Margrethe Vestager (RV), 2004-01-27:
Det er selvfølgelig en skam, at fru Tove Videbæk er blevet loren ved om ikke forslaget så i hvert fald processen, for det er jo bestemt ikke meningen.
Men det, som sådan set er endnu mere tankevækkende, er, at den gode diskussion og de gode ord, som blev en del af satspuljeforliget, ikke kan genfindes i nogen af de borgerlige ordføreres ordførertaler her i dag.
Der stod nemlig ikke noget om vent og se.
Der stod ikke noget om forsøg, og nu må vi se, hvad det bliver til, og nu må vi evaluere.
Der står faktisk direkte: Derfor skal det for det første sikres, at der tages hånd om ..., at det for det andet sikres ..., og derfor skal det for det tredje generelt opprioriteres ...
Vi taler om at sikre, og hvis man vil sikre noget, så laver man ikke forsøg, så venter man ikke på evalueringer; så finder man ud af, om den lovgivning, man har, faktisk er nok til, at man kan have en solid forventning om, at alle amter sørger for, at når en voksen kommer i behandling for et misbrugsproblem, når en voksen bliver indlagt for en alvorlig psykisk sygdom, så bliver der taget hånd om de børn. Vi skal ikke kloge os på, om vi har fundet de rigtige ting at gøre, men når vi vælger udtrykket terapeutisk støtte, er det, fordi vi meget klart vil signalere, at det skal være en kvalificeret støtte, de børn får.
Det skal være voksne, som ved præcis, hvad det er, de har med at gøre, når de giver børn et tilbud om støtte.
Det er, fordi vi taler om en udsat gruppe, endog en særdeles udsat gruppe.
Der er meget forskning, som tydeligt viser, i hvor høj grad forældrenes problemer går videre til børnene, enten direkte - at børn af alkoholikere også får et alkoholproblem - eller som andre typer sociale problemer, adfærdsproblemer, problemer med at falde til eller med at føle sig som en del af en større helhed.
Det er en radikal prioritet at sætte ind i forhold til næste generation og sige: Hvad kan vi gøre for at give de børn en reel mulighed for at forholde sig til den virkelighed, som er deres hverdag og virkelighed?
Det er jo deres hverdag, og den er på mange måder sikkert god nok, selv om den er svær at håndtere.
Det skal også respekteres i den støtte, der gives, at det nu engang er deres forældre, uanset at det er forældre, som sidder i meget dybe problemer.
Der er det jo sådan, at nogle af forældrene har flere problemer på samme tid, ikke kun psykisk sygdom, men også alkohol- eller pillemisbrug eller andre typer misbrug.
Når jeg er meget glad for debatten i dag, er det af to grunde, dels bekræftelsen af, at det her er et centralt område, dels denne fremhævelse af, at initiativet er finansieret.
Det gør tingene meget lettere, for som oftest har vi jo det modsatte problem, nemlig at vi ikke har penge
Vi har nu i dag fået at vide både af ministeren og af Venstres ordfører, at der er masser af penge på det her område, og derfor bør det ligge på den flade hånd at sørge for, at det faktisk bliver sikret, at amterne giver det tilbud, som der skal til.
Derfor har det også undret mig, at man ikke bare har sagt: Ja, vi synes, det er en god idé, vi støtter forslaget, men vi håber selvfølgelig, at regeringen kan komme først med dens måde at sikre, at børn bliver givet de her tilbud overalt i landet.
Som ordførerne for regeringspartierne
sagde, er det jo altid rart, at regeringen er først, sådan er det, og det er også helt i orden, men man har i stedet for hængt sig i detaljer; man har sagt, at terapeutisk støtte er spild af terapeutisk arbejdskraft; man har sagt, at hvis der skal gives et tilbud, så vil alle partout tage sådan et tilbud. Vi taler om børn, hvis forældre har en adfærd, som er dybt tabuiseret i det danske samfund, som ingen ønsker at tale om, som ingen ønsker at se på.
Det, vi taler om, kunne f.eks. være et forløb, hvor man gav en første samtale
, hvis f.eks. faderen gik i alkoholbehandling eller moderen blev indlagt - som i fru Falcons eksempel - og det giver også socialforvaltningen mulighed for at vurdere, om der overhovedet skal tages initiativer, når man bliver klar over, at et barn er i den situation. Så vil man selvfølgelig blive klar over, at nogle børn har et fremragende netværk, har evne til selv at håndtere de her problemstillinger, ligesom man vil kunne vurdere, om initiativet skal fortsættes, hvis behovet er der.
Det, som er afgørende for os, er, at de ting, som amterne tilbyder, har en kvalitet, som gør, at man faktisk kan gøre en forskel for de børn.
Vi har foreslået nogle forskellige ting, som i vores vurdering vil gøre en stor forskel, fordi man har konkret erfaring med dem i de forskellige amter.
Derfor er vi meget glade for den støtte, som er kommet rundtomkring.
Vi havde egentlig haft den forventning, at fru Tove Videbæk ikke ville have haft nødig at blive loren ved sagen, for vi troede, at det ville være et ekspeditionsspørgsmål, og at man ville erklære, at eftersom man havde indgået satspuljeforliget, og man havde erklæret, at man var villig til at sikre det her over hele landet, så kunne vi meget hurtigt gå videre til næste punkt på Folketingets dagsorden.
Men det, vi har hørt i dag, viser jo, at vi bliver nødt til at fortsætte.
Vi bliver nødt til at fortsætte kampen for, at det faktisk ikke bliver afgørende, i hvilket amt far eller mor går i behandling.
Her taler vi endda ydmygt kun om de børn, hvis forældre går i behandling.
Her taler vi ikke om at møde børnene af alle de alkoholikere, som ikke er i behandling, eller de misbrugere, som ikke er i behandling.
Den ambition har vi slet ikke.
Vi begynder lige så stille og roligt med de børn, som er så heldige, at deres forældre faktisk har erkendt, at de har problemer, og derfor vil gøre noget ved dem.
De børn kan vi måske få en snak med og finde ud af, om de har brug for mere end det, en enkelt snak kan gøre.
Det synes jeg skulle være det mindste, og det har alle ordførerne også udtrykt vilje til.
Venstres ordfører har også forklaret os, at det er finansieret, og så synes jeg også, man skal leve op til det, som er forpligtelsen, nemlig at sørge for, at alle amter faktisk tager det på sig; givetvis på forskellige måder, givetvis i forskelligt omfang, men vi vil have det bedre
, hvis vi er sikre på, at det faktisk finder sted.