Brian Mikkelsen (KF), 2000-02-24:
Tak til Venstre for muligheden for at komme herop nu.
I disse år befinder folkeoplysningen sig i et kraftigt spændingsfelt mellem forventninger og negative holdninger.
Forventningerne tager på den ene side udgangspunkt i den aktuelle diskussion om livslang læring, hvor potentialerne i folkeoplysning betones, og på den anden side i den opfattelse, at en folkeoplysende virksomhed indeholder elementer, der kan bidrage til fornyelsen af velfærdssamfundet. Samtidig er der mange, der mener, at indholdet i folkeoplysningen ikke er af den kvalitet, som man kunne ønske.
En del af denne kritik opstår jo hvert eneste år sidst på sommeren, når oplysningsforbundene udsender deres kataloger.
Medierne og de mest arge kritikere gennemgår katalogerne kritisk og uddrager de elementer, der anses for værende for eksotiske.
Men der er også andre elementer i kritikken, f.eks. er det for nemt at få tilskud, og i den forbindelse stilles der for få krav til indholdet.
Men trods kritikken og de af og til divergerende forventninger tror jeg, at der er bred enighed om, at det folkelige oplysningsarbejde er en fundamental del af det danske samfund.
Det har opdraget os i en tro på og en tillid til indbegrebet af, hvad jeg opfatter som grundstenen i det danske demokrati, nemlig foreningskulturen.
Det har været og vil altid
være foreningsarbejdets essentielle udgangspunkt.
Vi bør samtidig altid være opmærksomme på, at demokratiet selvfølgelig ikke er en selvfølge, selv om vi ofte tager det for givet her i Danmark.
Demokratiet bygger jo på den aktives egen deltagelse i samfundslivet og så også på en stræben efter et godt liv.
Et aktivt demokrati forudsætter, at befolkningen har viden og indsigt samt mulighed for oplysning.
Demokrati er således en krævende samfundsform, som stiller store fordringer til det enkelte individ, og det er her, foreningsarbejdet har sin funktion.
Det skal være med til at give os redskaber til at begå os i et sådant samfund og mulighed for at tilegne os viden livet igennem.
Denne opdeling har skabt meget strenge grænser for, hvad de enkelte organisationer og idrætsklubber har turdet give sig i kast med.
Aftenskolerne har i helt overvejende grad beskæftiget sig med undervisning og idrætsklubberne tilsvarende med aktiviteter.
En sådan skarp opdeling har aldrig været intentionen bag folkeoplysningsloven.
Det har derimod været hensigten at skabe et alsidigt og variereret foreningsliv.
Man har ønsket, at aftenskolerne ikke udelukkende skulle beskæftige sig med undervisning, men også med aktiviteter, og man har ønsket, at idrætsklubberne ud over aktiviteter også skulle tilbyde undervisning til medlemmerne.
De har i forvejen fat i en meget stor del af de unge, som ikke ellers ville få nogen undervisning.
Realiteterne er dog blevet
nogle andre.
Folkeoplysningsloven og den måde, hvorpå den er blevet administreret af kommuner og foreninger, har vist sig
ikke at bløde op på skellet mellem undervisning og aktiviteter.
Man har ikke opnået den alsidighed og variation, som man ønsker.
Et andet punkt, som vi mener er af væsentlig karakter, er det førnævnte udsagn om, at det er for nemt at få tilskud, og at der i den forbindelse stilles for få krav til indholdet.
Med den nuværende lov har kommunerne praktisk talt ikke mulighed for at nægte tilskud, så længe kravene til en kreds er opfyldt.
Det er selvsagt stærkt uhensigtsmæssigt.
En så bred lovmæssig tekst har på ingen måde været tilsigtet, og derfor har vi med tilfredshed kunnet konstatere, at ministeren med det fremsatte lovforslag har ønsket at stramme op på dette punkt.
Via formålsbestemmelserne samt introduktionen af foreningsbegrebet søger man at skabe mere faste rammer for kommuner og for øvrige interessenter, således at disse kan definere og afgrænse den støtteberettigede folkeoplysende virksomhed.
Det her er et skridt på vejen.
Hvad angår den såkaldte 5-pct.-pulje, som ifølge lovforslaget skal ændres fra at være en forsøgs- og udviklingspulje til en start- og udviklingspulje, mener vi fra konservativ side, at det vil være omsonst.
Vi må desværre konstatere, at der på trods af denne pulje ikke er kommet en sammenhængende og overordnet folkeoplysningspolitik i kommunerne. Puljen fungerer således ikke efter hensigten og bør efter vores opfattelse afskaffes, idet pengene med langt større fordel kan overføres til andre aktiviteter inden for området.
Sidst, men ikke mindst, har vi gennem tiden talt for en forenkling af reglerne om lokaletilskud, således at kommunerne opnår større handlefrihed og det administrative arbejde samtidig reduceres væsentligt.
Det er jo indarbejdet i forslaget, og da oplægget til denne forenkling er udarbejdet i samarbejde mellem KL og diverse idrætsorganisationer, føler vi os overbevist om, at den bedst mulige løsning er fundet.
Umiddelbart forholder vi os meget positivt til det samlede forslag og vil derfor også stemme for, men der er en række ting, der skal afdækkes og undersøges nærmere i udvalget, inden vi tager endelig stilling til den endelige udformning af lovforslaget.