runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helen Beim (S), 1998-06-18:
Med B 43 foreslår SF, at det offentlige, når der købes ind, for alvor får de grønne briller på, og det kan vi naturligvis fra Socialdemokratiets side kun hilse velkommen.
Det er mange, mange milliarder kroner, der hvert eneste år bliver købt ind for i det offentlige regi.
I SF-forslaget lægges der vægt på, at det både skal gælde for det statslige, det amtskommunale og det kommunale område, og samtidig lægger man også vægt på, at der en gang om året skal ske en miljøvurdering og en egentlig afrapportering, så vi har nogle mere solide tal, når der skal laves grønne elementer til årets finanslov.
Som også miljø- og energiministeren var inde på, kan disse tanker kun støttes af Socialdemokratiet.
Netop i går blev der i Miljø- og Planlægningsudvalget uddelt en meget spændende brochure fra Kommunernes Landsforening.
Den hedder »Grøn indkøbspolitik i kommunerne«, det fremgår af brochuren, at Kommunernes Landsforening nu for alvor ønsker at leve op til det grønne ansvar.
Vi er fra Socialdemokratiets side godt tilfredse med, at man også i regeringen nu for alvor vil tage grønne briller på. I regeringsgrundlaget, som kun er 3 måneder gammelt, står der, at stat, amter og kommuner skal have pligt til at fremme offentlige grønne indkøb, og vi er fra Socialdemokratiets side helt sikre på, at de private også vil skubbe på. Ikke mindst i børneinstitutionerne skal forældrerådene nok sætte spørgsmålstegn ved, om den mad, der bliver uddelt, er økologisk.
Vi synes, der er en lang række tiltag, som er godt i gang.
Lovforslaget om renere teknologi har vi f.eks. netop vedtaget her i Folketinget.
Det samme gælder hele lovgivningen om de grønne regnskaber, og det er måske en overvejelse værd, om ikke også de kommunale institutioner skulle omfattes af grønne regnskaber.
Også »Agenda 21«-arbejdet er netop blevet nævnt, så der er god gang i hele dette område.
Villy Søvndal (SF), 1998-06-18:
Jeg vil bare bruge anledningen til at rose socialministeren for socialministerens lydhørhed over for Folketinget.
Det, der sker nu for de ældre, der ikke har haft ankemulighed på ældreområdet, er for det første, at de får en ankemulighed.
Det er for det andet, at de får det på en måde, hvor klagerådene ikke nedlægges.
Det er jo fint overensstemmende med de mange tilkendegivelser, der er kommet udefra.
Og endelig er der så en bemærkning fra Socialudvalget, der beder om, at man understreger rimelige sagsbehandlingstider. Så tror vi alligevel, at vi er nået så tæt på jordisk retfærdighed, som det overhovedet kan lade sig gøre.
Jens Vibjerg (V), 1998-06-18:
Da Venstres ordfører på forslaget, fru Bodil Thrane, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Lad det være sagt med det samme, at Venstre ikke kan støtte det beslutningsforslag, SF har fremsat om en offentlig grøn indkøbspolitik.
Det er såmænd ikke, fordi Venstre i og for sig ikke kan støtte intentionerne i beslutningsforslaget om, at de offentlige myndigheder skal gå forrest og foregå med et godt eksempel, også fordi det offentlige er en stor kunde i det danske samfund.
Jeg har også læst de rapporter, SF henviser til i bemærkningerne til beslutningsforslaget, fra henholdsvis Miljøstyrelsen om en styrket produktindsats og fra Danmarks Naturfredningsforening.
På baggrund af rapporterne kan man udlede, at det offentlige endnu ikke fuldstændig lever op til intentionerne i miljøbeskyttelseslovens § 6, og SF vil løse det, de ser som et problem, ved at opstille meget detaljerede krav til offentlige myndigheder og institutioner - altså også de kommunale og amtskommunale institutioner - og ved at stille krav om årlige indberetninger til Miljøstyrelsen, som kan inkorporeres i miljøvurderingen af forslaget til finanslov. Men lad mig vende sagen om: De rapporter, som forslagsstillerne henviser til, kombineret med f.eks. »Agenda 21«-forhandlingerne, påviser samtidig, at der er en stigende tendens til en grøn offentlig indkøbspolitik, altså at der er en bevægelse i gang.
Flere og flere kommuner følger en grøn strategi, flere og flere myndigheder køber i større grad grønt, og det har vi ikke noget imod i Venstre; vi kan sagtens støtte den udvikling.
Men vi vil ikke være med til dette detaljerede og meget gennemgående indgreb over for f.eks. det kommunale selvstyre, kombineret med et sindrigt og tungt rapporterings- og kontrolsystem.
Det skal heller ikke glemmes, at i mange af de institutioner, der er tale om, sidder der brugerbestyrelser, som kan træffe beslutninger om at prioritere den grønne indkøbspolitik.
Den skal ikke presses ned over hovedet på hverken dem eller kommunerne.
De reelle adfærdsændringer i såvel det offentlige som i samfundet generelt bliver ikke realiteter, hvis de skal tvinges igennem.
Der skal være incitamenter for myndighederne og for befolkningen, altså en gulerod frem for den pisk, SF's beslutningsforslag reelt er udformet som.
Frank Jensen (S), 1998-06-19:
Jeg kender jo godt hr. Albrechtsens teknik, og når man er på hold med hr. Albrechtsen, er det jo en meget effektiv teknik, som man også en gang imellem kan nyde glæde af.
Når man ikke er på hold med hr. Albrechtsen, er det selvfølgelig en teknik, som man skal være meget påpasselig over for.
Hr. Albrechtsen starter nemlig debatten med at stille et spørgsmål, som lyder velformuleret, men hvor det som oftest er meget, meget knudret at finde frem til, hvad der er den egentlige substans i spørgsmålet.
Nu er det sådan efterhånden lykkedes mig at få løst gåden, og jo længere debatten kører, jo mere kan man forstå af det spørgsmål, som hr. Albrechtsen startede med.
Det er en teknik, som ofte kan bruges, hvis man gerne vil have nogen til at gå i en fælde, for så kan de komme til at sige noget, og så kan man bagefter - måske endda flere år efter - sige: Du svarede jo dengang på det spørgsmål.
Og så bruger man alene svaret.
Jeg har oplevet den teknik for nylig i nogle samråd, hvor det var en debat og et udskrift fra en debat, vi har haft for godt et år siden her i salen.
Derfor vil jeg klog af skade ikke gøre det samme denne gang, men nå frem til, hvad der var hovedspørgsmålet.
Hovedspørgsmålet går altså på, om der er grund til at kritisere lande, der tager oplysninger ud af Schengen Information System og lægger dem over på deres egne kriminalregistre, deres eget register.
Det, som jeg svarede på før til fru Anne Baastrup, er, hvis det er sådan, at der ikke er overensstemmelse mellem C-SIS og N-SIS'erne, så er der noget her, der kan løses teknisk.
Det er det, der er taget med i det udbud, jeg nævnte før.
Men dér, hvor der er lande, der måtte tage oplysninger ud af Schengen Information System og lægge dem ind i deres eget og dermed ikke overholde sletningskravene, er jeg enig med hr. Albrechtsen i, at det er kritisabelt.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Jeg synes, det er lidt anstrengende i den her debat, at man altid skal begynde fra scratch, om jeg så må sige, og så skulle til at udrede de mest elementære kendsgerninger én gang til.
Nu gentager hr. Bendt Bendtsen så justitsministerens påstand om, at man ikke kan indlægge oplysninger om f.eks. politisk observans, men alle ved jo efterhånden - og det burde hr. Bendt Bendtsen jo også vide - at de supplerende oplysninger, som kan indlægges gennem SIRENE-kontorerne og udveksles gennem SIRENE-kontorerne, er der ikke disse begrænsninger på.
Dér kan der udveksles oplysninger om personers forhold, om hvilket som helst forhold vedrørende en person, som man i den konkrete sammenhæng skønner man vil udveksle med andre politimyndigheder.
Det ved hr. Bendt Bendtsen godt, i hvert fald hvis han har læst den hemmelige del af systemet.
Så gentager han også, at man kun kan lægge oplysninger ind, hvis det er i overensstemmelse med de nationale regler.
Men vi rejser bl.a. det spørgsmål: Hvad nu, hvis disse oplysninger misbruges i Tyskland f.eks.?
Vi ved jo, at de ikke bliver slettet, sådan som de skal efter Schengenkonventionen.
De bliver tværtimod opbevaret af tysk politi i tysk politis arkiver helt i strid med Schengenkonventionen i øvrigt og også i strid med danske nationale regler, der lå til grund for indsamlingen og udleveringen af de pågældende oplysninger.
Så danske nationale regler overholdes ikke, og det ved
alle, der beskæftiger sig med disse ting.
Frank Jensen (S), 1998-06-19:
Jeg har forsøgt at følge det med at holde normal procedure og forretningsordenens generelle bestemmelser om, hvordan ministeroptræden skal være under en forespørgselsdebat.
Jeg er så tidligere i debatten blevet klandret af hr. Keld Albrechtsen for at holde reglerne.
Nu vil jeg gerne benytte lejligheden til at få rettet
den totale misforståelse, som hr. Keld Albrechtsen bliver ved med at køre på, når det drejer sig om forholdet mellem Schengens informationssystem og de kontorer, der skal være hos de nationale myndigheder.
I Danmark vil det være sådan, at det såkaldte SIRENE-kontor vil ligge hos Rigspolitichefen.
Det er et kontor, som de andre landes myndigheder skal kunne komme i kontakt med, hvis man står ved en ydre grænse i et andet land og ser, at der foran én ved en paskontrol ved en ydre grænse står en person, der er efterlyst af dansk politi.
Der er tale om, at man alene må indlægge nogle meget begrænsede oplysninger, som fremgår af konventionen, som kan give en klar identifikation af, om den person, der står foran én, er den, der er efterlyst af dansk politi.
Når så myndighederne i det pågældende land, hvor den danske statsborger står ved den ydre grænse, skal tage stilling til, om man skal tilbageholde personen, skal udlevere personen til Danmark, skal man have mulighed for at kunne komme i kontakt med dansk politi for at få at vide, hvad grundlaget er for registreringen i Schengens informationssystem.
Den kontakt vil for det meste foregå via telefon, via telefax.
Det er altså ikke sådan, som hr. Albrechtsen forsøgte at give udtryk for her, at det foregår gennem et database-edbsystem.
Det er altså et praktisk samarbejde mellem nationale politimyndigheder, fra det ene lands politimyndighed til det andet lands politimyndighed.
Derfor giver man de her personfølsomme oplysninger via telefon, eller man gør det via en telefax, så det ikke ligger ude på Schengens informationssystem, som de myndigheder, der har adgang til det, kan se.
Her er altså tale om en klar beskyttelse, en meget høj beskyttelse af personfølsomme oplysninger.
Det er jeg helt enig i, det har vi stor sympati for.
Det er det grundlag, der arbejdes på i dag; det er også det grundlag, der vil blive arbejdet på i fremtiden.
Hr. Keld Albrechtsen forsøger hver gang at give indtryk af, at det er noget andet.
Det er det ikke.
Det er et praktisk politimæssigt samarbejde.
Det finder også sted i dag.
Nu har vi reguleret det.
Det er reguleret i en konvention, det er reguleret i en håndbog.
Det burde hr. Keld Albrechtsen anerkende.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-19:
Dansk Folkeparti vil gerne bakke et af de synspunkter, som hr. Bendtsen gjorde sig til talsmand for i sit ordførerindlæg, op, nemlig synspunktet om, at vi skal bekæmpe også den internationale grænseoverskridende kriminalitet.
Det synes jeg er helt rigtigt, og det er et synspunkt, vi gerne vil understrege, for det handler jo om også, som hr. Søndergaard var inde på tidligere, at fordi man er modstander af Schengenkonstruktionen, behøver man ikke at være modstander af at forsøge at bekæmpe international, grænseoverskridende kriminalitet.
Jeg vil gerne spørge hr. Bendtsen, om han vil forklare - det ville fru Birthe Rønn Hornbech ikke tidligere på Venstres vegne - hvorfor det er således, at når man er Konservativ, så udlægger man personkontrollen mellem Danmark og Tyskland som noget gammeldags noget, der er irrationelt og ikke er konstruktivt i forsøget på at dæmme op for den internationale grænseoverskridende kriminalitet.
Men derimod, når det drejer sig om personkontrollen mellem Tyskland og Polen eksempelvis, er personkontrol helt afgørende.
Hvorfor den forskel?
Hvis man virkelig vil gøre sig til talsmand for, at nedlæggelse af personkontrollen handler om at øge indsatsen mod grænseoverskridende kriminalitet, hvorfor tager man så ikke konsekvensen af det og gør det i forhold til tredjelande også?
Det gør man jo netop ikke.
Det er jo, fordi man ved, at det har en effekt, og selvfølgelig har det også en effekt mellem Danmark og Tyskland.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-19:
Det var ministerens indlæg, der fik mig herop.
Jeg er faktisk forvirret på et ganske højt plan.
Jeg troede, at ministeren, hver gang vi har haft ministeren i samråd, netop har præciseret, at de kritikpunkter, som den fælles tilsynsmyndighed har, når det drejer sig om den konkrete forvaltning i Schengensystemet, kritikpunkter har ministeren forsvaret, at man skal leve op til.
Et af kritikpunkterne har jo bl.a. været, at man fra tysk side hiver data ud i Tysklands eget arkiv og ikke sletter det, samtidig med at det i øvrigt bliver data, der er af anden grund bliver forældet.
Frank Jensen (S), 1998-06-19:
Jeg ved ikke, om det er en bekymring, når fru Anne Baastrup siger, hun er forvirret på et højere plan, eller det er noget, man skal tage som en positiv udvikling.
Men jeg vil blot sige, at hr. Albrechtsen stillede nogle spørgsmål til hr. Bendtsen, den konservative ordfører, om SIRENE-kontorerne.
Der er så det Centrale Schengen Information System, det der hedder C-SIS, det står i Strasbourg, det er den fælles støttefunktion.
Så er der de nationale dele af Schengen Information System, det er dem, der normalt går under betegnelsen N-SIS'er, og det er dem, man kan trække på ude på de praktiske steder, ved vore ydre grænser eller andre steder, hvor man har brug for at kunne identificere personer, eller det kan være udlændingemyndighedernes arbejde med det.
Det er den nationale del af Schengen Information System.
Så har vi SIRENE-kontorerne.
SIRENE-kontorerne er dér, hvor man foretager den praktiske udveksling af meget følsomme oplysninger.
Det kan være følsomme oplysninger, der kan være grundlaget for, at en person er sigtet i et andet land, og at der derfor er en udleveringsbegæring på vedkommende.
Så skal man jo altså kunne finde ud af, hvad det udleveringsgrundlag er, for vi skal tage stilling til, hvis det er danske myndigheder, der bliver bedt om at bidrage til en international udlevering, og vi skal kunne se, om den overholder både udleveringskonventionen, som vi er forpligtet af, og også nationalt dansk lovgrundlag.
Så det er her, man udveksler de følsomme oplysninger.
Det foregår ikke via Schengen Information System, netop fordi der er tale om følsomme oplysninger.
Når fru Anne Baastrup siger, at den fælles kontrolmyndighed har kritiseret, at der ikke i de nationale N-SIS'er er helt fuldstændig konsistens mellem, hvad der står i C-SIS - det er det, der er kritiseret - så er jeg helt enig med fru Dorte Bennedsen, som tidligere i debatten har sagt, at man skal anerkende det, når den fælles kontrolmyndighed har set, at her er der noget, der skal rettes.
Det er der også taget skridt til at rette, og det er der også taget tekniske skridt til at rette i forbindelse med den udbudsforretning, som der er redegjort for for ganske nylig i Folketinget Retsudvalg fra min side om den udbudsforretning, der er på den nye tekniske opbygning af C-SIS.
Bendt Bendtsen (KF), 1998-06-19:
Det er til hr. Thulesen Dahl, der spørger, om det ikke har nogen effekt, og hvorfor man så ikke laver frie passager til tredjelandene i Schengensystemet.
Det er nu engang sådan, at den frie personlige bevægelighed i EU har stor betydning for os, og når vi siger, at der er så mange passager på grænsen, så mener vi ikke, at vi vil generere almindelige retskafne borgere på den måde.
Og der spørges, om det ikke, når det er sådan, giver effekt.
Jamen selvfølgelig er der en effekt ved en grænsekontrol, det vil jeg da gerne vedstå, og vi kunne da også lave en grænsekontrol ved både Storebælt og Lillebælt.
Men er det det værd?
Det er det, vi hele tiden skal spørge os selv om, og det er da klart, at vi er nødt til at have en rimelig skrap grænse ud af EU og lignende, for nogle af de lande, vi har på den anden side som tredjelande, har måske ikke det operative system omkring politi og alt andet, f.eks. infrastrukturen, i orden.
Hele det her fordrer jo, at den ydre grænse er godt bevogtet, og som jeg sagde i min ordførertale, er der jo også muligheder for, hvis der er nogle lande, der ikke bevogter deres ydre grænse godt nok, så at gå ind og iværksætte tiltag, som man gjorde, da man troede, der kom en helt masse kurdere til de østvendte kyster i Italien.
Så altså det her er en strid om ord efterhånden, for selvfølgelig vil en grænsekontrol i sig selv have effekt
; det er bare et spørgsmål, om vi bruger ressourcerne rigtigt, og der mener vi, at i et velordnet samfund som Schengenlandene har man ingen grænsekontrol; det har vi ikke haft mellem Norge, Sverige og Danmark i mange år, og der mener vi, at det har kunnet fungere.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Jeg lagde mærke til, at hr. Bendt Bendtsen ikke havde lyst til at besvare mit indlæg, men han føler sig jo muligvis dækket ind af ministeren.
Så må jeg gøre opmærksom på, at når ministeren nu hævder, at det problem, som den fælles tilsynsmyndighed har påpeget, med at sletningsreglerne ikke overholdes, skal kunne løses ved en datateknisk ændring af SIS-systemet, så viser det, at ministeren ganske enkelt ikke har forstået, hvad problemet er.
Og vi ved, at det bliver de ikke, for de indgår i arkiverne f.eks. i Tyskland, og det gør de bl.a. på grundlag af en regel i den hemmelige SIRENE-håndbog, som hedder 2.1.3,
hvis vi skal være tekniske, og den regel, påpeger registermyndigheden, er ganske enkelt i strid med Schengenkonventionen.
Så det problem kan ikke løses teknisk.
Det er et politisk problem, at der er lande, der simpelt hen tager disse oplysninger ud, opbevarer dem på måder, som er i strid med konventionen, og at vi altså dermed får en risiko for misbrug af disse oplysninger på et senere
tidspunkt
Og jeg bliver meget bekymret, når ministeren så påstår, at det problem skulle kunne løses ved en teknisk ændring af databasen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-19:
Nu skal man jo ikke lade sig provokere alt for meget af hr. Arne Melchior, for så kunne debatten da virkelig blive afsporet.
Men jeg vil da godt beklage og ærgre mig lidt over, at vi ikke kan få en diskussion med CD om substansen i Schengenkonventionen, men at CD melder sig helt ud af den debat og siger, at man kun vil diskutere procedure under denne forespørgselsdebat, og at man kun er medforespørger, fordi det ser pænt ud på papiret, og når alle andre vil, kan CD såmænd også godt være med.
Det ærgrer mig, for der er mange spørgsmål, jeg godt kunne tænke mig at stille hr. Arne Melchior om substansen, men det kan vi jo kun tage til efterretning.
Og så kun lige en kommentar til, at hr. Arne Melchior siger, at befolkningen jo er tilfreds, og derfor kommer der ikke nogen folkelig debat.
Det er jo ikke det, undersøgelserne viser.
De undersøgelser, der er lavet specielt om Schengenkonventionen og grænseproblematikken, har jo samstemmende vist - i hvert fald som jeg har fortolket dem, men hvis der er nogen, der kan lægge andre tal på bordet, vil jeg gerne se dem - at et meget stort flertal af den danske befolkning vender sig imod det, Folketinget gør på dette punkt. Og netop det er jo også en af grundene til, at man brugte så meget krudt fra jasiden i Amsterdamkampagnen på at fortælle folk, at Schengen slet ikke havde noget at gøre med afstemningen.
Det var virkelig sejt at få det ind som tema
for jasiden.
Man sagde, at det slet ikke havde noget med sagen at gøre, men man ville ikke diskutere det, fordi man vidste, at her var der måske et punkt, hvor befolkningen ville vende sig imod Amsterdamtrakten og stemme nej.
Anne Baastrup (SF), 1998-06-19:
Jeg blev noget utilfreds med hr. Arne Melchior, for hr. Arne Melchior er et af de mennesker her i Folketinget, hvem flygtningesituationen ligger mest på sinde, og derfor undrer
det mig, at hr. Arne Melchior kunne komme med den tale. Sagen er jo den, at da justitsminister Bjørn Westh havde underskrevet Schengenkonventionen, valgte regeringen kun at give meget kort tid til at implementere Schengenkonventionen i udlændingelovgivningen.
Der var så kort tid, at de organisationer, der i øvrigt arbejder ihærdigt med flygtningespørgsmål, ikke havde mulighed for at komme med nogle fornuftige og velargumenterede reaktioner.
Når man står over for at skulle implementere en konvention, der er så kompliceret som Schengen, har man flere valgmuligheder, og man havde rent faktisk fra Indenrigsministeriets side truffet nogle valg, som organisationerne på flygtningeområdet fandt var forkerte.
Men på det tidspunkt havde de ikke nogen mulighed for at få tingene ændret. Endelig synes jeg simpelt hen, at det er for dårligt, at hr. Arne Melchior ikke selv har taget stilling til det forslag til vedtagelse, SF har fremsat, for det er rent faktisk et fremadrettet forslag, og jeg synes ikke, den afvisning var rimelig.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-19:
Man kan vist roligt sige om hr. Melchior, at han er en sammensat personlighed. Jeg har meget dyb respekt for hr. Melchior på grund af hans holdninger til bl.a. flygtninge og indvandrere og hans dybe respekt for etniske minoriteter, som efter min mening er en lakmusprøve på demokratisk forståelse.
Dér tager jeg hatten af for hr. Melchior.
, når vi diskuterer Schengen og EU.
Hr. Melchior mener at vide, at befolkningen er fuldstændig tilfreds med, hvad dens tillidsmænd her på Tinge har vedtaget om det spørgsmål.
Men jeg kan gøre hr. Melchior opmærksom på, at f.eks. i Norge er debatten faktisk først for alvor ved at begynde nu.
Her er man gået i gang og har nedsat en kommission til at undersøge, om Amsterdamtraktaten strider mod den norske grundlov, og der forestår en lang politisk kamp om Norges eventuelle tilslutning.
Debatten vil selvfølgelig også fortsætte her i Danmark, både i og uden for Folketinget; det løfte kan jeg give hr. Melchior.
Men om hr. Melchior så vil deltage i debatten, bliver jo hans frie valg.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-06-19:
Det er vel efterhånden velkendt, at hr. Arne Melchior mener, at en god europæer og en god dansker er én, der ukritisk siger ja til alt, hvad der kommer fra Bruxelles, og at de, der sætter spørgsmålstegn ved noget, er imod EU, vil ud af det hele og er negative, efter hr. Melchiors opfattelse er sådan nogle underlige nogen.
Men sådan er det jo ikke.
Tingene er mere komplicerede og sammensatte og ikke kun sorte og hvide, og vi er faktisk nogle - heriblandt jeg selv - som er varme tilhængere af det europæiske samarbejde, men ikke bare siger ja til hvad som helst.
Fordi vi har haft en lang række forespørgselsdebatter og samråd og spørgsmål i Folketinget om Schengen, er det jo ikke ensbetydende med, at vi har fået belyst konsekvenserne af Schengensamarbejdet tilfredsstillende.
Jeg synes, og andre med mig, at den desværre alt for korte debat, der var før folkeafstemningen, viste - blandt andet fordi grænsepolitiet påpegede en række problemer - at der er konsekvenser af grænsekontrollens bortfald, for nu at tage den del af Schengensamarbejdet, som vi ikke aner noget om.
Det drejer sig også om den veterinære kontrol, det drejer sig om baglandspatruljernes effektivitet uden en grænsekontrol, det drejer sig om svindel med dagpenge, det drejer sig om kontrol med køre- og hviletidsbestemmelser for langturschauffører, og det drejer sig om en lang række andre ting.
Når hr. Arne Melchior bare ser bort fra de ting, er det jo i virkeligheden en ret nedladende holdning over for de signaler, der kommer fra de dygtige betjente i vores grænsekontrol.