runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-06:
Nu har kritikken haglet ned over den socialdemokratiske ordfører, men jeg er altså fuld af beundring for Socialdemokratiets kamikazeaktion over for sine egne vælgere i dette spørgsmål; at man i den grad simpelt hen kører den kampagne for ophævelse af forbeholdene - ganske vist ikke ved en folkeafstemning lige nu, men på et senere tidspunkt - når man tænker på, hvad de socialdemokratiske vælgere mener om denne sag.
Det kan altså kun aftvinge respekt, det gør det i hvert fald hos Enhedslisten.
Vi er ikke sikre på, at resultatet bliver særlig godt, men det aftvinger respekt.
Jeg er kommet herop, fordi jeg forstod på den socialdemokratiske ordfører, at man i virkeligheden helst havde set en afstemning om ØMU'en i forlængelse af den svenske afstemning, og hvad var så begrundelsen for det?
Jo, begrundelsen var, at det var jo tåbeligt at have tilsluttet sig alle kriterierne for at være med i ØMU'en, men ikke have den fælles mønt.
Der er to ting at sige til det.
For det første var det jo en tåbelig konstruktion, som Socialdemokratiet selv var med til at få gennemtvunget, og for det andet: Hvad er det nye i det i forhold til den afstemning, vi havde for kort tid siden?
Har Socialdemokratiet ingen nye argumenter for, hvorfor der skal være en afstemning om ØMU'en?
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Den socialdemokratiske ordførertale var jo nærmest et ekko af Venstres og udenrigsministerens taler, for så vidt angår, at man ikke vil tage stilling til, hvornår der skal holdes folkeafstemning om de danske forbehold.
Det beklager jeg faktisk meget, og jeg synes, det står i skærende kontrast til den melding, hr. Claus Larsen-Jensen kom med til allersidst i sin ordførertale, nemlig at han opfordrede regeringen til at være med til at føre en offensiv dansk europapolitik.
Jeg synes, det er utrolig defensivt, at efter at man selv bragte spørgsmålet om euroen til folkeafstemning i 2000, er Socialdemokratiet ikke villig til at tage det næste skridt og bringe spørgsmålet om forsvarsforbeholdet til afstemning i år.
Det er der intet til hinder for, heller ikke konventets udkast til en ny traktat senere på året eller først til næste år.
Der er faktisk kun det til hinder for det, at Socialdemokratiet hånd i hånd med Venstre og De Konservative lurepasser på hele området, og jeg synes, det vidner om alt andet end en offensiv europæisk politik, som hr. Claus Larsen-Jensen ellers proklamerede at man ville arbejde for.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
Der har været meget signalforvirring fra Socialdemokratiets side i det seneste halve år vedrørende spørgsmålet om forbeholdene og afstemning osv.
Nu fik vi så et bud, der lyder på, at Socialdemokratiet lægger sig op ad regeringens holdning: at der ikke kommer folkeafstemninger på denne side af fremlæggelsen af forfatningstraktaten.
Det er jo for så vidt udmærket, men det rejser igen det spørgsmål, som vi ikke kunne få et svar på fra Venstres side, men så kan vi jo spørge Socialdemokratiet, som altså nu indtager den samme position: Hvad betyder det med hensyn til senere afstemninger?
Betyder det, at Socialdemokratiet nu lægger sig på en sådan linje, at det kan tænkes, at man får afstemning om en ny forfatningstraktat og forbeholdene den samme dag?
Eller betyder det, at man respekterer forbeholdene, så de også består i en ny traktat?
Det ville jo være udtryk for ægte respekt for forbeholdene, også set i lyset af, at euroen var til afstemning så sent som i 2000.
Der er jo ikke kommet noget nyt frem, selv om hr. Claus Larsen-Jensen gav udtryk for, at der har været en ny udvikling på alle de områder, der er omfattet af forbeholdene.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
Vi har heller ikke selv ønsket at ændre de danske undtagelser.
Det, der er en realitet, og som hr. Søndergaard også er nødt til at forholde sig til i den virkelige verden,
Det er det, jeg siger.
Så der er nogle politiske konsekvenser, uanset om hr. Søndergaard kan lide det eller ej.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-06:
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at en ny traktat kun kan vedtages ved enstemmighed.
Derfor kunne jeg ikke forestille mig, at regeringen ville acceptere en ny traktat, der på nogen måde ikke accepterede de danske forbehold fuldt og helt, og derfor må jeg bede fru Charlotte Antonsen bekræfte, at man ikke kan forestille sig en ny traktat, som ændrer de danske forbehold.
Det kan man ikke forestille sig, for den danske regering ville afvise en sådan traktat, og så ville den ikke blive til noget.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
En ny traktat kan ændre den politik, som de danske undtagelser vedrører.
Hr. Søndergaard ønsker åbenbart at misforstå det, jeg har sagt.
Jeg tror ikke rigtig, det tjener noget formål at gentage det mere.
Jeg har sagt, at selvfølgelig kan det lade sig gøre, at man holder en folkeafstemning alene om den kommende nye traktat, hvis det er det, man vil.
Jeg holdt lige før et langt indlæg om, at der ikke er noget, der tyder på, at vi får nogen problemer med at fastholde de danske undtagelser, ligesom de andre lande får lov til at fastholde deres undtagelser.
Så jeg synes, hr. Søndergaard ser en konflikt, der ikke eksisterer.
Søren Søndergaard (EL), 2003-02-06:
Jeg må indrømme, at jeg bliver en lille smule overrasket over fru Charlotte Antonsens svar.
Én ting er det der med det demokratiske i at slå afstemningerne sammen, men o.k., der har Venstre så sine principper eller mangel på samme.
Men jeg skrev meget præcis ned, at fru Charlotte Antonsen sagde: En ny traktat kan ændre de danske forbehold.
Det forstår jeg ikke.
Er det Venstres opfattelse?
Er det regeringens opfattelse, at en ny traktat kan ændre de danske forbehold, og hvordan skal det i givet fald ske?
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
Fru Elisabeth Arnold har selvfølgelig fuldstændig ret.
En ny traktat kan ændre de danske forbehold, og så må vi, når vi kender den nye traktat, se på, om det er situationen, og hvad vi i givet fald skal gøre ved det.
Til hr. Søndergaard
: Ja, man kan forestille sig mange ting.
Vi har fire danske undtagelser, vi har forhåbentlig snart en ny traktat.
Det er jo ting, som hver især kan føre til folkeafstemninger, og det kan også samlet føre til folkeafstemninger.
Der er mange muligheder, og det, jeg siger i dag, er, at det må vi tage stilling til, når vi kender grundlaget.
Til hr. Sjursen
: Det er rigtigt, at jeg fravælger muligheden for, at vi nu siger ja til at holde en folkeafstemning om forsvarsforbeholdet.
Det harmonerer sådan set med, at vi også på dette område mener, det er rigtigt, at man kender det nye traktatgrundlag.
Vi har lige for et par dage siden set et forslag om, at den europæiske udrykningsstyrke måske også skulle have et eller andet
Der sker også noget på det forsvarspolitiske felt, og derfor mener vi også på dette område, at det er for tidligt at holde en folkeafstemning, når vi ikke kender den nye traktat.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Fru Charlotte Antonsen har selvfølgelig ret i, at der tidligere ved traktatændringer er ting, som har påvirket vores forbehold, f.eks. er vores forbehold for borgerskabet indskrevet i en traktat ved en senere ændring.
Det betyder bare, at den danske politik i virkeligheden har været succesfuld, fordi det danske forbehold nu er blevet hele EU's forbehold.
Det er indskrevet som en del af værdisættet og en del af den traktat, der nu gælder.
Men det, der sker nu, er, at den kommende traktat får en helt ny opbygning.
Emnerne bliver placeret på en helt anden måde, end de er blevet før.
Det vil sige, at i virkeligheden kan den situation, som hr. Søren Søndergaard opremsede for et øjeblik siden, jo indtræde.
Det kan betyde, at den ny traktat, som de danske borgere skal stemme om, i virkeligheden ændrer de danske forbehold, uden at vi har nogen som helst mulighed for at påvirke det, fordi vi simpelt hen har afskrevet os muligheden for at forhandle, fordi vi har sagt, det ikke gør noget, at de andre går videre.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Det bliver i det hele taget nok lidt vanskeligt at stille et spørgsmål til fru Charlotte Antonsen i dag, fordi Venstre åbenbart ikke vil tage stilling til de forskellige forslag og de muligheder, der foreligger.
Det er i virkeligheden også at fravælge nogle muligheder.
Det synes jeg fru Charlotte Antonsen skal gøre sig klart.
Ikke at ville tage stilling er også at fravælge nogle muligheder, bl.a. den mulighed, at vi, efter at vi har haft afstemningen om euroforbeholdet i 2000, i år kunne have en grundig debat om forsvarsforbeholdet og tage stilling til det og så måske igen, når vi kom over på den anden side af en ny traktat, hvem ved, tage en debat om forbeholdet vedrørende retlige og indre anliggender.
Det vil efter Kristeligt Folkepartis opfattelse være en seriøs tilgang til hele debatten om forbeholdene, og det vil også være seriøst over for de partier, der måtte ønske at få et eller flere af forbeholdene ophævet, at man gør det på den måde.
Derfor vil jeg bare sige til fru Charlotte Antonsen, at man ikke kan opfatte Venstres melding i dag anderledes, end at man selvfølgelig holder alle muligheder åbne, men nok så meget også, at den mulighed, at man tager en alt eller intet-afstemning efter en ny traktat, vil være det mest sandsynlige, hvor man så klasker det hele sammen, og så får danskerne pistolen for panden.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
Til hr. Sjursen og til hr. Thulesen Dahl
: Der er mange muligheder for at få en fair og ordentlig folkeafstemning om EU.
Det er ikke noget, vi skal tage stilling til i dag.
Det er i hvert fald ikke noget, jeg ønsker at tage stilling til i dag.
Det er noget, der ligger ude i fremtiden, når vi kender
den nye traktat, så befolkningen først og fremmest har et ordentligt grundlag at tage stilling på. Det er rigtigt, som det bliver nævnt, at der er mulighed for, at man tager forsvaret for sig; der er mulighed for det radikale forslag, hvor man tager alle tre forbehold og laver en spiseseddel; der er mulighed for, som hr. Thulesen Dahl siger, at man skubber det yderligere ud.
Det vil vi ikke tage stilling til i dag.
Fru Elisabeth Arnold nævner, og det var jeg faktisk også inde på i min ordførertale, at den ny traktat kan betyde ændringer af de områder, hvor vi har forbeholdene.
Nu er det jo ikke første gang, traktaten er blevet ændret, siden vi fik forbeholdene i maj 1993 ved folkeafstemningen.
Der er allerede sket ændringer på de områder, hvor vi har de danske undtagelser, så fru Elisabeth Arnolds bekymringer må så også gælde fortiden.
Jeg mener, det er noget, vi skal lægge åbent frem for befolkningen, hvis der sker ændringer på de områder.
Man er i givet fald klar over, at forbeholdene får en ny betydning, hvis der sker ændringer på de traktatområder, som de tre reelle danske forbehold vedrører. Som bekendt har alle lande forbehold.
De er mindre end de danske, kan man roligt sige, men der har jo endnu ikke under de forhandlinger, der har været om en ny traktat, været
ønsker eller krav om, at alle lande skulle opgive deres forbehold.
Så lad os nu se.
Indtil videre har det ikke skabt nogen problemer, og vi kan selvfølgelig, som vi har gjort ved tidligere traktatændringer, overføre undtagelserne.
Det, der er vigtigt, er, at vi, når traktaten er på plads, tager en diskussion med partierne og ser på, hvad vi nu skal.
Skal vi have en folkeafstemning om en ny traktat?
Skal vi have en større folkeafstemning?
Men den diskussion er meningsløs at tage nu.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Jeg fik ikke noget svar fra fru Charlotte Antonsen om forholdet til den traktat, der skal forhandles senere på året og muligvis bliver færdig allerede før jul.
Jeg synes, det må bekymre partiet Venstre, at man ikke er så fair over for befolkningen, at man siger, at nu står vi over for en ny traktat, som skal forhandles på regeringsplan, og vi har så mandat fra vores befolkning eller fra vores folkevalgte forsamlinger om, hvordan denne traktat skal se ud, for man har jo ikke nogen afgørelse på, om man stadig væk har disse forbehold.
Man kan risikere, at traktaten kommer
Hvis man giver sin tilslutning til traktaten, så ændrer man samtidig forbeholdene.
Det vil blive opfattet som urent trav af befolkningen, og det vil blive opfattet, som om man fifler med de forbehold, vi nu har haft i 10 år.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
Det er lidt i samme boldgade, og det er også for at følge op på mit spørgsmål fra før.
Det er jo en kendt sag, og det er også det, fru Charlotte Antonsen siger her i dag, at det først er senere, at man vil lægge sig fast på, hvordan man præcis skal forholde sig til en kommende folkeafstemning om den nye forfatningstraktat.
Altså: Er det Venstres og fru Charlotte Antonsens holdning, at det vil være fair og ordentligt, at man laver en afstemning, hvor man stemmer om forfatningstraktaten og tager et opgør med forbeholdene?
Eller er det Venstres grundlæggende holdning, at afstemningen må komme, så man først taler om forfatningstraktaten - det må jo være konsekvensen, kunne man umiddelbart synes, af det, fru Charlotte Antonsen siger - og efterfølgende tager en debat, hvis man mener det, på baggrund af, at det var udtryk for en langsigtet dansk EU-politik i forhold til forbeholdene?
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Vi har selvfølgelig også i Kristeligt Folkeparti været opmærksomme på, at der er en ny traktat undervejs, og at den kan komme tidligere, end vi hidtil har regnet med. Når vi har fremsat vores beslutningsforslag, som alene vedrører forsvarsforbeholdet, er det også, fordi vi ønsker dels at respektere resultatet af folkeafstemningen i 2000 omkring euroforbeholdet - det ønsker vi altså ikke at få omgjort nu - og dels fordi vi har den opfattelse, at vi netop for at sikre en bred debat omkring de enkelte forbehold ikke skal ud i det, som Det Radikale Venstre foreslår, nemlig at have en fælles afstemningsdato, ganske vist med mulighed for at sætte tre krydser, men vi tror, at det hele så for alvor bliver forplumret og ikke mindst: så respekterer man ikke afgørelsen i 2000 omkring euroforbeholdet.
Derfor må jeg spørge fru Charlotte Antonsen, om det, som Venstre vil arbejde for, er, at man faktisk får mulighed for på særskilte afstemningsdage at tage stilling til de enkelte forbehold, eller om Venstre som Det Radikale Venstre går efter en samlet afstemningsdag, hvor man tager alle forbeholdene under kraftig behandling.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
Først til hr. Thulesen Dahl: Ja, forbeholdene var udtryk for en langsigtet dansk EU-politik, dengang vi aftalte dem i december 1992, men man må jo sige, at der er gået lang tid siden december 1992.
Det blev så vedtaget ved folkeafstemningen i maj 1993.
Så det er jo det, der står i de danske undtagelser, det, hr. Thulesen Dahl beder mig om at bekræfte.
Det står der stadig væk, men der er jo altså gået lang tid.
Hvordan vi skal udforme folkeafstemningen, må vi tage stilling til til den tid.
Det er sådan set også svar til fru Elisabeth Arnold.
Vi mener, at det er for sent at holde flere folkeafstemninger om de danske undtagelser, inden vi har den nye traktat på plads.
Men det er jo ikke, fordi der kommer til at gå så lang tid, før vi kender den nye traktat.
Alt tyder i øjeblikket på, at vi måske har den på plads allerede til næste jul.
Derfor er det altså, havde jeg nær sagt, plus/minus et år, vi taler om.
Det, vi så maner til fornuft omkring, er, at det er vigtigt, det ved vi fra tidligere folkeafstemninger, at befolkningen kender det grundlag, folkeafstemningen foregår på, og det er altså i denne situation også den nye traktat, fordi vi ved, at de emner, undtagelserne vedrører, er på dagsordenen. Så det er ikke noget med, at Venstre nu er flintrende ligeglade med undtagelserne, de skal afskaffes i næste årtusind.
det, vi siger, er, lad os nu få traktatgrundlaget på plads og så på det tidspunkt tage stilling til, hvordan vi vil udforme folkeafstemningerne.
Det er også et svar til hr. Sjursen, at der er da intet, vi hellere vil - og det vil vi gerne starte på i dag - end at argumentere for, hvorfor det er en ulempe for Danmark at have forbeholdene.
Hr. Sjursen har da ret i, at netop forsvarsforbeholdet er brandaktuelt i disse dage, om jeg så må sige.
Den diskussion kan vi sagtens starte i dag.
Men hvordan folkeafstemningen skal se ud og hvilke temaer, det må vi tage stilling til, når vi har et mere klart grundlag.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Det er jo morsomt at høre de her ordførertaler, hvor ordførerne erklærer sig fuldstændig enige med intentionerne i forslaget, men altså ikke kan støtte.
I det her tilfælde var undskyldningen, at nu er det for sent.
Det synes jeg virkelig er komisk, når man tænker på, hvordan Venstre har beklaget sig over de forbehold i de 10 år, de har eksisteret.
Så sagde fru Charlotte Antonsen også, at løbet jo nærmest er kørt, for nu har det konvent, der er nedsat, jo nærmest udviklet sig til at være en lille regeringskonference, og vi ved endnu ikke, hvad der kommer til at stå i den nye traktat.
Jamen det er jo meningen, at vi politikere skal bruge vores tid til at påvirke, hvad der kommer til at stå i den traktat.
Det virker, som om den totale passivitet har taget magten i partiet Venstre, efter at man har overstået det EU-formandskab.
Jeg synes, det er meget ejendommeligt.
Jann Sjursen (KRF), 2003-02-06:
Her har Venstre i årevis tordnet mod de danske forbehold og sagt, at de nærmest skulle væk hurtigst muligt, de var skadelige for Danmark, og hvad ved jeg, men o.k., det må fru Charlotte Antonsen selvfølgelig have lov til at sige, hvis det er det, hun mener.
Men i forhold til Kristeligt Folkepartis forslag mener jeg ikke, at man kan beskylde Kristeligt Folkeparti for, at vi lige pludselig vil skynde os.
Vi har ikke ivret for, at man skulle afskaffe forbeholdene sådan en masse, sådan som Venstre har gjort det.
Vi har faktisk med vores forslag sagt, lad os nu - som vi havde det i forbindelse med euroafstemningen i 2000 - få en grundig debat om forsvarsforbeholdet ikke mindst i lyset af den udvikling, der er sket på det område de sidste 10 år, og også i lyset af den beslutning, der blev truffet i december måned, som udenrigsministeren også redegjorde for, som betyder, at EU nu kan låne NATO-aktiver.
Så skulle vi ikke i stedet for tage den derfra og så få en grundig debat om lige præcis det forbehold, som vel nok er det, der trænger sig allermest på?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-06:
For 90 pct.s vedkommende var det jo en pragtfuld tale at lytte til, som understreger, at selvfølgelig skal vi ikke kaste Danmark ud i folkeafstemning om de forbehold nu.
Det er jo helt logisk, at det vil være en skandale af rang, hvis Folketingets flertal valgte at følge de her forslag, men det kommer jeg tilbage til i min ordførertale.
Det, jeg vil spørge fru Charlotte Antonsen om, er, at når Venstre indtager det fornuftige synspunkt, at vi ikke skal have afstemninger nu, lægger Venstre så dermed op til, at forbeholdene er udtryk for en langsigtet dansk EU-politik, altså med det som resultat, at i den nye forfatningstraktat, man laver, indarbejder man så forbeholdene og - kan man sige - udfordrer ikke forbeholdene i forbindelse med debatten om eventuel vedtagelse om den nye forfatningstraktat? Eller er det udtryk for, at man i forbindelse med den nye traktat vil forsøge dér at tage et samlet opgør med forbeholdene og sige, at man i givet fald stemmer ja til både forfatningstraktaten og opgøret med forbeholdene eller nej til det hele?
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-06:
På baggrund af det succesfulde danske formandskab og på baggrund af de meget flotte meningsmålinger i forhold til danskernes ønske om at afskaffe undtagelserne, kan jeg da godt forstå noget af baggrunden, noget af motivet for de to forslag, der kommer her, om, at vi så skal skynde os at afholde en folkeafstemning.
Alligevel vil vi i Venstre afvise de to forslag.
I og for sig kan man sige, at det er for sent at tage en folkeafstemning nu om enten en eller de tre danske undtagelser.
EU arbejder jo som bekendt i øjeblikket på højtryk for at skabe en bedre ramme om det fremtidige europæiske samarbejde.
Så hvordan skulle vi, i fald vi valgte at holde en folkeafstemning nu, da holde tungen lige i munden?
Hvordan skulle vi her i landet kunne diskutere én undtagelse - forsvarsundtagelsen, som Kristeligt Folkeparti foreslår - eller alle tre undtagelser, samtidig med at resten af Europa er i gang med en langt bredere debat om, hvordan vi skal indrette hele det europæiske samarbejde?
Jeg tror, det vil skabe uoverskuelighed, og det ville være vanskeligt for vælgerne at se præcis, hvad det var, der egentlig skulle tages stilling til ved en folkeafstemning.
Så i og for sig er det for sent nu at nå at afholde en afstemning om undtagelserne, fordi den næste traktat allerede er på dagsordenen.
Derudover er det jo en kendt sag, at de emner, de danske undtagelser vedrører, også er emner, som står højt på dagsordenen i konventet.
Derfor kan man i dag godt sige, at vi faktisk intet ved om, hvad der kommer til at stå på de politiske områder, som de danske undtagelser omfatter, og det drejer sig jo om forsvars- og sikkerhedspolitik, om det retlige, flygtninge/indvandrerpolitik, kriminalitetsbekæmpelse, økonomisk politik og euroen.
Disse emner er alle emner, der drøftes meget intenst under konventet, og det vil jo sige, at det er meget vanskeligt at gå ud og sige, at vi har et klart grundlag, for det har vi ikke.
Vi ville i givet fald ikke vide, hvad det var, vi stemte om.
Det ved vi først den dag, traktaten er parat.
Så Venstres syn på folkeafstemninger er, at der er intet, vi hellere vil, end at komme af med de danske undtagelser, tiden er bare ikke inde nu.
Vi skal tænke os
godt om, og frem for alt skal vi sikre os, at grundlaget - altså den næste traktat - er på plads, så der ikke er unødig usikkerhed i forbindelse med de kommende afstemninger eller afstemning om forbehold og eventuelt om den nye traktat.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-06:
Jeg anerkender selvfølgelig fuldt ud, at udenrigsministeren ikke kan støtte selve intentionen med beslutningsforslagene, men må jo også konstatere, at ministeren var fuldstændig enig i argumenterne. Det, jeg imidlertid er meget usikker på, er det, ministeren kalder den rigtige rækkefølge.
Hvordan vil regeringen påvirke de forhandlinger, der skal foregå mellem regeringerne for at udarbejde en ny traktat, når man ikke aner, om Danmark har sine forbehold eller ej?
Hvordan vil man påvirke den nye traktat?
Vil man blot læne sig tilbage i stolen, lægge armene over kors og regne med, at de andre 23-24 medlemslande forhandler på plads, fordi vi jo ikke kan røre os, fordi vi har disse forbehold?
Mit spørgsmål er: Hvordan vil regeringen påvirke de forhandlinger, der skal føre frem til en ny traktat?
Charlotte Dyremose (KF), 2003-02-06:
Jeg er meget enig med fru Line Barfod i, at der selvfølgelig er nogle juridiske spørgsmål, som vi også har brug for at diskutere i udvalget, og derfor synes jeg også, vi skal gøre det.
Jeg tror også, fru Line Barfod godt kender spørgsmålet om, hvordan man skal løfte bevisbyrden, men jeg synes faktisk, vi skal diskutere de juridiske spidsfindigheder i udvalget, for det er selvfølgelig utrolig vigtigt, at vi gør os nogle klare og rigtige overvejelser.
Fru Anne Baastrup spørger, hvor mange nætter man må sove sammen.
Jeg synes, det er lidt svært at sætte et bestemt antal, men der er jo andre ting at tage hensyn til; om kæresten f.eks. betaler en del af huslejen, eller om kæresten har sin egen bolig, hvor han selv betaler huslejen.
Det er sådanne faktorer, man også må tage i betragtning, for det er klart, at begynder kæresten at betale en del af huslejen og lægge penge i madkassen, er det jo en anden situation, end hvis kæresten har en lejlighed et andet sted, men ofte er på besøg.