Hans Hækkerup (S), 2000-11-02:
Man skal selvfølgelig have med i vurderingen, at der her er tale om en kapitel 6-opgave og ikke, som vi har set det mange gange, en 6-plus- eller en kapitel 7-opgave, men faktisk noget, der mere ligner de traditionelle FN-opgaver, som vi kendte under den kolde krigs tid.
Det betyder også, at spillereglerne er anderledes.
Her er tale om hære med flere hundredtusinde soldater, og hvis en af parterne eller begge parter skulle ønske at optage krigshandlingerne igen, er det klart, at så er der ikke nogen rolle at spille for FN.
Med denne styrke vil man ikke være i stand til at forhindre de to parter i at begynde en krig igen, men alt tyder på, at parterne accepterer FN's tilstedeværelse, og at de ikke har nogen planer om at gå tilbage til krigshandlinger.
Men man skal nok gøre sig klart, at det er en afgørende forudsætning
for hele FN-operationen, at dette er og forbliver en kapitel 6-opgave.
Med hensyn til sikkerhedsvurderingen har vi lavet en sådan, og vores opfattelse er, at der er tale om middel risiko, ved minefaren dog høj.
Det vil altså sige, at hvis vi ser på den sikkerhedsskala, vi i øvrigt ser på for de operationer, vi har overvejet eller været deltager i - herunder dem, vi overvejede tidligere på året, en SHIRBRIG deltagelse i Sydlibanon - er der altså tale om, at vi befinder os længere nede på skalaen.
Men selvfølgelig er der en risiko, og det vil der være ved alle operationer, som vi begiver os ud i.
Her er det selvfølgelig overordentlig vigtigt - og det er først og fremmest et svar til hr. Anders Mølgaard - at vi sikrer os, at sikkerheden så er så god, som den kan blive, og at vi træffer de nødvendige foranstaltninger.
Det gælder uddannelsen, det gælder den måde, vi opfører os på i området, og det gælder selvfølgelig også med hensyn til, hvad vi skal have med for at beskytte os selv bedst muligt.
Her kan jeg sige, at vore overvejelser går i retning af - det gjorde de allerede, da vi overvejede Libanon - at tage det samme med, som vi havde tænkt os at tage med til Libanon, og det vil i forhold til et SHIRBRIG-stabskompagnis normale konfiguration sige ekstra pansring og ekstra pansrede køretøjer.
Men jeg mener, det er vigtigt, at vi fra dansk side tager det med, vi selv skønner er nødvendigt i den værst tænkelige situation, uanset om FN vil refundere det eller ej. Med hensyn til evakueringsplaner, som hr. Anders Mølgaard også efterlyste, kan jeg sige, at dels har FN en evakueringsplan - enhver mission, FN sender ud, har sin egen evakueringsplan - og dels gør vi os selvfølgelig også nogle nationale danske overvejelser.
Umiddelbart er det danske stabskompagni jo placeret så gunstigt i den sammenhæng, som
man kan være.
Vi bliver placeret i hovedstaden Asmara, og der er forholdsvis kort ad den bedste vej ned til kysten, hvor den bedste havn ligger.
I det perspektiv er vi altså bedre placeret end de øvrige styrker, der sendes ind i området. Derudover har vi på samme måde som hollænderne og canadierne kontakt med amerikanerne og franskmændene, som jo har en udmærket base i Djibouti.
Dette sker med henblik på, at hvis der skulle opstå en situation, hvor vi er tvunget til at evakuere ud af området, kan vi få støtte fra de to magter, og der er altså kontakt i øjeblikket.
Med hensyn til lufttransport er det rigtigt, at vi selvfølgelig i det omfang, der er behov for det, og vi i øvrigt kan tilgodese det med de ressourcer, vi har, vil støtte vore styrker med lufttransport.
Et af de uafklarede punkter er selvfølgelig også, hvad det er, FN helt præcist yder på den logistiske side, og det er vi ved at undersøge i øjeblikket.
Men vi har altså også mulighed for selv at klare os, hvis det viser sig, at FN ikke giver så stor en støtte, i hvert fald i starten, som man giver udtryk for.
Med hensyn til rules of engagement er de selvfølgelig afpasset til, at der er tale om en kapitel 6-operation.
Der er altså ikke tale om, at vi skal gennemtvinge mandatet med magt.
Det ville kræve nogle andre rules of engagement og også en anderledes bevæbning af styrken
, så reglerne er selvfølgelig afpasset til kapitel 6. Men når det er sagt, mener jeg, at de er fuldt tilstrækkelige til, at vi kan forsvare os selv, hvis der skulle opstå en trussel mod os.
Frihed 2000 talte noget om, hvad der skal til, for at SHIRBRIG skal trækkes ud, og jeg mener sådan set, jeg har besvaret det spørgsmål allerede.
Hvis der er tale om, at en konflikt udvikler sig til noget andet, er det også klart, at så vil styrken evakuere ud af området, fordi den ikke har som opgave og heller ikke er udrustet til at stoppe en konflikt mellem de to parter.
Derfor tror jeg nok, jeg kan berolige Frihed 2000, men de er velkomne til at komme tilbage, hvis der skulle være behov for det senere. Så var der et par bemærkninger fra først og fremmest hr. Anders Mølgaard og hr. Peter Skaarup om, at der er gået lang tid.
Men de nærmere omstændigheder er sådan, at når jeg traf beslutningen om at aktivere dem pr. 28. maj, var det netop, for at vi kunne leve op til det, der ligger i SHIRBRIG, nemlig at være klar, hvis der var behov for os i Sydlibanon.
Nu gik det anderledes, så kom i mellemtiden Etiopien og Eritrea ind i billedet, og derfor valgte vi at holde styrken aktiveret.
Men jeg må da sige, at selv om der er gået lang tid, er vi altså nu i den situation, at når FN har brug for os, når beslutningerne er taget, og når deployeringsplanen er klar, er de danske styrker også på pletten til tiden. Jeg kan også sige, at vi har ikke tegnet endelig kontrakt om en forlængelse; men de foreløbige indikationer tyder på, at langt hovedparten af de soldater, der er på kontrakt, er parat til at forlænge kontrakten.
Der vil selvfølgelig være en mindre gruppe, der af forskellige grunde ikke ønsker at gøre det, men jeg mener, det er et tegn på, at danske soldater er parat til at gøre meget i denne sag, og at de altså også gerne vil være med til at udføre den opgave.
Det synes jeg er meget tilfredsstillende.
Så kan jeg ikke lade være med at komme med et par bemærkninger til hr. Peter Skaarup.
Det var lige som om han udstillede sig selv lidt heroppefra talerstolen, og i hvert fald har han været med til at trække denne streg i Folketinget, som en gang imellem gør det klart, når man diskuterer, hvem der vil støtte en operation som denne, hvem der ikke vil, og hvad motiverne egentlig er.
Jeg synes, man sidder tilbage med en fornemmelse af, at hr. Peter Skaarup ligesom lever i en anden verden.
Han har ikke rigtig opdaget, at verden er blevet mindre og faktisk er blevet det for lang tid siden.
Man behøver såmænd ikke gå, jeg var lige ved at sige, kortere tilbage end til Anden Verdenskrig.
Hvis man ser på hele optakten til Anden Verdenskrig og det, der skete, startede det med begivenheder, der ikke var så store, som ikke direkte truede os, og som foregik langt fra os.
Ja, en af dem foregik faktisk netop i det område, vi taler om her.
Det var den italienske invasion af Abessinien, som bare få år efter førte til krigsudbruddet - ikke invasionen isoleret set, men den var en vigtig brik i de begivenheder, der førte frem til Anden Verdenskrig, som medførte, at Danmark blev besat.
Derfor drejer det sig for mig at se om noget helt andet end det, hr. Peter Skaarup taler om, nemlig at vi er parat til at forsvare vores værdier dér, hvor de bliver truet, og også på den måde er med til at løse problemerne.
Jeg vil egentlig godt slutte med at sige, at jeg har en behagelig fornemmelse
, når Folketinget nu forhåbentlig om en uge beslutter at sende SHIRBRIG af sted med dansk deltagelse.
Jeg har det lidt på samme måde, som da vi i sin tid besluttede at sende kampvognene af sted til Bosnien, og det tog 5 måneder, før de nåede frem til Tuzla.
Når Folketinget beslutter sig her om en uge, vil jeg have samme fornemmelse, nemlig at 6½ års arbejde med at skabe et nyt instrument for FN er lykkedes.
Det vil placere os og også Danmark på en måde, som er rigtig.
Vi har givet FN et instrument, som organisationen har manglet, og hvis det bliver en succes - og det er jeg sikker på - vil vi ikke kun være med til at give FN en ny start og hjælpe FN i den konkrete situation i Afrika, men også være med til at udvikle det instrument, som organisationen har savnet så længe.