Lene Jensen (S), 2004-01-21:
Og denne gang er jeg rent faktisk ordfører.
LD, hvis fremtid vi diskuterer her i dag, har gennem årtier vist sig som en topprofessionel investor, der har
meget lave administrationsomkostninger og præsterer flotte afkast til kontohaverne.
Det er så den ordning, regeringen ønsker at give kontohaverne mulighed for at forlade til fordel for andre pensionsopsparinger, idet man dog lykkeligvis også kan få lov til at lade sine penge stå, hvis det er det, man helst vil. Socialdemokratiet har ikke noget principielt imod øgede valgmuligheder.
Jeg ved godt, vi altid bliver skudt det i skoene, men det bliver det nu altså ikke mere rigtigt af.
Det forekommer bare en lille smule paradoksalt, at regeringens liberale frisind, som vi lige har oplevet for fuld udblæsning heroppefra fra et af regeringspartiernes ordførere, kun rækker til at flytte penge ud af LD.
Ville det ikke være naturligt, om man også kunne flytte penge ind, hvis nu det hele skal være så frit, og man selv skal bestemme, hvor man skal have tingene? Der er mange faldgruber i det frie valg på pensionsområdet, og det er vigtigt at få dem afdækket.
Der er efter Socialdemokratiets opfattelse en række betingelser, der skal være opfyldt, for at det frie valg kan komme lønmodtagerne til gode, og sådan skal det jo være.
Hvorfor ellers indføre det?
Det kan der ikke være tale om her, da der ikke er nogen kollektive elementer i LD, så der er ikke noget problem.
For det andet må der ikke forekomme utilsigtede økonomiske effekter af valgfriheden.
Det må ikke være muligt for den enkelte kontoindehaver at sætte hele formuen over styr, og samfundsøkonomien må heller ikke lide skade.
Som sagt optræder LD som en særdeles kompetent investor på en række områder, herunder det vanskelige og vigtige marked for unoterede aktier, og det er derfor glædeligt, at der med lovforslaget åbnes for, at LD i langt højere grad kan fungere som kapitalforvalter af egne og af andres midler. Den mulighed opfylder et længe næret socialdemokratisk ønske om at give LD bedre udviklingsmuligheder og funktionsvilkår.
En tredje betingelse for, at valgfrihed kan være en god idé, er, at administrationsomkostningerne ikke øges drastisk, og at de øgede ordninger i videst muligt omfang afholdes af dem, der så også rent faktisk benytter sig af den her valgfrihed.
I forhold til det punkt mener jeg, der er brug for forbedringer i nærværende lovforslag.
LD har i dag meget lave administrationsomkostninger
Af lovforslagets bemærkninger fremgår, at man regner med, det koster en 25-50 mio. kr. at etablere systemet, og at flyttegebyret for den enkelte skal begrænses til 200 kr.
Jeg har min tvivl om, hvorvidt det er den rigtige størrelse, om det er den rigtige måde at finansiere de øgede omkostninger på, i givet fald det skal blive til noget godt.
En mulighed kunne være i stedet at gøre gebyret fleksibelt og i højere grad lade det afspejle de reelle omkostninger ved udnyttelse af valgfriheden.
Uanset valget af model er det afgørende vigtigt for os at slå fast, at det i princippet er dem, der benytter sig af valgfriheden, der betaler for den. Vi har også enkelte spørgsmål til nogle af de andre elementer, herunder udmøntningen af den informationspligt, der lige har været lidt debat om, og det må indgå i udvalgsarbejdet.
Det bliver resultatet af udvalgsarbejdet, der bliver afgørende for, hvilken stilling vi tager til det samlede lovforslag.