runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian H. Hansen (DF), 2000-05-16:
Det er lige til hr. Holger Graversen omkring forslaget til vedtagelse - hvor det så også rigtigt nok blev nævnt, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte op omkring det - der har jeg
et enkelt spørgsmål.
Hvis man nu forestillede sig, at man ikke skulle have denne her integration i landkommunerne, skal det så forstås på den måde, at så var der ingen grund til at forhøje puljen?
Holger Graversen (S), 2000-05-16:
Til hr. Kalnæs
: Jeg kan nok ikke komme det meget nærmere.
Jeg er enig i, at amter og kommuner har store muligheder, det har vi faktisk også her, når vi laver vores rammelov, og derfor mener jeg også, det er en stor forbedring, at vi nu også får en årlig redegørelse omkring regionaludviklingen, og i det hele taget at vi nu skal tænke regional udvikling ind i vores øvrige lovgivning.
landbrugsområdet
: Jeg har heller ikke den helt store baggrundsviden på det område, men jeg fik hvisket i øret, at man har jo lige fået miljøregler, man har diskuteret de ting, som hr. Touborg nævner her.
Og i øvrigt er hele denne strukturudvikling på landbrugsområdet vel heller ikke noget, vi kan gøre en hel masse ved her fra Folketingets side.
Undskyld til hr. Kirk, at jeg ikke besvarede hans spørgsmål før.
Vi har ingen planer om egentlig at tage noget fra landdistriktspuljen - det er jo også beskedne midler, der er dér - og lægge over til almindelige generelle tilskud.
Jeg mener, det faktisk er gode forsøgs- og udviklingsprojekter, man har fået støtte til dér, og langt de fleste af dem har som sagt også overlevet uden støtte.
Men vi kan da altid tage en generel debat, en undersøgelse af alle vores puljer, for vi har mange puljer.
Det vil jeg da godt medvirke til.
I øvrigt snakker vi om det tit og ofte, så det er der ingen problemer i.
I øvrigt håber jeg da - det mener jeg også generelt at vi gør - at vi måske kan snakke os frem til gode, nye forslag
her under debatten.
Jens Kirk (V), 2000-05-16:
Nu skal jeg nøjes med at stille ét spørgsmål.
Det er om puljerne og bloktilskuddet.
Det er sådan, at for at få del i puljemidlerne skal man som regel søge og have en god ansøgning, og det kan være vanskeligt for de fattige kommuner, for de skal som regel medfinansiere.
Har Socialdemokratiet i tankerne, om ikke hele puljeordningen eller en del af puljerne måske burde over i bloktilskuddet, så vi kunne komme over den hurdle for de små og fattige kommuner?
Kristen Touborg (SF), 2000-05-16:
Hr. Graversen udtrykte i sit forrige indlæg en bekymring over den effektivisering, rationalisering, der sker inden for mejeri- og slagteriområdet, en bekymring
, som jeg absolut deler.
Nu vil jeg godt spørge den socialdemokratiske ordfører: Gælder den bekymring også, når tanken er på det almindelige industrialiserede landbrug, altså på primærdriften?
Gælder bekymringen også det, at vi ser kæmpestore svinefarme, kæmpestore farme med høns og kyllinger?
Er Socialdemokratiet klar til at begrænse disse mastodontproduktioner?
Det svar, Socialdemokratiets ordfører gav mig, fjernede faktisk et slør fra mine øjne, for når Socialdemokratiet siger, at Folketinget jo ikke har megen mulighed for at have indflydelse på strukturudviklingen i dansk landbrug, jamen så kan jeg da pludselig bedre forstå, hvorfor vi fik så elendig en landbrugslov, som vi fik.
Så er det jo simpelt hen, fordi regeringen ikke mener, at vi har indflydelse på, hvordan strukturudviklingen er i dansk landbrug.
Og så er der da pludselig noget, jeg forstår.
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-05-17:
Hr. Holger K. Nielsen beskæftigede sig med det nationale kompromis og gjorde ophævelse over, at statsministeren havde fundet, at det var i forlængelse af, hvad der skete dengang, at vi nu havde en folkeafstemning om Danmarks deltagelse i den fælles valuta.
Jeg må sige, jeg er helt enig i statsministerens betragtning.
Det nationale kompromis var jo netop et kompromis, der betød, at vi stod uden for veldefinerede områder, men også et kompromis om, at det kunne ændres ved folkeafstemning.
Det er hovedindholdet i det, og derfor synes jeg ikke, at der er anledning til at kritisere statsministeren for den betragtning.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Ja, det generer mig meget, at der er partier, der vil tage patent på danskheden i den her diskussion.
Det generer mig, det vil jeg gerne vedstå.
Det generer mig, fordi jeg for det første synes, det er krænkende, og for det andet synes jeg, det er noget vrøvl.
Det er da krænkende, at der er nogle partier, der lige antyder over for os andre, at vi ikke er indstillet på at varetage Danmarks interesser.
Og når Dansk Folkepartis annoncer kører på billedet af en krone og så et dansk flag, er det jo det samme som at sige om os andre, at vi ikke varetager Danmarks interesser.
Det er det, der er indholdet i den kampagne, og den er forkert, og den er efter min mening helt krænkende for alle mulige andre.
Hr. Kristian Thulesen Dahl vil tydeligvis ikke være sin egen propaganda bekendt og står nu her og siger: Men det drejer sig om meget andet end kroner.
Men det er altså ikke det, der står i det kampagnemateriale, jeg kender og har set. Endelig til hr. Frank Dahlgaard, som er så begejstret for, at der er små lande med egne valutaer udenfor, der klarer sig godt: Jamen det synes jeg da også er godt, og jeg glæder mig over, at Island klarer sig godt, og at Sverige klarer sig godt, og at Norge klarer sig godt.
Hver for sig er det jo også en lang diskussion om deres økonomier, de har hver deres særkende.
Nogle af de lande, der klarer sig virkelig godt i det europæiske, er lande som Portugal og Irland, som for første gang i århundreder oplever, at de kan være med på lige fod med øvrige europæiske lande. Det er, som om den dimension overhovedet ikke eksisterer for hr. Frank Dahlgaard, at der er lande, der virkelig har glæde af samarbejdet, og med glæde har tilsluttet sig den fælles valuta.
Ja, det er jo så galt nu, at både Irland og Portugal er nettomodtagere af indvandring.
Irere, der er udvandret, vender tilbage, og det samme gælder portugisere i Portugal, fordi de klarer sig godt og ser en sammenhæng mellem, at de klarer sig godt og så deres engagement, at de er med i EU, og at de er med i den fælles valuta.
Så jeg beder om, hvis man sådan vil hive lande op og fremhæve det ene og det andet, at man så prøver på at tegne
et nogenlunde komplet billede.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Økonomiministeren kom til at sige, at Centralbanken har ført en lempelig pengepolitik, jeg tror, det var det udtryk, ministeren anvendte.
Så gud nåde og trøste os, havde jeg nær sagt, den dag, den så begynder at føre en hård, for realiteten er jo, som jeg lige husker det - men det kan ministeren korrigere, hvis det ikke er rigtigt husket - at den i 1999 gennemførte to renteforhøjelser i et forsøg på at stoppe euroens stadige fald.
Det lykkedes ikke.
Og én renteforhøjelse, så vidt jeg husker det, her i år 2000 kalder jeg en hård pengepolitik til skade for beskæftigelsen og bestemt ikke lempelig.
Og det værste er, at den ikke har hjulpet noget heller, euroen er bare blevet ved med at falde alligevel, for finansmarkederne har ikke tiltro til projektet.
Og så blot vedrørende disse straffesanktioner, som ministeren mener det er i orden at man har inden for en valutaunion: Jeg forstår godt, hvis man har en valutaunion, at man så også har nogle straffebestemmelser.
Jeg siger bare, at det ikke er godt for et lille land at være med i en sådan valutaunion, hvor man har straffebestemmelser, og det har vi jo da heldigvis muligheden for at lade være med at være, den frihed har vi den 28. september 2000.
Men jeg forstår da godt, at de har aftalt sådan nogle ting, for den konstruktion, de har lavet, medfører jo, at man er nødt til at have politiske magtredskaber over for landene.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-17:
Tre ting: For det første til økonomiministeren, der talte om vrøvl i forbindelse med at bringe beskæftigelsen ind i billedet.
Nu er det jo altså ikke vrøvl, at arbejdsløsheden er lav i Danmark, i Sverige, i Norge, på Island, i Storbritannien og i Schweiz.
Det er ikke vrøvl.
Det er
kendsgerninger.
Og det er en kendsgerning, at en tidligere økonomiminister, Ivar Nørgaard, netop af den grund vil stemme nej til det her.
Så til statsministeren, som snakker om, at vi har 11 nanosekunder, eller hvad det var, ganske kort tid til at følge efter den rente, der blev dikteret fra Frankfurt.
Jamen vi har stadig muligheden for at ændre på vores politik.
Dog mener jeg, at vi skulle ændre på centralkursen opad, men jeg mener, det er fornuftigt. Men det kunne være fornuftigt i en fremtidig situation at gøre som Sverige, som Norge og som England: at lade valutaen flyde.
Det gør de jo ikke, fordi de er dumme i Sverige, Norge og England, men fordi det for deres økonomier nok er det rigtige.
Og hvad er der sket i Sverige?
Jeg var i Stockholm i mandags og tirsdags, og der stod i tirsdagsaviserne, at nu var den svenske rente - og jeg taler om den lange rente, der har en betydning for investeringer, produktion og beskæftigelse - faldet ned under den tyske eurorente.
Renten i Sverige er nu under eurorenten i Tyskland, og Sverige står udenfor.
Men de har altså en anden valutapolitik, og derfor er det muligt dér.
Vi har muligheden for at gøre som svenskerne, hvis det er fornuftigt.
Der er mange ting i det her, men at komme og sige, at vi ikke har nogen handlefrihed, er forkert.
Og så til sidst til økonomiministeren, som sagde, at engelsk erhvervsliv klynker
: Jeg har også været i London, det var så i sidste uge, og jeg oplevede ikke, at de klynkede.
Tværtimod render de alle sammen rundt med et sterlingtegn i jakkeopslaget, »business for sterling«, de er begejstrede for at holde fast i deres valuta.
De har også en betydelig lavere arbejdsløshed, end man har i euro-området.
Klaus Hækkerup (S), 2000-05-17:
Det var udenrigsministerens bemærkning om, at vi er mere udsat for spekulation, hvis vi ikke erstatter kronen med euroen, hvis vi altså siger nej den 28. september 2000.
Jeg vil bare bede udenrigsministeren om at bekræfte, at den aftale, Danmark har med EU-systemet, altså den danske regering med EU-regeringerne, den danske Nationalbank med Den Europæiske Centralbank, er en aftale om en gensidig interventionsforpligtelse sådan at forstå, at hvis der sker spekulation mod den danske krone, er begge parter forpligtede til at intervenere for at opretholde den aftalte kronekurs inden for det udsvingsbånd, der også er aftalt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-17:
Jeg vil godt sige, at jeg synes, det er en forunderlig metode, statsministeren har tilegnet sig, men det har vi jo oplevet så mange gange: Han sidder og venter, tager ordet, fyrer en masse krudt af, der kunne danne baggrund for en god debat, og så snart han er færdig, lunter han ud af salen.
Det har vi set så mange gange før, og det har vi så også set i dag.
Så jeg gider ikke tage alle de elementer op, han var inde på, og gå i rette med dem, men der var søreme da meget, der ellers var naturligt at gå i rette med.
Derimod vil jeg sige til udenrigsministeren, som jo stadig væk er i salen, gudskelov, at det er dejligt, at udenrigsministeren holder af Danmark.
Det er da forrygende.
Jeg ved ikke, om den her udtalelse, udenrigsministeren kom med her ved afslutningen af førstebehandlingen, var noget, der var skrevet hjemmefra, for det har ikke været så kendetegnende i debatten i hvert fald, men han må alligevel have følt sig lidt stødt af, at der er nogle, der har sagt, at det også har noget med danskheden at gøre, om vi stemmer ja eller nej til euroen.
Og det har ikke noget at gøre med, hvorvidt vi skriver det ene eller det andet på en mønt eller på en seddel, eller om udenrigsministerens eget portræt får lov til at præge hans Visa-dankort.
Det har noget at gøre med alt det, jeg sagde i min ordførertale om politisk suverænitetsafgivelse, om centralisering af magtstrukturerne i tilfælde af et ja.
Den centralisering og den ændrede magtstruktur, som er nødvendig som følge af en fælles valutaunion, er jo de ting, der i virkeligheden er med til at nedbryde Danmarks selvstændighed og dermed også nedbryde den danske identitet.
Det er en fuldstændig forskruet diskussion. Danskhed handler om meget mere.
Det handler også om, hvorvidt vi her i landet træffer selvstændige beslutninger, har lov til at være et selvstændigt, suverænt land.
Og der er euroen et skridt på vejen til at nedlægge Danmark som suveræn stat, fordi den fratager os selvbestemmelsesret på en lang række områder.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Jeg er ked af udenrigsministerens svar med hensyn til grundlovsproblemet.
Regeringen tog jo fejl med hensyn til Tvindloven, og jeg er bange for, at det også kan være tilfældet her, at regeringen tager fejl.
Jeg vil arbejde videre med det i udvalget.
Det vil jeg også med hensyn til økonomiministerens redegørelse om nationalbankloven.
Jeg er ikke enig i økonomiministerens betragtninger.
Jeg mener, at der sker en reduktion, en nedskæring af indflydelsen fra Folketingets side i forbindelse med den lov, og det vil jeg også bede om en redegørelse for i udvalget.
Jeg takker for tilsagnet om, at vi får svar på vores spørgsmål.
Så vil jeg bare sige til statsministeren, at jeg synes, det er et lidet velvalgt billede, det med tillidsrepræsentanten, for hvis man har en tillidsrepræsentant, er det jo én, man vælger, og som man kan stille til ansvar på en generalforsamling.
Men er nationalbankdirektøren én gang indsat, kan Folketinget, vælgerne og regeringen ikke øve nogen som helst indflydelse
på det.
Det fremgår tydeligt af Traktaten.
Derfor synes jeg ikke, det var så heldigt et billede.
Og så skal jeg bare sige til sidst vedrørende det nationale kompromis, at det jo var en aftale inden for den politiske elite.
Det var ikke en aftale i befolkningen, og næsten halvdelen af befolkningen stemte faktisk imod den, og derfor kan man faktisk slet ikke kalde det et nationalt kompromis.
Det var i hvert fald ikke et kompromis i befolkningen.
Klaus Hækkerup (S), 2000-05-17:
Regeringen har foreslået, at Danmark nu træffer beslutning om at deltage i det, den kalder den fælles valuta eller det, vi andre kalder ØMU'ens tredje fase og euroen.
Man må spørge sig selv: Hvorfor nu?
Der er hverken økonomiske eller politiske grunde, der taler for, at vi træffer afgørelse herom netop nu.
På det politiske område deltager Danmark fuldt og helt i samarbejdet i EU om den økonomiske politik og helt aktuelt om bekæmpelsen af den alt for store arbejdsløshed, de har i de øvrige EU-lande.
Vi er med, hvor beslutningerne træffes.
Udenrigsministeriets oversigt over deltagelse i de sidste års møder blandt EU's økonomi- og finansministre viser, at vi har al den mulighed for indflydelse, vi overhovedet kan ønske os. Så kan man jo spørge omvendt: Hvorfor ikke træffe afgørelsen nu, men i stedet vente?
Svaret er, at vi ikke ved, hvad samarbejdet om euroen egentlig indebærer, sådan som det også er fremgået af debatten i dag.
Vi ved ikke, hvordan forskelle i pris- og lønudvikling landene imellem vil blive håndteret.
I 1987 fastlåste vi kurserne i Europa i det såkaldte ERM-system.
I 1992, 5 år efter, var der udviklet sådanne forskelle i priser og lønninger, at systemet brød sammen.
Til den tid vil vi også vide, om England og Sverige har tilsluttet sig euroen og dermed, om over halvdelen af Danmarks eksport kommer til at gå til eurolande eller ej.
Jeg har gjort det for at sikre fred og stabilitet i vores del af verden, og derfor er jeg også varm tilhænger af, at EU så hurtigt som realistisk muligt udvides med de øst- og centraleuropæiske lande, der ønsker at være med i det europæiske samarbejde.
Jeg ønsker derfor ikke, at vi skal melde os ud af EU, og det skal vi, hvis vi senere vil melde os ud af eurosamarbejdet.
Her har vi ingen fortrydelsesret, og jeg ønsker, at vi bruger de næste 5-7 år til det, man har kaldt et kompetencekatalog, for at få fastlagt, hvad nationalstaterne selv skal klare, hvad vi vil samarbejde om i EU, og hvad vi vil overlade til EU at træffe afgørelse om ved flertalsafgørelser på en sådan måde, at vi kan få fastlagt kompetencefordelingen, så vi ved, at vi ikke er ude på en glidebane.
Så er der nogle, der har sagt til mig: Jamen det er fuldkommen urealistisk.
Til dem vil jeg bare sige, at det har kunnet lade sig gøre i den tyske forbundsforfatning, det har kunnet lade sig gøre i den belgiske forfatning - der er masser af paradigmer, man kan tage afsæt i, hvis man reelt ønsker det.
Hvis vi ikke får fastlagt sådan et kompetencekatalog, så er jeg både sikker på og bange for, at EU med ØMU'en som motor kun bevæger sig i én retning, nemlig mod mere og mere og stadig mere integration.
Det er en udvikling, som jeg finder uacceptabel.
Vi har som danskere og som medlemmer af det danske Folketing brug for her at træffe afgørelser, der vedrører den danske befolkning, og den danske befolkning har krav på, at vi træffer afgørelserne så tæt på dem som overhovedet muligt.
Klaus Hækkerup (S), 2000-05-17:
Jeg vil godt takke økonomiministeren for svaret omkring spekulation og kvittere for ministerens bekræftelse af, at der er en gensidig interventionsforpligtelse.
Så siger ministeren, at Danmark har 700 mia. kr. ude, og at vi kun har 140 mia. kr. i vores valutabeholdning.
Hvis der så er disse fæle spekulanter, internationale forbrydere, der sidder og lurer på Danmark, på, hvornår de kan kaste sig over os, der så kommer og vil spekulere mod kronen, og vi forudsætter, at ingen af de 700 mia. kr., der er ude, er kurssikrerede, hvad de jo kan blive for en forbløffende ringe betaling, men lad os sige, at der ikke er nogen af dem, der er kurssikrede, ville det så ikke umiddelbart være muligt for Den Europæiske Centralbank at komme og lægge de 560 mia. kr., der mangler, oven i de 140 mia. kr., vi selv har, sådan at enhver, der prøver at spekulere mod kronen, kan se, at de ikke vil få noget ud af det, mens omvendt, hvis de virkelig i stedet for at spekulere mod kronen, som jo her så er det samme som at spekulere mod euroen, virkelig ville genere euroen, så skulle de gå ind og spekulere i dollar mod euro,
så var det dér, de skulle sætte ind, for så har euro-området tilsammen så store forpligtelser, at det måske kan blive vanskeligt for deres samlede valutareserve at gå ind og dække den indstrømning og modstå sådan en spekulation, hvis det er det, de vil?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Jeg vil sige til hr. Kim Behnke: Er situationen ikke, at den aftale, vi har, rent faktisk medfører, at vi er nødsaget til godt og vel at opfylde nøjagtig de samme krav som de andre, og at vi dermed frasiger os retten til indflydelse på den politik, vi skal leve efter?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-17:
Jeg må altså sige, at statsministerens eksempel med Bill Gates er dybt undrende.
Det er da ikke valutaspekulation, han kører på.
Det er jo aktiekursstigninger på IT-aktier osv. Lad mig stille et spørgsmål til regeringen, nu er statsministeren jo gået: Kan regeringen garantere for, at hvis det bliver et ja den 28. september 2000, så bliver det ikke længere muligt for Bill Gates at tjene milliarder på aktiekursstigninger på få sekunder?
Hvis man kan give den garanti, bliver jeg sandelig glad.
Og det er jo en fuldstændig forrykt debat, der kører om spekulationsøkonomien.
Det er jo ikke bare spekulation omkring kursudviklinger.
Der er jo masser af anden form for spekulation, der finder sted, omkring aktiekurser, omkring obligationer osv., og den form for spekulation fjernes jo ikke, fordi det bliver et ja til ØMU'en den 28. september.
Det er i virkeligheden kun en mindre del af spekulationsøkonomien, af kasinoøkonomien, der har at gøre med de forskellige valutakurser.
Så det er helt, helt demagogisk at bruge det som argument. Så lige omkring det nationale kompromis: Det er mildest talt besynderligt at høre, at det at sige ja til ØMU'en ligger i logisk forlængelse af det nationale kompromis.
Jamen jeg ved ikke, hvad det er, statsministeren tænker på, når han kan sige den slags nonsens, for at sige det rent ud.
Essensen i det nationale kompromis - det er også et svar til Enhedslisten - er, at vi skal stå uden for ØMU'en.
Det var det, vi stemte om i 1993, det var et ja til at stå uden for ØMU'en.
Det var Enhedslisten imod dengang.
Det forstår jeg ikke helt, men det var de altså.
Nu er de for.
Det glæder mig.
Men vi sagde ja til at stå uden for ØMU'en.
Hvordan kan man så sige, at det at gå ind i ØMU'en er i forlængelse af det nationale kompromis?
Det er fuldstændig forrykt.
Og jeg håber ikke, det skal være argumentationen fremover.
Til udenrigsministeren: Jeg har ganske rigtigt sagt, at det kan blive nødvendigt med en stram økonomisk politik ved et nej.
Ja, men det kan det også ved et ja.
Der er da ingen, der kan garantere for, hvordan den økonomiske politik vil blive, hverken ved et nej eller ja.
Jeg tror, den kan blive stram.
Og det kan blive nødvendigt, og det er vi villige til at følge op på.
For lige at få præcision på det her: Jeg sagde altså også, at der er en større handlefrihed ved et nej end ved et ja.
Jeg er ikke enig med ministeren i, at handlefriheden er den samme ved et ja og ved et nej.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-17:
Jeg skal sige til udenrigsministeren, at Dansk Folkeparti ikke tager patent på danskheden, men hvis det kan se sådan ud og udenrigsministeren føler, at vores kampagne af og til kan virke krænkende, kan det jo være, at det er, fordi der dog trods alt er nogle, der har lidt smådårlig samvittighed, og det vil vi da ikke beklage, hvis det er sådan, det vil vi da tage som noget meget positivt.
Og så vil jeg sige til udenrigsministeren, at det jo er tydeligt, at udenrigsministeren kun har set en plakat eller måske en annonce eller et eller andet fra Dansk Folkeparti, men slet ikke set vores kampagnemateriale og sat sig ind i vores forskellige ting.
Og derfor vil jeg da gerne sige til udenrigsministeren, at udenrigsministeren jo kunne gøre sig bekendt med kronens egen hjemmeside på www.kronen.dk.
Dér kan man gå ind på hjemmesiden og se Dansk Folkepartis kampagnemateriale og sætte sig ind i, at det er langt mere end det, udenrigsministeren netop har gjort sig til talsmand for at det er.
Kim Behnke (FRI), 2000-05-17:
Hr. Claus Larsen-Jensen har hørt rigtigt.
Vi anbefalede danskerne at stemme ja i 1986, fordi vi på det tidspunkt havde spørgsmålet om det indre marked, og det syntes vi var en god idé, og det er fortsat en god idé.
Da det blev et spørgsmål om en politisk union i 1992 med Maastrichttraktaten, senere i 1993 med Edinburghaftalen og senere i 1998 med Amsterdamaftalen, har vi alle tre gange anbefalet et nej, og det har været ud fra ønsket om at bevare det indre marked.
Bekymringerne om internationale valutaspekulanters stormløb med den danske krone mener vi er løst ganske flot med den ERM II-aftale, der er mellem Danmark og euroen, sådan at vi har knyttet den danske krone til et valutaområde, men derfor behøver vi jo ikke selv at deltage i valutaområdet.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Man kan strides meget om ord, men jeg havde nær sagt, at man er jo borger i Den Europæiske Union, og det er de rettigheder, borgerne skal have i forhold til EU's institutioner.
Og i og med at vi grænser af sådan, at indholdet af charteret kommer til at bygge på eksisterende konventioner osv., som landene i forvejen har godkendt, så betyder det jo, at vi ikke skaber det problem, som hr. Kim Behnke siger vil være en dyb katastrofe, hvis det på et tidspunkt kommer ind i Traktaten.
Det er derfor, vi lægger så stor vægt på, at det har den karakter.
Kim Behnke (FRI), 2000-05-17:
Ja, det er jo ikke mere tænkt, end at det seneste udkast, der skal til behandling, ligger i Europaudvalget på det, der hedder Info-note I 148, og der fremgår det klart, og man har oven i købet bedt om kommentarer osv. til det inden den 23. maj.
Der fremgår det af retorikken præcis, som jeg har refereret den.
Man taler i paragrafferne 16 til 30 om »enhver unionsborger« osv. osv. Hvorfor bruger man den retorik, hvis det er korrekt, hvad hr. Claus Larsen-Jensen siger, at det, man ønsker, bare er at implementere den europæiske menneskerettighedskonvention?
Hvorfor skal ordet unionsborger så ind, hvis det ikke er, fordi man har en køreplan, der hedder, at først vedtager man det som et charter, og så tager man om en 2-3 år eller sådan noget og lægger det ind i selve Traktaten?
Ellers er det jo meningsløst at bruge den retorik.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Derfor er det en tænkt problemstilling, som hr. Kim Behnke repræsenterer.