runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2003-02-19:
Jeg er ikke enig med ministeren i, at man ikke skal have nogen klare mål om, hvor man vil hen.
Det, jeg konstaterer, er, at vi har en regering, der fremsætter en lang række forslag i Folketinget, og indimellem bliver en flig af målsætningen løftet lidt for os andre, f.eks. når finansministeren siger, at nu skal væksten på SU begrænses.
Så kan vi jo se, hvad der er den langsigtede målsætning for mange af de forslag, som regeringen her i Folketingssalen har gennemført sammen med det automatiske støtteparti, Dansk Folkeparti: nedlæggelsen af den fri ungdomsuddannelse, smadring af daghøjskolerne, brugerbetaling på VUC og besparelser på AMU-centrene, hvilket går lige nøjagtig i den stik modsatte retning af at sikre, at mange flere kommer gennem uddannelsessystemet.
Og så kan statsministeren i starten af oktober stå og holde fine taler om, at nu skal en bistandsklient kunne blive bankdirektør.
Men det kan en bistandsklient bare ikke, hvis de rigtige midler ikke er til rådighed.
Og det er derfor, at vi spørger meget nøje ind til og nu konstaterer, at regeringens målsætning er ikkeeksisterende; man har ikke nogen mål, og man har ikke nogen ambitioner om, at flere skal gå gennem et uddannelsessystem i det her land.
Det er sådan efter Socialdemokratiets overbevisning, at den største årsag til ledighed er, at man har en kort eller ingen uddannelse, og det er sådan set på den måde, man kan gøre noget ved det.
Vi står i en situation med stigende ledighed, og regeringen er fuldstændig passiv.
Jesper Langballe (DF), 2003-02-19:
Statsministeren blev spurgt, om statsministeren synes, at der er fremgang i irakernes og Saddam Husseins samarbejdsvilje,
og statsministeren svarede så, at efter statsministerens vurdering kunne årsagen hertil være det internationale pres. Jeg vil gerne stille et lidt enfoldigt spørgsmål.
Det er noget, jeg er gået og har spurgt mig selv om, og nu vil jeg spørge statsministeren om det: Har statsministeren fantasi til at forestille sig, at samarbejdsviljen blev så stor, at der en dag blev åbnet døre, og våbeninspektørerne kom ind og sagde: Hov, der ligger jo noget her, hvad er det for noget? Det må I sandelig ikke have?
Eller kunne man forestille sig, at Saddam Hussein en dag ville blive så samarbejdsvillig, at han sagde: Vi har fortrudt, vi har gemt en hel masse, og her er det.
Det er nærmest et spørgsmål om, hvor optimistisk eller hvor pessimistisk statsministeren er med hensyn til resultatet af den øgede samarbejdsvilje fra Iraks side.
Arne Toft (S), 2003-02-19:
Jeg synes da, det er rigtigt, at ministeren drager den tidligere regering ind, for den tidligere regering havde forslag, som også blev gennemført.
Nu viser det sig bare, at de forslag var ikke vidtrækkende nok; der skal altså flere penge til.
Situationen er i dag, at naturgaspriserne stiger, elafregningspriserne viser faldende tendens.
Det er altså to ting, der går modsat og kommer til at koste endnu flere penge.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er ministeren indstillet på at overholde den aftale, som den tidligere regering sammen med den nuværende regering var enige om: at kunderne ved barmarksværkerne ikke skal betale mere for varmen end de kunder, som får den gennem oliefyring?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Som hr. Villy Søvndal udmærket ved, fordi jeg har svaret på det utallige gange her i Folketingssalen - jeg gør det gerne igen - vil jeg slet ikke give mig i kast med spekulative forestillinger om, hvorledes man skal forholde sig, såfremt det, der nu er i gang, ikke lykkes, for hvad er det, der nu er i gang?
Det, der nu er i gang i FN's Sikkerhedsråd, er jo bestræbelser på at få vedtaget en ny sikkerhedsrådsresolution, der bekræfter indhold og formål med den eksisterende resolution 1441.
Lad mig så henlede hr. Villy Søvndals opmærksomhed på det, der blev besluttet i EU-kredsen, og som Tyskland og Frankrig altså også er med i, som ikke blot siger, at våbeninspektørerne skal have den tid og de ressourcer, som FN's Sikkerhedsråd mener at de behøver - det synes jeg i øvrigt er en rigtig måde at formulere det på - men vi siger også i den erklæring, at inspektionerne ikke kan fortsætte på ubestemt tid uden fuldt samarbejde fra Iraks side, og vi siger, at Irak må afvæbne og samarbejde øjeblikkeligt og i fuld udstrækning; Irak har en sidste mulighed for at løse krisen med fredelige midler.
Jeg synes, det er en meget stærk erklæring, hvor vi jo også siger med tysk og fransk støtte, at magtanvendelse over for Irak kan blive den sidste udvej.
Det er det, vi hele tiden har sagt, at den trussel skal der være over for Saddam
det eneste, han har respekt for, er, at magtanvendelse kan blive anvendt som en sidste udvej.
Det er et enigt EU, der står bag dette her, også Tyskland og Frankrig, og det glæder mig overordentlig meget, at vi er nået dertil.
Jeppe Kofod (S), 2003-02-19:
Jeg vil bare stille statsministeren et meget konkret spørgsmål.
Nu hørte jeg statsministeren
sige, at det jo er FN's Sikkerhedsråd, der afgør, hvor lang tid FN's våbeninspektører skal have, og det er jeg sådan set hundrede procent enig i.
Jeg skal bare spørge statsministeren, om han også er enig i, at det så også er FN's Sikkerhedsråd, der afgør, hvornår Saddam Hussein samarbejder fuldt og helt, og hvornår han ikke samarbejder fuldt og helt.
Aase D. Madsen (DF), 2003-02-19:
Jeg synes jo, at de store beløb, som ministeren kommer frem med her, indicerer den skandale, der ligger bag, at man opførte barmarksværkerne.
Man blev jo ustandselig i den daværende regerings tid oplyst om, at det ikke kunne bære igennem, og alligevel lukkede man øjnene for det.
Der er et kæmpe ministeransvar, der er pligtforsømmelse, og der er at oplyse: Hvorfor har Energistyrelsen ikke oplyst udeomkring over for dem, der skulle bygge barmarksværkerne, at det var uøkonomisk?
Der er nogle, der er gået lidt til makronerne og har sagt, at de ikke har det juridiske ansvar, men de har et moralsk ansvar, men det kan man altså ikke leve med.
Denne her sag må undersøges til bunds.
Arne Toft (S), 2003-02-19:
Jeg tror egentlig, forbrugerne er forholdsvis ligeglade med, om sagen har kørt efter reglerne.
Det, de er interesserede i, er, at de får en varmepris, som vi har lovet i Folketinget, den samme pris, som hvis man fyrede med olie.
Så jeg vil gerne spørge ministeren, om ikke ministeren synes, det er lang tid fra den 27. januar 2002, da ministeren præsenterede hjælpepakken her, og så til i dag, hvor de 85 mio. kr. endnu ikke er udbetalt.
Så vil jeg godt spørge ministeren: Er ministeren indstillet på, som der er lovet fra Folketingets side, at de, der får varme fra barmarksværkerne, ikke skal betale mere for varmen end dem, der får det fra oliefyring?
Jesper Langballe (DF), 2003-02-19:
Jeg synes, ministerens svar - eller rettere manglende svar - er ubegribelige.
Vi står her over for en skandale, der kan måle sig med Farumsagen.
Det er almindelig kendt, at det er dybt alvorligt, når embedsmænd misinformerer regeringen eller Folketinget.
Det her er jo endnu værre.
Det er borgere, der er blevet misinformeret, og det er jo altså også regering og Folketing, det er borgere, som har lidt et sådant tab, at de har mistet alle deres spareskillinger og næsten er drevet fra hus og hjem.
Hvem skal der dækkes over i denne sag?
Hvad er det for et spil, der foregår bag kulisserne?
Jeg synes, det ville klæde en borgerlig regering, der starter på en frisk, at sige: Det her må undersøges.
Er den tidligere miljøminister ansvarlig?
Er det ham, der har givet ordren?
Og ellers: Hvem er det i Energistyrelsen?
Der kunne jo ligefrem være tale om at gøre et strafansvar gældende.
Ole Vagn Christensen (S), 2003-02-19:
Ministeren gav en redegørelse omkring situationen.
Jeg vil ikke undlade at gøre opmærksom på, at den tidligere regering havde en løsning på det her problem, og at den nuværende regering har lovet, at man vil bringe den her sag ud af verden, således at de der virkelige forbrugere, som har troet på barmarksværkerne, kunne regne med, at de kunne have en rimelig varmepris i den vinter, man er gået ud af.
Men der har de virkelig måttet fryse. Derfor må jeg spørge: Hvornår er den her sag bragt ud af verden, således at disse forbrugere kan regne med, at deres varmepriser ikke er større end de varmepriser, der er ved de større anlæg?
Aase D. Madsen (DF), 2003-02-19:
Jeg takker endnu en gang for svaret og kan oplyse ministeren om, at de 85 mio. kr. ikke kom ud til barmarksværkerne, og det er et meget, meget stort problem.
Tillige kan jeg oplyse ministeren om, at der nu ligger
et nyt aktstykke i Finansudvalget, jeg tror, det kommer på i dag, hvor man har lavet endnu en fejludregning på 22 mio. kr. Man har udbetalt penge, som der i virkeligheden ikke var hjemmel til, og det er en meget alvorlig sag.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-19:
Jeg kan sige, at det er jo korrekt, som spørgeren anfører, at statsrevisorerne påtaler det forhold i deres bemærkninger til beretningen, at miljø- og energiministeren ikke gav Folketingets Finansudvalg fyldestgørende oplysninger i aktstykkerne om behovet for støtte til barmarksværkerne.
Jeg har også gjort opmærksom på i min beretning til Statsrevisoratet, at det er beklageligt, at aktstykket i oktober 2000 ikke indeholdt fyldestgørende oplysninger om behovet for støtte til barmarksværkerne, og at man ikke i aktstykkerne gjorde Finansudvalget opmærksom på den usikkerhed, som opgørelsen af støttebehovet var behæftet med.
Jeg kan så sige, at jeg jo håber, at Finansudvalget måske allerede på dette tidspunkt har bevilget og udmøntet de 85 mio. kr., som allerede er fremsendt til Finansudvalget.
Aase D. Madsen (DF), 2003-02-19:
Jeg ved ikke, om jeg skal takke for svaret.
Så må jeg jo så spørge, om det overhovedet ikke gør noget indtryk på ministeren, at Finansudvalget gentagne gange er blevet misinformeret om størrelsen af støttebehovet.
Det fremgår jo også af den meget alvorlige påtale, oven i købet fremhævet med tyk skrift, som statsrevisorerne er kommet med, hvor der skrives, at Finansudvalget i aktstykkerne ikke blev gjort opmærksom på den usikkerhed, opgørelsen af støttebehovet var behæftet med.
Så vil jeg lige i tilknytning til det sige, at Rigsrevisionen kom jo frem til, at støttebehovet var på 250 mio. kr., men hvis man lagde Energistyrelsens egne kriterier til grund, ville støttebehovet i virkeligheden have været på 620 mio. kr. Finder ministeren ikke, at det er så alvorligt, at man misinformerer Finansudvalget, at hele baggrunden for denne sag burde rulles op?
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Nu sker det jo, at man i internationale fora laver aftaler, som dækker over den betydelige uenighed, der også er, og sådan er kompromisernes kunst, og det er der for så vidt ikke noget underligt i.
Jeg antager da også, at statsministeren er opmærksom på, at det her ikke betyder, at der blandt EU-landene i øvrigt er enighed, når vi kommer til det pikante spørgsmål, som statsministeren konsekvent ikke vil svare på, nemlig hvad der sker, når/hvis USA/England går enegang.
Jeg synes jo, det mest forunderlige i den nuværende situation er, at våbeninspektionen i den her omgang har været i gang i 11 uger.
De har gjort langt, langt større fremskridt, end nogen havde regnet med.
Det var derfor, Blix' rapport i Sikkerhedsrådet var så relativt positiv, som den var, selv om der var udestående ting.
Det er der slet ingen tvivl om.
I den situation forstår jeg ikke, at statsministeren, som er tilhænger - formoder jeg - af international lov og ret, ikke meget tydeligt kan sige, at den danske regering selvfølgelig vil udtale sig meget vredt, hvis et eller flere lande bryder med de internationale regler og indleder en krig, der ikke har et mandat i FN's Sikkerhedsråd.
Det er et meget enkelt spørgsmål at svare på.
Jeg forstår ikke, at statsministeren ikke er i stand til at svare på det.
For dermed antyder statsministeren, at så vil Danmark måske alligevel give grønt lys for USA og England til at gå selv.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-19:
Rigsrevisionen har i beretning 1701 om barmarksværkerne kulegravet barmarksområdet.
Statsrevisorerne har i samme beretning afgivet deres bemærkninger til beretningen, hvor statsrevisorerne bl.a. foreløbig har taget stilling til det politiske ansvar.
Statsrevisorernes endelige stillingtagen vil finde sted i forbindelse med afgivelsen til Folketinget af den endelige betænkning over statsregnskabet.
Endvidere har jeg i mit brev af 20. januar 2003 over for Statsrevisoratet redegjort for, hvilke foranstaltninger og også overvejelser som beretningen giver anledning til.
Da barmarksområdet således er blevet grundigt undersøgt af Rigsrevisionen, ser jeg intet formål i, og jeg har heller ikke behov for at foretage yderligere undersøgelser.
Jeg ser derfor ikke noget formål med at nedsætte en uvildig undersøgelseskommission.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Det sidste kan jeg bekræfte: kravene er meget klare.
Det er afvæbning af Saddam Hussein.
Det, vi jo alle sammen håber, er, at det kan ske fredeligt.
Derfor kan jeg ikke rigtig lide, når hr. Villy Søvndal gang på gang forsøger at fremstille det, som om han er en fredens mand, og jeg er en krigens mand.
Jeg er lige så meget imod krig, som hr. Villy Søvndal er.
Han har ikke respekt for andet.
Det er jeg nødt til at sige til hr. Villy Søvndal.
Det er dér, vi er uenige, for hr. Villy Søvndal tror, man kan sætte sig i en rundkreds og snakke med Saddam Hussein, og så retter han sig efter det.
Det tror jeg ikke på.
Derfor skal der altså hårdere midler til.
Når hr. Villy Søvndal siger, at våbeninspektørerne har rapporteret om fremskridt på de afgørende punkter, er det fuldstændig forkert.
Dér, hvor der er fremskridt, er på de ligegyldige punkter.
Det er dér, hvor Saddam Hussein under alle omstændigheder burde have samarbejdet for mange år siden om at udlevere papirer og lade vidensskabsfolk interviewe, uden at der er sikkerhedsfolk fra Irak ved deres side, osv. Dér er der sket fremskridt.
Men det er jo de fuldstændig ligegyldige spørgsmål om procedurer.
På de afgørende spørgsmål om afvæbning er der overhovedet ikke sket fremskridt.
Og det siger Hans Blix
fuldstændig tydeligt.
Irak har ikke redegjort for, hvor de kemiske og biologiske materialer er, og det er det, FN's krav handler om.
Og dér er der ingen fremskridt sket.
Så siger Hans Blix: Hvis bare Saddam vil samarbejde, behøver vi ikke lang tid til at færdiggøre den sag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ulrik Kragh (V), 2003-02-19:
Jeg vil spørge statsministeren, om han kan bekræfte noget.
Hvis det er sådan, at han ikke var vidende om det, så skal han i hvert fald vide, at det, Venstres forsvarsordfører, hvilket er mig, har udtalt sig om, er, at diplomatiet skulle have sin chance først.
At det må komme an på den konkrete situation.
Den kender vi ikke.
Diplomatiet arbejder.
Det kræver FN.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Jeg skal heller ikke fratage statsministeren
sunde og naturlige interesser.
Det er jo fint nok.
Det er slet ikke det mere.
1 måned, taler vi om en halv million døde mennesker.
Vi står med risikoen for at destabilisere en hel region.
Så er det bare, jeg slet ikke forstår, at statsministeren, når FN's våbeninspektører afleverer en rapport, der trods mangler siger, at det går fremad skridt for skridt på alle de afgørende punkter, så ikke er i stand til uden uld i mund at sige klingende klart: Selvfølgelig er det helt utænkeligt, at et land som Danmark vil medvirke til, at andre lande får lov til at bryde den internationale lov ved at gå selv og udløse en humanitær situation, som jeg heller ikke tror statsministeren kan overskue.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Til hr. Jeppe Kofod vil jeg blot bekræfte, hvad jeg nu har sagt mange gange: Regeringens linje er lysende klar, nemlig at yderligere skridt i forhold til Irak må være forankret i FN's Sikkerhedsråd.
Hr. Jeppe Kofod ved også fra fortiden, at det er sådan.
Det, vi er enige om, er, at skridt skal være forankret i FN.
Jamen det har i tidens løb været så mange ting.
Det er netop en del af det at bygge et maksimum af pres op over for Saddam Hussein, at man ikke på nuværende tidspunkt lægger sig fast på bestemte modeller eller udelukker bestemte modeller.
Men det, der sker i øjeblikket, er, at der faktisk i FN's Sikkerhedsråd er bestræbelser på at få vedtaget en ny resolution, hvad jeg hilser velkommen.
Så vil jeg endelig til sidst sige, at jeg synes, det er lidt urimeligt, at hr. Villy Søvndal bebrejder mig, at jeg er optaget af hr. Villy Søvndal.
Det giver hr. Villy Søvndal mig anledning til onsdag efter onsdag efter onsdag ved at stille spørgsmål her i Folketingssalen, hvad jeg ikke vil bebrejde hr. Villy Søvndal.
Det er et folketingsmedlems ret, men det er klart, at det jo ikke kan undgås, at jeg så kommer til at beskæftige mig en del med hr. Villy Søvndal.
Jeppe Kofod (S), 2003-02-19:
Jeg vil gerne takke statsministeren for svaret.
Jeg synes, vi er kommet lidt tættere på, hvad regeringen mener: Hvis det er FN's Sikkerhedsråd, der giver våbeninspektørerne mere tid - det er statsministeren jo enig i, det har han nævnt for et øjeblik siden - så må det også være FN's Sikkerhedsråd, der konkluderer, hvornår Saddam Hussein samarbejder fuldt og helt i overensstemmelse med FN-resolution 1441.
Det vil sige, at alle videre skridt i forhold til Irak skal tages i FN's Sikkerhedsråd.
Jeg håber, at statsministeren kan bekræfte den linje, for det er sådan, at vi jo har hørt forsvarsordførere fra Venstre og De Konservative sige, at det var ligegyldigt med FN's Sikkerhedsråd, at man sagtens kunne forestille sig, at andre konkluderede uden om FN's Sikkerhedsråd og gik til angreb på Irak uden et klart FN-mandat og en beslutning i FN's Sikkerhedsråd.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-19:
Jeg tror ikke, at statsministeren huskede, at jeg faktisk lige har stillet et forudgående spørgsmål om våbeninspektørernes rapport.
Så bebrejdelsen, at jeg ikke interesserer mig for våbeninspektørernes rapport, synes jeg er lidt underligt placeret.
Jeg synes, vanskeligheden er en helt anden, nemlig at fastholde statsministeren i andet end en personlig optagethed af min person, så han i stedet for kan prøve at forholde sig til de spørgsmål, jeg stiller.
For det er jo ikke rigtigt, at regeringen har en meget klar linje.
Det er simpelt hen ikke rigtigt, og det er det, der er problemet med, at statsministeren taler med uld i mund. Den canadiske regering har senest i aftes meddelt, at den ikke deltager, og at den vil advare imod en aktion uden om FN.
Det betyder konkret, at der skal foreligge et nyt FN-mandat, for det Sikkerhedsråd, der havde givet
Og det er dér, statsministeren har lige så meget uld i munden som den amerikanske præsident og Blair, nemlig at det skal være »forankret i FN«.
Spørger man så, hvad det betyder, svarer statsministeren: Det skal være forankret i FN osv. Det er jo derfor, vi ikke kan få noget svar.
Det er derfor, vi er nødt til at spørge om det samme onsdag efter onsdag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-19:
Regeringens linje, og det er svar til både hr. Jeppe Kofod og hr. Villy Søvndal, har hele tiden været meget klar, og den er uændret.
Punkt 1: Målet er klart, nemlig afvæbning af Saddam Hussein, forhåbentlig sker det fredeligt.
Punkt 2: Midlet er også meget klart efter regeringens opfattelse, nemlig at måden at få Saddam Hussein til at samarbejde på og lade sig afvæbne fredeligt på er, at det internationale samfund opbygger et maksimum af pres på Saddam Hussein, herunder truslen om magtanvendelse som sidste udvej, hvis han ikke retter sig efter, hvad FN siger.
Han har kun respekt for det.
Det fører frem til det tredje punkt, som er det direkte svar til hr. Jeppe Kofod, nemlig at de militære skridt, der måtte blive nødvendige for at sikre, at FN's beslutninger bliver overholdt, selvfølgelig skal være forankret i FN og dermed altså i FN's Sikkerhedsråd.
Det kan ikke siges tydeligere, og det er sagt mange gange, men hr. Villy Søvndal er onsdag efter onsdag kun optaget af situationer, der endnu ikke er opstået.
Hver eneste gang vi kommer til faktiske ting - våbeninspektørernes rapporter, beslutninger i EU osv. - så vil hr. Villy Søvndal ikke forholde sig til det, fordi han i virkeligheden har så svært ved at være kritisk over for de faktiske skridt, der tages.
Det giver jeg mig ikke af med.
Jeg giver mig ikke af med spekulative forestillinger om, hvordan man skal forholde sig, såfremt det, der nu er i gang, ikke lykkes, nemlig at få vedtaget en ny resolution i FN.
Vi hilser disse forsøg på en ny resolution velkommen, og vi håber, at der kommer noget fornuftigt ud af det.
Aase D. Madsen (DF), 2003-02-19:
»Vil ministeren tage initiativ til, at der nedsættes en uvildig undersøgelseskommission, der skal kulegrave hele barmarksskandalen med henblik på at placere et politisk og et juridisk ansvar for, at et stort antal barmarksværker er blevet opført, uagtet Energistyrelsen var bekendt med, at det selskabsøkonomiske grundlag for beslutningerne var tvivlsomt, og at Energistyrelsen siden 1994 har forholdt varmeforbrugerne oplysninger om, at de ledningstab, der blev lagt til grund for projekteringen, var væsentlig større end forudsat?«
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-19:
Så vidt jeg ved, har vi en aftale om, at der skal køre tog på de togstrækninger, og det er ministerens ansvar at sørge for, at der kommer til at køre tog.
Er det ikke korrekt?
Det, vi ser her, er jo et billede af en minister, som ikke handler, og det, der egentlig kan være svært at gennemskue med hensyn til aftalen om, at der nu skal køre busser i stedet for tog, er, om ministeren ikke vil handle, eller om ministeren ikke kan handle i forhold til Arriva.
Og hvis ministeren kunne have sagt nej, hvorfor gjorde han det så ikke?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-19:
Jeg vil gerne sige til fru Aase D. Madsen, at jeg har jo netop i den redegørelse, der er oversendt til Statsrevisoratet, noteret mig de steder, hvor der har været fejl, hvor der har været mangler.
Sagen er kulegravet.
Jeg kan også sige til hr. Ole Vagn Christensen, at jeg synes egentlig, det er imponerende, at man begynder at skyde den nuværende regering det i skoene, der er sket under den tidligere regering, og ligeledes ansvaret.
Så lang tid har økonomi- og erhvervsministeren dog ikke haft ansvar for det her område. Så må jeg sige til hr. Jesper Langballe, der taler om, at det er på størrelse med Farumsagen, taler om misinformation, og hvorfor skal der dækkes over noget, at jeg synes, jeg meget klart i den redegørelse, der er fremsendt til Statsrevisoratet, har noteret mig de beklagelser, der er, og de opstramninger, vi er gået om bord i.
Og med hensyn til beløbene - det er også til hr. Arne Toft, til hr. Jesper Langballe og til hr. Ole Vagn Christensen
: Jeg kan sige, at den tidligere regering bevilgede i 2001 i alt 370 mio. kr., heraf 250 mio. kr. af statskassen, 120 mio. kr. fra naturgasselskaberne.
Det vil sige, at man indtil videre har fået bevilget 570 mio. kr.; 370 mio. kr., som jeg nævnte, 85 mio. kr. er på vej, 110 mio. kr. i afgiftslettelser i 2002, 140 mio. kr. fremover.
Så jeg vil sige, at det her er jo en beklagelig sag, som man kan lære af hele vejen rundt, også i de politiske systemer og i styrelserne med de opstramninger, der er.
Vi har bestræbt os på at få denne her hjælpepakke igennem så hurtigt som muligt.
Nicolai Wammen (S), 2003-02-19:
Skriftlig begrundelse
Århus Sporveje vil pr. 1. januar 2004 mangle knap 20 mio.
kroner fra det tidligere tilskud til takstnedsættelser.
Samtidig mister Århus Amt knap 16 mio. kr. som konsekvens af afskaffelsen af samme tilskud.