runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-03-28:
Bliver tvangsægteskabet alligevel realiseret?
Det kan man altså godt frygte, for netop fordi der er tale om et tvangsmæssigt forhold, er der nogle, der vil gå gennem ild og vand for at sikre, at de unge mennesker kommer til at leve deres liv sammen, selv om de ikke ønsker det.
Det, vi ønsker at gøre opmærksom på, er for det første, at det ikke er sikkert, at man forebygger et tvangsægteskab ved at give afslag på familiesammenføring.
Vi ønsker undersøgt, om det er sådan, det forholder sig.
For det andet vil vi finde ud af, om de unge, der har fået afslag på familiesammenføring, rent faktisk er i fare.
Man må jo sige, at udlændingemyndighederne ligger inde med en meget alvor lig viden.
For det tredje ønsker vi at finde ud af, om de par, der får afslag på ægtefællesammenføring, ender med at leve deres liv et helt andet sted og måske i meget mindre trygge rammer, end den herboende har været vant til.
Hvis der er tale om en dansk statsborger, har vi jo som samfund en forpligtelse til at være med til at beskytte den pågældende, og vi vil altså finde ud af, om de mennesker ender med at leve deres liv i eksempelvis Malmø eller Pakistan eller et helt tredje sted i verden.
Jeg håber, at ministeren vil ulejlige sig med at svare på to spørgsmål.
Det ene er: Hvor mange af de par har rent faktisk krævet fortrolighed eller anonymitet?
I sin tid var det sådan, at i det øjeblik, der kom et ungt menneske og sagde: Jeg ønsker ikke familiesammenføring, fordi der er tale om et tvangsægteskab –
ja, så var aftalen, at der ikke blev skrevet i afslaget, at der var tale om et tvangsægteskab, og at det var derfor, man fik afslag.
Man fik bare afslag, og så kunne man give papiret til sine forældre derhjemme.
Det var det, fortroligheden indebar, men det kan godt være, den nuværende regering har ændret det.
Jeg vil gerne vide, hvor mange der har fået afslag, hvor man som udgangspunkt simpelt hen har sagt til den unge: Vi vil aldrig kontakte dig.
Med andre ord: Hvad indebærer den fortrolighed, regeringen har lovet de pågældende unge?
Og hvor mange af de 62 par er blevet lovet fortrolighed?
Som jeg forstår det, er der faktisk en meget stor del af de ægtepar, der har fået afslag, fordi udlændingemyndighederne har vurderet, at der var tale om et tvangsægteskab, og bl.a. når det drejer sig om fætter-kusine-ægteskaberne, gives der jo automatisk afslag.
Endelig vil jeg gerne vide, om ministeren er klar til at spørge kriminalpolitiet, om kriminalpolitiet vil komme med et forslag til, hvordan man kan undersøge de 62 pars skæbne uden at bryde den eventuelle fortrolighed og uden på nogen måde at gå på kompromis med de unges sikkerhed.
Vi forslagsstillere ønsker ingen af delene, vores ønske er alene at være med til at sikre, at der ikke sker de unge noget, og samtidig ønsker vi mere viden om, hvordan udlændingereglerne virker.
Selv om vi ikke har det samme udgangspunkt for udlændingepolitikken, må vi trods alt alle sammen have en fælles interesse i at vide, hvordan den virker.
Afstemning
Majbrit Berlau (EL), 2006-03-28:
Jeg er meget forundret over at høre, at man fuldstændig afviser den kritik, der kommer udefra.
Jeg synes, at hr. Thomas Krog gjorde det meget klart, hvad der præcist står i lovforslaget, og hvad den præcise konsekvens kan blive af det.
Man forsøger så i Socialdemokratiet at fralægge sig ansvaret ved at sige, at det er en udvikling, der er i forvejen, som vi ikke kan gøre noget ved. Selvfølgelig kan man gøre noget ved den.
En udvikling i samfundet er altid noget, man kan forsøge at styre politisk.
Det handler jo f.eks. om at sige: Vi ser, at der er nogle problemer ude i samfundet, og så tager vi fat om dem.
Men hvad er det, man har gjort i Socialdemokratiet?
Man kunne have valgt at sige: Vi kræver flere penge til den danske folkeskole, vi kræver bedre efteruddannelse.
Alt det, som hr. Kim Mortensen sagde må komme med tiden.
Men er der givet nogen garantier til Socialdemokraterne om, at hvis man deponerer sin stemme i det her skoleforlig, har regeringen lovet at sørge for, at efteruddannelse, bedre skolerammer, bedre undervisningsmateriale bliver sikret til den danske folkeskole?
Kim Mortensen (S), 2006-03-28:
Jo, som jeg også tror at jeg sagde i eftermiddags, er det jo en udvikling, der foregår nu uanset det her lovforslag, at ressourcestærke forældre flytter børnene fra de skoler, hvor der er sociale problemer – dem, der ligger i problemområderne – og til skoler, der er kendetegnet ved at have ressourcestærke forældre.
Det har ikke noget med det her lovforslag at gøre.
Det har noget at gøre med den boligstruktur, vi har, og den struktur, der er i mange skoler.
Det, vi kan gøre for at gå imod den udvikling, er at bruge flere ressourcer og gøre de skoler bedre, som ligger i de områder, hvor der er sociale problemer, og hvor der brug for at gøre en ekstra indsats.
Det er sådan set der, og her kunne jeg jo så appellere til SF, at vi skal prøve at lægge kræfterne, det er der, vi skal gøre en indsats, og det er der, SF også kan være med.
Thomas Krog (SF), 2006-03-28:
Altså, så skal jeg lige prøve at stille spørgsmålet en lille smule klarere.
I KL’s høringssvar – det er altså ikke SF’s mening – står, at hvis der sker of fentliggørelse af handlingsplanen, som jeg jo læste op af lovforslaget lige før skal offentliggøres på internettet, så kan sådanne forhold demotivere alle skolens parter og tillige fremme fraflytning af ressourcestærke familier.
Vi har altså en rangordning af skoler, hvor de stærke familier flytter hen til de gode skoler, og så kan de andre gå på de andre skoler.
Det er præcis det, jeg advarer imod.
Det er også det, KL advarer imod på baggrund af det, der står i lovforslaget, det er altså ikke noget scenario, der bliver fremmanet.
Er det ikke noget, der giver grund til eftertanke hos Socialdemokraterne?
Kim Mortensen (S), 2006-03-28:
Jo, det gør vi.
Det er også vigtigt at sige, at vi har lyttet meget til både de høringssvar, der har været, og den debat, der har været om folkeskolen og det folkeskoleforlig, der er her, men selv om SF’s ordfører både i eftermiddags og her igen prøver at fremstille et scenarie, hvor de her oplysninger om de nationale test offentliggøres, ændrer det ikke ved – og det ved SF’s ordførers – at de oplysninger, der er omfattet af fortrolighed, herunder de nationale test, selvfølgelig ikke offentliggøres, ej heller på skolernes hjemmesider.
Thomas Krog (SF), 2006-03-28:
Jeg har gentagne gange advaret imod den nationale præstationsprofil, hvorefter man kan komme til at rangordne skolerne på baggrund af bl.a. de her nationale test.
Det har Socialdemokraterne, bl.a. den socialdemokratiske ordfører her, blankt afvist og har nærmest sagt, at baggrunden for, at Socialdemokraterne er med i forliget, er at forhindre, at det skulle ske.
Men der er dog nogle ting, der skal offentliggøres.
Altså, kigger man i lovforslaget, så står der bl.a.: »Kommunalbestyrelsen skal offentliggøre kvalitetsrapporter og handlingsplaner samt skolebestyrelsers udtalelser herom på internettet.«
Hvis man så læser KL’s høringssvar
lige præcis om de ting, så står der, at sker offentliggørelse af handlingsplaner f.eks. på internettet, herunder offentliggørelse af navne og andre forhold omkring lavt præsterende eller nødlidende skoler, er offentliggørelse om sådanne forhold demotiverende for alle skolens parter og fremmer tillige fraflytning af ressourcestærke familier – altså præcis det, jeg gentagne gange har advaret imod.
En ting er ikke at ville lytte til SF.
Lytter Socialdemokraterne overhovedet heller ikke til KL’s advarsler på det her område?
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Faktisk er vi af den opfattelse, og nu tager jeg elevplanerne som et eksempel, som fru Majbrit Berlau fremhæver som bureaukratisk, at det også er en styrkelse af den enkelte lærers arbejde.
Forudsætningen for den enkelte lærers arbejde er jo også, at der er et godt og aktivt samarbejde mellem skole og hjem, også hvor der eventuelt skal være vikardækning under en lærers barselorlov eller fravær af anden grund, sådan at man som forældre har et godt grundlag at tage med sig, for så vidt man er nødt til at flytte sit barn til en anden skole, f.eks. fordi man som familie flytter eller af andre årsager ønsker en forandring for sit barn.
Den elevplan, som skal udarbejdes, indeholder jo ikke nye oplysninger eller nye ting, som lærerne skal referere.
Det er alt sammen ting, som de i dag forventes at samle op.
Med hensyn til den nationale test er der også opstået den misforståelse, at det er et stort problem, hvis lærerne begynder at undervise bare en lille smule efter de test, som nu afholdes 45 minutter om året i de enkelte fag.
Men situationen er jo den, at de tester faktisk er det trinmål, som underviseren i forvejen skal undervise efter.
Derfor vil jeg sige, at skaden ikke er så stor.
Det, der er målsætningen her, er bedre skoler for vores børn til fælles glæde for børn, forældre, lærere, skoler, kommunalbestyrelser og vort samfund.
Majbrit Berlau (EL), 2006-03-28:
At det nu er mailenes udformning, der afgør, om medlemmer af det danske Folketing ønsker dialog med borgere og i det her tilfælde rent faktisk eksperter på området, synes jeg er en meget mærkelig måde at opfatte sin rolle som medlem af Folketinget på.
Det, som jeg i virkeligheden kritiserer, er, uagtet den i øvrigt meget flotte opremsning af, hvordan man forud har lavet sin skolepolitik, at vi står i en situation i dag, hvor man ønsker at indføre – godt nok med et flertal, selvfølgelig, sådan hænger det sammen – et skoleforlig i den danske skole, som møder modstand, og som møder protester bl.a. fra nogle af de mennesker, der skal undervise i det.
Det gør det jo på baggrund af, at der foregår en centralisering, det gør det på baggrund af, at der foregår en bureaukratisering og en administration, der har at gøre med elevplanerne, med udformningen af testene, med behandlingen af dem, og at der går tid fra den klassetid, hvor lærere og elever skal stå sammen og højne undervisningen, hvilket vi alle sammen stræber efter.
Det, jeg problematiserer, er, at man på den måde fra regeringens side og i høj grad fra Venstres side bare fuldstændig affærdiger det uden nogen form for dialog.
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Vi vil meget gerne indgå i en dialog med lærerne, og Danmarks Lærerforening ved også udmærket, at det gør vi gerne.
Det, der egentlig er interessant, er, hvordan vi laver politikudvikling i Venstre, for det er det, fru Majbrit Berlau ligesom koncentrerer sit spørgsmål om.
Vi har formuleret vores folkeskolepolitik i nyere tid på den måde, at min ganske glimrende forgænger på feltet som uddannelsespolitisk ordfører for Venstre, fru Gitte Lillelund Bech, stod i spidsen for et folkeskoleoplæg, der blev vedtaget i Venstres folketingsgruppe i sommeren 2004.
Forud for det oplæg gik mange lange, seje og spændende drøftelser med store dele af Venstres politiske bagland, med mange eksperter og videnspersoner fra uddannelsesmiljøerne og også uden for vidensmiljøerne.
På baggrund af det oplæg gik vi til valgkamp i februar 2005.
På baggrund af den valgkamp, vi førte, fremlagde regeringen sit regeringsgrundlag, som til fulde fulgte op på vores ønsker til en ny folkeskole.
Det vil sige, at siden sommeren 2004 har alle lærere været meget velkomne til at kontakte Venstres ordfører, både den daværende og den nuværende, med henblik på at indgå i en dialog.
Men det har ikke været dialogen, der har præget de mails, jeg har modtaget på det seneste, det har i høj grad været standardiserede, kopierede mails.
Majbrit Berlau (EL), 2006-03-28:
Nu hører vi fru Tina Nedergaard sige, at det ikke gør indtryk, at den tidligere formand for KL retter en kritik af det skoleforlig, der ligger her.
Det er selvfølgelig altid op til Venstres egen folketingsgruppe at afgøre Venstres politik, det skal jeg overhovedet ikke bestride, Enhedslisten afgør ligeledes jævnligt vores egen politik.
Men det, jeg synes er det interessante i det her spil, er jo, at dansk skolepolitik ikke er noget, hvor kun Venstres folketingsgruppe har noget at skulle have sagt.
Der er jo en lang række eksperter på det her område, bl.a. lærerne.
Vi har jo været udsat for massiv spamming af høringssvar og protester og mails og opringninger og appeller fra lærerne ud over det ganske land, som ønsker at intervenere i den her debat.
Der falder det mig meget for brystet, at fru Tina Nedergaard i Politiken den 24. marts fuldstændig stiller sig undrende over, at lærerne demonstrerer, og over, at de gider bruge deres energi på at kritisere folkeskoleforliget.
Er det ikke sådan, at når vi behandler noget så væsentligt som dansk uddannelsespolitik, så er det altså en idé at lytte til eksperterne, nemlig lærerne?
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Jeg vil faktisk vove den påstand, at det er nøjagtig det modsatte, vi gør.
Vi præciserer lige nøjagtig, at folkeskolen er kommunalbestyrelsens ansvar – punkt 1.
Punkt 2: Det ansvar skal man tage så tungt på sig, at man faktisk en gang årligt i kommunalbestyrelsen skal beskæftige sig aktivt med folkeskolen.
Det er ikke kun for kommunalbestyrelsens skyld, det er ikke kun for skolens skyld, det er ikke kun for elevernes skyld, hvor vigtigt det end måtte være, men det er også for forældrenes skyld, som også skal kunne placere et ansvar for, at deres barn får nøjagtig den læring og de udfordringer, som det barn har krav på og med rette kan forvente i det gratis tilbud, som folkeskolen udgør til alle børn i vort samfund, uanset etnisk baggrund, social baggrund, forældreindkomst, forældreuddannelse m.v.
Vi har et stort ansvar for, at folkeskolerne i kommunerne sikres at være regulært forankrede der og ikke er små, lukkede systemer, som ikke forholder sig til det øvrige samfund i kommunen.
Thomas Krog (SF), 2006-03-28:
Jeg opfatter det ikke sådan, at Kommunernes Landsforenings formand var for eller imod forslaget.
Det her er jo bare et spørgsmål om, hvad forslaget betyder rent praktisk udeomkring i kommunerne, og der er det altså standardisering, regelstyring og bureaukrati, som er ordene, der bliver nævnt.
Det her er da også, hører man jo, et skridt på vejen mod en egentlig statsskole.
Vi har jo hørt undervisningsministeren sige, at kommer det her ikke til at fungere, så er næste skridt en statsskole.
Jeg vil godt høre Venstres ordfører: Er det også en vision, Venstre har, sådan at man slipper lidt væk fra, at man stadig væk skal stå og forsvare det?
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Det er muligt, at hr. Ejgil W. Rasmussen har haft den opfattelse.
Det er jo helt i orden at være uenig i regeringens politik.
Det er vi imidlertid ikke i Venstres folketingsgruppe, og det er nu engang Venstres folketingsgruppe, der tegner landspolitikken i Venstre.
Det, der er relevant, er, at hr. Erik Fabrin, der nu er ny formand, faktisk bakker op om det forslag, der ligger.
Det har vi jo noteret os.
Det, der er relevant i forhold til kvalitetsrapporterne og den standardisering, som hr. Thomas Krog finder er en bureaukratisering, er, at den faktisk har den egenskab i sig, at man ikke alene har mulighed for at gå ind og lære af de gode eksempler på tværs af kommunerne, man kan også over tid – en kommunalbestyrelse eventuelt efter et kommunalvalg – sige, at vi har en række skoler i vores kommune, der på et tidspunkt opnåede de og de resultater.
Vi kunne tegne et billede af, at vores skoler så sådan og sådan ud.
Hvordan har det udviklet sig?
Har den indsats, vi gjorde med en antimobningskampagne på den pågældende skole, hvor der forekom den slags problemer, hjulpet?
Er der mere, der skal til?
Man kan følge det over tid.
En af problemstillingerne er jo netop, at man ikke nødvendigvis kan sikre konsensus omkring den udvikling af folkeskolen, som er nødvendig i det moderne samfund.
Derfor er kvalitetsrapporterne og en vis standardisering for, hvad de skal indeholde, en nødvendighed.
Thomas Krog (SF), 2006-03-28:
I et af høringssvarene underskrevet af fru Tina Nedergaards partifælle Ejgil W. Rasmussen kan man bl.a. læse, at KL tager afstand fra de standardiseringer, som forliget kan indebære.
Forliget er præget af regelstyring og bureaukrati, som indsnævrer det kommunale selvstyre.
Det er KL’s formand, som jo i øvrigt er Venstremand, som skriver det i et høringssvar.
Personlig synes jeg jo så, at det er et ret væsentligt indlæg, og at det betyder mere i forhold til, hvordan kommunerne oplever det, end hvad Venstres ordfører mener, at det betyder af belastninger ude i kommunerne.
Så vil jeg godt tilbage til det spørgsmål, som også var tidligere: Er det ikke et problem, at man på den måde laver noget, der er bureaukratisk og standardiseret, når Venstres ordfører samtidig står og snakker om, at man skal lære af de gode erfaringer?
Kræver det ikke en forskellighed, som man fjerner med det her forslag?
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Hvis jeg skal svare på spørgsmålet, så kræver det jo ligesom, at jeg er enig i opfattelsen af, at kommunalbestyrelserne vil opfatte det som en belastning, at de skal udarbejde en kvalitetsrapport for deres måske vigtigste område overhovedet, nemlig folkeskolen.
Det, vi i lovforslaget tager udgangspunkt i, er, at vi præciserer, at det er kommunalbestyrelsens ansvar.
Vi vil sikre os, at de tager det ansvar fuldt og helt på sig, for står vi i en valgsituation imellem at belaste en kommunalbestyrelse ved, at de en gang årligt skal forholde sig til, hvordan deres folkeskole udvikler sig, på den ene side og på den anden side, at vi mister muligheden for at sikre, at alle unge får en ungdomsuddannelse, så er Venstres valg fuldstændig klart.
Så belaster vi gerne kommunalbestyrelsen med en årlig kvalitetsrapport, samtidig med at vi sikrer, at langt flere børn i den danske folkeskole får den faglighed med sig og de sociale kompetencer, som er en forudsætning for, at man får en ungdomsuddannelse og derfor senere kan klare sig dels på arbejdsmarkedet, dels i hverdagslivet.
Margrethe Vestager (RV), 2006-03-28:
Hvordan kan man i en kvalitetsrapport, der skal følge en ensartet skabelon, hvor testene er det centrale udgangspunkt, vide noget om, hvordan undervisningen faktisk fungerer, hvad det er, der er godt?
Og hvorfor er det sådan, at det er nødvendigt at belaste samtlige kommuner med en årlig kvalitetsrapport efter en fast skabelon med en kvalitetshandlingsplansopfølgning, som endda må sætte en række skolebestyrelser stort set uden for indflydelse på, hvad der foregår, da man jo bare får at vide, at de skal rette ind efter det, der er kommunalbestyrelsens vilje og vel i det her forhold?
Jeg synes, det er meget interessant, at Venstre som et tidligere egentlig lokalt demokratiparti synes, at det her er fantastisk, at man bureaukratiserer og lægger rammer ned over kommunalbestyrelsens arbejde, som er ensretning, og gør det stadig sværere for kommunens borgere faktisk at have et egentligt demokrati andet end det og i den skabelon, som staten har foreskrevet.
Tina Nedergaard (V), 2006-03-28:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede her i salen i aften, skal jeg hermed læse hans tale: Mange siger, at der er penge nok på det danske lånemarked, og det er givetvis sandt.
Men hvor megen risikovillig kapital er der?
Hvad skal der til, for at de private investorer kommer på banen?
Det danske lånemarked er vokset betydeligt siden starten af 1990’erne, men der var også meget at give af.
Danmark har haft et af de mindste markeder for risikovillig kapital.
I dag ligger vi i en mellemposition, når vi sammenligner os med resten af Europa, men i de lande, som har Europas største lånemarkeder – Sverige, England og Holland – bliver der investeret to til tre gange så meget som i Danmark.
Danmark ligger lavt i forhold til de bedste europæiske lande.
Fyrtårnene er sjældne, og derfor er initiativet til at gøre Vækstfonden til en stærk aktør, som kan vise vejen for de private investorer, en rigtig god idé.
Det er et stort stykke arbejde, som ligger bag dette forslag, og der skal rettes en stor tak til de private aktører, som er gået ind i arbejdet med så mange penge.
Det skal jo ikke altid være de store danske etablerede virksomheder, vi investerer i; de skal nok klare sig.
Vi skal støtte de iværksættere og entreprenører, som nok har et projekt, som er forbundet med risici, men frem for alt har visioner og projekter med et stort potentiale.
Jeg håber, at Vækstfonden også vil bruge sin kapital til at investere i private venturefonde, der beskæftiger sig med specialiserede områder som bio- og nanoteknologi.
Venstre støtter dette lovforslag, som vil medvirke til, at Danmark kan få et af de mest velfungerende markeder for risikovillig kapital i Europa.
Niels Sindal (S), 2006-03-28:
Sidste gang, Folketinget moderniserede Vækstfonden, var i 2001 på baggrund af et udvalgsarbejde, som var søsat af den daværende regering, og som resulterede i den Vækstfond, vi kender i dag.
I et lidt historisk tilbageblik har jeg set, hvad man drøftede dengang, og jeg har noteret mig, at hr. Svend Erik Hovmand havde visse bekymringer over denne modernisering.
Nuvel, lovforslaget blev vedtaget og en succes var hjemme.
Vækstfonden har siden 2001 investeret i mere end 120 virksomheder og 13 udviklingsselskaber.
Socialdemokratiet vil gerne medvirke til at modernisere fonden nok en gang.
Med lovforslag nr. L 172 er man på vej med endnu et sæt værktøj, der skal gavne vækst og beskæftigelse og dermed den velfærd, vi alle taler om.
De administrative ændringer, der lægges op til, betyder, at Vækstfonden kan spille en mere offensiv rolle i forbindelse med innovation, iværksætteri og regionale indsatser.
Den nære kontakt med det private investormiljø og de nye sigtelinjer i lovforslaget sikrer samtidig, at fonden er i stand til at håndtere store kapitalkrævende opgaver.
Colette L. Brix (DF), 2006-03-28:
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget, der muliggør en privatisering af Vækstfonden.
Vi støtter det med udgangspunkt i, at fonden i dag ligesom de private ventureselskaber agerer på markedsvilkår og derfor også bør have de samme muligheder.
Det er en forudsætning for et stærkt samfund med en robust økonomi, at vi skaber gode rammer for danske virksomheder, så vel de etablerede som de nystartede.
På områder, der kræver meget risikovillig kapital, er Danmark imidlertid ikke helt i front i dag, men det er vi ved at lave om på nu.
Med dette lovforslag forsøger man at give det danske innovationsmiljø bedre betingelser, end det har i dag.
Med udskillelsen af investeringsenheder inden for sektorerne Life Science og Tech i et privat forvaltningsselskab skaber man grundlaget for den nye venturefond, der således vil blive ejet af de investeringsansvarlige.
Som lovforslaget indikerer, er dets formål at få flere private aktører på banen.
Samtidig sker der en klar opsplitning af Vækstfondens rent kommercielle aktiviteter i form af kapitalforvaltning og Vækstfondens erhvervsfremmeindsats, som medfører, at Vækstfonden får mulighed for fremadrettet at fokusere endnu mere på etablering og udvikling af meget tidlige vækstvirksomheder.
I bemærkningerne til forslaget står der, at Vækstfonden skal arbejde med en række konkrete forslag til, hvordan fonden fremover kan spille en endnu mere offensiv rolle i de meget tidlige faser for de vækstorienterede iværksættervirksomheder samt styrke innovationen i eksisterende virksomheder.
Dansk Folkeparti ser frem til de resultater, Vækstfondens bestyrelse måtte komme frem til, da vi også skal holde øje med innovationen i allerede etablerede virksomheder.
Danmark skal kunne klare at fremme nye og bestående virksomheder på samme tid.
Vi støtter lovforslaget.