runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2005-06-01:
Vi må jo forstå det sådan, at ministeren på det her spørgsmål vil svare, at man ingenting vil gøre for at sikre flere praktikpladser.
Jeg var på besøg på Århus Tekniske Skole forleden, og jeg ville egentlig ønske, at ministeren havde taget imod invitationen til at komme med til den høring.
Ministeren var rent faktisk inviteret, og det samme var mange repræsentanter fra regeringspartierne, men ingen valgte at dukke op.
Men er det korrekt forstået, at ministeren på det her spørgsmål vil svare, at man ikke vil tage nogen initiativer til at sikre flere praktikpladser for de unge, der lige nu sidder og mangler dem?
Eigil Andersen (SF), 2005-06-01:
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål fra før, nemlig: Tror ministeren, at når man som ung har været i gang med en uddannelse, man har gennemført halvdelen af den, man har brugt sin tid på det, man har lyst til det arbejde, og så bliver man stoppet af ministeren – det drejer sig altså om 4.000 i år, forventer man – tror ministeren så, at så er man bare fantastisk motiveret for at gå i gang med en ny uddannelse?
Bertel Haarder (V), 2005-06-01:
Regeringspartierne og Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har jo blot brugt deres syn, vi har blot set på virkeligheden, som den er i dag og næste år og de nærmest kommende år, for selv om der skulle ske noget mærkeligt, som gør, at vi kan bruge uendelige mængder HK’ere og mekanikere om 10 år, hvad skal de så lave indtil da?
Det er det, der kvalificerer til flere job og til andre job.
Men det at uddanne sig på et område, hvor det er helt tydeligt – man kan se det med det blotte øje – at der ikke er muligheder i de nærmeste år, det er opskriften på nederlag og på social deroute.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Det, der er det store problem, er, at hver eneste gang der er veldokumenterede sager, hvor USA overtræder internationale konventioner, som debatteres vidt og bredt i USA i alle de førende aviser, og som omtales gang på gang i danske aviser, siger statsministeren: Det har jeg ikke noget kendskab til.
Det ved jeg ikke nok om.
Det kan jeg ikke tage stilling til.
Bekymrer det ikke statsministeren – det gør det i hvert fald hos os i Enhedslisten – at det indtryk, verden må få af Danmark, er, at Danmark er en dikkende lammehale i forhold til USA’s præsident, George Bush?
Bekymrer det ikke statsministeren, at det er det indtryk, verden får af Danmark?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg kan fuldstændig holde mig til, hvad jeg allerede har svaret.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Jeg må sige, at det er et usædvanlig tyndbenet svar, man her får fra statsministeren.
Jeg synes, at statsministeren tager meget løst på, at Danmark faktisk i øjeblikket er formand for FN’s Sikkerhedsråds Antiterrorkomité.
Jeg synes, at det er en meget bekymrende attitude, at statsministeren på den måde lægger op til, at der skal være dobbeltstandarder.
Jeg synes, at statsministeren siger, at der ikke skal være dobbeltstandarder, men i praksis i forhold til de ting, som statsministeren åbenbart har tænkt sig at gøre eller ikke gøre, så gælder der i virkeligheden dobbeltstandarder.
Kan vi ikke nu her få en helt klar garanti fra statsministeren om, at man enten vil tage denne her meget alvorlige sag op i FN’s Sikkerhedsråds Antiterrorkomité, eller at statsministeren vil tage det her op med præsident Bush, når Bush besøger Danmark i juli?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg tror ikke, jeg kan føje meget mere til, hvad jeg allerede har svaret.
Rune Lund (EL), 2005-06-01:
Men hvis vi så forestiller os en fiktiv situation, hvor der er en person, der hedder Luis Posada Carriles, som er på CIA’s og FBI’s lønningsliste, som bomber et civilt cubansk passagerfly i 1976, hvor over 70 mennesker dør, og at denne person får opholdstilladelse i USA og ikke bliver udleveret af USA, selv om man f.eks. kræver det i Venezuela, hvor denne person, Luis Posada Carriles, flygtede fra et fængsel i 1985, mener statsministeren så ikke, at dette er imod grundlaget i FN’s Sikkerhedsråds Antiterrorkomité, at USA nægter enten at retsforfølge en sådan person eller udlevere personen til retsforfølgelse i et andet land?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Nej, for det er jo kun i hr. Frank Aaens udgave, og det er jo fuldstændig ligegyldigt, hvad jeg svarer, så vil hr. Frank Aaen altid forsøge at give det billede.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Det er jeg med på, men ugerne er også til at forberede sig i.
Er statsministeren så ikke enig i, at når USA har en terrorist i sin varetægt, som har erkendt at have stået bag bombninger af turistmål, og som er under anklage for et flyattentat, der har kostet 73 mennesker livet, og man så ikke dér retsforfølger eller udleverer til retsforfølgelse, så er der tale om dobbeltstandarder?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg kan ikke på nogen som helst måde anerkende dobbeltstandard, om jeg så må sige.
Men som jeg sagde før, har jeg ikke besluttet mig til på nuværende tidspunkt, hvilke emner der skal bringes op.
Der er ganske mange uger endnu til at gøre sig de overvejelser.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Når der i USA er en terrorist, der er anklaget for et bombeattentat mod et cubansk passagerfly, hvor 73 passagerer døde, og som har erkendt, at han stod bag bombeattentater mod turistmål i Cuba, er statsministeren så ikke enig i, at hvis ikke USA anklager eller udleverer den pågældende til de lande, der ønsker ham udleveret til retsforfølgelse for terrorisme, men undlader at anklage ham for terrorisme eller udlevere ham, så har USA gjort sig skyldig i dobbeltmoral, hvor man siger, at vores terrorister er gode nok, det er kun andres, vi er imod?
Er statsministeren ikke enig i, at det er meget uheldigt og noget, man burde tage afstand fra?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg har ikke på nuværende tidspunkt taget stilling til, hvilke emner der skal tages op.
Der er jo også god tid endnu, og det er vel også vigtigt at beslutte sig for det på et tidspunkt, hvor vi har det seneste nye med.
Så det korte svar er, at jeg ikke på nuværende tidspunkt har gjort mig nærmere overvejelser om, hvad der egentlig skal bringes op.
Det venter jeg med, til vi kommer lidt tættere på, at besøget finder sted.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Jeg spurgte i sidste uge statsministeren, om der under hans besøg i Washington var udtrykt nogen form for kritik af USA’s overtrædelse af internationale konventioner, og fik det klare svar, at der ikke var udtrykt nogen form for kritik af USA under besøget.
Det synes jeg er beklageligt, men nu kommer der jo en chance mere til statsministeren, fordi George Bush er så venlig at besøge Danmark her i juli måned, hvor vi vil få rig mulighed for som danskere at udtrykke vores protest over for USA’s overtrædelse af konventioner.
Jeg vil da håbe, at statsministeren også vil være med og her bruge anledningen til at udtrykke kritik f.eks. over, at USA ikke retsforfølger den tidligere CIA-agent, eksilcubaneren Posada Carriles.
Carriles er anklaget for et bombeattentat mod et cubansk passagerfly, og alligevel vil man ikke retsforfølge ham for terror i USA.
Vil statsministeren måske rejse sådan et spørgsmål?
»Har statsministeren gjort sig overvejelser om, hvilke budskaber det ville være relevant at udtrykke over for USA’s præsident Bush, når denne besøger Danmark i juli måned?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg kender ikke den sag tilstrækkelig indgående til at kunne give nogen nærmere vurdering af det.
Jeg lytter selvfølgelig med stor interesse til alle de gode råd, der er om, hvad jeg skal bringe op.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Det, der jo er det grelle, er, at statsministeren ikke engang kan give et eksempel på, hvad der skulle bryde det billede, vi var inde på før.
Hvad bryder det billede, at Danmark bare er en dikkende lammehale til USA?
I den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at høre lidt mere om, hvordan man diskuterede »muligt«.
Hvad er »muligt«?
Hvornår er »så hurtigt som muligt« – ikke for så vidt angår tidspunktet, men situationen?
Er det først den dag, hvor alle, der er modstandere af besættelsestropperne, enten er slået ihjel eller sat i amerikanske fangelejre?
Er det det tidspunkt, vi taler om at det er muligt at trække sig hjem på?
Eller hvad mener statsministeren og George Bush om, hvornår det er muligt, altså ikke tidspunktet, men situationen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Vi er nu i Irak på grundlag af et FN-mandat, og når FN’s Sikkerhedsråd har bedt om, at der er internationale tropper til stede i Irak, så er det for at hjælpe den irakiske regering med at opbygge et irakisk demokrati.
Og alt imens det foregår som en demokratisk proces, skal vi bygge sikkerhedsstyrker op, både inden for militær og politi, så irakerne selv kan overtage ansvaret.
Der må vi også lytte til, hvad den irakiske regering siger om, hvornår den føler at den selv er i stand til at overtage ansvaret.
For jeg tror bestemt, den har et ønske om, at udenlandske tropper kan trækkes ud af landet så hurtigt som muligt, men det, vi samtidig får af budskab fra den irakiske regering, er, at det altså ikke nytter noget at stille kunstige tidsfrister op for tilbagetrækning.
Jeg vil gerne minde om, at selve salgsprocessen vedrørende TV 2 på baggrund af de råd, som regeringen har fået fra så vel de juridiske som de finansielle rådgivere, jo altså er sat i bero.
Det er det første, jeg gerne vil sige.
Det andet er, at regeringen under alle omstændigheder vil sikre, at TV 2 så i den mellemliggende tid får de bedst tænkelige udviklingsmuligheder, for det, vi ønsker kulturpolitisk, er et stærkt TV 2, det, vi ønsker kultur- og mediepolitisk, er, at der er en ligeværdig og stærk konkurrent til Danmarks Radio, også når det gælder public service.
Derfor har regeringen kun interesse i, at TV 2 har gode udviklingsmuligheder.
Mogens Jensen (S), 2005-06-01:
Jeg kan forstå på statsministeren, at der er blevet foretaget en slags risikovurdering forud for, at man så har besluttet at gå videre i salgsprocessen, selv om det altså stod klart, at der kunne være tale om en konkurs.
Så vil jeg gerne spørge statsministeren, han kender jo begrebet rettidig omhu: Nu ved vi så, at det er et muligt risikoscenario.
Vil regeringen nu så opstille en række scenarier for, hvad der eventuelt kan ske, alt efter hvad der kommer ud af de her retssager?
Har regeringen nogle klare planer for, hvad der skal ske med TV 2 og for TV 2, alt efter om man får ret eller ikke får ret, således at man med rettidig omhu kan sikre en ordentlig udvikling for TV 2?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg er ikke sikker på, jeg helt forstår sammenhængen med det oprindelige spørgsmål, som hr. Simon Ammitzbøll har stillet.
Det er altså grunden til, at selv om muligheden for i værste tilfælde at kunne komme ud i en konkurs selvfølgelig måtte vurderes i forbindelse med beslutningen, var den samlede vurdering, at den risiko var så lille, var så beskeden, var så fjerntliggende, at det var fuldt forsvarligt at igangsætte salgsprocessen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
Vi må jo så tage svaret fra statsministeren til efterretning.
Men så vidt jeg kan forstå, også på skriverier i pressen – det er nemlig svært at få særlig mange svar ud af statsministerens ellers sikkert udmærkede kulturminister – så opstod der nye situationer senere.
I forbindelse med at salget af TV 2 blev aflyst, udtalte kulturministeren til Berlingske Tidende, at »hvis rekapitaliseringen ikke er i orden, så står vi med et TV 2, som nok går konkurs.«
Jeg har prøvet at afæske kulturministeren svar på, hvad regeringen ligesom gør for at forberede TV 2 på den situation, sådan at man kan undgå en konkurs.
Kunne statsministeren komme ind på det her?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
I det beslutningsgrundlag, der blev forelagt regeringen, blev denne risiko imidlertid anset for fjerntliggende.
Det var samtidig vurderingen på det pågældende tidspunkt, at der var realistiske muligheder for at fjerne eller begrænse risikoen ved at give køber garanti, hvorefter køber ikke ville lide tab som følge af udfaldet af retssagerne.
På den baggrund blev der ud fra en samlet betragtning vurderet at være en overvejende sandsynlighed for, at en salgsproces kunne gennemføres med succes.
Derfor anbefalede Kulturministeriet og Finansministeriet, at regeringen igangsatte salgsprocessen, og det var en indstilling, som regeringen valgte at tiltræde.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-06-01:
I Politiken den 27. maj kunne man læse, at allerede inden regeringen satte TV 2 til salg, vidste centrale ministre, at tv-stationen risikerede at gå konkurs.
Det er begrundelsen for, at jeg i dag har villet stille spørgsmålet til statsministeren, om statsministeren kan oplyse, hvorfor TV 2 blev sat til salg, selv om Kulturministeriets embedsmænd havde oplyst om risikoen for, at TV 2 kunne gå konkurs som følge af tilbagebetalingskravet.
»Kan statsministeren oplyse, hvorfor TV 2 blev sat til salg, selv om Kulturministeriets embedsmænd havde oplyst om en sandsynlig risiko for, at TV 2 kunne gå konkurs som følge af tilbagebetalingskravene?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Hr. Frank Aaen giver ikke en korrekt beskrivelse af forholdene.
Nu siger hr. Frank Aaen så i øvrigt, at der sker en bekæmpelse af de amerikanske styrker.
Jeg synes, at noget af det forfærdelige jo netop er at se, at terroristerne går efter civile irakere.
Det er jo i høj grad problemet.
Jeg tror, at udenrigsministeren i går under debatten var i stand til at oplyse, at tallene faktisk viser, at ganske mange af terroristerne kommer fra udlandet, at de ikke er irakere, men kommer fra andre lande.
Det bekræfter på ingen måde hr. Frank Aaens forsøg på at tegne et billede af situationen i Irak, tværtimod.
Men alt det, hr. Frank Aaen siger, er jo kun en understregning af, at der altså desværre stadig væk er behov for en international militær tilstedeværelse.
Hvis man fulgte hr. Frank Aaens råd om at trække de internationale styrker ud nu, så er der én fuldstændig sikker virkning, og det er, at det spirende demokrati i Irak vil gå til grunde, og de nye magthavere vil blive skrupelløse tyranner og diktatorer, som vil undertrykke den irakiske befolkning igen.
Der synes jeg, at vi har en forpligtelse til at hjælpe irakerne med at få et stabilt demokrati op at stå til gavn for den enkelte iraker.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Jamen det er jo der, det skiller.
Det er jo, om den fortsatte militære tilstedeværelse bringer Irak nærmere fred, eller om den fortsatte militære tilstedeværelse med USA i spidsen, som er forhadt i Irak, ikke bringer Irak længere væk fra fred.
Det, der sker i øjeblikket, er altså ikke alene en bekæmpelse af USA’s styrker, det er også en borgerkrig, som bl.a. udvikler sig, fordi mindretallet mener, at USA holder med flertallet, og at USA derfor er med til at forhindre mindretallet i at få sin retmæssige andel af ledelsen i Irak.
Det er jo derfor, der begynder at være noget, der ligner borgerkrig.
Jeg håber, at statsministeren gør sig de overvejelser, om ikke netop den militære besættelse er med til at fremme modsætningerne i Irak, som gør, at der i lang tid fremover vil være uro og borgerkrigslignende tilstande.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg er slet ikke enig i hr. Frank Aaens beskrivelse af situationen.
Det er selvsagt sådan, at sikkerhedssituationen ikke er tilfredsstillende, det kan enhver jo både høre og se, men der foregår faktisk andre mere positive ting i Irak.
Der er etableret en ny regering.
Det tog noget tid, men det var bl.a., fordi de nye ledere prøvede at sikre en god politisk balance i regeringen, hvad jeg synes var klogt at bruge tid på.
Der er sat en demokratisk proces i gang, hvor man nu går i gang med at skrive en demokratisk forfatning, der forberedes demokratiske valg til december.
Det er alt sammen en meget positiv udvikling.
Det, hr. Frank Aaen siger, er jo kun en understregning af, at der fortsat er behov for en international militær tilstedeværelse for at beskytte det spirende demokrati i Irak.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Ja, men det går jo modsat.
Og vi ser uro, fordi der også begynder at være en borgerkrigslignende situation i Irak, hvor forskellige religiøse grupper begynder at bekæmpe hinanden.
Er statsministeren ikke bekymret over, at det, vi ser, altså er en udvikling, hvor fred og en fredelig opbygning af Irak faktisk fortoner sig længere og længere væk, jo længere besættelsen pågår?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Det er da klart min opfattelse, at militære midler ikke er tilstrækkeligt.
Det er ikke nok.
Der er mange andre ting, der er brug for i Irak.
Der er behov for mere civil genopbygning, og det er jo i øvrigt også en del af det mandat, vi nu her fra Folketingets side har givet de danske soldater i Irak, at fokusere stærkere på beskyttelse af netop civil genopbygning i Irak.
Der skal meget mere til, det er en bred indsats.
Det er jo bl.a. at sikre, at den demokratiske opbygning i Irak kan finde sted og at almindelige irakere i det daglige kan få en bedre og højere levestandard gennem civil genopbygning af landet.
Frank Aaen (EL), 2005-06-01:
Det har jeg hørt statsministeren sige før, men det, der sker i Irak, er jo helt tydeligt fra USA’s side en meget massiv satsning ensidigt på militære løsninger.
Man bombede Falluja, man har store militære operationer, også i øjeblikket, i gang, og det var derfor, jeg spurgte før: Er den opfattelse af, hvornår der er sikkerhed og man kan trække tropperne ud af Irak, udelukkende baseret på en eller anden form for militær succes?
Jeg tror ikke, man når dertil, for modstanden er jo ikke aftagende.
Er det udelukkende den militære linje, man kører på, og som skal bestemme, hvornår man trækker sig ud?
Eller overvejer man, om den der mulige situation for, hvornår man kan trække sig ud, i langt højere grad skal begynde at basere sig på ikkemilitære midler?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jeg vil bare sige til hr. Peter Skaarup, at når jeg ikke lige hopper om bord i en bred fordømmelse af, hvad premierminister Juncker har sagt, er det, fordi jeg faktisk er af den opfattelse med det kendskab, jeg har til ham, at han har dyb respekt for de beslutninger, der bliver truffet i de enkelte lande, og på ingen som helst måde er arrogant.
Han kommer også fra et lille land, som i høj grad har interesse i, at spillereglerne bliver fuldt respekteret.
Hvis nu premierminister Juncker i virkeligheden har tænkt på sådan en situation, hvor der holdes en folkeafstemning, der giver et nej, hvorefter politikerne i det pågældende land forsøger at formulere et svar på det, befolkningen har ønsket, og så spørger befolkningen en gang til, så forholder sagen sig jo anderledes.
Måske skulle hr. Peter Skaarup og andre lige gøre sig den ulejlighed at finde ud af, om det måske var det, premierminister Juncker i virkeligheden mente.
Det kunne det jo godt være.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Jeg må indrømme, at jeg slet ikke forstår, hvorfor statsministeren ikke bare siger, at det må han tage afstand fra, eller at det, Juncker siger, kan han ikke sige på vegne af de 25 lande, herunder Danmark.
Statsministeren sagde jo netop, at i forhold til Danmark var det et andet spørgsmål.
Det var godt nok den samme traktat, Maastrichttraktaten, man stemte om i 1993, men der var dog nogle forbehold, som blev tolket i en retning, så man måske havde mere tilskyndelse til at sige ja.
Det var altså ikke helt det samme spørgsmål, og det er derfor, jeg siger, at der ikke er fortilfælde for den her situation, som Juncker beskriver.
Statsministeren burde, når nu statsministeren skal have et møde med Juncker, sige til ham, at det i hvert fald ikke er den måde, man som EU-formand tackler de her situationer på.
Det er dybt arrogant.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2005-06-01:
Jo, men jeg tror slet ikke, hr. Peter Skaarup har ret i sin tolkning af, hvad premierminister Juncker egentlig har sagt, men da jeg ikke har talt med ham og kun har hans udtalelser fra pressen, er jeg afskåret fra at give nogen særlig bedømmelse af det.
Jeg vil bare fastholde hvert enkelt lands ret til selv at beslutte, hvordan man griber det her an.
Og jeg vil lade det være op til den franske regering at beslutte, hvordan den vil agere oven på det franske nej.
Jeg vil også lade det være op til andre landes regeringer at beslutte, hvordan de vil handle, i lyset af hvad deres befolkninger måtte sige.
Så jeg synes i og for sig ikke, der er så meget mere at føje til det.
Mit udgangspunkt er selvfølgelig, at man skal respektere udfaldet af de folkeafstemninger, der kommer i de enkelte lande, og så i øvrigt lade det være op til de enkelte lande selv at beslutte, hvordan de reagerer oven på det.
Peter Skaarup (DF), 2005-06-01:
Jeg skal lige minde statsministeren om, at Venstres medlem af Europa-Parlamentet har sagt om Junckers udtalelser, at Juncker bør holde sig neutral, for han er repræsentant for alle 25 EUlande.
Det Radikale Venstres medlem af Europa-Parlamentet, Anders Samuelsen, siger, at det altid er farligt at gå ud og lege arrogant lige før en folkeafstemning; det er bestemt ikke befordrende for et ja.
Der er altså det taktiske – og der kan man så lade jasiden og statsministeren selv overveje det taktiske i at sige sådan nogle ting; det er så, hvad det er – og så er der det principielle.
Når man er formand for alle 25 EU-lande, så skal man – og det ved statsministeren også godt fra dengang, den danske regering havde formandskabet – passe på, hvad man siger.
Man skal tale på vegne af alle 25 lande, og der er det ikke særlig demokratisk – ja, det er arrogant, synes jeg – at en EU-formand siger, at der kun er den mulighed at sige ja, og hvis ikke man siger ja, så skal man sige ja senere.
Søren Espersen (DF), 2005-06-01:
Men det er ikke særlig realistisk, at vi skal vente, til alle landene, som skal forholde sig til det her, så kan meddele, hvad de vil.
Så vidt jeg forstår, skal det her være færdigt til november næste år.
Skulle vi så ikke have en diskussion nu i de andre EU-lande?
Skulle vi så vente med det?
Skal vi først vente på, at englænderne finder ud af et eller andet til foråret?
Sådan fungerer det jo ikke.
Jeg synes, det er så vigtigt at holde fast i, at forfatningen er et hele.
Der var et billede, der randt mig i hu, nemlig en historie om »Titanic«.
Da den var ved at synke, løb officererne på et tidspunkt rundt og flyttede om på dækstolene.
Man går altså og botaniserer i nogle ting, der ikke har noget som helst med det store projekt at gøre.
Er det et projekt, der er faldet, så forholder man sig til det.
Så begynder man ikke at tænke: Kan vi flytte et eller andet rundt, så vi måske kan få andre fuppet med?
Det er det, jeg så gerne vil vende tilbage til, altså at vi nu har et projekt, der hedder en forfatning.
Kan vi så ikke sige, at måske var det det, de europæiske befolkninger præcis ville have, nemlig ikke en forfatning, men muligvis et mellemstatsligt samarbejde?
Jeg kunne ikke have sagt det bedre selv.
Det er så svært at dechifrere, det er så svært at analysere, hvorfor folk står inde i boksen og sætter et kryds et bestemt sted.
Det er sågar vanskeligt at finde ud af, hvorfor de stemmer på forskellige partier.
Der er alle mulige forklaringer.
Vi skal bare nøjes med at konstatere, at det her var en forfatning, som der skulle stemmes om hvorvidt man ville have eller ej, og at et meget stort flertal af franskmændene sagde nej.
Jeg ville ønske, vi kunne komme så vidt, at vi ikke nødvendigvis bare i den her situation begynder at finde ud af, hvordan vi så skal lave forfatningen om.
Det er det, jeg spørger statsministeren om: Kunne det tænkes, at vi nu skulle tage en diskussion om, hvorvidt Europa skal have en forfatning overhovedet?
Kunne det tænkes?
Eller er det for hypotetisk for statsministeren?
Er det en mulighed?