runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Så må jeg vende tilbage til den artikel, som jeg refererer til i mit spørgsmål, og der står her - og det er borgmestre og politikere, der har udtalt det - i Politiken: Den glidende udvikling fra den praktiske bistand til personlig hjælp får en række kommuner til at pege på, at kommunerne dybest set burde afskaffe den praktiske hjælp og koncentrere kræfterne om den personlige hjælp til de svageste ældre.
Det siger 30 borgmestre.
35.000 er rigtig mange timer.
Så tror jeg, at jeg må til at konkludere: Jeg kan altså konkludere, at ministeren mener, at de ældre i Danmark får den nødvendige praktiske hjemmehjælp, at de ældre i Danmark får den nødvendige hjælp i eget hjem til pleje.
Det er ministeren fuldstændig totalt overbevist om, kan jeg forstå.
Jeg tror nok, at ministeren måske skulle læse lidt flere aviser, se lidt flere tv-udsendelser osv., hvor de frygtelige tilfælde bliver fremdraget.
Bl.a. Københavns Kommune
har vi jo set tilfælde i.
Men jeg kan konkludere, at ministeren er tilfreds, fordi man får det, man har behov for; det skal kommunerne nok sørge for.
Det vil jo så sige, at ministeren ikke vil stoppe den udvikling, der sker.
Ministeren vil ikke engang undersøge problemet, eller om det virkelig er korrekt, hvad jeg siger.
Er det korrekt?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Nej, det er ministeren ikke enig i, og det ville være ulovligt.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Ja, jeg må sige, at det gør jeg så sandelig, for det er jo et udtryk for prioritering.
Man flytter jo rundt på nogle brikker, og når vi nu ser den næste udmelding fra Danmarks Statistik, så er jeg hundrede procent sikker på, at vi kan se et endnu større fald i den praktiske hjælp.
Vi ved jo ude omkring fra kommunerne, at de skærer ned på timeantallet til den praktiske hjælp.
Fra at få hjælp til vask f.eks. hver ottende dag så er det nu en gang om måneden, fra at få hjemmehjælp en time om ugen så er det nu en time hver fjortende dag. Vi ser jo tallene her, og så opfylder man da ikke servicelovens § 71, hvor der står, at kommunerne skal sørge for tilbud om hjælp til støtte til de nødvendige praktiske opgaver i hjemmene.
Jamen altså behovet kan da ikke forsvinde. Det, der er i gang, er i mine øjne en ulovlig bortfjernelse af den praktiske hjemmehjælp.
Er ministeren enig i det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Nu kunne det jo være fristende at gentage svaret fra før: Det er lovgivningsmæssigt ikke tilladt, at der er sammenhæng imellem den praktiske og den personlige hjælp.
Jeg tror, der vil være udsving fra det ene år til det andet, det er der vel ikke noget mærkeligt i.
Jeg tror bl.a., at det, at der bliver tildelt mere hjælp til den personlige pleje, jo bl.a. kan skyldes, at man hurtigere kommer ud fra hospitalerne nu om dage.
Der er jo mange ældre, som på den måde, i hvert fald i en periode efter hjemkomsten fra et hospital, har brug for mere personlig pleje, så jeg ser ikke nogen alarmfare som sådan i det.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Jeg takker for svaret.
Er ministeren ikke bekymret over, at der i de sidste 2 år er fjernet 35.000 hjemmehjælpstimer til den praktiske hjælp?
Jeg siger udtrykkelig flyttet, for de svage ældre har så fået en betragtelig større andel af det, der hedder hjælp
til den personlige pleje, og det er jo også godt.
Men man kan da ikke sådan flytte et behov fra den ene del af hjemmeplejen til den anden.
Det vil så sige, at der sker en administrativ glidning, for man tilfører jo ikke ekstra ressourcer eller ekstra hjælp, så man fylder det tomrum op, der bliver med hensyn til den praktiske hjælp.
Er ministeren enig i det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Lovgivningen pålægger kommunerne at tilbyde både personlig og praktisk hjælp.
Derfor kan en kommunalbestyrelse i den enkelte kommune ikke vælge udelukkende at tilbyde hjælp til personlig pleje.
En sådan prioritering fra kommunalbestyrelsens side ville forudsætte en lovændring.
Som det fremgår af regeringens lovprogram, har regeringen ingen planer om at fremsætte forslag om en sådan indskrænkning i den kommunale forpligtelse.
Jeg tror, der kunne være en idé i at opgøre, hvor mange hjemmehjælpstimer der i realiteten bliver ydet hver eneste uge.
Det drejer sig om 658.828 hjemmehjælpstimer hver uge i 1999, og her taler vi så tilsyneladende om en flytning på 35.000.
Det kan der være mange forklaringer på.
Jeg vil bare holde fast i, at forpligtelsen, både til personlig hjælp og til praktisk hjælp, påhviler den enkelte kommunalbestyrelse. Det kan der ikke være tvivl om.
Er der nogen steder, hvor man oplever, at kommunalbestyrelsen ikke lever op til loven, ja, så må sagen jo rejses ad de normale kanaler.
Ulrik Kragh (V), 2001-10-24:
Det skal være kort.
Svend Auken (S), 2001-10-24:
Altså jeg kan bekræfte, at vi følger fuldstændig normale procedurer omkring det her, og jeg tror, vi finder en løsning, som vil tilfredsstille Kommissionen.
Det kan jo heller ikke være sådan, at EU påtager sig et fælles ansvar for at opfylde nogle ret ambitiøse mål med hensyn til reduktion af klimagasser, hvor de tre industrigasser kun er en del af det - det har hr. Ulrik Kragh fuldstændig ret i - og så bagefter blokerer landene for at kunne gøre det, der er nødvendigt for at klare opgaven. Jeg tror, vi finder en løsning på det her spørgsmål, og som sagt er Danmark suverænt om ikke det mest - det tror jeg vi er - så i hvert fald blandt de øverste 2-3 lande med hensyn til både implementeringen og overholdelse af EU's regler.
Ulrik Kragh (V), 2001-10-24:
Ja, nu kan miljøministeren jo diskutere dåsesagen med sin regeringspartner, men hvorom alting er, så forstår jeg miljøministerens tilkendegivelse således - og det vil jeg gerne have en bekræftelse på - at miljøministeren har tænkt sig at få afklaret de problemstillinger, før bekendtgørelsen bliver sat i kraft.
Jeg ved godt, at miljøministeren ikke har forpligtelse til at svare på spørgsmålene til Kommissionen, før man sætter den i kraft, men det var dog praktisk at få afmystificeret nogle af problemstillingerne, inden det bliver til reelle problemer for miljøministeren.
Så det håber jeg der kan komme
en bekræftelse på, således at vi kan få det her til at forløbe i god ro og orden, og således at vi kan få et samarbejde både med vores europæiske venner om det globale mål og med virksomhederne, så vi får det hele til at gå op i en højere enhed.
Svend Auken (S), 2001-10-24:
Nu vil jeg gerne stive hr. Ulrik Kraghs nationalfølelse en kende af.
Danmark er på miljøområdet formentlig det land, som har færrest udeståender overhovedet med EU, færrest retssager, mindst kritik.
Til trods for at vi er et af de lande, der virkelig prøver at sætte tempoet og ligge i spidsen, så er vi nok det land, der har færrest udeståender med Kommissionen.
Når Kommissionen, medlemslandene, kommer med deres bemærkninger, indgår det på lige fod med alle de øvrige ting, vi har hørt under den nationale høring, inden vi laver den endelige bekendtgørelse.
Den endelige bekendtgørelse går derefter ind i en dialog i forhold til Kommissionen, og der er det mit håb, at mange af de kritiske punkter, man har nævnt, vil være løst.
Så jeg ser for mig, at vi finder en fornuftig løsning på det her spørgsmål.
Hvad angår engangsemballage, skal hr. Ulrik Kragh heller ikke på nationens vegne være så pessimistisk.
Vi har solide grunde, og ofte er Domstolen jo noget mere optaget af at finde en miljøvenlig balance mellem miljøhensyn på den ene side og indre marked-hensyn på den anden side.
Ulrik Kragh (V), 2001-10-24:
Det har ministeren givet mig et svar på tidligere, så det er bare lige for at holde tingene adskilt.
er jo massiv og sønderlemmende.
Man siger bl.a. fra Tyskland, at bekendtgørelsen går alt for vidt i forholdet til problemets størrelse, det skaber handelsbarrierer, det giver diskrimination af ikkedanske producenter, og det er i strid med proportionalitetsprincippet, så man kan altså ikke påberåbe sig miljøgarantien.
Den slags spørgsmål fra Kommissionen må dog give panderynker, taget betragtning af, at man i forvejen har en dåsesag, som man samtidig skal håndtere, så jeg kunne da godt tænke mig, om ikke ministeren ville tænke lidt over det, før ministeren bare sender spørgsmålet ud.
Svend Auken (S), 2001-10-24:
Man vil jo gerne virke beroligende, men jeg tror, man skal være varsom med at give den slags garantier.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Jeg må sige, at jeg ikke bryder mig om at blive inddraget i en konklusion, som oven i købet er direkte forkert.
Det synes jeg ikke er rimeligt.
Jeg tror, fru Aase D. Madsen vil kunne konstatere, at gennem de sidste mange år har socialdemokratiske socialministre, og jeg selv nu i næsten 2 år, haft utrolig megen fokus på at forbedre ældreservicen ude i kommunerne, og det er lykkedes i forbindelse med de muligheder, der har været - et lovprogram, finanslov, aftaler med kommunerne - år efter år at forbedre forholdene, men der er stadig væk noget, der skal nås.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Spm. nr. S 141
Der er mange borgmestre, som siger mange ting.
Derfor synes jeg egentlig også, fru Aase D. Madsen skal være glad for det, jeg indledningsvis startede med klart at tilkendegive, nemlig at regeringen ikke har nogen planer om at ændre kommunens forpligtelse til både at tage sig af det praktiske og det personlige.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Som jeg tror det vil være spørgeren bekendt, skal afgørelsen om personlig og praktisk hjælp ske ud fra ikke blot en konkret, men også en individuel vurdering af den enkelte ansøgers behov.
I vurderingen af behovet skal der tages hensyn til husstandens sammensætning, herunder til fordeling af de praktiske opgaver mellem husstandens medlemmer, og der kan ikke stilles krav om, at pårørende eller andre uden for husstanden bidrager til at løse de nødvendige praktiske opgaver i hjemmet.
Vedrørende spørgsmålet om brugerbetaling for dele af hjemmehjælpen kan jeg oplyse, at der ikke, som jeg lige omtalte før, er nogen hjemmel til at opkræve betaling for varig hjælp, hverken personlig pleje eller praktisk bistand.
Regeringen har, som også sagt før, ingen planer om at fremsætte forslag, som ændrer det.
Punkt 1: Uanset under hvilke boligforhold man bor som ældre, har man krav på at få en hjælp, så ens hverdag kan hænge sammen.
Det vil blive fortsat, det vil blive forstærket.
Regeringen er kommet med sin boligpakke.
Med de aftaler, som ligger både i finanslov og i forbindelse med kommuneaftalerne, har vi i løbet af de seneste år løftet denne meget store, vigtige opgave på en flot måde i samarbejde mellem regeringen og kommunerne.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Ja, så bliver jeg nødt til at referere til det, der hedder »Det Sociale Danmarkskort i 2001«, og det konkluderer, at der bliver færre boliger til flere ældre.
Trods nybyggeri vokser ventelisterne til ældreboliger og plejehjem.
Det er kun de allersvageste, der får plads, og flere og flere er nødt til at blive boende hjemme, selv om de rent faktisk ikke længere er i stand til det.
Og så er jeg tilbage ved mit udgangspunkt.
Dansk Folkeparti mener i hvert fald, at det er en uholdbar situation.
Det vil så sige, at plejehjem, som desværre ikke må bygges mere, ikke kan følge med.
Er ministeren enig i det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Dertil vil jeg så gerne sige, at den nuværende regering både har været og fortsat er optaget af, at vi har de ældreegnede boliger, der er behov for.
Og både fru Aase D. Madsen og jeg har mulighed for at konstatere, når vi tager rundt i landet, at der faktisk bliver bygget meget flotte, ældrevenlige boliger, lyse, venlige boliger, og det synes jeg sådan set vi skal glæde os over.
Der er stadig væk et behov, det har vi også analyseret sammen med Kommunernes Landsforening.
Det behov forsøger vi nu at få dækket, bl.a. gennem den sidste aftale med kommunerne, hvor vi har gjort det mere fordelagtigt for kommunerne, fordi deres egenbetaling er nedsat fra 14 pct. til 7 pct.
Så der er hele tiden fokus på, at vi får bygget de ældreegnede boliger, som vi har behov for.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Der hopper kæden af én gang til set med mine øjne.
Det er jo klart, at de meget svage ældre, den ældregeneration, der bliver fastholdt i eget hjem på grund af, at den ikke kan få en plejebolig eller kan komme på plejehjem, da har et helt klart behov for at få mere og mere hjælp til personlig pleje. Og det er derfor, jeg sammenstiller med den stigning, som Politiken påviser der er med hensyn til den personlige pleje, de mange ekstra timer, og spørger, om det ikke er betinget af, at man fastholder alt for mange meget svage ældre, der har et stort plejebehov, i eget hjem.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Som jeg også nævnte under besvarelsen af det forrige spørgsmål, har de kommunale myndigheder en forpligtelse til at sørge for tilbud om den nødvendige personlige og praktiske hjælp til borgere, der på grund af nedsat funktionsevne ikke kan klare sig selv.
Denne forpligtelse er helt uafhængig af, hvor borgeren bor, og gælder altså for dem, der bor i eget hjem, og også for dem, der bor på plejehjem eller i lignende boliger.
Grundlaget for vurdering af behov for hjælp er det samme for alle, og omfanget af hjælpen vil derfor som udgangspunkt være den samme, uanset hvor modtageren bor. Der er derfor ingen grund til at formode, at udviklingen i tildelingen af personlig og praktisk hjælp har nogen sammenhæng med udviklingen i botilbudene til ældre mennesker.
Jeg gentager bare endnu en gang: Alle - alle borgmestre, alle kommuner, alle amtsborgmestre, alle amter skal overholde gældende lovgivning.
Gældende lovgivning siger, at der skal ydes hjælp til både praktisk og personlig pleje. Hermed sluttede spørgsmålet.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
»Finder ministeren det acceptabelt, at borgmestrene lægger op til, at den principielle fordeling af ressourcerne mellem de to grupper ældre skal vente, til valgkampen er overstået, således at de pårørende i højere grad skal klare de praktiske opgaver, eller at der indføres brugerbetaling for dele af hjemmehjælpen?«
Jeg vil bare spørge ministeren om én eneste ting: Har ministeren ikke det overordnede ansvar for, at hjemmehjælpen virker i dette land?
At borgmestrene udeomkring ikke laver en glidende afvikling af den praktiske hjemmehjælp?
Det er jo, hvad der sker i øjeblikket.
Og det bliver der jo givet udtryk for i denne artikel.
Det er der, kæden hopper af.
Ja, jeg kan altså ikke få ind i mit hoved, at ministeren kan sidde en bemærkning i Politiken overhørig.
At ministeren dog ikke går ud og bekender sit engagement i denne her sag, at ministeren sidder det overhørig.
Det er jo mere eller mindre en generel udtalelse.
At ministeren dog sidder den overhørig og ligesom skutter sig herinde bag Christiansborgs tykke mure.
Gå dog ud og bekend kulør, hr. minister!
Birthe Skaarup (DF), 2001-10-24:
Nej, men jeg synes godt nok, at man kan påpege i denne her sag, at det trods alt er socialministeren, der har det overordnede ansvar for, at hjemmehjælpen også fungerer ordentligt i hele landet.
Og der er jeg sådan set lidt glad for, at ministeren synes, at det er en rigtig dårlig idé, for jeg forstår svaret sådan, at ministerens partikollegaer har udtalt denne her slags ting.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Jeg tror, at hvis man, når man har en tillidspost i et parti, skulle gå i rette, hver gang man synes, nogen udtalte noget, de ikke kunne være bekendt at udtale, så kunne ikke blot fru Birthe Skaarup, men også andre inden for Dansk Folkeparti måske nok få voldsomt travlt, er det min opfattelse. Jeg vil gerne sige, at jeg ikke er enig i de udtalelser.
Det har jeg klart givet udtryk for nu to gange.
Jeg har ikke og ønsker ikke at have nogen beføjelser til at give mundkurv på nogen borgmester.
Altså vi lever i et demokrati, hvor også en borgmester må udtale, hvad han vil.
Man står til regnskab, kan man sige, for de vælgere, som nu får lov til at tage en afgørelse her den 20. november.
Birthe Skaarup (DF), 2001-10-24:
Jeg kunne godt tænke mig at sige til ministeren: Det er faktisk ret alvorligt, at nogle fra Socialdemokratiet også udtaler den slags ting til pressen.
Det gør de ældre utroligt urolige.
Og jeg kunne godt tænke mig til at spørge ministeren, om ministeren vil svinge krabasken over de socialdemokratiske borgmestre, der tillader sig at udtale sig omkring den slags ting, for det er nu engang socialministeren, der har ansvaret på det her område.
Og jeg synes, det er utilstedeligt, at sådan nogle høje herrer, som borgmestre faktisk er, og som mange borgere har respekt for, kan udtale sig sådan og vil være bekendt at udtale sig om den slags.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Hvis jeg skulle forholde mig til alle de politikere, jeg synes er kyniske, så tror jeg, jeg kunne få nok at gøre.
Jeg kan godt få øje på nogle, skal jeg understrege.
Og jeg har sådan set kun at sige til det, at vi har et demokrati, som jo fungerer, og netop når det gælder de kommunale og amtskommunale råd, har vælgerne en chance inden så lang tid, allerede nu her den 20. november.
Aase D. Madsen (DF), 2001-10-24:
Mener ministeren ikke, at det er utrolig kynisk, når borgmestrene, som jeg også refererer til, nu tilsyneladende udtaler til Politiken, at man ikke vil røre ved det her kildne spørgsmål før kommunalvalget.
Det kan man jo så tage op, når nu man sidder fast på taburetterne efter 4 år.
Men er det ikke et dystert perspektiv?
Det er jo ikke en hr. hvem som helst, der har udtalt alt det her.
Det er jo ministerens partifælle, der er formand for Kommunernes Landsforenings Socialpolitiske Udvalg, Vagn Ry. Så jeg vil da gerne høre, om ikke ministeren har en lille bemærkning til det, der er blevet udtalt.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-10-24:
Jeg synes, det virkelig er en mærkelig debat.
Det, jeg i realiteten bliver bedt om her, er at fratage nogen ytringsfriheden.
Det, fru Aase D. Madsen beder mig om, er at gå ud og sige til nogen: I må ikke mene, I må ikke sige.
Det er jo i realiteten det, der vil være konsekvensen af det, fru Aase D. Madsen beder mig om.
Jeg vil bare sige: Jeg bekender mig til demokratiet.
Jeg mener noget med, at jeg som folketingsmedlem har underskrevet grundloven.
Jeg kan og skal da ikke på nogen måde diktere nogen borgmester, hvad han eller hun måtte mene.
Det er deres eget ansvar, og det må de selv afklare i forhold til deres lokale bagland.
Jeg har klart nu tre gange sagt i forbindelse med denne her debat i salen i dag, men også ved andre lejligheder: Regeringen har ingen planer om at lave om på den her lovgivning.
Thomas Adelskov (S), 2001-10-24:
Jeg vil godt spørge CD, om ikke også CD ligesom os andre er bekymret over, at en sofa kan koste 150.000 kr. eller 200.000 kr. i forbindelse med et salg af en andelsbolig.
Med det her lovforslag forsøger vi at fjerne det direkte salg mellem køber og sælger og derved undgå, at der kan lægges pression på en kommende køber til f.eks. at aftage gamle aflagte møblementer.
Det er det, vi gerne vil gøre noget ved her.
Så håber jeg, at CD under udvalgsarbejdet vil stille nødvendige spørgsmål, der også gør, at CD er med til endeligt at vedtage det her lovforslag, når vi når frem til tredjebehandlingen.
Lissa Mathiasen (S), 2001-10-24:
Man skulle jo tro, at hr. Knud Erik Hansen aldrig har haft nogen form for samtale med private udlejere, for så ville han også vide, hvorfor det her måske tager lidt længere tid, end vi synes er rimeligt.
Men hr. Knud Erik Hansen er nødt til at anerkende, at det er de private udlejere, der har været fodslæbende i den her sammenhæng.
De har i mange år ikke været til at slæbe til truget.
Jeg synes, det er prisværdigt, at vi har en boligminister, der gør alt, hvad der overhovedet står i hendes magt for netop at få afklaret det her, og jeg synes, det er dejligt at vide, at vi har en deadline allerede her om nogle få måneder.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-10-24:
Jeg vil godt høre, hvad det er for en væsentlig ret, som andelshaveren mister.
Han får de penge
, som han ellers skulle have.
Han har ret til at indstille nær familie og samlever.
Dér, hvor han mister noget, er alene, at han ikke kan indstille venner.
Det synes jeg godt er en pris vi kan betale for at sikre os, at der ikke er penge under bordet.
Det glæder mig meget, at Socialdemokratiet stadig væk er fast i stemmen, når man taler om dette problem.
Det har vi også hørt før.
Men jeg vil godt spørge fru Lissa Mathiasen, om det ikke snart er tid til at gøre op med den nølen.
Vi har jo diskuteret det her flere gange, senest da det forslag var fremme i januar, og vi havde det også oppe inden sommerferien, hvor der klart blev sagt: Nu skal der ske noget, og jeg kommer straks efter sommerferien med noget.
Er det ikke lidt langsomt, når vi får at vide, at de eneste problemer, der er tilbage, er, at vi skal aftale lidt, sådan at udlejerne ikke får tab - det mener jeg er forholdsvis simpelt - og så er det noget med, hvem der skal ind og efter hvilke regler.
Man må kunne afklare det noget hurtigere, hvis man virkelig vil.
Er der nogen grund til, at Socialdemokratiet faktisk mener, man skal vente til den 1. februar 2002?
Kan vi ikke få det her klaret i løbet af et par måneder?
Lissa Mathiasen (S), 2001-10-24:
Jeg vil godt sige til hr. Knud Erik Hansen: Hvis det var sådan, at det var mig, der på Socialdemokratiets vegne skulle indgå en aftale med boligministeren, så jo, så var den aftale nok også indgået for længe siden.
Jeg har ikke undladt på noget tidspunkt at give udtryk
for andet end vores utålmodighed, men jeg synes også, at man er nødt til lige at erindre følgende: Den 7. marts 2001 - dvs. for et halvt år siden - var der det første indledende møde, som boligministeren rent faktisk havde med de private udlejere.
Skulle man ikke, som vi også gav udtryk for, sidste gang vi diskuterede det her, give dem muligheden for - og jeg synes, det er fint i den sammenhæng, at ministeren har sat en deadline - at nå til vejs ende og finde den løsning, som vi alle sammen jo dybest set er enige om at vi venter på, og som, det vil jeg sige én gang til, det ville klæde udlejerne meget også at leve op til, for det bør de.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-10-24:
Nu ved jeg ikke, om fru Lissa Mathiasen heroppe fra talerstolen vil sige, at hun går hen og opfordrer sin boligminister til at skynde sig lidt mere.
Men jeg fik ikke noget svar på, hvorfor det skal tage så mange måneder.
Er det her ikke noget, vi faktisk kan løse på et par måneder?
Hvis nu fru Lissa Mathiassen går hen og siger til sin boligminister: Se nu at få det her løst i løbet af et par måneder.
Rikke Hvilshøj (V), 2001-10-24:
Det er jo ikke mange måneder siden, at dette beslutningsforslag blev behandlet her i salen, men vi tager den gerne én gang til.
Men lad mig sige med det samme:
Venstre har ikke ændret holdning siden sidst.
Uden kompensation skal private virksomheder overtages af staten eller af folkelige organisationer, som de kalder det, og det er også essensen af dette beslutningsforslag, der er fremsat af Enhedslisten. Enhedslisten vil beslaglægge hver fjerde lejlighed i alle private udlejningsejendomme og overdrage råderetten til kommunerne.
Det er et groft indgreb i den private ejendomsret.
Dette forslag vil give det private udlejningsbyggeri det sidste dødsstød, og det er nok også det, Enhedslisten ønsker, men det er absolut ikke det, vi har brug for.
Vi har tværtimod brug for at skabe vilkår, så vi igen kan få sat gang i det private udlejningsbyggeri, men Enhedslisten gør, hvad de kan sammen med regeringen for at spænde ben for det private udlejningsbyggeri, senest med pinsepakken.
Nu har vi så hørt fra ministeren, at forhandlingerne med de private udlejere ikke er brudt sammen, og dermed er den forudsætning, hvorunder det her forslag er stillet, jo sådan set falsk.
Venstre vil gerne støtte frivillige aftaler med de private udlejere om eventuel kommunal anvisning i deres ejendomme, men ved lov at fratage de retmæssige ejere råderetten over deres ejendom, som det her forslag lægger op til, kan Venstre ikke støtte.
Tom Behnke (KF), 2001-10-24:
På beslutningsforslag nr. B 6 har jeg også fået lov at være stand-in i dag for vores ordfører, hr. John Vinter.
Jeg sad og kiggede på det, han har skrevet til mig at jeg kunne sige i dag, mens jeg hørte fru Rikke Hvilshøjs tale, og jeg kunne sætte flueben hele vejen ned.
For der er ikke noget nyt i det her forslag.
Det er set før, og det vil med garanti også blive set igen.