runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Jeg bider ikke på den med Muhammedkrisen, for som jeg også gjorde klart, er det her ikke et spørgsmål om, hvem man mener var skyld i den, og om det var godt eller skidt.
Det, jeg tog udgangspunkt i, var den undersøgelse, der er lavet, og som i øvrigt bliver lavet hvert år, og som dokumenterer, at Danmarks omdømme og brand som et tolerant, ærkenordisk, gavmildt, åbent land, stærkt orienteret mod menneskerettigheder og fairness i hvert fald har lidt et knæk, og det var det, der var udgangspunktet for den her række af forslag, hvor den årlige mangfoldighedsdag altså kun udgør en ottendedel.
Den årlige mangfoldighedsdag er klart så vel til indvortes som til udvortes brug, men det, der er pointen med det, er naturligvis aktiviteter i Danmark, som kan skabe dialog mellem kulturer og mellem religioner.
Men jeg tror, det er rimeligt at sige, at også når man diskuterer, om der er noget at rette op på, tror jeg i hvert fald, man kan skele til det danske erhvervsliv, som har oplevet, at de er blevet ramt på pengepungen af det nye brand og også af de mange rejsende, som har måttet pille dannebrogsflaget af deres rygsække, fordi det ellers ikke var trygt for dem at rejse.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
I indledningen til sin afslutningstale tog hr. Morten Østergaard udgangspunkt i det med Danmarks omdømme i udlandet, eller som hr. Morten Østergaard senere udtrykte det på managementdansk: Danmarks brand.
Der vil jeg egentlig gerne knytte det sammen med noget, som integrationsministeren sagde – efter min mening meget psykologisk klogt: Hvad er det for en interesse for, hvordan man tager sig ud i andres øjne?
Lille spejl på væggen der, hvem er smukkest i landet her?
Jeg kunne som ministeren endda forstå, hvis det var noget, vi skulle lave for vores egen skyld.
Nu forekommer det mig med hr. Morten Østergaards begrundelser at være en stor gang fedteri.
Og det var jo faktisk det, Muhammedkrisen drejede sig om: Vil vi stå og fedte for de mellemøstlige diktaturer, hvor vores omdømme formentlig er skadet – og det skal vi kun være stolte af – eller vil vi stå fast på den ytringsfrihed og de ting, som vi er stolte af at have selv?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-10:
Det forslag, vi behandler her, er jo ikke et af den slags forslag, som har stor og epokegørende rækkevidde – og dog.
Hvis man f.eks. har hørt på, hvad der er blevet fremhævet heroppefra i mange af ordførertalerne, er det jo kendetegnende, at én ting er blevet nævnt, og det er den såkaldte statsborgerskabsdag, som har været afholdt for første gang.
Alle har i positive vendinger omtalt statsborgerskabsdagen.
Man kan så diskutere, hvad der var godt, og hvad der var dårligt, eller hvad det nu var ved den her statsborgerskabsdag, men det var i hvert fald et faktum, at selve det, at der var en statsborgerskabsdag, rent faktisk satte fokus langt bredere end herinde i Folketinget på, at der er nogle mennesker, der får statsborgerskab, medierne beskæftigede sig med det i dagevis, og det er jo også en måde at brede diskussioner ud i befolkningen på.
Det er her, forslaget om en mangfoldighedsdag også har sin betydning.
Der er ingen tvivl om, at vi har brug for at få en bredere dialog, eller hvad man vil kalde det, men i hvert fald et bredere samarbejde og sammenhængskraft i samfundet, efter at vi har oplevet mange situationer, hvor vi desværre har været vidne til, at der er opstået modsætninger bl.a. på baggrund af den politik, der er blevet ført, modsætninger mellem folk af forskellig etnisk oprindelse her i det her land.
Der er heller ingen tvivl om, at for mange etniske mindretalsgrupper er der en følelse af, at der finder diskrimination sted i det her samfund.
Diskrimination på arbejdsmarkedet er en velkendt ting, og desværre ser vi også situationer, hvor diskriminationen decideret udvikler sig til racistiske overfald og racistisk vold.
Faktisk er det jo sådan, at vi her på det seneste har haft erfaringer med den slags mangfoldighedsdage i i hvert fald to kommuner her i landet, nemlig i Københavns Kommune og i Århus Kommune, og begge steder er det, jeg i hvert fald har hørt om gennemførelsen af de dage, udelukkende positive tilbagemeldinger fra de mennesker, som har deltaget i dem.
For det er jo ikke bare meningen, at det skal være forkromede konferencer, men der skal netop være tale om lokale initiativer på foranledning af en beslutning i Folketinget, og den beslutning synes jeg at vi bør tage.
Så vi støtter forslaget.
Steen Gade (SF), 2006-05-10:
For SF er der ingen tvivl om, at vi har brug for i kølvandet på Muhammedkrisen at sætte fokus på at gøre danskerne selv mere opmærksomme på, at vi lever i en mangfoldig verden, multikulturel kunne man også kalde den, og det er det, vi har opfattet som drivkraften i forslaget fra Det Radikale Venstre – så på den måde et positivt tilsagn.
Når jeg så analyserer forslagets substans, når jeg frem til, at det handler om, at man kunne lave en bevilling og man kunne bruge FN-dagen.
Egentlig synes jeg, at vi har gjort for lidt ved FN-dagen i Danmark, den eksisterer, og der bliver lavet nogle arrangementer, den eksisterer jo overalt, og der bliver lavet nogle arrangementer, men vi har vist aldrig tænkt på faktisk at sætte en pulje af til at gøre noget på FN-dagen.
Det ville være mit konstruktive bud, at vi kunne sætte en pulje af til, at man fik lavet nogle arrangementer efter den linje og den melodi, som står her i forslaget – i øvrigt er det jo en fokusering på meget af FN’s arbejde i det hele taget – og så ville vi samtidig kunne lave en årlig konference i anledning af FN-dagen her i Folketinget.
Det synes jeg ville være en konstruktiv og pragmatisk måde at følge det her forslag op på, og jeg forstod, at ministeren snakkede om, at der måske kunne diskuteres penge et eller andet sted, det ved jeg ikke, men det ville jo altså gøre, at vi her fik et konkret resultat ud af det og ikke bare sådan en lidt luftig diskussion om mangfoldighed eller ikke mangfoldighed.
Det har vi aldrig haft tidligere.
Det ville jeg med glæde kaste mine kræfter ind på at vi kunne.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Jeg kan godt sige, at jeg ikke vil være nær så positiv i min udtryksform som de foregående ordførere, men for alligevel ligesom at bløde lidt op på det, jeg vil sige bagefter, vil jeg sige, at jeg aldrig nogen sinde – det ved jeg med sikkerhed – har bekendt min kærlighed til Det Radikale Venstre.
Men alligevel synes jeg, at når Det Radikale Venstre kommer i nærheden af at skulle forklare noget om symboler og værdier og grundlæggende bekendelser i tilværelsen, er der noget elskeligt ved dem, i hvert fald ved deres naivitet.
Til de første hører jo først og fremmest juledag, dagen for Vor Herres fødsel, og til de sidste hører grundlovsdag, den dag hvor danskerne fik en fri forfatning.
Vi flager glad og gerne på vores helligdage og viser det, de står for, respekt.
Nu vil De Radikale altså have, at vi skal have en mangfoldighedsdag.
Gad vide, hvad man skal flage med den dag?
Formentlig alt, hvad der findes i verden af kulørte papirflag.
Men skal vi nu til at rangere mangfoldighedsdagen ind på linje med Vor Herres fødselsdag?
Det kan jeg egentlig ikke rigtig se af forslaget.
Er mangfoldigheden en ny guddom, som menigheden og det radikale præsteskab skal afgive et jublende halleluja til, hvorefter menigheden hengiver sig til den kultiske beskæftigelse, der kaldes dialog – dialog for 4,2 mio. kr.?
Jeg spekulerer på, hvorfor det lige skal være det beløb, men det skal altså være en dag med dialog for 4,2 mio. kr.
Ikke den virkelige dialog, som foregår ude i dagligdagen alle årets dage på arbejdspladserne, eller når vi går hen og køber hummus hos den lille indvandrergrønthandler.
Jeg må tilstå, at den guddom, der hedder mangfoldighed, har jeg ikke nogen fidus til.
Jeg har i hvert fald ikke et religiøst forhold til den.
For mig er den store verden mangfoldig, og det er det, der gør den spændende og udfordrende.
Men da jeg jo selv er en del af mangfoldigheden, kunne jeg aldrig finde på at dyrke mangfoldigheden som et mål i sig selv, tværtimod.
De nationale helligdage, jeg kender – valdemarsdag, grundlovsdag osv. – er jo dage, som symboliserer ikke mangfoldigheden, men sammenhængskraften, ikke en centripetalkraft, der spreder, men en centrifugalkraft, der samler.
Lad mig i den forbindelse sige, at det for mig at se netop er denne sammenhængskraft, som de fremmede i landet skal lukkes ind i og gøres til en del af uden derfor at opgive deres medbragte baggrund, for det, der samler os som folk, er jo samtidig det, der forhindrer, at magthavere kan manipulere med os efter forgodtbefindende. Folkelig sammenhængskraft er det samme som folkelig frihed. Jeg holder af den mangfoldige verden, men jeg har ingen fidus til den guddom, der dyrkes under mangfoldighedens fane.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, hver gang jeg hører det ord brugt i ideologisk sammenhæng, at for nogle år siden, da min partiformand, fru Pia Kjærsgaard, blev voldeligt overfaldet på gaden i Flensborg under de sydslesvigske årsdage, kom voldsmændene med transparenter, hvor der stod mangfoldighed.
Og det skulle vi flage for og holde temadage for i skolerne?
Ikke på vilkår!
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-10:
Selv om det forslag, vi behandler her, jo har en begrænset rækkevidde, så er det alligevel efter Enhedslistens mening et godt forslag på mange måder.
Udgangspunktet for, at det er et godt forslag, er, at vi for en gangs skyld har en diskussion om udlændinge og integration, som tager udgangspunkt i det enkelte menneske i stedet for at tage udgangspunkt i systemer.
Det, vi snakker om, er jo reelt en lille gruppe flygtninge, som har en mulighed for at få en gulerod bestående i, at hurtig integration på arbejdsmarkedet er noget, som man kan blive belønnet for med øget tryghed.
Når vi ellers har diskuteret integration i den her sal, har det altid handlet om, hvordan man bedst kunne straffe dem, der ikke gjorde, som der blev sagt.
Kort sagt har integration mest handlet om, hvordan man kunne trykke folk socialt så langt ned, at de forblev isolerede i forhold til arbejdsmarkedet.
Det her forslag gør det modsatte.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at de fleste flygtninge for ikke at sige nok alle flygtninge har et behov for at kunne skabe sig selv en tilstrækkelig tryg og sikker tilværelse.
Mulighederne for en permanent opholdstilladelse efter 52 ugers ordinært arbejde kunne netop medvirke til at give disse flygtninge og deres familier den fornødne tryghed.
I dag udsætter vi folk, som er flygtet fra forfølgelse, for alle mulige diskriminerende foranstaltninger, f.eks. den urimelig lave starthjælp, som umuliggør, at man som flygtning kan leve et fornuftigt økonomisk og trygt liv i Danmark.
Samtidig må flygtningene se langt efter muligheden for den tryghed, der ligger i en permanent opholdstilladelse.
Det er en proces, som tidsmæssigt under den her regering er blevet væsentlig længere.
Danmark har i de seneste år faktisk skabt, hvad man kunne kalde en ny underklasse, som både socialt, politisk og på arbejdsmarkedet er væsentlig dårligere placeret end gennemsnitsdanskeren.
Det er det, vi skal gøre noget ved.
Men det danske samfund, som er et af verdens rigeste, har valgt at gøre flygtninge og indvandrere til syndebukke i stedet for en integreret del af det danske samfund.
Det er en udvikling, som er direkte negativ i forhold til integrationen og i forhold til flygtninges muligheder for at føle sig som en del af det danske samfund.
Vi mener, at vi som samfund har en forpligtelse til at hjælpe de her mennesker i gang med en fornuftig og tryg tilværelse, og derfor støtter vi De Radikales forslag.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Ordene vælter altså så hurtigt ud af hr. Morten Østergaard, at min receptivitetsevne simpelt hen ikke har kapacitet til at klare det, men flygtninge skal være her, indtil forholdene i hjemlandet er sådan, at de kan sendes tilbage.
Så vil jeg i øvrigt sige, at jeg godt kan blive lidt træt af den debatform, som består i, at hvis man retter sig selv undervejs, så farer modparten op og siger: Hov, før sagde du det, nu siger du det.
Jeg har i og for sig ikke noget imod det, hvis hr. Morten Østergaard finder den øvelse fornøjelig.
Jeg synes, det er lidt barnligt.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Jeg tror da, hr. Jesper Langballe er i fare for at blive beskyldt for, at det var et radikalt indslag, for først forstod jeg, at forslaget ikke har noget med tilstrømningen at gøre, og siden hen fik det noget med tilstrømningen at gøre, så jeg synes egentlig, jeg vil komplimentere for, at man kan mene begge dele i det samme svar på det spørgsmål, jeg stillede.
Forligspartierne skriver på forsiden, at målet er, at flygtninge skal tilbage til hjemlandet, hvis forholdet i hjemlandet muliggør det, og jeg vil bare bede hr. Jesper Langballe om at bekræfte over for mig, at det er det, der står, og så måske forklare, hvad det er, der menes med det, for man kan jo egentlig blive forvirret, når man hører integrationsministeren sige, at vores forslag ikke får nogen betydning for nogen flygtninge, fordi der ikke er nogen, der sendes hjem.
Spørgsmålet er sådan set
: Hvem er det, der har ret
Er det regeringen og Dansk Folkeparti, som jo har indgået forlig med regeringen på området, der har ret i, at flygtninge skal ekspederes hjem, uanset hvordan deres forhold i øvrigt måtte være, eller er det sådan, som ministeren siger, at et forslag som dette ingen betydning vil få for hverken tilstrømningen eller afstrømningen, fordi der er så få flygtninge, der alligevel får inddraget deres opholdstilladelse på den baggrund?
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Lad mig til det første sige, at hr. John Dyrbys snak om min evne til at lytte jo mest var udenomssnak og bortforklaringer i stedet for at sige, hvor han selv egentlig står med hensyn til varigheden af det ophold og den beskæftigelse, der skal føre til permanent opholdstilladelse.
I øvrigt har hr. Morten Østergaard jo fuldstændig ret i, at isoleret set har forslaget ikke noget med tilstrømning at gøre.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Hr. John Dyrby var inde på, at hr. Jesper Langballe måske ikke altid er grundig i forbindelse med at lytte og måske heller ikke i forbindelse med at læse, men kan vi i det mindste ikke få hr. Jesper Langballe til at anerkende, at dette her ingenting har med tilstrømning at gøre?
Hvis det har noget at gøre med noget som helst, er det afstrømning.
Der kommer ikke flere flygtninge til Danmark, uanset om man vedtager dette forslag eller ej, og kan hr. Jesper Langballe ikke bekræfte det?
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Det var ikke et tilfældigt lune, der fik os til i fællesskab at beslutte, at en udlænding skal have boet i 7 år i landet, have gennemført et introduktionsprogram og have bestået en danskprøve for at få permanent opholdstilladelse.
Det var i sidste øjeblik, vi rettede kursen op, og stramningerne er stadig lige påkrævede, så nej, det var ikke noget tilfældigt lune.
At der så kan ske lempelser af disse regler, så man, hvis man har arbejdet her i 2 år, muligvis kan tildeles permanent opholdstilladelse, og at vi har en jobkortordning, er en anden snak.
Det betyder, at de udlændinge, der kommer til landet i dag og siden får opholdstilladelse, med en langt højere grad af sandsynlighed kan tilpasse sig de danske forhold og det danske arbejdsmarked.
Men disse muligheder kan og skal aldrig konverteres til en automatisk ret, oven i købet ret til permanent opholdstilladelse efter 52 uger, for så vil kontrollen med, hvem der kommer herind, slippe os af hænde.
Så nej, hr. Morten Østergaard, det var ikke noget tilfældigt lune.
Det er jo et tomt slag i luften, medmindre spekulationen fra De Radikales side går på, at nu synes S at være tilbage i folden.
Dansk Folkeparti mener tværtimod, at begrebet tidsubestemt opholdstilladelse burde udgå af det danske lovsprog, og at der hvert fald aldrig nogen sinde bør være nogen automatik knyttet til tidsubestemt opholdstilladelse.
Det har som bekendt været vigtigt for flere af Folketingets partier, bl.a. regeringspartierne, at vi skal holde os strikt til de internationale konventioner, sådan som de har foreligget, siden vi strammede udlændingepolitikken.
Ikke en eneste af disse konventioner omtaler bare i en bisætning nogen pligt til at tildele nogen tidsubestemt opholdstilladelse, men når den mulighed alligevel har været indbygget i systemet for asylanter, endog som noget, der udløstes automatisk, betyder det jo, at vi i princippet har omtryllet flygtninge til indvandrere.
Den flygtningepolitik, som indførtes i 1983, har ud over de ulykker, den i øvrigt har forårsaget, i det almindelige folkelige sprog og den almindelige folkelige opfattelse også taget alvoren ud af det alvorlige ord flygtning.
Det ord er bare kommet til at dække over en måde at være indvandrer på, og hermed har man for mig at se gjort ubodelig skade på befolkningens motivation til at hjælpe virkelige flygtninge.
Endelig er det rent hykleri, når De Radikale med dette forslag foregiver at tale integrationens sag, når De Radikale foretrækker at stå ude på sidelinjen og brokke sig over regeringens og Dansk Folkepartis integrationsplan.
Om integrationen overhovedet har en kinamands chance i Danmark beror nemlig på, om der er streng kontrol med tilstrømningens størrelse.
Det kan formentlig ikke undre nogen, at vi siger nej til forslaget og gør det med en let hovedrysten over Det Radikale Venstre, der gider bruge tid på sådan noget pjat.
John Dyrby (S), 2006-05-10:
Så må jeg igen sige, at så synes jeg ikke, fru Irene Simonsen opfatter det, der bliver sagt, særlig godt.
Det er jo ikke et udtryk for, at nu skal de afviste asylansøgere, der ikke vil rejse hjem – og det er jo dem, vi snakker om – ud af centrene.
Det, vi har sagt meget enkelt og meget konkret, er: Var det for søren ikke en idé at give dem bare lidt bedre vilkår?
Lad mig give et eksempel: Når man spørger børnene ude i asylcentrene – jeg ved i øvrigt godt, at det er en helt anden sag end den, vi diskuterer nu – siger de, at noget af det, der ville være rart, var, at de havde deres eget toilet, frem for at de skal dele det med syv andre, og kunne vi så ikke give dem et toilet?
Det ville da gøre forholdene lidt bedre.
Det, vi snakker om, er jo netop konkrete løsninger, men det vil regeringen ikke engang være med til, og det kan godt undre mig lidt.
Irene Simonsen (V), 2006-05-10:
Nu var jeg jo også med, dengang vi kunne føre rigtig politik på området sammen med Socialdemokraterne.
Når vi satte os til forhandlingsbordet dengang, vidste begge parter, hvor den anden stod, og det resulterede faktisk i, at vi fik gennemført nogle ting, bl.a. en stram udlændingepolitik.
Men jeg har meget svært ved at forstå, at man stadig går ind for en stram udlændingepolitik, for tidligere var Socialdemokraterne helt klare i mælet: Hvis folk ikke havde et asylgrundlag, skulle de hjem, og der skulle tages motiverende initiativer af forskellig art for at få de folk hjem.
Men nu kan jeg læse i avisen, at nu skal de ud af centrene, og at motiverende initiativer og den slags sådan set er forkert, og det oplever jeg i hvert fald som en delvis opposition eller i hvert fald en slingrekurs.
John Dyrby (S), 2006-05-10:
Det er jo interessant, at fru Irene Simonsen følger mit parti med stor interesse, men det er jo besynderligt, at en overskrift i Politiken pludselig bliver noget, jeg åbenbart har sagt, når det, jeg i virkeligheden har sagt, jo er lige det modsatte.
På dette område kan man ikke, som fru Irene Simonsen lige forsøgte, sige helt klart, hvordan integrations- eller udlændingepolitikken, eller hvad man nu måtte kalde den, skal være.
Det er så nuanceret, at man er nødt til at tage det bid for bid for bid.
I artiklen i Politiken siger jeg, at man i hvert fald må dele politikken op i to, nemlig udlændingepolitikken – altså hvor mange udlændinge vi skal lukke ind i Danmark – og integrationspolitikken, altså hvordan vi integrerer de udlændinge, der er i Danmark, bedst muligt i det danske samfund.
Det er det, der er det bærende element, så jeg synes ikke, fru Irene Simonsen skal være usikker på, hvordan den socialdemokratiske politik er.
Der er adskillige politikområder.
Irene Simonsen (V), 2006-05-10:
Jeg har med stor interesse fulgt Socialdemokraterne i hele den periode, hvor der har været forskellige ordførere på dette område.
Jeg hører nu hr. John Dyrby sige, at der selvfølgelig fortsat skal føres en stram politik, men at der lige er det, at der også er nogle enkeltsager.
Overskriften i Politiken i dag fortæller, at S er i delvis opposition, og når det gælder enkelttilfælde, skulle der måske være nogle særregler.
Hvad menes der egentlig med at være i delvis opposition?
I Politiken fra i dag kan jeg også læse, at de, der sidder på centrene, og som skal rejse hjem, bare skal have lov til at komme ud af centrene.
John Dyrby (S), 2006-05-10:
Nu udviklede spørgsmålet sig jo lidt anderledes.
Først var spørgsmålet: Er 52 uger nok eller ikke nok?
Hvis det ikke blev helt klart, vil jeg godt sige helt klart nu, at for mig at se er 52 uger isoleret set ikke nok, for der skal være nogle krav om beherskelse af det danske sprog.
Det håber jeg så man kan forstå.
Derefter var spørgsmålet.
Hvis det ikke skal være 52 uger, hvor længe skal det så være?
Her vil jeg ikke gå ind i en diskussion om, hvor mange uger det skal være, men for mit vedkommende skal det være mere end 52 uger.
Men det må jo være de forhandlinger, der går i gang, som skal afgøre, hvor vi kan lande på noget fornuftigt, der også inkluderer andre krav, f.eks. til sprog og lignende.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Jeg har hørt, at hr. John Dyrby måske ikke lige synes, at de 52 uger er det rigtige tidsrum, men samtidig blev der sagt, at det måske skulle være noget i den retning, og så er det jeg spørger
– jeg foregriber ikke noget, jeg spørger hr. John Dyrby: Velfærdsforhandlinger eller ikke velfærdsforhandlinger, hvilket tidsrum ville hr. John Dyrby mene er det rigtige?
Det er da et meget enkelt spørgsmål, som både vi her i salen og vælgerne kan have stor interesse i at få besvaret præcist.
John Dyrby (S), 2006-05-10:
Jeg beklager, hvis jeg ikke har fået sagt det tydeligt nok til hr. Jesper Langballe, da jeg holdt min ordførertale, men ideen er jo netop, at en ordinær beskæftigelse på 52 uger ikke for vores ved kommende skal være nok til at få en permanent opholdstilladelse.
Jeg er da glad for, at hr. Jesper Langballe lytter, når jeg taler, og oven i købet lytter med interesse, men jeg må også konstatere, at jeg ikke synes, hr. Jesper Langballe lytter særlig godt og med særlig stor interesse.
Hvis hr. Jesper Langballe er i tvivl om noget og i øvrigt synes, at jeg har skiftet kurs fra den ene dag til den anden, synes jeg ikke, hr. Jesper Langballe hverken har lyttet særlig godt og med særlig stor interesse eller har læst aviserne omhyggeligt i de sidste par uger, men vi kan jo tage den diskussion på et andet tidspunkt.
Jesper Langballe (DF), 2006-05-10:
Selv om man jo altid i integrationsdebatter eller udlændingepolitiske debatter lytter til den socialdemokratiske ordfører med interesse og vagtsomhed, fordi man er nysgerrig efter at vide, hvor Socialdemokraterne nu står henne i dag, så må jeg alligevel sige, at jeg blev lidt forbavset over, at hr. John Dyrby i indledningen sagde, at han ærgrede sig over, at det her kom på et forkert tidspunkt.
Jeg vil godt spørge: Hvis nu det var kommet på et andet tidspunkt end midt under velfærdsforhandlingerne, ville hr. John Dyrby så sige, at 1 års beskæftigelse var nok til at få permanent opholdstilladelse fuldstændig uanset ens danskkundskaber?
Kan hr. John Dyrby præcisere det?
Vi skal naturligvis ikke føre velfærdsforhandlinger her, men hr. John Dyrby må vel selv have en mening om, hvad der ville være passende.