runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2002-11-27:
Nu var det jo faktisk hr. Nødgaard, der startede den debat om skatterne
Den kom ikke fra vores side.
Jeg vil godt minde hr. Nødgaard om, at skattestoppet dag for dag bringer os længere væk fra muligheden for at nedsætte personskatterne.
Det har vi sagt i Socialdemokratiet, det siger vismændene, det siger økonomerne.
De eneste, der ikke har fundet ud af det,
er Dansk Folkeparti, regeringen og Venstre.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-27:
Nu drejer det sig om amtsskatten.
Jeg troede ikke, at vi sådan i bred almindelighed skulle have en stor skattepolitisk debat ud af det her. Men hvorom alting er, vil jeg bare diskutere skattetrykket, som det igennem mange år har eksisteret i Danmark.
Hr. Vernersen må jo nok også erkende, at skattetrykket i Danmark er et af de højeste, vi overhovedet har i hele verden.
Vi har også mange goder.
Vi har børnepasning, sikkerhed for, at forældre kan få passet deres børn, skolerne fungerer, vore ældre bliver passet, og det er vi faktisk bredt enige om her i Folketinget.
Jeg synes, at vi skal være både stolte og glade over, at vi har en god forsorg rundtomkring i stort set samtlige kommuner.
Men når det er sagt, er der altså også noget, der hedder en grænse for, hvor meget vi kan blive ved med at trykke folk på skatterne, og det er den grænse, vi har nået.
Det er derfor denne regering, som kom til verden med Dansk Folkepartis mellemkomst, hvis man kan bruge det udtryk, kørte meget på det her skattestop.
Det har vi selvfølgelig diskuteret utrolig meget og meget indgående i vores folketingsgruppe, det skal jeg ikke lægge skjul på, og vi har også været enige om, at det er nok meget rigtigt, og derfor støtter vi det helhjertet.
Jeg tror også, at mange socialdemokratiske vælgere er meget optaget af, at vi får skatterne bragt til standsning.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-11-27:
Det er nødvendigt for mig at tage ordet med baggrund i de udtalelser, som kommer her fra Dansk Folkeparti, der jo giver udtryk for, at nu falder skatterne, også på grund af det her lovforslag, og at det kan blive til mere.
Det er jo rent faktisk ikke tilfældet.
Næste år, og det må man da vide i Dansk Folkeparti,
er sådan set det første år, hvor skatterne ikke falder.
De er tværtimod faldet i 2002, i 2001, i 2000 og i 1999.
Der er de faldet hvert år.
Det har vi vedtaget her i Folketinget.
Men næste år er første gang skatterne ikke falder.
Der er ikke en eneste dansker, der vil opleve, at skatten falder på grund af initiativer, der er taget her i Folketinget, men måske af andre årsager.
Det burde man også vide i Dansk Folkeparti.
Poul Nødgaard (DF), 2002-11-27:
Hvis hr. Ole Stavad hørte lidt efter som den gode gamle bankmand, han er, så sagde jeg netop også, at de her midler, vi står og taler om, jo måske danner første station hen imod nogle personskattelettelser fra januar 2004.
Jeg ved godt, at det er mikroskopisk i relation til de lettelser, der skal til, men det er faktisk det, vi taler om.
Den her debat drejer sig også meget om det signal, man sender til den danske befolkning.
Jeg tror, og jeg sagde det tidligere i debatten, at folk altså er meget optaget, sikkert også oppe i Brovst, hvor hr. Ole Stavad bor, af, at det der skattestop da slet ikke er så tosset en idé, efter at man i mange år har set en beskatningsprocent, der er steget med halve og hele procenter år efter år, hvor man bare kritikløst har hævet beskatningsprocenten rundtomkring.
Folk synes faktisk, at nu er målet nået, at man bør lave en opbremsning i det der, og det er så det, der sker med skattestoppet. Lad os lige slutte af med, at det jo har vist sig, at kommunerne under ét - der er 274 af slagsen - jo faktisk kunne selv.
Ole Stavad (S), 2002-11-27:
Jeg tror, hr. Poul Nødgaard har så frygtelig meget uret, når han siger, at alle ved, hvad det her drejer sig om, for regeringen støttet af hr. Poul Nødgaard og Dansk Folkeparti bruger alle de forkerte ord og lader, som om at hvis man gør sådan her, så bliver skatterne lavere.
Virkeligheden er jo, at når det her lovforslag er vedtaget med Dansk Folkepartis stemmer, så er der ikke en eneste dansker, der i 2003 kommer til at betale en eneste krone mindre i skat, ikke én! Men der er en kommune og et amt, nemlig Frederiksberg Kommune og Vestsjællands Amt, hvor borgerne kommer til at tåle nogle nedskæringer, fordi de penge, man alligevel har opkrævet hos borgerne, skal man aflevere til regeringen, til staten ved hr. Poul Nødgaards hjælp.
Så ikke en eneste borger i dette land får en eneste krone mindre at betale i skat i 2003.
De bliver bare ringere stillet.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-27:
»Vil statsministeren redegøre for, hvorfor man har valgt at tilføre Institut for Miljøvurdering yderligere 5 mio. kr. om året i perioden 2003 til 2006 og dermed hæve instituttets bevilling med 50 pct.?«
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-27:
Det, der er usædvanligt, er jo ikke, at man kommer med et ændringsforslag til sin egen finanslov.
Det, der er usædvanligt, er, at den pågældende minister for den pågældende ressort ikke er involveret.
Det er vistnok ret usædvanligt. Og sådan er det jo.
Alle partier var indbudt til forhandlinger omkring naturbevillinger, 50 mio. kr. Efter at have skåret 430 mio. kr. ned, kom man med et engangsbeløb på 50 mio. kr., og alle oppositionspartier prøvede at få ekstra penge, fordi man syntes, at naturen blev underprioriteret.
Der fik vi klart at vide fra miljøministerens side, at der var 50 mio. kr. som et engangsbeløb, og der var ikke en krone mere til miljøområdet.
Og så lige pludselig viste det sig, at der faktisk var 20 mio. kr. ekstra til Lomborg-instituttet.
Det var altså ikke fra miljøministeren.
Han vidste, få dage før finansloven blev indgået, overhovedet ikke, at de var på vej.
Så spørger vi bare: Hvem er det så, når det ikke er den ansvarlige minister, der har fået ideen?
Er det finansministeren, der lige pludselig har fået den lyse idé: Hov, jeg tror lige, jeg giver 20 mio. kr. ekstra til Lomborgs institut sådan ud af den blå luft?
Det er da interessant, hvis vi har en finansminister, der agerer på den måde med den slags løse ideer.
Eller er det statsministeren, der har bedt om det, eller er der en helt tredje forklaring?
Man må da kunne komme med den forklaring.
Hvorfor er det så svært?
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
Det sidste var et meget konkret spørgsmål.
Det bliver jeg nødt til lige at overveje meget grundigt.
Hvad er betingelserne for, at man kan genoptage en sag?
Skal det være til gunst for den pågældende?
Det tror jeg nok det skal.
Men kan man også i det tilfælde genoptage den?
Jeg ved det ikke helt præcist.
Jeg synes, at jeg lige skal have tid til at overveje det med dem, som har forstand på den slags.
Med hensyn til tolkene er det helt indlysende, at der er
et problem.
Udvalget har også bl.a. på min foranledning gennemgået, om der var nogle områder, hvor man kan sige, at udlændinge, der har været her i mange år, på et eller andet tidspunkt selv må betale, hvis ikke de kan landets sprog.
Men jeg vil straks sige, at det er lettere sagt end gjort, for der er jo rettigheder, og der er konventioner osv., så der er ikke så mange steder, hvor man kan indføre det princip.
Man kan også overveje, om tolkene får den rette betaling.
Hvis man virkelig er en faguddannet tolk, så tror jeg ikke, at betalingen er urimelig.
Men hvis det i virkeligheden er en tolk, som hverken har uddannelse eller måske heller ikke tilstrækkelig redelighed til at kunne påtage sig noget så ansvarligt, så er det måske urimeligt, at man kan få den samme betaling som en, der faktisk er en meget dygtig tolk, og som har en tolkeuddannelse.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-11-27:
Jeg vil lige prøve at fremlægge, hvad der er sket de sidste par dage på tolkeområdet.
I går kunne vi læse, at tolke tolkede forkert, når det drejede sig om køreprøver, og i dagens udgave af dagbladet B.T. kan man se, at en skruppelløs tolk bevidst oversatte en navngiven asylansøgers forklaring forkert i forbindelse med behandling af asylsagen i Udlændingestyrelsen.
Jeg går ud fra, at ministeren også synes, at det er en alvorlig sag.
I den anledning vil jeg godt høre ministeren, hvad indstillingen er til, om en sådan sag skal kunne gå om, da man kan læse i B.T. i dag, at den afgørelse er truffet, og det mener man sådan set i Udlændingestyrelsen der ikke er noget at gøre ved.
Kan sådan en sag eventuelt genoptages på foranledning af ministeren?
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
Tilstanden er betryggende, som den er, og som jeg har beskrevet.
Vi skal ikke pludselig rejse anklager mod enkelte lande og starte en helt ny proces i København.
Så sker der jo det samme, som hr. Jørn Jespersen vist var ved at være på vej til, nemlig at udvidelsen bliver taget som gidsel, fordi man har noget andet, man i den forbindelse gerne vil have løst.
Det bedste, vi kan gøre for disse rettigheder, er at få landene ind så hurtigt som muligt og få det afgjort i København.
Så sidder vi tæt ved dem, og så kan vi kritisere dem, hvis ikke menneskerettighederne overholdes.
Så vil jeg bare lige til sidst sige, hvad jeg ikke kunne nå i det forrige svar: Romaerne er jo både nationale mindretal og etniske mindretal.
De er nationale mindretal i Slovakiet, i Ungarn og i Rumænien, men de er etniske mindretal i en række andre lande.
Sådan bliver det altså defineret.
Så romaernes situation er dækket af både mindretalskonventionerne i de nævnte lande og af direktivet om etnisk ligestilling og alle de andre garantier, også menneskerettighedskonventionen, som jo også sikrer de etniske mindretal.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Elisabeth Arnold (RV), 2002-11-27:
Nu er det sådan, at københavnskriterierne jo er en opfindelse
af forholdsvis ny dato
Derfor vil jeg gerne spørge, om ministeren vil give tilsagn om, at der kan blive indarbejdet nogle erklæringer i topmødeerklæringen i december måned, sådan at samtlige EU-lande, både nye og gamle, forpligter sig til at respektere minoriteternes rettigheder.
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
Jeg synes ikke, der er tale om, at jeg springer over noget som helst.
Jeg prøver faktisk at svare meget indgående på spørgsmålene, og også selv om jeg ikke er forberedt, er jeg heldigvis i en situation, hvor jeg kan svare utrolig indgående, fordi jeg lige har været til en konference om det, fordi jeg har skrevet to rapporter til Europa-Parlamentet om det, og fordi sagen interesseret mig meget.
Jeg er faktisk dansk sønderjyde og har lige siden skoletiden været stærkt optaget af især nationale mindretalsspørgsmål. Jeg vil gerne bede fru Anne Baastrup om ikke at glemme Europarådets menneskerettighedskonventioner.
Når det gælder menneskerettigheder, har det jo især været en sag for Europarådet, og EU er et sted, hvor alle overholder og skal overholde Europarådets konventioner.
Vi har menneskerettighedskonventionen; vi har mindretalskonventionen, som ganske vist i hvert fald ét land ikke har ratificeret og måske heller ikke underskrevet
; vi har konventionen om mindretals sprog, som også er vigtig.
I EU skal alle leve op til dem, og hvis ikke man gør det, så får man problemer i EU.
Det er garantien.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-27:
Henvisningen til artikel 6 og 7 duer ikke her, for de drejer sig ikke om antidiskrimination.
Det ved ministeren også godt, og det synes jeg også han kunne gøre klart her i Folketingssalen.
Ministeren nævner de nationale mindretal.
Romaerne er et af de folkeslag, der bevæger sig rundt i EU, også i de hidtidige medlemslande, og som i den grad bliver undertrykt. Der har været fokus på romaernes situation, bl.a. på grund af de problemer, der er i Ungarn.
Det, jeg spørger ministeren om, er: Vil ministeren arbejde for, at der kommer regler, der ligner antidiskriminationsreglerne, når det drejer sig om forskelsbehandling af mænd og kvinder?
Vil ministeren arbejde for at fastholde fokus på etniske og nationale mindretal i det fremtidige udvidede EU, så disse regler kommer til at gælde for samtlige medlemslande, og at det ikke bare bliver den type bløde instrumenter som at løfte en pegefinger osv.?
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
... og der er jo også artikel 6 og 7 i Romtraktaten, som siger, som jo altså gør, at hvis man groft og vedvarende overtræder reglerne ...
... man gør det daglig i Europa-Parlamentet, som på dette felt er en vigtig institution, vil jeg gerne understrege ...
Det kan vi se af Europas historie, og det kan vi også se i vores egen levetid på Balkan.
Men der er ikke ét eneste eksempel på, at det er gået baglæns i et medlemsland.
EU's hele historie er jo historien om, at vilkårene for både etniske og nationale mindretal er blevet bedre og bedre og bedre. Når de nye lande kommer ind, skal de så at sige indhente de eksisterende medlemslandes behandling af etniske og nationale mindretal.
Vi vil lægge pres på dem, de vil blive fulgt nøje, deres parlamentarikere vil sidde i Parlamentet, og de vil have en kommissær i Kommissionen.
Det europæiske fællesskab er allerede et fællesskab, som er ret så tæt, forstået på den måde at man i allerhøjeste grad drøfter hinandens forhold.
Det er tilladt at drøfte hinandens forhold ...
Anne Baastrup (SF), 2002-11-27:
Jeg synes, ministeren snakker udenom.
Det, det drejer sig om, er situationen, når landene er optaget.
Det er klart, at Letland retter sig ind på baggrund af en kritisk rapport fra Parlamentet i en situation, hvor det står som ansøgerland, men det, jeg siger, er, at der er problemer i de nuværende medlemslande med at respektere mindretalsrettigheder.
Eksempelvis har Spanien problemer med romaerne, så det, jeg spørger ministeren om, er: Kan ministeren ikke forstå, at det er nødvendigt at sikre en større beskyttelse af mindretal i fremtiden, også i Letland, når Letland er blevet et almindeligt medlemsland, og også i Ungarn, osv.?
Det skal naturligvis være regler, der kommer til at gælde for samtlige medlemslande.
Ministeren vil kunne se frem til, at når landene er blevet optaget, flyttes fokus væk fra at sikre mindretalsrettigheder, og det bliver noget lidt ligegyldigt. Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at ministeren kan citeres for at sige, at respekt for mindretalsrettigheder er nøglen til fred og frihed, og samtidig slet ikke vil tage nogle mere alvorlige initiativer til at sikre, at der også tages hensyn efterfølgende.
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
... men som måske er nok så vigtig.
Det sidste forstod jeg ikke helt, men måske kan jeg indkredse det.
Lad mig starte med at sige, at de rapporter, jeg har været med til at skrive i Parlamentet, har været særdeles klare, og de er blevet forstået af f.eks. myndighederne i Letland, som faktisk var lidt fornærmede over det, jeg skrev om behandlingen af det russiske mindretal.
Men siden har Letland levet op til de krav, der blev stillet, og det synes
jeg aftvinger den største respekt, for der ligger jo en historie bag de mindretalsproblemer, der er i Letland, og som
vi alle skal have forståelse for
Det, man skriver, bygger på masser af rapporter fra ngo'er, og jeg kan huske, at på et tidspunkt, hvor et medlem ville have, at der blev skrevet endnu flere rapporter, fandt jeg alle de rapporter, der allerede var skrevet, frem, og jeg kunne næsten ikke slæbe dem ned i mødelokalet.
Så mange var der.
Jeg kan altså forsikre, at situationen for mindretal af enhver art bliver fulgt meget nøje af ngo'erne, og den bliver ikke blot beskrevet i Parlamentets rapport, men også i Kommissionens rapport, som jeg glemte at nævne i mit første svar ...
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-11-27:
Det er jo altid rart, når man kan bringe noget relevant på banen.
Jeg vil godt spørge ministeren, om man i hele den her periode, hvor der kan herske tvivl om, hvorvidt de her sager nu bliver oversat korrekt, kunne forestille sig, at der kunne gå en skrivelse til Udlændingestyrelsen om, at der specifikt i de her svære sager skal ske et dobbelttjek af oversættelser, så vi undgår de misforståelser, som vi tilsyneladende er udsat for i den sag, som er nævnt i B.T. i dag. Jeg vil også godt i den sammenhæng spørge ministeren, om de tolke, som er ansat i Udlændingestyrelsen til at varetage de her opgaver, er sikkerhedstjekket sådan rent politisk, inden de bliver ansat.
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
Hvis det er sådan, at en person føler, at en sag er faldet ud til vedkommendes ugunst på grund af en tolkefejl, kan jeg ikke forhindre den person i at skrive et brev om det til ministeriet, og så må vi jo se, hvad konsekvensen er af det.
Hvis det er sådan, at vedkommende har opnået en fordel, som vedkommende ikke skulle have haft, i kraft af en tolkefejl, så rejser det spørgsmålet, om man så kan tage en begunstigelse, en forvaltningsakt tilbage, og det er det, jeg helst ikke vil bide spids på her i Folketingets spørgetime.
Er tolkene sikkerhedstjekket?
Ja, jeg tror godt, jeg kan garantere for det i Udlændingestyrelsen, for der er man varsom med, hvilke tolke man benytter sig af.
Jeg kan ikke her redegøre i detaljer for, hvordan man skaber denne sikkerhed, men bemærk venligst hvor stor en risiko, der kunne være ved, at en tolk så at sige var part i sagen, når man stiller spørgsmål.
Lad os nu sige, at tolken havde stor indsigt og vidste, at hvis man svarer sådan og sådan, så hjælper det på sagen, og hvis man ikke svarer sådan og sådan, så skader det sagen. Det er utrolig vigtigt, at Udlændingestyrelsen kan stole på, at det, der bliver sagt af tolken, er lige præcis det, som er blevet sagt.
Det vil jeg godt garantere for at det er man opmærksom på.
Det sikrer man, så godt det nu overhovedet kan sikres, i Udlændingestyrelsen.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-11-27:
Det virker jo rimelig betryggende.
Men jeg ville godt tilbage til den aktuelle sag i B.T. i dag.
Det fremgår helt tydeligt, at der er tale om en politisk sag, hvor man bevidst har misfortolket, hvilket har afstedkommet, at der er givet et afslag på asyl.
Spørgsmålet om, hvorvidt sådan en sag skader eller gavner, kan jeg godt forstå i enkelte andre tilfælde, hvor det ikke er politiske sager.
Men mener ministeren ikke i sådan en sag som den her, at det er rimeligt, at man også går ind og tager en anderledes vurdering i forhold til den baggrund, den pågældende tolk har, når vedkommende skal være den, der oversætter i så ømtålelig en sag som den her?
Bertel Haarder (V), 2002-11-27:
Som jeg sagde: Hvis en person føler, at en afgørelse er faldet negativt ud på grund af en tolkefejl, hvad enten den er bevidst eller ubevidst, vil det jo være naturligt, at den pågældende skriver et brev om det, og så må sagen jo blive taget op.
Der er jo i ministeriet ikke mangel på henvendelser fra mennesker, der har fået afslag på det ene og det andet.
Den slags henvendelser får vi ret mange af, og jeg tror ikke, at vi behøver at hjælpe folk med at skrive sådan nogle henvendelser.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-27:
»Mener statsministeren, at finansministeren har håndteret sagen om overtrædelse af bopælspligten og sommerhusreglerne samt spørgsmålet om hektarstøtte på en måde, der er en minister værdig?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Mig bekendt er der ikke iværksat særlige sanktioner, men der er naturligvis sket en indskærpelse af, hvilket regelsæt der gælder for alle offentligt ansatte.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2002-11-27:
Betyder det så, at der er foretaget sanktioner i den forbindelse, eller er det bare et: Fy, fy, det må du sandelig ikke gøre igen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Det spørgsmål har jeg allerede for lang tid siden haft lejlighed til at besvare her i Folketingssalen.
Jeg gentager det gerne, nemlig at finansministeren over for sin særlige rådgiver har indskærpet, at der for særlige rådgivere gælder de samme regler som for alle andre offentligt ansatte, herunder at man selvfølgelig skal tale sandt.
Kristen Touborg (SF), 2002-11-27:
Jeg vil gerne spørge statsministeren i forlængelse af de spørgsmål, som lige har været stillet, om statsministeren har foretaget sig noget i anledning af, at finansministerens spindoktor i forbindelse med sagen om bopælspligten løj over for pressen; at finansministerens ansatte gik ud og sagde løgnagtige ting i forhold til den bopælspligt.
Har statsministeren foretaget sig noget i den anledning, og hvilke sanktioner er der eventuelt indført omkring det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
For så vidt angår finansministerens førelse af embedet som finansminister har jeg svaret: Jeg har ikke noget at udsætte på det.
For så vidt angår sagerne om bopælspligt for landbrugsejendomme og reglerne om ophold i sommerhuse
har jeg også svaret, nemlig at finansministeren stærkt har beklaget, at han ikke overholdt reglerne.
Han overholder nu reglerne og er på den måde blevet behandlet som alle andre borgere i dette samfund, og sådan skal det selvfølgelig også være.
Thomas Adelskov (S), 2002-11-27:
Hr. statsminister,
hvis en almindelig borger overtræder reglerne omkring folkeregisteradressen og får udbetalt for meget i børnepenge, det kan være manden, der opgiver en forkert adresse, så hustruen får udbetalt et forhøjet børnetilskud, så bliver de dømt som sociale bedragere og skal betale en større bøde og betale beløbet, de uretmæssigt har fået, tilbage.
I denne her situation har finansministeren opgivet forkert folkeregisteradresse, opholdt sig ulovligt i sit sommerhus og ikke overholdt landbrugsloven ved at bebo Graudebjerggård.
Synes statsministeren, at det er god embedsførelse, at det også er foregået i den tid, hvor finansministeren havde været minister i statsministerens regering?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-27:
Hr. Thomas Adelskov stiller jo i virkeligheden to spørgsmål.
Det ene det drejer sig om overholdelse af reglerne vedrørende sommerhuse og landbrugsejendomme, og det har jeg svaret på.
Det andet er så spørgsmålet om god embedsførelse, og dér kan jeg oplyse, at jeg intet har at udsætte på finansministerens embedsførelse, tværtimod.
Finansministeren udfører et stort og overordentlig værdifuldt arbejde for regeringen, og han har også opnået flotte resultater inden for sit sagsområde.
Anne Baastrup (SF), 2002-11-27:
Nu er ministeren jo selv citeret for at sige, at en antidiskriminationslinje er nøglen til fred, og derfor undrer
det mig, at ministeren accepterer et så relativt lavt niveau for overvågning
Vi ved alle sammen godt, at rapporter fra Parlamentet muligvis opfattes som meget vigtige af dem, der har skrevet rapporterne, men det er relativt sjældent, at det giver anledning til store overskrifter i de forskellige lande, når der kommer kritik, fordi den som regel ikke er helt klar, og det, jeg vil spørge ministeren om, er: Hvad er forskellen mellem at diskriminere mindretal på baggrund af religion og diskriminere på baggrund af køn?
Lægger ministeren op til, at man også skal se på, om man kan finde andre måder at føre antidiskriminationspolitik på, når det drejer sig om kønsdiskrimination, end den, vi har i dag, nemlig gennem direktiver?