Pia Gjellerup (S), 2006-03-31:
Disse forslag er, som det hedder, fremsat til fri debat, og sådan er det, når Folketinget en gang imellem skal ind og være lovgiver på eget og selvstændigt initiativ, at Præsidiet fremsætter forslag, som er teknisk behandlede, men hvor den politiske realitetsbehandling tager sit afsæt, når vi mødes i offentlighed, nemlig her ved førstebehandlingen i salen.
Jeg skal give de socialdemokratiske bud på disse flere elementer, der er i lovforslaget og beslutningsforslaget her,
Jeg vil begynde med at sige, at den enklere procedure, der er lagt op til på det formelle plan i forhold til medvirken ved ansættelse og afskedigelse af medarbejdere i Rigsrevisionen, kan vi acceptere, og vi kan også fuldt ud acceptere de præciseringer, der ligger om opstilling af statsregnskab og andre mindre elementer, der ligger i forslagene.
Dernæst er der det noget mere komplicerede, vanskelige, nemlig spørgsmålet om Rigsrevisionens adgang til regnskabsgennemgang og til at foretage større undersøgelser i de kommende regioners regnskaber.
Det er en følge af kommunalreformen, hvor man nedlagde amterne og skabte regionerne.
Det ville for Socialdemokratiets vedkommende ikke i sig selv have skabt et problem, men det skaber et problem for os – og det var det, vi stemte imod – at man etablerede en meget særegen, ikke selvstændig økonomi i regionerne, og derfor er følgen af denne, kan man sige, konsekvensændring, som forslagene her er udtryk for på det område, ikke noget, der sådan umiddelbart vil få vores støtte.
Vi stemmer ikke imod af den grund.
Vi ville normalt sige, at konsekvensændringer må det flertal, der har gennemført hovedsagen, have lejlighed til at gennemføre, men på den anden side vil vi jo heller ikke stemme for, idet vi har været modstandere af konstruktionen.
Her er det imidlertid ikke bare det normale.
Derfor vil jeg gerne sige her ved førstebehandlingen, at vi under udvalgsbehandlingen vil interessere os meget for de præcise paralleller, der er til den kommunale revision.
For sådan som man har lagt op til det her, siger man, at fordi der i overvejende grad er tale om statslig finansiering, vil man lade hele den statslige revision gå ind med de regler, der ligger der.
Og det er jo i uoverensstemmelse med, hvad man gør i kommunerne; der er det jo ikke hovedparten, der kommer fra staten, så der er statens revision, nemlig statsrevisorerne og Rigsrevisionen, ikke inde, men det er det jo dog på nogle kommunalområder, og det er det på refusionsområderne.
Vi vil interessere os meget for, at der er fuldstændig nøje paralleller.
Vi har nemlig under ingen omstændigheder noget ønske om at medvirke til, at det bliver mere besværligt at tilrettelægge beslutninger og få dem oplyst og kontrolleret og revideret, end der er tale om i øjeblikket, og det er det, der kan blive tale om ved at etablere disse adskillige lag af revisionsopgaver.
Det vil vi altså interessere os meget for under udvalgsbehandlingen.
Det her trækker jo sådan lidt i retning af en lidt kritisk forholden sig til det noget komplicerede element i lovforslaget.
Der er noget andet, der for os trækker i den absolut mere positive retning, og det er den overvejelse, om det ikke ville være hensigtsmæssigt og måske endda påkrævet på forhånd at sikre sig, at der i forbindelse med de forudseelige konflikter, der vil være mellem staten og regionerne, kunne være en kompetent og uvildig overdommer.
Det vil vi også overveje nøje i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Der er jo allerede med den særegne økonomiske konstruktion, der er lavet, lagt op til, at der i hvert fald for én regions vedkommende bare på nuværende tidspunkt er en meget alvorlig konflikt, som meget vel kunne være af et sådant design, at Rigsrevisionen vil være det helt rigtige sted.
Så afbalanceringen af disse både kritiske hensyn og meget væsentlige og positive hensyn er den afbalancering, som vi med den viden, vi indhenter under udvalgsbehandlingen, vil lade sig udmønte i vores konklusion ved anden og sidste behandling af beslutningsforslaget og tredjebehandlingen af lovforslaget.
Endelig er der jo så et principielt element i lovforslaget, og det er det, der handler om afskæring af aktindsigten i foreløbige udkast til beretninger eller udkast til notater fra Rigsrevisionen, som med henblik på kvalitetssikring sendes til ministerierne til kommentarer.
Vi mener, at det er en meget vigtig og selvfølgelig del af kvalitetssikringen, at man fra revisionens side selvfølgelig udveksler synspunkter og vurderinger med dem, der har den allerstørste indsigt på området; det er dem, der sidder og laver sagerne i det daglige.
Det, der imidlertid er vigtigt her – og det er det, forslaget gør op med – er, at i sådanne foreløbige redegørelser og udkast og notater er der jo selvfølgelig fejl, og der kan være udeladelser og misforståelser.
Nogle gange er de fuldt ud dækkende, men der kan være nogle ting, som gør, at man i en sådan kvalitetshøring får korrigeret en beretning.
Dér er det efter Socialdemokratiets opfattelse afgørende for offentlighedens indsigt, at det, vi får indsigt i, er det, der er det korrekte, og ikke det, der er udkastet.
Det vil vi meget gerne støtte.
Så vil jeg med en lidt bitter bemærkning, eller hvad det nu kan hedde – bitter ved jeg ikke lige om den er, men så en spids bemærkning – sige, at den form for kvalitetssikring og dermed også forudorientering og servicering af ministerier og ministre kræver, at ministrene er klar til en vis gensidig forpligtelse, der handler om, at man ikke som minister misbruger den lukkede procedure ved at gå til offentligheden i utide.
Jeg tror, de fleste, der sidder og hører på det, ved, at det er integrationsministeren, jeg tænker på, og det skal så bare være sagt her.
Jeg håber ikke, vi kommer til at se gentagelsen af et sådant forløb, for det ødelægger jo hele det, der ligger i den faktisk hensynsfulde og kvalitetsorienterede procedure, der er lagt op til.