Marianne Jelved (RV), 2003-10-09:
I Vandrehallen her uden for Folketingssalen, hvor grundloven ligger, står der fire ord på væggen: retsind, lovsind, frisind, storsind.
Det kan være, det er lidt gammeldags ord, men det er nu gode danske ord for rigtig gode borgerholdninger.
Tænk, hvis Danmark kunne blive kendt og respekteret i verden for at være det velordnede land, hvor retsind, frisind og storsind trives; det ville være stort. KL. 17.30 Danmark er bare godt og vel 43.000 km2 stort i en meget stor verden.
Her bor vi godt 5 millioner mennesker.
Vi skal sammen gøre Danmark til et åbent samfund med særlige kvaliteter.
Vi skal sammen gøre Danmark til et spændende og respekteret land.
Vi skal være et land, som verden ønsker at investere i.
Vi skal være et land, som videnstunge virksomheder ønsker at placere sig i.
Vi skal være et land, som mennesker fra andre dele af verden vil komme til og arbejde i med deres viden.
Hvordan bliver vi det?
Danmark skal være et spændende land med et rigt kulturliv, mange kunstnere og kulturfolk.
Sådan et kreativt miljø tiltrækker nemlig mange forskellige talenter og kreative mennesker.
Danmark skal være et velordnet land med et både socialt og liberalt miljø, der er åbent for kreativitet og forskellighed, hvor mennesker med helt forskellige baggrunde, nationaliteter og etniske tilhørsforhold let kan falde til, fordi der ikke er barrierer for nyankomne.
Danmark skal være et dygtigt land, hvor der investeres i børn og unge.
Uddannelsesniveauet skal være højt og forskningen i international topklasse.
Et socialliberalt, kulturradikalt og storsindet land tiltrækker kreative talenter, innovative kræfter og videnstunge virksomheder.
Sådan et Danmark kan vi bygge i fællesskab.
Danmark skal virkelig satse på viden, investere i uddannelse og i forskning.
Men det er ikke nok at tilegne sig viden.
De skal lære at være gode kammerater, så de kan blive gode kolleger.
De skal lære at arbejde sammen, de skal have en fælles forståelse af, hvad det vil sige at leve i et samfund med frihed og folkestyre i en global verden.
Ja, børnene skal blive verdensborgere.
Det er skolens opgave.
Børn skal ikke formes efter stereotyper, børn skal ikke måles efter bestemte skabeloner.
Sådan nogle skabeloner kan kun være gennemsnitlige, og vi skal ikke uddanne gennemsnitlige børn i Danmark.
Børn udvikler sig i forskelligt tempo, og de lærer på forskellige måder, og det må ikke forlede os til at sætte dem i bås på tilfældige tidspunkter i deres udvikling.
Vi skal uddanne dygtige, demokratiske, livsduelige børn og unge.
Det kræver veluddannede lærere med overblik, faglighed og personlighed.
Lærerne er jo betydningsfulde voksne for det enkelte barn, og de har ansvaret for skolens opgave sammen med forældrene.
Og vi skal vise lærere og forældre tillid og respekt.
Deres opgave er kolossalt vigtig, og den kan ikke skemalægges fra Christiansborg.
For at kunne lære skal man trives, være tryg og have selvværd, og det kniber for nogle børn, for børn har forskellige forhold hjemme.
Den negative sociale arv handler især om sårbare familier, og de skal hjælpes tidligst muligt.
Men vi ved, at når socialrådgiveren og sundhedsplejersken, pædagogen, læreren, fodboldtræneren taler og arbejder sammen om og med barnet og familien, så virker det.
Sikkerhedsnettet skal fungere, også det nære omkring den sårbare familie.
Vi skal ikke bare passe os selv.
Vi skal have et samfund, hvor vi passer på hinanden.
Ungdomsuddannelserne skal stille høje og relevante krav til de unge, og alle unge skal have ret til en fri og kompetencegivende uddannelse, der svarer til deres evner og interesser.
Det er afgørende for Danmarks fremtid, at uddannelsesniveauet hæves i hele landet.
Det koster, men det er dyrere at lade være.
Derfor skal voksenuddannelserne have en høj prioritet.
Omskoling, opkvalificering, efteruddannelse skal være lige så naturligt som at betale skat.
Den globale udvikling stiller alle mennesker over for mange udfordringer.
Verden er overvældende at forstå og forholde sig til.
Og derfor skal folkeoplysning have sin renæssance i hele sin mangfoldighed, så alle har mulighed for at blive klogere på en stor verden.
Industrisamfundet er bag os.
Vidensamfundet ligger foran os.
Det skal vi erobre.
Der ligger store opgaver foran.
Det kræver forandringer, for vilkårene forandrer sig hele tiden.
Det ved borgerne selvfølgelig godt.
Vi ved, at det kræver mange flere i beskæftigelse.
Det kræver flere forskellige jobmuligheder, f.eks. i servicesektoren.
Vort skattesystem kan ændres radikalt, så vi kun betaler 42 pct. i skat på arbejde.
Med 63 pct. i topskat skal man tjene omkring 950 kr., for at håndværkeren har 100 kr. til forbrug.
Familierne vil bruge flere håndværkere, og sort arbejde vil blive meget mindre.
Vi skal selvfølgelig reformere systemerne, så samfundet fungerer bedre for borgerne, så vi kan løse fremtidens opgaver.
Det ved borgerne selvfølgelig godt.
At skabe fremtidens attraktive samfund kræver nøje prioriteringer.
Og her er skattestoppet som en kæp i hjulet.
Skattestoppet koster i størrelsesordenen et par milliarder om året på statens budget.
Finansministeren tager hvert år et par milliarder fra investeringer i miljø og natur, forskning og uddannelse, kultur, kunst og folkeoplysning, fra ulandsbistand og fra Danmarks internationale arbejde år efter år.
Statsministeren sagde i sin åbningstale, at Danmark skal være et åbent land.
Regeringens politik trækker den modsatte vej.
Statsministeren sagde i sin tale: Vi er respekteret i verden. Jeg ville ønske, at statsministeren havde ret, men der er sket ændringer.
Måske er diplomatiet for diplomatisk over for statsministeren.
Det kan som bekendt være risikabelt at være budbringeren.
Sagen er, at Danmarks navn ikke længere er respekteret overalt.
Stramningerne af udlændingepolitikken, de hårde, ubarmhjertige regler for familiesammenføringer, beskæringen af ulandsbistanden, nedlæggelse af miljø-, freds- og stabilitetsrammen taler sit eget tydelige sprog.
Det er ikke udtryk for retsind, frisind og storsind.
Det er udtryk for et land, der er på vej til lukke sig om sig selv. Og netop nu, hvor EU's udvidelse er på vej til virkelighed.
Nu samarbejder Europa.
24 lande er med på lige fod, ligeværdige, demokratiske medlemslande, der tager ansvar i fællesskab.
Danmark er med som nr. 25, men ikke helt og fuldt.
Jeg tror, det er muligt at overbevise et flertal af danskerne om, at det er i Danmarks interesse at være helt og fuldt med.
Hvordan kan Danmark skabe respekt og lydhørhed?
Hvordan kan vi blive troværdige samarbejdspartnere, hvis vi kun vil vores eget?
Danmark skal ikke være tvetunget.
Danmark skal være landet med sammenhæng mellem ord og handling, et troværdigt og fuldgyldigt medlem. Samarbejdet i EU skal være garanten for, at Europa ikke bliver til en samling af lukkede nationalstater.
EU skal stå for åbenhed.
EU skal sikre, at ligeværd og åndsfrihed og demokrati og samarbejde bliver de byggesten, der binder Europa sammen.
EU skal give os reelle muligheder for, at vi kan løse fælles problemer over grænserne.
EU skal være en handlekraftig medspiller i det internationale samarbejde, fordi Europa kan bidrage til at løse konflikter, bekæmpe fattigdom og ulighed.
Hvem kan ellers?
Og Danmark kan være med til at løfte opgaverne.
Danmark kan vise, hvordan det kan gøres.
Danmark kan udvikle de gode svar.
Vi kan overbevise de andre med vores eksempel og med vores erfaringer.
Vi kan skabe respekt og lydhørhed, når vi ufortrødent og troværdigt og helt og fuldt går ind i samarbejdet på lige fod med de andre 24 lande med samme rettigheder og pligter. Der er brug for et stærkt og handlekraftigt EU på den globale scene.
FN er på mange måder presset og udfordret, bl.a. fordi den nuværende amerikanske administration undertiden handler, som om verdensordenen alene beror på militær magt.
Men den manglende sikkerhed i verden er ikke kun et spørgsmål om nogle stater, der skal tvinges på plads.
Den manglende sikkerhed er på en vis måde allestedsnærværende. Derfor kan de store globale problemer ikke løses af militær magt alene.
Og det er USA nødt til at erkende.
Det gælder også i Mellemøsten.
USA og Israel må skabe gennembrud i fredsprocessen.
Et lille land kan også bidrage.
Danmark skal gå foran med forslag til en ændring af FN-systemet.
FN skal spille en afgørende rolle i skabelsen af ny verdensorden.
Desværre blæser der en uforsonlig stemning op for tiden.
Ja, der blæser en strid vind om hjørnerne.
Det tuder i skorstenen.
Du er ikke som os
Du skal kanøfles.
Det er også måden, hvorpå der ofte og stadig væk tales om »dem«, dvs. de andre.
Når det sker igen og igen, og når det understøttes af lovgivning, så legitimeres dem og os-samfundet.
Jantesamfundet i en ny udgave.
Forførende overskrifter formilder ikke luften for dem, der står i stormens øje.
De, der ikke passer ind i formen, mærker det.
Det hedder noget for noget.
Markedets usynlige hånd skal styre os.
Konkurrencen skal være lige.
Derfor bestemmes, reguleres og kontrolleres mere og mere af staten.
Børns udvikling fastlægges og måles år for år.
Institutioner sammenlignes.
Noget for noget.
Tidens tavler kommer ikke fra himlen, men fra ministeren, og der er ingen nåde.
Det er noget for noget.
Øje for øje.
Tand for tand.
Det er den gammeltestamentelige revsende og straffende fader. Statsmagtens udøvelse af magt og styring.
Legitimiteten hentes i den øjeblikkelige opblæste stemning, som den måles i dagens meningsmåling.
Det er tid til besindelse.
Vi kan vælge at gå en helt anden vej.
Den radikale vej.
Og det synes jeg vi skal gøre, for der er andre muligheder. Vi skal vise storsind.
Det skal vi, fordi ethvert menneske har værdi i sig selv.
Vi skal følge demokratiets bud om ligeværd, vise respekt for ethvert menneske.
Vise frisind over for forskellighed, vise storsind over for det sårbare og de sårbare.
For vi er sårbare, alle sammen - store og små.
Det Radikale Venstre vil forpligte sig til at værne den sårbarhed.
Det er meningen med fællesskabet.
Det gør os alle stærkere i fællesskabet.
Og det gør fællesskabet stærkere, så vi kan bygge et stærkt og respekteret Danmark, så vi kan forme en ny fremtid - en fælles fremtid.
En fremtid med perspektiv.