Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-15:
Som konservativ er det en helt særlig fornøjelse at stå her i dag.
Vi har jo længe presset på for at få gennemført en kommunalreform, der fremtidssikrer den offentlige sektor.
Vores udgangspunkt har været, at Danmark var for lille til tre skatteudskrivende led.
Derfor var vi blandt de første, der foreslog, at amterne skulle nedlægges, og at kommunerne skulle gøres større.
Selv har jeg fulgt processen nøje, først som amtsrådsmedlem og nu som folketingsmedlem.
Det har hele tiden været et konservativt ønske at få gennemført en reform, så vi kunne sikre borgerne velfærdsydelser af høj kvalitet og på en effektiv måde.
Det er i høj grad Det Konservative Folkeparti, der har presset på for at få denne reform.
Allerede på partiets landsråd i 1988 vedtog vi, at amterne skulle nedlægges.
Alle kommunalordførere i partiet har siden arbejdet for, at der blev gennemført denne reform.
Det er en konservativ mærkesag, og vi har en stor del af æren for, at vi nu står med dette resultat.
Vi skal nu påbegynde forhandlingerne om en lang række forslag, og alle har til formål at føre kommunalreformen ud i livet.
Forslaget er, at der oprettes fem regioner med nærmere definerede opgaver, og at kommunerne på baggrund af en lang og demokratisk proces bliver til 99 nye storkommuner.
Jeg er glad og stolt over det resultat.
Hvem kunne have vidst, at reformen, allerede inden lovforslaget blev vedtaget, ville blive sådan en succes?
Personligt tror jeg, det er, fordi alle har kunnet se formålet med reformen og derfor har valgt at medvirke i stedet for at kæmpe imod.
Formålet med at skabe en helt ny offentlig sektor i Danmark har stået klart for alle medvirkende.
Reformen tegner et helt nyt billede, hvor stat, region og kommune har hver deres opgavemæssige identitet.
Kommunerne varetager de direkte borgerrettede opgaver og bliver dermed hovedindgangen til den offentlige sektor.
Det er derfor dejligt, at det nye kommunale landkort viser nogle større kommuner end først forventet.
Dermed bliver de bedre i stand til at løse opgaverne.
De fem nye regioner skal først og fremmest løse sundhedsopgaver, men får også opgaver inden for regional udvikling og driften af visse specialiserede sociale institutioner.
Det betyder, at amterne, som vi kender dem i dag, nedlægges, og antallet af skatteudskrivende led reduceres fra tre til to.
Regionerne er ikke en erstatning for de nuværende amter, det er en helt ny institution, og det er vi meget glade for.
Vi Konservative ønsker en offentlig sektor, der kan løse opgaverne med høj kvalitet.
Det er derfor rigtigt at samle kompetencen på færre steder med henblik på at forbedre servicen over for borgerne.
Vi ønsker også, at der skal være en sammenhæng i tingene, og derfor er vi glade for, at opgaverne fremover løses på en veldefineret måde, og således at ansvaret placeres på ét sted.
Vi ønsker en sammenhæng mellem borgerne og den offentlige sektor.
Det er derfor vigtigt, at forslagene understøtter det lokale demokrati, og at politikerne i regioner og kommuner får mulighed for at løse opgaverne.
Vi mener, at den valgte model giver mulighed for den nødvendige demokratiske kontrol med den offentlige sektor, samtidig med at politikerne får mulighed for at skabe en udvikling.
Vi ønsker også en sammenhæng mellem land og by.
Derfor er det godt, at så mange af de nye kommuner kommer til at bestå af både landkommuner og bykommuner.
Det giver befolkningen i et område et ensartet servicetilbud, samtidig med at alle får lige adgang til skoler, daginstitutioner og kulturelle tilbud.
Vi ønsker også en sammenhæng i den offentlige sektor.
Derfor er der i forslaget også indarbejdet et samarbejde mellem stat, region og kommune, bl.a. ved at kommunerne skal medfinansiere regionernes aktiviteter, og der nedsættes et obligatorisk kontaktudvalg bestående af borgmester og regionsformand, hvor man kan drøfte de bedst mulige løsninger.
Jeg har gjort mig den ulejlighed at forsøge at sætte mig lidt ind i forudsætningerne for den tidligere kommunalreform i 1970.
Resultatet blev jo som bekendt 275 kommuner og 14 amter.
Men hvordan kom man til løsningen?
På baggrund af de studier, jeg har gjort, kan man sige, at processen var lige så kompliceret og langstrakt dengang, som den er i dag.
Dengang kom man jo fra 1.100 landsogne.
Allerede under debatten talte man om sekssyv regioner, men det veg man tilbage fra.
Det viser, at man i en reformproces er tilbøjelig til at stoppe for tidligt og ikke gå langt nok.
Jeg kan her pege på, at det var et konservativt ønske, at vi fik tre regioner og ikke, som det ligger i forslaget i dag, fem.
En anden erfaring, man kan lære af reformen i 1970, er problemerne med at tilpasse mindre lokalområder i en struktur, som lokalt har en tilknytning til en anden kommune.
Hvis man gik ned og analyserede mange af de debatter om lokalt tilhørsforhold, som finder sted i dag, er der spor fra reformen i 1970.
Derfor har vi givet mulighed for lokale folkeafstemninger, hvor der har været et ønske om det.
Grundlaget for, at man overhovedet gik i gang med en kommunalreform, var, at der er sket en løbende overførsel af opgaver til kommunerne siden sidste reform.
Borgerne stiller stigende krav til den offentlige sektor og har stigende forventninger til høj kvalitet og god service.
Det ville også nedsætte behovet for kommunale samarbejder, idet den enkelte kommune bliver stor nok til selv at løse opgaven.
Målet var kommuner med minimum 30.000 indbyggere.
Det kunne ske enten gennem sammenlægning af kommunerne, der arealmæssigt lå op og ned ad hinanden, eller ved at etablere bindende samarbejder.
Grunden til det relativt høje indbyggertal var, at der i forbindelse med amternes nedlæggelse overføres en række opgaver til kommunerne.
En udløsende faktor for strukturreformen har været gennemførelsen af den ændrede struktur på Bornholm, hvor man sammenlagde de fem bornholmske kommuner og Bornholms Amt til en regionskommune.
Den strukturændring har været en inspirationskilde for de ændringer, der sker i resten af landet, og beregningerne af de økonomiske konsekvenser af denne reform bygger på erfaringerne fra Bornholm.
Det bærende har været at fastholde og fremtidssikre en decentral offentlig sektor, hvor borgerne møder ansatte, der inden for lovens rammer kan træffe gode og fornuftige beslutninger.
Det er ikke altid situationen i den nuværende struktur, og når det kommer til løsningen af specialiserede opgaver, er kommunerne i dag for små.
Strukturkommissionen kom med seks scenarier, og interessen samledes hurtigt om den model, der viste seks til otte amter med direkte valg og skatteudskrivning og færre kommuner.
Det passede godt for alle dem, der ønsker, at de nuværende amter kunne fortsætte.
Men på baggrund af Strukturkommissionens betænkning kom regeringen med det, der kaldtes for »Det nye Danmark«, som indeholdt den foreslåede regionsmodel.
Kommunerne skulle inden jul have indsendt forslag til den fremtidige kommunale struktur til ministeriet, og det blev som sagt til 99 kommuner.
Den endelige inddeling skal ligge færdig inden den 1. juli i år, og her skal der også ligge forslag til nye navne.
Kommunerne skulle opfylde en række kriterier, og det står ligefrem, at hvis ikke en kommune er over 20.000 eller har indgået et forpligtende samarbejde, så kan ministeren efter samråd med kommunerne træffe beslutning om sammenlægning.
Som udgangspunkt skal det være hele kommuner, der sammenlægges; deling sker kun i særlige situationer.
På baggrund af dette er der indgået et forlig med S og R om den fremtidige kommuneinddeling.
Jeg er glad for, at den del af kommunalreformen bygger på et bredt forlig, og jeg er sikker på, at det vil være med til at sikre stabilitet om det kommunale landkort i fremtiden.
Opgaven var også gjort nemmere af, at kommunerne var nået så langt.
Forliget betyder, at langt de fleste kommuner allerede har kunnet modtage en forhåndsgodkendelse.
Derudover var der 12 mindre områder, hvor der er valgt at gennemføre folkeafstemninger på baggrund af et entydigt lokalt ønske.
Der var fire kommuner, som ikke opfyldte kravet om bæredygtighed.
Holmsland lægges sammen med Ringkøbing.
Farum og Værløse lægges sammen.
Det endte dog med, at Farums økonomiske situation var en barriere for sammenlægningen, men da kommunerne ikke hver for sig er bæredygtige og de grænser op til hinanden, må det derfor siges, at det er det rigtige at sammenlægge dem.
Det er den principielt rigtige løsning.
Farums økonomiske situation skal ikke være en barriere for sammenlægningen.
Nu er det så op til ministeren i samarbejde med de to kommuner at finde den rigtige løsning.
For borgerne i Værløse er det i hvert fald vigtigt, at det bliver en økonomisk retfærdig løsning.
I enkelte områder kan der være yderligere behov for at gennemføre et kvalitetstjek, og man har der udvalgt fire områder.
Et af dem er Lolland-Falster, hvor det kan virke bekymrende, at man i et område, der er et vanskeligt stillet udkantsområde, har valgt at dele sig i to vestlollandske kommuner.
På baggrund af det er det besluttet at gennemføre og arbejde med en opmandsløsning, som kan fremskaffe et bedre beslutningsgrundlag.
Her gælder det for os om at få flest mulige repræsentanter i de nye regioner og kommunalbestyrelser.
Det er ikke nogen let opgave, for mange vælgerforeninger har kun arbejdet med forholdene i egen kommune
, og samtidig kan det være vanskeligt at opstille en ny liste, som dækker flere kommuner.
Antallet af kommunalbestyrelsesmedlemmer fastlægges til 25-31, dog 31 i Sønderjylland af hensyn til det tyske mindretal.
Den nye kommunalbestyrelse kommer til at fungere som sammenlægningsudvalg i det første år.
Den skal fastlægge nye rammer for kommunens administration, den skal sikre, at aktiver og passiver, rettigheder og pligter kan overtages af den nye kommunalbestyrelse pr. 1. januar 2007.
Igen bygger man her på erfaringerne fra Bornholm.
De ansattes repræsentanter skal orienteres om fordelingen, forhandlingernes forløb, procedurer, og til hvilken myndighed den enkelte forventes overført.
Lov om virksomhedsoverdragelse gælder for alle overenskomstansatte.
Det betyder, at der sikres ensartede rettigheder, og ansættelsen fortsætter på uændrede vilkår.
Hele reformen skønnes at være udgiftsneutral.
Ingen kender de egentlige udgifter til sammenkøring af it-systemer og flytninger, men igen, erfaringerne fra Bornholm danner grundlaget for de skøn, som fremgår af lovforslaget.
Det må antages, at den økonomiske gevinst over en kort årrække klart vil overstige omkostningerne.
Ligesom mit parti er jeg en varm fortaler for kommunalreformen og forventer, at de positive resultater langt overstiger de negative.