runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 1998-12-18:
Jeg vil gerne sige til samtlige de ordførere, der har haft ordet i forbindelse med L 86, at stort set alle de indvendinger, der er blevet rejst, i et og alt handler om udlændinge- og integrationsloven, der ligger i Indenrigsministeriets regi.
Der indføres ikke nogen egentlige realitetshindringer med det lovforslag, der ligger her.
Der har hele tiden - også i den gamle bistandslov og faktisk også i loven, der gik forud for bistandsloven - været en bestemmelse, der vedrørte mennesker, som var her i landet på en ikkepermanent opholdstilladelse. Bestemmelsen går ud på, at man ikke kan leve her i landet på varig forsørgelse, og at der gives en mulighed for at sende de mennesker hjem, hvis det er sådan, at de lever på varig forsørgelse, eller der er udsigt til, at de vil gøre det.
Det er ikke en bestemmelse, der bliver brugt særlig tit, men det har altid været sådan, at hvis man ikke har fået en permanent opholdstilladelse, kan man ikke bare forvente, at man kan opholde sig her i landet på varig forsørgelse.
Det interessante ved lovforslaget her er egentlig, at takket være integrationsloven vil en større gruppe udlændinge fremover overhovedet ikke længere komme i berøring med bestemmelsen i den sociale lovgivning.
Det drejer sig om den store gruppe udlændinge, der følger det 3-årige integrationsprogram og derefter får en permanent opholdstilladelse.
De vil ikke længere kunne sendes hjem efter reglerne i den sociale lovgivning, heller ikke selv om de kommer på varig forsørgelse efter det 3-årige introduktionsprogram.
I virkeligheden kan man altså sige, at det er den største ændring som følge af den samlede omlægning af udlændingepolitikken.
Men der er stadig en lille gruppe mennesker, der ifølge integrationsloven ikke kan få permanent opholdstilladelse, og de vil stadig kunne sendes hjem efter den sociale lovgivning
i den 3-årige periode
Det vil dog meget sjældent ske, når det drejer sig om mennesker, der er gift eller har børn, som de har forældreretten til og en meget stærk tilknytning til, men beslutningen vil altid ske efter en konkret vurdering.
Til hr. Tom Behnke kan jeg sige, at jeg ikke her kan gå
specielt ind på, hvorvidt der er belæg for det, PRO-Centret beskriver om arrangerede ægteskaber og prostitution
Jeg har ikke nogen mulighed for eller nogen form for dokumentation for at kunne sige, om det forholder sig sådan, som PRO-Centret beskriver.
Tom Behnke (FP), 1998-12-18:
Fremskridtspartiet støtter lovforslaget fra ministeren, men der er her i den elvte time kommet yderligere et bilag til udvalget.
Det kom ganske sent i går aftes, og derfor er det jo ikke sikkert, at ministeren har nået at se det endnu.
Men da jeg har nogle spørgsmål til det pågældende bilag, vil jeg tillade mig at citere lidt af det, der er skrevet.
Det er et brev, som er kommet fra PRO-Centret, og her skriver man: »På PRO-Centret er vi blevet bekendt med, at der er forhandlinger i gang om ændringer vedrørende integration af udlændinge. Vi frygter at disse ændringer kan få en uheldig virkning for udenlandske kvinder som lever af prostitution her i landet.
Nogle af de udenlandske kvinder som kommer her til landet for at arbejde på massageklinikker bliver gift med danske mænd.
Dette sker for at sikre dem et lovligt ophold her i landet.
Kvinderne lever som oftest sammen med manden som hustruer, herudover betaler de også et vist månedligt beløb til manden.
Aftalen er sædvanligvis, at parret bliver skilt efter tre år, når kvinden kan få opholdstilladelse.
PRO-Centret kan ikke have nogen indvendinger imod, at disse kvinder skal deltage i et integrationsprogram.
Men vi kan være bekymrede for, om den periode hvor kvinderne er nødt til at agere hustruer og til at betale ægtemanden kan blive forlænget, fordi de ikke kan overkomme at følge integrationsprogrammet, agere hustruer og tjene tilstrækkelig penge ved prostitution til at overkomme deres forpligtigelser, således at de bliver fastholdt i prostitution.«
Det var et citat fra brevet fra PRO-Centret, og så er mit spørgsmål jo til socialministeren: Er det sådan, at socialministeren er bekendt med de ting?
Har socialministeren kendskab til, at der indgås proforma-ægteskaber i et sådant omfang, at man fra PRO-Centrets side ligefrem føler anledning til at skrive til Folketingets Socialudvalg og gøre opmærksom på, at der er en helt særskilt problemstilling her?
Der må jo være tale om temmelig mange kvinder, som i dag kommer til Danmark, udøver ulovligt erhverv og indgår proforma-ægteskab med det ene formål at kunne få opholdstilladelse i Danmark. Det må være temmelig mange kvinder, fru socialminister, for ellers ville PRO-Centret vel ikke ofre tid på at sende et sådant brev til Folketingets Socialudvalg.
Spørgsmålet er altså: Har ministeren kendskab til den form for proforma-ægteskaber?
Og det næste spørgsmål er naturligvis: Hvad har ministeren tænkt sig at gøre ved det?
Her er tydeligvis dokumentation og bevis for, at der er udlændinge, der kommer her til landet, overtræder dansk lovgivning og indgår proforma-ægteskaber med det ene formål at få opholdstilladelse her i landet.
Det må da være noget, som socialministeren må tage fat i, og derfor vil jeg gerne høre, hvad ministeren har tænkt sig at gøre.
Søren Søndergaard (EL), 1998-12-18:
Det har vi også gjort i udvalget, det har vi også gjort ved andre lejligheder, og det eneste substantielle svar, jeg synes, vi har fået, er, at årsagen er, at Præsidiet har den opfattelse, at der ikke skal laves så mange love, og derfor kan man lave færre love ved at slå ting, der ikke har noget med hinanden at gøre, sammen i ét lovforslag.
Hvis det er den reelle argumentation, har vi sådan set et forslag til, hvordan man kan få endnu færre love.
Man kan sådan set bare slå alt, hvad vi laver herinde, sammen i ét lovforslag - vi kunne kalde den Folketingsloven - og så kunne vi få det til tre behandlinger og tage en debat over nogle dage engang omkring juletid, og så kunne vi vedtage det, og så behøvede vi overhovedet ikke at mødes resten af året.
Det ville være utrolig smart, for Præsidiet ville få sit ønske om færre love opfyldt, og befolkningen ville selvfølgelig også være utrolig tilfreds, fordi den bare kunne nøjes med at læse det 6.000 sider store værk med hele loven i.
Men hvad er egentlig begrundelsen?
Ja, vi har ikke fået nogen, og jeg tror sådan set heller ikke, vi får anden begrundelse, end at man ønsker, at de ting skal tvinges igennem samlet.
Vi må sige, at i dette spørgsmål har vi mødt mere imødekommenhed hos Fremskridtspartiet - ikke fordi det for Fremskridtspartiet er nogen mærkesag at få forslaget opdelt, for de støtter det og støtter det oven i købet varmt.
Det er nemlig også et udtryk for Fremskridtspartiets politik på flygtningeområdet, og derfor er de så glade for det.
Alligevel har de været imødekommende og sagt: Når der er nogle, der ønsker forslaget opdelt, vil vi bidrage til det.
Men det er ikke den linje, der er hos regeringen, det er ikke den linje, der er hos Socialdemokratiet, og det kan man jo undre sig over.
Men måske skulle Socialdemokratiet tænke over, at der kan også komme en dag, hvor Socialdemokratiet får behov for lidt imødekommenhed fra andre af Folketingets partiers side. Den dag kan godt komme, og så skulle det jo nødig være sådan, at man havde brændt alle sine broer.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-18:
Dette forslag har vi lige fra starten været noget forvirrede over; det er kommet over hals og hoved og skal gennemføres i et forrygende tempo.
Forslaget består af to dele, som i virkeligheden har meget lidt med hinanden at gøre, nemlig en del om kontanthjælp til indsatte osv. og en del, der handler om at forlænge den midlertidige opholdsperiode for udlændinge.
Den del, som vedrører udlændingeloven, har ikke været til høring blandt de parter, der normalt bliver brugt som høringsparter i disse sager.
Derfor foreslog vi fra SF's side i første omgang, at man delte lovforslaget op, så man kunne tage den ene del og gennemføre den i en fart, som man havde bedt om fra Socialministeriets side, og bagefter tage den anden del og give den den sædvanlige behandling, så de folk, der faktisk arbejder på området, fik en chance for at blive hørt, som de normalt bliver i den type sager.
Dem må vi så tage op i form af et nyt lovforslag efter jul.
Vi vil meget anbefale, at man nu tager den beslutning at udsætte behandlingen af den del af forslaget, så den kan få den normale, grundige høring og grundige behandling, som den slags forslag normalt får.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-18:
Fremskridtspartiet er ikke betænkningsberettiget i udvalget, som det kan ses af de betænkningsbidrag, der foreligger, hvoraf det fremgår, at alle partier minus Dansk Folkeparti er enige om at indstille det her forslag til vedtagelse. Fremskridtspartiet kan ikke være med til det - ja, det sagde jeg også under førstebehandlingen -
fordi vi finder, at det er en unødvendig skat, en skatteskrue, man kan dreje på igen.
Det er et lille gebyr i første omgang på ca. 30-35 kr. pr. husejer, men store beløb, der har været diskuteret i dag, for en landmand, 60.000-70.000 kr. over 10 år, og for dambrugere måske beløb på 80.000 kr.
Det er fuldstændig uacceptabelt, og det kan vi ikke være med til.
Det er rigtigt, at det i første omgang måske ikke lyder af så meget hverken for den ene eller for den anden.
Det er derfor, vi lige fra begyndelsen har sagt, at det ikke kan være rigtigt.
Der er simpelt hen bare tale om, at man indfører en ny skat, og så starter man i det små, men lad os se, hvad der sker hen ad vejen.
Vi kan ikke stemme for det, men vi er klar over, at der bliver et kæmpe flertal.
De borgerlige - det gælder jo både Venstre, De Konservative og de andre minus Dansk Folkeparti - har indgået en aftale med Socialdemokratiet om Vandmiljøplan II, og det her er jo en følge af den.
Det er uforståeligt for mig, at et parti som Venstre, der gerne udadtil vil give udtryk for at være et landbrugsparti, den ene gang efter den anden, når det virkelig gælder og der skal trykkes på knapperne herinde, meget gerne stemmer for, at det går ud over landbruget. Venstres slogan, at dem ved vi, hvor vi har, kan man sige uden for salen, men herinde i salen er der meget tvivl om det.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-18:
Det er altså, i modsætning til hvad ministeren siger, en ganske markant ændring af udlændingeloven, der ligger i forslaget.
Jeg vil læse § 18 i den gældende lov op: »En opholdstilladelse bortfalder, når der af forsørgelsesmæssige grunde er truffet afgørelse om, at en udlænding, der ikke har de fornødne midler til sit underhold, skal hjemsendes.«
Og så står der i stk. 2: »Bestemmelsen i stk. 1 gælder dog ikke, hvis udlændingen med henblik på varigt ophold lovligt har boet her i landet i mere end de sidste 3 år.«
Dette stk. 2 bortfalder nu, og det betyder, at i modsætning til, som situationen er nu, kan man altså med den nye lov i hånden udvise folk alene på grund af, at de ikke er i stand til at forsørge sig selv, efter at integrationsforløbet er slut.
Alene med den begrundelse kan man afvise folk.
Man kan sætte dem på yderligere 3 års midlertidig opholdstilladelse og endnu engang vurdere situationen, og det er en ganske markant ændring af retstilstanden for udlændinge.
Aase D. Madsen (DF), 1998-12-18:
Nu er jeg jo ikke så trænet i alle de smarte tricks med frem
og tilbage og afhandle, og hvad var det, fru Henriette Kjær sagde, det skal tages op til en drøftelse efter en 2-års periode, osv. Kan vi få det her tilbage til udvalget her og nu i dag, kan vi ikke afbryde forhandlingerne?
Jeg håber, at Folketinget kan høre, at der virkelig er mange problemer i det her.
Lad os afbryde forhandlingerne, lad os få forslaget tilbage til udvalget her og nu, og lad os så se, hvad det er, der kan komme ud af den totale forvirring, der er.
Vi har haft en deputation fra dambrugernes side i morges, der yderligere underbyggede det, vi godt vidste, nemlig at det er fuldstændig utilsigtet.
Men det drejer sig jo ikke alene om dambrugere, som, på trods af at de bringer Danmark 600 mio. kr. ind i eksportindtægter, får en kolossal konkurrenceforvridning.
Det er også Københavns Kommune, det er Foreningen af Kommuner i Københavns Amt, det er Danske Vandværkers Forening, det er Dansk Erhvervsgartnerforening.
Det er simpelt hen en gang lovjaskeri uden lige.
Hvorfor søren skal det dog presses igennem her og nu?
Må vi bede om, at vi tager os den tid, det tager.
Lad os få det tilbage til udvalget her og nu og så afbryde forhandlingerne.
Vi kan ikke være det bekendt.
Martin Glerup (S), 1998-12-18:
Det er udtryk for proportionsforvrængning, at man i en sag til et milliardbeløb i forbindelse med finansloven og i forbindelse med vandmiljøplanen vil afbryde forhandlingerne.
Det er simpelt hen ikke Folketinget værdigt.
Det må vi afvise.
Så må vi bruge nogle af de andre forslag til at diskutere videre om det.
Det synes jeg ikke vi skal stille os afvisende over for.
Men det her er simpelt hen for dårligt.
Kristen Touborg (SF), 1998-12-18:
Jeg skal blot sige til hr. Hans Christian Schmidt, at der må jo foreligge en misforståelse, når hr. Hans Christian Schmidt hele tiden siger, at SF har to forskellige holdninger.
Jeg tror, at jeg begyndte med meget klart at gøre opmærksom på, at jeg ikke var SF's ordfører her, og at det er min egen holdning til det.
Den anden misforståelse, Venstre gør sig skyldig i her, er jo, at der rent faktisk har været forhandlet om dette lovforslag.
Det er om vandmiljøhandlingsplanen, at jeg har været med som forhandler, og jeg har hele tiden givet udtryk for, at jeg mente, det var en dårlig model.
Jeg har været medvirkende til, at SF's forhandlere foreslog en anden model, som der så ikke kunne blive flertal for. Om den vedtagne model tillader jeg mig så at sige, at den er for meget præget af embedsværket.
Det er såmænd det hele.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-18:
Vi spræller sådan set ikke på nogen som helst krog, men sådan er det, når man tager et ansvar, vil jeg sige til fru Aase D. Madsen.
Det vil også på et tidspunkt blive en naturlig hverdag for andre.
Men tilbage igen til hr. Kristen Touborg: Der er jo stillet mange andre forslag, men tonen har helt entydigt været, at vi må samles om det, vi bliver enige om. Man må give, og man må tage.
Først nu, når snorene trækkes, kommer SF i tanke om, at det måske er passende, at de to forhandlere, som har været der, har hver deres mening.
Det blev nu ikke signaleret på noget tidspunkt under forhandlingerne om vandmiljøforliget.
Kristen Touborg (SF), 1998-12-18:
Jeg skal såmænd bare stilfærdigt sige til hr. Hans Christian Schmidt, at SF jo netop under de her forhandlinger har foreslået en anden model, nemlig den, jeg snakkede om, at man lagde det på forbruget i stedet for på indvindingsretten, men det er vi jo ikke kommet igennem med.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-18:
Jeg vil ikke gå ind i debatten mellem miljøministeren og hr. Kristen Touborg, men jeg er nødt til at sige til hr. Kristen Touborg:
Nu er det jo ikke sådan, at Venstre er bekendt med, at SF har sådan en tradition for, at vi ikke skal kunne høre, hvad de mener.
Jeg vil anbefale SF, at når de en anden gang kommer til forhandling med to mand, at starte ved indledningen med at melde, hvem der har den ene holdning, og hvem der har den anden, sådan at vi ved, hvem vi skal støtte os til.
Vi er jo i en lidt underlig situation, når der har siddet to mennesker og forhandlet det her vandmiljøforlig. Venstre tager jo altid sin del af ansvaret, sådan er det, men det har da ikke været den letteste forhandling, vil jeg sige til hr. Kristen Touborg.
Jeg har ligesom hr. Kristen Touborg altid fuld forståelse for, at man kan have forskellige holdninger i et parti, men når man ligefrem har siddet med i forhandlingerne, har man jo f.eks. også hørt, at flere har sagt, at det var et højt beløb, og at det kunne være svært at se finansieringen.
Men det afholdt da ikke SF fra at mene, at det her skulle blive til noget.
Vi er lidt kede af nu at høre, at en af dem, der har været med til forhandlingerne, nu, hvor snorene trækkes, ikke længere vil lægge sin stemme til det.
Kristen Touborg (SF), 1998-12-18:
Ministeren siger, som ganske rigtigt er, at jeg selv har været forhandler i forbindelse med Vandmiljøplan II.
Det, jeg giver udtryk for her, er faktisk de samme erfaringer, som jeg fik under de forhandlinger, nemlig at uanset hvilke ideer og modeller man kunne fremlægge, så var det meget vanskeligt at komme igennem embedsværket med sådanne anderledes ideer.
Det er sådan set de erfaringer, jeg også dér har fået, og de videreføres tilsyneladende her.
Jeg mener ikke, at vi under nogen omstændigheder har været inde på en nøjere præcisering af, hvordan de her penge skulle opkræves.
Landbruget skal betale sin del af det, men hvorfor skal man nødvendigvis bruge den mest teoretiske opkrævningsmodel, hvis man nu kunne bruge en, der var mere brugervenlig? Mit spørgsmål her er faktisk: Hvad med at prøve at se tingene fra borgernes side en gang imellem i stedet for udelukkende at se dem fra embedsværkets, fra statsmagtens side?
Jeg vil godt give ministeren det råd - og så ønske glædelig jul - at vi til næste år skulle give os til at se det også lidt fra borgernes side.
Svend Auken (S), 1998-12-18:
Hr. Touborg har været en af forhandlerne af vandmiljøplanen.
Forhandlerne af vandmiljøplanen fik allerede i begyndelsen af november måned det her udleveret, alle principperne gennemregnet osv.
Hr. Touborg eller hans parti har på intet tidspunkt henvendt sig med spørgsmål af den art.
Så kan han ikke komme halvanden måned efter og sige, at det er embedsmandsarbejde, makværk osv. Hvis man er med i en indgået aftale og man får papirerne, så beder man om møder, så regner man tingene igennem. I øvrigt må jeg sige til hr. Touborg, at jeg slet ikke forstår hans placering i det politiske billede herinde.
Men det er jo hans egen personlige afgørelse.
Det har jo ikke noget at gøre med, om man kan føle sympati med folk, men jeg synes, der er noget med orienteringsevnen, der svigter.
Der er ingen forskel, som vi har klarlagt i udvalget, på, om man pålægger gebyrbelastningen efter forbrug eller efter vandindvindingen.
Der er ingen forskel.
Princippet om en tredjedel sikrer, at landbruget får, om jeg så må sige, sit gebyr sat til en tredjedel i forhold til de kommunale vandværker, og det synes jeg er en rimelig ordning.
Ikke desto mindre har jeg lovet Socialistisk Folkeparti og andre partier, der deltager i aftalen, at vi i løbet af 2 år vil gøre op, om der har været en forskel, når man ser på, om jeg så må sige, de ansøgte mængder i forbindelse med vandindvindingstilladelser og så de faktiske forbrug.
Det vil vi vende tilbage til.
Så vi er i hvert fald i regeringen optaget af og indstillet på at medvirke positivt også til, at hr. Touborg får klarlagt alle oplysninger.
Jeg finder det ikke acceptabelt, at en personlig deltager i forhandlinger om disse ting først venter mange uger, går imod et forlig, han selv eller hans parti har indgået, og så oven i købet skælder andre ud for, at de har kikset med proceduren.
Jeg ønsker alligevel hr. Touborg en god jul, men det kan han ikke få med udelt god samvittighed.
Kristen Touborg (SF), 1998-12-18:
For god ordens skyld skal jeg begynde med at oplyse, at jeg ikke taler på SF's vegne i den her sag.
Jeg vil altså stemme imod lovforslag nr. L 115, og det vil jeg godt give min begrundelse for.
Det gør sig især gældende, når lovforslagene skal jages igennem Folketinget på nogle få uger, og jeg vil godt i den forbindelse gøre opmærksom på, at vi i indeværende uge kommer til at tredjebehandle 65 lovforslag, heraf er 18 fremsat i december måned.
Så kan vi jo hver især vurdere, om det er udtryk for en forbedret kvalitet i lovarbejdet, eller om der er tale om lovsjusk.
Således også med dette lovforslag
: Ingen forudgående høring, blot et par uger til at behandle sagen, og så er alt i den skønneste orden.
Eller er det?
Jeg synes jo, at debatten her i dag allerede har vist, at det her ikke er i den skønneste orden.
Det er rent ud sagt noget makværk, der er rent ud sagt ingen, der rigtig har sat sig ind i, hvad det her handler om, og hvad det kommer til at gå ud på.
Jeg kan godt se, at ministeren ryster på hovedet, og det synes jeg også der er god grund til, for det her er ren teori, og alt, hvad der har med virkeligheden at gøre, er fjernet. Efter min opfattelse er der ikke nogen som helst rimelighed i den model, der skal anvendes til at opkræve det her gebyr.
Det er altafgørende for embedsværket og tilsyneladende også for ministeren, at bare det er administrativt let at opkræve, er spørgsmål om rimelighed og retfærdighed sådan set fuldstændig underordnede.
Jeg kunne godt tænke mig, om ministeren kunne redegøre for, hvad forskellen er på gebyr og afgift, altså ikke set fra embedsværkets side, ikke set fra ministerens skrivebordsstol, men set fra den side, hvorfra det skal betales.
Jeg må sige, jeg har det selv sådan, at hvis jeg bliver opkrævet et gebyr fra kommunen på 1.000 kr., så virker
det sådan set lige så belastende, som hvis der står, at det er en afgift.
Så hvis jeg nu på dansk spørger ministeren, om jeg kunne få en forklaring på, hvad den egentlige forskel er for borgeren og for borgerens privatøkonomi på gebyrer og afgifter, så ville jeg sætte meget stor pris på det, for jeg kunne høre, at Socialdemokratiets ordfører mener, at det var der virkelig en meget stor forskel på.
Det ville jeg sætte pris på at få en afklaring af.
Jeg ved godt, at det her ikke drejer sig om mange penge, men jeg finder altså, at opkrævningsmodellen er helt urimelig.
Jeg er helt enig i, at landbruget skal betale sin del af udgiften, men hvorfor kun lægge det på 10 pct. af landbruget?
Det er vel ikke specielt dem, der markvander, som er skyld i forureningen og dermed medvirkende årsag til, at det skal kortlægges.
Eller er det?
Der er faktisk nogle, der mener, at det forholder sig modsat.
Når man nu ikke vil anvende den bedste model, kunne man i det mindste anvende den næstbedste, nemlig at opkræve efter forbrug og ikke efter de tilladte indvindingsmængder, men det vil man ej heller.
Man vil kun, hvad embedsværket finder administrativt lettest.
Dette lovforslag ligner alt for meget bræmmeloven, som
også er et meget virkelighedsfjernt makværk.
Det er det her også, og derfor vil jeg stemme imod.
Aase D. Madsen (DF), 1998-12-18:
Det, der blev sagt lige før, var nøjagtig mine ord, så dem behøver jeg jo ikke at gentage.
Jeg frygter, og det gør mange af dem, vi har haft i foretræde også, at det bliver sådan en afgiftsskrue, man kan dreje på.
Men vi må så håbe, at de partier, der har ansvaret for det her, og vi andre, når det forhåbentlig kommer i udvalg
igen, kan gøre det bedre, selv om Dansk Folkeparti ikke har de bedste forhåbninger i den retning, når vi ser, hvad der kan kradses ind af penge.
Selv om de siger, at det skal give plus/minus nul, så kan det jo regnes ud på så mange måder.
Vi vil da gerne være med til et arbejde i udvalget, men vi stemmer med arme og ben imod det her lovforslag, for vi frygter det værste.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-12-18:
Det er hr. Martin Glerups argument om, at der er ingen, der vil holde op med at vande på grund af den afgift her.
Jeg synes, det er et fuldstændig omvendt argument.
rugbrød
koster 500 kr. pr. stk,
eller nogen, der vil holde op med at gå på arbejde, selv om benzinen koster 50 kr. pr. l, for vi er nødt til at spise rugbrød og gå på arbejde.
Sådan et argument kan man simpelt hen ikke bruge.
Det er kun et bevis på, at det er en skat, som man ikke kan undgå.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-18:
Det er en kort bemærkning til hr. Martin Glerup, som nævner, at Landbrugsraadet har oplyst, at der er ingen landmænd, der vil holde op med at vande på grund af den her afgift.
Nej, det er klart, for det er nødvendigt for landbruget at vande for at kunne avle noget, så de må nødvendigvis blive ved med at vande, hvad enten de har råd til det eller ej.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-18:
Jeg vil bare lige sige, at vi drøfter jo altså ikke landbruget i denne her sag.
Det er vi faktisk enige om.
Det er der forlig om.
Det, vi drøfter, er ikke et landbrug på 100 ha, der skal af med 5.000 kr - det har vi ligesom måttet acceptere i den debat, vi har haft - men vi taler i mange tilfælde om en langt mindre indtjening, hvor man måske mageligt kan komme til at betale 50.000 eller 75.000 kr. i afgift - eller undskyld, det er ikke en afgift, det skal jeg huske, men o.k.