runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-15:
Fru Pernille Blach Hansen er beundringsværdig hurtig til at tale, men det træffer alligevel, at jeg hører, hvad hun siger, og det er ikke godt.
I sit svar til hr. Jann Sjursen om, hvad man har gjort for børnefamilierne, fremfører fru Pernille Blach Hansen, at man har indført børnepasningsorlov i 1994.
Ja, goddag - da Kristeligt Folkeparti var i regering.
Da Kristeligt Folkeparti røg ud, røg børnepasningsorloven stort set også ud eller blev så forringet, at den ikke var noget værd længere.
Det var det eksempel, man havde på, hvad man havde gjort for børnefamilierne.
Og som svar på mit spørgsmål om miljøindsatsen, hvor jeg sagde, at man skam er vældig ivrig over for nogle bestemte befolkningsgrupper, som f.eks. landbruget, men over for forbrugerne i almindelighed tør man jo ikke rigtig gøre noget ved f.eks. CO2-udledningen, nævner fru Pernille Blach Hansen to eksempler på, hvad man har gjort for miljøet.
Man har lavet Vandmiljøplan II og ammoniakhandlingsplan - ja, goddag - det bekræfter lige nøjagtig, hvad jeg sagde: at over for landbruget går det gevaldigt, men over for vælgerne i almindelighed, hvor det kan gøre lidt ondt, som f.eks. opfyldelsen af CO2-målsætningen for trafik, tør man ikke.
Peter Duetoft (CD), 2001-05-15:
Som man råber i skoven, får man svar.
Jeg har fuld respekt for, at fru Pernille Blach Hansen ikke kan nå at svare alle rigtigt, fordi der er så mange ting, der kører rundt, men det var da et ikkesvar, jeg fik omkring mennesket først.
Jeg nævnte tre konkrete eksempler på, at Socialdemokratiet tænkte systemteknik, og hvad får jeg af svar?
Jo, CD og regeringen er enige i målet, og så er det midlerne, vi er uenige om.
Ja, det er det da altså, for vi ønskede ikke det her systemhalløj.
Da fru Pernille Blach Hansen skulle snakke om de sindslidende, hvad nævnte hun så?
Hun nævnte enestuer, og hvordan distriktspsykiatrien var osv. Alt sammen systemet, og hvor fantastisk systemet var.
Men fru Pernille Blach Hansen har overhovedet ikke snakket noget om, at folk bliver udskrevet til ingenting, at de sidder isoleret i deres lejligheder, og at der er en kassetænkning uden lige mellem amt og kommune.
Nej, igen er systemet jo fantastisk godt.
Og lad nu være med at komme og sige, at det her ikke er et folketingsspørgsmål.
Selvfølgelig kunne Folketinget da gribe ind.
Men igen et godt eksempel på, at Socialdemokratiet igen tænker, at bare systemet er godt, er det ligegyldigt med de enkelte mennesker.
Det kan vi altså ikke lide, sagt til fru Pernille Blach
Hansen, og det kan ikke hjælpe noget at sidde og ryste på hovedet, for det er jo det, der lyser ud af det ene socialdemokratiske forslag efter det andet, og det har det faktisk gjort i ganske lang tid.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-05-15:
Hr. Thorkild B. Fransgaard har gjort sig stor umage for at misforstå, hvad jeg sagde.
Jeg sagde ikke, at regeringen eller Socialdemokratiet går ind for at sænke dagpengeniveauet.
Jeg spurgte, om det var hr. Thorkild B. Fransgaards alternativ, da han så gerne ville tale om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er nemlig ikke den vej, vi gerne vil gå.
Vi har faktisk med vilje valgt at sige, at vi gerne vil have et højt kompensationsniveau, hvis man bliver arbejdsløs.
Det tror vi også er en af grundene til, at vi har et relativt fleksibelt arbejdsmarked, at folk har et vist sikkerhedsnet, i tilfælde af at de bliver arbejdsløse.
Så snakker hr. Thorkild B. Fransgaard meget om skat.
Nu er tal jo taknemlige, specielt hvis man ser på, hvad folk betaler i skat af deres sidst tjente krone, så undgår man jo behændigt at regne de fradrag, man har undervejs, med, men fakta er jo, at en gennemsnitsdansker - og det er jo heller ikke uinteressant - betaler ca. 40,6 pct. i skat af sin indkomst.
Hvis man så bruger alle de penge, der er tilbage efter indkomstskatten, i forbrug, betaler man i gennemsnit 21 pct. i moms og afgifter af det.
Det giver alt i alt en samlet betaling af skatter og afgifter på knap 53 pct. i forhold til indkomst.
Det er gennemsnitstallet.
Vi er overhovedet ikke mærkbart oppe i nærheden af de 70 pct., hr. Thorkild B. Fransgaard nævnte, eller var det 65 pct. Hr. Søren Kolstrup vil gerne have håndfaste løfter om et løft til folkeskolen.
Som jeg sagde tidligere, mener vi jo, at vi er i gang med det løft til folkeskolen.
Vi mener også, at folkeskolen er et stort investeringsområde, også i de kommende 10 år, men jeg mener, det vil være decideret uklogt på nuværende tidspunkt, hvor de kommunale forhandlinger skal til at starte for næste års kommuneøkonomi, at give det tilsagn i Folketingssalen allerede nu.
Hr. Christian Mejdahl har den opfattelse, at skattestoppet betyder, at man holder skatterne i ro.
Jamen er det ikke korrekt, som Venstres formand gentagne gange har sagt, at et skattestop betyder, at ingen afgifter eller skat må stige, hverken i kroner og øre eller i procenter? Og hvis det er rigtigt, at den ikke må stige i kroner og øre, jamen så får man jo lige så stillet udhulet de indtægter, man får ind, for i takt med at priserne stiger, får man færre og færre penge ind, og samtidig får man flere og flere udgifter, fordi de offentligt ansatte vil have mere i løn.
Christian Mejdahl (V), 2001-05-15:
Skal fru Pernille Blach Hansens svar til mig om plads til skattestoppet forstås sådan, at regeringen alligevel går og planlægger skattestigninger, som den plejer, selv om man lover det modsatte?
Jeg kan ikke tolke svaret anderledes.
Det lyder, som om der er en mærkbar forskel på skattestop og så det at holde skatterne i ro, men så er det da i hvert fald bekræftet.
Så fik jeg ikke svar på mit spørgsmål om, hvordan det gik med løfterne fra 1993 om faldende arbejdsmarkedsbidrag, hvis arbejdsløheden faldt, og hvilke var løfterne i anno 2001?
Det kan være interessant for en bred kreds af den danske befolkning at vide det, og det kan vel ikke passe, at fru Pernille Blach Hansen er mundlam på det område?
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-15:
Vi er opmærksomme på de nedslidte skoler, åh, vi er allerede i gang med renoveringen af dem, rolig, rolig, siger den socialdemokratiske ordfører, her går det godt.
Men samtidig med at vi står her og taler, beslutter man rent faktisk i kommunerne, at skoler skal nedlægges, at småfolks skolevej skal være længere og længere.
Jo, men det ordner vi ved nogle forhandlinger, siger den socialdemokratiske ordfører.
Men er dette væsentlige velfærdspørgsmål?
Er det et forhandlingsspørgsmål, eller er det sådan, at Socialdemokratiet er indstillet på og kan garantere, at man vil en statslig finansiering af det her område, så det ikke bare er et spørgsmål om lidt råhyggeforhandlinger, men en garanti til kommunerne om, at man vil finansiere det her afsindig væsentlige velfærdsområde?
Thorkild B. Fransgaard (UP), 2001-05-15:
Fru Pernille Blach Hansen svarer mig ikke rigtig på, om regeringen mener, at det er for meget, at de, der arbejder, betaler mellem 64 og 74 pct. til det offentlige af de penge, de slider og slæber for hver dag.
Men noget andet, jeg kan forstå at fru Pernille Blach Hansen er enig med mig i, er, at der er for lidt forskel; de mennesker, der arbejder, skal kunne mærke, at de får noget for det.
Ja, jeg var ikke klar over, at det var den vej, regeringen ville, det var da noget af en oplysning.
Men ved at sætte dagpengesatserne ned får de ikke mere tilbage, dem der arbejder.
Det var faktisk det, jeg hellere ville.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-05-15:
Hr. Preben Rudiengaard talte om de ældre.
Jeg går ud fra, at det også var de medicinske patienter på de danske sygehuse.
Jeg er enig i, at vi skal passe på, at vi ikke i hele denne diskussion om ventelister og hofter og knæ og hjerter, og hvad det ellers er, glemmer den gruppe af patienter, der også er, ældre medicinske patienter.
Det er jeg helt enig i, det kan vi godt holde hinanden fast på at vi også skal huske i prioriteringen.
Men det viser jo netop, hvad problemet er med den model, hr. Preben Rudiengaard taler så varmt for, nemlig det med et frit valg.
Frit valg lyder jo forjættende.
Problemet er, når man skal have pengene til at følge patienten, som Venstre foreslår, og privatsygehuse på banen, at så er det jo ikke de ældre medicinske patienter, det vil gavne.
Det er de patienter, der er penge i, dér, hvor man kan score en gevinst.
Det er jo ikke den ældre medicinske patient, der overhovedet vil være kroner og øre i for et privathospital, der kun tænker på profitten.
Derfor vil vi ikke bare give op og sige, at vi ikke kan løse det her, og at vi ikke kan gøre noget bedre på sundhedsområdet.
Tværtimod mener vi faktisk, at vi er på vej
ad den rigtige vej.
Vi vil gerne videre, vi vil gerne være med til at forsøge, som fru Henriette Kjær også var inde på før, at kigge på produktivitet, effektive arbejdsgange: Hvordan kan vi gøre det bedre?
Kan ny teknologi hjælpe os?
Skal vi have nogle flere penge, målrettede områder indenfor sundhedsvæsenet?
Det vil vi meget gerne.
Fru Gitte Lillelund Bech snakker om grønne afgifter, og ja, det er da også en del af vores diskussion.
Kan vi gøre det smartere?
Kan vi gøre det på en anden måde, så adfærdseffekten af de grønne afgifter faktisk også blev større?
Og hvis man kan omlægge det, så adfærdseffekten bliver større, synes vi da, det er utrolig positivt.
I forhold til skattestoppet, som fru Gitte Lillelund Bech var inde på, og som også andre Venstrefolk har været inde på tidligere, er hele pointen og problemet med skattestoppet jo, at det her er rent selvbinderi.
Det gør, at man i Venstre overhovedet ikke vil kunne bevæge sig de næste 10 år.
Man kan ikke ændre nogen skatter, man kan ikke engang bidrage til et kraftvarmeforlig.
Man kan ingenting.
Et skattestop er jo ikke at holde skatterne i ro.
Et skattestop betyder reelt skattelettelser, fordi man siger, jamen så holder vi det hele fast, som det er.
Og uanset at de offentligt ansatte skal have mere i løn, må vi ikke sætte skatten op tilsvarende.
Det er jo problemet.
Skal vi så sige til de offentligt ansatte, at de ingen lønstigninger må få i den tid, Venstre eventuelt sidder i regering, for ellers kan Venstre ikke holde deres skattestop?
Gitte Lillelund Bech (V), 2001-05-15:
heroppe tale for det her forsøg med bundfradrag for en standardfamilie, sådan så den ikke bliver ramt så hårdt rent skattemæssigt.
For mig lyder det, som om det er en ren tilståelsessag.
Jeg bliver nødt til at spørge den socialdemokratiske ordfører: Skyldes dette forsøg med bundfradrag, at regeringen og Socialdemokratiet har fortrudt indførelsen af de grønne afgifter?
Er det, fordi Socialdemokratiet har fortrudt, at man har lavet grønne afgifter, der vender den tunge ende nedad, hvor den enlige kontanthjælpsmodtager eller førtidspensionisten betaler 114 pct. mere, mens direktørfamilien alene betaler 31 pct. mere?
Så kan det godt være, fru Pernille Blach Hansen heroppefra hævder, at de studerende og børnefamilierne er kompenseret, men det er pensionisterne ikke, og det er den enlige kontanthjælpsmodtager heller ikke.
Jeg bliver også nødt til at spørge fru Pernille Blach Hansen i den forbindelse: Hvis fru Pernille Blach Hansen siger nej til det her med, at man har fortrudt indførelsen af de grønne afgifter, er det så et tilsagn om, at man vil fortsætte den politik, man faktisk fører nu, nemlig at det er de svageste, som skal holde for?
Endelig vil jeg sige, når fru Pernille Blach Hansen taler så voldsomt imod Venstres skattestop, at så må det jo være, fordi regeringen og Socialdemokratiet kun har ét alternativ, nemlig skattestigninger.
Men det håber jeg så at vælgerne vil huske på, næste gang de skal sætte deres kryds.
Villy Søvndal (SF), 2001-05-15:
Jeg kom med en servicemeddelelse under min tidligere korte bemærkning, nemlig at vi ville fremsætte et forslag om et års barselorlov, og jeg havde sådan set forventet en vis begejstring på Venstres pladser og også hos ordføreren.
Jeg så noget andet, jeg så en lidt forvirret rysten med hovedet, og jeg synes, at hr. Thor Pedersen blev lidt mere bleg, men det kan skyldes lysforholdene her i salen, men den der begejstring over udsigten til at få et forslag vedtaget, som man fremsætter, sporede jeg ikke.
Der er ingen finansiering, siger hr. Thor Pedersen.
Jamen det er sådan set efter vores opfattelse en imødekommelse af Venstre.
Vi sad på et gruppemøde og spurgte: Hvordan kan vi i højeste grad imødekomme Venstres tradition for at føre politik?
Jamen det er selvfølgelig ved at komme med et ikkefinansieret forslag.
Det har Venstre jo en så lang tradition for, at vi også her forestillede os, at Venstres gruppe ville juble.
Det kan ikke passe, at Venstre ikke vil stemme for deres eget forslag, men i stedet for bruge tiden til at finde hår i suppen.
Kristian Jensen (V), 2001-05-15:
Jeg håber, at den socialdemokratiske ordførers øvrige oplysninger er mere opdaterede end hendes overblik over, hvem der er medlem af Københavns Borgerrepræsentation.
Det, der bringer mig op på talerstolen, er, at Socialdemokratiet har talt udenom, hver gang det er blevet nævnt, at det ikke kan betale sig at arbejde. Socialdemokratiet talte udenom, da hr. Frank Aaen påpegede, at der er blevet større skævhed, hvilket finansredegørelsen påviser.
En grund til, at der er blevet større skævhed, er jo også, at selv om der har været 8 års internationalt opsving, er der ikke blevet færre på offentlige overførselsindkomster.
Tværtimod beviser tal, som vi har spurgt finansministeren om, at der faktisk fra 1992, det sidste år, hvor der var en borgerlig regering, til 2001 er kommet 65.000 flere på offentlige overførselsindkomster.
Socialdemokratiet siger, at de gerne vil have et eksempel på, at der er nogle, for hvem det ikke kan betale sig at arbejde, og i den finansredgørelse, der er kommet, er der ikke mindre end 200.000 mennesker, for hvem det ikke kan betale sig for andet end 500 kr. om måneden at gå på arbejde.
Er det ikke eksempler nok på, at tingene skal laves om?
Mariann Fischer Boel (V), 2001-05-15:
Jeg kan godt forstå, at den socialdemokratiske ordfører prøvede at krybe uden om mit spørgsmål før om ejendomsværdiskatten med nogle forblommede udtalelser om rådighedsbeløb, for på den måde kan man jo skjule skattestigninger, hvis man er inde i en periode med en relativt gunstig lønudvikling.
Men for en gangs skyld vil jeg godt prøve at tage hr. Ole Stavad som sandhedsvidne - det hænder jo, at vi en gang imellem må tage alle midler i brug - for i forbindelse med skattereformen i 1993, hvor hr. Ole Stavad var skatteminister, brugte han en metode til at udregne skatten, og jeg vil godt have lov til at citere for at være helt sikker på, at fru Pernille Blach Hansen kan forstå, hvad jeg siger: »En del af fremgangen i rådighedsbeløb skyldes lønstigninger og ikke skattelettelser. Disse to ting må ikke blandes sammen.
Hvis man skal regne på, hvad en skattereform kommer til at betyde for den enkelte, så skal man regne ud, hvad effekten ville være, inden reformen blev vedtaget, og hvad effekten ville være, efter at reformen er vedtaget. Herved får man det, man i fagsproget kalder den isolerede virkning af en skattereform.«
Og må jeg sige til fru Pernille Blach Hansen, at den isolerede virkning af indførelsen af ejendomsværdiskatten for lavtlønsgrupperne, altså bundskattegrupperne med negativ kapitalindkomst, i et almindeligt gennemsnitligt parcelhus ligger på mellem 1.105 og 4.345 kr.
Så har fru Pernille Blach Hansen fået det svar, hun ikke selv kunne give.
Henrik Sass Larsen (S), 2001-05-15:
Som led i Venstres forsøg på at blive sådan et Socialdemokratiet light har jeg forstået, at man gør mange flotte bemærkninger rundtomkring om, at man skal tage sig pænt af de svage og sådan noget.
Så forstår jeg også på nogle taler af Venstres formand, at pengene skal følge patienten, så man har råd til det frie valg.
Så har Venstre også lavet et forslag, der går ud på, at man kan få 85 pct. med sig i tilskud, hvis man måtte vælge at bruge et privathospital.
Men er det ikke sådan forholdsvis logisk, at det vil give frit valg for dem, der har råd, og ikke for nogen som helst andre?
Det vil jeg gerne høre Venstres ordfører om.
Det andet er, at jeg læste her i Jyllands-Posten, den udmærkede avis, at igen Venstres formand sagde: »Frit valg i sig selv koster jo ikke penge.
Det frie valg betyder, at man udnytter den samlede kapacitet bedre i sygehusvæsenet for eksempel.« Betyder det så, at hvis folk vælger at bruge private hospitaler, vil man prompte nedlægge offentlige sengepladser? Det må det jo betyde, for ellers kommer der jo en vis overkapacitet, og så koster det jo penge.
Thor Pedersen (V), 2001-05-15:
Til hr. Villy Søvndal: Altså der skal ikke herske tvivl om, at hvis det forslag, der er fremsat af Det Konservative Folkeparti og Venstre, bliver bragt frem i salen med den samme finansiering, så stemmer vi for.
Men dette at ændre og dette at finansiere hænger sammen.
Hvad er det i virkeligheden, der er det mest iøjnefaldende her og nu?
Hvor har vi mulighed for at gøre noget?
Vi mener, at det er oplagt at gøre noget for børnefamilierne, og det dækker forslaget fuldt ud, og ifald det ikke bliver vedtaget, inden Folketinget går hjem, i den form, som Venstre og Det Konservative Folkeparti har fremlagt det, så vi kan støtte det, vil det, såfremt vælgerne vil det, blive en del af regeringens grundlag.
Hr. Aage Frandsen spørger til forståelsen af skattestoppet.
Ja, forståelsen har været den samme hele tiden, således som den har været defineret fra starten, at hvis en skat udmåles i procenter, hæves procenten ikke, hvis en skat er et fast beløb i kroner, f.eks. afgifter, hæves kronebeløbet ikke.
Det er beregnet af regeringen til at koste ca. 1,5 mia. kr. om året.
Så spørger man: Jamen kan det slet ikke ændres?
Der har vi sagt: Jo, under nogle forudsætninger.
F.eks. er der ikke noget i vejen for, at man på grund af miljøhensyn kan ændre på byrdefordelingen ved miljøafgifter.
Det må blot ikke give ekstra provenu til statskassen.
Så der er altså ikke tale om, at man ikke kan følge med tiden, men man skal vende det om og sige, at argumentet ikke kan være, at man skal bruge flere penge.
Anders Samuelsen (RV), 2001-05-15:
Jeg er også lidt interesseret i det der med skattestoppet, som jo har bragt Venstre i den ubehagelige situation, at de i samtlige borgerlige aviser i dette land i deres ledere er blevet hængt ud for at være for ufleksible.
Jeg er helt enig i, at det er ekstremt ufleksibelt, men det giver vel også et problem omkring kvaliteten.
Lad os nu forestille os, at man havde frosset prisen fast på is i 1910, så kunne man også i dag få meget, meget billig is.
Fuldstændig på samme måde
hvis man i dag fryser ejendomsværdiskatten fast i kroner og øre, sådan som vi skal forstå Venstres politik, så vil man jo betale relativt meget lidt i ejendomsværdiskat om 10, 20, 30, 40 år.
Man kan vel sige, at det, for nu at blive i billedet med isen, vil være nøjagtig på den måde, at man i dag vil kunne få en is til 10 øre.
Spørgsmålet er så, om det vil være en særlig god kvalitet, man vil få, hvis man overhovedet vil få nogen is.
Hvilken form for velfærd får man egentlig, når man låser sig selv så ekstremt fast, som Venstre har gjort?
Morten Helveg Petersen (RV), 2001-05-15:
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi fra radikal side finder, at det er ufleksibelt, at det er en spændetrøje, man lægger på sig selv, og det er vel også grunden til, at adskillige andre borgerlige partier nærmest står i kø for at hjælpe partiet Venstre ud af denne her politiske spændetrøje, som man har iført sig selv.
Mit spørgsmål går på forståelsen af skattestoppet
: Hvad vil partiet Venstre gøre, ifald en kommune på trods af gode hensigter og erklæringer vælger at sætte skatten op?
Hvad vil man gøre helt konkret? Det kan være en kommune, der er ledet af socialdemokrater, men det kunne jo faktisk også være en kommune ledet af Venstrefolk.
Og historien viser jo, at kommunerne sætter skatten op.
Hvad vil Venstre helt konkret gøre, ifald man vælger at gøre det ude i kommunerne?
Thor Pedersen (V), 2001-05-15:
Mit svar til fru Lissa Mathiasen om skattestoppets betydning i forhold til fremskrivningen er jo, at vi har nøjagtig lige så mange penge til rådighed, som regeringen har.
Forskellen er blot, at vi i forvejen har defineret, at vi har brugt rummeligheden til skattelettelse på afgiftssiden, hvor regeringen afholder sig fra at sige her og nu, hvordan man ønsker at anvende de 15 mia. kr. op mod år 2010.
Det er den eneste forskel.
Ellers er den finansielle mulighed for de offentlige ydelser nøjagtig den samme.
Der er ingen forskel.
Det vil sige, at det, der er tale om, er budgetdisciplin, og det er prioritering.
Det vil det være for en kommende borgerlig-liberal regering, og det vil det være for Socialdemokratiet, hvis de selv skal efterleve det, der står i fremskrivningen.
Det er budgetdisciplin.
Jamen vi skal jo ikke forholde os til, hvad man vil i Frederiksborg Amt.
Det, vi skal forholde os til, er, om vi kan sikre den enkelte dansker en ret til at få en behandling, hvis det er muligt.
Det er urimeligt, at folk står på en venteliste, hvis de er visiteret, og hvis bevillingen er givet.
Om det så er det ene eller det andet offentlige sygehus, man vælger, eller om det er et privat sygehus, skal vi ikke blande os i, blot behandling kan finde sted.
Hvad man gør i Frederiksborg Amt, er et spørgsmål om, hvad det flertal, man har i Frederiksborg Amt, kan blive enige om, og det skal vi ikke forholde os til her på Christiansborg.
Fru Elisabeth Arnold spørger om pladser i daginstitutionerne.
Jamen hvis pengene følger børnene, så følger der altså betaling med for pasningen.
Det er en kompetence og dermed også det fulde ansvar for udgiften, som ligger i kommunalbestyrelsen.
Elisabeth Arnold (RV), 2001-05-15:
Jeg sad og lyttede spændt på hr. Thor Pedersens ordførertale, og jeg ventede med at bede om ordet, til den var færdig, for jeg tænkte hele tiden, at der må komme noget mere, der må komme noget mere.
Det var en udmærket valgtale, som vi har hørt adskillige gange før fra hr. Thor Pedersens side, og så bliver jeg nødt til at spørge om noget, som har plaget mig i lang tid.
Jeg forstår ikke det der system med frit valg, som Venstre slår sig meget op på, og som skal være det store slagnummer i valgkampen.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvad man skal gøre som borger eller som kommune. Lad os nu forestille os, at det er en kommune, som har en masse børnefamilier, og at børnefamilierne vælger at tage en daginstitution i en anden kommune.
Det vil sige, at daginstitutionerne i kommune B er fyldt med børn fra kommune A. Hvad gør man så efter 4 år, når man skal have kommunevalg? Hvad gør den stakkels kommune, som har sine institutioner fyldt op med børn fra en anden kommune?
Hvad gør de stakkels borgere, som sender deres børn til en anden kommune?
Hvem er ansvarlig for udgiftsniveauet i den kommune, når borgerne simpelt hen stemmer med fødderne? Som hr. Thor Pedersen så rosenrødt sagde: Man stemmer bare med fødderne. Men hvem har ansvaret?
Lone Møller (S), 2001-05-15:
Det kan vi ikke.
Det var ærgerligt.
Så kommer jeg bare igen.