Mariann Fischer Boel (V), 2003-02-25:
Socialdemokratiets forslag, der er til behandling her i dag,
tager udgangspunkt i et tidligere forslag om genopretning af Børnekostpuljen, og forslaget blev behandlet her i Folketinget i februar måned sidste år.
Forslagsstilleren mener ikke, at regeringens gode initiativ »Alt om kost - smag for livet« kan stå alene. Forslagsstilleren begrunder også forslaget med, at ved at afsætte penge direkte til støtte til madordninger vil ordningen på kort sigt medvirke til at reducere ernæringsproblemer hos børnene og på lang sigt forebygge senere opståede sundhedsproblemer.
Jeg er ikke uenig med forslagsstillerne i, at vi her har et problem, som vi også skal gøre noget ved, men jeg er ikke enig i, at løsningen er, at staten kaster 75 mio. kr. ind i en tilskudsordning, for det løser alligevel ikke problemet.
I det store billede spiller statslige midler kun en mindre rolle.
Vi så jo, hvor mange ansøgere der blev skuffet, da pengene skulle deles ud til Børnekostpuljen sidste gang.
Den oprindelige Børnekostpuljes største virkning var at sætte problemet på dagsordenen, og det var i sig selv glimrende.
Mange skoler har så i øvrigt også masser af gode erfaringer med at integrere mad og måltider i dagligdagen, også uden at der er statsmidler i ordningerne.
Ud over at bevilge tilskud til madordninger var der i den oprindelige Børnekostpulje afsat penge, der skulle medvirke til, at man kunne indsamle viden og også give informationer om gode måltidsordninger.
Det er jo netop det, der er det centrale element i initiativet »Alt om kost - smag for livet«, og jeg er også glad for, at forslagsstillerne er enige i, at det er et godt initiativ.
Det giver derfor meget mere mening at understøtte lokale frivillige initiativer, og det er derfor, vi har igangsat initiativet »Alt om kost - smag for livet«, der også medvirker til at sætte fokus på hele den problematik, der er omkring børn og unge, der vejer for meget.
Når vi taler om mad og måltidsordninger til børn og unge i skoler, daginstitutioner og fritidshjem, er det væsentligt, at det er op til de lokale initiativtagere selv at afgøre, om de vil prioritere, og hvordan de vil prioritere de forskellige madordninger. I den beslutning kan der ligge en masse overvejelser, og det er ofte enslydende spørgsmål, som
Rejseholdets og hotlines formål er derfor netop i den indledende fase at være behjælpelige med at besvare en masse af de spørgsmål, der kan opstå, når en idé lokalt begynder at tage form, når der lokalt opstår et ønske om, at man får lavet en model i sin lokale skole eller sin lokale institution. Fødevaredirektoratet har jo også for nylig haft et udkast til en ny vejledning om madordninger i børneinstitutionerne i høring.
Det er hensigten med vejledningen, at der skal gives bedre mulighed for, at man kan lave fælles mad i børneinstitutionerne.
Det foreslås bl.a., at personalet i børnehaver og i skolefritidsordninger får bedre mulighed for at lave mad sammen med børnene.
Der lægges også op til, at forældrene får flere muligheder for at give børnene mad med til fællesspisningsarrangementer i institutionerne.
Men jeg vil godt i samme åndedrag slå fast, at det selvfølgelig er et uomgængeligt krav, at madlavningen i institutionerne foregår fuldt hygiejnisk forsvarligt, så børnene selvfølgelig ikke bliver syge af den mad, de er med til at lave eller har med hjemmefra til fællesspisningsarrangementerne.
Af andre initiativer på det her område synes jeg, det kunne være værd at nævne, at der i forligspartigruppen bag Vandmiljøplan II jo blev afsat 10 mio. kr. til fremme af omlægning til økologisk bespisning i offentlige og i selvejende institutioner. Der bliver givet tilskud til udviklingsprojekter, der har til formål at indføre økologiske fødevarer i institutioner, der laver mad til patienter, ældre, børn, studerende, osv.
Det er min klare opfattelse, at regeringen har valgt rigtigt i at afstå fra at bruge statsmidler til tilfældigt anbragte tilskud til enkeltinstitutionerne.
Det er klart bedre med det brede sats, der ligger i »Alt om kost - smag for livet«.
Vi støtter med viden, vi støtter med information, hvor initiativerne kommer fra dem, der har problemerne helt inde på livet.
Jeg vil derfor opfordre til at holde fast i den kombination af de lokale initiativer og muligheden for at få hjælp fra rejseholdet, som klart vil være det langsigtede, seje træk til fordel for børn i skoler og til fordel for børn i daginstitutioner.
Med de bemærkninger vil jeg gerne på regeringens vegne afvise forslaget.