runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Frahm (SF), 2005-03-02:
Forslaget er jo, som andre har sagt, en genfremsættelse, så jeg har kigget lidt på, hvad vores tidligere ordfører Aage Frandsen har fundet frem af guldkorn og skal på den nuværende ordførers vegne prøve at komme med nogle bud fra SF's side, som ikke bliver meget anderledes, end de var sidst.
Først og fremmest vil jeg sige, at det er et par lovforslag, som begge indeholder nogle meget, meget store ord og nogle meget, meget flotte intentioner om globalisering, om udveksling, om at vi skal blive klogere alle sammen, om at det er godt at se verden, om at det er godt, at verden kommer hertil osv. osv.
Men omvendt bliver det til nogle meget, meget små trut, når det skal blive til virkelighed, og når vi skal ned på realiteternes plan.
Jeg synes, det virker, som om man ikke har gjort sig helt klart, hvad det egentlig er, man gerne vil opnå, og hvem det egentlig er, man gerne vil glæde.
De meget store ord lægger op til, at det er for vores alle sammens skyld, og at vi globalt set alle sammen har glæde af forslaget.
Men når man kommer tættere på, må man spørge: Hvem er det, forslagene er rettet imod, og hvad er det for nogle tilbud, vi kan se?
Vi kan se, at det først og fremmest er for Danmarks skyld, man skal gøre det.
Man skal først og fremmest tilbyde nogle ganske bestemte typer studerende at komme her, nemlig dem, vi selv har brug for, og dem, vi selv synes, det kunne være interessant at få herop.
På den måde får man indskrænket det oprindelige, meget store principielle vue til et mere nationalt tilgodeseende.
Så kommer den næste del, nemlig betalingen.
Her bliver man pludselig opmærksom på, at det ikke engang generelt set er for Danmarks skyld – næh, det er først og fremmest for de danske skatteyderes skyld.
Det er noget med, at der skal nogle penge i statskassen.
Som en ordfører sagde tidligere: Vi skal passe på skattetrykket, og derfor skal vi indføre denne betaling, for ellers løber udgifterne løbsk, og vi skal ikke betale for alverdens uddannelser osv.
Alle de ting peger i så mange retninger, at jeg synes, man burde sætte sig ned i Undervisningsministeriet og finde ud af, hvad det egentlig er, der er hovedformålet med forslagene, og prøve at rette områderne til, så hovedformålet bliver opfyldt, i stedet for at prøve at tilgodese alle mulige i alle mulige retninger springende formål, som man har gjort med de forslag, der ligger her.
Det vil være min anbefaling, og så længe man ikke gør sig den ulejlighed eller den umage, tror jeg ikke, man skal regne med SF's støtte til forslagene.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-02:
Jeg er altså uenig i, at analyse ikke er nødvendig.
Jeg synes, det er et godt grundlag for ny lovgivning, specielt ny lovgivning som bryder helt ny jord og derfor sådan set har eksperimentets karakter; her synes jeg, det er godt at have et grundigt analytisk fundament.
Vi er måske mere risikobevidste, end Venstres ordfører er, men det kan vi diskutere ved en anden lejlighed.
Jeg synes, at set i lyset af Venstres generelle kritik af danske uddannelser er det meget generøst af Venstres ordfører at sammenligne danske universiteter med Harvard og MIT og andre af de uddannelsesinstitutioner, som jeg vil tro Venstres ordfører tænker på, når der nævnes nogle af de uddannelser, der er allerallerdyrest.
Men nu er det jo sådan, at både det amerikanske og det engelske universitetssystem fungerer på en ganske anderledes måde end det danske, og derfor synes jeg, det er for overfladisk at gøre en sammenligning mellem to forskellige uddannelsessystemer og effekten af betalingen i dem i en kort bemærkning fra en talerstol.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-02:
Jeg har heller ikke kendskab til, at der skulle ligge grundlæggende analyser bag forslagene – det må jeg medgive – men jeg mener heller ikke, det er nødvendigt.
Vi kan jo se på erfaringerne fra omverdenen.
Netop nogle af de universiteter i verden, der opkræver den allerstørste betaling for udenlandske studerende, er faktisk dem, der får allerflest ansøgere, både fra deres egne landsmænd og også fra danskere, der f.eks. tager til USA, så på baggrund af de erfaringer, andre lande har gjort, vil jeg spørge: Kunne Det Radikale Venstre ikke vove at nå frem til, at det at skulle betale for at komme til et universitet et andet sted i verden ikke er nogen hindring for, at man ønsker at søge derhen?
Kunne Det Radikale Venstre ikke medgive, at der ikke er noget, der antyder, at det er tilfældet, når vi ser på udenlandske erfaringer fra f.eks. England, USA og Australien, som jo er meget søgt af udenlandske studerende?
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-02:
Jeg havde en lille smule svært ved at høre spørgsmålet – det medgiver jeg gerne – men det giver jo god anledning til at gentage mit grundsynspunkt, nemlig at jeg synes, at det på det foreliggende grundlag, både bemærkningerne og internationaliseringsredegørelsen, er meget svært at se en analyse, der siger noget om, hvorvidt den danske situation er at sammenligne med henholdsvis den engelske eller for den sags skyld den amerikanske.
Jeg ved ikke, hvordan det ser ud i Tyskland og Spanien og andre steder, måske i lande, hvor der også tales mindretalssprog.
Jeg ved ikke, hvordan søgningen er, men det ville have været med til at kvalificere diskussionen, og det kunne give en meget mere præcis vurdering af, om forslagene vil ændre eller ikke ændre forholdene.
Som fru Tina Nedergaard kan høre, har vi en negativ forestilling om, hvordan det vil gå.
Vi tror, at det vil smitte af på andre uddannelser, og vi tror, at det vil give alt for store administrative byrder rundtomkring på uddannelsesinstitutionerne.
Hvis vi kan få et løfte om, at beregningerne af, hvad uddannelse faktisk koster, også vil udløse ekstra taxametre og taxameterforhøjelser, kan det måske virke motiverende, men det er jo en ganske anden diskussion.
Tina Nedergaard (V), 2005-03-02:
Jeg kan høre, at den radikale ordfører er bekymret for, om forslagene har en positiv indvirkning på internationaliseringen, og om vedtagelse af forslagene måske vil betyde, at der bliver mindre udveksling mellem danske universiteter og læreanstalter i tredjelande, og derfor vil jeg gerne spørge, om fru Margrethe Vestager ikke er enig i, at der allerede i dag pågår en stor udveksling af studerende med bl.a. USA og England, hvor det jo er en kendt sag, at man netop opkræver betaling.
Det er den ene side af spørgsmålet.
Den anden side af spørgsmålet er: Når man opkræver betaling i en række europæiske lande for udenlandske studerende, er der vel ikke nogen grund til at bekymre sig for, at de ikke skulle søge danske universiteter – altså medmindre man har den opfattelse, at danske universiteter ikke kan levere den samme høje kvalitet som f.eks. engelske universiteter?
Carina Christensen (KF), 2005-03-02:
Jeg tror, at eksempelvis vores universiteter vil være meget glade for at få udenlandske studerende ind, ikke kun fordi de kan give de udenlandske studerende en chance, men jeg tror også, at de vil opleve, at det er til god inspiration for de danske studerende.
Så alt i alt tror jeg, at man sådan set grundlæggende har en interesse i det, uanset om der følger penge med eller ej.
Men jeg synes, det kun er rimeligt, at man betaler for det, hvis man kommer som udenlandsk studerende til Danmark og gerne vil ind og have muligheder for at få en af vores uddannelser.
Derudover er det jo en ekstra gevinst, kan man sige, til vores universiteter, at de ved at få betaling for det hele tiden kan sikre, at der er en god kvalitet, at de har et rigtig godt tilbud at gå ud med på det internationale uddannelsesmarked.
Så den her måde, vi nu gør det på, er både rigtig og rimelig.
Pernille Frahm (SF), 2005-03-02:
Nu forstår jeg pludselig, at forslaget går ud på, at man skal have nogle penge ind, for ellers vil skattetrykket vokse.
Det har ikke rigtig ligget i luften indtil nu, synes jeg.
Men hvis det er det, der er tilgangen, så må det næste skridt da være fuld brugerbetaling, ellers får skattetrykket da ikke virkelig gavn af det her.
Så vidt jeg har forstået, bliver man tilsvarende trukket efter taxameterprincippet, så man kommer ikke til at mærke brugerbetalingen.
Skatteyderne gør måske, men den enkelte uddannelsesinstitution kommer ikke til at mærke det.
Carina Christensen (KF), 2005-03-02:
Nu kan jeg jo så få lejlighed til at meddele, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget bekymrede for det danske skattetryk.
Det ved jeg så også ganske udmærket at man ikke er i Enhedslisten.
Men vi mener, der er en vis grænse for, hvad vi kan pålægge de danske skatteydere at finansiere, og vi kan jo nu engang ikke forvente, at de danske skatteborgere skal finansiere uddannelser for folk fra hele verden i en lind strøm.
Jeg siger ikke, at der er en lind strøm, men jeg synes, det er rimeligt nok, at man sætter nogle grænser.
Vi synes altså, at der nu er lavet nogle fripladser og nogle stipendiepladser, at det er et godt tilbud, og at det også er rigtigt at gøre det.
Derudover indfører vi så mulighed for brugerbetaling for dem, som er betalingsdygtige fra andre lande, og det er helt fornuftigt og rimeligt.
Men at vi er uenige med Enhedslisten overrasker mig ikke.
Rune Lund (EL), 2005-03-02:
Jeg vil gerne have lejlighed til at slå fast, at i Enhedslisten synes vi faktisk, at brugerbetaling er rigtig skidt, både når det gælder udenlandske studerende, og når det gælder de danske studerende.
Det er, fordi brugerbetaling jo betyder, at det ikke er de bedste, man får uddannet, men at det er dem, der har flest penge.
Det er de rigeste, som har lettest adgang til uddannelse.
Vi kan ikke forstå, hvorfor Det Konservative Folkeparti så gerne vil gøre uddannelse til en vare på linje med en dåse flåede tomater eller en pakke kiks.
Vi synes, at uddannelse er en grundlæggende rettighed, både når det gælder danske studerende, og når det gælder udenlandske studerende, og specielt når det er sådan en lillebittebittebitte gruppe, vi taler om.
Vi synes faktisk, det er meget berigende for det danske samfund, at man kan få mennesker fra andre dele af verden til at komme og inspirere os her i Danmark og tage hjem igen, hvor de kommer fra, og sprede viden om den danske kultur og måske kunne etablere kontakter til danske virksomheder i fremtiden.
Vi synes, det er meget dumt, det, man er i gang med her, at indføre brugerbetaling.
Carina Christensen (KF), 2005-03-02:
Jeg vil gerne understrege, at jeg faktisk synes, vi har uddannelser af ganske høj kvalitet i Danmark, og det skal vi være glade for og tilfredse med.
Og der mener jeg, at ved at man indfører betaling for de studerende fra andre lande, der ønsker at komme hertil og læse, så vil det give vores universiteter et incitament til at oppe sig og gå ud og markedsføre sig på den her internationale markedsplads, og på den måde kan det forbedre kvaliteten.
Men det betyder jo ikke, at der er en dårlig kvalitet i vores uddannelsessystem i dag.
Så på den måde synes jeg det er positivt.
Hanne Severinsen (V), 2005-03-02:
Der er tale om, at der her bliver en mulighed for vores uddannelsesinstitutioner til i lighed med andre lande rundtomkring i verden at udbyde deres uddannelser.
Vi regner da med, at der i stigende grad vil være unge mennesker, som gerne vil søge til Danmark, og vi håber også, at danske uddannelsesinstitutioner vil være gode til at lave nogle udbud, som der er mange i udlandet der gerne vil have.
Derfor er det da en god idé, at vi allerede nu så også får nogle færdselsregler for, hvordan man gør det.
Jeg har overhovedet ikke bebrejdet nogen noget.
Jeg har talt om, at der kunne være en hypotetisk situation senere, men jeg går ud fra, at de, der optager unge i dag, også ser på, at de unge har kvalifikationer til at klare det studium, som de bliver optaget til.
Det håber jeg da meget, og jeg har i hvert fald ikke på nogen måde lagt op til andet.
Torsten Schack Pedersen (V), 2005-03-02:
Hvis jeg husker tallene nogenlunde korrekt, så drejer det sig om ca. 478 studerende, der i øjeblikket ikke er omfattet af de ordninger, som fortsat vil være gældende, og der oprettes så 300 stipendiepladser i stedet for.
Jeg tror, det afgørende er, at man ser muligheden for at opkræve betaling som en del af det internationale, for som jeg sagde i min ordførertale, er de lande og de universiteter, der rangerer højest internationalt, når man laver sammenligninger blandt universiteter, altså betalingsuniversiteter.
Samtidig bliver der jo mulighed for at give stipendieordninger til de studerende, som universiteterne udvælger.
Margrethe Vestager (RV), 2005-03-02:
Nu har vi jo førstebehandlet forslaget, og derfor kan man overveje, om det sådan er rimeligt at trække Folketingets behandling i langdrag.
Men da ordføreren jo holdt en fuld ordførertale, finder jeg det rimeligt at stille nogle af de spørgsmål, som jeg synes det var svært at få svar på sidst.
Ordføreren sagde, at det ikke er rimeligt, at danske skatteydere betaler uddannelse for hvem som helst, der måtte ønske det.
Er det et retvisende billede af situationen i dag, at man kan komme hvor som helst fra kloden og uden yderligere betingelser skrive sig ind på et dansk universitet og få en uddannelse?
Det er ikke min opfattelse, at universiteterne på den måde er kritikløse i forhold til, hvem de optager.
Det andet er, at man med det her forslag ønsker at tiltrække de bedste studerende fra udlandet.
Hvis det er tilfældet, at de bedste studerende kommer, fordi uddannelse er gratis, skulle man jo tro, at situationen i dag, hvor uddannelse er gratis i Danmark, tiltrak de bedste studerende.
Er det den særlige udvælgelsesproces for det at få stipendiet, der gør, at man tiltrækker de bedste, eller hvor er det, det kommer fra, når det åbenbart er det, at det er gratis, der gør, at folk er gode, når vi har den gratis situation i dag?
Jeg forstår simpelt hen ikke logikken bag forslaget, og derfor nærmer jeg mig den konklusion, som min kollega fra Enhedslisten var tæt på for et øjeblik siden.
Torsten Schack Pedersen (V), 2005-03-02:
Det afgørende er, at vi ruster de danske universiteter til en situation med et meget internationalt uddannelsesmiljø, og derfor er det afgørende, at vi sikrer mulighed for, at vi kan tiltrække de bedste studerende fra udlandet.
Det er universiteterne, der skal administrere de ordninger, og pengene bliver i systemet, således at der kan oprettes fripladser og stipendiemuligheder for de studerende, som vi vil trække til landet.
Det er for mig at se det helt afgørende ved dette forslag.
Per Clausen (EL), 2005-03-02:
Det har jeg heller ikke i den her anledning antydet at det skulle være.
Det, jeg siger, er, at jeg opfatter det som et led i at gøre uddannelse til et spørgsmål om handel, altså at gøre uddannelse til en vare.
Det må vel også være i overensstemmelse med hr. Torsten Schack Pedersens ideologiske synspunkter, fordi man ønsker at sige, at det at få en uddannelse er noget, man køber sig til.
Det er det, det her forslag går ud på.
Det er derfor, RUC's rektor præcis har sagt, at vi ingen garanti har for, at det her forslag giver os de klogeste af de udenlandske studerende.
Men det kan da være, at vi får lidt flere af de rigeste, og så må vi så se, hvad det kan føre til.
Altså, skal det her forslag ikke ses som et led i Venstres ønske om at omdanne uddannelsesområdet til et almindeligt marked for handel med varer, hvor uddannelse på internationalt så vel som på nationalt plan bare er en af dem?
Torsten Schack Pedersen (V), 2005-03-02:
Det her forslag er ikke nogen spareøvelse.
Forslaget sikrer netop, at vi får bedre mulighed for at tiltrække de bedste studerende fra udlandet gennem de her friplads- og stipendieordninger.
Så jeg vil bare understrege, det her ikke er nogen spareøvelse.
Per Clausen (EL), 2005-03-02:
Det første drejer sig om en af hovedbegrundelserne for at indføre pligt til at opkræve betaling af studerende, der kommer fra lande uden for EØS og EU.
Der kunne jeg forstå, at det sådan primært er af økonomiske grunde, fordi vi ikke rigtig har råd til, at de her mennesker kommer.
Er det ikke snarere sådan, at det her forslag på det område skal ses som et led i et forsøg på at gøre Danmark mere synlig på det verdensomspændende marked for uddannelse, at det altså handler om at fremme køb og salg af uddannelse og sørge for, at uddannelse i langt større udstrækning i fremtiden bliver en vare, præcis som Venstres valgløfte, eller hvad man nu skal kalde det, i valgkampen om, at de studerende fremover skulle have deres penge med sig, i stedet for at de gik til institutionerne?
Er det ikke det, der ligger bag det forslag, der kommer fra regeringens side på det her område?
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-02:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for ministerens svar vedrørende rejsekortet.
Med hensyn til de her minimumsstandarder er det egentlig, synes jeg, interessant, hvis jeg hører ministeren rigtigt, at vi sådan set ikke ved, om det her fører til, at standarderne hæves eller sænkes rundtomkring.
Når jeg siger det, er det, fordi argumentet for ikke at lave høje standarder jo har været, at det koster penge, og det skal vi så kompensere kommunerne eller amterne for.
Men hvis ikke man ved, om det hæver eller sænker standarderne, skal jeg så forstå det sådan, at der i hvert fald ikke er planer om at kompensere dem på det grundlag, der ligger nu?
Er det rigtigt forstået?
Vi præciserer – og jeg understreger det en gang til – de krav, den handicappede kan stille til sit amt eller sin kommune med hensyn til, hvilke kørsler man ønsker at få udført.
Man ved altså nu, hvad rammen er, og man ved, hvad krav man kan stille.
Det har der været usikkerhed om før, og det er ikke rimeligt over for de handicappede.
Det er det, denne del af lovforslaget går ud på, og det er derfor, det ligger under Transportministeriets ressort.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
To afklarende spørgsmål, det første om handicapbilen: Ved ministeren, om de minimumsstandarder, som det her lovforslag indfører, hæver standarden nogle steder i landet, og hvis det hæver standarden nogle steder, bliver kommunerne, der så skal hæve standarden – eller amterne er det jo endnu – så kompenseret herfor?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er vedrørende rejsekortet, hvor ministeren på den ene side siger, at det i virkeligheden ikke er aktuelt at diskutere en udbyttedeling, fordi det ligger langt ude i fremtiden, hvis det overhovedet kommer.
Men så kan man jo fristes til at spørge: Hvorfor så lave lovændringen?
Det er jo netop en hjemmel til, at det udbytte, der måtte komme også af noget, der ikke stammer fra kollektiv trafik, skal gå til ejerne.
Det er jo det, hele lovændringen går ud på, så hvis det var sådan, at det ikke var aktuelt, kan man måske undre sig over, hvorfor vi skal have lovændringen.
Er det korrekt forstået?
Det var det, jeg prøvede at understrege i min tale, netop fordi jeg forventede, at hr. Martin Lidegaard igen ville fokusere på det, og jeg forstår det godt.
Rejsekortet handler om kollektiv trafik.
Går vi uden for de rammer, så er det Folketinget, der bestemmer; så skal det over Folketingets bord.
Om det vil hæve standarderne, kan jeg ikke svare på.
Ombudsmanden og jeg – uden at drage sammenligning – har ønsket at præcisere lovgivningen, sådan at den, der er handicappet, nu ved, at han eller hun kan stille krav.
Det har været upræcist før, og det er simpelt hen et ønske om at imødekomme de mennesker, der er omfattet af den del af lovforslaget, så de nu ved, at de har en ret til at få den og den behandling.
Det er grundelementet i lovforslaget.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2005-03-02:
Som allerede nævnt er det her jo et forslag, vi har haft fat i og arbejdet en del med.
Det har to dele, som det også er blevet sagt tidligere, og den første del er om invalidetransporter af svært handicappede.
Der er heller ingen tvivl om, i hvert fald ikke for mig, at det her forslag kommer til at lægge normen for de nye kommuner.
Derfor er det vigtigt, at det ikke bliver laveste fællesnævner, men at det bliver et forslag, vi kan være bekendt, og som giver en ordentlig ligestilling for folk, der har et handicap.
Derfor har SF i sidste omgang stillet en række ændringsforslag, som der også har været god tilslutning til, og jeg noterer med glæde, at Dansk Folkeparti har bevæget sig over til det alternative flertal.
Sådan forstod jeg det; det var i hvert fald svært at forstå det anderledes.
Måske kunne der være en lille tidsforskydning i, hvornår vi fik det op at stå, men jeg noterer mig, at der er mulighed for et alternativt flertal her, så vi kan lave noget, vi kan være bekendt over for den her gruppe svage medborgere.
Så det ser vi frem til.
Selvfølgelig stiller vi også de ændringsforslag, som jeg har noteret at både Socialdemokratiet og De Radikale ser positivt på og fortsat støtter.
Det var den del af sagen.
Den anden del er om det elektroniske rejsekort.
Der vil jeg endnu en gang sige, at det er en dårlig skik og en dårlig konstruktion at tage to så forskellige ting i samme lovforslag, og det burde kunne laves om.
Det er urimeligt at have to så forskellige ting i samme lovforslag.
De burde skilles ad, og jeg vil meget henstille til ministeren, at man prøver at skille det ad.
Rejsekortet er ligesom lusket ind her.
Det er en enormt god idé med det rejsekort, det har potentialet til det samme, som dankortet har nu, hvor opmærksomheden jo er blevet meget stor, fordi vi har opdaget, at der er et samfundsperspektiv i det, der er en borgerinteresse i det.
Mit og SF's bud er, at rejsekortet virkelig har det samme potentiale, og så skal det også tilbage og have en kobling til samfundet og ikke ligge og kunne score profitter hos private firmaer, hos DSB osv. Så jeg mener virkelig man bør overveje: Skil forslaget ad, kom med et særskilt et om rejsekortet og få det tilbage til samfundsinteressen, borgerinteressen.
Det vil være det rigtige at gøre her.
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-02:
Nej, men min opfattelse af ligestilling er den, at hvis den person, vi taler om, som har et givent handicap, selv kan gå ned og tage bussen, så skal han selvfølgelig ikke transporteres.
Det, der jo er hele formålet, det, der er hele ideen med at lave en tilgængelighedspolitik og en transportordning for mennesker med et handicap, er jo, at vi ikke kan gøre noget ved, at de mennesker har fået et givent handicap ved en ulykke eller medfødt, men at vi kan begrænse størrelsen af deres handicap ved, hvordan vi indretter samfundet.
Deraf følger også, at hvis ikke man kan gå selv, og alternativet er, at man selv skal kravle ned ad trapperne, så synes jeg, at ligestilling er, at man får hjælp til at gå ned ad trapperne, hvorimod hvis man godt kan gå selv, så synes jeg ikke, at der er nogen grund til, at det offentlige skal betale noget som helst for, at man får hjælp til det.
For mig, og jeg tror også for den enkelte person med et handicap, er det en forholdsvis akademisk diskussion, hvorvidt det er en del af den kollektive transport, at man selv skal gå op og ned ad sine trapper.
Det, det handler om, er at blive transporteret, som om man ikke havde et handicap.
Gitte Lillelund Bech (V), 2005-03-02:
Vil hr. Martin Lidegaard ikke give mig ret i, at hvis man skulle lave en fuldstændig ligestilling, så skulle man sige, at så skulle den svært bevægelseshæmmede også bevæge sig hen til stoppestedet?
For godt nok går hr. Martin Lidegaard ud ad sin gadedør, men bussen stopper jo ikke lige uden for hr. Martin Lidegaards gadedør, tror jeg i hvert fald ikke, medmindre der er et stoppested.
Men det er sådan, at vi, som ikke har fysiske handicap, skal bevæge os hen til et stoppested, mens det her lovforslag rent faktisk lægger op til, at det er fra gadedør til gadedør, men samtidig med blik på, at det her er kollektiv trafik, og at det ikke er en taxaordning.
Hvis det er en individuel taxaordning, så inkluderer den jo lige præcis, at man stort set bliver hentet oppe i sin seng og bliver bragt hele vejen ned osv., men når vi skal sammenholde det med kollektiv trafik, så må man sige, at den kollektive buschauffør altså heller ikke kommer op i hr. Martin Lidegaards lejlighed for at hjælpe hr. Martin Lidegaard hele vejen ned.