Bodil Kornbek (KRF), 2002-11-15:
Da vi i sin tid gik til forhandlingerne om dette område, var der flere ting, som vi syntes rigtig godt om.
Vi gik ind for salg af TV 2, vi ville bare sikre os, at det stadig var den samme type tv, som vi har i dag.
Vi gik også ind for digitalisering og udlicitering af nogle af Danmarks Radios opgaver.
Det havde vi ingen problemer med.
Men når vi alligevel ikke kunne gå med i den sidste ende, er det jo, fordi der var nogle problemstillinger, som vi fandt, vi ikke fik løst, og som var meget vigtige for os.
En del af de problemstillinger vedrørte reklamedelen, og her tænker jeg især på alkohol og medicin. Regeringen har faktisk et folkesundhedsprogram, der hedder »Sund hele livet«, og i dette program betragtes alkohol faktisk som en risikofaktor for sundheden.
Målet er, at unges alkoholforbrug skal nedbringes, og at alkoholforbrug blandt børn skal fjernes. Regeringen har altså en strategi på dette område, som går ud på, at den gerne vil informere og sikre forebyggelse, og at den ønsker en tidlig indsats, når det drejer sig om alkohol.
Men her er det så, at kæden hopper af.
Vi mener ikke, at der er sammenhæng mellem det, man gerne vil på sundhedsområdet, og det at åbne op for reklamer, når det drejer sig om alkohol.
Vi ønskede, at der på dette område skulle være en klar, klar linje, når det gjaldt børn, unge og alkohol- og medicinreklamer.
Dette ønske kunne vi ikke få opfyldt, og det var en meget vigtig årsag til, at vi ikke kunne gå med i dette forlig.
Et andet område, som jeg også har været inde på tidligere i dag, er græsrods-tv.
Her var det således, at deres sendeflade skulle være før kl. 15.00, og vi har tidligere sagt, at det kunne vi ikke acceptere.
Jeg anerkender dog, at vi fik skaffet flere midler til området; her blev vi imødekommet, og det er fint nok.
Men jeg må også sige, at hvis man sender det lokale græsrods-tv før kl. 15.00, er det det samme som at sige, at det vil vi ikke have, for det har vi ingen interesse i.
Den udmelding kunne man bare være kommet med fra regeringens side, så havde vi forholdt os til den.
Men nu bliver det alligevel ødelagt, og det kan vi ikke acceptere, og det var årsag nr. to til, at vi ikke gik med.
Den tredje grund til, at vi ikke kunne gå med, var spørgsmålet om Danmarks Radios bestyrelse og kompetence og programansvar.
Vi var meget usikre på, hvad der egentlig lå i den tekst, og jeg synes netop, der i dag har været tydelige tegn på, at der stadig er stor usikkerhed på dette område.
Derfor vil jeg støtte hr. Aage Frandsens forslag om, at vi får et notat, så vi ikke pisker noget som helst op, men det bliver helt klart, hvad det er, der ligger i teksten.
Det synes jeg er vigtigt.
Jeg har reklameret for lovforslaget tidligere, men der er stadig nogen usikkerhed på de områder, jeg har nævnt.
Vi kunne ikke sige ja til en forligstekst, medmindre vi var helt sikre på, hvad der lå i den, men her kunne vi ikke få svar.
Så har jeg også før været lidt inde på TV 2 og public service-delen, hvor jeg også har refereret til teksten om, at public service-kontrakterne skal justeres, men kun når det drejer sig om TV 2.
Jeg anerkender dog hr. Jens Rohdes vældig fine retorik
om, at det drejer sig om udvikling, det drejer sig også om de handicappede og de døve, det drejer sig om det ene og det andet, og nu skal vi alle sammen have.
Men det er det, der står i lovforslaget, jeg forholder mig til.
Og jeg må tolke det som en forringelse af public service-delen, når det drejer sig om TV 2, fordi det kun er hæftet på TV 2 og ikke Danmarks Radio, når vi taler om en justering. Jeg har svært ved at tolke det på anden måde, på trods af at hr. Jens Rohde meget fint har forsøgt at forklare det.
Dette var grundene til, at vi ikke kunne gå med.