runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-15:
Enhedslisten er som udgangspunkt positiv over for forslaget, hvilket vi jo også gav udtryk for i forbindelse med behandlingen af beslutningsforslag nr. B 187 i sidste folketingssamling og under behandlingen af det beslægtede lovforslag nr. L 128 tidligere i dag. Alligevel vil jeg godt påpege et par problemer, som vi ser i lovforslaget.
For det første: Det er selvfølgelig en positiv ting, at de personer, der tager orlov for at passe nærtstående, ansættes af kommunen og bevarer deres arbejdsmarkedsrelaterede rettigheder under orloven.
Men så synes vi godt, at det kan undre, at det ikke indbefatter, at ansættelsen skal ske på de løn- og ansættelsesvilkår, der følger de gældende overenskomster.
Hvad er egentlig ministerens begrundelse for, at bl.a. lønnen i sådan et ansættelsesforhold ikke skal være et overenskomstanliggende?
For det andet: Det fremgår af høringssvarene, at der er en oplagt mangel i bemærkningerne til lovforslaget i forhold til de tidligere udsendte udkast, nemlig bemærkningen om, at kommunen kan tilbyde undervisning eller kurser, der medvirker til at forbedre den pågældendes kompetence til at varetage pleje- og omsorgsopgaver.
Det er simpelt hen udgået.
Det synes vi ikke virker særlig genialt.
Jeg vil også godt her spørge ministeren, om der er tale om en beklagelig fejl, som han vil være med til at rette op på i det videre arbejde med lovforslaget.
Endelig vil jeg også godt sætte spørgsmålstegn ved det noget ufleksible i, at orlovsmuligheden handler om en sammenhængende periode af højst 6 måneders varighed.
Sagen er jo, at pasning af kronisk syge eller handicappede ikke er det samme som pasning af døende.
Ministerens bemærkninger til høringssvarene på dette punkt går på arbejdsgivernes muligheder for tilrettelæggelse
af arbejdet, men ærlig talt, nu er det jo efterhånden lykkedes at opnå en forståelse for fleksible ordninger på andre områder, senest på barselorlovområdet, så er det ikke også muligt på det her område at få en fleksibilitet, der kan kombineres med en fornuftig arbejdstilrettelæggelse? Med de bemærkninger vil jeg godt endnu en gang sige, at vi er positive over for grundideen i forslaget og vil gå positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Ole Sohn (SF), 2002-03-15:
Nu er det jo lidt vanskeligt, selv om vi er ved at øve os på det at være i opposition, altid at være imod alting, så når regeringen nu stort set har kopieret et tidligere SF-beslutningsforslag, ville det jo nok virke lidt underligt, hvis vi var imod.
Så jeg tror, jeg vil ende med at sige, at vi støtter forslaget - for en sikkerheds skyld!
Lars Barfoed (KF), 2002-03-15:
Lovforslaget, som vi behandler nu, vil skabe tryghed gennem en sikring af retten til orlov for dem, som i en periode vil hellige sig pasningen af en nærtstående, som er handicappet eller ramt af alvorlig sygdom.
Samtidig er der i lovforslaget fornuftige og afbalancerede varslingsregler i forhold til arbejdsgiverne, både hvad angår orlovens begyndelse og hvad angår genoptagelse af arbejdet.
Derfor skal jeg i øvrigt henvise til det indlæg, som den konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose, holdt ved den lejlighed.
Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-03-15:
Udbyttedelingsnævnet er et levn fra Marshallhjælpen og blev oprettet for at følge med i, om de værdiskabelser, der skete på grund af denne hjælp, kom alle danskere til gode.
På det tidspunkt opstod der en stor diskussion om den danske model, ligesom den, vi i dag ser omkring deltiden, men dengang var der et fornuftigt Folketing, som vedtog det her forslag, ikke mindst fordi der var en konservativ arbejdsminister, nemlig Poul Sørensen, som sagde nogle gode bemærkninger, som jeg vil bede jer om at læse, jer, der kan have interesse i, hvad der er sagt om den danske model.
Men man stod sammen, man fik lavet et udvalg, således at man sikrede sig, at der ikke skete en sammenblanding af lovgivningsmagten og aftaleretten, og det betød, at vi i dag står i denne her situation, hvor vi kan sige, at denne lov om udbyttedeling faktisk er overflødiggjort.
Det var den faktisk allerede, inden den trådte i kraft, for det var jo sådan, at parterne fandt løsningerne gennem samarbejdsudvalg.
en lang, lang række yderligere udviklinger på arbejdsmarkedet.
Udbyttedelingsnævnet har været med til at fremme samarbejdet mellem medarbejdere og ledelse.
Nævnet har dog ikke, som det også er blevet nævnt, igennem mange år spillet en aktiv rolle.
Det har vi også påpeget fra den socialdemokratiske regerings side tilbage i 1999 i et svar, hvor vi sådan set sagde, at dette godt kunne nedlægges, men det har dog ikke for os været nogen sag, der ikke kunne udsættes. Nu har den nye regering altså erklæret nævnet for overflødigt og placeret det på den liste, som i folkemunde er blevet kaldt »dødslisten«, nemlig listen over råd og nævn, som skal nedlægges. Ord som utidig indblanding i det politiske arbejde og smagsdommere har ofte været de væsentlige argumenter fra den nye regering.
Denne kritik kan man næppe sige skulle gælde for Udbyttedelingsnævnet.
Et andet typisk argument for at nedlægge råd og nævn har været, at man ønsker at spare på vederlaget til medlemmerne af dem.
Hertil er der bare at sige, at når det gælder Udbyttedelingsnævnet, er denne besparelse yderst begrænset.
Formanden for rådet har nemlig intet vederlag fået for at være formand.
Jeg synes, der er god grund til her fra talerstolen at nævne, at fremgangsmåden, hvorpå dødslisten er frembragt, er under al kritik.
I stedet ville det have været meget bedre at få en bredere debat om de enkelte råd og nævns funktioner og fremtidsmuligheder uden alt det hastværk, som desværre har præget den borgerlige regerings første 100 dage.
Socialdemokratiet vil støtte forslaget, men udtrykker samtidig sin kritik af den fremgangsmåde, som regeringen har valgt at bruge i forhold til nedlæggelse af råd, nævn og institutioner.
Og så vil vi selvfølgelig under udvalgsarbejdet få klarlagt, om nogen af de initiativer, der er taget af Udbyttedelingsnævnet, betyder, at der med denne lovgivning er nogle, der kommer i klemme.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-15:
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget om orlov til pasning af nærtstående syge.
Forslaget skal ses i sammenhæng med forslaget om ændring af lov om social service, § 103 a, der giver en person ret til at blive ansat af kommunen i op til 6 måneder for at passe en nærtstående syg.
Dette forslag giver en lønmodtager, der benytter sig af denne mulighed, ret til at tage orlov fra sit sædvanlige arbejde.
Retten til fravær forudsætter, at lønmodtageren i stedet ansættes af kommunen til at passe en nærtstående syg.
Samtidig beholdes tilknytningen til arbejdsmarkedet, og det modvirker de negative konsekvenser og gør det nemmere at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Desuden er der mulighed for udskydelse af begyndelsestidspunktet og mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet før orlovens udløb.
Loven finder ikke anvendelse, hvis lønmodtageren er omfattet af en kollektiv overenskomst, der som minimum giver samme rettigheder. Dansk Folkeparti finder, at det er et godt lovforslag, som tager hensyn til de familieproblemer, som sygdom kan give for den, der er på arbejdsmarkedet.
Orloven kan bruges i forbindelse med f.eks. ulykker og længerevarende sygdom, men også i den sidste tid for en kræftpatient eller lignende tilfælde, og det er nok den situation, hvor muligheden for orlov mest vil blive benyttet.
På den baggrund støtter Dansk Folkeparti lovforslaget.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Venstres ordfører er forhindret i at være til stede i dag, og jeg skal på Venstres vegne holde ordførerens tale.
Dette lovforslag skal ses i sammenhæng med lov om social service, hvor vi også havde et lovændringsforslag tidligere på dagen.
Forslaget skal sikre, at lønmodtagere får ret til at tage orlov fra deres arbejde for i stedet at passe en nærtstående med handicap eller alvorlig sygdom.
Det er altså en ret, man får, men den er betinget af, at man samtidig ansættes af kommunen til at passe det nære familiemedlem.
Der er den begrænsning, at orloven og ansættelsesforholdet kun kan vare i 6 måneder.
Orloven og pasningsforholdet kan dog gentages ved pasning af et andet nært familiemedlem.
I Venstre er vi optaget af at give den enkelte familie bedre mulighed for at kunne tage sig af sine nærmeste, når der er behov for det, og det vil dette her lovforslag være med til at opfylde.
Venstre støtter derfor forslaget.
Vi anbefaler det varmt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-03-15:
Jeg vil bare lige præcisere, at det ikke er ligelønsloven, vi diskuterer her i dag.
Det er en lønstatistik.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-03-15:
Hvis ministeren ikke mener, at vi får den nødvendige viden via det forslag, som bliver behandlet her i dag, vil jeg gerne spørge ministeren, hvordan vi så får den, for det er jo ikke sådan, at regeringen har fremsat et forslag, der udpensler, hvordan vi så får den konkrete viden fra de konkrete arbejdspladser, der gør os i stand til at tage stilling til det.
Så til det her med, at man ikke kan lovgive om alting, at vi skal køre en kampagne for ligeløn: Der er altså lovgivet om ligeløn.
Den lov er 26 år gammel.
Det kan godt være, ministeren ikke mener, at man skal lovgive om alting, men hvis ministeren ikke mener, at man skal lovgive om ligeløn, så mener jeg, det er en større revolution, fordi det betyder, at vi skal tage lovgivning af bordet, hvis jeg forstår ministerens signaler korrekt.
Der er lovgivning på det her område, og jeg synes, det er fint, at der er lovgivning.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-03-15:
Til fru Mette Frederiksen vil jeg godt sige: Hvis jeg troede, loven virkede, ville jeg såmænd ikke lave den om. Denne her lov er bureaukratisk og fører ikke til det ønskede resultat.
Eksemplet, som hr. Ole M. Nielsen nævnte, en virksomhed med ti medarbejdere, syv mænd og tre kvinder, hvad viser ligelønsstatistikken dér, hvis de har tre forskellige job?
Vi er jo nødt til at tale om det.
Vi kan jo ikke lovgive os ud af alle problemer her i samfundet.
Vi er jo nødt til hele tiden at debattere de væsentlige spørgsmål, og det håber jeg da også, sådan en debat her i dag kan medvirke til.
Så jeg vil opfordre fru Mette Frederiksen til at få et lidt mere lyst syn på menneskeheden.
Mette Frederiksen (S), 2002-03-15:
Jeg kunne selvfølgelig aldrig drømme om at bede ministeren om at trylle, men at være politiker er vel ikke et helt ublu krav at stille.
Så skal jeg sige til ministeren, at den lov, som lovforslaget, vi behandler i dag, vedrører, er jo fremsat, da vi var i regering.
Det er jo ikke et nyt forslag fra en opposition, vi behandler her i dag.
Det er en lov, som er fremsat af den daværende regering og gennemført og besluttet her i Folketinget i seneste samling
Det er derfor, vi i den gamle regering ønskede at lovgive om det her spørgsmål, fordi kampagner ikke gør det alene.
Man kunne ønske sig den samme beslutsomhed, som regeringen udviser i en række andre sager, også benyttet og brugt på så væsentligt et område som ligelønsproblematikken.
Men måske er det, fordi væsentligheden netop ikke ses af regeringen på det område.
Socialdemokratiet bakker op om det lovforslag, vi behandler her.
Som det fremgik af behandlingen af L 128 tidligere på dagen, er det selvfølgelig for Socialdemokratiet helt afgørende, at pårørende til nærtstående ramt af sygdom eller handicap får mulighed for at være en del af den helt nødvendige pleje og omsorg. Spørgsmålet her er jo behandlet over flere omgange i Folketingssalen - oprindelig et SF-forslag.
En del af de stridspunkter, der knyttede sig til de beslutningsforslag, oppositionen i seneste samling fremsatte, er nu imødekommet af regeringen her.
Det gælder især sikring af de rettigheder
for den pårørende, som orlovsmuligheden retter sig imod, altså især spørgsmålet om pensions- og a-kasse-rettigheder. Derfor kan vi godt bakke op om forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2002-03-15:
Dansk Folkeparti støtter ophævelsen af Udbyttedelingsnævnet.
Det blev oprettet ved lov i 1957 med det formål at fremme samarbejdet og den fælles økonomiske interesse mellem virksomhedens ledelse og medarbejdere, og det skulle vejlede om regler for udbyttedeling i forbindelse med oprettelse af sociale fonds.
Jeg er sikker på, at Udbyttedelingsnævnet havde sin berettigelse, da det blev oprettet, men det har ikke haft møde siden 1972, og den almindelige samfundsudvikling har overhalet en institution som Udbyttedelingsnævnet.
Derfor har det ikke sin berettigelse og kan derfor ophæves uden problemer.
Lars Barfoed (KF), 2002-03-15:
Jeg tror ikke, at der kan føjes meget mere til denne sag end det, de foregående ordførere har sagt.
Nævnet har ikke holdt møde i 30 år, det har ikke nogen sager at behandle, ser
heller ikke ud til at få det
Fra konservativ side kan vi støtte, at nævnet nedlægges.
Ole Sohn (SF), 2002-03-15:
Nu har vi i SF den principielle opfattelse, at lovforslag skal forberedes grundigt i ordførerkredsen, hvilket indebærer, at høringssvarene skal runddeles i god tid forud for en første behandling, men eftersom jeg er kommet i mit gavmilde hjørne, vil jeg sige, at der selvfølgelig ingen regel er uden undtagelse, og undtagelsen vil så gælde lovforslaget her.
Jeg skal herved meddele, at vi på trods af omstændighederne kan støtte lovforslaget om nedlæggelse af Udbyttedelingsnævnet.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-03-15:
Ja, og det beløb, som hele befolkningen sparer, er kun en lille smule større end det, man så tager fra de svageste pensionister. Jeg må indrømme, at jeg synes, at det, hr. Oppfeldt og for den sags skyld også hr. Barfoed kommer med, er tyndt.
Jeg vil spørge hr. Ole Vagn Christensen, om det ikke er en omfordeling, det handler om her.
Det er i hr. Flemming Oppfeldts udlægning hele Danmarks befolkning, der sparer 20 mio. kr., men det er den svageste gruppe, der sætter de 13 mio. kr. til.
Lars Barfoed (KF), 2002-03-15:
Jeg vil gerne spørge hr. Ole Vagn Christensen, om hr. Ole Vagn Christensen er sikker på, at han ikke overdriver lidt rigeligt, når han siger, at dette er noget, som rammer landets svageste, underforstået at de bliver virkelig hårdt ramt på deres pensioner på grund af det her.
Arbejdsgivernes normale ATP-bidrag bliver betalt, men det er altså tillægsbidraget af sygedagpengene, der ikke betales.
Det giver en direkte besparelse på 12 mio. kr. om året, hvis vi sammenlægger offentlige og private arbejdsgivere.
Det vil sige, at man uden at have tallet kan sige til sig selv, at det vil være en marginal ændring af pensionsopsparingen som følge af det her forslag, men til gengæld vil det være en væsentlig og betydningsfuld administrativ lettelse, især for de mindre virksomheder.
Ud fra den vurdering kan hr. Ole Vagn Christensen så ikke være enig i, at så er det måske alligevel meget rimeligt at gøre det?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Jeg bliver nødt til at spørge hr. Ole Vagn Christensen, også for at få en fornemmelse af, hvad hans vurdering er af, hvad der er rimeligt, og hvad der er urimeligt: Hvis man nu bruger 1 krone i administration på at kræve nogle penge op, lad os sige, at man kan få 100 kr. for hver krone, man bruger i administration, så ville vi være flere her i Folketingssalen, som godt kunne forsvare det og sige, at det er fornuftigt at give 1 kr. ud for at få 100 kr. ind, men hvis nu man kun fik 10 kr. ind, ville det så være et fornuftigt forhold?
Hvis det er, som det ligger her, hvor man skal bruge 100.000 timer svarende til 20 mio. kr. for at kræve 13 mio. kr. ind, er det så et fornuftigt forhold?
Det vil sige, at for hver krone, man bruger, får man 70 øre ind.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-03-15:
Virksomhederne skal have regelforenklinger og mindre bureaukrati.
Det lyder jo tillokkende og fornuftigt på papiret, men Socialdemokratiet skal være de første til at rette søgelyset mod, at den politik, som regeringen nu fremlægger i forhold til virksomhedernes indbetaling af ATP, i realiteten får økonomiske konsekvenser for medarbejderne.
Det er udmærket, at der tages initiativer for at forbedre erhvervslivets konkurrenceevne, men det er absolut ikke acceptabelt, at det skal ske ved at forringe pensionsordningerne for lønmodtagerne.
Det fremsatte lovforslag er særlig tankevækkende set i lyset af, at regeringen gentagne gange har fastslået, at mangel på kvalificeret arbejdskraft er et af samfundets største problemer i fremtiden.
Hvordan kan det så være, at den samme regering igen og igen tager initiativer, som forringer vilkårene for mennesker i arbejde? Socialdemokratiet mener, at regeringen i stedet burde lægge sig i selen for at gøre det så attraktivt som muligt at få folk i arbejde.
Det sker altså ikke ved at udhule pensionsordningerne.
Det harmonerer slet ikke med intentionerne om det rummelige arbejdsmarked.
Det er helt klart en model, som vi socialdemokrater ikke kan spille med på.
Vi konstaterer, at forslaget ligger helt i tråd med det, vi frygtede at kunne forvente af en borgerlig regering, nemlig at den først og fremmest tænker på at tilgodese sine primære vælgere i stedet for at tænke på hensynet til medarbejdernes fremtid.
Det er slet ikke gået op for Venstre endnu - det kunne vi jo høre på hr. Flemming Oppfeldt - at en hel del lønmodtagere har vist Venstre tillid.
Jeg håber, at de efter at have set dette forslag i hvert fald bliver klar over, hvad det er regeringen i virkeligheden udøver af gerninger.
Det, der bliver interessant, bliver jo også at høre, hvordan det forholder sig med regeringens parlamentariske grundlag, Dansk Folkeparti, som jo har slået sig op på, at de er den sociale garant.
Vi kan alle huske fru Pia Kjærsgaards storslåede løfter i valgkampen.
Kan det virkelig være rigtigt, at dette parti nu vil medvirke til at overføre 8,9 mio. kr. til aktionærer og virksomhedsejere og tage dem fra de kommende pensionister, som i mange tilfælde er de svagest funderede?
Ja, vi må jo vente og høre, hvad Dansk Folkeparti har at svare herpå.
Usmageligt er det i hvert fald, hvis det skulle være tilfældet.
Ingen tvivl om, at vi socialdemokrater har stor forståelse for, at vi alle må gøre, hvad vi kan, for at der er så få byrder som muligt, men det må jo også gælde lønmodtagerne, og det er, som om regeringen glemmer dette i deres iver for at lette omkostningerne for erhvervslivet.
Hvis der ikke kan findes kompensationsmulighed, således at kommende lønmodtageres pensionsforhold ikke forringes,
må vi socialdemokrater tage afstand fra det fremsatte lovforslag.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Jeg tror, at det er et ganske simpelt regnestykke.
Det, der kommer ind, det, som man kan sige, virksomheder i dag bliver bebyrdet med økonomisk, er et minimalt bidrag, som i dag gives ekstra til pensionen. Hvis man ser i forslaget, er det jo et meget, meget beskedent beløb, vi her taler om, jeg vil næsten sige hundrede tusinder kroner og ikke millioner af kroner, men for at kunne inddrive det beløb, skal man i den grad sætte folk på overarbejde.
Den lille selvstændige skal sidde derhjemme om aftenen og forsømme sin familie, og de andre skal bruge en meget stor mængde timer på at køre det administrative forløb.
Der er ikke nogen proportion.
Der er ikke noget fornuftigt forhold mellem de to elementer.
Det er derfor, vi ønsker ordningen afskaffet.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-15:
Men det ændrer jo ikke ved, at når så Socialdemokratiets ordfører, hr. Ole Vagn Christensen, fuldstændig korrekt påpeger, at det her vil ramme den allerdårligst stillede gruppe overhovedet på arbejdsmarkedet, forklarer hr. Flemming Oppfeldt det med, at det er i orden, fordi det vil give flere arbejdspladser, når der ikke er så store byrder på virksomhederne, og derfor er det i virkeligheden en god ordning.
Men hvorfor så ikke lave det på en sådan måde, at det ikke er de dårligst stillede, der kommer til at betale?
Man kunne jo have stillet et forslag om, at de blev kompenseret på en anden måde, og hvis man vil have pengene i kassen, kan man finde en gruppe, der har nok, og tage fra den.
Hvorfor laver man en ordning, som betyder, at det er de dårligst stillede, der kommer til at betale for denne her regelforenkling?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Jeg har overhovedet ikke nævnt noget om en erhvervsstøtteordning.
Det er det, jeg har nævnt.
Jeg sagde, at det væsentligste i det her forslag er lettelsen af den administrative byrde.
Det sagde jeg i min ordførertale, og det står jeg ved.
Søren Søndergaard (EL), 2002-03-15:
Jamen hvis det er en virksomhedsstøtteordning, en erhvervsstøtteordning,
hvorfor er det så ikke de bedst stillede lønmodtagere, som skal finansiere det?
Hvorfor skærer man ikke 10 kr. hos folk, der tjener over 150 kr. i timen eller over 100 kr. i timen, eller finder en anden måde at tage fra dem, der har mest, hvis det virkelig er sådan, at man vil lave en erhvervsstøtteordning?
Hvorfor finder man på at tage fra dem, der har mindst?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Til Socialdemokratiets ordfører, hr. Ole Vagn Christensen, vil jeg bare sige: Vi opfatter det her lidt bredere end blot et spørgsmål om en marginal indbetaling af et bidrag til en pension.
Vi opfatter det her som et spørgsmål om, at virksomhederne bliver mere konkurrencedygtige, at vi kan bevare virksomhederne, at virksomhederne skaber velstand, og det er grundlaget for fremtidens pensioner.
Hvis vi ikke har nogen virksomheder her i landet til at skabe noget nyt, så forsvinder grundlaget jo også for de pensioner og den velfærd, vi skal nyde om 10 og 20 år.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-03-15:
Hr. Flemming Oppfeldt svarede ikke på spørgsmålet.
Derfor må jeg stille det igen. Er det rigtigt, at det her forslag rammer de svagest funderede pensionister, når man taler om dem, der har en egentlig arbejdsmarkedspension?
Det er et enkelt spørgsmål, og alt det andet kunne måske løses på andre måder end den måde, regeringen har foreslået.
Det, vi må vide, er: Er det rigtigt, at den lille mands parti arbejder for, at de pensionister, som er omfattet af det her forslag, skal have ringere forhold?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Jeg vil godt fortælle, hvem der kommer til at høste frugterne
af det her forslag, for det bliver den lille mand.
Det er nemlig dem ude på de mindste virksomheder, som har de største administrative byrder, dem, der kæmper hårdt i konkurrencen, og som har sådan en byrde som denne her, der vil komme til at høste frugten af denne her lettelse.
Og det vil øge mulighederne for, at deres arbejdsplads kan blive bevaret i konkurrencen specielt med de store virksomheder, som har det meget nemt med de offentlige administrative byrder i forhold til de små virksomheder.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-03-15:
Hr. Flemming Oppfeldt glemte at fortælle, hvem der skal bære byrderne i det her lovforslag.
Er hr. Flemming Oppfeldt enig i, at de byrder skal bæres af nogle af de dårligst funderede, og at disse lønmodtagere vil få en ringere pension?
Det passer måske godt til, at man er den lille mands parti.
Man tager i hvert fald fra ham.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-03-15:
Dette lovforslag har to fordele: For det første styrker vi de danske virksomheders konkurrenceevne.
Når virksomhederne ikke skal betale dobbelt bidrag til ATP for medarbejdere under sygdom, er det en omkostning, som produktionen lettes for.
Derved styrker vi de danske varers og tjenesteydelsers konkurrenceevne.
Det er et led i den plan, som sikrer flere job og mere velfærd her i landet.
På sigt vil det jo også være med til at sikre grundlaget for fremtidens pensioner.
For det andet, og det er mere væsentligt,
så vil afskaffelsen af tillægsbidraget for sygedagpenge betyde, at virksomhederne spares for en masse administrative udgifter.
Det er beregnet fra Beskæftigelsesministeriets side, at den administrative lettelse vil udgøre over 100.000 arbejdstimer.
Tænk, hvad vi kan få af velfærd for 100.000 arbejdstimer ved at flytte folk fra papir og beregninger til service og produktion!
Det er sådan med denne her byrde ligesom med næsten alle andre administrative byrder, at den belaster de mindste virksomheder tungest, og dermed er den også med til at fremme centraliseringsudviklingen i vort samfund.
Alt i alt er det godt forslag.
Her er tale om endnu en overflødig regel, der afskaffes, og der er tale om, at vi gør de danske arbejdspladser stærkere i den internationale konkurrence.
Venstre kan anbefale forslaget.