runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Jeg lagde mærke til, at arbejdsministeren beklagede det forløb, der har været, og jeg synes, det er tilfredsstillende, at regeringen gør det, for det er forudsætningen for, at vi kan komme videre.
Jeg studsede også lidt over den bemærkning, at der kunne have ligget nogle taktiske hensyn til grund for, at Folketingets Europaudvalg ikke fik alle tilgængelige vurderinger.
Det bliver vi naturligvis nødt til at få afklaret, om der kan have været, for i så tilfælde er fejlen jo grovere, end det umiddelbart fremgik.
Men det vil vi tage op i Arbejdsmarkedsudvalget.
Nu har jeg set, at ministeren også har givet tilsagn om at gå ind i en drøftelse dér, og så vil vi også tage initiativ til - når den drøftelse har været i Arbejdsmarkedsudvalget - at det så drøftes i Europaudvalget med henblik på at sammenholde det med den beretning, som vi har vedtaget i Folketingets Europaudvalg.
Jeg håber, at sagen på den måde kan få et fremadrettet forløb i forhold til spillereglerne omkring mandatgivning.
Og så vil jeg slutte med at sige, at denne her sag jo understreger, at vi altså må se at få gjort disse referater fra Europaudvalget offentligt tilgængelige.
Denne her debat viser jo, at der kan citeres fra dele af dem, og vi kunne alle sammen gå op på.....
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Også jeg skal spørge til denne her formulering i teksten: »Når der i denne konkrete sag ikke blev meldt mere klart ud, så var det af hensyn til parterne under aftaleimplementeringen.«
Kunne ministeren på et tidligere tidspunkt have gjort gældende over for f.eks. Europaudvalget, at man havde ændret opfattelse siden 1997?
Og hvornår er den ændring i opfattelsen egentlig sket?
Eller skal det, ministeren lige sagde, forstås som, at ministeren mener, at der ikke var et ordentligt grundlag, da regeringen i sin tid bad om mandat? De udtalelser, der blev givet i Europaudvalget, udtalelsen i Arbejdsmarkedsudvalget, hvor ministeren siger: »Jeg skønner derfor umiddelbart, at der ikke er baggrund for at ændre funktionærloven.« Var det ikke analyseret igennem, da man kom med de udtalelser?
Er det det, ministeren prøver
at sige i sit svar?
Og så vil jeg gerne spørge ministeren med hensyn til resten af udsagnene fra bl.a. Europaudvalgets møde: Hvorfor vælger ministeren lige tilfældigvis de to udsagn ud, som nu passer ind i ministerens kram?
Hvad med udsagnene om, at der var tale om stor national selvbestemmelse i deltidsdirektivet, og at vi blot skulle objektivt begrunde?
Der var jo en række folketingsmedlemmer til stede under det udvalgsmøde, som derfor kan huske, hvad der er blevet sagt.
Og er det ikke korrekt, at der i det faktuelle notat står, at man blot skal tage udgangspunkt i national praksis?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-05-29:
Jeg kvitterer naturligvis for udsagnet om, at arbejdet med denne sag her ikke har været optimalt.
Det kvitterer jeg for.
Men jeg har et, synes jeg selv, utrolig centralt spørgsmål til arbejdsministeren, som her gav udtryk for, at når man ikke meldte mere rent ud i forhold til Folketinget og Folketingets Europaudvalg, så var det af hensyn til parterne.
Prøv lige at tænke konsekvensen af det igennem.
Vil det virkelig sige, at ministeren finder det acceptabelt, at en minister, der søger mandat i Europaudvalget, udtaler sig utydeligt, slører sagen, ikke siger den fulde sandhed af hensyn til parterne og på den måde reelt bibringer Folketingets Europaudvalg en helt forkert opfattelse?
Er det virkelig en fremgangsmåde, som regeringen benytter sig af?
Og vil ministeren krystalklart tage afstand fra, at en sådan metode vil blive brugt fremover?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-05-29:
Mit indlæg her er en slags mundtlig forklaring, for jeg har ikke fået afgivet et skriftligt betænkningsbidrag.
Først med hensyn til afdeling B: Der har jeg ikke haft mulighed for og ikke brugt tid på at finde ud af, hvor useriøse regeringen og den nuværende arbejdsminister er.
Det synes jeg også, at Venstre og De Konservative gør tilstrækkelig meget ud af, så der er ikke meget tilbage at lave på det område for os andre.
Men jeg vil gerne sige, at jeg står fuldstændig uforstående over for den nedsættelse af funktionærlovens minimumstimesats til 8 timer.
Det har jeg slet ingen forståelse for, og det er jo yderligere med til at fjerne fleksibilitet på arbejdsmarkedet, og manglende fleksibilitet er i forvejen efter min mening medvirkende til, at der skabes for få job.
Det her er så yderligere en sten på vejen i den henseende, og det er absolut negativt, så vi stemmer imod B.
Med hensyn til A, så er vi - som det også fremgik af et tidligere indlæg - absolut utilfredse med den måde, man i det her tilfælde implementerer et EU-direktiv på.
Vi tilslutter os, at EU-direktiver på arbejdsmarkedsområdet skal implementeres, men i et Ritzautelegram kom det til at fremstå, som om vi var særlig glade, når EU tog initiativer på arbejdsmarkedsområdet i Danmark, så jublede vi særlig, når de skulle implementeres.
Det er en overfortolkning af, hvad jeg har sagt, men sådan kan man åbenbart komme til at forklare sig utydeligt.
Det, vi mener, er, at vi skal have mere lovgivning, men den må gerne have rod i det danske Folketing og ikke i EU.
Og det er jo ikke et uland.
Arbejderne får løn og har huse at bo i og får mad og sådan noget, de har i virkeligheden rimelige rettigheder.
Sådan et samfund kunne vi såmænd ikke have noget imod, vi fik i Danmark, det er ikke helt forkert.
Kendsgerningen er jo, at en tredjedel af arbejdstagerne i Danmark lever uden overenskomst, og så er der nogle, der er medlem af en organisation, som slet ikke er inde i varmen.
Den omfattes ikke af det, som man kalder arbejdsmarkedets parter.
Så er der arbejdsmarkedets parter, som plejer at få lov til at bestemme, og der er så yderligere den store del, der nu er skubbet ud.
Nu er det så skrumpet ind til det specielle, at det er LO, der skal finde ud af, hvad der menes med EU's direktiver, og det, de så finder for godt, ophøjes så til lov.
Det er en groft utilfredsstillende rækkefølge at gøre tingene i.
Derfor benytter vi den gule knap, når vi skal til endelig stemmeafgivning om det her forslag.
Det var vist Enhedslistens ordfører, der kaldte det sådan lidt lunkent og lidt flovt.
Man kan også kalde det ansvarlighed at bruge den gule knap, når man ikke bifalder det.
Sådan er det for vores vedkommende i den situation her.
Ove Hygum (S), 2001-05-29:
Jeg vil gerne understrege, at man på det pågældende tidspunkt, den 12. december 1997, ikke kunne sige noget entydigt om, hvordan det ville være med funktionærlovens bestemmelser om 15-timers-beskæftigelse.
Punktum.
I forbindelse med implementeringsforhandlingerne, som tager sin start, efter der er opnået enighed om direktivet, foreslår Arbejdsministeriet på et tidspunkt
arbejdsmarkedets parter at gå sammen om at foretage en principiel juridisk vurdering af direktivets rækkevidde og konsekvenser. Som jeg nævnte i mit tidligere indlæg, ønskede man ikke at medvirke til en fortolkning under arbejdet med implementeringen.
Derudover vil jeg tilføje, at det naturligvis altid må være sådan, at samtlige sagens omstændigheder og de regeringsvurderinger, der ligges inde med, skal komme Folketinget og Folketingets Europaudvalg til kendskab.
Naturligvis.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-05-29:
Hr. Keld Albrechtsen
- nå, det troede jeg at jeg sagde.
Skulle vi så ikke være enige om, at den strategi, der bliver lagt her, i virkeligheden skaber en dansk model, der kan bruges til, at Danmark kan spille en aktiv rolle i forhold til den arbejdsmarkedspolitik, der skal laves i Europa?
At det er parterne på arbejdsmarkedet, der forhandler, mere end det er egentlig lovgivning, altså i virkeligheden meget i retning af en dansk model?
Så vil jeg gerne som det sidste spørge hr. Keld
Albrechtsen: Hvordan vil Enhedslisten egentlig sikre, at lønmodtagernes rettigheder på de grænseoverskridende områder rent faktisk bliver sikret?
Keld Albrechtsen, skulle vi så ikke være enige om ...
Ole Sohn (SF), 2001-05-29:
Hr. Keld Albrechtsen har en imponerende evne til at kunne se ulven komme alle steder.
Mig bekendt er der to ting i den her sag, som gør, at ulven måske ikke står lige om hjørnet.
For det første er det arbejdsmarkedets parter, der har bedt om, at der blev lavet en lovgivning.
Jeg har ikke set LO gøre antrit til at bede om, at man afskaffer overenskomstsystemet.
Det er det ene.
Det er organisationerne, der har ønsket den her lovgivning, og de har ønsket at gøre det på en sådan måde, at man ikke undergraver overenskomsterne, men at man alene foretager en form for opsamling dér, hvor overenskomsterne ikke når ud.
Det er den svenske måde at gøre det på.
Det er ved at lave en rammelov, og det er ikke SF's ønske, at det skal være ad den vej.
Ud fra den betragtning mener jeg faktisk, at der er handlet relativt ansvarligt set med en EU-skeptikers øjne, hvilket selv hr. Keld Albrechtsen, hvis han lige lader ulven være i snor et øjeblik, også må erkende.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Hr. Ole Sohn er vist blevet det, man i filosofisk sprog kalder fatalist, en, der betragter tingene som nu engang gående deres forudbestemte gang, som man ikke rigtig selv kan indvirke på, og det her tog er så kørt, og det er der ikke noget at gøre ved.
Men sådan er det jo ikke, heldigvis.
Det er jo sådan, at vores EU-medlemskab trods alt baserer sig på nogle forudsætninger, som man har sagt til befolkningen.
Hvis det viser sig, at prisen for EU-medlemskab er, at vi skal opgive den danske overenskomstmodel, så kan det jo godt være, at et flertal i befolkningen siger, at den pris er for høj, og at de godt lige vil have lov til at tage stilling til, om vi fortsat skal være med i det foretagende, eller om de gerne vil se et forslag om en dansk undtagelse på det her område.
Det er jo også en mulighed.
Vi har andre arbejdsmarkedsforhold i Danmark, end man har i Frankrig og Italien.
Der kan udmærket laves en dansk undtagelse.
Så der er da mange muligheder.
Der er da mange andre muligheder, må jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen og hr.
Ole Sohn end bare at lægge sig foran unionsdamptromlen og lade sig mase flad
Og så må jeg sige, at hvis der skal være en dansk undtagelse, så kan man snakke om de ting, hr. Claus Larsen-Jensen nævner. Så kan man definere nogle ting, som ligger i undtagelsen, og nogle, der ikke ligger i undtagelsen, men forudsætningen må da være, at den danske befolkning får lov til at tage stilling til så fundamental en ændring af forudsætningerne for EU-medlemskabet, som man her er ved så at sige at gennemføre administrativt.
Jeg håber, at hr. Claus Larsen-Jensen og hr. Ole Sohn kan se, at der trods alt må være den grad af orden i tingene.
Claus Larsen-Jensen (S), 2001-05-29:
Når jeg tager ordet, er det, fordi jeg synes, der er en rimelig grad af hellighed med hensyn til, hvad man har sagt og ikke sagt.
Men sagen er vel, at alle, der har beskæftiget sig med arbejdsmarkedspolitik og EU igennem mange år, jo har vidst, at EU's altdækkende princip, erga omnes-princippet, kunne gå hen og blive et problem i forhold til en aftaleimplementering. Det tager SF konsekvensen af på nuværende tidspunkt.
Inden man nu forfalder til hr. Keld Albrechtsens tur ned ad glidebanen, som fører lige lukt et eller andet grimt sted hen, bør man måske gøre opmærksom på, at hvis man tager de lande, vi normalt sammenligner os med, Sverige og Finland, som ikke bare går ind og laver efterfølgende lovgivning oven på overenskomstimplementering, men rent faktisk laver en rammelovgivning som en bund, ligesom vi kender fra funktionærloven, er det faktisk lande, hvor man er i stand til at have nogle af de højeste overenskomstdækningsprocenter og de højeste organisationsprocenter.
Og skulle man så ikke som et sidste spørgsmål sige: Er det ikke rigtigt, at hvis man kigger på dansk arbejdsmarkedspolitiks indhold og tilblivelse, er det lidt af et siksak imellem lovgivning og overenskomst, afhængigt af hvilke muligheder der var for at gennemføre det på det pågældende tidspunkt?
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Til hr. Ole Sohn vil jeg sige, at nu er problemet jo, at ulven rent faktisk er dukket op, og den er ikke i snor, det er sådan set problemet.
Til hr. Claus Larsen-Jensen vil jeg blot sige, at vi godt kan tage den diskussion, men jeg tror bare, at det bliver ganske vanskeligt at forestille sig det der med parterne, som sidder og forhandler nede i Bruxelles.
Det er altså ikke noget, som de danske arbejdsmarkedsorganisationer kan føle sig dækket ind af, dertil er det alt for centralistisk, og det vil sige, at det, man kalder aftaler på EU-plan, ikke er noget, der ligner overenskomstaftaler, som vi kender dem her i Danmark.
Jeg tror heller ikke, man vil kunne finde stor forståelse for det ude omkring på arbejdspladserne, hvis man forsøgte sig med det synspunkt, at nogle aftaler i nogle kontorer nede i Bruxelles skulle erstatte vores overenskomstforhandlinger her i Danmark.
Så det er ikke nogen løsning, men vi vil da gerne diskutere med hr. Claus Larsen-Jensen, hvordan man kan udforme en dansk politik i forhold til det problem, vi står over for, for der er selvfølgelig et problem, så langt har hr. Ole Sohn ret.
Vi vil bare ikke være med til at løse det ved på forhånd at lægge os fladt foran unionsmaskineriet.
Og så imødeser jeg arbejdsministerens svar på det spørgsmål, jeg har stillet ham, og så håber jeg, at vi kan komme videre med hensyn til kommende diskussioner i Europaudvalget.
Jeg tror i virkeligheden, det er den vej, det bærer på baggrund af denne her sag.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-05-29:
Det er en grov beskyldning, fru Jette Gottlieb kom med i sit svar til mig.
Men selvfølgelig, er man presset, så er det bedste forsvar tit et angreb. Det Konservative Folkeparti fremsatte et forslag til vedtagelse under vores forespørgselsdebat for nylig sammen
med Venstre, hvor vi lagde op til, at der skulle udformes en statistik, som kunne bruges til at oplyse og afklare, om der er mangel på lige løn i Danmark.
Vi mener, at det er vigtigt at få brugbare oplysninger.
Problemet er, at det her lovforslag ikke fører til brugbare oplysninger.
Jeg må konstatere, at fru Jette Gottlieb har den opfattelse, at det her lovforslag kan sammenlignes sådan lidt med en kagedåse, hvorpå der står: Dejlige brune kager.
Og så er det lidt spændende, om der ligger klejner nede i dåsen, eller der ligger muggent brød.
Men dåsen kan først åbnes, når vi har stemt her ved tredjebehandlingen.
Det er altså en besynderlig adfærd.
Det er ikke i overensstemmelse med lovkvalitet.
Det Konservative Folkeparti betinger sig, at vi ved, hvad det er, vi siger ja til, og det, der ligger på bordet, er så ringe, så det under ingen omstændigheder burde få nogen til at stemme ja, for ingen ved, hvad det vil indebære i det virkelige liv.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-05-29:
Jamen jeg synes, den sidste tilkendegivelse, ministeren kommer med, er utrolig vigtig.
I virkeligheden indeholder den jo en antydning af, at det ikke har været tilfældet i den her sag.
Det er så måske at fortolke ministerens udsagn forkert, men det er i hvert fald det indtryk, man kunne få ved den bemærkning om det hensyn, man tog til arbejdsmarkedets parter i forhandlingssituationen.
Men det er sådan noget, som må klares af i udvalgene, inden den her sag kan finde sin afslutning.
Det giver altså offentligheden en meget dårlig baggrund
for at vurdere, hvad det er for en debat, der foregår her i dag, når dele af sådan et referat kan fremkomme.
Jeg kunne så også stå og læse op, hvis taletiden ellers tillod det, hvad jeg havde sagt i Europaudvalget, og så kunne man på den måde stykke hele referatet sammen.
Derfor bør vi tage op til diskussion, om ikke disse referater, der vedrører historiske forløb, i virkeligheden burde offentliggøres.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-05-29:
Jeg vil så bare spørge fru Karen Klint, om ikke hun vil medgive mig, at det da er Folketinget, der beslutter finansieringen, og gennem finansieringen kan man jo oprette eller nedlægge.
Sådan sker det jo på mange andre områder.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Til fru Jette Gottlieb skal jeg sige, at vi faktisk prøver at få afklaret, hvad det er for en lovgivning, arbejdsministeren vil gennemføre, og det er derfor, vi har stillet en stribe spørgsmål, for hver gang vi får et svar, bliver det mere og mere uklart.
Der må jeg bare sige til Enhedslisten, at sådan arbejder vi ikke i Venstre.
Vi vil vide, hvordan lovforslagets enkeltelementer skal forstås, inden vi tager stilling til, hvordan vi stemmer på knapperne herinde. Jeg må sige, jeg er dybt forundret over, at Enhedslisten vil lægge navn til, at bare der er de rigtige ord i overskriften, så gør det ikke så meget med uklarhederne, for dem løser man bare hen ad vejen i bekendtgørelser og cirkulærer.
Det er simpelt hen en fuldstændig urimelig tankegang at fremføre.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-29:
Nej, det var trods alt under ingen omstændigheder det, som jeg sagde.
Det, jeg sagde, er, at de uklarheder, der ligger, er nogle, som bør afklares.
Eller de er sådan set afklaret, og mulighederne ligger inden for lovforslagets rammer
, men det kræver, at man siger: Det er den måde og ikke den måde, hvorpå det skal forstås.
Det mener jeg ligger inden for den mulighed, der er i, at man skal lave bekendtgørelser og cirkulærer om det.
Og jeg er ikke i tvivl om, at den statistik, der bliver fremlagt, vil være anvendelig til at få gennemført nogle aktioner for at få en lige løn i de enkelte virksomheder, og den statistik mener jeg er helt afgørende.
Det er lige præcis den forskel, der er i opfattelsen fra Enhedslistens side og fra Venstres og De Konservatives side. De ønsker faktisk med arme og ben at forhindre, at den statistik bliver udformet.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-05-29:
Allerførst skal jeg sige, at Det Konservative Folkeparti hele tiden har sagt, at vi er enige i det ene element, som handler om at indlægge et forbud mod, at man pålægger lønmodtagere fortrolighed om deres egen løn.
Det er vi enige i at lægge et forbud ind imod.
Men resten af forslaget er blevet dårligere og dårligere under udvalgsbehandlingen, men det, jeg forstår fru Jette Gottlieb nu sætter sin lid til, er sådan set næsten en udenomsparlamentarisk aktivitet, nemlig at regeringen via bekendtgørelser og cirkulærer nærmest skal omgå den lov, vi
nu vedtager, fordi den er så håbløs
Er det det?
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-29:
Men det er min klare opfattelse, at det er forskellige grunde, der ligger bag De Konservatives og Enhedslistens opfattelse af, hvad der er svaghederne i lovforslaget.
Derfor ender det også med, at vi kommer til at stemme forskelligt på det her.
Jeg mener, at elementet i lovforslaget, der handler om, at det ikke skal være muligt at forpligtes til ikke at opgive sin løn til nogen steder, er en meget vigtig del af det.
Jeg tror, at det er et vigtigt redskab.
Jeg mener også, at statistikken vil blive et vigtigt redskab. Mine betænkeligheder ligger et helt andet sted, og de ligger på et sted, hvor problemerne kan løses, hvis regeringen vælger side i sin udformning af bekendtgørelser og cirkulærer.
Det administrative arbejde, der ligger i den udøvende myndighed, vil jeg ikke blande mig i.
Men der har jeg nogle gode råd til regeringen, nemlig at den skal vælge side og klare af, hvad det egentlig er, og hvordan den vil gøre det i praksis.
Og det kan lade sig gøre.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-05-29:
Fru Jette Gottlieb har givet en beskrivelse af det lovforslag
her, som jeg ikke er særlig uenig i, nemlig at det er meget, meget svært at administrere
Fru Jette Gottlieb var inde på, at det bestemt ikke var et lovforslag, hun var stolt af at lægge stemmer til, men det bærer overskriften: Lige løn.
Det fører mig til at spørge fru Jette Gottlieb, om regeringen herefter kan tage til efterretning, at bare der står de rigtige fokusord i overskriften, så er Enhedslisten til salg for hvad som helst?
Det Konservative Folkeparti er dybt optaget af at sikre lige løn.
Det har vi gang på gang sagt og handlet efter.
Men vi køber altså ikke et lovforslag, bare fordi det har dét i overskriften. Vores opfattelse er, at det her lovforslag først og fremmest bebyrder virksomhederne i en grad, som ingen af os har en forestilling om på nuværende tidspunkt.
Og for det andet kan vi ikke se, at det fører til mere lige løn.
For den statistik, der måtte komme ud i den anden ende, kan ikke bruges til meget.
Sådan ser det i hvert fald ud i
øjeblikket
Så jeg mener, at man gør større skade end gavn ved at vedtage det her forslag.
Jette Gottlieb (EL), 2001-05-29:
Vi har en lov, som brydes hver eneste dag, og det er loven om lige løn mellem mænd og kvinder.
Når der nu bliver stillet ændringsforslag til den lov, så tager det jo sigte på at give nogle redskaber, for at den lov kan overholdes.
Det er min gode grund til at stemme for det lovforslag, der er fremsat.
Nu er det bare sådan, at det forslag, der ligger, ikke er færdigarbejdet efter min bedste overbevisning.
Jeg synes, at der er mange ting, som står uklart, og et af de vigtigste problemer er f.eks., at lønbegrebet ikke er defineret.
Så man ved faktisk ikke, hvad løn betyder, hvis man læser for pålydende.
Ikke desto mindre mener jeg, det er vigtigt at give den melding, at nu skal den lov overholdes, som hedder lov om lige løn, og derfor er jeg villig til at stemme for det her lovforslag til trods for, at der er nogle ting, som jeg ikke finder er fuldstændig afklarede. Jeg vil sige, at jeg er glad for, at det ikke er mig, der skal stå med ansvaret for, hvordan loven administreres i praksis, for jeg kan godt forudse, at der kommer en del problemer ud af det. Det kan vi se af de meget valne og meget nølende besvarelser, vi har fået på en del af de meget kontante spørgsmål, vi har stillet.
Men altså intentionerne i loven er i orden, og derfor stemmer vi for lovforslaget.
Vi har sammen med SF stillet to ændringsforslag.
Det er, fordi vi mener, at balancen er forkert mellem de to hensyn, der på den ene side hedder, at man ikke skal kunne identificeres som enkeltperson med sine lønoplysninger, og på den anden side at statistikken skal være anvendelig.
Vi mener, at de antalsgrænser, der er sat i lovforslaget, ikke er i orden.
om, at de skal være lavere, og det er vores argument for at stille de ændringsforslag, som vi har stillet.
Vi mener, at man bør stemme for dem, hvis man vil se loven brugt i praksis.
Men vi er altså også klar til at stemme for det endelige lovforslag.
Eva Kjer Hansen (V), 2001-05-29:
Hvordan skal det forstås?
Har man simpelt hen sat arbejdet fuldstændig i bero?
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Grundlæggende går vi jo ind for, at det offentlige sundhedsvæsen skal være gratis og direkte og med let adgang for alle borgere i samfundet.
Men det at pleje døende er jo ikke noget, som et sundhedsvæsen har monopol på.
Det er faktisk noget, der sker i plejeboliger, i private hjem, og det er derfor, jeg siger, at jeg ikke håber, vi får en smal debat, og det er også derfor, vi lægger op til et lidt mere åbent forslag til vedtagelse, hvor vi godt vil se, hvilke af de her anbefalinger det så er, som også kan forhandles på plads, og så skal vi bagefter se på, hvilken lovgivning det så er, der kommer i det.
Det kunne godt være den omvendte vej rundt, men så havde vi jo netop lagt os fast på, at mange af de her ting skal løses i en bestemt kategori af pleje for døende, og det synes vi ikke.
Vi synes faktisk, at det er vigtigt, at vi har hele viften.
Henriette Kjær (KF), 2001-05-29:
Derfor synes jeg, at der skal lægges stor vægt på de private hospicer.
Selvfølgelig skal der være valgmulighed, for vi ønsker
den her brede vifte; jeg er fuldstændig enig i, at der skal være valgmulighed, så der skal også være hospitalssenge, hvis man kan sige det på den måde.
Men jeg mener, at en stor del af de pladser skal være hospicer, for jeg synes, det er den vej, retningen går.
Flere og flere bliver opmærksomme på, at det er en mulighed.
Der er stor efterspørgsel, og derfor synes jeg også, vi skal understøtte de selvejende hospicer.
Karen J. Klint (S), 2001-05-29:
Selvfølgelig er det Folketinget, der fastsætter reglerne i sygehuslovgivningen og også i andre lovgivninger, men det er ikke Folketinget alene, der tager initiativ til at oprette selvejende hospicer, og hvor mange selvejende hospicer, der skal være, er ikke et folketingsanliggende efter min opfattelse.