runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Heimburger (KF), 2000-01-12:
I Det Konservative Folkeparti er vi altid positive over for de borgere, som yder en aktiv, frivillig indsats også i forhold til de offentlige myndigheder og er med til at holde øje med, at der sker en ordentlig forvaltning.
Derfor synes vi sådan set også, det er fornuftigt, at der mange steder er dannet amtsældreråd, men måske netop af den grund, at det nu har vist sig, at det kan lade sig gøre uden vores indblanding og motivation, føler vi ikke, at der er behov for et lovgivningsinitiativ her fra Christiansborg.
Det er også meget mere indlysende, at vi fik ældrerådene ude i kommunerne, hvor vi har spørgsmål om visitation, ældreboliger, hjemmehjælp og meget andet, og tanken har jo også været, at det skal være så tæt på borgerne som overhovedet muligt.
Så ældrerådene i amterne er ikke uvæsentlige, men vi finder dog ikke, at de er så væsentlige, at vi herfra skal tage et initiativ.
Villy Søvndal (SF), 2000-01-12:
Forslaget fra CD om at etablere amtsældreråd er tænkt som en overbygning over de kommunale ældreråd.
Vi synes i SF, at vi har haft meget fornøjelse af at etablere de eksisterende ældreråd, og vi har også konstateret, at overbygningen i amterne er sket en del steder.
Vi er meget positive over for etablering af amtsældreråd, hvis man sikrer, at de retter deres arbejde imod de amtslige opgaver med speciel interesse for de ældre, nemlig sygehusene, genoptræning, forebyggelse, trafik m.v.
Det tror vi i SF kunne blive meget konfliktskabende.
Desuden vil vi under udvalgsarbejdet være optaget af, hvordan vi sikrer den bedste udpegning.
Inger Bierbaum (S), 2000-01-12:
Jeg vil blot lige spørge fru Eva Kjer Hansen om, hvorledes Venstre vil finansiere dette forslag.
Det er blevet nævnt af flere i dag, at det kan blive dyrt for kommunerne, og jeg vil gerne spørge om en finansieringsmodel.
Så vil jeg gerne høre, hvilke grupper man egentlig havde tænkt sig, der ville vælge dette her, for jeg kan forstå, at man overhovedet ikke må være på overførselsindkomst.
Hvem er det så, der skal have glæde af Venstres forslag?
Inge Refshauge (DF), 2000-01-12:
Vi mener dog, at forslagsstillerne har ret i, at amtsældrerådene kan tage fat på sygehusområderne, ventelisterne, hjælpemiddelcentraler, tale- og høreklinikker, trafikpolitik, voksenundervisning.
Selvfølgelig kan amtsældrerådene også være koordinatorer for de kommunale ældreråd, og da amtsældrerådene er en realitet i 11 ud af 14 amter - det er i hvert fald den melding, der lå til formiddag - ser vi ikke noget problem i at få en lovgivning på dette felt, men Dansk Folkeparti så gerne, at de kommunale ældreråd samt klagerådene fik langt større kompetence, end de har lige nu.
Vi mener, at de skal kunne gå ind i beslutningsfaserne, hvor politikken handler om de ældres forhold, ikke mindst på plejehjemsområdet, som den senere tids presse desværre har bragt nogle meget uheldige forhold for dagen om.
Vi ser da også gerne, at ældrerådene fremover bliver repræsenteret i tilsyn med plejehjemmene, men også på hjemmehjælps- og visiteringsområdet, pleje og omsorg, mener vi, at ældrerådene skal have langt større indflydelse.
Samtidig skal disse ældreråd, og det kan jo så også gælde amtsældrerådene, have mulighed for at kunne trække på uvildige videnspersoner.
Det skal ikke være socialchefen i kommunen eller i amtet, men personer, som er uafhængige af det offentlige system.
Indrømmet, Dansk Folkeparti har været meget usikker på disse amtsældreråd.
Vi ville langt hellere have haft en landsdækkende ældrekommission, men det kunne vi ikke få flertal for, så vi støtter forslaget, som det ligger her, men sender vore ønsker om en større kompetence for ældrerådene og klagerådene i kommunerne med.
Jette Gottlieb (EL), 2000-01-12:
Enhedslisten synes, det er et udmærket forslag.
Vi er faktisk enige med forslagsstillerne i, at det er en naturlig forlængelse af de kommunale ældreråd også at lave amtsældreråd. Ældre er jo heldigvis lige så forskellige som alle os andre, og derfor er de ting, der interesserer de ældre, også alle mulige andre ting end bare dem, man har på det kommunale område.
Erfaringerne med de kommunale ældreråd er tydeligt, at de ikke mindst interesserer sig for forholdene for de ældre, der har mest brug for omsorg og bistand.
Ældreråd er en vigtig brik i styrkelsen af demokratiet, for her tvinges politikerne til at være i direkte dialog med de folkevalgte tillidsfolk for de ældre.
Det synes vi er en god ting.
De fleste opfatter brugerinddragelse og decentralisering positivt, og det er i dag naturligt, at f.eks. skolebestyrelser og forældrebestyrelser ved daginstitutionerne har direkte indflydelse på planlægning, drift og den slags.
Ældrerådene har jo ingen formel kompetence, men der er ingen tvivl om, at de ældre har haft indflydelse på de prioriteringer, som man foretager rundt om i kommunerne.
Der er heller ingen tvivl om, at også de politikområder, som amterne har ansvaret for, vil have stor betydning for de ældre, ikke mindst på sygehusområdet, men jo også f.eks. på sådan noget som trafikområdet.
Derfor er det selvfølgelig også for os naturligt, at man udbygger dialogen mellem borgerne og politikerne ved at oprette amtsældreråd.
Jeg synes dog, man skulle overveje, om det er klogt at lave indirekte valg, sådan som det er foreslået i forslaget, og derfor, såfremt forslaget skulle nå til videre beslutning, mener jeg også, at man ved fremsættelse af et lovforslag, der handler om det, lige skal overveje, om det nu er en klog ting at lave en sådan indirekte valgmetode.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-12:
Ældreomsorgen i vort land trænger til et kvalitetsløft i en hel række kommuner.
Vi ved, at ældregruppen er meget sammensat.
De ældre er jo lige så forskellige som de unge, som børnene og som de midaldrende.
Vi ved, at mange ældre har et godt liv og klarer sig selv, og vi ved også, at de ældre, som ikke længere kan klare sig selv, bliver passet godt i langt de fleste kommuner.
Men der er kommuner og/eller plejehjem, hvor ældreservicen er meget kritisabel.
Det må vi gøre noget ved, og det skal gøres snarest muligt.
Vi skal sikre, at der bliver ordentligt tilsyn med service til ældre og med ældreplejen i hele vort land.
Det er en skamplet for landets ældreservice, at vi hører om bleer, der bliver vendt, om gammel medicin, der gemmes, når folk dør, og gives til andre beboere.
Vi hører om medarbejdere, der bruger over halvdelen af deres arbejdstid på at drikke kaffe og bekræfte hinanden i, at de har forfærdelig travlt.
Men om der eventuelt ville kunne ryddes op i alt dette via amtsældreråd, er jeg ikke så sikker på.
Der er jo i forvejen en lang række råd og nævn på området, og jeg er ikke sikker på, at løsningen på vores problemer på ældreområdet er, at vi lovgiver om oprettelse af endnu et råd.
Der er allerede etableret amtsældreråd, de er i fuld funktion i de fleste amter, og det er jo positivt, især set ud fra en frivillig forenings synsvinkel.
Men behøver vi lovgive yderligere på dette område?
Det er jeg usikker på, og jeg mener det egentlig ikke.
Men vi er indstillet på et godt og et fordomsfrit arbejde med forslaget i udvalget.
Tom Behnke (FRI), 2000-01-12:
Frihed 2000 mener, amterne skal nedlægges, men så længe vi har amterne, er det hensigtsmæssigt, at vi naturligvis på amtsplan har en pendant til de kommunale ældreråd, og dermed ja til en etablering af amtsældreråd.
Det mener vi i Frihed
Der er ingen tvivl om, at der også på amtsniveau er en række ting, hvor man med fordel kan inddrage de ældre i beslutningsprocessen, som høringspart, som sparringspartner osv.
Det synes vi er en rigtig god idé på
præcis samme måde, som man har det i kommunerne i dag, hvilket vi jo også i sin tid var med til at bære igennem.
Det eneste, vi gerne vil påpege, når vi nu behandler beslutningsforslaget her, er, at vi godt kunne tænke os, at ud over dem, der i dag er berettiget til at blive udpeget til at sidde i ældrerådene i kommunerne, og som så også vil være dem, der efter forslaget her skal udpege dem, der skal sidde i amtsældrerådene, kunne de allersvageste ældre blive repræsenteret.
Det vil selvfølgelig i sig selv være noget svært for dem at blive repræsenteret.
Derfor kunne vi godt tænke os, at man, når vi nu skal i gang med det her, tog fat i den problemstilling, der hedder de svageste af de ældre, for hvem varetager egentlig deres interesser?
Der kunne man måske lave en ordning, således at hvis den ældre overhovedet ikke selv var i stand til f.eks. at deltage i en afstemning, kunne de pårørende være med der.
Man kunne måske oven i købet
også åbne for, at de pårørende kunne vælges til at sidde i ældrerådene, for det er jo så trods alt dem, der står nærmest de allersvageste ældre og kunne varetage deres interesser. Det, vi ser i dag, er, at de, der sidder i ældrerådene, jo er de friske ældre, og de friske ældre klarer sig jo et langt stykke af vejen godt.
Der er ikke noget til hinder for, at de skal sidde der, de gør et godt stykke arbejde rundtom i kommunerne, men vi kunne godt tænke os at få udvidet kredsen, sådan at de allersvageste af de ældre også blev hørt og deres interesser blev varetaget.
Jeg vil så godt høre nu, hvor ordføreren for forslagsstillerne kommer på talerstolen om et øjeblik, om det var noget, man kunne drage med ind i denne debat og måske tage med, når vi skal i gang med en lovændring om at få etableret amtsældreråd.
Anders Samuelsen (RV), 2000-01-12:
Fra Det Radikale Venstres side er vi meget positive over for amtsældreråd, og det er man åbenbart også ude i amterne, for, som vi bl.a. også er blevet oplyst om her i dag, er der jo 10 steder, hvor man har oprettet amtsældreråd.
Så fra Det Radikale Venstres side er det helt klart, at vi synes, at vi bør lade dem blive. Vi har sådan set i øjeblikket rigeligt med lovgivning på mange, mange forskellige områder i Danmark.
Vi behøver ikke herindefra konstant at skulle opfinde nye tiltag, hvor vi kan brillere med vores store viden og ønske om at gøre det godt for alle.
Hvis man kan finde ud af det andre steder, så synes Det Radikale Venstre faktisk, at det er en god idé.
Vi støtter altså ikke forslaget.
Jens Heimburger (KF), 2000-01-12:
Det, som jeg pointerede, var jo blandt andet, at man skulle have et pasningstilbud, og så var det en mulighed, kommunen kunne have.
For hvis vi forestiller os, at man har mange børn - og det er sådan set ligegyldigt, om man er tosproget dansker eller kun taler falstersk, eller hvad man gør - jamen så skal det her styres meget stramt økonomisk.
Så de spørgsmål vil jeg stille, og det vil jeg fortsat gøre.
Jeg forstår godt de spørgsmål, hr. Frank Dahlgaard rejste i den forbindelse.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-12:
Det er nok at strække forventningerne lidt for langt.
Selv om man ikke selv deltager i balletkorpset, kunne man måske godt kritisere udøvelsen sådan rent teknisk.
Inger Bierbaum (S), 2000-01-12:
Jeg vil gerne have lov til at rette en misforståelse, som fru Eva Kjer Hansen gav udtryk for.
Jeg har tydeligt sagt, at vi går ind for den valgfrihed, som kommunerne har i dag, og at det er deres egen vurdering, om de vil benytte sig af det.
Jeg synes jo også nok, partiet Venstre meget ofte siger, at kommunerne skal have en selvbestemmelsesret.
Forældrene bestemmer selv, om de vil have et job, og om de gerne vil have børnene passet, dér er valgfrihed, det kan man i dag.
Men at dette skulle udløse ret til penge, det mener jeg ikke, det kan.
Hvad kunne det ikke føre til?
Det kunne føre til mange, mange mærkværdigheder efter Socialdemokratiets opfattelse.
Jens Heimburger (KF), 2000-01-12:
For at tage spørgsmålene i omvendt rækkefølge vil jeg gerne endnu en gang pointere, at jeg vil forfølge spørgsmålet om, at der skal være et loft for de udbetalinger, der kan ske, sådan at der ikke kan spekuleres i det spørgsmål, om man kan få udbetalt penge i stedet for at vælge en institutionsplads. For det andet vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard, at moderne konservative mennesker er ikke imod børneinstitutioner, ikke dem, som jeg kender, ikke dem, som jeg tilhører.
Men der findes enkelte konservative, der mener, at sådan har det været i tidernes morgen, og det er også korrekt.
Jeg ser frem til et studiekredssamarbejde med hr. Frank Dahlgaard om dette spørgsmål.
Jeg synes ikke, vi skal trætte andre i Folketingssalen med det.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-12:
Jeg synes i høj grad, vi skal trætte andre i Folketingssalen og i det hele taget hele befolkningen med det her, for det er jo ret interessant.
For hvis man i Det Konservative Folkeparti anser børnepasning for at være en offentlig opgave, må man jo stille det spørgsmål, om der overhovedet er nogen opgave, som det offentlige ikke skal tage sig af.
Når noget så privat som pasning af egne børn skal være en offentlig opgave, er der så overhovedet noget, som man fra Det Konservative Folkepartis side - det er jo ikke det samme som at være konservativ, men fra Det Konservative Folkepartis side - anser for at være en privat opgave, som staten og kommunerne skal blande sig uden om?
Inge Refshauge (DF), 2000-01-12:
Dansk Folkeparti kan støtte det meste af forslaget.
Vi mener, det er en god idé at give forældre valgfrihed til at få passet deres børn.
Kommunerne får jo fortsat lov til at bestemme, hvor mange pladser der skal være i kommunalt regi,
og dermed mener vi at den økonomiske styring bevares. Forældrene kan vælge den ordning, de finder bedst for netop deres børn, og lovforslaget her sikrer forældrene frit valg.
De får lejlighed til at vælge den kvalitet og service, som lige passer til deres behov, og i rapporten fra maj 1999, »Friere valg på det kommunale serviceområde«, dokumenteres
det, at der er meget større tilfredshed på området med det frie valg.
Forældrene får indflydelse på børnenes pasning, og fleksibiliteten bliver øget.
Det er der nemlig meget brug for, efterhånden som arbejdsmarkedet ændrer sig.
Vi i Dansk Folkeparti er med på, at den nuværende ordning, som desværre ikke findes i alle landets kommuner, bliver udvidet og gøres mere brugervenlig.
Så er der den anden del af forslaget, som vi er lidt i tvivl om, nemlig når valgmuligheden kan udvides, hvis kommunerne vælger at give forældre tilskud til at passe deres egne børn.
af prisen på den billigste alderstidssvarende plads i kommunen
Der vil sikkert være forældre, der vælger denne form for pasning.
De skal så også være klar over, at der kun gives tilskud til pasning af tre børn.
I Dansk Folkeparti vil vi gerne i udvalget have nogle flere oplysninger netop omkring det, hr. Jens Heimburger var inde på med et økonomisk loft, og så vil vi også gerne have, at det skal være muligt, at forældrene skal komme med et dokumenteret behov, for at vi ikke kommer ud i det, fru Inge Bierbaum mente, at forældre, der går hjemme og passer deres børn, så pludselig finder ud af, at nu kan de få penge for det, og så melder sig på banen.
Det er nogle af de ting, vi er nødt til at diskutere i dette lovforslag, men vi går meget positivt ind i udvalgsbehandlingen.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-12:
Man kan sige, at forslaget ligner noget af det, der har været fremme før, især fra Venstres side, idet det jo drejer sig om det frie valg.
Så er det sådan rundet op, og jeg har forstået det rigtigt, kan jeg se på Venstres ordfører.
Men jeg vil tillade mig at dele det op i to, for den del af det, der tilsigter at give forældrene et friere valg, kan vi godt fra CD's side tilslutte os.
Det synes vi er en god idé, for jeg er også vidende om, at man i nogle kommuner har stillet forældrene over for det her, og så har man sat noget i gang, som fungerer vældig godt, og man er meget tilfreds med det.
Jeg vil hellere have, at når det kører godt, så skal det være sådan.
Altså den del med det friere valg kan vi fra CD's side godt støtte, men om den anden del af det - som jeg kan høre får nogle undertoner nu, der lidt ligner dem i spørgetiden i dag, og det vil jeg meget nødigt bevæge mig ind i, med hensyn til, hvor mange børn man så må lægge sig til og få tilskud fra det offentlige til - vil jeg sige, at vi dybtliggende er uenige i det synspunkt, at man skal have penge for at gå hjemme og passe sine egne børn.
Når jeg siger det, så er det, fordi det historisk er sådan, at jeg i 1978 foreslog det oppe fra denne talerstol, og da var forholdene ganske anderledes, altså både økonomisk og arbejdsmarkedsmæssigt og familiemæssigt.
Der er ingen grund til at blive ved med at holde fast i det.
Så vil jeg sige, at jeg tror, det vender den tunge ende nedad, fordi de, der kommer til at gå derhjemme, bliver de lavtlønnede, og det bliver i meget høj grad kvinderne, og det har jeg ingen idé om er en særlig god idé.
Og for børnenes vedkommende er der dels det, at børn har jo godt af at være sammen, og dels er der også det at sige til det, at når de kommer hen i det, som De Konservative ikke bryder sig om, nemlig en egentlig institution, så forudsættes det jo også, at der er mennesker derhenne, som er uddannet til at kunne se, hvis der er problemer med et barns udvikling, og også til at kunne foreslå, hvilke støtteforanstaltninger der så skal sættes ind.
Børn har jo vældig godt af den dér sociale interaktion, der er mellem børn, så jeg synes ikke, det er nogen god idé
at gøre det her i år 2000, at man sådan bygger sin egen lille rede og forer den, og så bliver man inden for de fire døre med en lille lænke til komfuret.
Den del af det er vi ikke begejstrede for, stadig væk ikke, men den anden del af det, som giver lidt større valg, kan vi godt give tilslutning til.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-01-12:
Jeg kan forstå, at den socialdemokratiske ordfører er tilhænger af den kommunale selvbestemmelsesret, så længe den socialdemokratiske ordfører må bestemme, hvad den skal omfatte.
Jeg synes, at hvis man vil tale om det kommunale selvstyre og give det nogle muligheder, så bør man jo også være imødekommende, når kommunerne beder om en bredere vifte af udbud.
Jeg synes bare ikke, det hænger sammen med den afvisning, der ellers har været fra Socialdemokratiets side f.eks. af Søllerød Kommunes ønske om at udvide børnepasningsmulighederne.
Til fru Yvonne Herløv Andersen vil jeg sige, at jeg vil da meget gerne diskutere de nærmere tekniske detaljer.
Hvis vi kan blive enige om nogle ændringer, som kan føre til, at den skepsis, der blev givet udtryk for fra CD's side tidligere under debatten her i dag, bliver fjernet, så CD kan blive positivt indstillet over for nogle muligheder på det her område, så vil vi være meget indstillet på det, og jeg ser frem til nærmere drøftelser med CD.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-12:
Det er næppe nogen større overraskelse, at Kristeligt Folkeparti bakker lovforslag nr. L 102 op.
Vi ønsker som forslagsstillerne at give forældre ret til at få økonomisk tilskud til en privat pasningsordning, hvis det er det, de foretrækker frem for at få deres børn passet i en offentlig pasningsordning.
Vi ønsker også som forslagsstillerne, at kommunen kan vælge at tilbyde forældre tilskud for at passe egne børn.
Vi havde dog foretrukket, at der havde stået skal ved begge forslag.
Vi havde foretrukket, at man havde taget skridtet fuldt ud og sagt: Nu vil vi have gennemført, at pengene skal følge barnet.
Ifølge det her forslag vil det stadig væk kun være særlig familievenlige kommuner, der vil vælge at tilbyde forældre tilskud for at passe egne børn i stedet for at give tilskud direkte til den offentlige institution.
Så på det punkt mener vi ikke, at det er godt nok, men det er et skridt i den rigtige retning.
Det er et initiativ, der vil øge forældrenes selvbestemmelse over deres egne børn, og endnu vigtigere er det et initiativ, der vil være en kilde til større trivsel
for familierne, ro omkring barnet og større tilfredshed i familierne som helhed, og det kan vi selvfølgelig kun bakke op.
Debatten om børne- og familiepolitik er i høj grad en ideologisk debat.
Den handler om menneskesyn, om værdier og om forholdet mellem mennesker og samfund, men den handler også om, hvorvidt familiepolitikken har en selvstændig værdi og plads eller den skal underordne sig alle andre politikområder.
Det ligger mig faktisk meget på sinde, at vi ikke lader de ideologiske kampråb overdøve børnefamiliernes efterlysning af mere tid nu og her til gavn for familiernes trivsel og til gavn for bedre sammenhæng mellem arbejds- og familieliv.
For er det ikke det, alle ønsker i øjeblikket? I år 2000 virker det stadig væk, som om familiepolitikken for regeringen kun er et appendiks til arbejdsmarkedspolitikken, og at den primære opgave for familierne stadig væk må være at være leverandører af arbejdskraft.
Men er det virkelig dér, familiens primære værdi ligger: som arbejdsrobotter, der først og fremmest skal sikre indtægten, så vi fortsat alle kan købe alle de materielle ting, som reklamerne prøver at overbevise os om at vi simpelt hen ikke kan undvære? Kristeligt Folkepartis politik tager udgangspunkt i det samfundssyn, at familien skal prioriteres, bl.a. fordi et godt familieliv er et af udgangspunkterne for et sundt samfunds- og arbejdsliv.
Børneudvalget skriver jo i en rapport, at børnefamilierne er samfundets grundsten, og børnefamiliernes trivsel er afgørende for, hvordan vi går fremtiden i møde.
Derfor er det også vigtigt, at vi her i Danmark har en fleksibel børnepasning, der tager udgangspunkt i mennesker frem for systemer.
Vi mener, at familierne skal have bedre mulighed for selv at vælge.
Det er ikke Morten Korch-tænkning eller romantik fra svundne dage, men det er en politik med barnet og familien som udgangspunkt og i centrum, en politik, der tager afsæt i værdier.
Kristeligt Folkeparti kan støtte dette lovforslag.
Tom Behnke (FRI), 2000-01-12:
Det ene spørgsmål er: Hvorfor lægger man et maksimum ind på tilskud til tre børn?
Hvorfor er det lige tre børn, der skal være grænsen?
Hvorfor skal børnefamilier, der har mere end tre børn, ikke have lov til at have tilskud til nummer fire, fem, seks, syv eller flere?
Hvorfor lægger man den grænse?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål går på, at jeg hørte ordføreren sige henvendt til socialministeren, at Venstre håbede, at man i det mindste med forslaget her kunne opnå, at der nu blev startet nogle forsøgsordninger rundtomkring i landet.
Jeg vil godt spørge ordføreren helt præcist: Hvilke dele af forslaget er det, der ikke allerede i dag kan lade sig gøre ude i kommunerne?
Hvad er det for elementer i lovforslaget, som ikke allerede i dag er gældende i alle kommuner, eller som ikke allerede i dag kører som forsøgsordninger i visse kommuner?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-12:
Det er også til ordføreren for forslagsstillerne.
Der står i forslaget, at man naturligvis ikke kan få tilskud til at gå hjemme og passe sine børn, hvis man er på overførselsindkomst.
Vi vil gerne have at vide, hvordan man definerer »naturligvis«.
Hvorfor det, for der sparer man jo da også samfundet for en institutionsplads?
Jeg vil gerne høre en dybere begrundelse for det.
Eva Kjer Hansen (V), 2000-01-12:
Det afgørende for os er at få åbnet for, at man også kan give et tilskud til forældre, der ønsker selv at passe deres børn, og mit svar til hr. Tom Behnke er, at de muligheder er der ikke i dag.
Helt konkret har f.eks. Søllerød Kommune søgt om at få lov til at indføre en sådan ordning, men indtil videre er der ikke givet mulighed for, at man kan iværksætte det, og det er derfor, at jeg udleder af de kommentarer, der har været fra partierne i dag, at der måske er mulighed for, at vi dog på det område kunne få sat noget i værk, sådan at vi kunne få noget erfaring på området og dermed komme videre i retning af at give kommunerne nogle handlemuligheder. Vi har diskuteret, hvordan det vil være rimeligt at skrue ordningen sammen, vi har lagt lofter ind, hvor vi siger maksimalt tilskud til tre børn og maksimalt dagpengesats som indkomst, og vi har også lavet den begrænsning, at man ikke samtidig kan få en anden overførselsindkomst.
Det er selvfølgelig, fordi vi ikke synes, det vil være rimeligt, hvis man kan få en meget høj indtægt ud af en ordning som den her.
Vores udgangspunkt er altså, at det skal være muligt også at vælge den pasningsmodel, og derfor skal det, man økonomisk kan få for selv at passe sine børn, naturligvis sammenlignes med de økonomiske tilskud, der i øvrigt bliver givet til de forskellige pasningsordninger.
Vores begrænsninger er simpelt hen ud fra, hvad vi synes, det vil være rimeligt at tilbyde på det her område.