Flemming Hansen (KF), 1999-11-17:
Som det vist allerede er fremgået, er der tale om en sammenskrivning af en række forslag af vidt forskellig karakter.
Ser vi på spørgsmålet om rejsegodtgørelsen, må vi i sandhed sige, at regeringen har fået endnu et nederlag.
Den kæmpede sammen med andre partier i Folketinget for at gøre tilværelsen meget urimelig for de mennesker, der rejser som et led i deres arbejde, og vi ved alle, hvor lave satserne blev, og vi ved også, at det var og er helt uacceptabelt.
Men det er ikke nok.
Det Konservative Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag - det har fået navn i dag, det hedder B 39
- der bringer situationen tilbage til de forhold, vi havde, inden regeringen begyndte med alle disse tåbelige rumlerier, og dette forslag vil vi naturligvis til stadighed støtte, men vi vil også støtte regeringens forslag her, for det er dog et skridt i den rigtige retning.
Ser vi på spørgsmålet om forbedringerne af rejseudgifterne i forbindelse med kursus- og uddannelsesvirksomhed, er vi tilfredse med, at der nu sker en ændring.
Regeringen nævner selv i sine bemærkninger til lovforslaget eksemplet fra Bornholm, hvor unge bliver beskattet af den transport, de har for at få en ganske almindelig grunduddannelse.
Det er vi tilfredse med vil blive ændret, og det støtter vi. Når vi ser på fratrædelsesgodtgørelser og jubilæumsgratialer, er der også store ændringer på vej.
Jubilæumsgratialer får lov at blive, som de er i dag, og det er o.k.
Med hensyn til fratrædelsesgodtgørelser er der tale
om en ren socialdemokratisk misundelsespolitik, og jeg synes, det er værd at bemærke, at langt, langt, langt de fleste modtagere af fratrædelsesgodtgørelser er mennesker med en ganske almindelig indkomst fra omkring 250.000 til 400.000 kr. Det har bl.a. Ledernes Hovedorganisation gjort os ganske udmærket opmærksomme på både skriftligt og mundtligt.
Det er brøkdele.
Det er slet ikke 1 pct., vi taler om.
Det er meget mindre.
Så det er i virkeligheden den ganske almindelige lønmodtager og mellemleder og leder, der rammes meget hårdt.
Vi synes, det er misundelsespolitik, regeringen og Socialdemokratiet lægger for dagen, og vi tager meget stærkt afstand fra det.
Men jeg vil også godt sige til skatteministeren - og jeg håber, skatteministeren vil være meget koncentreret nu - at spørgsmålet om fratrædelsesgodtgørelse betragter vi som et klart forligsbrud.
Jeg vil gerne fortælle skatteministeren, hvem der var med i forhandlingerne, da vi lavede forlig.
Det var i den forrige folketingsperiode, og reglerne i Folketinget - de er uskrevne, det ved jeg godt - er sådan, at når man laver en forligsaftale, så holder den den periode, man er i, plus den efterfølgende, mindst, medmindre alle parterne er enige. Omkring forhandlingsbordet sad skatteminister Carsten Koch og hr. Jacob Buksti, sad fru Gitte Seeberg og min ringhed og sad Venstres skattepolitiske ordfører dengang, hr. Brixtofte, og hr. Jensby, og fru Sonja Albrink sad der også.
Vi lavede et klart forlig.
Jeg må sige - den ros skal skatteministeren have - at det er første gang, jeg ser, at han forsøger at bryde et forlig, og jeg vil gerne sige: Det er fuldstændig og totalt uacceptabelt.
Jeg forstår ikke, at skatteministeren, som normalt opfører sig pænt i forhold til, hvad vi plejer i Folketinget, kan finde på det her.
Jeg forventer, at skatteministeren går op og siger: Det var en fejl.
Jeg erkender, at jeg har dummet mig.
Det kan ske for den bedste, og så kan det også ske for skatteministeren, og derfor må vi have det pillet ud.
For det er et forlig, vi har sammen, og når vi indgår forlig, så holder vi dem.