Tom Behnke (FRI), 2000-10-26:
Frihed 2000 er ikke helt afvisende over for forslaget.
Men vi synes, at det er lidt problematisk, hvis man kun tager ét område frem og laver en ny ordning.
Så burde man måske hellere lægge op til en større forespørgselsdebat eller en debat i et andet forum, hvor man kunne komme ned i detaljerne og så sige: Det nye princip skal simpelt hen gælde overalt i sundhedssektoren og inden for alle grene og genrer i sundhedssektoren.
Det med, at man sådan ligesom starter ét sted som sådan en murbryder, og så kan vi måske køre videre derfra, er aldrig hensigtsmæssigt, for politik tager mange år, og så får man sådan en eller anden overgangsperiode, hvor man både har det ene og det andet samtidig, og det duer ikke. Men hvis det her skulle kunne lykkes, er der ingen tvivl om, at så har man som forbruger, som patient, som klient, behov for at få nogle flere oplysninger end det, der lægges op til med beslutningsforslaget her.
Det, jeg vil frem til, er, at hvis man skal kunne vurdere en tandlæges kvalifikationer ud fra antallet af klagesager, må man nødvendigvis også have at vide: Hvor mange patienter har den tandlæge? Hvor mange patientbehandlinger har den tandlæge gennemført?
For ellers har man ikke noget at måle det op imod.
Man kan sige, at ellers ville princippet for tandlægerne lynhurtigt blive, at jo mindre man laver, jo mindre er risikoen for fejl, og jo færre klagesager bliver der.
Og dermed kan man fremstå i de her aktindsigtssager som værende en fantastisk dygtig tandlæge, for man har ikke nogen klagesager.
Men bagsiden af medaljen er, at den her tandlæge behandler kun to patienter om året, så rutinen er slet ikke til stede f.eks. Det vil man heller ikke kunne vurdere.
Så hvis man skal kunne vurdere det her som patient i konsultationen, må man have nogle flere oplysninger med, og det må så også gælde, hvis forslaget skal udvides til at gælde hele sundhedssektoren.
Det så vi gerne.
Specielt ser vi gerne, at man udvider det, fordi man, når vi taler om de privatpraktiserende tandlæger, jo som forbruger har den mulighed, at man kan vælge en anden tandlæge.
Den proces har jeg selv været igennem - en tandlæge, som var møgelendig.
Og så vælger man en anden tandlæge.
Man fortæller alle venner og bekendte, at den tandlæge skal I aldrig bruge, det er en dårlig tandlæge, og folk faldt fra på stribe.
På et tidspunkt prøvede jeg også, om jeg kunne få et læserbrev i den lokale presse.
Det kunne jeg ikke, det syntes redaktøren ikke var passende at man gjorde, så det fik jeg ikke lov til.
Men alene på grund af, at det bredte sig i omgangskredsen, og at det bredte sig som ringe i vandet, betød det, at på et tidspunkt havde den pågældende tandlæge så få patienter, så vedkommende måtte lukke.
Sådan virker markedskræfterne, og sådan kan det godt lade sig gøre.
Da jeg så skulle finde en ny tandlæge, spurgte jeg selvfølgelig nogle af dem, jeg kender, hvem de ville anbefale, og jeg fik anbefalet én, og det har vist sig at være perfekt.
Det næste, som gør sig gældende, er, at jeg er glad for, at man har taget de offentligt ansatte tandlæger med i forslaget her, for der er jo ingen tvivl om, at f.eks. sådan noget som skoletandlæger har jeg meget, meget dårlig erfaring med.
Et nærtstående familiemedlem havde den oplevelse, da vedkommende forlod folkeskolen og kom ud til en privatpraktiserende tandlæge, at den privatpraktiserende tandlæge startede med at konstatere, at alle plomber skulle ud.
Der skulle nye boringer til og nye plomber i.
Det var simpelt hen så elendigt lavet, så alt skulle skiftes.
Det var også oplevelser, jeg selv havde med den skoletandlæge dér, hvor jeg gik i skole.
De var meget, meget dårlige. Og da vi for sjov, da vi gik i 9. klasse, syntes, at sådan noget kunne være interessant at undersøge, undersøgte vi selvfølgelig, hvad den tandlæge havde som baggrund. Ja, det var en tandlæge, der havde forsøgt sig som privatpraktiserende tandlæge.
Det gik ikke.
Så havde vedkommende forsøgt sig som ansat i en privat praksis.
Det gik heller ikke.
Og til sidst havnede vedkommende altså som skoletandlæge for en flok unger, som ikke havde skyggen af chance for at melde fra.
Når det kommer over samtaleanlægget, at den og den elev skal møde ved skoletandlægen, ja, så løber man derover, for hvad ved man som barn, og så er man underlagt vedkommendes behandling.
Til sidst har jeg kun - ud over det med, om det så skal gælde hele sundhedssektoren - at spørge: Når vi nu får det her system, kunne man så ikke ophæve autorisationsordningen?
Hvorfor bruge adskillige millioner skatteyderkroner på autorisationsordninger eller i hvert fald den kontrol, der løbende bliver ført med de her sundhedspersoner?
Kunne man så ikke slippe for den, for så har vi jo lagt kontrollen ud til dem, som virkelig kan føle, om kvaliteten er i orden?
Jeg har et enkelt spørgsmål til ordføreren for forslagsstillerne, som jo her har haft muligheden for at få ordet: Er det her det eneste forslag, der kommer, eller kommer der en lang række af andre forslag af lignende karakter?
Jeg tænker f.eks. på ejendomsmæglere, brugtvognsforhandlere, håndværkere, bankrådgivere.
Det er også en række professioner, hvor man kan sige, at man egentlig ikke ved, hvad man går ind til, når man vælger.
Det kan godt være, at man ikke direkte tager skade på legemet, jo, måske ved brugtvognsforhandleren, men ellers kan det jo, selv om man ikke tager skade på legemet, så i hvert fald have meget, meget store økonomiske konsekvenser, om man vælger den ene eller den anden til at rådgive sig, vejlede sig, hjælpe sig, når man vil købe noget eller erhverve sig et eller andet.
Så spørgsmålet er: Er det her det eneste forslag, eller vil vi i den her folketingssamling se en stribe af forslag, hvor princippet vil gå igen?
Frihed 2000 kan tilslutte sig koret af ordførere, som har været på talerstolen og sige, at det jo er utrolig vigtigt, at vores læger har en god og tidssvarende uddannelse, at når læger bliver videreuddannet, at vi så har sikkerhed for, at det er den rigtige videreuddannelse, de har, og at det er en videreuddannelse, som de kan bruge til gavn både for sundhedssektoren og sandelig også for patienterne.
Der har jo så under debatten her været rejst nogle enkelte spørgsmål, som man har ønsket belyst bedre under udvalgsbehandlingen, og det er nok også det, de egner sig bedst til.
Jeg kan da sige for mit vedkommende, at jeg er ganske enig i de spørgsmål, der er blevet rejst, og at det også er nogle af de spørgsmål, jeg havde stillet mig selv ved gennemgangen af lovforslaget her. Så vi ser bestemt frem til, at vi får svar på spørgsmålene under udvalgsbehandlingen.
Med hensyn til lovforslaget som helhed og konkluderende, er det sådan, at ministeren på sin tjekliste godt kan sætte et flueben ud for Frihed 2000.
Vi kommer til at støtte lovforslaget, men ser selvfølgelig gerne frem til, at vi får nogle svar på spørgsmålene, inden vi når frem til en tredje behandling.