runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 1999-04-08:
Enhedslistens ordfører, hr. Søren Kolstrup, fik svunget sig ganske gevaldigt op, synes jeg, her i sit indlæg og fik i hvert fald præciseret, at Enhedslisten ikke er med i elreformen.
Det er selvfølgelig ikke nogen overraskelse efter debatten her i dag.
Men når hr. Søren Kolstrup ligefrem siger, at det er et nederlag for energibranchen, og at det er et nederlag for 25 års politik, så synes jeg altså, hr. Søren Kolstrup skyder gråspurve med mere end kanoner.
Hvis der er nogen, der har lidt nederlag her til syvende og sidst, og det fremgår også af debatten, er det Enhedslisten, som jo står helt isoleret i den her debat og bliver stadig mere højtråbende, jo mere man skal diskutere med de ordførere og de partier, som rent faktisk står bag elreformen.
Jeg vil altså ikke acceptere, at hr. Søren Kolstrup plæderer, at nu går 25 års grøn dansk energipolitik tabt ved den her elreform.
Det mener jeg så langtfra.
Jeg mener, at styrken ved den elreform, som et bredt flertal af partier står bag, er, at man i virkeligheden med det grønne elmarked får kombineret konkurrence med de købsforpligtelser, der ligger for forbrugerne i den sammenhæng.
Det er en nyskabelse, som også hr. Søren Kolstrup burde kunne kvittere for.
Søren Kolstrup (EL), 1999-04-08:
Jeg skal blot konstatere, at det er vigtigt, at der bliver sagt, at man er indstillet på at finde nye virkemidler, hvis det her ikke virker, og jeg skal love fru Dorit Myltoft, at så er Enhedslisten også interesseret i at diskutere nye virkemidler.
Dorit Myltoft (RV), 1999-04-08:
Til hr. Søren Kolstrup vil jeg sige, at for Det Radikale Venstre er CO2-målsætningen én, vi holder fast i, altså den, vi har fra »Energi 21«. CO2-kvoterne, som nu bliver indført her i Danmark, er det instrument, vi forhåbentlig kan få udviklet til at gælde også internationalt.
Det er det ikke for nærværende, men vi vil bruge erfaringerne, som vi får nationalt, til at indføre det internationalt også. Med hensyn til spørgsmålet om overskridelser mener vi, at afgiften - eller bøden, hvad man nu kalder den - er med til at forhindre, at der sker overskridelser.
Hvis det sker, hvad vi altså ikke regner med, hvad vi ikke håber på, er vi fortsat med ved forhandlingsbordet for at finde nye virkemidler til at sikre CO2-målsætningen.
Søren Kolstrup (EL), 1999-04-08:
Det Radikale Venstre er jo vældig optaget af CO2-målsætningen.
På den baggrund synes jeg, det må være interessant at høre, når vi ved, at det borgerlige Danmark - jeg ved ikke, om Det Radikale Venstre vil høre til dem også i den her sammenhæng - er indstillet på at føre en såkaldt international linje, og at der skal handles mere med CO2-kvoter, hvordan Det Radikale Venstre står i den diskussion.
Hvor meget skal ordnes gennem en national indsats, og hvor meget skal kunne tørres af på andre?
Det er det ene. Det andet er: Hvis nu de her CO2-kvoter bliver overskredet og CO2-målene bliver overskredet, hvad vil Det Radikale Venstre så gøre?
Vi har jo netop fået slået fast i dag, at der skal kunne handles, der skal kunne eksporteres, der skal kunne produceres, og man skal underminere de smukke mål, som fru Dorit Myltoft talte om.
Det er jo meningen med elreformen.
Frank Dahlgaard (KF), 1999-04-08:
Jeg kan forstå på Enhedslistens ordfører, at det her med markedsåbning og fri konkurrence er noget væmmeligt noget, og så må man jo spørge sig selv: Hvad er det for et system, som Enhedslisten og hr. Søren Kolstrup ønsker?
Er det de samfundssystemer, som de var dengang, og som blev hyldet af Enhedslistens folk, man gerne vil have?
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-04-09:
Med den udvikling, der sker i den finansielle sektor, er det her en nødvendig opstramning, som vi kan tilslutte os.
Men det er jo ikke det, lovforslaget her handler om, selv om det har noget med hinanden at gøre. Vi kan tilslutte os forslaget her, fordi vi synes, det er nødvendigt.
Marianne Jelved (RV), 1999-04-09:
Jeg vil meget gerne takke for en positiv behandling fra ordførerne omkring lovforslaget og kun gøre ganske få bemærkninger.
Det er klart, at en udvikling, der er i gang, som blandt andet Enhedslistens ordfører beskriver som betænkelig, jo er en udvikling, der ikke kommer fra Danmark, om man så må sige - forstå mig nu ret - men en udvikling, vi ser, fordi den internationale verden forandrer sig temmelig kraftigt.
Og i en åben verden, hvor vi handler over grænserne, ser vi altså påvirkninger og dermed også en oplevelse af et behov for at skabe den slags koncerner, vi taler om, når vi taler om de finansielle holdingselskaber.
Det, der er hovedsigtet med lovforslaget, er, at tilsynsregler og andre regler skal være ens, uanset hvordan en koncern opbygges, så der ikke går spekulationer i at opbygge på bestemte måder, som kan være uhensigtsmæssige, når vi ser på borgernes, dvs. kundernes sikkerhed.
Og det er egentlig hovedformålet med lovforslaget. Det er klart, at der er en udvalgsbehandling, hvor der kan blive en uddybning af en række af de spørgsmål, som nogle af ordførerne formulerede her fra talerstolen under førstebehandlingen.
Økonomiministeriet skal bidrage hurtigt til svar på de stillede spørgsmål.
Frank Aaen (EL), 1999-04-09:
Det er jo rigtigt nok, at det er en udvikling, der er global, men det ændrer jo ikke ved, at langt, langt den overvejende del af al finansiel virksomhed, der vedrører danskere, i hvert fald hvad angår almindelige danskere - altså A.P. Møller og de store koncerner shopper rundt i hele verden, men almindelige danskere, en huskøber, dem, der har deres pension, dem, der har deres kassekredit, og hvad det nu er, bankindestående, gør det jo i dansk funderede virksomheder.
Og derfor kan vi selvfølgelig lave - hvis vi synes, det
er klogt - ting, som også har virkning for langt, langt de fleste danskere, uanset om det jo er udtryk for en global udvikling.
I den forbindelse vil jeg i øvrigt godt gøre opmærksom på et spørgsmål, vi blev bekendt med, da vi forleden var ude i Finanstilsynet.
Det er uheldigt efter mit synspunkt, at når man har et datterselskab i Danmark, som ikke er lavet som et dansk selskab, men bare er en filial, ja, så er denne filial ikke underlagt dansk tilsyn og dermed de regler, der gælder for Danmark.
Det mener jeg er et stort hul, vi også har i vores finansielle lovgivning.
Og så til sidst, når jeg har taget ordet, vil jeg bare gøre opmærksom på, at der var et enkelt spørgsmål, jeg glemte at stille i mit ordførerindlæg.
Det var spørgsmålet om de sanktioner, virksomhederne er udsat for, i fald de ikke opfylder de nye kapitalkrav.
Det synes jeg sådan set er et meget væsentligt spørgsmål.
Selv om det er stillet af branchen selv, vil jeg godt have det besvaret.
Marianne Jelved (RV), 1999-04-09:
Det sidste spørgsmål, som hr. Frank Aaen henviser til, er jo et høringssvar fra en af branchens institutter.
Jeg skal medgive - det var i øvrigt hr. Villy Søvndal, der bemærkede det - at det kan være uheldigt, at høringssvarene ikke er sendt over til udvalgets medlemmer inden førstebehandlingen, men de kommer meget hurtigt.
Der vil også komme kommentarer til de høringssvar, forslag og kommentarer, der er i de individuelle høringssvar.
Jeg kan ikke svare på hr. Frank Aaens spørgsmål om sanktioner på nuværende tidspunkt, men det vil selvfølgelig ske under udvalgsbehandlingen.
Til det første, som hr. Frank Aaen sagde, vil jeg bare gøre den bemærkning, at vi altså lever i en åben verden, som jeg tror, at både hr. Frank Aaen og resten af Folketinget påskønner.
Det betyder også, at man handler over grænserne, og der kan være finansielle virksomheder i Danmark, som ønsker at kunne blive ved med at være danske finansielle institutter og derfor føler et behov for at slå sig sammen, så de ikke er så nemme at opkøbe.
Det er jo en konsekvens af at leve i en fri verden.
Vi kan jo ikke forhindre, at aktionærer og ejere sælger deres virksomheder til andre virksomheder.
Derfor synes jeg, det er på sin plads, at vi indretter dansk lovgivning på en sådan måde, at danske virksomheder har en chance for at matche den udvikling, der sker internationalt, og som også påvirker Danmark.
Frank Aaen (EL), 1999-04-09:
Nu skal vi jo ikke tage den principielle debat her.
Det tror jeg ikke tiden er til.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at vi har jo endnu ikke opgivet at have en dansk lovgivning. Selv om vi lever i en international verden, så har vi faktisk på mange områder stadig væk lovgivning, der vedrører Danmark, fordi vi synes, det er klogest at indrette os sådan i Danmark, og jeg håber da heller ikke, ministeren har opgivet,
at vi kan vedblive med at lave dansk lovgivning dér, hvor vi synes, det er klogest.
Jeg tog i virkeligheden ordet for at oplyse SF's stedfortrædende ordfører og ministeren om, at vi dog trods alt har fået oversendt høringssvarene.
Det var derfor, jeg kunne stille spørgsmålet.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-09:
Jeg har to spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører.
ene spørgsmål, som jeg synes er rimelig relevant at få afklaret, når man sender militære tropper ud, er: Hvem er det, man forventer at komme i kamp med?
Hvem er det, man vil forsvare sig imod
Det siger jo noget om udrustning.
Det siger noget om mange ting.
Så kunne vi ikke få et bud på - for det fremgår ikke af bemærkningerne - hvem det egentlig er, man forestiller sig, at man kommer op at slås med, eller der er risiko for, at man kommer op at slås med.
Det andet spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører er: Sådan som jeg har forstået det, er det nu, der er behov for, at der bliver gjort en indsats.
Det er nu, der er behov for, at nødhjælpen bliver beskyttet.
Det er nu, flygtningene er der.
Det er ikke om en måned eller om to måneder.
Derfor vil jeg godt høre den socialdemokratiske ordfører, om ideen ikke er, at det, der er brug for, skal sendes af sted nu - altså alle de der 6.000-8.000 mand - og ikke på et senere tidspunkt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Jeg vil godt spørge hr. Kaalund: Hvad er efter Socialdemokratiets opfattelse grænsen for det mandat, som her bliver ansøgt om?
Når man læser teksten til beslutningsforslaget, er det noget elastisk.
Den giver faktisk bemyndigelse til, at regeringen kan bruge disse styrker også ud over det umiddelbare formål, nemlig at beskytte flygtningene.
Jeg vil godt spørge: Er der i realiteten ikke tale om, at man her i virkeligheden begynder at bygge en landstyrke op, som kan bruges til andre formål end bare at beskytte flygtninge?
Hvis det er tilfældet, så synes jeg, at man bør melde klart ud, så vi helt åbent kan få den debat om, hvad det er, det handler om. Grunden til, at jeg spørger, er, at forslaget jo giver mulighed for, at man ændrer brugen af disse styrker uden at komme tilbage til Folketinget; at man alene gør det ved at gå til Det Udenrigspolitiske Nævn.
Det vil sige, at man uden en offentlig debat vil kunne give disse styrker andre opgaver, altså også regulære krigsopgaver.
Jeg håber, at Socialdemokratiet kan besvare det her spørgsmål.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-09:
Jeg forstår på den socialdemokratiske ordfører, at det er Berishas gangsterbander, som nødhjælpen skal beskyttes imod, og det synes jeg egentlig er et ædelt formål.
Det vil jeg da godt sige.
Det er da et meget ædelt formål, oven i købet når det sker på anmodning af den albanske regering, som jo er lovlig valgt ved et demokratisk valg i modsætning til det valg, som Berisha blev valgt ved.
Men så kan jeg ikke forstå, hvorfor det skal være en NATO-ledet styrke.
Er det ikke en fuldstændig oplagt FN-opgave?
Vi snakker om nødhjælp, beskyttelse af nødhjælp, og vi snakker om beskyttelse af nødhjælp i en situation, hvor en lovlig valgt regering i et land, der er medlem af FN, anmoder om det.
Er det ikke en oplagt FN-opgave?
Det andet spørgsmål, som jeg vil stille den socialdemokratiske ordfører, er i forlængelse af svaret.
Jeg troede jo, at det var nu, der var behov for beskyttelsen, men i teksten står der: »Styrken forudses som udgangspunkt at bestå af ca. 6.000-8.000 mand, idet styrkeopbygningen dog vil ske gradvis.«
Hvorfor vil den ske gradvis?
Eller handler det her måske om, at det slet ikke er nogen humanitær styrke med humanitære opgaver, men er en del af opbygningen af den landsætningsstyrke, som på et eller andet tidspunkt måske kommer?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Jeg må bede hr. Kaalund prøve at besvare mit spørgsmål én gang til, for jeg synes ikke, at vi kom helt ind til kernen af problemet.
Der står i bemærkningerne: »For at løse opgaven optimalt må bidraget have en vis fleksibilitet, så det om nødvendigt kan tilpasses den stedfundne udvikling samt eventuelle tilpasninger i den øvrige NATO-styrke.«
Det kan efter min mening tolkes således, at disse styrker, efter at Folketinget har givet dette her mandat, i virkeligheden kan få en anden rolle at spille end den, de var tiltænkt, nemlig beskyttelsen af flygtninge, og den rolle handler selvfølgelig om, at det kan komme på tale at bruge landstyrker til andre formål, nemlig militære formål.
Dér er det vores bekymring, og det, der gør det vanskeligt for os, for ikke at sige, sådan som det er formuleret her, umuligt for os at gå ind og støtte det, er, at vi så kan risikere, at man på et møde i Det Udenrigspolitiske Nævn - jeg havde nær sagt i nattens mulm og mørke - pludselig udvider dette her mandat med en rækkevidde, som vi ikke kan få klart beskrevet på forhånd.
Jeg håber, at ministeren kan klargøre dette her, så vi ved nøjagtigt, hvor vidt den her bemyndigelse går, og hvor langt den kan ændres alene af Det Udenrigspolitiske Nævn, uden at man kommer tilbage her i Folketingssalen.
Per Kaalund (S), 1999-04-09:
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorfor ikke lade det være en FN-opgave, så har vi selvfølgelig også stillet det spørgsmål, for det ville være helt naturligt, at det var FN, der gik ind i en sådan organisering; men man skal her huske på, at det er den albanske regering, der retter en henvendelse til og anmodning til NATO om, at NATO påtager sig denne opgave.
Så vil jeg da gerne tilføje, at NATO jo rent faktisk befinder sig i området og har en organisation og har en plan, der med den hastighed, der nu skal til her, umiddelbart kan gå ind og løse den opgave.
Jeg synes også, at man skal hæfte sig ved, at der også i teksten står, at også Partnerskab for Fred-lande kan deltage under NATO's ledelse.
Med hensyn til spørgsmålet fra hr. Søndergaard om den gradvise opbygning, så må jeg tilføje, at det, der er tale om, selvfølgelig er hurtigst muligt at få nogle folk derned, noget militær derned til at beskytte disse hjælpeorganisationer.
Her kan danskerne bidrage meget hurtigt, og det kan muligvis også andre NATO-lande.
Jeg tror ikke, at man fra dag til anden rent praktisk kan stable en styrke på 6.000-8.000 mand på benene.
Så det må selvfølgelig bygges op over en tid, forhåbentlig en rimelig kort tid.
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg til spørgsmålet om andre opgaver, som disse NATO-styrker i givet fald skulle løse, sige: Hvis der vil være tale om andre opgaver, så skal man efter min opfattelse klart tilbage til Folketinget for at få en ny beslutning.
Så må vi selvfølgelig tage stilling til det, og det kan klares ved den nævnte procedure.
Christian Jensen (FP), 1999-04-09:
Fremskridtspartiet er positivt over for det her forslag.
Vi finder det rigtigt og betryggende, at den enkelte borger i takt med udvidelsen af den finansielle sektors arbejdsområde med stadig flere fusioner, der egentlig udgør et utal af muligheder for kombinationer i opbygningen af koncerner, således at det egentlig ikke er nemt at finde ud af det, igennem lovgivningen kan få sikkerhed for, at man ikke på nogen måde bliver ført bag lyset.
Vi støtter forslaget.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-09:
Det glæder mig da, at man i den socialdemokratiske folketingsgruppe stiller de samme spørgsmål, som vi gør i Enhedslisten.
Desværre ikke med den samme ihærdighed, som vi gør.
Det er da rigtigt, at der i forvejen er NATO-tropper i Albanien eller i området, men det kan der jo også være med et FN-mandat.
Det ligger jo fuldstændig i FN-pagtens muligheder, at man uddeler den konkrete aktion til tropper, der er regionalt baseret, f.eks. NATO- eller PfP-landene.
Så det forhindrer jo ikke, at FN går ind.
Det er klart, at forudsætningen for, at FN kan gå ind, selvfølgelig er, at man spørger FN, og derfor vil jeg spørge den socialdemokratiske ordfører: Har det overhovedet ikke strejfet den socialdemokratiske folketingsgruppes tankegang, at man kunne anmode FN om at give NATO-styrkerne et FN-mandat til at løse den opgave, som man jo siger er rent humanitær, og som altså er sket på anmodning af en regering, som jo frem for alt vil have nogle opgaver løst, og for hvem det ikke er afgørende, om det er NATO-styrker uden FN-mandat eller NATO-styrker med FN-mandat, der løser den opgave?
Per Kaalund (S), 1999-04-09:
Det er forståeligt, at den albanske regering retter henvendelse til NATO med en anmodning om, at man bistår til løsning af de meget store problemer, der er i den nordlige del af Albanien, hvor der er mange fordrevne og flygtninge fra Kosovo.
Samtidig er det jo en konsekvens af en etnisk udrensning af en karakter, som vi sjældent har set.
Det er i hvert fald adskillige år siden her i Europa.
Og der skal gøres en stor indsats, og den skal gøres hurtigt. Vi ved også, at infrastrukturen i den nordlige del af Albanien nok ikke er særlig god.
Der er også andre mere kriminelle kræfter måske, der arbejder i disse områder til skade for en humanitær indsats.
Så det er vigtigt, at både de organisationer, der er tale om, som arbejder i disse områder, og som skal arbejde i disse områder, og også deres ledsagere bliver beskyttet på betryggende vis.
Og her har NATO en organisation opbygget, og man kan umiddelbart gå ind.
Vi finder det rigtigt, at Danmark deltager i dette.
I det hele taget må vi konstatere, at Danmark på en række områder er i stand til hurtigt at udøve en indsats på disse områder.
Vi er samtidig meget tilfredse med, at det er UNHCR, altså FN's organisation, der skal lede det egentlige humanitære arbejde, mens beskyttelsesopgaverne bliver under NATO's ledelse.
Vi konstaterer også med tilfredshed, at også andre end NATO-lande kan deltage i denne styrke, som i første omgang satses på at blive på 6.000-8.000 mand. Der kan blive tale om at anvende militær magt.
Det bliver forhåbentlig ikke nødvendigt, men der kan være tale om det, og det skal være den sikkerhed, som de humanitære organisationer arbejder under og også tilsvarende for de fordrevne og for flygtningene.
Den danske indsats er sat til i første omgang at skulle udgøre ca. 200 mand, der meget hurtigt kan rykke ud.
Jeg synes også, at det her er værd at konstatere, at det danske forsvar har en opbygning, så man er i stand til med kort varsel at klare en opgave af denne art.
Der skal selvfølgelig også materiel med de 200 mand, og omkostningerne beløber sig for det første halve år til ca. 50 mio. kr. Hvis der bliver tale om en eventuel større og mere udvidet indsats, så vil regeringen vende tilbage til enten Det Udenrigspolitiske Nævn eller til Folketinget.
Den socialdemokratiske folketingsgruppe kan anbefale, at vi går ind i denne opgave, og kan altså anbefale forslaget.
Det er nødvendigt, og det er vigtigt, og vi må ønske, at disse kamphandlinger i området bliver standset rimelig hurtigt.
Kristian Jensen (V), 1999-04-09:
Når man starter som ny herinde, stiller man sig selv en masse spørgsmål: Hvilke love skal man være med til at tage stilling til?
Hvordan kan man få indflydelse på lovgivningen?
Og ikke mindst: Hvad er det for nogle sager, vi fra lovgivningsside skal blande os i?
Hvor meget skal vi styre?
Hvor meget skal vi sætte grænser op?
Kan og bør vi diktere alle livets forhold, eller skal det også overlades til borgerene at træffe valg, valg, som kan resultere i dårlige beslutninger?
Jeg vil gerne tro på, at vedtagelsen af lovforslaget kan defineres som en øget beskyttelse af forbrugerne, og at det kan afværge nogle fejlbeslutninger.
Jeg er i hvert fald helt overbevist om, at der kan findes nogle eksempler på situationer, som man kan mene vil undgås med vedtagelse af dette her lovforslag. Imidlertid har jeg det helt principielle standpunkt, at det ikke er og heller ikke bør være alle livets forhold, som skal reguleres og styres igennem love.
Vi kan ikke herindefra styre befolkningen og sikre alle et lykkeligt liv.
Derfor skal vi heller ikke forsøge på det.
Jeg mener, der skal være et betydeligt behov for lovindgreb, og at der skal være tale om situationer, hvor vi kan sikre befolkningen mod betydelige problemer eller ulemper, inden vi begynder at regulere et helt nyt område.
Og at regulere et helt nyt område er netop det, vi gør med denne her lov, hvor området for forsikringsmæglervirksomhed nu skal være reguleret og styret af tilladelser fra Finanstilsynet.
Et erhverv, som indtil nu har været frit, og hvor enhver, der ønskede det, kunne nedsætte sig som forsikringsmægler, skal nu til at være styret, og der kræves tilladelse fra Finanstilsynet for erhvervsmæssigt at kunne udøve forsikringsmæglervirksomhed.
Det er for mig personlig en indskrænkning i erhvervsfriheden, som jeg hverken kan sympatisere med eller finder nødvendig.
Derfor kan jeg ikke følge resten af Venstres gruppe og har valgt at stemme imod lovforslaget.
Sonja Albrink (CD), 1999-04-09:
Da tidligere ordfører har gennemgået forslaget og fortalt, hvad forslaget går ud på, vil jeg blot tilkendegive, at vi kan støtte de elementer, der ligger i lovforslaget, og vi kan også stemme for det ved tredje behandling.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-09:
Eller sagt på en anden måde: Hvor langt vil man kunne gå alene ved at rådføre sig med Det Udenrigspolitiske Nævn?
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-04-09:
Jeg vil gerne takke ordførerne for en omhyggelig behandling
af denne forespørgsel, som jo nu har stået på i ganske lang tid
Jeg synes, der har været fremført mange gode betragtninger.
Der er ingen tvivl om, at den holdning, som er kommet så stærkt til udtryk her i salen i dag, er et stærkt ønske om at se administrative reformer i Kommissionen, så Kommissionen bedre kan udføre sine opgaver i henhold til traktaten; det er det gennemgående tema.
Derudover er temaet, at det ikke er ligegyldigt, hvornår der kommer en ny Kommission, og at det er vigtigt at presse på for, at der sker en hurtig afklaring.
Der ligger nok af arbejde og venter på en ny Kommission, ikke
Der er jo nogle begrænsninger, herunder reglerne for Parlamentets godkendelse af en ny kommissionsformand, og der er de komplikationer, der består i, at vi skifter Parlamentet ud midt i det hele.
Det kan føre til nogle forsinkelser, men det skal være vores målsætning at få en afklaring så hurtigt som muligt.
Et par små, spredte bemærkninger, først til hr. Keld Albrechtsen: Kommissionen har selv udsendt en erklæring, hvori den gør det klart, at den opfatter sig selv som en slags forretningskommission og derfor er meget tilbageholdende med initiativer.
Det er Kommissionens egen opfattelse, som den selv har givet udtryk for, og det synes jeg man må respektere.
Jeg er sådan set godt tilfreds med, at Kommissionen har anlagt den holdning.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl: Jeg har også personlig gjort opmærksom på nordeuropæisk forvaltningskultur, altså ikke specielt nordisk; jeg har inddraget et større område.
Endelig til fru Elisabeth Arnold: Ja, svigkonventionen har kostet ganske megen juridisk forberedelse.
Jeg kan oplyse Folketinget om, at i næste folketingsår vil der komme forslag om ratificering af svigkonventionen.
Claus Larsen-Jensen (S), 1999-04-09:
Så jeg synes, at man måske skulle feje lidt for egen dør, men vi tilslutter os selvfølgelig forslaget.