Per Kaalund (S), 2005-10-12:
Vi har accepteret, at ministerrådet nedlægges.
Det har vi ingen problemer med.
Der kan jeg forstå, at man opererer med to begreber.
Hidtil har vi kendt nogle embedsmandskomiteer, der har forberedt nogle arbejder, men nu opererer man med nogle arbejdsgrupper, forstår jeg, som også skulle bestå af embedsmænd.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvad forskellen er på en embedsmandsarbejdsgruppe og en embedsmandskomité.
Vi anser komiteen for at være noget mere betydningsfuld end i citationstegn en lidt enklere embedsmandsgruppe.
Jeg vil bare sige til hr. Per Kaalund, at jeg jo synes, at i den diskussion, vi skal have i det kommende år om hele embedsmandssiden af det her, er det indlæg, vi lige hørte, og også andre jo et godt input til den fortsatte debat om, hvordan man skal køre videre f.eks. omkring embedsmandskomiteer på det her punkt.
Jeg må sige, at det jo er det, jeg også har forstået var meldingen fra forbrugerministrene, da de mødtes i Fredensborg her den 30. september.
Og det må jo indgå i de fortsatte overvejelser.
Så i den forstand ser jeg hr. Per Kaalunds indlæg som et indspark til den fortsatte drøftelse om, hvordan konsumentarbejdet skal fortsættes.
Det er i forlængelse af samme problematik om forbrugersamarbejdet.
Der står jo i ministerens udmærkede redegørelse på side 36, at en høj forbrugerbeskyttelse i Norden og det øvrige Europa samt forbedring af forbrugernes frie valg og beslutningsgrundlag er vigtig.
I 2005 er der fulgt op på en række forslag til EF-direktiver, som vil få stor indvirkning osv.
Det, som vi ser som et problem, er, at hvis man tager pengene og kommer dem i en pulje, så har ministeren nu flere gange sagt, at har man et godt projekt, så kan man søge penge i denne pulje.
Det, som vi anser for det afgørende, er, at der i det løbende kontinuerlige arbejde er afsat penge til bl.a. at overvåge EF-direktiver og søge en fællesnordisk holdning, og vi ved, at Norge og Island, der ikke er medlemmer her, men alligevel følger området meget, meget tæt sammen med Danmark, Sverige og Finland, der er medlemmer af EU, kan følge dette arbejde.
Det er bare en af tingene.
Altså, det er ikke nok, hvis man har et projekt.
Det er helt fair, at man så kan søge nogle penge.
Men det løbende kontinuerlige arbejde mener vi der skal afsættes penge til, og det har ikke noget med projekter at gøre.
Det vil der også kunne inden for andre råd, der bliver nedlagt efter behov, når man siger, at der her er noget konkret, vi har brug for at mødes om.
Så er der mulighed for det, og der vil også være ressourcer til det.
Det, man ikke skal, er nødvendigvis at være forpligtet til at mødes to-tre gange om året, og så skal nogle med ret kort varsel finde ud af, hvad man så skal sætte på dagsordenen der.
Derudover er der mulighed for at hente penge til konkrete projekter, og den diskussion kører så i øvrigt videre.
Men må jeg så ikke sige, at en af de ting, der bliver nævnt, jo er, at man kan se på, hvor godt det fungerer, at man mødes i EU-regi og kan snakke forbrugersamarbejde.
Det bliver nævnt igen og igen også af de nordiske forbrugerorganisationer.
Det ligger netop også forskellige steder, hvor det er naturligt, at opgaven ligger.
Det er sådan set en fuldstændig parallel til, hvordan det i fremtiden vil være på det nordiske område.
Det betyder ikke, at forbrugersamarbejdet ryger ud eller for den sags skyld prioriteres ned.