runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2002-05-08:
Det er jo utroligt.
Det må være venstrefløjens klassiske konspirationsteori, som også kommer til udtryk her.
Marxisterne har jo altid lidt under, at hele verden var konspiratorisk. Se, sagen er den, at jeg om morgenen, som jeg rejser fra Pakistan, bliver ringet op af Ritzaus Bureau.
Altså er det noget sludder, at jeg skulle have sagt det her for at tækkes Pakistan, mens jeg er i Pakistan. Hvad jeg siger til Ritzaus Bureau i Danmark
når ikke tilbage til Pakistan, før jeg er ude af landet, så hvad glæde skulle jeg have af det, hvis det var det, der var mit motiv.
Men sådan tænker jeg heller ikke, det er jo kun venstrefløjen, der har konspirationstankegangen.
Det, det drejer sig om her, er ganske enkelt, som jeg siger: Han har fået det, han bad om ud fra sin egen opfattelse.
Jeg har overhovedet ikke taget stilling til, om det var det, han skulle have haft, om den legitimitet er rigtig i mine øjne eller ej.
Det er en såre simpel sætning, og i samme sætning siger jeg jo også, at der har været uregelmæssigheder.
Det betyder da også, at jeg ikke anerkender det som en legitimitet i europæisk forstand.
Så jeg synes faktisk, at hr. Søren Søndergaard nærmest spilder Folketingets tid, men det er jo hans ret.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-08:
Ja, det er jo lidt svært
, når Enhedslistens venner i Pakistan løbende bliver sat i fængsel og dermed bliver frataget muligheden for at deltage i den politiske proces.
Men jeg mærkede mig selvfølgelig, at udenrigsministeren ikke svarede på, om udenrigsministeren var enig i det meget, meget præcise citat af Benazir Bhutto.
Det må være muligt at tage stilling til, for uanset hvor meget udenrigsministeren snakker, så kan der jo ikke ændres ved, at udenrigsministeren har brugt ordet legitimitet om noget, Musharraf har fået.
Og efter Enhedslistens opfattelse får han altså ikke legitimitet hverken i egne eller nogen andres øjne ved at lave et svindelvalg.
Jeg synes, der er en lidt kedelig tendens til, at forskellige medlemmer af regeringen rejser rundt og kommer med udtalelser, som meget let kan misforstås.
Statsministeren benytter lejligheden i Tyrkiet til at anklage PKK.
Forsvarsministeren benytter lejligheden i Kina til ikke at understrege de overgreb, der er på de demokratiske rettigheder i Kina.
Og nu kommer udenrigsministeren i Pakistan med en udtalelse, som i bedste fald er meget tvetydig.
Jeg vil bare opfordre regeringen til at tale et mere klart sprog i den kommende periode.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Når nu spørgeren spørger til, hvad der sker 1. oktober med vores bilpriser, så tror jeg, at hverken spørgeren eller jeg helt klart kan tilkendegive, hvad det kommer til at betyde.
Jeg kan sige, at det er korrekt, at med regeringens skattestop sker der jo allerede noget på det her område, det ved vi, for vi reducerer, når vi sammenligner både grøn ejerafgift, vægtafgift og registreringsafgift.
Men det, der ligesom er hurdlen på det her område, er jo netop det, der er sket, og det ved spørgeren også godt ikke har noget at gøre med den gruppefritagelse, som Kommissionen arbejder med, for det har netop noget at gøre med, at der er bilfirmaer i Europa, der har solgt billigere, hvor forhandlerne faktisk har fået at vide, at de ikke må reeksportere bilerne til andre lande. Der har altså været forskel på, hvad bilfabrikkerne har solgt bilerne til i de forskellige lande, og det er jo det indre marked, der nu gør, at de her bilfabrikker faktisk har fået nogle ganske, ganske gevaldige problemer.
Jeg kan sige, at Kommissionen er begyndt at slå
Kommissionen har også givet store bøder til Opel på 320 mio. kr., DaimlerChrysler 540 mio. kr., og det er klart, at Kommissionens forslag nu om gruppefritagelse vil fremskynde alt det, der sker på det her område.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-08:
Jeg har stillet spørgsmålet for at få skabt klarhed over, hvilke initiativer økonomi- og erhvervsministeren vil tage med den forventede udvikling, vi vil se i bilpriserne fra den 1. oktober.
Og da økonomi- og erhvervsministeren jo er minister for det indre marked, ville det være rart at høre, hvad man påtænker.
Den 1. oktober sker der jo altså væsentlige ændringer, når man skal ud og købe en ny bil.
»Hvordan ser ministeren på afgiftsudviklingen med de ændringer, der formentlig sker med bilernes indkøbspriser fra 1. oktober 2002, da ministeren tidligere har oplyst, at det er afgørende, at bilafgifterne bringes ned?«
Skriftlig begrundelse
Spørgsmålet stilles for at få skabt klarhed over, hvilke initiativer ministeren vil tage med den forventede udvikling i bilpriserne.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-08:
Den tidligere justitsminister, hr. Frank Jensen, har erklæret, at danske borgere ikke vil komme til at mærke det retlige forbehold, fordi Danmark vil kunne indgå særaftaler med EU om regler for anerkendelse af retsafgørelser af forskellig art, bl.a. i skilsmissesager, konkurssager og lign.
Nu kan vi så konstatere - ifølge dagspressen i hvert fald - at det ser ud, som om der er nogle områder, hvor Danmark ikke kan lave såkaldte parallelaftaler med EU.
Senest har vi set, at Kommissionens formand, Romano Prodi, ifølge Politiken den 1. maj har sagt, at man har imødekommet de danske ønsker om parallelaftaler, og her synes jeg, det er lidt uvist, hvad regeringens ønsker egentlig har været.
når det gælder konkurssager og skilsmissesager?
»Kan statsministeren oplyse indholdet af regeringens ønsker til, hvilke af EU's ordninger Danmark vil være med i trods det retlige forbehold?«
Skriftlig begrundelse
Baggrunden er, at Kommissionens formand Romano Prodi ifølge samme avis ved et pressemøde erklærede, at »Vi har imødekommet de danske ønsker ...
jeg tror, den danske regering er særdeles tilfreds med afgørelsen«.
Samme dag udtalte statsminister Anders Fogh Rasmussen, at Danmark på grund af sit retsforbehold ikke ville kunne få lov at deltage på alle områder.
»Det er beklageligt, men det er den uundgåelige pris, vi betaler for at have forbeholdet«, sagde statsministeren.
Da Kommissionen tilkendegiver at have imødekommet alle danske ønsker, og da statsministeren beklager, at de ikke kunne imødekommes, er det af vigtighed
at få klarlagt diskrepansen.
Spørgeren henleder også opmærksomheden på, at den tidligere justitsminister Frank Jensen tidligere har erklæret, at danske borgere ikke ville kunne komme til at mærke det retlige forbehold, fordi Danmark ville indgå særaftaler med EU om regler for anerkendelse af retsafgørelser i blandt andet skilsmissesager og konkurssager.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Det spørgsmål hører hjemme i Europa-Parlamentet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
Jeg kan bare konstatere på baggrund af de svar, vi har fået her, at Det Konservative Folkeparti er uenig med statsministeren.
Det Konservative Folkeparti har givet nogle helt klokkeklare opfordringer til statsministeren om at gå ind i sagen, men det har statsministeren afvist.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
De overvejelser er ikke afsluttet, men det er altså sådan, sagen ligger, og hr. Henrik Dam Kristensen kan jo passende snakke med sine egne partikollegaer i Europa-Parlamentet om den.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
Se, nu rører statsministeren jo netop ved det, der er problemet.
Den danske offentlighed er blevet bibragt den opfattelse, at den spanske statsminister telefonisk har kontaktet kommissionsformanden direkte, og det er altså det, der nu står og blafrer i vinden.
Statsministeren vil ikke medvirke til, at vi her i Danmark får klarhed over forløbet, og derfor må jeg endnu en gang sige helt præcist: Jeg synes, at statsministeren skulle følge opfordringen fra den konservative regeringspartner, som udtrykker sig så beundringsværdigt klart.
Ved ikke at gøre det er statsministeren jo netop med til at skabe en em af, at der nok er foregået noget fordækt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Jeg må fuldstændig afvise hr. Henrik Dam Kristensens kritik, og hr. Henrik Dam Kristensen må være forkert informeret, hvis hr. Henrik Dam Kristensen er blevet bibragt den opfattelse, at der er statsministre fra andre lande, som er gået ind i fiskerisagen.
Det er der mig bekendt ikke.
Den danske regering har været meget aktiv i denne sag.
Fødevareministeren har fra første færd taget sagen op, ikke mindst over for Kommissionen, men også over for sine kolleger, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at den danske regering presser på, for at der hurtigst muligt kommer et udspil fra Kommissionen med henblik på en ny fælles fiskeripolitik.
Det er en afgørende forudsætning for, at det danske formandskab vil gøre sagen færdig inden udgangen af året, og jeg nærer stadig håb om, at Kommissionen vil præsentere et udspil til en fælles fiskeripolitik, inden Danmark overtager formandskabet.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
, når hr. Lars Barfoed på Det Konservative Folkepartis vegne siger, at enten må Kommissionen renses, eller også må det få konsekvenser, og han derfor opfordrer statsministeren til at få iværksat en uvildig undersøgelse af hele sagsgangen. Jeg tror, der bag hr. Barfoeds pressemeddelelse også ligger den bekymring, at der har været sagt og skrevet meget om Kommissionens rolle. Nu får det lov til at stå og blafre i vinden, og dermed er statsministeren efter min mening med til at svække Kommissionen og svække den danske debat, for nu står det uimodsagt: Har Kommissionen gjort en fejl undervejs, eller har Kommissionen ikke gjort nogen fejl undervejs?
Jeg kan konstatere, at alle andre EU-landes statsministre åbenbart anser denne sag for at være så vigtig, at de er parat til at ofre kræfter på den, men at vores statsminister, den danske statsminister, ikke ønsker det og heller ikke ønsker at følge en klar opfordring fra et regeringspartimedlem.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Det, hr. Henrik Dam Kristensen spørger om, er, om jeg vil følge opfordringen til, at der skal iværksættes en uvildig undersøgelse af den såkaldte fiskerisag.
Jeg har forstået, at medlemmer af Europa-Parlamentet ønsker en undersøgelse, så det må nu være op til Europa-Parlamentet at tage stilling til, om man ønsker at gå videre med det spørgsmål.
Henrik Dam Kristensen (S), 2002-05-08:
Grunden til, at jeg har stillet dette spørgsmål, er, at den 28. april kom Det Konservative Folkeparti ved sin EU-ordfører i en pressemeddelelse med en bemærkelsesværdig klar opfordring til statsministeren i den såkaldte fiskerisag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Som hr. Peter Skaarup ved, har der været en drøftelse af dette spørgsmål i Europaudvalget.
Danmark har anmodet om at blive tilknyttet seks konkrete retsakter på det, der hedder mellemstatsligt grundlag, altså at få seks parallelaftaler.
Det var den tidligere regerings ønske, og jeg kan sige til hr. Peter Skaarup: Det er også den nuværende regerings ønske.
Regeringen har fastholdt den tidligere regerings ønske om indgåelse af parallelaftaler på de seks områder.
Det har justitsministeren og integrationsministeren tilkendegivet over for kommissæren for retlige og indre anliggender, og jeg har i øvrigt selv sagt det direkte til kommissionsformanden ved et møde.
Kommissionen har så den 30. april besluttet at imødekomme
Danmarks ønsker på fire ud af seks områder.
Jeg vil gerne understrege, at fra dansk side var og er vi fortsat af den opfattelse, at både Danmark og Fællesskabet ville have gavn af også at indgå aftaler på de to resterende områder.
Det har vi klart oplyst Kommissionen om ved adskillige lejligheder, og mig bekendt har hverken nuværende eller tidligere ministre på noget tidspunkt givet udtryk for andet.
Det er altså stadig regeringens ønske at kunne få seks parallelaftaler og ikke kun fire.
Men som hr. Peter Skaarup ved, er det jo sådan, at hvis vi kun kan få fire og ikke seks, er det den pris, vi betaler for at have et forbehold.
Jeppe Kofod (S), 2002-05-08:
Så må jeg forstå statsministerens svar på den måde, at statsministeren ikke vil ændre den beslutning om at fyre otte ud af 20 skovarbejdere på Bornholm, hvilkeet kan få katastrofale følger for skovene, for fortidsminderne, for stierne, for skovvejene og for de opgaver, som statsskovvæsenet har på Bornholm i dag.
Jeg kan forstå, at man ikke har tænkt sig at gøre noget ved, at knap halvdelen af skovarbejderne på Bornholm er blevet fyret.
Det er et kedeligt budskab, men det er et budskab, som regeringen åbenbart står ved.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
For det første vil jeg sige til hr. Jeppe Kofod, at ud over de 1,8 mio. kr., som jeg forstår, miljøministeren vil afsætte til naturforvaltningsprojekter inden for nogle af Bornholms vigtigste natur- og turistområder, har miljøministeren derudover oplyst mig om, at der i år er reserveret midler til to nye projekter for mere end 5 mio. kr.
Det er projekter, der vedrører skovrejsning og et kulturhistorisk landskabsprojekt, så der er altså i allerhøjeste grad taget særlige hensyn til forholdene på Bornholm.
For så vidt angår det andet element i hr. Jeppe Kofods opfølgende spørgsmål, nemlig regeringens regionalpolitik, er det sådan, at der skal være en regionalpolitisk debat her i Folketinget den 16. maj.
Regeringen har fremlagt en regionaløkonomisk redegørelse og en redegørelse om udflytning af statslige arbejdspladser, og jeg kan desuden orientere hr. Jeppe Kofod om, at der nu i regeringen bliver etableret et udvalg, som skal sikre, at hver gang en minister træffer eller vil træffe beslutninger, som kan have regionale, økonomiske eller beskæftigelsesmæssige virkninger, skal det vurderes ud fra en samlet overordnet betragtning, der skal sikre, at der tages hensyn til en ligelig udvikling i hele landet.
Jeppe Kofod (S), 2002-05-08:
Jeg siger tak for svaret, men jeg vil stadig gerne have statsministeren til at svare på, hvordan man vil sikre de bornholmske skove, fortidsminder, stier, skovveje osv. i fremtiden, når man skærer otte ud af 20 skovarbejdere væk.
Jeg kan forstå, at statsministeren bekræftede, at der er opsagt otte ud af de 20 skovarbejdere.
Også den anden del af spørgsmålet svarede
statsministeren overhovdedet ikke på, nemlig hvordan en sådan beslutning om at skære så hårdt ned på Statsskovdistrikt Bornholm overhovedet harmonerer med de regionalpolitiske løfter, som regeringen har givet i både valgkampen og det regeringsgrundlag, som man fremlagde, da man dannede regering.
Det er i hvert fald meget svært for mange på Bornholm at forstå, at der er sammenhæng mellem de ting, og når otte ud af 20 mand bliver fyret, er det jo en ret stor del.
Jeg kan ikke forstå, at statsministeren ikke finder det mere bekymrende end som så.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Derimod afviser Miljøministeriet, at der er planer om yderligere afskedigelser i 2003, og det understreger jeg, fordi hr. Jeppe Kofod har antydet noget sådant i sit spørgsmål.
Det er altså en forkert oplysning, der er ikke planer om yderligere afskedigelser i 2003.
Med hensyn til den konkrete situation på Bornholm kan jeg oplyse, at miljøministeren den 8. april besøgte Bornholm. Det skete bl.a. for at danne sig et indtryk af, hvordan man kan give naturgenopretningsindsatsen på Bornholm et løft, og i forlængelse af besøget har jeg forstået, at miljøministeren snarest vil give tilsagn om at afsætte ca. 1,8 mio. kr. til naturforvaltningsprojekter inden for nogle af Bornholms vigtigste natur- og turistområder.
Jeppe Kofod (S), 2002-05-08:
Otte ud af 20 skovarbejdere er fyret.
Det er en del af det, men det, der måske er allervigtigst, er jo, at de opgaver, skovarbejderne har på Bornholm med at forvalte skovene og fortidsminderne - det mest kendte er vel Hammershus, der hvert år besøges af 300.000-400.000 mennesker - bliver ramt af de fyringer og de besparelser.
Især Skov- og Naturstyrelsens distrikter og især Bornholm rammes allerhårdest som følge af regeringens politik, og det er noget, man kan mærke.
Derfor er det utrolig vigtigt at få statsministerens holdning til denne udmøntning af besparelserne.
Der er selvfølgelig mange turister, der tager til Bornholm for også at opleve naturen, og vi kan på længere sigt se, at forvaltningen er truet med de mange fyringer, som regeringen har gennemført med sin finanslov.
»Hvordan vil statsministeren sikre, at bornholmske skove, fortidsminder, stier, skovveje osv. i fremtiden vil blive vedligeholdt, når regeringens besparelser på Bornholms Statsskovdistrikt betyder fyring af 8 mand i år og 2-3 mand de kommende 2 år, svarende til halvdelen af skovarbejderne, og hvorledes hænger denne beslutning sammen med regeringens regionalpolitiske løfter?«
Nicolai Wammen (S), 2002-05-08:
Jeg tror ikke, der er nogen, der har lyttet til denne debat, der er i tvivl om, at regeringen ikke længere vil bruge penge i de tre pågældende lande.
Det store spørgsmål, der bare står tilbage, er: Ministeren har ganske vist sagt, at man vurderet, at pengene kan bruges andre steder, men hvad ligger der til grund for den vurdering?
Hvad er det, der gør, at regeringen siger, som den gør?
Det har vi nemlig ikke hørt nogen konkrete bud på.
Når eksperter - som regeringen jo ganske vist ikke er så glad for, medmindre den selv udpeger dem - udtaler klart og tydeligt, at i de lande kan vi virkelig gøre en forskel, er det spørgsmål, der virkelig står rungende tilbage: Er det i virkeligheden ikke sådan, at man sagtens og godt kunne bruge pengene der i de tre lande, og at det er nødvendigt?
Men at man har sparet dem væk og så skulle finde en pæn måde at forklare det på, og det blev altså, at man havde nogle bedre forbindelser andre steder?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Jeg kan bekræfte, at der ingen planer er om at ændre allerede trufne beslutninger; men jeg vil gerne understrege over for hr. Jeppe Kofod, at miljøminisisteren altså afsætter knap 2 mio. kr. til disse særlige naturforvaltningsprojekter, og at der igangsættes to nye projekter, et skovrejsningsprojekt og et kulturhistorisk landskabsprojekt, for mere end 5 mio. kr.
Det er i høj grad bevillinger af stor værdi for Bornholm. Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Sass Larsen (S), 2002-05-08:
Jeg er også meget interesseret i den her opgørelse af det følelsesmæssige skattetryk, for det er jo givet det, regeringen vil turnere rundt med og så påstå, at nu er det hele blevet meget bedre.
Kunne vi ikke komme lidt nærmere, hvad det er, regeringen og måske skatteministeren vægter, som er nogle sådan særlig følsomme skatter, eller hvad det er for nogle definitioner, man lægger til grund, når man skal ud og måle de her ting?
Det ville være utrolig hjælpsomt, også i den videre debat.
Jeg kunne jo i den anledning prøve at spørge, om det, at man har omlagt Den Særlige Pensionsopsparing, altså det særlige pensionsbidrag, fra at være en skat til nu at være en opsparing, hjælper på følelserne over for skattetrykket i befolkningen.
Peter Skaarup (DF), 2002-05-08:
Der er jo politikere fra regeringspartierne, der har sagt, at det skal kunne mærkes, at vi har nogle forbehold, og man kunne godt få den tanke, når man hører det, statsministeren siger her, at man fra regeringens side ønsker, at vi på en række områder - nogle betydelige og nogle ubetydelige - har et forbehold, som forhindrer os i en række ting.
Kan statsministeren ikke godt genkende, at det godt kan siges, at man gidseltager danskerne lidt ved at lade forbeholdene give problemer, hvis der ser ud til at være parallelaftaler, vi ikke kan indgå? Jeg kunne i den forbindelse godt tænke mig at spørge statsministeren, om det er rimeligt, at Kommissionen ligesom gør sig til dommer over, om vi kan få parallelaftaler eller ej.
Burde det i virkeligheden ikke være sådan, at det er Ministerrådet, altså de folkevalgte regeringers repræsentanter, der tager stilling til, om vi kan få forbehold og parallelaftaler, eller om vi ikke kan?
I dag er det ikke regeringerne, der tager stilling til, om Danmark kan få forbehold.
Men man kunne jo ikke have lavet nogen Maastrichttraktat i den nuværende udformning med dansk tilslutning uden de forbehold, som danskerne ønskede sig, så det burde vel være sådan, at det er regeringerne og ikke Kommissionen, der skal vurdere de ting.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-08:
Først vil jeg sige til hr. Peter Skaarup, at jeg fuldstændig kan afvise påstanden om, at regeringen kun skulle have ønsket at få fire aftaler, fordi det skal kunne mærkes, at vi har et forbehold.
Vi mener stadig, det vil være en fordel for både EU og Danmark, at vi har en parallelaftale på alle seks områder.
Så spørger hr. Peter Skaarup, om det egentlig ikke er mærkeligt, at det er Kommissionen, man skal drøfte de spørgsmål med.
Jamen det følger jo af reglerne i Traktaten, at det er Kommissionen, der skal fremsætte forslag.
Derfor er det sådan, og derfor er det naturligt, at det er Kommissionen, vi taler med, og det er også Kommissionen, vi har talt med.
Som sagt har to ministre talt med den ansvarlige kommissær, og jeg har talt med Kommissionens formand for at få seks aftaler.
Det er jo fuldstændig rigtigt, som hr. Henrik Dam Kristensen siger, at det ikke nytter noget at opfordre os til at slå i bordet, som hr. Peter Skaarup gerne vil have.
Den, der står med hatten i hånden, har ikke nemt ved at slå i bordet, og en af årsagerne til, at vi står med hatten i hånden, er, at bl.a. hr. Peter Skaarup vil have disse forbehold.
Når Danmark har forbehold, kan vi altså ikke bare regne med, for at bruge hr. Henrik Dam Kristensens ord, at det er et tagselvbord, hvor vi bare kan komme, når vi har lyst, og man kan da ikke fortænke Kommissionen i, at den siger: Jamen det er jo Danmark selv, der har valgt denne situation.
Så kan vi jo komme med i det hele, og hvis det er dét, hr. Peter Skaarup gerne vil - at vi skal med i det hele - kan jeg give hr. Peter Skaarup det råd at gå ud og argumentere over for den danske befolkning for, at vi ved en folkeafstemning får ophævet forbeholdet.
Så er hr. Peter Skaarups problemer jo løst.
Jesper Langballe (DF), 2002-05-08:
Jeg takker også for anden del af ministerens svar, og jeg må forstå svaret sådan, at hvad det energipolitiske angår, den opklaring, der forestår, skal der virkelig ske noget, tingene skal opklares, så vidt det er muligt, for spørgsmålet er jo, om ikke Energistyrelsens skandaløse efterladenhed har umuliggjort, at forholdene fra før 22. maj 2000 nogen sinde kan opklares. Hvad det principielle og legale angår, forstår jeg ministerens svar sådan, at der gælder de samme regler for vindmølleejere som for alle andre: at ulovligt hævede tilskud skal betales tilbage. Hermed sluttede spørgsmålet.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-08:
Jeg kan fortsætte med at sige, at der selvfølgelig skal gælde ens regler for alle her i tilværelsen, når det drejer sig om det rent principielle.
Jeg kan sige, at jeg har anmodet Energistyrelsen om, at give en vurdering af de juridiske og praktiske spørgsmål i forbindelse med tilbagebetaling af vindmølletilskud for at få belyst, hvilke løsningsmuligheder der findes i denne sag.
På grundlag af denne vurdering, som jeg forventer afsluttet inden så længe, vil der være et kvalificeret grundlag at tage stilling på, om tilbagebetalingen kan gennemføres juridisk, og om det rent praktisk bør gennemføres under hensyn til de ressourcer, der vil gå med.
Jeg vil måske godt senere, hvis jeg har tid til det, prøve at forklare, at i nogle af de tilfælde, man har undersøgt, var det bl.a. retten til at have en ejerandel i en nabokommune, og det viste sig jo, at det ikke gælder, hvis investeringen er foretaget på en ø, fordi der ikke er nogen nabokommune.
Det er bl.a. hovedparten af de tilfælde, vi havde på det område, hvor man ikke havde klarlagt reglerne tydeligt nok for den enkelte, der havde investeret.
Og så er det altså en vurdering, at når regelsættet ikke har været klarlagt godt nok, om det så betyder, at den pågældende skal bindes op på det her, når det er reglerne, der ikke har været klarlagt godt nok.