Peter Skaarup (DF), 2004-11-24:
I Dansk Folkeparti er vi positive over for langt de fleste tanker i det forslag, vi står med her, L 97.
Der er også nogle ting, hvor vi godt kunne tænke os det lidt anderledes, men det vil jeg komme ind på i de bemærkninger, jeg skal komme med her.
For det første handler forslaget jo om en styrkelse af familiesammenførtes danskindlæring, og der er der ingen tvivl om, at Dansk Folkeparti deler regeringens ønske med hensyn til formålet med det her lovforslag, nemlig at alle familiesammenførte skal deltage i danskuddannelse og lære sproget, og at alle også skal fuldføre uddannelsen med aflæggelse af en afsluttende prøve.
Vi synes også, det er positivt, at både ansøgeren og den herboende som betingelse for familiesammenføringen skal underskrive en erklæring om, at de efter bedste evne vil deltage aktivt i danskuddannelse og integration i det danske samfund.
Der, hvor vi så kan være lidt skeptiske over for forslaget, er den del, hvor man vil nedskrive sikkerhedsstillelsen på de 50.000 kr. til halvdelen, når den familiesammenførtes ægtefælle har bestået sin afsluttende danskprøve eller modtaget bevis for aktiv deltagelse i undervisningen.
Det kunne vi godt tænke os en nærmere forklaring på.
Vil det sige, at man her kan få nedskrevet den sum på 50.000 kr., hvis man bare har deltaget aktivt, men uden at bestå prøven?
Når det gælder den fremrykkede og intensiverede danskuddannelse til flygtninge har vi det udgangspunkt, at flygtninge, der får opholdstilladelse, også skal kunne forberede sig på at kunne vende tilbage til det land, de oprindelig kom fra, når der er mulighed for det.
Men det er klart, at i den periode, de er her, og så længe der er tale om en opholdstilladelse og de ikke kan vende tilbage, er det også vigtigt, at de klædes på til, hvis de skal blive i Danmark, at kunne udføre et stykke arbejde eller deltage i en uddannelse, eller hvis de skal tilbage efterfølgende, at kunne klare den opgave, som det er at vende tilbage til det land, de kom fra.
Der er vi sådan set lidt kede af, at man sløjfer muligheden for engelskundervisning, som eksisterede tidligere, for det kunne faktisk godt være en fordel, at man var bekendt med forskellige ting og sager på engelsk i en fremtidig situation, hvor man var vendt tilbage til sit hjemland.
Det ville i hvert fald være et mindst lige så nyttigt værktøj som det at kunne dansk, for skal man vende tilbage, er dansk ikke nødvendigvis meget bevendt, ud over selvfølgelig hvad angår metoden, processen, ideen om at kunne lære noget.
Den er jo god, og derfor er det også vigtigt, at der foregår en undervisning.
Vi skal huske på, at der her er tale om flygtninge, der har fået opholdstilladelse.
Det vil sige, at man har vurderet deres sag, de er blevet anerkendt i første omgang, og det er jo efterhånden den mindste del af de flygtninge, de asylsøgere, der kommer til Danmark, som kommer ind i den her gruppe.
Det er i dag kun ca. 9 pct. af det antal, der søger asyl, der rent faktisk kan godkendes som flygtninge eller får opholdstilladelsen.
Når vi så vender os mod den ændrede udvælgelse af og styrkede integrationsindsats over for kvoteflygtninge, synes vi, man er inde på noget af det rigtige fra regeringens side.
Vi har altid fra Dansk Folkepartis side været meget optaget af, at dem, vi først og fremmest skal hjælpe af de flygtninge, der er i verden, er dem, der trænger mest.
Det er dem, der har stillet sig i kø, har levet i en flygtningelejr i årevis, dem, det har været svært eller umuligt for at komme tilbage til deres hjemland.
Det er dem, vi skal hjælpe.
Det er ikke dem, der kommer af sig selv via menneskesmuglere til den danske grænse og siger, at de gerne vil have asyl, eller møder op i Center Sandholm og siger, at de gerne vil have asyl.
Det er dem, der har stillet sig i kø.
Så vi er meget positive over for, at det er dér, vægtningen kan være fremover, og der er jo heldigvis på en række områder over for de øvrige flygtninge, der kommer til Danmark, gjort en indsats for, at man har ændret den situation, der har været hidtil, hvor rigtig mange er kommet hertil, er mødt op ved grænsen og har søgt asyl og faktisk fået asyl, til at man nu er mere karrig med at give asyl til folk, der bare møder op ved grænsen og er hjulpet af menneskesmuglere, og som måske i høj grad bare er ude efter bedre sociale forhold, bedre boligforhold, snarere end at de reelt er truede.
Vi synes, det er rigtigt, at man udvælger de kvoteflygtninge, som har mulighed for at komme af sted som UNHCR-flygtninge, ud fra en bredere kreds, som regeringen lægger op til.
Vi synes også, det er rigtigt at have de nye kriterier for udvælgelse med vægt på sproglige forudsætninger, uddannelsesforhold, netværk og motivation, for det er jo nogle, der kan formodes at blive i Danmark måske resten af deres levetid.
Vi synes også, det er rigtigt med en særlig sundhedsundersøgelse inden genbosætningen i Danmark.
Så der er nogle positive ting ved det her, men det rejser også nogle spørgsmål, og det er jo dem, som også nogle fra venstrefløjen stiller mange gange: Hvad med de andre lande?
Hvad gør de andre lande med hensyn til det her?
Der kunne jeg da godt tænke mig at spørge integrationsministeren, om ministeren kan oplyse, hvor mange andre lande der modtager kvoteflygtninge under UNHCR’s paraply.
Mig bekendt er det relativt få, og skulle vi ikke også se at hanke lidt op i EU-landene i forhold til det?