runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Beslutningsforslag nr. B 17 er – ja, jeg tør snart ikke sige det – en genfremsættelse af B 41 fra folketingsåret 2003-04.
Der er tale om et forslag, som indebærer, at der i en 5-årig forsøgsperiode iværksættes en gældsrådgivning af private, idet for megen gæld kan nedsætte livskvaliteten for den enkelte og dennes eventuelle familie, som forslagsstillerne skriver i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
I Venstre er vi helt enige i, at for megen gæld kan forringe livskvaliteten for både den, der har optaget lånene, og en eventuel familie omkring.
Vi mener, at det er langt vigtigere at forebygge gældsætning og at give forbrugerne mulighed for at få et godt overblik at træffe beslutninger om eventuel gældsoptagelse ud fra.
Her kan bl.a. kravene om skiltning af den årlige rente for et kviklån fremhæves, idet det er en af de fælder, som man som trængt forbruger godt kan falde i.
Men også med rykker- og inkassoguiden på internetportalen www.forbrug.dk er der mulighed for at sammenligne priser på en række varer og tjenesteydelser samt for at finde en lang række andre oplysninger, der kan være til gavn, når man er forbruger, og det er vi jo alle sammen et eller andet sted.
Samtidig er det også sådan, som det tidligere er blevet nævnt af ministeren, at f.eks. bankerne allerede i dag rådgiver og hjælper med at få styr på gælden, så vi mener ikke, at der er brug for yderligere tiltag på området.
Venstre kan dermed ikke støtte forslaget.
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Jeg er sådan set
som en indledning glad for, at også partiet Venstre anerkender, at gæld er et problem.
Det er jo som regel sådan, at det lange, seje træk i det politiske arbejde er at få de borgerlige partier til at indse, at der er et problem.
Når vi så har fået dem til at indse, at der er et problem, vil vi i løbet af nogle år også få dem overbevist om, at det er noget, man skal tage ansvar for.
Så langt, så godt.
Jeg synes, at det er fuldstændig rigtigt, at der kan gøres meget mere på den front.
Vi vil meget, meget gerne være med til at bakke op om næsten alt, hvad man overhovedet kan finde på, hvad angår forebyggelse.
Men er ordføreren ikke enig i, at forebyggelse ikke rigtig hjælper dem, der er endt i suppedasen, ikke rigtig hjælper dem, der i dag står med en meget stor gæld, har svært ved måske at komme ind på arbejdsmarkedet og er endt i en håbløs økonomisk situation?
Jeg skal bare høre: Hvad er Venstres bud til dem, der i dag har gældsat sig for meget og måske står i en meget svær økonomisk situation?
Hvad er svaret fra Venstre da?
Venstres ordfører er vel enig med mig i, at den indsats, der gøres i dag, ikke er tilstrækkelig?
Var den det, ville vi jo ikke stå med så mange mennesker med så store gældsproblemer.
Hvis Venstres ordfører er enig i det, antager jeg, at man også er enig i, at vi så må forsøge os med noget nyt.
Man kan selvfølgelig vælge at se gæld som et problem for det enkelte menneske og måske for familien omkring, men problemet er større end det, fordi gæld virker som en bremseklods.
Gæld er jo sådan noget kviksand, der hiver folk ned, så de ikke kan komme op igen.
Derfor skal mit spørgsmål til Venstres ordfører være: Hvorfor ikke prøve det her?
Fra forslagsstillernes side er der lagt op til at lave en forsøgsordning.
Hvorfor så ikke prøve det?
Hvorfor ikke efterprøve, om vi kan få nogle erfaringer, vi kan bygge videre på?
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Ja, fordi Venstre ikke synes, at det her er en offentlig opgave.
Vi vil i Venstre meget gerne være med til at se på, om der er andre oplysningskampagner, der skal sættes i gang.
Jeg synes f.eks., at rykker- og inkassoguiden er et rigtig godt tiltag, der er kommet.
Jeg synes f.eks., at portalen forbrug.dk er et rigtig godt tiltag, der er kommet i gang.
Og sådan sker der løbende noget på det her felt, men jeg synes vitterlig ikke, at det er en offentlig opgave at rådgive om gæld.
I Sverige bliver der rent faktisk brugt flere årsværk på at rådgive om gæld end på andre forbrugeroplysningsting.
Så det virker på mig, som om det i hvert fald heller ikke er den rigtige vej.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Hvis det hjælper, hvis det, at man yder en ordentlig indsats med hensyn til gældsrådgivning, betyder, at meget færre mennesker bliver sat ud af deres boliger og bliver hjemløse, at færre begår selvmord, at færre slår deres familiemedlemmer ihjel, eller at færre kommer ud i alkoholmisbrug, narkomisbrug eller andet, så synes jeg da, at det er en god måde at anvende midlerne på – altså på nogle gældsrådgivere, frem for at man skal have sociale sagsbehandlere eller andre til at samle op bagefter.
Det, jeg egentlig tog ordet for at spørge til, vedrører, at fru Inger Støjberg lægger vægt på forebyggelse, og det er jeg selvfølgelig enig i.
Hvad gør man, hvis man nu har fulgt alle kampagnerne og har en fornuftig økonomi, men der så sker noget uventet, f.eks. at man bliver syg, arbejdsløs eller skilt?
Det er nemlig typisk der, folk kommer ud og får den uoverstigelige gæld, hvilket også mange af de henvendelser, vi har fået i udvalget, viser.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
For det første vil jeg gerne sige til fru Line Barfod, at jeg nu ikke nævnte, at der i Sverige var færre, der blev hjemløse, og færre, der slog deres samlever ihjel.
Det, jeg stilfærdigt nævnte omkring Sverige, er, at man i Sverige bruger flere årsværk på at rådgive om gældsætning og gæld end på forbrugeroplysning generelt.
Så jeg kan altså ikke helt se den kobling, fru Line Barfod er inde på.
I forbindelse med det, at man kommer ud for sygdom og andre ting, der kan gribe ind i ens privatliv, har vi altså stadig væk et socialt system.
Det er jo ikke sådan, at sociallovene er sat ud af spil, så jeg forstår ikke helt fru Line Barfods sammenhæng i det her.
Line Barfod (EL), 2005-05-27:
Jeg går ikke ud fra, at det er Venstres holdning, at folk, bare fordi de bliver skilt eller bliver syge eller bliver arbejdsløse, skal til at være sociale klienter på socialforvaltningen.
Vores forslag går netop ud på at gøre det modsatte.
Vi mener ikke, at folk skal være helt derude, hvor de skal være sociale klienter for at få hjælp.
Vi siger, at der skal være en gældsrådgivning, man kan gå hen til, længe inden man kommer derud.
Det var sådan set også det, der var mit spørgsmål i forhold til erfaringerne fra Sverige.
Det kunne jo være, at de har så mange gældsrådgivere, fordi det faktisk hjælper i forhold til en række andre sociale problemer.
Det skal derfor ikke sammenlignes med, hvor mange der henvender sig for at høre om hjemmesyltning eller andre forbrugerspørgsmål, men sammenlignes med: Hvad har det af effekt i forhold til at forebygge en række sociale og sundhedsmæssige problemer foruden kriminalitet?
Mette Frederiksen (S), 2005-05-27:
Jeg anerkender, at der politisk er uenighed på det felt.
Det ved vi sådan set godt i forvejen.
Men det er jo også tilladt at blive klogere af f.eks. de svenske erfaringer på det område.
Jeg tror egentlig, at jeg vil nøjes med at spørge ministeren, om ministeren er enig i, at der er et problem, om ikke det er rigtigt politisk at anerkende, at gæld som fænomen faktisk kan være et meget, meget stort problem ikke alene i forbindelse med det, fru Line Barfod berører, nemlig sociale forhold som f.eks. hjemløshed, men også i forhold til arbejdsmarkedet.
Hvis du f.eks. er på en overførselsindkomst og har stiftet en meget, meget stor gæld, kan de to ting tilsammen i sig selv være en barriere for, at du overhovedet kommer ind på arbejdsmarkedet.
Men jeg har også den grundlæggende opfattelse, at det ikke er alle problemer, som det offentlige skal påtage sig et ansvar for at løse for folk.
Vi må fastholde, at den enkelte selv har et ansvar.
Hvis vi bare siger, at det offentlige tager ansvaret, når folk har problemer af den ene eller den anden art, medfører det et samfund, hvor vi i stigende grad tager ansvaret fra folk og overlader det til det offentlige.
Det ville også være tilfældet i denne sammenhæng.
Men naturligvis er jeg enig i, at vi skal angribe de her problemstillinger, og derfor har jeg også i mit indlæg gennemgået en række af de tiltag, vi tager, ud over det rent lovgivningsmæssige, bl.a. informationsmæssige tiltag, for at folk skal blive bedre rustet til at træffe disse beslutninger.
Det kan ofte være årsagen, tror jeg, til, at folk begiver sig ud i en gældssituation, som de ikke kan overskue.
De er simpelt hen ikke ordentligt informerede om f.eks. de årlige omkostninger i procent, når man tager gebyrer osv. med.
Det er fuldstændig uacceptabelt, og det agter jeg at skride ind over for så effektivt, som det overhovedet er muligt.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2005-05-27:
Jeg ved ikke, om det forholder sig sådan, som Enhedslistens ordfører siger, at der har været enkelte tilfælde med børn, der var i puberteten.
Jeg læser bare bemærkningerne anderledes, for der står, at for en del børn kan der vise sig tidspunkter, hvor der kan opstå konflikter, der er relateret til forældrenes homoseksualitet.
Det er i hvert tilfælde sådan, jeg læser bemærkningerne.
Så kan man så tolke dem på mange måder.
Men jeg vil sige, at vi i Det Konservative Folkeparti ingen planer har om at ændre på reglerne, når det gælder om at adoptere børn her til landet.
Jeg vil også sige, at vi politikere da har et ansvar for at sikre den bedst mulige situation for de børn, vi henter til Danmark.
Og der må vi sige, at den bedst mulige situation jo er – som der står her – at barnet får lov til at komme til heteroseksuelle forældre.
Vi ved jo ikke, hvilken opvækst barnet har haft, og børn på 2-3 år kan måske ikke forklare præcis, hvad de har oplevet.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Jeg vil gerne bekræfte fru Mette Frederiksen i, at vi i Venstre ser det her som et stort problem for de mennesker, der er havnet i den ulykkelige situation, for det er vitterlig en utrolig ulykkelig situation at havne i, hvis man har en alt for stor gæld.
Det er jo så rigtigt, at man kan sige, at forebyggelsen måske kommer for sent ind, hvis folk nu har en meget stor gæld.
Jeg vil dog sige, at de oplysningskampagner, som er sat i værk – jeg nævnte f.eks. rykker- og inkassoguiden – er med til at guide folk igennem, så det er jo ikke sådan, at der slet ikke er nogen hjælp fra det offentlige.
Der er masser af hjælp at hente også på www.forbrug.dk og andre steder.
Jeg må sige, at det for mig at se ikke er en offentlig opgave at rådgive om gæld på den her måde; det er det ikke.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-27:
Jeg vil godt spørge ministeren om, hvilken strategi der er for at kæmpe imod nitrat og nitrit i forhold til Ø-mærket.
Er ministeren parat til at gå skridtet fuldt ud og prøve at få det til at blive en politisk afgørelse, altså få det væk fra Den Tekniske Komité?
Derudover planlægger jeg også at tage kontakt med kolleger i de andre lande for at gøre opmærksom på de danske argumenter og det hensigtsmæssige i at holde fast i, at man bør friholde økologiske varer fra nitrit og nitrat.
Det er strategien, som forfølges i øjeblikket.
Der er jo også regler på vej om tilsætningsstoffer generelt i fødevarer, hvor man ser på en revision af reglerne, og jeg synes, at det måske er fornuftigt at hægte spørgsmålet om økologiske varer efter de andre regler.
Det tror jeg måske er den bedste strategi at forfølge.
Men det er vi jo ikke herrer over alene.
Nej, det er jeg godt klar over at vi ikke alene er herrer over.
Men skulle jeg forstå ministeren sådan, at det at hægte dem efter de andre er at trække økologireglerne op på det politiske plan, eller er det at beholde dem på det tekniske plan?
Martin Henriksen (DF), 2005-05-27:
Det var, fordi ministeren sagde, at der ingen forringelser er i EU-reglerne.
Så er mit spørgsmål: Hvis EU tillader nitrit og nitrat i økologiske fødevarer, som EU jo lægger op til, vil ministeren så erkende, at der er tale om en forringelse for danske forbrugere?
De skal være renset for den slags tilsætningsstoffer.
Det er derfor, at vi er imod og arbejder så aktivt imod forslaget.
Det er jo heller ikke realiseret.
Så ministeren erkender, at EU lægger op til forringelser på det her område.
Kan jeg forstå det sådan?
Der er et forslag i EU, som vi og de andre deltagere i EU-samarbejdet diskuterer i øjeblikket.
I det forslag indgår, at man skal kunne tillade en vis tilsætning af nitrit og nitrat til kødprodukter for at sikre, at de er bakteriefri.
Det mener vi at man må forsøge at sikre på anden måde, så man sikrer, at økologi, i den forståelse som vi har, altså er helt renset for tilsætningsstoffer, men det er jo ikke afgjort endnu, at EU-reglerne bliver sådan.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Beslutningsforslaget, som vi nu behandler, omhandler et emne, nemlig mærkning af fødevarer, som har høj prioritet for mange, det har det i alle tilfælde for os i Venstre.
Forslaget går i korte træk ud på, at fødevarer, som sælges på det danske marked, mærkes tydeligt, hvis de indeholder nitrit og nitrat.
Derudover foreslås det, at økologiske varer ikke må mærkes med det kendte Ø-mærke, hvis de indeholder nitrit og nitrat.
Vi er i Venstre enige med forslagsstillerne i, at der skal mærkes for tilsætningsstoffer.
Det sker jo allerede i dag.
Det sker oftest med angivelse af et E-nummer, men kan også ske ved at skrive tilsætningsstoffet ind i ingredienslisten.
Vi befinder os på et EU-reguleret område, når vi snakker mærkning af fødevarer.
Derfor vil det alene på grund af sprogbarrierer ikke være hensigtsmæssigt, at tilsætningsstoffets navn fremgår frem for at angive et E-nummer, som jo er, om jeg så må sige, et internationalt sprog.
I Venstre mener vi derfor ikke, at det vil være en forbedring at mærke med navnet på tilsætningsstoffet frem for at angive et E-nummer.
Hvis det er sådan, at der er problemer med at forstå E-numrene eller overskue dem, er vi i Venstre villige til at se positivt på, hvordan vi udbreder tilgængeligheden til disse.
Den anden del af beslutningsforslaget, som går ud på, at økologiske varer, der indeholder nitrit eller nitrat, ikke må mærkes med Ø-mærket, falder heller ikke i Venstres smag.
Venstre kan med de givne bemærkninger ikke støtte forslaget.
Per Clausen (EL), 2005-05-27:
Jeg har selvfølgelig ikke nogen grund til ikke at tro, at det er rigtigt, når Venstres ordfører siger, at de bekymrer sig for økologi og forbrugersikkerhed, slet ikke, men der er et par spørgsmål, jeg vil stille.
Det første er: Når det nu bliver tilladt at putte nitrit og nitrat i økologiske fødevarer, tror fru Inger Støjberg så, at de producenter, som kan reklamere eller anprise, at der ikke er de her stoffer i varerne, vil skrive, at varen ikke indeholder E 250 og E 252, eller vil de skrive, at den ikke indeholder nitrit og nitrat?
Jeg spørger, fordi jeg indimellem, når jeg hører forbrugerministeren og nu Venstres ordfører, lidt har indtryk af, at de mener, at disse E-betegnelser er indført for at gøre det nemmere for os at overskue tingene.
Så kan man jo undre sig over, at de producenter, der ikke har de her ting i deres varer, ikke også bruger E-numrene, når det nu er den nemmeste måde at gøre folk opmærksomme på det på.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Jeg vil gerne takke hr. Per Clausen for, at han er bevidst om, at Venstre bekymrer sig meget om fødevaresikkerhed og fødevarekontrol.
Det skal der heller ingen tvivl herske om.
Jeg synes sådan set, at det er en meget stor fordel, at hvis forslaget om nitrat og nitrit bliver gennemført, hvilket jeg ikke håber at det gør – jeg vil jo gerne understrege, at i Venstre støtter vi fuldstændig op om regeringens store arbejde på EU-plan for netop ikke at få det her forslag gennemført – får økologiproducenterne lov til ligefrem at anprise, ligefrem at skilte med, at de ikke bruger nitrit og nitrat.
Per Clausen (EL), 2005-05-27:
Jeg var ikke klar over, at det var forbudt nu, heller ikke for produkter, der ikke er økologiske og ikke indeholder disse varer, men det kan være, jeg kan blive klogere.
Så bemærkede jeg, at fru Inger Støjberg ikke svarede, at det naturligvis var sådan, at de ville skrive E 252 eller E 250 på for at gøre det helt sikkert, at folk forstod, hvad det var, der ikke var indeholdt i den her vare.
Og det kan jeg godt forstå at fru Inger Støjberg ikke svarede, for det er klart, at folk vil nok nemmere kunne forstå det, hvis der står nitrat eller nitrit.
Så til det røde Ø-mærke i Danmark.
Altså, jeg er sådan set enig med Venstres ordfører i, at hvis det her med nitrat og nitrit bliver indført, og vi af den grund bliver nødt til at lave om på nogle ting i forhold til det røde Ø-mærke for at beskytte det mod at blive forurenet af giftstoffer, så er det en kedelig ting.
Så er det en forringelse, og derfor håber jeg også, at ministeren har held med sit forehavende nede i EU.
Men jeg synes bare, at det altså er værre, hvis der kan sås tvivl om, hvorvidt økologiske varer indeholder tilført gift eller de ikke gør, end at man bliver nødt til at lave nogle andre ændringer i forhold til Ø-mærket.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Nu var der ikke så mange spørgsmål i hr. Per Clausens kommentarer her, men derfor vil jeg da gerne prøve at svare alligevel.
For det første kan det jo godt undre mig lidt, at hr. Per Clausen ikke er klar over, at man ikke må tilføre nitrit og nitrat i Ø-mærke-produkter – det var jo sådan ligesom det, der blev angivet her i begyndelsen.
Man kan jo tage den fra den vinkel, at nu er det ikke sikkert, at nitrit og nitrat bliver tilladt i økologiske produkter, og derfor vil jeg også bare gerne berolige hr. Per Clausen med, at vi jo sådan set er fuldstændig enige – det kan så være, hr. Per Clausen næsten bliver urolig, når han er enig med en Venstremand, det skal jeg ikke kunne sige.
Men vi er jo sådan set fuldstændig enige med hr. Per Clausen i, at vi gerne vil undgå nitrit og nitrat i økologiske produkter.
Derfor er det også så vigtigt, at den danske regering på EU-plan arbejder hårdt for det her felt, og det bakker vi fuldt op om i Venstre.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-27:
Det er rart at høre, at ordføreren bakker fuldt op omkring den nuværende regel i forbindelse med det danske økomærke, hvor der ikke må bruges nitrat og nitrit.
Hvis nu, Gud forbyde det, det ikke lykkes ministeren at holde den skanse, der er nu, og vi så får en situation, hvor det kan komme ind via andre europæiske produktioner, som også mærkes med Ø-mærket, vil Venstre så være med til at overveje at lave det som et kvalitetsmærke, sådan at vi kan friholde det – vel at mærke på den måde, at man fortsat er med til at betale kontrollen eller opretholdelsen af det?
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Ja, jeg kan forsikre spørgeren om, at Venstre både bakker op omkring Ø-mærket og omkring regeringen, det synes jeg jo er vigtigt at fastslå i den her sag.
Til spørgsmålet om, hvorvidt vi vil være med til at arbejde for, at det bliver til et kvalitetsmærke frem for det kendte Ø-kontrolmærke: Nej, jeg ser det som en forringelse, hvis vi ændrer Ø-mærket til at være et kvalitetsmærke frem for et kontrolmærke, som vi har det nu.
Jeg synes, det er vigtigt, at man som forbruger er klar over, under hvilke omstændigheder et produkt er produceret, altså at produktet er produceret inden for økologiforordningen.
Det synes jeg i virkeligheden er den allervigtigste ting, man som forbruger skal vide, når man køber økologiske varer.
Det at omdanne Ø-mærket til et kvalitetsmærke frem for et kontrolmærke gør altså, at man som forbruger står med et dårligere udgangspunkt end nu.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-05-27:
Er der ikke en grænse et eller andet sted, hvor fru Inger Støjberg begynder at overveje, om vi så skulle begynde at ændre signal og være parat til det?
Det er det, jeg spørger efter.
Inger Støjberg (V), 2005-05-27:
Jeg synes, det bedste er, at vi har med et kontrolmærke at gøre, og derfor bakker jeg også op om, at Ø-mærket skal være et kontrolmærke frem for et kvalitetsmærke.
Jeg synes faktisk, at det ville være problematisk, hvis man som forbruger skal til at sætte sig ind i, hvilke procesregler og sådan nogle ting der ligger til grund for et Ø-mærke, hvis det bliver til et kvalitetsmærke.
Som et kontrolmærke er man fuldstændig klar over, hvad det indeholder.
Når det er et kontrolmærke, har man som forbruger fuldstændig sikkerhed og vished for, under hvilke forudsætninger et produkt er produceret.
Og så vil jeg gerne understrege, at det jo rent faktisk bliver sådan, at hvis man har et økologisk produkt, der ikke indeholder nitrit og nitrat, så får man ligefrem lov til at skilte med det.
Det synes jeg jo egentlig er en forbedring.
Så der har vi en fælles sag, og det er jeg utrolig glad for.
Karen Hækkerup (S), 2005-05-27:
I den ideelle verden burde børn, der ikke kan læse, ikke skulle sidde og kigge på deres fødevarer for at lede efter stoffer, de ikke kan tåle.
I den ideelle verden burde børn ikke skulle instrueres i hverken at lede efter navne på tilsætningsstoffer eller E-numre, når de skulle have noget mad.
De burde slet ikke udsættes for de skadelige stoffer, men det kræver jo, at vi, der er voksne, beslutter at beskytte vores børn også mod kræftfremkaldende tilsætningsstoffer i deres mad.
Nitrit er ikke noget ufarligt stof.
Nitrit kan omdannes til nitrosaminer, der er kræftfremkaldende.
Den Videnskabelige Komité for levnedsmidler har udtalt, at jo højere mængde tilsat nitrit, desto større risiko for dannelse af nitrosaminer.
Et andet ord for nitrit er madsminke.
Det navn har det fået, fordi tilsat nitrit fremmer den røde, friske og indbydende farve, så selv fed og dårlig mad kan komme til at se lækker, appetitlig og indbydende ud.
Nitrit er giftigt, fordi det blokerer iltoptagelsen i blodets hæmoglobin.
Og spørgsmålet er egentlig ligetil: Ønsker vi nitrit tilsat vores økologiske fødevarer eller ej?
Socialdemokraternes holdning er klokkeklar: Vi vil gerne af med nitrit i fødevarer.
I dag er det forbudt at tilsætte nitrit til Ø-mærkede fødevarer.
Og Socialdemokraterne er ikke i tvivl: Sådan ønsker vi også at det skal være fremover.
Socialdemokraterne vil ikke stiltiende acceptere, at nitrit tillades som tilsætningsstof til økologiske produkter.
Formanden for Dansk Landbrugs Økologiudvalg, Torben Myrup, siger, at de vil gøre alt, hvad de kan, for at sikre økologiske kødprodukter mod nitrit.
Vi er enige med alle dem, der er bekymrede over udsigten til, at det eventuelt bliver tilladt at tilsætte nitrit i vores økologiske kødprodukter.
Helt konkret indeholder forslaget fra Enhedslisten to dele, bl.a. ønsket om mærkning af varer, der indeholder nitrit.
Vi er ikke afklaret i den debat.
Er det bedre, at der står nitrit frem for et E-nummer, som er mere internationalt læseligt?
Vi vil gerne være med til at tage en drøftelse af fordele og ulemper i udvalget.
Vi vil i dag ikke give tilslutning til forslaget fra Enhedslisten, men vi vil heller ikke afvise det.
Vi mener, der er brug for, at vi skal snakke videre om det, og vi vil deltage i debatten i Fødevareudvalget, når det drejer sig om, hvad vi bedst gør for at sikre forbrugerne mod nitrit.
Vi vil følge processen i EU, som vi forstår ikke er færdigbehandlet endnu, og så vil vi i udvalget meget gerne se nærmere på, hvilke handlemuligheder vi har, for at forbrugerne beskyttes bedst muligt.
Socialdemokraterne er imod nitrit i fødevarerne, og vi mener, at forbrugerne skal vide, om nitrit er tilsat fødevarerne eller ej.
Vi glæder os til at tage debatten i udvalget.
Per Clausen (EL), 2005-05-27:
Jeg har kun et spørgsmål, og det er, om jeg skal forstå fru Karen Hækkerups udtalelse på den måde, at Socialdemokratiet vil være med til under alle omstændigheder at sikre, at vi ikke vil se fødevarer med det danske Ø-mærke, som indeholder nitrit og nitrat.
Det synes jeg jo er lidt afgørende.
Det må der i grunden kunne svares på allerede nu.
Karen Hækkerup (S), 2005-05-27:
Jamen det kan der vel sådan set også svares på.
Vi vil være afventende også i forhold til beslutningsforslagets anden del, som netop er om det røde Ø-mærke.
Og det drejer sig jo om, at vi ikke ved, hvordan forhandlingerne lander i EU, og før vi gør det, er det jo svært at gå ind og gøre noget ved det.
Per Clausen (EL), 2005-05-27:
Så er jeg jo nødt til at konstatere, at det i sidste ende er beslutninger i EU, der afgør, hvordan Socialdemokratiet vil forholde sig til, om det danske Ø-mærke skal kunne acceptere, at der er nitrat og nitrit i de økologiske fødevarer.
Det synes jeg er et trist standpunkt, men det er der jo nok ikke noget at gøre ved.