Pia Gjellerup (S), 1998-11-06:
Som det er fremgået af mange af ordførerindlæggene, så er hovedmålsætningen, som jeg fornemmer der er fuldstændig opbakning til, med dette forslag at gøre det lettere og billigere eller oven i købet nogle gange begge dele at handle bolig.
Der er andre principper, der bærer forslaget, nemlig at man skal kunne se, hvad man betaler for.
Man skal betale for det, man får, man skal kunne sammenligne på en enkel måde, og så skal man tage to særskilte beslutninger i forbindelse med købet, nemlig dels om købet af ejendommen, dels om finansiering af købet. Jeg skal takke for de mange positive tilsagn, der er givet fra hr. René Skau Johansen og fra fru Sonja Albrink, fra hr. Morten Helveg Petersen og fra hr. Mogens Nørgård Pedersen, og skal jeg til de øvrige, der har stillet nogle spørgsmål, forsøge at give nogle af svarene her.
Til fru Pia Larsen, der påpegede, at de regler, der lægges op til i forhold til annoncering og søgesystem, måske er for stramme: Det vil jeg naturligvis gerne vende tilbage til i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Jeg vil blot i forhold til annonceringen sige, at det jo selvfølgelig har at gøre med den ambition, som jeg nævnte som et af hovedprincipperne for forslaget, nemlig at gøre det enkelt at sammenligne for forbrugeren.
Jeg tror, at jeg i høj grad også vil kunne sige, at det er noget, man hos dem, der formidler ejendommene, i virkeligheden kunne være glad for.
Det er også det, de melder.
at give i en annoncering.
På den måde kan man måske faktisk få tilrettelagt en enklere og også mere gennemskuelig annoncering, og det tror jeg alle ville være glade for.
Så til fru Pernille Sams, som jeg skal takke for her at
være meget konkret og også temmelig positiv.
Fru Pernille Sams peger dog på nogle spørgsmål, nemlig bl.a. søgesystemet, som fru Pia Larsen også var inde på, og spørger, om der ikke er en, der har budt på det.
Nu har jeg ikke så tætte relationer til Søndagsavisen, som fru Pernille Sams har, så jeg har faktisk ikke været opmærksom på andet, end at Søndagavisen har haft nogle intentioner.
Det, der ligger i lovforslaget, er jo faktisk en hjemmel til, hvis ikke andre gør det, at oprette et søgesystem med en central indgang til alle de ejendomme, der bliver udbudt, i et offentligt tilgængeligt elektronisk medie.
Det er den måde, vi efterhånden har bevæget os på, også lidt i takt med den teknologiske udvikling, når vi ser på bare tiden fra idégruppens meldinger, over boligrapporten, til høringsforslaget og så det, der i dag foreligger, som er det, der er regeringens forslag.
Det har de andre jo ikke været; de har været arbejdsredskaber.
Søgesystemet kommer vi til at se videre på i forbindelse
med udvalgsarbejdet, og det er selvfølgelig rigtigt, at man vil ikke have grund til at skulle lovvedtage at oprette et søgesytem, hvis der er et andet.
Omvendt må jeg sige, at det er heller ikke det, lovforslaget lægger op til.
Det lægger op til, at hvis der ikke er andre, så kan man bruge denne hjemmel.
Så jeg tror i virkeligheden ikke, vi er så langt fra hinanden.
Men det kan vi naturligvis også i mere grundig form vende tilbage til under udvalgsbehandlingen.
Endelig vedrørende finansieringsgebyr ved alternativ finansiering
: Ja, forholdet er jo det, at hvis man med seriøsitet skal kunne sikre sig et andet finansieringstilbud end det, der er det centrale, gennemarbejdede finansieringstilbud, fremlagt i forbindelse med annonceringen og købsaftalen, så ville de, der skal give dette finansieringstilbud, ofte være i den situation, at de måtte se på, hvad det var for en ejendom, de skulle give lån i. Hvis det så kunne belægges med et større gebyr, var det jo faktisk en hindring for det, jeg synes er et absolut afgørende hovedprincip, nemlig at der ikke på nogen måde må lægges hindringer i vejen for, at man kan vælge en anden finansiering end den, der er tilbudt.
Det er lige netop inden for de områder, at vi i de senere år har set nogle af problemerne i ejendomshandel.
Jeg synes, vi skal være med til at gøre så meget, vi kan herfra som lovgivere, for, at vi faktisk reducerer hindringerne og tværtimod skaber de præcise forudsætninger for, at man faktisk træffer to beslutninger, og at det indebærer, at man også kan have et relevant konkurrerende finansieringstilbud, som også bygger på en ordentlig besigtigelse af ejendommen.
Hr. Ole Sohn spørger til, om regeringen vil tage nogle initiativer til præsentation af konsekvenser af ny lovgivning i forbindelse med ejendomshandler.
Det vil regeringen gerne.
Det har regeringen faktisk undervejs været meget opmærksom på, allerede da pinsepakken blev præsenteret, fordi vi nemlig havde dårlige erfaringer fra midten af 1980'erne med den daværende skattereform.
Det varede meget lang tid, før den satte sig, kan man sige, i forbindelse med ejendomshandler, og det gjorde, at vi var en del, der faktisk var af den opfattelse, at en del ejendomshandler blev gennemført på et grundlag, som de pågældende købere aldrig havde bundet an med, hvis de havde fået en grundig nok oplysning.
Derfor har vi meget hurtigt været i kontakt med Dansk Ejendomsmæglerforening, som også reagerede meget hurtigt og meget positivt.
Dansk Ejendomsmæglerforening reagerede meget hurtigt - så vidt jeg husker var det den 2. juli, altså mindre end en uge efter at pinsepakken var vedtaget - med at melde ud om udviklingen af et system, der kunne håndtere det for ejendomsmæglerne, og melde ud om en overgangsløsning, hvor køberne ville blive informeret om, at der var noget, man ikke præcis kunne udregne, men som man kunne gøre opmærksom på i forbindelse med ejendomshandlerne. Det har så vist sig, at der er en hel del ejendomsmæglere, der faktisk ikke har levet op til de budskaber fra deres egen forening.
Derfor har Dansk Ejendomsmæglerforening igen søgt at rette op på tingene, og regeringen har meldt, at vi vil foranstalte, at man umiddelbart inde i det nye år laver et tjek på, hvordan tingene ser ud, for da skulle systemet efter alt at dømme være på plads, sådan at vi også har nogle rigtige billeder af, hvad det er man køber ikke kun efter gammel lovgivning, men også efter ny lovgivning, som træder i kraft i løbet af årene, der kommer. Til hr. Egil Møller, der gerne ville spørge, om statens krav dog ikke kunne trækkes lidt tilbage, når vi nu godt ville gøre det lidt billigere
Der er jo ikke nogen konkurrence.
Vi har også kun én regering.
Der vil jeg sige, at udgangspunktet netop for både idégruppens arbejde og boligrapporten har været, at det ikke var de statslige afgifter, der skulle ses på.
Det var med velberåd hu.
Vi finder faktisk ikke, at der er noget grundlag for at bidrage med statskassepenge til det formål, der lægges op til, og jeg synes også, at rammen faktisk har givet anledning til en væsentlig idérigdom, både i idégruppen og i den videre færd.
Jeg vil ikke give noget tilsagn om at reducere den slags omkostninger.
Hr. Frank Aaen nævner en række af de spørgsmål, der er bragt op af Forbrugerrådet, som bl.a. i forhold til »no cure-no pay«-princippet løfter en pegefinger og siger, at det nok ikke er fornuftigt. Jeg tror faktisk, det er fornuftigt, at man har nogle valgmuligheder, også ud fra det princip, at det i virkeligheden ikke er særlig redeligt, at de, der gennemfører en handel, også kommer til at betale for dem, der ikke gennemfører handler.
Så jeg tror faktisk, at vi kommer til at se en situation, hvor langt de fleste vil bruge »no cure-no pay«-princippet, men der vil være situationer, hvor det er ganske naturligt og nærmest ligger i sagens natur, at man ikke vil gøre det.
Derfor tror jeg, det er relevant at have den valgfrihed, som den pågældende forbruger, nemlig sælgeren, også er involveret i.
Opdeling af købsaftaler i de to særskilte beslutninger har jeg været inde på.
Det gør vi jo ikke på den måde, at vi lægger op til, at der skal være flere clips i, sådan som det umiddelbart fremgår i hvert fald af en fortolkning af, hvad Forbrugerrådet siger.
Nej, vi har gjort noget lidt andet.
Jeg tror, det er i § 18 i lovforslaget, at vi arbejder med, at ud over det omfattende finanseringsforslag, der sædvanligvis knytter sig til købsaftalen, vil der også skulle præsenteres alternative finansieringsmuligheder.
Det tror jeg kan være med til at understrege det, som jeg synes er meget vigtigt, nemlig at det er to forskellige beslutninger, der træffes.
Så synes jeg ikke, at realkreditfinansieringen helt fortjener at blive kaldt lotteri.
Men jeg kan da i hvert fald forstå, at hr. Frank Aaen støtter at sikre realkreditfinansieringen. Endelig om plat.
Det er jo sådan, at der inden for alle brancher vil blive begået fejl.
Der vil også inden for alle brancher være nogle, der ikke gør, som de burde gøre.
Jeg tror nu heller ikke, at det nødvendigvis var sådan ment, men jeg synes i hvert fald, det var værd at sætte på plads.
Endelig vil jeg ønske hr. Tom Behnke god fornøjelse med drømmeriet.
Det vil kun blive større på nettet, for
der kommer det også til at bevæge sig.
Der kommer man helt ind i soveværelset, ned i kælderen og op på loftet, så jeg vil bare ønske god fornøjelse på nettet.
Jeg fornemmer, at vi er ved at være ved afslutningen, så jeg skal også svare kort først hr. Svend Erik Hovmand, som refererer noget, som hvis jeg havde sagt det, så var det bestemt en fortalelse, men jeg erindrer heller ikke, at jeg har sagt det sådan, nemlig at VK forlod regeringen på et tidspunkt, hvor økonomien var ustabil.
Nej, bestemt ikke.
Den var stabilt meget dårlig - stabilt meget dårlig, undtagen på et eneste punkt, nemlig på betalingsbalancen.
Vi havde et betalingsbalanceoverskud, da VK forlod regeringen, stort, bl.a. afstedkommet af, at man havde været i stand til stort set at få forbruget herhjemme til at gå i stå for ikke at sige gå ned, gå ned, gå ned.
Vi var ved at kvæle os selv takket være en bitter medicin fra VK's side.
Men jeg bemærkede - og det var det, jeg forholdt mig til af meget negative ting - at der var et offentligt underskud af en størrelsesorden, som vi nu har vendt til et overskud, og sådan kan vi jo så blive ved med at slås om, hvad der er det værste.
Regeringen synes altid, at det, der er i plus, er det bedste, og en opposition synes altid, at det, der er i minus, er det værste.
Sådan kan vi blive ved med at tale.
Men jeg synes i hvert fald, man må have lejlighed til at se begge dele, og det gør jeg gerne.
Jeg synes, betalingsbalanceunderskuddet er et problem.
Omvendt synes jeg faktisk, vi har nogle fantastiske muligheder for at gøre noget ved det ved den konkurrenceevne, som vi faktisk har været i stand til at få præsteret over for erhvervslivet,
selv om vi i år ikke styrker konkurrenceevnen, men det gør vi bl.a. ikke, fordi vi anerkender, at vi har en stabil og fast kronekurs.
Så endelig til fru Pernille Sams med hensyn til de tre linjer.
Jeg skal så henvise til det afsnit, der står to afsnit foran, som handler om den strukturelle konkurrenceevne og afsætningsmulighed.
Det er i den sammenhæng, man skal læse den mere længeresigtede betydning af, hvordan omkostninger indreguleres.