runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
Først til det sidste: Ville det ikke være smartest, hvis man nu skulle teste nogle lovforslag ud over det politiske indhold, for det kan vi jo altid diskutere, at man så skulle begynde med at teste, hvordan de virker i praksis derude?
Er de administrerbare?
Er de håndterlige?
Hvem er det, der sidder med skattelovgivningen derude?
Det er jo ikke virksomhedsledere, det er deres revisorer, og det er skattemyndighederne på den anden side, og det er advokater. Det er dem, vi i forvejen får høringssvar ind fra, og som ministeren siger, han ikke er enig med, så hvad skal man bruge et nyt testpanel til?
Jo, hvis de er enige med ministeren, kan det selvfølgelig være meget underholdende, men ellers er der jo ingen grund til spørge dem.
Jeg mener, det giver jo ikke nogen mening at oprette de ting, hvis man ikke lytter til dem, der har forstand på det.
Det er såmænd bare det, vi har prøvet at understrege. Med hensyn til at det er umenneskeligt at blive ved med at begå fejl, jo, det er det.
Vi i Socialdemokratiet vil meget gerne være med til at rette op på det, hvis der er nogen som helst skævheder, og hvis der er nogen som helst problemer i skattelovgivningen.
Men ministeren skal først og fremmest
være optaget af, hvad ministeren har ansvaret for, så skal vi nok svare for vores.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-10-23:
Ja, og det er han også, det er han i høj grad.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at den ordning med testpaneler, som vi har nu, hvor det er erhvervslivets egne repræsentanter, der tester lovgivningen, før den vedtages, er en ordning, som jeg i oppositionen pressede meget hårdt på for at få gennemført, og som blev gennemført af den tidligere regering. Og det, som hr. Henrik Sass Larsen åbenbart nu klandrer, er det system, som den tidligere regering har gennemført. Det andet, jeg gerne vil sige, er, at jeg synes ikke, der er grund til at begynde at kaste smuds på hinanden her.
Vi er mennesker alle sammen, og selvfølgelig kan vi lave fejl alle sammen.
Jeg har henvist til pinsepakken med 22 overgangsbestemmelser, fire nye ikrafttrædelsesdatoer, og hvad den har givet anledning til af tvivl og bureaukrati, det er ikke småting.
Men jeg skal slet ikke fordybe mig i det, for som professor Løgstrup, filosoffen fra Århus, sagde: Vi er hinandens verden, vi er alle sammen afhængige af hinanden.
Og hvis der ikke er en fælles indsats her, lykkes det nok ikke at få forenklet det her system.
Jeg startede med at gøre det, da jeg blev skatteminister, jeg indledte en jagt efter forenklinger af skattelovgivningen.
Det har givet utrolig mange resultater, vi har fået befolkningen med, vi har fået, jeg tror, 500-600 konkrete ideer til forenkling af allerede gennemført lovgivning.
Derfor er der ikke problemer set fra min side.
Hvis Socialdemokratiet med det spørgsmål her i dag rækker en hånd ud for at sige, at de gerne vil samarbejde om løsning af det her problem, lave mere forenkling og flere love, som ikke giver anledning til tvivl, så siger jeg tak for den hånd.
Den tager jeg gerne imod.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-10-23:
Ja, det sidste skal ministeren nok få en håndsrækning til, og nu må ministeren love ikke at blive så ked af det, det lyder næsten sådan, når der bliver sagt, fordi vi alle sammen er mennesker og sådan noget.
Det, vi klandrer ministeren for, og som vi er efter ministeren for, er, at det jo er virkelighed herinde.
Det påvirker folk direkte, hvad vi sidder og vedtager.
Vi bruger time efter time efter time på at sidde og forberede os og sætte os ind i arbejdet med skattelovgivningen, og så får vi et svar fra ministeren eller fra folk fra de forskellige regeringspartier og det automatiske støtteparti, Dansk Folkeparti, som er sådan goddag-mand-økseskaft i forhold til de ting, som vi har siddet og omhyggeligt prøvet at sætte os ind i.
Så er det, vi ikke helt kan forstå, hvorfor ministeren lige pludselig siger, at det er vand på hans mølle, når ministeren ikke tidligere har villet lytte til det.
Det, vi spørger om igen, er: Hvem er det, der skal være klogere end de folk, som til daglig sidder og skal arbejde med de her sager administrativt og direkte, altså revisorer, advokater og skattemyndigheder?
Hvorfor er det ikke deres rolle, man styrker?
Svend Erik Hovmand (V), 2002-10-23:
Jeg synes nu, at spørgsmålene begynder at gentage sig, men så vil jeg gerne svare på en anden måde. Lad mig give et eksempel: Under den socialdemokratiske regering blev der gennemført et forslag om, at man ikke længere skulle lave kørebøger for biler med gule plader.
Den regel skulle afskaffes.
Til gengæld indførte man en ny regel, som sagde, at man dog skulle kunne dokumentere, at man ikke havde brugt disse biler med gule plader til privatkørsel.
Hvordan kunne man dokumentere det?
Ja, det kunne man kun ved igen at starte med at lave disse kørebøger.
Der sidder så folk i alle virksomheder fra morgen til aften og skal administrere, hvor meget har man kørt, og hvor har man kørt, osv.
Det er et kæmpe bureaukrati, og det har givet anledning til masser af sager. Nu har vi forenklet det system, fjernet de der bøger.
Til gengæld laver vi en effektiv styring og kontrol af det, og dermed har vi altså fået et helt andet og enklere system at køre med.
Vi har ændret reglerne for befordringsfradrag.
Da de blev enklere, så sank det i sagsbunken.
Jeg synes, det er gode eksempler, som viser, at vi kan i fællesskab gøre en indsats her i Folketinget for at lave det enklere, også så det får betydning for det praktiske liv.
Det er det, vi skal gøre.
Det understreger bare, at behovet for samarbejde om forenkling virkelig er til stede, og det vil vi selvfølgelig udnytte.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Louise Frevert (DF), 2002-10-23:
Dette forslag er en genfremsættelse af forslag til arkivlov fremsat den 17. april 2002.
Da lovforslaget blev fremsat, tilkendegav Dansk Folkeparti sin positivisme over for forslaget, og vi mener, at de små knaster, der har måttet være, er ryddet af vejen.
Vi synes stadig væk, det er fornuftigt, at den almindelige tilgængelighedsfrist bliver nedsat fra 30 år til 20 år, og at persontilgængelighedsfristen bliver nedsat fra 80 år til 75 år.
Der er dog i den mellemliggende periode opstået lidt tvivl i mit sind omkring arkivering af arkivalier fra private interessenter.
Jeg har erfaret, at man i de lokalhistoriske arkiver ikke indsamler private arkivalier, og jeg føler også en usikkerhed over for, i hvor stor udstrækning man i fremtiden har påtænkt sig at indsamle private arkivalier.
Jeg anser det for at være af stor vigtighed i et fremtidigt samfund, hvor tingene bliver mindre kommunalt, amtsligt eller statsstyrede, at man også tilgodeser arkivering fra private firmaer etc., så samfundet kan blive skildret mest alsidigt.
Jeg vil gerne bede ministeren under udvalgsarbejdet om at redegøre for og give en status for dette område, da jeg mener, der er nogle mangler på grund af besparelser på lokalarkivområdet.
Jeg skal ikke undlade at gøre opmærksom på, at Dansk Folkeparti har stillet spørgsmål til ministeren om problemet og venter på svar, som vil indgå i udvalgsbehandlingen. Uagtet at det ikke skal være en hemmelighed, at Dansk Folkeparti ikke er begejstret for en eventuel samlet løsning af Rigsarkivet, så skal der dog være en rimelig arkivlov, hvor vi har pligt til at varetage vores kulturarv bedst muligt.
Naser Khader (RV), 2002-10-23:
Da lovforslaget er en genfremsættelse fra i foråret, vil jeg blot gentage de synspunkter, jeg fremhævede ved den lejlighed. Det Radikale Venstre er meget enig i de intentioner, som ligger til grund for den revision af arkivloven, vi behandler i dag.
Vi hæfter os positivt ved de hensigter om liberalisering, åbenhed og gennemsigtighed, der er lagt op til.
Og vi hæfter os ved de reelle tiltag, som regeringen er kommet med i denne sammenhæng: at tilgængelighedskriteriet er sat ned til 20 år; at 80-års-tilgængelighedsfristen er nedsat til 75 år; at der indføres tidsfrister for behandling af ansøgninger; at der indføres parallelle regler for de kommunale og statslige arkivalier.
Ethvert skridt i retning af større gennemsigtighed er positivt ud fra et samtidighedshistorisk perspektiv.
Men det bekymrer os, at kulturministeren har valgt at læne sig mere op ad forvaltningens end af brugernes behov og krav i forbindelse med arkivloven, og at man på en række punkter indfører bestemmelser, der potentielt modvirker den liberalisering, man i øvrigt lægger op til.
Her tænker jeg bl.a. på, at tilgængeligheds- og afleveringsfristen ikke er synkroniseret, så man kan frygte et efterslæb.
Og jeg tænker på de upræcise undtagelsesbestemmelser, der potentielt kan medføre, at nedsættelsen af tilgængelighedskriteriet ikke bliver reel.
KL. 16.00
Desuden undrer det os, at ministeren den 19. april udtaler til Politiken, at døren til arkiver sparkes op, når man samtidig fastholder den nuværende ordning i forbindelse med oplysninger om enkeltpersoners private forhold.
Nok nedsætter man 80-års-fristen til 75 år, men det kan undre, at regeringen ikke i højere grad vil følge brugernes ønsker om, at 80-års-fristen ændres til at omfatte enkeltoplysninger i stedet for at omfatte hele arkivenheder - en ordning, man med held praktiserer i USA.
En sådan ændring vil kræve flere ressourcer, men det ville have været et betydeligt fremskridt.
indføre en uafhængig klageinstans
Jeg kan ikke stille mig tilfreds med, at ministeren og forvaltningen påstår, det ikke er nødvendigt, når samtlige hørte brugere hævder det modsatte.
Hvis der ikke er grund til at klage, så undrer det naturligvis, at brugernes erfaringer siger det modsatte.
Alt i alt er det en tiltrængt ny arkivlov, vi er blevet præsenteret for, og på den baggrund vil Det Radikale Venstre gerne støtte forslaget, men loven er mere konservativ end liberal.
Til sidst: Ordføreren fra Kristeligt Folkeparti kan ikke være til stede i dag, men jeg har lovet at sige, at de også støtter forslaget med nogenlunde de samme forbehold, som vi har.
Pernille Falcon (EL), 2002-10-23:
Forslaget lever ikke tilstrækkeligt op til hverken Enhedslistens eller nutidens krav om åbenhed og tilgængelighed, og det er ikke uden grund, at forslaget har været udsat for en meget massiv kritik fra både forskere og journalister.
Forslaget vægter på væsentlige områder interesserne i statsadministrationen og på det politiske niveau langt højere end brugerinteresserne.
Det oplever vi ikke er godt for demokratiet, og vi mener faktisk, at man sagtens burde kunne ændre loven, sådan at man fik skabt en langt større åbenhed, end tilfældet er.
Arkivloven skal efter Enhedslistens opfattelse ændres for at blive det markante fremskridt, der er brug for.
Det, der kunne være en klar forbedring, nemlig at tilgængelighedsfristen bliver nedsat fra 30 til 20 år,
Hele grundlaget for fristforlængelserne synes vi skal tages op til debat og revision med henblik på en begrænsning, og der bør samtidig sikres en åbenhed omkring kriterierne for grundlaget.
Gummiparagrafferne om fristforlængelse kombineret med den manglende reelle klageadgang
synes vi udgør et meget stort problem.
Det er yderligere et problem, at regeringen i finansloven for 2002 fjernede 5,2 mio. kr. til screening og overstregning af personnavne.
Det har yderligere forringet mulighederne for åben adgang, og vi mener, at der i den kommende lov bør indarbejdes en bestemmelse om, at der skal afsættes beløb til screening for at sikre den størst mulige åbenhed.
Det er positivt, at både kommunerne og de selskabsdannelser, hvori kommuner og stat indgår, også er omfattet af arkivloven, men vi synes, at det skal laves om til at være en skal-bestemmelse i stedet for en kan-bestemmelse, og så synes vi til gengæld, at kommunerne skal kompenseres økonomisk, sådan at det ikke er de økonomiske problemer, som gør, at man eventuelt undlader at aflevere.
Vi har jo også nogle betænkeligheder i forhold til brugerbetalingen, som der er lagt op til.
I forhold til spørgsmål om personoplysninger, hvor tilgængelighedsfristen sættes til 75 år, synes vi, det ville være relevant at skelne mellem private, personlige oplysninger og så de oplysninger, der knytter sig til funktionen eller embedet. Vi har de samme betænkeligheder, som hr. Ole Sohn var inde på, at man simpelt hen kan tilbageholde hele arkivpakker i stedet for at gå ind og strege enkeltnavne ud.
Det er klart, at det er et ressourcespørgsmål, men vi synes, det er vigtigt, at man får sat ind her.
KL. 16.05 En af de helt store anker for Enhedslistens vedkommende er, at der ikke i lovforslaget er åbnet op for en klageinstans.
Vi synes, at der skal være et uvildigt klageråd, eller at der alternativt skal sikres mulighed for, at Tilgængelighedsrådet kan behandle klager.
Ellers bliver det reelt ministerierne, der afgør, hvad der skal være åbenhed omkring, og i sidste instans ministeren, der kommer til at fungere som ankeinstansen, som det ligger i lovforslaget.
Det synes vi ikke er rimeligt, og det er heller ikke særlig betryggende for en øget åbenhed.
Lene Espersen (KF), 2002-10-23:
Jeg ved ikke, om det her er en strid om ord.
Jeg må blot sige, at den oplevelse, som jeg har haft som minister, og som jeg har haft, før jeg blev minister, er, at man mange steder i landet, hvor vi havde indført forsøget med automatisk hastighedskontrol, var i den situation, hvor borgerne følte, at det ikke havde en færdselssikkerhedsmæssig effekt, men det havde en effekt, der først og fremmest havde til hensigt at være en slags pengemaskine for staten.
Det er præcis det synspunkt, som regeringen nu har forsøgt at gøre op med ved for det første at målrette strækningerne, så det kun er de steder, hvor vi ved, at det har en færdselssikkerhedsmæssigt meget veldokumenteret effekt, at man foretager den automatiske hastighedskontrol.
Jeg tror, det vil medvirke meget til at skabe større folkelig opbakning til det, der er intentionen bag den automatiske hastighedskontrol, som regeringen ser det, nemlig en færdselssikkerhedsmæssig effekt, så folk træder på bremsen.
Det betyder, at der ikke kommer så mange penge i statskassen, men til gengæld betyder det altså også, at vi sikrer en masse mennesker mod at blive slået ihjel i trafikken.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Så vil jeg godt bede ministeren bekræfte, at i den her aftale er det fuldstændig åbent, hvad der efter forligsperioden skal ske med de penge, som beboerne sparer op.
Nu siger ministeren, at det ikke er nogen særskat.
Jeg kan fortælle ministeren, at der er mange beboere, som godt ved, at de betaler til noget, som ikke bliver brugt i deres egen boligafdeling, at der er penge, som de indbetaler i husleje, som bliver taget ud af boligafdelingen og ført over i en anden kasse, som de ikke længere har indflydelse på.
Nu kommer ministeren så og tager pengene.
Hvis de så dog kunne regne med, at de kunne disponere over disse 28 mia. kr., som de indbetaler i perioden frem til 2020, kunne være sikre på at kunne anvende dem og få dem tilbage til de formål, som de betaler dem til! Jeg vil da godt spørge, om ministeren kan forstå, at mange beboere føler det dybt uretfærdigt, at de modsat alle andre mennesker i Danmark skal betale til udgifter, som ikke har noget som helst med deres egen bolig at gøre.
Jacob Buksti (S), 2002-10-23:
Det, vi har med at gøre her, er virkelig et vælgerbedrag af dimensioner, løftebrud osv.
Det er jo ikke borgerne, der nødvendigvis har de her følelser, som jeg kan forstå betyder meget for regeringen, ikke bare her, men også i skattepolitikken.
Det er et spørgsmål om, at det er Venstre og De Konservative, der i opposition har skabt et billede, som man godt ved er fejlagtigt.
Man er endda selv blevet offer for sin egen propaganda.
Det kan man jo se i regeringsprogrammet.
Som det står klart i denne rapport
fra Vejdirektoratet, som ligger til grund for implementeringen fra den tidligere regering, skal det koncentreres omkring ulykkesbelastede veje, skoleveje og veje ved andre institutioner.
Det skal være ved længerevarende vejarbejder, landevejsstrækninger gennem mindre byer, ved sorte pletter - sorte pletter, hvor man i øvrigt fjerner pengene - osv.
Hvordan kan det være, at ministeren så ikke bare indrømmer, at det, som regeringen gør, er, at man indfører den automatiske hastighedsovervågning, som den tidligere regering ville, men som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti var imod, da de var i opposition?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-10-23:
Det synes jeg ikke er fair og ordentligt, og det er ikke en måde at lave aftaler på.
Hvordan skal man indrette sig ude i samfundet, hvis aftaler, der indgås mellem staten og private parter, bare ophæves, alt efter hvilken regering der tilfældigvis sidder det ene og det andet år?
Det må da være sådan, at når staten optræder som part i forhold til andre i samfundet, må man kunne regne med de aftaler - specielt når man vil forgribe sig på andre folks penge, sådan som ministeren har gjort.
Det er jo 20 mia. kr., som beboerne i disse afdelinger havde påregnet at kunne afsætte i deres planlægning for de kommende år til forbedring og renovering af disse gamle afdelinger, der vitterligt trænger hårdt til det, som de ikke længere kan være sikre på.
De kan ikke planlægge efter at have dem, og der bliver ikke lavet de nødvendige planer, som boligselskaberne ellers skulle gennemføre for at sikre, at vi også i fremtiden kunne have en høj boligstandard.
Nu kommer det til at ligge brak.
Jeg håber, at ministeren kan forklare, hvordan i alverden ministeren kan tro, at det kan blive vel modtaget udeomkring.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Jeg kan ikke undgå at blive imponeret over hr. Jens Peter Vernersens uforfærdethed, når han gentagne gange holder fast i, at skatten ikke steg under den tidligere regering.
Sandheden er, at under den tidligere regering fra 1993 til 2001 steg skatter og afgifter 115 gange.
Hvis ikke jeg regner helt galt, så er det omkring én ny skat om måneden i den tid, den tidligere regering sad. Der overlader jeg trygt til skatteborgerne selv at afgøre, om de er enige i hr. Jens Peter Vernersens udsagn.
Det overlader jeg trygt til dem.
Man kan bare bede skatteborgeren om at føle efter på tegnebogen i den periode, hvor hr. Jens Peter Vernersens parti var i regering.
Så siger hr. Jens Peter Vernersen: Jamen på trods af skattestoppet kommer der flere milliarder ind i statskassen, bl.a. i form af flere penge fra lønbeskatning.
Ja, det er da klart, for lønningerne stiger.
Så selv med uændrede skatteprocenter - og det er jo det, skattestoppet går ud på - kommer der flere penge i kassen, når lønningerne stiger.
Men det skulle hr. Jens Peter Vernersen jo kun være glad for.
For det viser, at der kommer flere penge i statskassen til at finansiere større offentlige udgifter.
Det er også derfor, det ikke passer, når man hævder, at skattestoppet fører til nedskæringer.
Thomas Adelskov (S), 2002-10-23:
Man sender et signal om, at ansvarlige politikere i Vestsjællands Amt, som forsøger at bevare sygehuse og bekæmpe ventelister, et signal om, at ansvarlige politikere, som forsøger at bevare psykiatriske sengepladser og et højt serviceniveau i Vestsjællands Amt, nu skal straffes, og at borgerne i Vestsjællands Amt straffes med denne her sanktion.
På den anden side kan man se i Farum, hvor man har bygget nye store sportsanlæg og haller og ødslet pengene væk på gode middage og god rødvin, at der kan man hæve skatten med 3,2 pct., hvor man i Vestsjællands Amt altså hæver med 0,4 pct. 3,2 pct. i Farum - og der går man fuldstændig fri af sanktioner fra regeringen.
Men der er jo også forskel på, hvilken partifarve flertallene har haft i de forskellige kommuner og amter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-10-23:
Det sidste spørgsmål viser jo, at hr. Thomas Adelskov slet ikke har forstået, hvad skattestoppet går ud på.
For både amter og kommuner går skattestoppet ud på, at man under ét skal holde beskatningen i ro.
Og faktisk er det jo lykkedes for primærkommunerne at holde skatten i ro under ét.
Nogle har sat den lidt op, andre har sat den lidt ned, men totalt set har man holdt skatten i ro.
Kommunernes Landsforening har overholdt aftalen, og derfor er der ingen grund til at iværksætte sanktioner.
Jeg tror da i øvrigt ikke, at borgerne i Farum synes, at de går fri.
De kommer da i høj grad til at betale for det misregimente, der har været i Farum.
Så siger hr. Thomas Adelskov, at ansvarlige politikere i Vestsjællands Amt har sat skatten op.
Jeg vil gerne sige, at det er uansvarlige politikere, der har sat skatten op, og de har igen ikke overholdt den aftale, der er indgået.
I øvrigt er aftalen i Vestsjællands Amt om at sætte skatten op jo indgået uden om den siddende amtsborgmester.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Margrete Auken (SF), 2002-10-23:
Jeg vil gerne forelægge udenrigsministeren en henstilling fra Cypern.
Jeg har lige været på Cypern og der deltaget i en støttemarch til fordel for den besatte og altså ret mishandlede by Morfou, der ligger i det tyrkiske område.
Det gik op for mig dér, at Cypern ikke er en sag, danskerne beskæftiger sig synderligt med.
Jeg tror, at hvis man spurgte de fleste danskere om, hvem aggressoren er dér, så ville de knap nok vide det.
Det var i den sammenhæng ganske overvældende at opleve, hvilke store forventninger der er på Cypern til det danske formandskab; den indsats, man ville gøre, forventede de på Cypern, for at cypernproblemet kunne løses og Cypern samlet kunne komme med i EU.
Jeg ved så ikke, om jeg kan få meldinger tilbage om, at det også er prioriteret på udenrigsministerens forhandlingsdagsorden, altså om man kan melde det tilbage, at der er nogle, der interesserer sig mere for Cypern, end danskerne nok i almindelighed gør.
Per Stig Møller (KF), 2002-10-23:
Jamen vi interesserer os meget for det cypriotiske spørgsmål.
Det er et meget vigtigt spørgsmål at få løst.
Fra 1974 har det jo været en delt ø, hvor den nordlige del blev besat af Tyrkiet - den tyrkiske hær - på grund af overgreb mod den tyrkiske befolkning fra den græske befolknings side - sådan blev det oplevet - og derfor rykkede man ind og sikrede det nordlige område, hvor et mindretal af befolkningen bor, men på et stort område.
Så har man så prøvet at få genforenet øen.
Det, vi håber på fra EU's side med modtagelsen af forslaget om, at Cypern kan være kandidatland, og det er jo så EU's, det er vores, det er formandskabets håb - og vi har sagt, at det vil lette situationen betydeligt, når vi skal vurdere til sidst, om Cypern kan blive medlem, om og at man har genforenet øen - er, at det har den virkning, at kræfterne sættes ind for at få gennemført en genforening.
Det har også haft den virkning, at lederen af tyrkisk-cyprioterne, Denktash, i januar måned tog kontakt til den græsk-cypriotiske side, til Clerides, for at få optaget forhandlinger for en genforening.
Jeg var dernede i februar måned og talte med begge parter plus med FN's repræsentant på øen, som jo prøver at formidle forhandlingerne.
Disse forhandlinger har kørt, og så vidt jeg er orienteret, er de ikke kommet ret langt.
Der er stillet forslag fra begge sider, forskellige statsdannelsesmodeller, forbundsmodeller, er på bordet, og de er ikke blevet enige om dem.
Jeg synes personlig, at de forbundsmodeller, der foreligger, ikke burde være så langt fra hinanden, at det burde være umuligt at nå målet.
Flertallet af den tyrkisk-cypriotiske befolkning - jeg tror, det er 70 pct. i meningsmålingerne - ønsker en genforening, men Denktash vil have en genforening, som sikrer, at det mindretal ikke reelt politisk kan blive kørt over ende af det græske flertal.
EU's holdning under det her forløb er, at formandskabet ikke skal gå ind og blande sig i forhandlingerne på indeværende tidspunkt, fordi det er FN, der står for dem, og derfor skal der ikke være for mange kokke på den ø for øjeblikket.
FN er - nu er min taletid udløbet, men hvis jeg skal komme med et nyt svar, kan jeg følge op på det - aktivt i gang med vores støtte.