Jørn Jespersen (SF), 2003-03-26:
Jeg vil først gerne sige tak til Enhedslisten for at have rejst debatten.
Jeg synes, det er nyttigt at få den her debat.
Så tak til Enhedslisten.
Det betyder imidlertid ikke, at vi i SF er enige med Enhedslisten i tilgangen til det, men derfor kan vi godt være glade for debatten.
Jeg vil egentlig godt nævne et eksempel som begrundelse for, at vi ikke er enige.
Der har det jo været sådan, at der har været en tavs forståelse i EU's Ministerråd op igennem 1990'erne og i starten af det her årti om, at det var o.k., at man ikke lod udbudsdirektiverne i EU gælde for bistandshjælp.
Det vil altså sige, at de enkelte lande kunne reservere deres bistand til egne firmaer.
Det er klart noget, som betyder, at bistanden bliver mindre effektiv, og at der kommer mindre hjælp af dårligere kvalitet til ulandene for de penge, som skatteyderne bevilger.
Det har vi i SF syntes var en forkert fremgangsmåde, for vi mener, at vi skal have mest mulig bistand for pengene, og derfor ønskede vi en såkaldt afbinding af bistandshjælpen.
Her har jeg også forstået, at regeringen i hvert fald er i bevægelse og på vej til nu at imødekomme det synspunkt - jo også under trussel om en retssag anlagt af Kommissionen.
Men det er et eksempel på, at der kan være ganske store gevinster ved at have en friere konkurrence på nogle af de ydelser, der ligger inden for tjenesteydelsesområdet.
For bistandens vedkommende er det, så vidt jeg har forstået, især entreprenørområdet og konsulentbranchen, der har nydt godt af den beskyttelse, der har været.
Vores tilgang er, at man selvfølgelig skal høste de velfærdsgevinster, der er ved en friere handel også med tjenesteydelser, ligesom man har gjort det på vareområdet.
Men det, der er afgørende, er, at vi får lavet nogle regler, der styrer det her område, sådan at vi også opnår de politiske formål, som vi i fællesskab måtte beslutte at forfølge.
Her er det klart, at der er et hensyn at tage til lande, som mener, at bestemte opgaver løses bedst i offentligt regi.
Der er det også sådan, som ministeren har oplyst, at det i dag er landene selv, der vælger, om de vil lægge en opgave i offentligt regi, og at ingen kan tvinge én til at privatisere den eller bringe den i udbud.
På den anden side synes jeg, at hr. Keld Albrechtsen har en pointe i at påpege, at hvis man én gang har besluttet at flytte den fra det offentlige regi til privat regi, er det jo sin sag at få den tilbage igen.
Og derfor er det ganske vigtigt, at det ikke er mere eller mindre tilfældig skiftende flertal, der beslutter noget, som efterfølgende har bindende virkning.
Det aspekt synes jeg hidtil er for dårligt belyst i debatten.
Jeg synes også, at man skal huske på, at nogle ulande har en tendens til, fordi de er ganske afhængige af den rige verden, af bistand og samhandel og præference osv., at overfortolke nogle af de forpligtelser, de får i forhold til internationale aftaler.
Det kan godt være, at vi får lavet en GATS-aftale, der ikke på det formelle plan tvinger lande til at sætte ydelser ud i den private sektor eller i udbud, men at man alligevel i forbindelse med fattigdomsstrategi og lån fra Verdensbank og IMF osv. får et venligt vink om, at det ville være velset, og derfor føler man sig tvunget til det med henvisning til GATS-aftalerne.
Det er et aspekt, som vi også bør have med i overvejelserne.
Vi har det sådan med de to forslag til vedtagelse, der er fremsat, at den fra flertallet synes vi er relativt svær at forstå, fordi det er henvisninger til henvisninger til henvisninger.
Det vil vi altså ikke være med til, for det er
ikke til at forklare, hvad det betyder, hvis det overhovedet betyder noget.
Enhedslistens forslag synes vi er godt på nogle punkter, men vi er imod på andre punkter, og derfor kan vi ikke støtte nogen af dem.