runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Troels Lund Poulsen (V), 2004-11-25:
Jeg noterer mig selvfølgelig med en vis tilfredshed, at hr. Søren Søndergaard nu er slået ind på en George Bush-kurs.
Det er ellers ikke noget Enhedslisten plejer at gøre, men jeg kan forstå, at det er en ny doktrin, som hr. Søren Søndergaard nu vælger at følge.
I den konkrete sag er jeg imidlertid ikke enig i den doktrin, for jeg mener ikke, det er hverken smukt eller anbefalelsesværdigt at gå ad den vej, som USA har valgt at følge.
Jeg mener, man skal gå ad den vej, som Kommissionen helt klart har anvist, og derudover må man jo konstatere, at USA ikke er medlem af EU, og at det, som EU har gjort, er at lægge en helt klar linje i denne sag.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Jeg synes, vi mangler lidt af den aktivitet, vi oplevede fra Venstres side tidligere på dagen og har oplevet i en længere periode, når det gjaldt Irak.
Her har der ikke været nogen smalle steder, og at der ikke forelå nogen FN-mandater, var i hvert fald ikke noget større problem.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Troels Lund Poulsen, hvorfor hr. Troels Lund Poulsen så skråsikkert kan slå fast, at det er i strid med WTO-reglerne.
Som udenrigsministeren jo redegjorde for, har amerikanerne rent faktisk indført nogle sanktioner, som ikke er indklaget for WTO og derfor fortsat er gældende, så hvordan kan Venstres ordfører så skråsikkert slå fast, at de danske regler ikke ville være i orden?
Troels Lund Poulsen (V), 2004-11-25:
Fra Venstres side skal der også lyde en afvisning af dette forslag.
Udenrigsministeren har på flot vis redegjort for, hvad forslaget indebærer – først og fremmest et importforbud, som Danmark ikke på egen hånd kan indføre.
er det helt centrale selvfølgelig, at det er Kommissionens opfattelse, at et sådant importforbud vil være i strid med EU's og dermed også Danmarks WTO-forpligtelser.
Det, som også er interessant, og som det er vigtigt at slå fast i denne debat, er, at vi i Danmark har en lang udenrigspolitisk tradition for at prioritere opretholdelse og styrkelse af internationale retsregler og -normer.
Vi har brugt mange kræfter på at sætte nogle rammer for de stærke landes muligheder for at agere efter forgodtbefindende, og derfor er det også Venstres klare opfattelse, at handelssanktioner kun bør bruges i det omfang, hvor det internationale samfund er blevet enigt om, at der ikke er andre muligheder.
Det vil bl.a. sige, at de skal være baseret på beslutninger i FN's Sikkerhedsråd, som betyder, at restriktionerne skal gælde globalt.
Man må også sige, at et importforbud vil være vanskeligt at håndhæve.
Der vil stadig være mulighed for at omgå et eventuelt forbud ved transport gennem andre træproducerende lande i Sydasien.
Men når det er sagt, er det selvfølgelig også vigtigt at slå fast, at det totalitære militærregime i Burma på ingen måde kan accepteres, og at det er vigtigt, at vi gennem EU gør vores indsats og vores holdning meget klar ved at stille nogle klare, konstruktive og også meget bastante krav.
Det har man bl.a. gjort fra EU's side ved det, som blev vedtaget den 13. september, og derudover må man sige, at EU fører en hård og håndfast dialog med Burma.
Når det er sagt, vil jeg også gerne sige, at hvad enten der kommer et importforbud eller ej, er det selvfølgelig vigtigt med en debat om Burma.
Derfor vil jeg gerne takke forslagsstillerne, der har rejst debatten, men må samtidig sige, at det forslag, som man er nået frem til, kan Venstre ikke støtte.
Jeg vil også gerne sige på vegne af Det Konservative Folkeparti, der ikke kan være til stede under denne behandling af sagen, at der er tale om en afvisning.
Helle Sjelle (KF), 2004-11-25:
Vi tager menneskerettighederne meget alvorligt i vores parti, og derfor kan jeg kun give udtryk for heroppefra, at det er noget, som vi selvfølgelig også vægter, uanset hvilket land det kommer an på.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-25:
Jeg synes, hr. Søren Søndergaard skulle tage og besvare det spørgsmål, jeg stillede, i stedet for at tale udenom.
For det, som hr. Søren Søndergaard har anklaget Kristendemokraterne, mig selv og andre partier for, er, at vi ikke tager menneskerettighedsspørgsmål alvorligt i forbindelse med de forskellige associeringsaftaler, vi har indgået.
Det var præcis det, hr. Søren Søndergaard sagde for lidt siden med hensyn til Marokko.
Hvis hr. Søren Søndergaard mener, det er så grelt, når det gælder menneskerettigheder, korruption osv. osv. i forbindelse med den aftale, EU har med Marokko, forstår jeg ikke, at Enhedslisten ikke følger op på det og fremsætter et beslutningsforslag om, at lige præcis den aftale sammen med andre bliver suspenderet.
Så ved hr. Søren Søndergaard i øvrigt godt, at jeg både har været på Vestbredden og i Gaza for den sags skyld sammen med medlemmer af Udenrigsudvalget og i øvrigt vist også hr. Søren Søndergaard, som var med på den selv samme tur.
Så jeg kender lidt til forholdene dernede.
Det kan godt være, jeg kan blive oplyst bedre, det vil jeg bestemt ikke afvise.
Men det principielle ærinde i mit indlæg var spørgsmålet om, hvorfor Enhedslisten ikke fremsætter forslag om at suspendere andre aftaler, hvor man efter Enhedslistens opfattelse overhovedet ikke opfylder de betingelser, der er gældende, for så vidt angår menneskerettigheder, korruption osv.
Det var det, hr. Søren Søndergaard selv angreb mig og andre for i debatten.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Israel har besat et andet land, og som sådan har man altså i henhold til international lovgivning også nogle forpligtelser.
Israel er en besættelsesmagt, og jeg synes, hr. Jann Sjursen igen skulle gøre sig den anstrengelse at tage ned og se, hvad det betyder, se, hvordan ambulancerne, der kommer med gravide palæstinensiske kvinder eller med folk, der er alvorligt syge med hjertestop, bliver stoppet ved israelske checkpoints.
Jeg synes, at man skulle observere de ting, og så vil man formentlig nå frem til de samme konklusioner som andre medlemmer af Kristendemokraterne: at det er uacceptabelt, at en sådan besættelsesmagt får lov til at fortsætte.
Hvis der er andre besættelsesmagter, vi har overset og ikke har taget op, skal jeg beklage det.
Vi vil selvfølgelig øjeblikkelig tage det op, hvis der er nogen besættelsesmagter, vi har overset.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-25:
Jeg vil bare sige til hr. Søren Søndergaard, der mener, at jeg ikke er blevet briefet ordentligt med hensyn til Enhedslistens stillingtagen til diverse associeringsaftaler, bl.a. associeringsaftalen med Marokko, som blev nævnt, at jeg udmærket er klar over, at Enhedslisten er gået imod.
Jeg har faktisk selv været ordfører i forbindelse med nogle af de aftaler tidligere, hvor vi har haft de debatter.
Pointen er sådan set bare, at Enhedslisten, som ellers ikke holder sig tilbage med at fremsætte beslutningsforslag i Folketinget – og det er fint nok – ikke har fremsat forslag om, at man suspenderer Euro-Middelhavs-aftalen med Marokko eller andre af de her lande, som jeg talte om, eller at man suspenderer f.eks. interimaftalen med palæstinenserne.
Det var det, der var min pointe i mit ordførerindlæg.
Havde man gjort det, kunne man sige, at man havde skåret alle over én kam.
Det gør man ikke.
Man fremsætter forslag om lige præcis at suspendere aftalen med Israel og ikke med de andre lande.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-25:
Indledningsvis vil jeg sige, at vi er fuldstændig enige i den afvisning, som udenrigsministeren har givet her i dag.
Det ville efter vores opfattelse være tosset, hvis man i den sammenhæng gik hen og vedtog det, som Enhedslisten har lagt op til i dag.
Men uanset den nye situation, så vil jeg også godt sige, at vi ville have været imod forslaget, om det havde været behandlet i Folketinget for en måned siden, altså før Arafats død.
Hvis man skulle tage Enhedslistens og hr. Søren Søndergaards bekymringer for menneskerettighedssituationen alvorligt, og det kan der være god grund til at gøre, mener jeg, man også burde se på – i det mindste i den her sammenhæng – den anden part i konflikten, nemlig palæstinenserne.
Enhedslisten burde også bekymre sig for menneskerettighedssituationen i Egypten og foreslå, at man f.eks. opsagde associeringsaftalen med Egypten, og man kunne nævne en række andre lande i Middelhavsområdet, hvor man må sige, at der i særdeleshed er problemer med overholdelsen af menneskerettighederne og efter Kristendemokraternes opfattelse måske i virkeligheden også langt større problemer med overholdelsen af menneskerettighederne, end man finder lige præcis i Israel.
Det er en lidt anden debat, men jeg synes, det hører med her ved behandlingen af Enhedslistens forslag, som rent timingsmæssigt kommer lidt uheldigt, må man sige.
Men vi ville principielt også have afvist det, uanset at situationen havde været en anden, end den er i dag, efter at Arafat er død.
Vi synes, at Danmark så vel som EU med de muligheder, vi har, skal gøre vores til, at køreplanen for fred understøttes og udsigten til en fredelig løsning af konflikten mellem israelerne og palæstinenserne bliver lysere, end den er i øjeblikket, og at vi også bruger vores muligheder som kommende medlem af FN's Sikkerhedsråd for at tilvejebringe et bedre klima parterne imellem.
Derfor skal jeg blot runde af med på partiets vegne at sige, at vi altså ikke kan støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-25:
Jeg vil gerne sige, at vi ikke skal stemme om det her forslag i dag.
Det, jeg har udtalt her ved førstebehandlingen, er en enig folketingsgruppes synspunkter.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Jeg ville bare høre, om det er en enig radikal folketingsgruppe, som stemmer nej til det her forslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-25:
Enhedslisten har genfremsat et forslag, som vi har set nogle gange før, og som opfordrer til suspension af EU's aftale med Israel på baggrund af artikel 2, der omhandler respekten for menneskerettigheder og demokratiske principper.
Vi synes, forslaget er problematisk.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at Israel har krænket flere af de grundlæggende betingelser for EuroMiddelhavs-aftalen.
Den sikkerhedsmur – i anførselstegn – som opføres mellem Israel og den besatte Vestbred, er kendt i strid med folkeretten; aftaler om begrænsning af jødiske bosættelser i de besatte områder er ikke overholdt; den palæstinensiske befolkning holdes i et jerngreb og forhindres i at arbejde og følge undervisning, alt imens selvmordsbomber og terroraktioner på israelsk territorium fortsætter.
En løsning på konflikten er ikke umiddelbart i syne.
Så selv om en opsigelse af Euro-Middelhavsaftalen således kan støttes på konkrete forhold, er det alligevel vores vurdering, at en opsigelse fra EU's side vil være uklog og vil medføre adskillige problemer, særlig nu, hvor Arafat er død.
I virkeligheden er det jo nu sådan, at presset på Israel faktisk er øget, fordi Israel netop har fremhævet Arafats tilstedeværelse som en selvstændig hindring for at komme videre i fredsprocessen.
Den hindring er nu væk, og derfor ligger der nu et enormt pres på Israel for at levere nogle resultater, for når nu deres hovedanke mod at gå videre med processen er væk, så bør der jo være plads til fremskridt.
Derfor vil vores råd være, at man ikke opsiger aftalen, for det vil ikke fremme en løsning, men tværtimod bidrage til polarisering mellem de aktører, der skal forsøge at lægge pres på både israelere og palæstinensere.
Vi mener, at Danmark i stedet for skal kaste sig med fuld kraft ind i endnu en gang at få køreplanen for fred op på skinner, sådan at EU, USA, Rusland og FN, som danner den såkaldte kvartet, kan blive aktive igen og prøve at få processen til at køre videre.
Vi mener også, at Danmark skal bruge sin plads i Sikkerhedsrådet på at få processen fremmet.
Vi mener også, at Danmark bør øge hjælpen til de palæstinensiske områder – der er faktisk skåret ned på hjælpen, 30 mio. kr., i løbet af de seneste år – og vi mener også, at vi skal stille i udsigt, at naboskabsaftalen med Israel, som skal forhandles på et senere tidspunkt, måske kan blive præget af, at der er fremskridt på dette område.
Vi synes, det ville være uklogt, for vi har en mulighed nu, fordi Arafat ikke længere er til stede, for måske at få Israel til at bevæge sig i fredsprocessen.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-25:
Israel har en favorabel handelsaftale med EU, og det indgår i aftalen i artikel 2, at den bygger på respekt for menneskerettighederne og for internationale aftaler.
I SF mener vi, at sådanne aftaler er gode, men at de skal håndhæves, ellers giver det ingen mening – eller måske endda værre end det: Så svækker man respekten for menneskerettigheder, og man svækker sig selv i EU som en seriøs og international ansvarlig aktør.
I Israels tilfælde kan vi desværre konstatere, at aftalen overtrædes systematisk.
Lad os bare nævne et par eksempler: Etableringen af den israelske berlinmur, som hegner palæstinenserne inde på en i øvrigt mindre del af Vestbredden end den, der ifølge FN er palæstinensisk territorium.
Vi ser omfattende etablering af ulovlige israelske bosættelser på palæstinensisk territorium, målrettede attentater på palæstinensiske politikere, drab på civile, bulldozere, som jævner boliger og landbrug med jorden, tortur af fanger og overtrædelse af forbuddet mod at eksportere varer fra de besatte områder under mærket »produceret i Israel«.
Meget af det, jeg har nævnt, har EU fordømt, men man har endnu ikke taget det alvorligt i forhold til sin egen handelsaftale.
Og vi synes faktisk, det er helt afgørende, at det sker.
Vi er således enige i, at EU bør suspendere aftalen med Israel.
Vi mener, at sådan en suspension vil have en effekt både i forhold til den israelske regering, i forhold til den israelske befolkning og i forhold til palæstinenserne.
Den vil være et klart signal om, at EU forventer, at menneskerettighederne respekteres, og at vi vil have, at israelerne går ind i seriøse forhandlinger om at få etableret en tostatsløsning.
At Venstres ordfører ikke kan håndtere en sådan dobbelthed på en og samme tid, er beklageligt, men ikke desto mindre mener vi, at det vil være den rigtige strategi i den nuværende situation, så vi er enige i forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2004-11-25:
Altså nu synes jeg faktisk ikke, at hr. Søren Søndergaard skal blande hr. Jesper Langballes indlæg ind i mit indlæg og i, hvad jeg mener om denne her sag.
Jeg synes og mener, som jeg påpegede det før, at menneskerettighederne er noget, som vi i Vesten og over hele verden skal tage meget alvorligt.
Det er noget, vi arbejder for i vores dagligdag, og det er selvfølgelig også noget, som vi skal arbejde for i forhold til verden omkring os og deriblandt også Israel, og hvad der er omkring det land.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Nu har der jo været diskussioner om f.eks. Marokko, Enhedslisten har haft en større diskussion med udenrigsministeren omkring Marokko, hvor vi har opfordret regeringen til at tage skridt til at gøre vores holdning over for Marokko klar og også i EU-kredsen arbejde for, at der blev indført former for restriktioner over for Marokko.
Det er rigtigt, at vi ikke har fremlagt et konkret forslag her i Folketinget om ophævelse af associeringsaftalen, men det kunne vi sådan set lige så godt have gjort.
Det, der er det afgørende, er, at vi har stemt imod de aftaler.
Vi har aldrig nogen sinde accepteret de aftaler, vi har stemt imod dem fra første færd.
Egentlig synes jeg, der ligger en større forpligtelse hos de partier, der stemte for de aftaler, og som kan se, at der er noget galt, til at sørge for at få dem ophævet.
Det synes vi er beklageligt ikke er sket, ligesom vi synes, det var beklageligt, at vi fra udenrigsministeren fik den afvisning, da vi netop rejste spørgsmålet om Marokko her for nylig og netop henviste til bl.a. de udtalelser, som er kommet fra Amnesty og andre om den alvorlige situation med hensyn til torturen.
Men hr. Jann Sjursen har fuldstændig ret i, at det ikke er alle associeringsaftaler, vi har fremsat konkret forslag om.
Vi kunne sådan set godt gøre det, det har vi vist ved at stemme nej.
I øvrigt er det da, hvis vi gør det, et interessant spørgsmål – men det kan hr. Jann Sjursen jo besvare i anden runde – om man så fra Kristendemokraternes side rent faktisk vil støtte, at man ophæver de associeringsaftaler.
Bodil Kornbek (KD), 2004-11-25:
Det forslag, der bliver refereret til, går netop på det kommunale engagement og det kommunale arbejde også set i lyset af de strukturreformer, der er.
Selv om jeg er helt ny på det her område som Kristendemokraternes EU-ordfører, så har jeg da ikke set noget forslag fra Dansk Folkeparti om, hvorvidt Polen eller andre skulle være medlem af EU.
Det, som jeg synes der kan være interessant også i forbindelse med det her forslag, er jo egentlig: Hvorfor lige netop Tyrkiet?
Jeg synes da, det er spændende, hvorfor det lige præcis er det; der er jo mange andre lande, der lige er blevet optaget.
Vi er af den holdning, at vi mener, at det også ligger inden for det mandat, som Folketinget har, at vi tager de beslutninger, der skal tages på det her område, og den holdning har jeg også haft til de øvrige lande, der er blevet optaget.
Bodil Kornbek (KD), 2004-11-25:
Dette beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti handler om, at Folketinget skal pålægge regeringen at afholde en vejledende folkeafstemning om den danske regerings stilling til, at Tyrkiet bliver medlem af EU.
På Det Europæiske Råds møde medio december 2003 fik Tyrkiet et tilsagn om, at forhandlinger om optagelse vil kunne påbegyndes, hvis Tyrkiet opfylder Københavnskriterierne.
Det skal jo først afklares på mødet den 17. december i år.
Derudover er det også således, at der bliver stillet nogle krav til Tyrkiet, krav om demokrati, menneskerettigheder, økonomisk udvikling osv.
Det er en meget lang proces, og vi ved endnu ikke, hvad resultatet bliver.
Tyrkiet er nået et stykke i den retning, og det skal vi såmænd kun være glade for, men der er altså et stykke vej endnu.
På baggrund af det må jeg slå klart fast, at Kristendemokraterne ikke kan støtte dette beslutningsforslag.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Der var en eller anden klog mand engang, jeg kan ikke huske, hvem det var, der sagde, at magten vokser ud af et geværløb, og det tror jeg er rigtigt.
Jeg tror, at almindelige mennesker, hvad enten det er irakere eller danskere, af naturlige grunde er bange, hvis de er oppe imod nogle mennesker, der ikke skyr nogen som helst midler, heller ikke at slå sig selv, deres børn eller deres familie ihjel, hvis de ikke retter ind.
Det så vi under anden verdenskrig med Gestapo, og vi har set det under et hav af forskellige andre regimer, hvor man bruger ethvert middel.
Det er jo heller ikke helt tilfældigt, at hver gang man sender en af de der biler med 100 eller 150 kg sprængstof ind, så sender man den ind i de køer, der står foran steder, hvor unge irakere ønsker at melde sig til politiet eller melde sig til selvforsvarsstyrkerne for at bygge deres land op.
Det er dem, man systematisk går efter, for det er dem, der kan skabe sikkerhed i landet.
Så svaret til hr. Søren Søndergaard, der ikke kunne forstå, hvorfor politiet ikke klarer de her opgaver, er, at man systematisk dræber dem, der ønsker at skabe demokrati.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Mig bekendt besidder terroristerne ikke statsmagten.
Mig bekendt er statsmagten i hænderne på det ifølge hr. Helge Adam Møller overvældende flertal.
Nu har der jo altså foreløbig været halvandet år til at uddanne alle de soldater, man ville, men hvad er grunden til, at på trods af at man har haft så lang tid, på trods af at man sidder inde med statsmagten, på trods af at man har amerikanerne til at hjælpe sig, så kan man ikke engang selv få stoppet den lillebitte gruppe, som hr. Helge Adam Møller omtaler?
I øvrigt kunne jeg godt tænke mig i den forbindelse, om hr. Helge Adam Møller kunne gøre opmærksom på undersøgelser, som viser noget om, hvilken opbakning den såkaldt irakiske regering har.
Er hr. Helge Adam Møller bekendt med undersøgelser, der viser noget om, hvilken opbakning den har?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Det er ikke så svært for et lillebitte mindretal at terrorisere en hel befolkning, når man vil anvende de metoder, som man gør.
Det var jo også kun et lillebitte mindretal, som støttede Saddam Hussein, men de, der gik op imod ham, vidste, at de endte i hans hemmelige fængsler, og at de fleste af dem var døde et par måneder efter, typisk torteret ihjel.
Her ved de, at de, der sætter sig op imod oprørerne, de, der ikke hjælper dem, får skåret halsen over, og det er altså noget, der virker ret overbevisende på mange mennesker.
Det kan hr. Søren Søndergaard måske ikke forstå, men jeg tror faktisk godt, at jeg kan sætte mig ind i den situation, at almindelige mennesker, der ikke er trænet som soldater, føler en vis rædsel for at blive torteret af nogle irakiske oprørere eller få skåret halsen over, hvis de ikke gør, som oprørerne siger.
Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Der er en ting, jeg ikke forstår.
Hvis nu det bare er et lillebitte mindretal af den irakiske befolkning – et lillebitte mindretal! – som står for aktionerne mod besættelsestropperne, hvad er så grunden til, at de kan få held med det?
Hvad er grunden til, at den irakiske befolkning ikke selv kan løse problemerne, hvis det er sådan et lillebitte mindretal?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jo, men det synes jeg også at der er behov for at diskutere.
Jeg synes bare, at diskussionen indimellem er ensidig, refererende til i går, hvor det var 3 timer, og nu i dag 2 timer, og det tager vel et par timer mere.
Men grunden til, at der foregår kamphandlinger i Irak, er, at der er nogle, et lillebitte mindretal af de 22 millioner, som skærer halsen over på fuldstændig uskyldige mennesker, som forleden dag tager 42 ubevæbnede unge irakere fra en bus, stiller dem ud foran og derefter skyder dem alle sammen i nakken en for en, så de ligger pænt på geled, og vi kan se det i tv, og som kører bilbomber ind i fuldstændig tilfældige køer af unge mænd, som vil melde sig til politiet for at være med til at bygge op.
Det er jo det, der er årsagen til, at vi og amerikanerne og australierne og polakkerne og italienerne er der.
Det synes jeg bare ikke bliver nævnt.
Der bliver kun nævnt de få gange, der er nogle, der begår overgreb.
Det skal påtales, og det bliver det jo også.
De andre praler af det og viser det på tv, hver gang de skærer halsen over på et uskyldigt menneske.
De står frem og praler af det.
Det er forskellen.
Jeppe Kofod (S), 2004-11-25:
Det er jeg glad for at vi er enige om, for det er meget, meget vigtigt.
Vi har hørt forskellige politikere kritisere Socialdemokraterne og forsøge at skabe splittelse, fordi vi tillader os ikke at sætte spørgsmålstegn ved, om de danske soldater gør det godt, men spørgsmålstegne ved, om den danske regering i samarbejde med de andre regeringer, som har soldater i Irak, og her taler primært jeg om den amerikanske regering, gør nok for at sikre, at civile forskånes, at der ydes en effektiv nødhjælp osv.
Jeg stiller spørgsmålet, fordi det jo rent faktisk er sådan, som hr. Helge Adam Møller er klar over, at 100.000 civile, hvis man tager The Lancet-undersøgelsen, er døde siden marts sidste år.
Vi fik også en rapport forleden dag, der viste, at 400.000 irakiske børn lider af underernæring, diarré osv., det er dobbelt så mange som for 1½2 år siden.
Det er jo nogle problemer, vi har en forpligtigelse til at rejse for dermed at skåne civilbefolkningen.
Men jeg er glad for, at hr. Helge Adam Møller anerkender, at der er behov for de ting, for det er det, der er formålet med vores diskussion.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-25:
Jeg indrømmer blankt, at jeg synes, hovedspørgsmålet i denne her debat, som omhandler direkte, om vi skal forlænge vores engagement med lidt over 500 soldater i et halvt år, selvfølgelig er: Skal vi fortsætte med at være der, eller skal vi ikke være der?
Det andet, som hr. Jeppe Kofod nævner, kan naturligt indgå i debatten.
Jeg synes måske indimellem, at det indgår for meget, også da jeg hørte debatten med statsministeren i går i 3 timer, hvor det beslaglagde 97 pct. af debatten, og så var der maks. 2-3 pct. tilbage til de danske soldater.
Men jeg er da glad for, at et flertal af samtlige NATO-lande og et flertal af alle EU-lande har samme holdning som Danmark, som De Konservative og Socialdemokratiet, at vi selvfølgelig skal være der.