidt i økonomisporet, for regeringen lægger jo i sin model op til, at kommunerne skal til at betale en del af udgifterne til sundhedsvæsenet ved at betale
for borgerne, når de får behov for at komme på sygehuset. I dag oplever vi jo, at mange kommuner får store økonomiske problemer, hvis der er mange af deres borgere, der f.eks. får behov for sygedagpenge eller førtidspension, fordi der er virksomheder i området, der fører til høj nedslidning, og fordi deres borgersammensætning er sådan, at mange har behov for det.
Vil den ulighed, der er mellem kommunerne i dag på det sociale område, ikke blive yderligere forøget, når kommunerne også skal til at betale for sygehusudgifterne?
Eller vil de bare skulle have yderligere forringet service på andre områder?
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Om det præcis bliver øst-vest eller syd-nord er ikke til at svare på.
Men det er klart, at når man skal udligne en forskel i beskatningsgrundlag, så skal der flyttes penge efter sammensætningen i regionerne af befolkningen aldersmæssigt, socialt og dermed også sygdomsmæssigt.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Ja, så må der jo også, hvis man tager udgangspunkt i, at der er forskelle i beskatningsgrundlaget hen over landet, flyttes penge fra Østdanmark til Vestdanmark til at finansiere den udligning, der ligger i modellen.
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Man kan benævne det på forskellig vis.
Der sker i hvert fald med denne her model en udjævning af forskellene i beskatningsgrundlaget, sådan at alle borgere får den samme økonomiske mulighed for at modtage sundhedsydelser.
Det er en ret væsentlig del af reformen.
Marianne Jelved (RV), 2004-05-05:
Nej, jeg skal bare gøre mig umage.
Det må jo have som konsekvens, at der bliver en skatteudligning, om jeg så må sige, imellem lad os sige Østdanmark og Vestdanmark.
Det må så betyde, at der skal tages penge fra Københavnsområdet og flyttes over til Vestdanmark.
Nu refererer jeg til det, der blev drøftet under den tidligere forespørgsel, hvor fru Ester Larsen stillede mig spørgsmål om ensartet økonomisk grundlag.
Der må jo være en skatteudligning, er fru Ester Larsen enig i det?
Ester Larsen (V), 2004-05-05:
Der er ikke tale om, at store af socialområdet bliver statsliggjort, men denne her debat drejer sig om, hvor sygehusopgaverne bedst forankres, og det er min klare overbevisning, at det gøres de bedst i det regionale niveau.
Karen J. Klint (S), 2004-05-05:
Jeg forstod på fru Ester Larsen, at det ville være dårligt for sundhedsområdet at blive statsliggjort.
Hvorfor er det så ikke dårligt for store dele af socialområdet at blive statsliggjort?