Villy Søvndal (SF), 2000-04-07:
Tak for debatten og tak for de mange venlige ord!
Det er formentlig et af de mest imødekommende afslag, der er givet i Folketinget.
Man kan sige, at hvis man var helt nyt folketingsmedlem, så ville man sætte sig ned med sin lille blok og skrive, hver gang én holdt et begejstret oplæg om, hvor enig den pågældende var i forslaget - der var nogle småhjørner, men som hovedretning - for sådan en glæde ville jo med garanti ende med, at den pågældende stemte for det, men sådan er finere diplomati jo ikke altid.
Men på trods af det synes jeg, at det har været en ganske udmærket debat.
Jeg vil starte med socialministeren, der erkender - og det synes jeg er det vigtige - behovet for et forstærket tilsyn.
Jeg tror, at ministeren formulerede sig på denne måde: »Jeg tror, det ender med, at vi får et behov for et øget tilsyn.«
Det tror jeg er rigtigt.
Det interessante i denne her proces har jo været, at alle besværgelser om, at der findes svar, der løser det her problem, som fru Karen Klint også var inde på i sin ordførertale, er der ikke meget der tyder på er sandt.
Det er netop påfaldende, at vi har haft tre plejehjem i den offentlige debat. Det ene har været et kommunalt ejet
plejehjem, det andet har været et udliciteret plejehjem, og det sidste har været et, som er drevet af private kredse.
Der er ikke nogen sikkerhed, medmindre man etablerer en sikkerhed,
så derfor er jeg meget tilfreds med ministerens udmelding om, at vi kommer tilbage til et forstærket tilsyn og behovet for det.
Jeg er også meget enig i ministerens meddelelse om, at vi skal fastholde kommunalbestyrelsen som dem, der har ansvaret.
Det skal vi ikke have liggende andre steder.
Men selv, da vi havde plejehjemstilsyn fra embedslægeinstitutionen, var det jo også sådan, at kommunalbestyrelsen havde ansvaret.
Man kan sige, at det, man anvender embedslægeinstitutionen til, er at få nogle grundige indberetninger om, hvordan forholdene er, og derefter er det stadig væk de enkelte kommunalbestyrelser, der har ansvaret.
Ligeledes var ministeren inde på behovet for en øget demokratisering og var lidt usikker på, om det lige præcis er plejehjemsbestyrelser i den foreslåede form.
Jeg synes også, det er helt fair, at vi diskuterer detaljerne i det videre forløb, men jeg synes, at det afgørende er, at der var enighed om, at det var den rigtige vej at gå. Jeg vil også sige tak for de venlige bemærkninger fra fru Karen Klint.
Jeg er også helt enig i, at det ikke kun er tilsynet, det drejer sig om.
Det er både tilsynet og demokratiseringen.
Og så tror jeg også, at det er en nødvendig ressourcedebat, og den vil jeg godt slutte af med.
Jeg er også enig i, at risikoen er, at hvis man laver noget, der er for sundhedsrettet, så tager man kun fat i et hjørne af problemet.
Det være så et svar til dem, der synes, at vi har blandet to forskellige ting sammen i det her forslag.
Det har vi gjort med vilje, fordi vi meget nødigt kun ville gå på ét ben i den her debat, for så kunne man i sandhed beskylde det for at være et skævt forslag, hvor der kun fokuseres på det sundhedsfaglige.
Jeg tror, der skal fokuseres mange steder, både på det sundhedsfaglige og på en dynamisk udviklingsmodel, som vi efter vores opfattelse skaber med forslaget om bestyrelser.
Det er på den måde meget bevidst, at vi har ønsket at antyde begge ting samtidig i ét forslag.
Fru Karen Klint pegede også på tiden som noget meget vigtigt.
Fru Else Winther Andersen og hr. Jens Heimburger pegede på deres udmærkede forslag, som vi jo har behandlet.
Jeg tror, jeg sagde dengang, at jeg syntes, Venstre og De Konservative havde gjort sig umage med at finde en indviklet model, og at jeg syntes, at anstrengelsen i nogen grad var kronet med held.
Det forekommer mig altså en smule bureaukratisk først at skulle have den praktiserende læge
ind og derefter at skulle have embedslægeinstitutionen ind og bygge ovenpå så at sige.
Det er dog for mig at se det modsatte af forenkling, og jeg synes, at man skal gå lige til biddet, hvis man mener, at embedslægeinstitutionen er nødvendig i den her sammenhæng
Men ellers vil jeg sige, at fru Else Winther Andersens og hr. Jens Heimburgers ord jo også var venlige, så jeg skal slet ikke lave unødig polemik i forhold til dem.
Også tak for støtten til fru Inge Refshauge og til hr. Anders Samuelsen, der jo også kom med et indlæg om, at hovedretningen nok var rigtig, men var en smule usikker på, om det lige præcis var de ting, der var peget på, der var de rigtige.
Det er jo fair nok, for det er jo sådan noget, vi kan bruge en udvalgsbehandling til.
Det er jo grunden til, at lovforslaget skal igennem forskellige udvalgsbehandlinger.
Så vil jeg runde af med at sige noget om ressourcediskussionen.
Jeg synes, at det er vigtigt at notere sig i den debat, der har løbet, at det jo er rigtigt, og jeg tror, hr. Tom Behnke har ret i, at det er det syvende forslag.
Vi kom lidt sent.
Det skyldes, at vi gerne ville se den redegørelse fra Kommunernes Landsforening, inden vi
overvejede, om vi skulle komme med et forslag, og lod være med at skyde, kan man sige, forslaget af, før vi havde fået analysen.
Men da analysen forelå, må man sige, at den var meget tynd, for nu at sige det pænt, i forhold til, hvordan tilsynet førtes.
Men det, jeg synes er afgørende, er, at mens debatten har løbet, har socialministeren været langt fremme på banen, og det vil jeg godt kvittere for, både med hensyn til folkemøderne, der har været, og som jeg også havde lejlighed til at deltage i det første af - det, der drejede sig om ældreområdet - og også i øvrigt, når vi har behandlet forslag i Folketinget, først og fremmest meldingen om, at vi ikke kommer uden om at bygge meget mere ambitiøst på ældreområdet.
Vi ser frem til, at det bliver konkretiseret.
Der er vel to veje at konkretisere det ad.
Den ene er ved de kommende kommuneforhandlinger - det behøver jeg formentlig ikke at belære ministeren om - at sikre, at der bliver tilstrækkeligt rum til de her ting, for det dyre er jo ikke kun at bygge, det dyre er også at bemande plejecentrene med mennesker. Så det er den første mulighed for at se på det.
Vi vil også gerne se på det, når vi skal til at diskutere finanslov senere, efter ØMU-afstemningen, hvor vi mener, at både byggeriets omfang og antallet af ansatte er relevante temaer. Vi har selv budt på det også i det her forslag, nemlig ved, at der efter vores opfattelse mangler hænder både i hjemmeplejen og på plejehjemmene.
Jeg tror, at man laver et fortegnet billede, hvis man tror, at de eksempler, vi møder, skyldes, at mennesker handler af ond vilje.
Det tror jeg ikke.
Jeg tror faktisk, at mennesker, der arbejder inden for den her sektor, er fyldt af god vilje til at gøre det så godt, som de kan.
Når vi oplever de ulykkelige historier om mennesker, der bliver taget sent op om morgenen eller puttet meget tidligt, skyldes det jo, at der er fantastisk travlt på vores plejecentre.
Derfor synes jeg også, at det billede, der i starten af ældredebatten gik ud på, at hovedparten af de ansattes tid blev anvendt til at drikke kaffe, er svært at genkalde, hvis man har været ude og se plejecentre i virkeligheden.
Så derfor tak til ministeren også for meldingerne om, at der både er brug for et mere ambitiøst ældreboligbyggeri og brug for flere hænder.
Det vil vi meget gerne deltage i, og hvis vi så kan lave summen både af et sikrere tilsyn og af en større demokratisering, der inddrager dem i lokalsamfundet, der gerne vil, og så også etablere de materielle forudsætninger i form af byggeri og i form af flere ansatte, så tror jeg, at det kan ende med, at den diskussion, der startede meget ulykkeligt, kan ende med at blive en meget lykkelig historie.
Jeg tror oven i købet, at befolkningen vil kvittere over for politikerne ved at sige, at det har den faktisk ventet på meget længe. I alle undersøgelser, man laver, hvor man spørger folk om prioriteringer, tyder det på, at befolkningen synes, vi skulle være dristigere på de her områder med hensyn til at lave bedre tilbud.
Så til slut: Tak for debatten!