runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Blach Hansen (S), 2003-12-11:
Jeg synes, det er et udtryk for lovsjusk af værste skuffe, at Folketinget nu skal vedtage dette og det næste lovforslag, som er en rammelovgivning for miljøministeren til at implementere vandrammedirektivet.
Reelt har der ikke været nogen og da slet ikke ministeren, der under udvalgsbehandlingen har været i stand
til at svare på, hvad forslaget reelt betyder for beskyttelsen af de danske vandforekomster
Den lovgivning, der skal sørge for, at rammerne bliver fyldt ud, er en naturbeskyttelseslov og en skovlov, som ikke engang er blevet fremsat for Folketinget endnu.
Det vil sige, at vi sidder og vedtager en lov, der indeholder 19 bemyndigelser til miljøministeren, uden at ane, hvad det reelt kommer til at betyde i praksis, fordi det skal følges op af lovgivning, der ikke engang er fremsat i dette Folketing, og så af vandmiljøplanforhandlingerne.
Det synes vi er meget, meget kritisabelt.
Det er meget, meget bekymrende.
Alene det, at regeringen og Dansk Folkeparti under andenbehandlingen har stemt imod, at vi tager formålet fra de direktiver, vi her skal implementere, og sætter direkte ind i lovteksten, er for os et udtryk for, at der stort set intet ambitionsniveau er i den her lovgivning, ud over at lave en minimumsimplementering.
Så nu skal der stemmes om et lovforslag, selv om vi ikke har været i stand til overhovedet at få en tilkendegivelse af, hvilket ambitionsniveau man har, og hvilke konkrete mål man har.
Det synes vi er meget, meget bekymrende, og derfor kan vi selvsagt ikke støtte det her lovforslag.
Der er kun nogle rammer, der er ikke noget ambitiøst niveau, der er ikke nogle konkrete mål.
Og det er jo nogle bekymringer, som vi deler med en del af de høringsberettigede.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-11:
om, at man kan afbryde en tredjebehandling.
Men jeg synes sådan set, vi har brug for svar på hr. Søren Søndergaards spørgsmål, og derfor vil jeg anmode om, at man afbryder behandlingen.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Man må jo sige, at der er en linje i regeringens politik.
Det kan man ikke anklage regeringen for ikke at have, heller ikke Dansk Folkeparti for den sags skyld.
Der er en helt klar linje.
Jeg hørte i debatten under et forudgående punkt skatteministeren redegøre for, at daginstitutionerne skam ikke havde betalt.
Jeg tror, det er et opløftende budskab for folk ude i det virkelige liv.
De mistede 0.5 mia. kr. sidste år ved budgetlægningen, og i år var det 70 pct. af kommunerne, der beskar daginstitutionerne.
Men det er jo ikke det, vi taler om nu. Da vi diskuterede det her ved førstebehandlingen, ville Dansk Folkeparti slet ikke redegøre for sin stilling.
Det er meget sjældent, vi her i Folketinget er underkastet det forhold, at det i førstebehandlinger bliver hemmeligholdt, hvad partierne mener, for ret beset er en af hensigterne med en første behandling, at partierne udtrykker deres principielle stilling.
Men det var umuligt at få Dansk Folkeparti til.
For lidt siden behandlede vi børnefamilieydelsen, der mistede et millionbeløb på fianslovforliget.
Nu kommer det her, hvor flerlingetilskuddet forringes.
Så synes jeg simpelt hen, det er et imponerende forsøg på salg fra Dansk Folkepartis side at sige: Jamen der er ikke tale om nogen nedskæring.
Nu er der tale om en retfærdiggjort ligestilling; nu er det retfærdighed, man er ude i.
Jeg ved ikke, om også Dansk Folkeparti har fået meldinger fra dem, det går ud over.
De har bestemt ikke den opfattelse.
De synes, det er dybt uretfærdigt, og de oplever det som en forringelse af deres muligheder.
Jeg blev så glad for 14 dage siden.
Da læste jeg B.T., hvor statsministeren var ude med en stor melding, der hed, at nu ville han opfordre folk til at få nogle flere børn.
Jeg syntes, det var lovende for fremtiden, at nu skulle modet vende tilbage rundtomkring i familierne.
Men kigger man på indholdet af finansloven, så leder man forgæves efter bare et enkelt punkt, der forbedrer børns vilkår.
For svaret er nej.
Det er altså en forlængelse, og derfor roste jeg linjen hos regeringen og Dansk Folkeparti, hvor man flytter massive beløb fra unge familier, fra børn og fra uddannelsessøgende over til den ældre del af befolkningen.
Det er på den måde en fortsættelse af regeringens politik.
Jeg synes bare, at man skulle vænne sig til af hensyn til klarhed i budskabet at kalde en nedskæring for en nedskæring og lade være med at flette budskabet ind om, at der her er tale om ligestilling eller ligefrem retfærdighed.
Så jeg vil sådan set
spørge Dansk Folkeparti, der ikke nåede at komme herop sidst, da der var en kort bemærkning: Vil man ikke godt vænne sig til at kalde en nedskæring for en nedskæring?
Vil man ikke godt medgive, at det er at forringe forholdene?
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Vi har tidligere i dag diskuteret en af de andre nedskæringer
for børnefamilierne, som Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti gennemfører.
Her er det så flerbørnsfamilierne; nogle af dem, der virkelig har det hårdt.
Det er en kæmpe udfordring af få flere børn på en gang.
Selv om man selvfølgelig er lykkelig for at få børnene, er det altså en hård belastning for en familie.
Hvad er svaret i den situation fra regeringen og Dansk Folkeparti?
Det er altså lidt svært at forstå, og det bliver i hvert fald endnu mærkeligere, når statsministeren udtaler sig om, at familierne skal gøre noget for at få flere børn.
For hvad er det helt præcist, man skal gøre for at sikre sig, at man får et barn ad gangen og ikke får flere børn på en gang?
Det mangler der stadig at komme et svar på fra regeringen og Dansk Folkeparti.
Hvad er det, man opfordrer befolkningen til for at ændre adfærd med hensyn til, at man får et barn ad gangen i stedet for flere på en gang?
Så længe den vejledning ikke er kommet, synes jeg, det er lidt underligt at opfordre folk til at få børnene et ad gangen.
Så kan jeg nu forstå på Dansk Folkepartis ordfører, der jo, som andre har været inde på, ikke ønskede at redegøre for Dansk Folkepartis stilling under førstebehandlingen, at man ønsker at ligestille folk.
Hvis nogle har mindre, jamen så skal vi skære ned.
Så kan vi jo hurtigt komme langt ned her i samfundet, hvis vi skal blive ved med at skære på ydelserne hver gang, der er nogle, der har mindre.
Man kunne jo også overveje, om man ville lave en ligestilling den anden vej og forbedre forholdene for nogle.
Men åbenbart er de eneste, man ønsker at forbedre forholdene for, dem, der har allermest i forvejen.
De skal have endnu mere.
Der må man jo bare konstatere, som hr. Kristian Thulesen Dahl tydeligt og klart har sagt det fra Dansk Folkepartis side, at der er nogle, der skal betale magtens pris.
Der er nogle, der skal betale prisen for, at Dansk Folkeparti er kommet til magten.
Det står efterhånden lysende klart, at børnefamilierne er nogle af dem, der betaler prisen for, at Dansk Folkeparti er kommet til magten.
De skal skæres den ene gang efter den anden, både direkte, som vi ser med det her forslag, og det, vi behandlede tidligere, og også med de massive nedskæringer i kommunerne, som betyder dyrere daginstitutioner, dårligere daginstitutioner, og som betyder, at en lang række priser stiger for kollektiv trafik og meget andet.
Jens Rohde (V), 2003-12-11:
Det er sjovt, som Socialdemokraterne glemmer, at det var dem, som jo gav kommunerne lov til at hæve forældrebetalingen fra vistnok 31 pct. til 33 pct., da de sad i regering.
Det har man fuldstændig glemt.
Men sådan er der jo så meget.
Man glemmer åbenbart meget hurtigt, når man kommer i opposition.
Så vil jeg sige overordnet: Vi gør ikke børnefamilierne i dette land fattigere.
Vi gør dem så sandelig rigere med den politik, vi fører, for deres købekraft bliver øget.
De slipper for ejendomsværdistigninger på deres huse; de slipper for flere grønne afgifter, flere afgifter overhovedet, også afgiftsforhøjelser, og de får oven i købet personskattelettelser.
Det opvejer i høj grad forskellen langt ud over noget af det, vi snakker om her.
Så den politik, vi fører, er at gøre børnefamilierne og alle andre danskere rigere, give dem større købekraft.
Samtidig sætter vi dem fri, så de slipper for at spise nådsens brød af hr. Villy Søvndals, fru Line Barfods og andres hænder, og det tror jeg egentlig danskerne er ganske godt tilfredse med, når det kommer til stykket.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2003-12-11:
Det er, som om han er på et andet punkt på dagsordenen.
Det her drejer sig om flerlingefamilierne, hvor man tager tilskud.
Hr. Jens Rohde taler om en skattereform, altså at vi i oppositionen, vi fra Socialdemokratiet, vil give til børnefamilierne, men ikke ønsker at bidrage på anden måde.
Jo, vi har en skattereform fra Socialdemokratiets side, hvor det er finansieret krone til krone, og hvor vi ønsker at gøre noget mere for børnefamilierne, ikke bare i ord, men også i handling, og det mener vi også med det her forslag.
Vi ønsker ikke en forringelse, heller ikke for flerlingefamilierne.
De skal ikke, som hr. Jens Rohde siger, være en speciel social klasse.
Nej, vi ønsker bare nogle ordentlige forhold for børnefamilierne.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Jens Rohde: Hvorfor skal det lige være børnefamilierne, regeringen og Dansk Folkeparti ønsker at ramme?
Og så vil jeg godt sige til Dansk Folkeparti: Sikke en larmende tavshed, der er!
Vil man ikke op og fortælle, hvorfor man absolut vil spare på børnefamilierne?
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Regeringens sædvanlige argumenter om nedsatte ydelser er, at man vil have folk til at ændre adfærd. Når man f.eks. skærer på dagpenge eller på sociale ydelser, siger man: Det er, fordi de skal gennes i arbejde.
Her står vi ved et sted, hvor folk ikke kan ændre adfærd.
Der er ikke noget at gøre.
Selvfølgelig er de ikke fattige familier alle sammen.
Det bliver strøet ud over rige såvel som fattige tvillinger og trillinger.
Men det er notorisk rigtigt, at der er en ekstra udgift forbundet med at få mange børn samtidig.
Det har vi valgt indtil nu at kompensere de familier for, og det er det, regeringen og Dansk Folkeparti vælger ikke at gøre længere.
Jeg mangler bare svaret på spørgsmålene om, at når man har valgt den her tilfældige gruppe, er det så, fordi det ikke er så mange, og at det ikke kan aflæses på Gallup
næste gang?
Og er det det, regeringen gør så præcist sammen med Dansk Folkeparti, nemlig altid at finde en mindre gruppe?
Og synes hr. Jens Rohde ikke, det er alvorligt for de grupper, der tilhører en mindre gruppe, at regeringen fører politik på den måde?
Sandy Brinck (S), 2003-12-11:
Sagt til hr. Jens Rohde: Hvorfor al den udenomssnak?
Måske har hr. Jens Rohde ikke lige været opmærksom, da formanden netop gjorde opmærksom på, at vi i morgen har den store finanslovdebat, og da er man selvfølgelig meget velkommen til at stille alle de spørgsmål, man vil, til Socialdemokraternes skatteforslag og finansiering af dette års finanslovudspil. Men hvorfor al den udenomssnak?
Hvorfor ikke forholde sig til det, vi rent faktisk behandler lige nu?
Lige nu behandler vi, at regeringen og Dansk Folkeparti tager penge fra børnefamilierne en gang til i dag.
Og vi venter stadig væk på svar på, hvorfor det lige er børnefamilierne, der skal betale.
Hvorfor har man lige fundet den gruppe og sagt: De betaler?
Jeg sad faktisk og fik den tanke, da jeg hørte hr. Jens Rohde, at man skulle tro, at hr. Jens Rohde talte for en indtægtsgraduering.
Det er jo ikke det, der er foreslået.
Det, der er foreslået, er at høvle en lige tyk skive ost af osten hele vejen hen, alle som en.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Hr. Jens Rohde mangler stadig at forklare de familier, der får flere børn på en gang, hvad de skulle have gjort for at vælge selv, som hr. Jens Rohde opfordrer til.
Hvordan er det, man vælger selv, om man får flere børn eller et barn?
Så spørger hr. Jens Rohde til, hvem der skal betale.
Vi har åbenbart ikke gentaget det ofte nok, så nu skal jeg gentage det en gang til for hr. Jens Rohde: De multinationale firmaer kunne begynde at betale skat i Danmark. Man kunne forlange, at der skulle betales noget mere i skat for nordsøolien i stedet for at forære den væk til A.P. Møller
i yderligere 40 år.
Man kunne lade være at lade pengene fosse ud af statskassen i milliardklassen til de rigeste i samfundet.
Så ville der faktisk være masser af penge
ikke bare til at beholde tilskud til børnefamilierne og flerbørnstilskuddet, men også til at lave masser af velfærdsforbedringer. Selvfølgelig har hr. Jens Rohde ret i, at man godt kan få tvillinger, trillinger eller firlinger, selv om man har mange penge, men vi ønsker altså et velfærdssamfund, som er indrettet med velfærdsydelser til alle, og ikke kun almisser til de fattigste.
Jens Rohde (V), 2003-12-11:
Jeg vil se frem til den dag, fru Sandy Brinck og andre socialdemokrater vil komme herop og fortælle os og den undrende danske befolkning, hvem det er, der egentlig skal betale for alle de udgifter, som Socialdemokraterne har på deres dagsorden.
Man har jo vedtaget, at det vil man ikke fortælle.
Vi har ikke fået nogen finansiering på noget af det, Socialdemokraterne går og fortæller, så det svar vil vi vente på med spænding.
Så vil jeg sige, at fordi man får tvillinger eller trillinger eller firlinger, eller hvor meget det er, er det jo ikke det samme som, at man tilhører en eller anden bestemt social klasse.
Nu blev jeg konfronteret med nogle udsagn fra hr. Ole Sohn den anden dag, hvor jeg skulle give et interview.
Hr. Ole Sohn havde sagt, at det jo er for dårligt, at den her regering ikke tør at prioritere i forhold til dem, der har mest behov, mindre behov og ikke behov, altså i forhold til sociale klasser.
Jeg kan ikke rigtig forstå, hvordan man med fuld overbevisning heroppefra kan gøre flerbørnsfamilier til en bestemt social klasse, for det er jo i virkeligheden det, man gør.
Sådan mener vi ikke det hænger sammen, men vi ved da godt, at det kræver flere penge at have flere børn.
Derfor er det jo også sådan, at folk får tilskud til både barn nummer to og tre og fire, sådan er det jo.
Men at gøre flerbørnsfamilier til en bestemt social klasse medvirker vi
selvfølgelig ikke til.
Her er der tale om, at vi i forbindelse med en finanslov må foretage nogle prioriteringer.
Det er stadig væk sådan, at børnefamilierne har fået væsentlig flere penge mellem hænderne og har fået en væsentlig større købekraft ud af at have en borgerlig-liberal regering siddende, end det modsatte ville have været tilfældet med et rødt flertal.
Jeg savner stadig væk svar fra især Socialdemokraterne
på, hvordan de vil finansiere dels alle de ting, som de er imod, at vi skærer ned på, dels alle de ting, som de ønsker skal blive vedtaget, hvis de kommer til magten.
Søren Søndergaard (EL), 2003-12-11:
Jeg oplæste det afsnit af betænkningen, som blev afgivet af Dansk Folkeparti den 25. november 2003, og jeg læser det op igen:
Jeg stillede et relativt simpelt spørgsmål, og det må være relativt simpelt at besvare: Redegjorde Dansk Folkeparti for sin stilling ved anden behandling?
Sandy Brinck (S), 2003-12-11:
Jeg har respekt for, at kollegerne også gerne snart vil til frokost, men skal blot konstatere, at vi ikke har fået noget svar på, hvorfor det lige nøjagtigt er børnefamilierne, der skal betale.
Der har været masser af muligheder.
Det kan da ikke være rigtigt, at hr. Villy Søvndal bare har en snert af sandhed omkring det, nemlig at det er noget, man vælger, fordi man tror, at det ikke er en udslagsgivende gruppe ved valget.
Det kan da ikke være årsagen.
Men så længe vi ikke får noget klart svar på, hvorfor det lige er dem, der skal være finansieringskilde, kan vi jo gå og gætte på, hvorfor de er valgt.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Hr. Jens Rohde sagde, at regeringen ønsker at give befolkningen større mulighed for at vælge selv, sådan nogenlunde husket.
Men hvordan er det, befolkningen vælger selv, om de får børnene på en gang eller får børnene et ad gangen?
De fleste af dem, der får flere børn på en gang, har altså ikke valgt, at de vil have tvillinger, trillinger og firlinger.
De får flere børn på en gang, og det mener regeringen altså at man skal straffe ved at skære ned på tilskuddet.
Hvad er regeringens plan for, hvordan folk skal vælge selv, og hvorfor mener man, at disse familier skal straffes hårdere og dermed have færre penge til at tage sig af børnene end dem, der har fået børnene et ad gangen?
For der er altså flere udgifter ved at få børnene på en gang.
Eller mener hr. Jens Rohde, at man skal lave en eller anden særlig fond, man kan søge om at få ekstra tilskud til børnene, eller hvad er det, man forestiller sig?
Jens Rohde (V), 2003-12-11:
Hvad er mere tilfældigt end alle de afgiftsstigninger, som den tidligere regering væltede ned over hovedet på den danske befolkning?
Hvad er mere tilfældigt?
Der rammer man nemlig fuldstændig vilkårligt, og man ramte da i høj grad børnefamilierne.
Der er jo mange børnefamilier, der f.eks. også har hus.
Hvad med de ejendomsværdistigninger, som man blev udsat for som børnefamilie tidligere?
Hvordan er det nu lige, det hænger sammen?
Mon ikke børnefamilier, der bor i hus, er glade for den enorme besparelse, som de jo får ved, at vi har sat et stop for de stigninger, som man ved vil eksplodere i afgiftsbetalinger af den ene og den anden og den tredje art, hvis fru Sandy Brinck og hendes parti kommer til.
Det er virkelig måden at tage pengene på fra folk, hvor man så gør det pænt skjult.
Vi lægger åbent og ærligt frem, at hvis det er sådan, at vi skal have et skattestop, og hvis det er sådan, at vi ønsker at give befolkningen flere penge mellem hænderne og større økonomisk frihed til at træffe nogle valg selv, så er vi selvfølgelig også nødt til at gøre det, som politik jo handler om, nemlig at foretage nogle prioriteringer.
Alle de ønsker, som kommer fra fru Sandy Brinck og hendes parti og oppositionen koster jo det hvide ud af øjnene igen og igen og igen.
Samtidig prøver man at bilde befolkningen ind, at man har lavet og vil lave en skattereform, som betyder lavere skat til den danske befolkning.
Hvordan kan det hænge sammen, når man påstår, at et skattestop i sig selv fører til det, man populært sagt kalder en social massegrav?
Det hænger jo ikke sammen, og det er der jo ikke nogen der tror på.
Næ, det, som virkelig rammer den danske befolkning, er, når politikerne herinde gang på gang på gang, som det skete under den tidligere regering, pålægger afgifter, og de vender netop den tunge ende nedad.
Sandy Brinck (S), 2003-12-11:
Jeg skal også kun gøre det meget kort efter det her foredrag om lykken ved at have en borgerlig regering.
Det er jo hr. Rohdes rolle at sige det, så det er ikke så overraskende.
Men jeg vil blot konstatere, at til trods for at vi nu er ved det andet punkt på dagsordenen, hvor regeringen og Dansk Folkeparti skærer ned over for børnefamilierne, har vi endnu ikke fået nogen som helst forklaring på, hvorfor det lige er børnefamilierne, der skal holde for.
Hvorfor er det børnefamilierne, der skal være finansieringskilde til regeringens og Dansk Folkepartis finanslov? Det svar har vi simpelt hen ikke fået til trods for, at vi har haft lange, lange debatter også under det tidligere punkt, men også nu har der været adskillige lejligheder.
Det har jo ikke engang noget at gøre med hverken de bredeste skuldre eller de smalleste skuldre, det er simpelt hen fuldstændig tilfældigt, at man lige slår ned på børnefamilierne.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Jeg synes selv, at et af de mest bemærkelsesværdige ting ved regeringens politik er dens evne til at finde mindre grupper, som vælgermæssigt ikke fylder så meget.
Hvis man rammer nogle, der vælgermæssigt fylder meget, som man var i færd med i dagpengesagen, trækker man sig baglæns igen.
Her var modstanden for stor. Men her står vi med en relativt lille gruppe, nemlig folk, der har det held at få børnene samtidig, som man så vælger, synes jeg, af helt uransagelige grunde at kaste sig over.
Det er veldokumenteret, at de her grupper har større udgifter.
Det, jeg synes er bekymrende, er, at hr. Jens Rohde i sin optik spørger: Hvem er det, vi rammer fra regeringens side?
Dem, regeringen rammer, er nogle små udvalgte grupper i det her samfund, som har et særligt behov for, at vi optræder ordentligt og ansvarligt i fællesskab over for dem, og de, som med sikkerhed taber, er dem, der brug for en ordentlig offentlig velfungerende service.
Det er dem, der skal betale for uddannelse; det er dem, der skal betale for transport; det er dem, der skal betale for børnepasning.
For når man skifter solidarisk skattefinansiering ud med brugerbetaling, er det jo traditionel lærdom, at de, der har behov for ydelsen, og som har små indkomster, er dem, der taber.
Det er det også her.
Line Barfod (EL), 2003-12-11:
Jeg tror, at hr. Jens Rohde glemmer noget i regnestykket, hvis han kun taler om, hvad man skærer i børneydelsen, og hvad man så giver i skattelettelser.
Så mangler der jo en lang række elementer i regnestykket.
Der mangler f.eks. de store stigninger i daginstitutionstaksterne.
Der mangler stigningerne på priserne i den kollektive trafik.
Man er altså nødt til at se på det samlede billede af, hvad det er, der rammer bl.a. børnefamilierne, og dertil kommer så alle forringelserne af velfærden.
Hvis man går ud og spørger, tror jeg altså, der er ganske mange, der hellere vil have, at deres børn har en god daginstitution med ordentlige forhold og med en nedsat betaling, end de vil have den skattelettelse, som ikke batter meget i forhold til de mange andre forringelser, som børnefamilierne samtidig påføres.
Så vi har taget skattelettelserne med, vil jeg sige til hr. Jens Rohde, men vi kigger på det samlede regnestykke for børnefamilierne, og det ender i et minus.
Jens Rohde (V), 2003-12-11:
Fru Line Barfod stiller jo nogle spørgsmål her, som vi kunne få en interessant diskussion ud af, men det tror jeg ikke formanden vil tillade, nemlig om, hvordan man gør det ene og det andet på naturens vegne.
Men det er så grotesk at høre på oppositionen.
Hver gang fru Line Barfod åbner munden, handler det altid om dem, der er hårdest ramt i det her land.
Det må åbenbart være alle mennesker i det her land, der er hårdest ramt, og nu er det også børnefamilierne.
Der findes åbenbart ingen velhavende børnefamilier.
Se, alle i det her land, de højestlønnede og de lavestlønnede, har gavn af regeringens skattestop.
Børnefamilierne har også gavn af regeringens skattestop.
Børnefamilierne har også gavn af regeringens skattelettelser, som bliver indført nu den 1. januar.
Hvis man nu regner ud - jeg har ikke de nøjagtige udregninger - hvad det her lille indgreb, vi laver, også i forhold til det første med børnechecken, er i forhold til, hvor stor en øget købekraft, for det er jo egentlig det, det drejer sig om, folk får ud af de skattelettelser og det skattestop, regeringen har indført, så er differencen i høj grad på plussiden til den enkelte familie.
Men det glemmer man fuldstændig, og det er et lidt sjovt forhold, oppositionen har til penge, for hvis man tager 100 kr. fra folk i tilskud, er det jo næsten en social massegrav
lige med det samme
Men hvis man giver dem 500 kr. i skattelettelse, så er det ingenting.
Det er der ikke nogen der har nogen glæde af.
Det er dog et underligt forhold at have til penge, men det er måske derfor, den socialistiske økonomiske idé aldrig nogen sinde kommer til at hænge sammen.
Og det er derfor, det er godt, at vi har en borgerlig liberal regering.
Villy Søvndal (SF), 2003-12-11:
Hr. Jens Rohde spurgte: Mon ikke småbørnsfamilierne er glade for det, regeringen laver?
Nej, det er småbørnsfamilierne ikke, for når småbørnsfamilierne læser finansloven, kan de kun se, at alle de steder, hvor der optræder poster på finansloven - ikke for at tage en generel finanslovdebat - er der nedskæring, nedskæring, nedskæring, nedskæring.
Det forekommer helt underligt, og der er mange, der spørger: Jamen er det kun, fordi vi er så lille en gruppe?
Er det, fordi det er det der rene Gallupdemokrati, som Venstre vover sig ud i, at hvis det er en lille gruppe, man rammer, så skidt med det, for det kan ikke aflæses i næste meningsmåling? Det er jo det, der er så dybt bekymrende i et socialt perspektiv, at når de lader Gallup og meningsmålinger og små grupper styre det her, er risikoen, hvis man tilhører en lille gruppe, der har specielt store udgifter
, hvad enten det er børnefamilier eller i anden sammenhæng, at så er man ekstremt udsat i den form for Gallupdemokrati, Venstre praktiserer.