Kim Sejr (RV), 2003-05-26:
Det er jo svært at være uenig med regeringen, når det om den regionale vækststrategi hedder, at der skal sikres en balanceret regional udvikling.
Regeringen siger så selv, at den først og fremmest skal sikres ved at forbedre de generelle vækstbetingelser, som har betydning for hele landet, bl.a. lavere skat på arbejde.
Dér har jeg så lyst til at sige, at indtil videre har regeringen jo netop afvist for alvor at nedbringe skatten på arbejde.
En af grundene til, at Det Radikale Venstre har været meget aktiv på det her område, er jo, at vi kan se de fordele, der vil være ved for alvor at få bragt skatten ned på arbejde.
Det er så ikke lykkedes indtil nu.
Der skal også være gode rammer for uddannelse og forskning, men her har vi jo så stadig væk også et problem med at have et højt niveau på begge områder, som lever op til anbefalingerne fra bl.a. OECD.
Inden for den offentlige forskning ligger vi som en mellemvare, og hvis vi vil være i front dér, så er der i hvert fald også behov for en styrket indsats for at få nogle gode rammebetingelser.
Så hedder det, at Danmark i international sammenhæng er et land med en høj grad af regional balance, men sådan føles det vel nok ikke nede i Nakskov, der i sidste uge havde sendt en deputation til Folketingets Kommunaludvalg i desperation over den regionale misvækst, der er i regionen.
Der er faktisk en lille snes områder, som har oplevet ubalance igennem de senere år og altså ikke har haft nogen fremgang i deres udvikling.
Regeringen nævner så i sin redegørelse, at der er sat fire initiativer i gang med en række prioriterede områder, og igen kunne man spørge: Hvor er Lolland-Falster i den her forbindelse?
Jeg håber selvfølgelig ikke, at det er, fordi området er opgivet.
Nu får vi så at vide, og det fremgår også, at der er en større videnskabelig undersøgelse i gang, der ligesom skal gå ned i materien og se, hvilke parametre der skal være til stede, for at man kan få noget ud af sine bestræbelser.
Det håber jeg selvfølgelig vil give et resultat på et tidspunkt. Den store kanin, der er trukket op af hatten, er så befordringsfradraget, man ønsker forbedret for en række prioriterede områder, så man får 1,60 kr. i fradrag pr. kørt kilometer over 100 km mod ellers 80 øre.
Jeg tror faktisk, jeg vil give Dansk Folkepartis ordfører ret i, at det sådan set er lidt genialt tænkt.
Nu ved jeg godt, at jeg har været kritisk og spurgt, om det egentlig er undersøgt og analyseret, om det virker, om det har en effekt osv., men der kan man sige, at det jo lidt er lige meget, om det har det, for det er jo sådan set ikke regeringen, der skal betale.
Så det kan være lige meget.
Derfor er der ingen grund til at lave en cost-benefit-analyse på det her.
Jeg er sådan set meget enig med regeringen i en del af redegørelsen, hvor det hedder, at for at sætte yderligere fart på arbejdet skal der nedsættes særlige vækstsamarbejder, som skal være med til at udvikle præcise og målrettede strategier for udviklingen i udkantsområderne.
Det er helt fint.
Vi foreslår så også bare, at man får en meget aktiv og dynamisk tværgående indsatsgruppe, der placeres i Erhvervs- og Boligstyrelsen.
Silkeborgkontoret kunne være et godt bud på det.
Vi har jo i mange år diskuteret regional politik, og mange af os er måske lidt frustrerede over det også.
Som jeg måske har nævnt tidligere, så har jeg selv været folketingskandidat på Lolland-Falster i midten af 1990'erne.
Der er ikke sket meget fremgang dér siden 1995-1996, tværtimod.
Derfor kan man godt blive frustreret, og når man sidder i venskabelige lag, kan nogle også fristes til at slutte, at: Jamen man kan jo lade de her regioner sejle deres egen sø, hvorfor i det hele taget bruge krudt på dem? Hvorfor ikke lade falde, hvad ej kan stå? Så derfor synes jeg, det kunne være en god idé, at man hos regeringen ligesom forsøgte at formulere et mål.
Hvad er målet med vores regionalpolitik?
Hvorfor skal vi have en regional politik?
Kan man sige, at det er for at fastholde en bestemt andel af befolkningen i en region ud fra et eller andet indeksniveau?
Er det for at have et niveau for en bestemt erhvervsindkomst?
Hvad er målene?
Og hvad er vi parat til at acceptere?
Den slags lidt mere fremadrettede større spørgsmål kunne jeg i hvert fald godt tænke mig at vi fik en diskussion om.