Jens Vibjerg (V), 2003-03-27:
Lovpakken, vi behandler her i dag, fuldfører de lovgivningsmæssige initiativer til gennemførelsen af de politiske aftaler om »Flere i arbejde«.
Jeg vil godt starte med at sige, at det er meget tilfredsstillende, at så mange partier har følt et stort ansvar for at sikre en effektiv abejdsmarkedspolitik.
Da det jo er et større lovkompleks, tillader taletiden ikke, at jeg går ned i de enkelte elementer i lovforslagene, men alene forholder mig til nogle af de mere overordnede principielle ting.
Forslagene handler i sin enkelhed om at sikre den mest effektive og korteste vej fra ledighed til ordinær beskæftigelse, uanset om den ledige er forsikret eller ej.
Nu er udgangspunktet det enkelte menneske og hans eller hendes muligheder.
Beskæftigelsespolitikken har jo primært to formål.
Det ene er at sikre virksomhederne den arbejdskraft med de kvalifikationer, virksomhederne har brug for.
Og det andet er at sikre de ledige en plads på arbejdsmarkedet.
Det er vores opfattelse i Venstre, at når vi har gennemført denne her anden pakke af »Flere i arbejde«, så har vi fra lovgivningens side givet et effektivt bidrag til at nå målene.
Den ny forenklede redskabsvifte, som jo er fælles for kommunerne og arbejdsformidlingen, tror jeg vil gøre hverdagen lettere både for sagsbehandlerne, for virksomhederne og de ledige.
Det gør vi ved at sikre et loft over de samlede offentlige ydelser til kontanthjælpsmodtagere og starthjælpsmodtagere.
Det er jo helt uholdbart, hvis man skal op og tjene
27.000-28.000 kr., for at det kan betale sig at tage et job.
For selv om de allerfleste mennesker ønsker at have et arbejde og alt det, det medfører, så må vi jo alligevel sige, at fornøjelserne kan blive så dyre, at man fravælger dem.
Samtidig har det også været et klart mål at fjerne de økonomiske incitamenter for unge mennesker til at fravælge en uddannelse.
Det må ikke være en økonomisk fordel for et ungt menneske at vælge at være på passiv kontanthjælp frem for at vælge en aktiv tilværelse.
Et andet element i lovpakken, som jeg er overbevist om vil have en meget positiv effekt i beskæftigelsesindsatsen,
er, at vi nu stærkt satser på også at inddrage andre aktører i hele beskæftigelsesindsatsen både i den kommunale og den statslige indsats.
Det siger sig selv, at en resultataflønning vil have en positiv effekt.
Efter det gamle princip var det svært at få øje på kursusindustriens interesse i at få de ledige i job, for kom de ikke i job, så var der kunder i butikken i morgen.
Nu får de en økonomisk interesse i, at de ledige kommer i et almindeligt arbejde i forlængelse af et forløb.
En detalje, som jeg synes er vigtig at være opmærksom på, er, at vi nu fremover vil opleve mere reelle ledighedstal.
Nu har vi været gennem nogle år, hvor det først og fremmest har handlet om at aktivere ledige, og hver gang man som ledig er blevet sat i en eller anden form for aktivering, er man gået ud af de officielle ledighedstal, uden at man på den grund er kommet i arbejde eller fortsat har været til rådighed for arbejdsmarkedet.
Så vil vi nu, hvor vi vil aktivere mindre, opleve, at med den samme beskæftigelsesgrad så stiger ledighedstallet, for når vi ikke i samme omfang aktiverer folk, så vil de optræde i ledighedsstatistikken.
Så hvis resultatet nu er 10.000 færre i aktivering, stiger ledighedstallet med 10.000.
Så fremover vil vi se et mere retvisende billede af den reelle ledighed.
Det her er en ret stor reform.
Det kræver, at mange, både i AF og kommunerne, tænker og handler anderledes, men det er jeg også overbevist om at de vil være indstillet på.
Alt i alt er det en lovpakke, der bidrager positivt til det danske arbejdsmarked.
Da min taletid er udløbet, skal jeg slutte med at sige, at Venstre varmt kan anbefale lovforslagene.