Aage Frandsen (SF), 2003-12-02:
Når man hører os ordførere udtale os om det her lovforslag,
skulle man tro, det var forskellige lovforslag, vi forholder os til.
Man kan forholde sig til det her lovforslag ud fra: Hvordan var det sidste år i den gældende lov?
Og så har man foretaget nogle forenklinger, så det ikke bliver så tåbeligt, som det var sidste år.
Men det, der i den forbindelse også er spørgsmålet, er: I hvilket omfang synes vi, at det, der er gældende i det statslige, i det offentlige system, også skal gælde for de frie skolers system?
Det er efter vores opfattelse
Det er en meget principiel diskussion, når vi behandler det her lovforslag.
I forhold til sidste år, hvor det både vedrørte erhvervsskoler, produktionsskoler, efterskoler og højskoler, så drejer det her sig jo kun om produktionsskoler, efterskoler og højskoler og så frie grundskoler, og det vil sige, at vi her har at gøre med tre former for frie skoler, mens produktionsskoler primært må sige at være offentlige institutioner, som ikke kan rubriceres i kategorien frie skoler.
For produktionsskolernes vedkommende må man sige, at det her er bedre end sidst; det er klart - det kunne jo heller ikke blive anderledes.
Sidste år var det kun en tredjedel af pengene, der kom retur, og man må regne med, at det bliver bedre med det her, og derfor er det her bedre for produktionsskolernes vedkommende.
Men alting kan måles i forhold til et udgangspunkt, som her er mildt sagt så ringe, at det kun kan blive bedre. Når det så drejer sig om efterskoler og højskoler og frie grundskoler, er det ud fra en principiel holdning, vi vurderer det her lovforslag.
Vi mener ikke, at staten skal regulere disse skoleformer på samme måde, som man regulerer offentlige uddannelsesinstitutioner.
Det er en helt principiel opfattelse, vi har af de her ting.
Vi mener rent faktisk, at den skoleverden her er bedst til selv at finde ud af det, og det er de i samarbejde med brugerne på området.
Hvis brugerne vil have den måde, man driver skoler på, når det drejer sig om frie grundskoler, efterskoler og folkehøjskoler, så overlever de; hvis ikke brugerne vil have det på den måde, så overlever de ikke.
En del af den frie skoles tænkning er, at det er borgerne, der bestemmer - i det her tilfælde forældre og børn, hvis det er grundskolerne eller efterskolerne
, og hvis det er folkehøjskolerne, så er det selvfølgelig de mennesker, der søger dem.
Den tænkning, der ligger her, og som også lå i det forslag, vi havde med at gøre sidste år, går ud fra den betragtning, at der er noget, der er bedre end noget andet, og det præmierer man så fra statens side.
Det mener vi også er rigtigt, når det drejer sig om det statslige eller det offentlige skolesystem, men vi mener ikke, det er rigtigt i det her tilfælde.
Vi har allerede været inde på spørgsmålet: Hvad betyder
det her så for fremtiden?
For det er klart, at regeringen med sit flertal i Folketinget kan ændre de her skoleformers vilkår så meget, at man også ændrer indholdet efterhånden.
Det gælder folkehøjskolerne, og det gælder også efterskolerne, at man med et tilskudssystem kan tilskynde forældrene til på en eller anden måde at vælge en adfærd, som de måske ellers ikke ville have valgt.
Problemet er så bare lige nu, at forældrene sådan set ikke rigtig kan ændre adfærd på nuværende tidspunkt, for for efterskolernes vedkommende er eleverne jo indskrevet. De kan altså ikke lige nu pludselig ændre adfærd, og man griber ind i den situation, som de kender.
Men det er sådan set ikke det mest afgørende for os, det mest afgørende er, at man altså i den grad vil styre det fra statens side. Derfor er vores stillingtagen til det her lovforslag helt principielt, at tænkningen på det her område, noget for noget, som vi så lanceret sidste år, er vi inderligt imod.