Peter Skaarup (DF), 2005-05-19:
Det er jo det, der er problemet, tror jeg: Der går mange gode politifolk rundt og gør en rigtig god indsats, men de siger altså, at der mangler et værktøj, der mangler sådan en ungdomsdomstol, hvor man kan sige til indvandrerforældrene, at det, de gør, altså har en konsekvens.
Der var en politiassistent ved Valby Politi, Bent Haagensen, der meget levende, synes jeg, fortalte også om de sociale sider af det her, hvor det er vigtigt at inddrage forældre og værger og andre i det forløb, der er.
Så jeg tror, det er et spørgsmål om, at man ikke bare sanktionerer, men også gør noget aktivt for den unge.
Det var jo ikke den bedste behandling, synes jeg, det forslag, vi er kommet med fra Dansk Folkepartis side, fik her ved førstebehandlingen i hvert fald.
Men der er jo heldigvis en andenbehandling at se frem til, så det kan jo være, at man kommer på bedre tanker.
Principperne går på, at man i en række andre europæiske lande, som vi sammenligner os med, har de såkaldte ungdomsdomstole, hvor man under ordnede forhold med en forsvarer og en anklager – god retssikkerhed, som vi jo gerne vil have i Danmark – kan behandle de sager, hvor der er tale om ungdomskriminalitet.
Uanset om man er 13½ år eller 15½ år, uanset hvor man ligger henne i alderen 12 til 18 år, får man den samme gode behandling, hvor man får en retfærdig retssag, og hvor man også efterfølgende kan få en straf.
Det kunne være samfundstjeneste, hvor man kommer ud at vaske politiets biler eller rydder op på strandene.
Man laver noget samfundsnyttigt arbejde, som er rigtig træls, og som gør, at man siger til sig selv, og forældrene også siger til den unge: Det skal du aldrig mere gøre igen.
Du skal aldrig mere engagere dig i slagsmål henne på værtshuset eller stå sammen med din bande, du har været med i gennem omfattende kriminalitet, indbrud, tyveri, og hvad det kan være.
Der skiller vandene nok her i Folketinget.
Der er nogle gode viljer.
Der er nogle ordførere, der synes, at der også skal gøres noget – jeg lagde mærke til, at hr. Karsten Nonbo fra Venstre er en af dem – men virkemidlerne, der er i dag, synes jeg ikke er gode nok.
Det kan godt være, vi er heldige, at vi har nogle gode medarbejdere nogle steder, der virkelig får gjort det, men der er så mange ting, som vi gerne vil have politiet til, og der er så mange opgaver.
De ressourcer, man har rundtomkring i politikredsene, er ikke nok, og instrumenterne mangler derfor, når det kommer til stykket og man opdager, at man ikke kan få den unge ind på det rette spor, man gerne vil.
Her er kerneproblemet – hvis vi ser på statistikkerne – at volden, de grove kriminalitetsformer, er steget markant.
Man må, uanset om man er socialdemokrat eller fra Enhedslisten eller konservativ eller Venstremand, erkende, at sådan er det.
På en eller anden måde skal vi have gjort noget ved den, og der er vi kommet med vores forslag, men de er åbenbart ikke gode nok.
Jeg må indrømme, at jeg ikke her fra talerstolen har hørt nogen forslag, der kan matche de forslag, Dansk Folkeparti er kommet med, og jeg kan konstatere, at den udvikling, vi taler om her, ser ud til at fortsætte i en negativ retning.
Baggrunden for den forventede stigende kriminalitetshyppighed i ungegruppen er, at andelen af efterkommere – der har et markant højere kriminalitetsniveau end gennemsnittet – vil komme til at udgøre en stigende andel af ungegruppen«.
Jeg må erkende, at der efter min mening ikke er en tilstrækkelig seen problemerne i øjnene her i Folketinget.
Jeg ved godt, at det er lidt sent på eftermiddagen, snart aftenen, og at der er nogle ordførere, der ikke er til stede, og at vi måske derfor har en debat, som ikke er så lang og fyldig.
Men jeg synes alligevel godt, at vi, når det nu er i Folketinget og vi har en førstebehandling af nogle vigtige problemer, kunne samle os sammen til at sige noget markant og gøre noget markant fra Folketingets side.
Hvis vi som sagt ser på statistikkerne, er det jo ikke en lille stigning, der er tale om.
Volden for de 15-17-årige er i perioden 1994-2003 steget fra 482 tilfælde i 1994 til 918 tilfælde i 2003.
I den børnekriminalitet, som ikke er så velregistreret, må man nok sige, fordi de er under den kriminelle lavalder – det er børn og unge under 15 år – er der tale om, at der i 1992 var 64 voldstilfælde, i 2002 var der 199.
Det vil sige, at mere end hver anden dag i gennemsnit er der et ungt menneske på under 15 år, under den kriminelle lavalder, som begår vold og registreres for at have begået vold.
Det er ikke godt.
Det er noget af det, politifolkene registrerer rundtomkring.
Man taler f.eks. i Svendborg Politikreds om, at man i de første 3 måneder af 2005 oplevede en kraftig stigning i kriminaliteten blandt de helt unge.
Man taler hos Lyngby Politi om, at piger er meget kriminelle, helt ned til 11års-alderen.
Man opdager, at selv i gode familier er der pigekriminalitet, der meget overraskende, kan man sige, er af meget, meget stort omfang.
På Møn, hvor en politiassistent har undersøgt de her ting via SSP-samarbejdet, taler man om, at man har bander, der går rundt, af helt unge kriminelle, hvor det altid er den, der er under den kriminelle lavalder, som er den skyldige.
Banden eller gruppen siger, at det nok lige var hende eller ham, der er 14½ år, som begik det hele.
Det er der ikke nogen der må misforstå.
Men vi siger, at der skal en sanktion til under organiserede former.
Han sagde: Vi skal ikke sætte folk bag tremmer, og det vil vi så i givet fald være de eneste der gør.
Men det skal vi heller ikke.
Men der er da ikke noget galt i, at man drager nogle konsekvenser – det tror jeg også vi er enige om – og stiller nogle krav til unge mennesker, der begår kriminalitet, nogle krav, som de ved i hvert fald er noget der gør, at de ikke gør det en anden gang.
Som vi skriver i vores forslag, er det jo ikke bare noget, der er hevet ud af den blå luft.
Man har i en række andre europæiske lande og USA og Canada indført de her ungdomsdomstole, og der har man også en lavere kriminel lavalder, end vi har i Danmark.
Det er Belgien, det er England, det er Frankrig, det er Grækenland, det er Irland, det er Luxembourg, Italien, Portugal, Tyskland og Østrig.
Og som sagt USA og Canada.
Jeg har selv haft lejlighed til at følge, hvad man gør i en amerikansk stat, og jeg synes, det er fantastisk godt, fordi den unge kriminelle får en god retssikkerhed; man får en ordentlig behandling igennem retssystemet, når man har begået den kriminelle handling.
Man har en forsvarer, og man kan fremføre, hvis man er uenig i den dom, der er tale om, men når man har fået dommen, bliver man sendt direkte ned til det område, hvor den straf, den sanktion, skal foregå.
Det kan f.eks. være, at man skal følge den undervisning, som det pågældende område siger man skal følge.
Eller det kan være samfundstjeneste, hvor man kommer ud og laver noget træls arbejde.
Så straks – det opfylder egentlig noget af det, som hr. Karsten Nonbo og også hr. Tom Behnke sagde – er der en konsekvens, en sanktion, under ordnede forhold, som man sikkert vil være træt af, men hvor forældrene måske kan sige: Der kan du se, du skal ikke gå ind i den her bande og lave de ting, du har gjort.
Jeg tror på, at det er nødvendigt, for ellers går den udvikling, som er i gang i øjeblikket, i dén forkerte retning, den allerede gør.
Vi skal i den anden retning.
Vi skal have mindre kriminalitet, og vi skal have unge mennesker ind på rette spor.
Det er det ønske, vi har fra Dansk Folkepartis side.