Thorkild Simonsen (S), 1999-04-23:
På en meget trist baggrund har det alligevel været en god dag for Folketinget med denne debat om, hvordan man ønsker at håndtere situationen både i nærområdet og her i landet for så vidt angår fordrevne personer fra Kosovo.
Jeg synes, flere partier har været mere optaget af, om det skal være 1, 2, 3 eller 5 år, hvor vi andre er mere optaget af, hvad vi kan gøre her og nu, både dernede og også ved at tage de 1.500 herop, som vi har sagt ja til som første kvote.
Der er ingen tvivl om, at den delegation fra Udlændingestyrelsen, der i morgen - hvis lovforslaget vedtages - afgår her fra Danmark for at bistå UNHCR i Skopje med at udvælge de personer, som har mest behov derfor, vil gøre det på den måde, som lovforslaget lægger op til.
Så mener jeg også, at vi løbende skal vurdere situationen, og jeg vil tro, alle kan være enige om, at vi også løbende skal vurdere loven.
Nu er der jo en revisionsbestemmelse i den, og det er helt naturligt, men vi ville også gøre det alligevel.
Vi bliver nødt til at vurdere situationen, jeg havde nær sagt måned for måned, for ikke at sige år for år.
Fru Pernille Frahm har, synes jeg, i hele sin argumentation været ude på at tillægge regeringen og dem, der vil stemme for lovforslaget, de dårligst tænkelige motiver. Jeg synes, vi har gjort, hvad vi kunne for fra ministeriets side og regeringens side at tydeliggøre, hvad der er vores hensigter, også de steder, hvor der gives bemyndigelse til ministeren, og jeg kan slet ikke forstå, hvad SF får ud af at gøre det, for det er jo i og for sig et ærinde, der ligner Dansk Folkepartis.
Jeg har også haft meget vanskeligt ved at forstå, at når kendte personer med fine titler udtaler sig negativt om lovforslaget, er SF de første til at tillægge dem den fulde og hele ret til at vurdere denne sag.
Jeg tror, det var fru Pernille Frahm, der sagde, at de havde nok en smule forstand på det, og jeg opfattede det, som om de personer skulle være de eneste, der havde forstand på det.
Jeg gør lige opmærksom på, at ministeriet i høj grad har ekspertise på dette område, og det blev jo også fremhævet før af hr. Jann Sjursen med henvisning til de svar, vi har givet på forholdsvis kort tid. Jeg vil gerne sige en stor tak til Venstre og De Konservative, som faktisk fra første færd var villige til at stemme for lovforslag og endda gennemføre mere, end tilfældet er blevet.
Jeg vil også gerne sige tak til CD og Kristeligt Folkeparti og for det sidste med ændringsforslag - tak fordi de to partier har villet støtte lovforslaget, ja, de ville jo også på visse områder gå videre.
Fru Birthe Rønn Hornbech har efterlyst en løbende vurdering af, hvad der foregår.
Jeg kan sige, at nyhedsbrevet fra Udlændingestyrelsen bliver nok en af de måder, det kan gøres hurtigst muligt på, så alle får orientering herom.
Det er klart, at Retsudvalget, som behandler spørgsmålet, får det, og skal der gives endnu dyberegående information, er vi parat til at gøre det. Fru Pia Kjærsgaard har gjort meget ud af, at ordet nødlov er noget, jeg har fået foræret for at få nogle til at stemme for.
Nej, jeg mener faktisk,
det var mig selv, der fandt på det, og så har andre tilsluttet sig det
, og jeg synes faktisk, udtrykket i enhver henseende er rigtigt, for det er en ganske særlig nødordning.
Der er ingen af dem, vi tager herop, der selv har haft lyst til at komme herop, men de kan bare ikke få lov til at være i Makedonien.
De vil allerhelst blive i deres eget land og dernæst flytte til Albanien, men da de ikke kan nogen af delene, er det dem, vi nu hjælper.
Hr. Kristian Thulesen Dahl gjorde meget ud af, hvad befolkningen mon mener.
Jeg tror aldrig, ministeriet har oplevet en så stor opbakning til flygtningesager, som vi har oplevet de sidste 14 dage til 3 uger.
Folk ringer og tilbyder boliger, ja, selv private boliger, og folk vil gerne yde støtte til nærområderne, har vi jo set - meget fint - men har også sagt ja til at modtage dem her i landet.
Jeg håber, at den velvilje, man nu viser fra befolkningens side over for Kosovo, også må vise sig over for alle andre, som af nød eller forfølgelse skal have asyl i Danmark.
Hr. Søren Søndergaard talte om denne ventetid.
Jeg synes, fru Dorte Bennedsen har svaret på Socialdemokratiets og regeringens vegne, kan jeg næsten sige, så jeg kan ikke uddybe det bedre, end det allerede er gjort.
Vi vurderer situationen, og det gør vi også, når vi reviderer loven.
Så vil vi komme til at drøfte det samme spørgsmål.
Så var der noget om vort motiv til at bruge bemyndigelserne.
Det er på bedste og mest objektive vis at prøve at hjælpe flygtningene ud af den personlige situation, de er i, når de kommer her til Danmark.
Det er det helt væsentlige, for ellers kunne vi slet ikke bede om så mange bemyndigelser, og det synes jeg man skal hæfte sig ved.
Så har der været store diskussioner om, hvad UNHCR har bedt om eller udtalt sig om eller sendt breve om.
Han sagde, at det er et godt forslag, og man havde kun få bemærkninger, og de bemærkninger var han ikke engang sikker på skulle skrives ned.
Men da jeg hørte, han havde bemærkninger, bad jeg om at få dem, for jeg ville ikke ligge inde med nogen oplysninger, som Folketinget ikke havde, hvis der var bemærkninger.
Det er forklaringen, og jeg vil også gerne sige tak til hr. Jann Sjursen for den pæne omtale, han gav de svar, ministeriet har givet på kort tid vedrørende det spørgsmål.
Jeg er også spændt på at vide - men det får jeg måske at vide om lidt - om SF trods alt ikke vil stemme for lovforslaget, og jeg vil slutte med at sige, at jeg synes
Jeg er helt klar over, at det er dyrere at hjælpe folk heroppe, men det er ikke en rimelig sammenligning.
Angående spørgsmålet om asyl og midlertidighed: Jamen jeg synes altså, det ligger klart i loven.
Midlertidig kan i bedste fald eller værste fald - det kommer an på, hvad man mener om sagen - blive 2 år, og dernæst kan man søge asyl.
Så har det været diskuteret, om de skal have afkortning i denne asylfase.
Det lægger vi ikke op til fra regeringens side nu, og jeg siger det, fordi de partier, der går så meget op i det midlertidige - Dansk Folkeparti især - ikke tror på midlertidighed.
Derfor synes jeg, der er grund til at understrege, hvad vi forstår ved det.
Til hr. Søren Søndergaard, der har talt om tvangsdeportering: Jeg vil også her henvise til det svar, fru Dorte Bennedsen gav.
Hvis nogen skal tilbage til nærområdet, sker det ikke ved tvang, men fordi UNHCR efter en grundig vurdering mener, det er dét, der tjener dem bedst.
Det synes jeg er væsentligt, og det står også i bemærkningerne til lovforslaget.
Jeg kunne godt tage andre ting op; men da debatten jo har taget lang tid, tror jeg, det er bedre, jeg standser her og siger tak til alle dem, der vil stemme for.
Jeg håber faktisk, der bliver flere end dem, jeg indtil nu har hørt vil gøre det.
Til fru Pia Kjærsgaards bemærkning om statsministerens udtalelser op til påskelørdag vil jeg gerne sige: Holdningen i alle EU-lande var indtil denne lørdag den, at man mente, at det var bedst, de blev i nærområdet.
Men så udviklede situationen sig så alvorligt med fordrevne i Kosovo, så det tyske formandskab over for alle europæiske lande og ikke kun over for danmarks statsminister sagde: Nu ændrer vi signaler, vi bliver nødt til at flytte nogle væk fra området.
Jeg kan ikke se andet, end at det er en fornuftig måde at håndtere tingene på, og det kan ikke tages til bagvendt indtægt.