runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2001-05-03:
Jeg vil meget gerne høre efter, hvad det yderste højre siger,
men jeg sagde, at det kommer ikke bag på mig, at det yderste højre prioriterer kortsigtede økonomiske interesser over hensynet til miljø og hensynet til det, vi skal byde vores børn og vores børnebørn osv. Men jeg glædede mig over, at mange andre partier ikke lyttede til det, men holdt fast i det, de har sagt tidligere. Til hr. Kolstrup: Det er selvfølgelig pinligt, og det var derfor, jeg brugte så stærke ord som at sige ynk, synes jeg, at et parti på venstrefløjen - nu taler vi ikke om det yderste højre, men om venstrefløjen - som den eneste venstrefløjsgruppe i verden mig bekendt anbefaler et nej.
Samtlige miljøorganisationer anbefaler et ja, og at vi skal holde fast.
Der er svagheder ved Kyoto-protokollen.
Men det er det eneste instrument, vi har, hvis vi vil gøre noget, og det er derfor, alle miljøorganisationer siger: Lad jer nu ikke slå ud af kurs af det, der er sket i Amerika.
Hold fast, det er et første lille skridt, men et helt nødvendigt skridt.
For Danmarks vedkommende vil vi komme til at reducere meget mere end 21 pct. ligesom alle andre lande, hvis det her skal lykkes.
Men her taler vi altså om en periode, der ligger rimelig tæt på, og der er det mål, Danmark har bundet sig til, de 21 pct., et meget ambitiøst mål.
Vi skal nok nå det.
Men vi kan selvfølgelig ikke nå det, hvis man oven i det skal lægge en kunstig ekstrabyrde, som skyldes, at det regnede særlig meget i Sverige i 1990.
Der er ingen uoverensstemmelse.
Vi vil naturligvis ratificere Kyoto-protokollen, men bindingen til de 21 pct., som er det, vi har påtaget os inden for EU-kredsen, hviler på forudsætningen om, at det er de korrigerede tal i 1990.
Det har jeg sagt mange gange, og det er også det, der fremgår af bemærkningerne, og hvis det ikke er det, der fremgår med sproglig klarhed af bemærkningerne,
så er det, fordi vi ikke gjort det godt nok, for det er meningen, og det er dér, Danmark står vagt.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-03:
Miljøministeren siger, at det ikke kan betale sig at høre efter det yderste højre.
Nu går jeg ud fra, at det var mig, han hentydede til.
Jeg vil bare sige til miljøministeren, at den dag, hvor det viser sig, at miljøministerens miljøpolitik ligner eventyret om kejserens nye klæder, så ville han måske have ønsket, at han havde hørt efter.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Jeg er fortsat efter den her debat i tvivl om, hvad der er konklusionen på den.
Jeg vil godt have ministeren til at bekræfte, at de bemærkninger, der står i forslaget, der hedder: »En forudsætning for Danmarks ratifikation af Kyoto-protokollen vil således være, at den danske position på passende vis tilgodeses i den retsakt, der danner grundlag for EU's ratifikation« ikke er i overensstemmelse med, hvad ministeren har sagt i dag.
Jeg kan ikke se den fulde overensstemmelse mellem dette udsagn, og hvad ministeren har sagt.
I teksten her står der: Hvis ikke vi får vores vilje, så ratificerer vi ikke!
Det må jo være en meget rimelig udlægning, ikke sandt?
Men ministeren siger noget andet: Nej, det er helt misforstået eller i hvert fald en del misforstået.
Men hvis det er en del misforstået, så forventer jeg også, at disse linjer bliver formuleret om, for ellers er der vel ikke hoved eller hale i noget som helst.
Jeg skal ikke blande mig i den skizofreni, der eventuelt er hos ministeren, men der skal da være en eller anden form for overensstemmelse mellem tekst og ministerudsagn.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-03:
Jeg vil gerne kvittere for ministerens svar, men det er sådan set meget vigtigt for mig, at ministeren nu også hører efter det, der bliver sagt nu, for det vil være afgørende for os i hvert fald.
Jeg forstod det, ministeren sagde her fra talerstolen for et øjeblik siden, sådan, at hvis ikke vi kommer igennem med, at vi må bruge de korrigerede tal, så taler vi om en reduktion på 14 pct. i stedet for 21 pct. Jeg vil godt bede ministeren om at bekræfte her fra talerstolen, at vi er helt enige i det synspunkt, for ellers bliver det nødvendigt med en anden runde, hvor vi kan diskutere det her igen. Jeg beder kun om, at ministeren her fra talerstolen bekræfter, at den forhandlingslinje, som den danske regering vil lægge nede i EU, vil være, at hvis ikke Danmark kan få lov til at forholde sig til de korrigerede tal i 1990, så er der ingen aftale om de 21 pct., så er det 14 pct., og så må det hele genforhandles.
Det beder jeg ministeren om at bekræfte her fra talerstolen.
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-03:
I hele diskussionen om CO2-udslippet, om det har indvirkning på klimaforandringer eller ej, er der forskellige meninger.
Hvis vi går tilbage igennem tiderne, har der været udsving i klimaet, og det er der fortsat.
Hvis vi nu i Danmark går hen og ratificerer denne her aftale, som måske et af de få lande i verden, der vil gøre det, hvor vi siger, at vi vil reducere med 21 pct., og det viser sig, at det er uopnåeligt og måske også fuldstændig ligegyldigt - det skal jeg ikke kunne sige - står vi jo ude i verden og har sagt noget og skrevet under på noget, som vil være helt forkert.
Jeg er helt enig med USA's præsident George W. Bush i, at vi bør stoppe op og få undersøgt nøjagtig, hvad det her drejer sig om.
For at skrive under på noget på et lands vegne, som man ikke er overbevist om at der er hold i, vil være forkert.
Jeg har før nævnt det, når vi diskuterer miljø og økologi, at den holdning, vi har her i Danmark, nærmer sig hysteri, miljøhysteri.
Det gør det her også, for hvorfor skal vi gå så hurtigt ud og skrive under på noget, som vi selvfølgelig påstår er rigtigt, eller vor miljøminister påstår er rigtigt, når faktisk alle andre sætter spørgsmålstegn ved det?
Det får vi ingenting ud af, og miljøet får heller ingenting ud af det.
Så lad os derfor på nuværende tidspunkt sige nej til at gå ind i sådan noget som det her.
Jeg ved udmærket, at i den hjemlige debat og i den hjemlige lovgivning er hele miljødebatten, også om CO2-udslippet, blevet brugt til at skræmme befolkningen, ja, faktisk til at skabe en katastrofestemning, så regeringen har kunnet indføre en række afgifter.
Men det er det, den hjemlige debat om CO2-udslippet er blevet brugt til.
Jeg tror faktisk, det er det, det handler om.
Men jeg vil sige til miljøministeren, at jeg ikke tror, at han får overtalt de andre til at hoppe på den.
Derfor vil jeg sige, at det er uhensigtsmæssigt, det er urimeligt, at Danmark nu ratificerer Koyotoprotokollen med den megen usikkerhed, der hersker om den.
Jeg synes, vi skal følge USA's præsident, George W. Bush, i, at vi nu lige tager det med ro.
Jeg skal ikke kunne sige, om det er George W. Bush, der har ret, eller det er miljøminister Svend Auken, det kan jeg ikke udtale mig om, men jeg tror faktisk, at de to nok ved lige meget om det, så derfor ville det være på sin plads lige at vente et stykke tid med at beslutte, om det overhovedet er noget, vi skal gå ind i.
Vi er i de rige lande blevet enige om at nedsætte CO2-udslippet eller skrive det på et stykke papir.
Det hjælper ikke nogen ting, vi kan ikke stoppe verden, vi kan ikke stoppe den udvikling, der er i verden.
Og tak for det, for hvis vi gør det, ja, så får de fattige lande jo endnu større problemer med at komme med os frem i løbet af nogle år. Det her vender forkert, og vi skal sige nej på nuværende tidspunkt.
Lad os stoppe op og prøve at få undersøgt, hvad der er realiteter, og hvad der er påstande.
Dorte Bennedsen (S), 2001-05-03:
En ganske lille gruppe har dog været forelagt for udvalget, hvor et flertal har givet accept af, at de medtages på forslaget, og derfor skal jeg for god ordens skyld bare sige her, at Socialdemokratiet kan støtte forslaget.
Martin Glerup (S), 2001-05-03:
Jeg synes nu alligevel, jeg gerne vil spørge hr. Hans Christian Schmidt om, hvilket land der har gjort mere på energi- og miljøområdet i bæredygtig retning, end Danmark har.
Miljø- og energiministeren får stor anerkendelse i samtlige internationale fora, hvor Danmark er repræsenteret, når han kan påpege, at Danmark f.eks. i år 2000 har haft en fremgang i bruttonationalproduktet på 2,4 pct., men en tilbagegang, altså en sænkning i energiforbruget på 3,5 pct. og en reduktion af CO2-udledningen på 7 pct. Vi har altså brudt den onde cirkel, vi har sænket CO2-udledningen med 11 pct. i de sidste 10-12 år, vi har satset så voldsomt på vedvarende energi og energibesparelser, at over 2.000 MW vindkraft og halvdelen af verdens vindressourcer er fra Danmark.
Hvis det ikke er noget at prale af, så ved jeg ikke, hvad der er det.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-05-03:
Jo, men altså det sidste synspunkt om, at miljø- og energiministeren vil rejse rundt og føre sig frem på det her område, tror sådan set hr. Kim Behnke har ret i.
Men jeg vil godt tage diskussionen op om det første synspunkt, for det er klart, at man altid kan vurdere selve Kyotoprotokollen, at der skal være en vis procentdel med, for at den i det hele taget gælder.
Så jeg er da meget enig med hr. Kim Behnke i, at vi klart i udvalget må stille nogle spørgsmål om, hvor mange det udgør, så vi kan finde ud af det.
Med de navne, der blev nævnt her, så er vi jo betænkelig tæt ved, at så begynder det altså at være for få lande. Men det er klart, at vi føler, at vi har givet vores håndslag på, at vi inden for EU-landene vil gå ind for den her Kyotoprotokol og ratificere den.
Vi synes også, vi har givet håndslag på, hvordan fordelingen skulle være.
Men i alle tilfælde har vi jo tilkendegivet, at EU vil ratificere den.
Så må vi se, i hvilket tempo det sker.
Ja, det kunne man da godt, men altså, nu har regeringen valgt at lægge det frem her, og det vil vi ikke gå imod
, fordi vi stadig væk har tilsluttet os selve Kyotoprotokollen.
Men man kunne da sagtens have ventet og se, det kunne endda måske have været mere fornuftigt at vente og se, hvordan det gik.
Bodil Thrane (V), 2001-05-03:
Men det, jeg egentlig bad om ordet for at sige, er, at når man i en kommune laver et kommuneatlas, bliver det jo ridset fuldstændig op, hvordan husene ser ud; det bliver ejerne ikke spurgt om. Hvis en ejer så ønsker at lave en bygningsforandring, og det ikke stemmer overens med det, der står i kommuneatlasset, så bliver der sagt nej, for nu har man lavet kommuneatlas for en bevaringsværdig gade eller noget andet. Der kunne man jo godt sige, at hvis det her skal være bæredygtigt for alle og ikke bare for dem, der hverken er ejere eller har personlige interesser i det, så burde man i hvert fald i den fase spørge ejerne, og det sker i hvert fald ikke.
Men hvis ministeren vil sikre, at det kan ske i fremtiden, er det en anden sag.
Svend Auken (S), 2001-05-03:
Fordi man viser forståelse for en ordførers vanskeligheder, er det jo ikke udtryk for, at man er personlig.
Jeg har
stor forståelse for hendes vanskeligheder, og det var det, jeg prøvede at sige.
Jeg ville netop ikke gøre det til et personligt anliggende, ellers kunne man jo godt blive lidt ked af det.
Men det har jeg altså valgt ikke at gøre og ikke blive bitter over det.
Men dér ligger i planloven fuldstændig klare bestemmelser.
Her drejer det sig bare om, at dem, der interesserer sig for de kulturmiljømæssige værdier, også bliver hørt.
Det er det, der er vigtigt.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Knud Erik Hansen i det, han siger om problemet med at gå videre, og det er kun et spørgsmål om økonomiske ressourcer.
Sagen er, at nu har vi gjort et kæmpearbejde omkring atlas - de bliver så inddraget, de kommer med - og alle dem, der derefter i fremtiden får lavet atlas, kommer også med, som loven er bygget op.
Men med hensyn til de kommuner, der ikke har fået lavet atlas, ville det koste et meget stort beløb at tage dem med ind i udligning i forhold til kommunerne.
Så den måde, jeg kan svare hr. Knud Erik Hansen mest positivt på - for vi er enige - er, at vi i samarbejdet med de kommuner, der altså ikke har nået at få et atlas, gør alt, hvad vi kan for at motivere dem, uden at staten skal betale udgifterne ved det, til af sig selv at tage det her spørgsmål op.
Det er den måde, man skal gøre det på.
Og jeg tror, at mange kommuner vil opdage, at det her er noget, der virkelig interesserer borgerne på en positiv måde. Fru Bodil Thrane tager fuldstændig fejl: Ejerne er glade for den beskyttelse, den mulighed, der ligger i det bevaringsværdige.
Det, der kan være et problem, er, når nogle vil lave et butikscenter, eller hvad de ellers vil lave, og køber en ejendom for at rive den ned.
Det er jo netop dem, vi er interesseret i at beskytte os imod.
Jeg kan heller ikke se, at det er disse nedrivningsinteresserede borgere, der bør have vores største opmærksomhed.
Tværtimod er det dem, der køber husene for at bo i dem eller have butik i dem eller forretning i dem eller kontorer i dem, og som gør noget for at passe og pleje dem, det er dem, vi er interesseret i at give en håndsrækning.
Bodil Thrane (V), 2001-05-03:
Det er jo meget interessant at høre miljøministeren tale om alt det gode, han gerne vil, og at alle er så begejstrede for det, og nu kan han ikke forstå, at Venstre ikke også tilslutter sig dette fantastisk gode lovforslag.
Dertil vil jeg sige, at vi stadig væk er nogle i dette Folketing, der hylder den private ejendomsret og de ejere, der sidder på de ejendomme.
Jeg spurgte miljøministeren, om han havde overvejet at tage de ejere med ind i en høringsfase.
Det blev der egentlig ikke svaret på.
Alle høringsråd, kulturmiljøråd og kommuner, der får bøvl og ballade med det her, skal have udvidede beføjelser, udvidet magt, men ejerne, der bestemt ikke får nogen glæde af det her lovforslag, er der ikke taget højde for.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-03:
I Kristeligt Folkeparti er vi som udgangspunkt meget positive over for det her forslag.
Det beskæftiger sig med noget ganske væsentligt, at bevare gamle bymiljøer, gamle bygningskulturer osv.
Vi ved, at der er ødelagt alt for meget enten ved manglende omtanke, fordi man ikke har råd til at gøre det rigtige, eller fordi man slet ikke har sans for at gøre det rigtige osv., så det er vigtigt, at der bliver taget fat i det her.
Som den forrige ordfører, hr. Kolstrup, var inde på, er der jo ikke mange penge i det her.
Det er jo sådan set kunsten at få gennemført det her, at få appelleret til alle gode kræfter om at medvirke til den sag her til fælles bedste, bevare noget på en smuk og kvalitetsmæssig måde, så det kan udnyttes og stadig væk bruges i hverdagen.
For skulle vi af offentlige midler hen og beskæftige os med vedligeholdelse, bevaring, af bare en brøkdel af 300.000 bygninger, er det fuldstændig uoverkommeligt.
Så det er utrolig vigtigt, at man lokalt giver tilslutning til det, og vi er som sagt positive over for forslaget. Jeg har desværre ikke set høringssvarene.
Jeg kan forstå på Venstres ordfører, at når man har læst dem, er man imod forslaget.
Jeg vil selvfølgelig kigge høringssvarene igennem og håber ikke, at jeg bliver modstander af lovforslaget,
men jeg må selvfølgelig lige tage højde for, at den situation kunne opstå, men det tror jeg dog ikke.
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-03:
Når man færdes i danske byer, kan man se, hvordan gode traditioner støder sammen.
På den ene side er der en historisk bygningstradition, der er udviklet langsomt via det sociale liv, og på den anden side, kan man sige, har man
forretningsmændenes og kapitalens hærgen.
Det er undertiden kommet til udtryk ved brutale saneringer og ved, at man har ødelagt gamle ejendomme.
Det er tidligere blevet sagt her i dag, at 1960'erne og 1970'erne opviser gyselige eksempler på, hvordan kapitalinteresser havde overtaget i en lang række sammenhænge
godt hjulpet af alt for villige byrådsmedlemmer.
Dermed være også sagt, at der er behov for en samfundsmæssig styring, der er behov for nogle centrale initiativer ud fra nogle overordnede samfundsmæssige hensyn. Enhedslisten kan støtte forslagets tanker om, at de regionale kulturmiljøråd styrkes.
Vi kan støtte tanken om, at kommunerne får mere hjælp til at bevare bevaringsværdige bygninger, og vi kan overhovedet støtte den tendens, der er i forslaget til, at samfundshensyn går forud for enkeltstående kommuners og enkeltstående ejeres interesser.
Der er to problemer i forslaget, der er dels spørgsmålet om, hvorvidt den fornødne finansiering er til stede, om det her blot er mundsvejr, eller om der er nogle penge at følge op med.
Og det andet er, at jeg opfatter det nærmest, som om det må være noget, der - ja, der kan jo skrives forkerte ting i lovudkast, men der står et eller andet om nogle skattefradragsmuligheder.
Jeg ved ikke helt, hvordan det skal forstås, men jeg betragter det som et fejlgreb.
Jeg synes ikke, at det skal afficere min holdning.
Og i og med at jeg betragter det som et fejlgreb - men jeg vil selvfølgelig spørge ind til det - vil jeg tilsige vores støtte til det her forslag, idet jeg altså har bemærket, at der er et par problemer, men de er vel til for at blive ryddet af vejen.
Vibeke Peschardt (RV), 2001-05-03:
I Det Radikale Venstre er vi meget tilfredse med det her forslag.
Vi synes, at det er et led i en udvikling, og vi mener helt klart, at der er et stærkt behov for, at de 300.000 bygninger og bygningsmiljøer, der ligger rundt om i kommunerne, får en endnu stærkere stilling i det her, end de har haft før, at de skal tilgodeses og bliver tilgodeset på denne her måde.
Kompetencen kommer også til at ligge de samme steder, hos staten og hos kommunerne.
Sådan er det jo også i dag.
Men i dag har kommunerne været relativt uforpligtede.
Der er ganske vist udarbejdet 60 af de såkaldte kommuneatlas, og jeg sidder jo selv i en kommunalbestyrelse, hvor vi er så heldige at have sådan et at arbejde med, men der er selvfølgelig behov for, at man også mange andre steder får noget tilsvarende.
Når jeg siger det, er det, fordi jeg er så gammel, at jeg kan huske, hvordan bymiljøerne i 1960'erne og 1970'erne blev fuldstændig molesterede af mærkværdige gadegennembrydninger og gader på kryds og tværs og meget grimme ombygninger, og hvad ved jeg.
Jeg ser det her forslag som en måde til at undgå alt det på i fremtiden.
Det er klart, at der nok er nogle kommuner, der vil synes - det hørte vi jo også fra Venstres ordfører - at det her vil være for restriktivt og måske vil pålægge kommunerne noget, de ikke har lyst til at være med til.
Jeg har ikke haft lejlighed til at se de høringssvar, der er kommet, men jeg synes, det er et godt forslag, og vi vil gerne tilsige forslaget en hurtig gang gennem udvalget, sådan som miljøministeren gerne vil have det.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-05-03:
Det lovforslag, vi behandler her, har meget, meget stor interesse for Dansk Folkeparti.
Og de intentioner, der ligger i det, vil ikke afføde nogle kritiske bemærkninger fra os.
Hovedformålet med dette lovforslag er at styrke de regionale faglige kultur- og miljøråd og at styrke kommunernes bygningsbevaringsarbejde.
Hvis man tænker på de lokalplaner, vi i dag fostrer ude i kommunerne, som totalt bestemmer, hvordan hver enkelt bygning skal se ud, ja, så må vi sige til vores oldebørn og tipoldebørn, at vi ikke rigtig har været med til at lave nogle af de skønne bygninger som dem, vi kan se, vores forfædre har arbejdet med.
Derfor er det, som jeg sagde i begyndelsen, virkelig noget, som interesserer os i Dansk Folkeparti.
Der gives også beføjelser til ministeren, men et godt råd til ministeren i den sag her er, at når der er et godt samarbejde mellem kommunerne og kultur- og miljørådene, må det være det vigtigste i denne sag at pege på de bygninger, som virkelig skal renoveres og bestå.
Og jeg tror til enhver tid, at uanset hvem der er miljøminister, vil ministeren lytte til, at det er ude i det regionale, folk lige bestemt værdsætter det her og vil slutte op om det.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-03:
Det er en stor og vigtig opgave, at vi får sikret vores by- og bygningsmiljøer.
Der ligger mange værdier i de gamle bygninger og i bymiljøerne, som vi skal bevare, og det er vigtigt, at vi har dem, og at vi gør noget ved det.
Men det er også en kompleks opgave, som involverer mange forskellige ting, og som man skal arbejde med på forskellig vis.
Information og viden om det bevaringsværdige er givet en utrolig vigtig forudsætning for, at det overhovedet kan lykkes at få bevaret bygningerne.
Men i nogle tilfælde er det jo ikke nok.
I nogle tilfælde er der brug for også, at man har reguleringer og økonomi bag det.
Ser man på udviklingen, ja, så ser vi, at man i lang tid koncentrerede sig om fredning og hele det regelværk, der var knyttet til fredningen.
Det blev så suppleret med en interesse for, at man nu skulle bevare mere bredt, se på by-
og bygningsmiljøer i deres helhed og med en langt bredere opfattelse af, hvad det var, vi skulle passe på og værne om.
Det blev så til kommuneatlasser, til bevaring af lokalplaner i kommunerne, til mulighed for, at man kunne erklære bygninger bevaringsværdige i kommuneplanerne og også mulighed
Det synes vi i SF har været en god udvikling, og vi ser dette forslag som en forlængelse af den udvikling og også en retten op på nogle af de mangler, der ligger i regelværket.
Det er også vores opfattelse, at det er en kommunal opgave at sørge for bevaring af by- og bygningsmiljøer og derfor, at det også er en kommunal opgave at tage det ind i kommuneplanen.
Vi ser det faktisk som en opgave helt parallelt med andre opgaver, når man skal vurdere byudviklingen i kommunerne, og at det således også må være en opgave, som kommunerne mere eller mindre er forpligtet til at tage fat på.
Det er måske ikke netop de kommuner, hvor den største opgave ligger, hvis vi skal sikre og bevare by- og bygningsmiljøer.
Der ligger faktisk en opgave i de 40-45 kommuner, der ikke får lavet kommuneatlas, med at få gjort det, og også i, at de får inddraget bevaringsopgaverne i kommuneplanen.
Vi er positive over for forslaget om, at kommunerne skal informere kulturmiljørådene, også med hensyn til forslaget om den ændrede sammensætning.
Vi synes, at der i bemærkningerne er nogle vigtige kommentarer til, at det ikke er en politisk opgave at sidde i et kulturmiljøråd, altså ikke for kommunalpolitikere, og ej heller en opgave for kommunale embedsmænd.
Vi er ikke umiddelbart overbeviste om, at det er nødvendigt at videreføre fradragsmulighederne, når en fredning af en bygning ophæves.
Det vil vi også gerne se nærmere på i udvalget.
Vi vil også gerne se på nødvendigheden af at give tilskud, når en bygningsfredning ophæves.