Egil Møller (DF), 2001-05-18:
Med udsendelsen af den bypolitiske redegørelse har ministeren forsøgt at give sit bud på regeringens holdninger og initiativer til en fremtidig bypolitik.
Når det er en kendsgerning, at ca. 80 pct. af Danmarks befolkning bor i byerne, er det en stor udfordring at leve op til de forventninger, som borgerne med rette vil have til deres by.
Som led i et demokratisk samfund vil hensynet til aktive borgere, der viser interesse for deres by, byområde eller egen boligs muligheder, blive stadig større.
Derfor skal politikerne tage borgerne endnu mere med på råd i de kommende beslutninger.
Den gode politiker lader sig inspirere at de mennesker, som har problemer og løsningsforslag inde på livet.
Dog må jeg erkende, at det ikke altid er let at være politiker, når rådene fra aktive borgere er mange og forskelligartede.
Her gælder naturligvis ansvaret over for helheden som et vigtigt parameter for de lokale politikere.
Når politikerne giver borgerne mulighed for at påvirke beslutningerne, får samfundet i tilgift aktive og kreative borgeres medspil i afgørelserne.
For at skabe en større fleksibilitet i byudviklingen er det samtidig en nødvendighed med nye fleksible muligheder i forhold til den nugældende lovgivning.
Derfor skal forskellige fagministerier inddrages i disse udfordringer.
I redegørelsen kan jeg læse, at ministeren er indstillet på en mere fleksibel lovgivning i pagt med de nye trends i byernes udvikling.
Der er mange hensyn at tage, når en fremtidsorienteret bypolitik skal udarbejdes.
Der skal tages erhvervs- og bolighensyn samt trafik- og miljøhensyn.
Tidligere tiders opdeling i erhvervs- og boligzoner vil ændres i takt med den teknologiske udvikling.
Den tid er kommet, hvor mange mennesker har mulighed for at arbejde i deres eget hjem, og det vil blive forstærket.
En af de vigtigste erhvervspolitiske udfordringer er at sikre, at danske virksomheder får optimale muligheder i de kommende år.
Den indsats, der bliver særlig brug for i årene fremover, er en omdannelse af nedslidte erhvervsområder, heriblandt havneområder.
Når disse områder skal omdannes, vil der bl.a. kunne skabes nye boligområder, som fint kan indpasses i grønne og blå områder. Når vi er bekendt med miljø- og støjgener i de nuværende byområder, er det en udfordring at tage et afgørende hensyn til disse områder i planlægningen.
Når der tages virkeligt hensyn til at skabe kreative områder, så vil både trivsel og sundhed få bedre vilkår.
I nogle politikeres iver efter at byforny må vi ikke glemme at tage hensyn til arkitektonisk bevaringsværdige bygninger.
Vi må ikke kritikløst nedrive ældre bygninger til fordel for nybyggeri.
Vi skylder os selv og fremtidige generationer, at disse kulturperler bevares for eftertiden.
Den danske kulturarv, som favner bredt, skylder vi hensyntagen og respekt.
I redegørelsen tager ministeren udgangspunkt i de større bysamfund.
Efter min mening burde der også have været et afsnit om landsbyerne.
Hvis man havde haft evnen og lysten til at omtale disses fremtidige vilkår, ville debatten kunne blive endnu mere bred og fyldestgørende.
I Dansk Folkeparti ønsker vi, at vore landsbyer må få forhold, der sikrer disse byers overlevelse.
Her ville en mere liberal lovgivning med hensyn til udnyttelse af f.eks. ubenyttede landbrugsbygninger bidrage til at fastholde landsbyernes udvikling og overlevelse.
Det kan være, at det er bevidst, at ministeren ikke interesserer sig for de mange landsbyers ve og vel.
Mine afsluttende bemærkninger skal indeholde et afsnit
om de forslag til større råderet og medejerskab i det almene byggeri; i Dansk Folkeparti ønsker vi at støtte de tiltag, der måtte komme i den retning.
Det vil medføre, at de, der har lyst og økonomisk evne, vil tilfredsstille ejergenet til glæde for dem selv og den bebyggelse, de bor i.
Endelig må jeg til slut anføre, at hensynet til vore ældre og handicappede har den højeste prioritet i Dansk Folkepartis fremtidige bypolitik. Vi ved med bestemthed, at den gruppe borgere bliver stadig større.
Vi skylder dem, at der tages et meget stort hensyn til deres tilværelse i planlægningen af renovering og planlagt nybyggeri.
Den radikale ordfører, hr. Niels Helveg Petersen, nævnte, at det ikke især er flygtninge og indvandrere, der er skyld i, at vi har boligpolitiske problemer.
Jeg er vidende om, at den radikale ordfører har været udenrigsminister i mange år, og det gør vel, at jeg sådan bærer lidt over med, at man måske ikke kan forvente, at den radikale ordfører er helt opdateret på, hvad der foregår inden for landets grænser, hvilke problemer der er.
Og det blev da også nævnt fra den radikale ordfører, at de ikke har særlige privilegier.
Det var udtrykket, der blev anvendt
Jamen hvor er vi henne?
De har netop, disse flygtninge og indvandrere, særlige privilegier i form af, at de har retskrav på at få en passende bolig inden for 3 måneder.
Hvilke danske grupper inden for rigets grænser har de samme rettigheder?