Claus Hjort Frederiksen (V), 2004-01-27:
EU's udvidelse har været et højt prioriteret arbejdsområde for den nuværende regering, siden vi tiltrådte.
Som bekendt stod Danmark i spidsen for de afgørende tiltrædelsesforhandlinger med de nye EU-lande i efteråret 2002.
Siden har regeringen lagt vægt på at sikre så god en udmøntning af tiltrædelsestraktaten som overhovedet muligt.
I spørgsmålet om arbejdskraftens frie bevægelighed giver tiltrædelsestraktaten mulighed for overgangsordninger i en periode på op til 7 år.
Det er op til de enkelte EU-lande at fastlægge, hvorledes denne mulighed skal udmøntes konkret.
Det er i sagens natur meget svært at komme med et præcist bud på, hvor mange af vore nye europæiske medborgere der vil benytte sig af deres nye muligheder for at rejse til andre europæiske lande for at bo og arbejde.
Ikke desto mindre er der udarbejdet en række forskellige prognoser og modelberegninger, der samstemmende peger på, at den fremtidige arbejdskraftvandring fra de nye EU-lande bliver begrænset.
Selv om velstand og indtjening i de nye EU-lande ikke kan måle sig med niveauet i de nuværende EU-lande, så er det økonomiske vækstpotentiale i forbindelse med EU-medlemskabet meget stort.
Det er forventningen, at det store flertal vil foretrække at blive hjemme og tage del i den vækst og velstandsudvikling, der allerede er i fuld gang.
Det er også de erfaringer, vi har fra tidligere udvidelser af EU med lande som Portugal, Spanien og Grækenland.
Åbningen af det danske arbejdsmarked skal være målrettet reelle ledige job på virksomheder, der er tilmeldt vores skattesystem.
Løn- og ansættelsesforhold skal være sædvanlige.
EU-udvidelsen må ikke misbruges til at udvikle et gråt arbejdsmarked med andenklassesjob for borgere fra de nye EU-lande.
Vi har samtidig sagt, at vi vil forebygge utilsigtet brug af sociale ydelser.
Vi skal fjerne de incitamenter, der måtte være for, at borgere fra de nye EU-lande kommer til Danmark alene med det formål at få adgang til vore velfærdssystemer.
Regeringen har i løbet af 2003 nøje analyseret udfordringerne i forbindelse med EU-udvidelsen.
Vi har haft et tillidsfuldt samarbejde med en bred kreds af Folketingets partier i den forbindelse, et samarbejde, jeg gerne vil benytte lejligheden til at kvittere for.
Resultatet af disse analyser og drøftelser er den aftale om EU-udvidelsen, som alle Folketingets partier bortset fra Dansk Folkeparti og Enhedslisten indgik den 2. december sidste år.
Det er samtidig en forudsætning, at løn- og ansættelsesvilkår svarer til den overenskomst, der i øvrigt gælder for virksomheden.
Hvis virksomheden ikke er dækket af en overenskomst, skal løn- og ansættelsesforhold være sædvanlige for den pågældende virksomhed eller for det pågældende fagområde. Opholds- og arbejdstilladelsen er begrænset til et konkret arbejdsforhold.
Mister man dette arbejde, vil opholds- og arbejdstilladelsen blive inddraget, og man vil ikke være berettiget til kontanthjælp eller arbejdsløshedsunderstøttelse.
I lov om aktiv socialpolitik vil der ske en præcisering
af, at man som jobsøgende EU-borger skal kunne forsørge sig selv og alene har ret til hjælp til hjemsendelse.
Aftalen indebærer endvidere, at der fremover vil ske en skærpet sygeopfølgning af EU-borgere, der tager deres sygedagpenge med til udlandet.
Endelig er der i aftalen fastlagt bestemmelser om en forstærket indsats mod illegal arbejdskraft og mod fiktive virksomhedskonstruktioner, de såkaldte arme og ben-virksomheder.
Vi har i forligskredsen aftalt at etablere et overvågningsberedskab, så vi kan følge udviklingen på arbejdsmarkedet efter EU-udvidelsen.
Vi får således et grundlag for at vurdere, om der er brug for justeringer i de allerede aftalte overgangsordninger i lyset af den faktiske udvikling på arbejdsmarkedet efter udvidelsen.
Samlet er der således tale om en aftale, der favner bredt om de mange komplekse problemstillinger, der knytter sig til EU-udvidelsen.
Vi har været ude i alle hjørner og nede i alle detaljer.
Forslagsstillerne til dagens beslutningsforslag om en 7-årig overgangsordning begrunder forslaget med to forhold.
For det andet vil man beskytte de sociale ordninger, der er bærende i den danske velfærdsmodel, mod at blive undermineret som følge af tilstrømning af fremmed arbejdskraft.
De to hensyn, som ligger bag forslaget, vil efter min bedste overbevisning blive imødekommet gennem udmøntning af aftalen af 2. december 2003 om EU-udvidelsen.
Står en virksomhed og mangler arbejdskraft, skal jobbet kunne besættes af borgere fra de nye lande, hvis ansættelsen sker på ordnede vilkår.
Det er vi enige om i forligskredsen, og det er der også opbakning til blandt arbejdsmarkedets parter.
Aftalen af 2. december 2003 om EU-udvidelsen er et afbalanceret og samtidig håndfast svar på de udfordringer, der følger af EU-udvidelsen.
Regeringen kan derfor ikke tilslutte sig beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti.