Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-02:
Der er ikke nogen, der kan fortænke os i Det Konservative Folkeparti i at kippe med flaget i denne her situation, hvor der foreligger et forslag, hvorefter amterne skal nedlægges.
Vi ser nogle meget store fordele i den reform, vi er i gang med at gennemføre: en moderne, fremtidssikret offentlig sektor delt på tre niveauer med en klar fordeling af rollerne.
Vi er jo i gang med at oprette nogle regioner, som har direkte valg, og det direkte valg er en sikkerhed for det demokratiske islæt i de beslutninger, som regionerne skal træffe.
Vi er særlig optaget af, at regionerne bliver nogle, som kan varetage de store opgaver, der er henlagt til regionerne, og angsten for, at der ikke er nogen demokratisk opbakning til regionerne, gælder i hvert fald ikke for Det Konservative Folkeparti, for jeg kan sige, vi har opstillet lister nu til de fem regionsvalg, og alle lister er på 30, 40, 50 personer, som alle sammen står på listen, fordi de ønsker at blive valgt, og fordi de ønsker at øve indflydelse på regionens kommende arbejde.
Jeg ser nogle meget store fordele i regionerne og i den måde, det er opbygget på, nemlig det forhold, at man nu får samlet en større enhed omkring sundhedsvæsenet.
Vi har snakket funktionsbærende enheder, og det vil sige det befolkningsgrundlag, der har skullet være til stede for at køre et effektivt sundhedsvæsen.
Der er specialiserede afdelinger, som skal helt op på 750.000-1.000.000 borgere, for at der kan være den nødvendige masse til, at man kan opretholde vagtberedskaber osv.
Alt det bliver der nu taget højde for, samtidig med at man får skabt en kolossal sammenhæng i sundhedsvæsenet mellem primærsektoren, altså de praktiserende læger, og sygehusene.
Samtidig er det jo sådan, at regionsrådet, der har ansvaret for det hele, får en mulighed for at gennemtænke nye procedurer og sammenhænge, skabe det sammenhængende patientforløb, således at patienterne oplever, at de ikke bliver stoppet undervejs, men kan gå direkte fra kirurgi til stråler til kemoterapi, hvis det drejer sig om kræftbehandling.
Jeg mener altså, at regionerne og deres opgaver bliver tilgodeset på den måde, at man samler det, og at man kan lave en specialeplan, som på en helt anden måde end den specialeplan, man har i dag, kan danne udgangspunkt for en god og effektiv offentlig sektor.
Jeg er helt sikker på, at man kan få mere sundhed for pengene.
Så har regionerne jo også til opgave at udarbejde en regional udviklingsplan.
Jeg har jo hele tiden og også fra denne talerstol sagt, at den regionale udviklingsplan ikke er en afværgeplan, det er en visionsplan for et område.
Det er en markering af, hvad vi vil i det her område, hvordan vi vil placere vores område.
Der kan man så få skabt ideer til, hvordan området skal udvikle sig.
Så jeg mener altså, at også på det område bliver der store opgaver, og der bliver en vision at arbejde med.
Så ligger det selvfølgelig Det Konservative Folkeparti meget på sinde, at regionerne skal fastholde arbejdet med visse sociale institutioner, og jeg synes altså, at der her skabes lidt for stor usikkerhed om regionernes mulighed for og evne til at tage vare på de svageste.
Vi havde debatten i går, og nogle har kaldt det, vi vedtog i går, for en afværgedagsorden.
Det var det jo ikke.
Det var regeringens dagsorden for, hvordan man ønskede at etablere den kommunale økonomi.
Jeg er i hvert fald ked af, hvis der er nogen, der står tilbage med det indtryk, at der her er tale om, at regionerne og det nye Kommunedanmark ikke er i stand til at tage vare på de svageste grupper.
Vi har jo sikret en videreførelse af de eksisterende amtslige institutioner, der er ikke nogen, der bliver nedlagt.
Så vil jeg godt sige med hensyn til det fleksible forretningsudvalgsstyre, at jeg anser det for at være en meget stor fordel at drive regionerne på den måde.
Det er jo ikke sådan, at regionsrådene skal varetage egentlige, konkrete driftsopgaver, de skal varetage den overordnede politikskabelse i regionen, og som jeg har været inde på tidligere, er der jo rigeligt rum for regionsrådet til at komme med ideer.
Jeg mener ikke, at der er behov for udvalg, udvalgsstyre, som vi kender det i amterne i dag, og jeg er enig i, at det her er en helt ny organisation på en helt ny måde, og derfor skal vi også have en ny styreform.
Så er jeg også helt sikker på, at regeringen vil tage vare på og har taget vare på økonomien i både regionerne og i kommunerne.
Det er ikke rigtigt, når der skabes et billede af, at økonomien skulle være usikker, eller at der skulle være skabt en situation, hvor ingen har det økonomiske overblik, men det er rigtigt, at den udligningsreform, som efterfølgende skal fordele byrderne mellem kommunerne, venter på, at vi bliver færdige dels med kommunernes dannelse, dels med opgavernes fordeling, og derefter kan man fordele pengene.
Men pengene er jo ikke forsvundet, fordi man flytter opgaverne fra det ene niveau til det andet.
Det var et konservativt udgangspunkt, at regionsdannelsen var obligatorisk, og at kommunedannelsen var noget, der skulle ske på frivillighedens basis.
Jeg er meget tilfreds med, at vi nu har fået 98 kommuner, store, bæredygtige enheder, som vil være i stand til at løse de basale opgaver omkring skole, ældrepleje og andre kommunale opgaver, og det vil være kernen i de nye kommuner.
Jeg tror også, at kommunerne bliver i stand til at varetage deres opgaver, herunder også de opgaver, vi har diskuteret så meget, f.eks. miljøet.
Jeg mener, der bliver skabt den nødvendige kompetence i kommunerne til at varetage de miljøopgaver, som bliver udlagt.
Alt i alt kan vi fra konservativ side sige, at ingen kan fortænke os i at kippe med flaget, for det her er en spændende, god, fremadrettet, fremtidssikret lovgivning, som vi varmt kan støtte.