runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-03:
Jeg vil gerne spørge ministeren, når han nu siger, at der har været tale om løbende revision i forligsperioden, om han så kan komme i tanker om nogle eksempler på, hvilke retninger de revisioner har taget, som har været foretaget, f.eks. inden for de sidste par år.
er kommet, og hvor stammer de fra?
Og så vil jeg også gerne spørge om, hvor vid handlemuligheden er inden for de aftaler, der er indgået.
At bekendtgørelsen blevet gjort udtømmende ved sidste revision betyder vel ikke, at der slet ikke er nogen muligheder for at ændre på den?
Ove Hygum (S), 2000-05-03:
Hvis det, fru Jette Gottlieb i virkeligheden ønsker, er en beskrivelse af, i hvilken retning ændringerne er gået siden 1994, og på hvilken baggrund initiativerne er taget, så tror jeg, det vil være fremmende for Folketingets arbejde, hvis den slags spørgsmål formuleres skriftligt og ikke blot formuleres på følgende måde: Vil ministeren i forlængelse af et spørgsmål tage initiativ til at revidere bekendtgørelsen om selvforskyldt ledighed? Til hr. Frank Aaen vil jeg først starte med en varm tak for bekymringen for den tilsyneladende fremherskende upopularitet, der gør sig gældende på baggrund af reglerne om selvforskyldt ledighed.
Det er en omsorg, som varmer, vil jeg gerne afsløre.
Det er sådan, at vi løbende følger udviklingen i sager, hvor der træffes afgørelse på baggrund af disse regler i arbejdsløshedskasserne, og sager, der forelægges for Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen, ligesom vi i forhold til Arbejdsmarkedets Ankenævns afgørelser løbende vurderer, om der er uhensigtsmæssigheder i reglerne, som kan give anledning til misforståelser, om der er uklarheder, som det vil være relevant at få klarificeret.
Og så er der naturligvis baggrund for, at vi sammen med de pågældende forligspartier overvejer ændringer.
Det foregår løbende.
Der er ikke lige aktuelt nogen overvejelser om at revidere bekendtgørelsen, men som sagt er det foregået løbende siden 1994, og hvis fru Jette Gottlieb ønsker en opregning af, hvad der er sket, så synes jeg, man skal rejse dette spørgsmål skriftligt.
Frank Aaen (EL), 2000-05-03:
Ja, indtil videre vil jeg jo så tage det sidste fra ministeren som et lille tilsagn.
Vi må jo så se, hvad der faktisk sker, og jeg kan love ministeren, at vi vil vende tilbage til problemstillingen, også når nye konkrete eksempler dukker op.
Jeg har et enkelt yderligere forslag at gøre ministeren, for det er faktisk sådan, at man behandles meget forskelligt: Hvis man har en meget energisk sagsbehandler i arbejdsformidlingen, så skriver vedkommende straks til den, der har glemt en aftale, og siger: Nu må du vist hellere skynde dig at komme, for når du at komme inden for en uge, så mister du kun dagpenge i denne her uge.
Hvis man er i en anden arbejdsformidling, hvor sagsbehandleren er lidt mere presset eller måske ikke så omsorgsfuld, så bliver der ikke sendt noget brev.
Så er det, at medlemmet først får at vide for sent, at der er sket en forglemmelse.
Ville det ikke være fair, at man alle steder havde en sådan ordning, som eksisterer nogle steder: at man får mulighed for at reagere, inden hammeren falder, ved, at der sendes et brev, før sanktionen udføres?
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-03:
Jeg vil gerne supplere mit spørgsmål fra før, for det var jo ikke min agt, at vi skulle have et juridisk responsum.
Vi har haft langvarige høringer, og vi har haft talrige drøftelser om en sådan sammenligning; det beder jeg ikke ministeren om her.
Men jeg beder om en menneskelig tilkendegivelse af rimeligheden i den sammenligning, som kan foretages mellem f.eks. den situation, hvor man skylder penge, som man ikke har fået betalt til tiden, og det kan endda være til det offentlige, og hvor man får en rykker - det er en fuldstændig almindelig procedure - og muligvis bliver idømt nogle morarenter, men hvor der er grænser for, hvor store de må være, altså at ministern rent menneskeligt vurderer og sammenligner sådan en situation med en situation, hvor man altså måske er glemsom og glemmer et møde og det så fører til en karantænebestemmelse af det nævnte omfang.
Det er sådan en sammenligning, jeg beder ministeren om.
Frank Aaen (EL), 2000-05-03:
Tak også for det tilsagn - og sådan vil jeg forstå det - at ministeren positivt vil overveje, at fremover skal det være praksis, i hvert fald ved førstegangstilfælde, at der sendes et brev ud med en rykker, før man udløser en voldsom sanktion.
Det vil i hvert fald hjælpe lidt på problemet.
Så jeg tager det som et positivt tilsagn.
Til sidst vil jeg sige, at jeg i det hele taget mener, at den voldsomme sanktion - og det bør vel også pege på en ændring af de gældende regler - at man mister dagpengeretten, under alle omstændigheder kun bør kunne udløses i gentagelsestilfælde.
Kunne vi ikke også få en overvejelse i den retning?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Der tales hele tiden om, at der kan ske udvisning, og der er syv undtagelsesbestemmelser med hensyn til, hvornår der skal ske udvisning.
Og dér må jeg sige i øvrigt med hensyn til det, som visse borgerlige partier har sagt stod i loven, at dér har ministeren jo ret i, at loven i virkeligheden blev lavet som en form for kompromis i sin tid, og derfor er loven et problem, som jeg ser det.
Og så vil jeg også godt spørge ministeren: Kan ministeren ikke godt se, at det kan være krænkende for mange menneskers retsbevidsthed, bl.a. de ældre mennesker, der er blevet slået ned ovre i Vollsmose i Odense, at den her person altså ikke bliver udvist, selv om landsretten havde truffet afgørelse om, at vedkommende skulle?
Ove Hygum (S), 2000-05-03:
Jeg takker hr. Frank Aaen for ideen.
Jeg ved, at det er praksis i langt de fleste tilfælde, men i situationer, hvor et ledigt medlem gentagne gange udebliver fra en samtale med AF, har jeg forståelse for, at den udstrakte service ikke bliver praksis, når vi f.eks. taler om udeblivelse for tredje gang.
Men jeg takker for ideen og vil overveje den nærmere.
Karen Jespersen (S), 2000-05-03:
Min kommentar til Højesterets dom i den sag, der bliver beskrevet, er, at den tager jeg til efterretning.
Og når jeg siger, jeg tager den til efterretning, er det helt i tråd med den måde, jeg mener at alle i den lovgivende magt, altså Folketinget og regeringen, er nødt til at reagere på med hensyn til en domstols afgørelse, fordi det jo netop er det, der er hele grundlaget for vores demokratiske system, at den lovgivende og den dømmende magt er adskilt og vi ikke skal gå ind og kommentere, om vi synes, Højesteret skulle have dømt noget andet, end den gjorde.
Det, der jo så er vores muligheder som lovgivere reelt, kan man så sige, er, at hvis ikke vi er tilfredse med de konsekvenser, de love har, vi vedtager, så må vi jo lave lovene om og ikke gå i rette med Højesteret, men så lave lovene om.
Men det, der er det helt særlige ved den her sag, er, at det ikke ville hjælpe noget; det ville ikke have ændret på Højesterets afgørelse, selv om vi havde haft en anden bestemmelse i udlændingeloven.
Altså baggrunden er jo meget kort, at vi har den her bestemmelse om, at hvis man har begået en bestemt form for grov kriminalitet, der giver en ubetinget dom, kan man blive udvist, hvis ikke der er konkrete, tungtvejende personlige forhold, der taler for det modsatte.
Og den formulering i udlændingeloven er i overensstemmelse med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det er også den, som Højesteret har henvist til, og hvor de siger, at det er den her helt konkrete sag - og hvis man læser dommen, er den jo helt konkret for den bestemte person - og de siger, at en sammenvejning af de forhold gør, at hvis han blev udvist, ville det være en overtrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Så diskussionen er sådan set, at hvis man vil gå videre end det, så vil man også være nødt til at bryde med konventionen, og det er ikke regeringens hensigt.
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
Spørgsmålet er stillet med baggrund i den sag, som Højesteret dømte i i sidste uge, nemlig sagen om den 24-årige tyrkiske statsborger, der ikke bliver udvist efter højesteretsdommen.
Landsretten havde besluttet sig for udvisning, men højesteretsdommen beslutter sig altså ikke for udvisning.
Og med baggrund i, at det er en person, der har begået en stribe voldelige overfald på ældre mennesker i Vollsmose,
synes jeg, det har været rigtigt her i spørgetiden i dag at høre ministeren, hvad ministerens holdning er til en sådan sag.
Og måske kan ministeren samtidig belyse spørgsmålet om de instrukser, der nu er givet videre i systemet i henhold til højesteretsdommen.
Det håber jeg vi kan få svaret på her nu.
Karen Jespersen (S), 2000-05-03:
Det er klart, at hvis jeg bliver anmodet om at give en beskrivelse af, hvordan retstilstanden er inden for Dublinkonventionen, så vil jeg selvfølgelig sørge for at besvare det så godt, som det overhovedet er mig muligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Jeg vil gerne takke ministeren for tilsagnet om, at vi kan få en diskussion af det her, for jeg synes jo også, det er noget, som man netop bør diskutere i sammenhæng med, at man også drøfter, om indvandrere og flygtninge skal have ret til f.eks. at kunne gå over grænserne i EU.
Og så siger ministeren, at det kan skabe nogle besværligheder for enkelte lande, hvis der kommer specielt mange asylansøgere dér.
Men hvis det nu er sådan, når man har fået bevilget asyl i et EU-land, at så kan man bevæge sig derhen i EU, hvor man helst synes man vil arbejde, så kan det jo sådan set i virkeligheden være lige meget.
Jeg må indrømme, at jeg tror, at Dublinkonventionen er et redskab, som hører en anden tid til.
Men jeg er glad for, at vi så kan få det tilsagn, og især håber jeg også - og det skal så være mit sidste spørgsmål i denne her omgang - at vi i den forbindelse kan få en gennemgang af de rettigheder eller efter min opfattelse mangel på rettigheder, som asylansøgere har i Dublinkonventionen.
For det kan da godt være, at man så, hvis man indgiver en klage - men det er jo trods alt ikke rart at blive udvist fra et land til et andet - senere hen kan få ret, men hvad har man så måske at have retten i?
Så jeg vil godt bede ...
Peter Skaarup (DF), 2000-05-03:
»Hvad er ministerens kommentar til den afsagte højesteretsdom torsdag den 27. april 2000, hvorefter en 24-årig tyrkisk statsborger ikke bliver udvist, selv om han står bag en stribe voldelige overfald og røverier på ældre mennesker i Vollsmose i Odense?«
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Når nu det f.eks. er sådan, at Danmark i den forløbne periode har sendt lige knap 3.000 flygtninge retur til Tyskland, men Tyskland kun i den samme periode har sendt 138 flygtninge tilbage til Danmark, så viser det jo noget om, at Dublinkonventionen altså er blevet et redskab for Danmark til at undgå at modtage asylansøgere.
Det kan vel også rejse det spørgsmål, om Tyskland og Sverige i længden vil synes, at det er en rimelig ordning, for det er jo meget vanskeligt som asylansøger at nå frem til Danmark overhovedet, og i de tilfælde, hvor det så trods alt kan lykkes for nogle ganske få, bliver de så omgående sendt til Tyskland.
Det synes jeg der er grund til at diskutere rimeligheden i, også hvis man skulle have en vis form for solidaritet med de andre lande, med Sverige og Tyskland.
Og så vil jeg godt spørge ministeren: Hvis nu det er sådan, at man får et system uden grænsekontrol, og det er jo konsekvensen af Schengenaftalen, og man får en ordning i EU - og det er da vel det, som man stiler mod i de forhandlinger, der foregår om arbejdsmarkedet, hvor arbejdsmarkedet også er for flygtninge og indvandrere og de derfor også frit kan flytte sig over grænserne i Unionen, når de regler bliver vedtaget - er det så ikke i virkeligheden en tåbelig ordning med den Dublinkonvention?
Var det så ikke mere rimeligt, at man søgte asyl dér, hvor man nu engang er?
Karen Jespersen (S), 2000-05-03:
Man kan sige, at den diskussion, jeg oplever hr. Keld Albrechtsen rejser, selvfølgelig er en diskussion om en vurdering af Dublinkonventionen; yderst forståeligt bruger man denne her anledning til at genoptage en diskussion om vurderingen af Dublinkonventionen.
Altså det er ligesom det ene, man kan sige denne her debat handler om, og det fører selvfølgelig ret vidt, men når vi snakker Dublinkonventionen, så kan man sige, at det, det handler om med hensyn til, at det ikke har
opsættende virkning med en klageadgang, er, at dels er det jo for at overholde nogle frister, og dels er det også sådan, at man kan få lov at vende tilbage, hvis det viser sig, at klagen var berettiget.
Det andet, med hensyn til antallet, at Danmark kan sende asylansøgere tilbage til et andet land i et større tal, end vi modtager, betragter jeg som noget af en tilfældighed.
Man kan jo ikke sige, at det hænger sammen med det ene eller det andet, har en fordel eller ikke har en fordel, men jeg synes, hvis man vurderer reglerne i Dublinkonventionen, at så er der nogle klare retningslinjer for, hvem der er ansvarlig for hvilke asylansøgere.
For man kan spørge sig selv: Hvad er alternativet til Dublinkonventionen?
Det var jo det roderi, vi havde før, hvor det udelukkende var første asylland, det gjaldt, og hvor mennesker, der søgte asyl, kunne ligge og cykle rundt mellem det ene og det andet og det tredje land og de også kunne lave sådan en form for asylshopping, som det vist hedder med et slangudtryk, at de ligesom gik fra det ene land til det andet, og ingen rigtig havde overblik over noget.
Og dér tror jeg virkelig, at der var nogle, der kom mere i klemme i det system.
Så kunne man sige, at alternativet ville være at sige: Jamen alle dem, der kommer til Danmark og søger om asyl, tager vi imod og lader dem søge asyl her.
Men det tror jeg også ville blive meget uoverskueligt med hensyn til, hvor stort et antal der ville komme til Danmark og søge asyl.
Så jeg synes, når man ser på alternativerne, at Dublinkonventionen absolut er at foretrække og derfor også at foretrække at videreføre med dansk deltagelse.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
Jeg vil så godt spørge ministeren, om ikke vi i den situation, at vi ligesom bliver frigjort fra forpligtelsen ved, at de andre lande overtager reglerne, så burde benytte den situation til at sætte os ned her i Folketinget og tænke os godt om.
For de tal, der ligger, viser jo, at Danmark har en overordentlig hårdhændet brug af de her regler.
Danmark er, om jeg så må sige, storeksportør af flygtninge, som udvises af Danmark og sendes til Tyskland og Sverige, mens de andre lande ikke tilbagesender ret mange flygtninge til Danmark.
Nu sagde ministeren, at Dublinkonventionen var til fordel for asylansøgere.
Dér vil jeg godt spørge ministeren, om ikke det er korrekt, at der f.eks. er en manglende klageadgang - den giver i hvert fald ikke opsættende virkning - så der måske var grundlag for, at man gik ind og så efter, om den Dublinkonvention i virkeligheden ikke er for barsk, og om den ikke i for høj grad vanskeliggør muligheden for at søge asyl i Danmark.
Er det ikke sådan, at efterhånden som Unionen etablerer et fælles område uden pas, uden grænsekontrol, med fælles arbejdsmarked også for flygtninge og indvandrere - det bliver jo konsekvensen af unionsudviklingen - så er Dublinkonventionen jo faktisk noget bagudrettet, der ikke hører hjemme i fremtidens EU?
Jeg vil godt spørge ministeren, om ikke hele den situation, der nu opstår, burde give anledning til en drøftelse i Danmark af, om den Dublinkonvention i virkeligheden er god, eller om den ikke i virkeligheden - hvad jeg tror - faktisk har nogle negative konsekvenser, som der burde ses på.
Karen Jespersen (S), 2000-05-03:
Spørgsmålet går jo på, hvad regeringens holdning er til den situation, der opstår, når Dublinkonventionen ophæves og erstattes med en ny EU-lov, som på grund af den danske undtagelse ikke gælder for Danmark.
Og det er jo rigtigt, som det fremgår af spørgsmålet, at ifølge Amsterdamtraktaten skal den inden for 5 år efter, at Amsterdamtraktaten er trådt i kraft den 1. maj sidste år, 1999, erstattes af en egentlig EU-retsakt, og den vil Danmark jo umiddelbart ikke være omfattet af, fordi vi har det forbehold, vi nu engang har på det område her.
Men regeringens holdning er den, at vi går ud fra, at retsakten vil ligge i forlængelse af Dublinkonventionen, og vi derfor vil søge tilslutning på et mellemstatsligt grundlag. Jeg mener, at den sag allerede har været berørt også i Europaudvalget.
Og det er jo sådan, at Kommissionen nu er begyndt at lægge op til en nærmere udformning af den retsakt, og dér vil vi jo selvfølgelig forsøge at give vores besyv med hen ad vejen, men - det er klart - under den klare forudsætning, at vi ikke er med i den kreds, der står for den endelige udformning.
Men da jeg og regeringen synes, at Dublinkonventionen er en fordel både for det enkelte land og i høj grad også for asylansøgerne, så synes vi absolut, at vi som udgangspunkt skal søge tilslutning på et mellemstatsligt grundlag.
Men det er jo en lang proces, og det er klart, at Folketinget gennem Europaudvalget vil blive inddraget i den proces omkring, hvad der er for nogle udspil, Kommissionen kommer med.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-03:
»Hvad er regeringens holdning til den situation, der opstår, når Dublinkonventionen ophæves og erstattes med en ny EU-lov, der på grund af den danske undtagelse ikke gælder for Danmark?«
Skriftlig begrundelse
Dublinkonventionen indebærer, at de deltagende lande kan tilbagesende asylansøgere til andre EU-lande, og konventionen er af Danmark blevet brugt til at iværksætte en omfattende eksport af asylansøgere til først og fremmest Tyskland.
Det er slet ikke lykkedes i tilsvarende grad for de andre EU-lande at eksportere flygtninge til Danmark.
Danmark har i samme periode kun accepteret tilbagetagelse af ca. 600 flygtninge.
Situationen er nu den, at Dublinkonventionen ifølge Amsterdamtraktaten skal erstattes af en EU-lov, som på grund af den danske undtagelse ikke får virkning for Danmark.
Regeringen kan vælge at forhandle en aftale med EU om dansk tilknytning til den nye EU-lov.
Imidlertid bør det diskuteres, om det er rimeligt, at Danmark har en sådan eksport af aylansøgere, og i den forbindelse, om det er acceptabelt at opretholde den meget ringe retsbeskyttelse, som Dublinkonventionen byder flygtninge.
For eksempel giver konventionen ikke opsættende virkning for en flygtning, som klager over tilbagesendelse.
Der kan derfor være god grund til at bruge anledningen til at indføre en bedre retssikkehed for flygtninge, der søger asyl i Danmark.
Karen Jespersen (S), 2000-05-03:
Nej, jeg synes stadig væk, der er brug for, at vi har nogle regler for, hvad det er for et land, vi er enige om at man skal søge asyl i, for jeg tror, at hvis vi lod det være stort set frit - »dér, hvor man nu engang er«, som hr. Keld Albrechtsen udtrykker det - så kunne det få meget uoverskuelige konsekvenser for nogle lande, der måske af den ene eller den anden grund pludselig fik meget store grupper af asylansøgere.
Og det kunne være meget svært for det land at klare den belastning, det ville være, og det ville i virkeligheden være til skade for de asylansøgere.
Så det, at vi fastsætter nogle regler, mener jeg faktisk er til asylansøgernes fordel.
Hr. Keld Albrechtsen siger så: Jamen tænk på stakkels Tyskland, som vi sender så mange tilbage til!
Ja, hvis Tyskland og de andre lande er enige om at indgå denne her aftale og vi får lov til at tilslutte os, så mener jeg absolut, det er det bedste udgangspunkt for en civiliseret håndtering af den gruppe af asylansøgere, der er i Europa.
Henrik Svane (RV), 2000-05-04:
Kristeligt Folkepartis forslag er umiddelbart ganske sympatisk.
Hvem kan være imod at give opholdstilladelse til nogle af verdens mest ulykkelige mennesker?
Hvorfor ikke modtage 250 ekstra kvoteflygtninge oven i de 500, Danmark nu modtager?
Ud over at være meget sympatisk er det måske også udtryk for en vis lethed.
Man fristes til at tro, at Kristeligt Folkeparti med dette forslag også interesserer sig for point på humanismeskalaen - måske mere end de kvoteflygtninge, som de foregiver at bekymre sig om.
For Det Radikale Venstre er der ikke ét særligt tal, der er rigtigt, når det gælder kvoteflygtninge eller andre bidrag til det internationale, humanitære arbejde.
Derfor vil jeg gerne spørge Kristeligt Folkeparti om, hvorfor vi ikke skal tage 1.000 eller måske endda 10.000 kvoteflygtninge.
For Det Radikale Venstre er det afgørende at se tingene i sammenhæng.
Antallet af kvoteflygtninge, som Danmark modtager, er en vurdering af, hvordan Danmark bedst går forrest for mere lige vilkår rundtomkring i verden, herunder når det gælder opbakning til UNHCR og de kvoteflygtninge, som dette forslag drejer sig om.
P.t. tager kun 10 lande imod kvoteflygtninge, og hvis der virkelig skal gøres en forskel for kvoteflygtningene, der sidder i lejre rundtomkring i verden, handler det om at få flere lande til at påtage sig et ansvar, frem for at Danmark tager flere kvoteflygtninge, og det handler om konfliktforebyggende udviklingsbistand, om at styrke FN osv., osv. Der er en hel række områder, der spiller sammen og har betydning for flygtningenes vilkår, men det har indenrigsministeren allerede sagt en del om, og derfor skal jeg ikke gentage det.
Til gengæld synes jeg, det er interessant at bemærke, at Kristeligt Folkeparti i andre sammenhænge ønsker at besværliggøre forholdene for flygtninge.
Her tænker jeg på familiesammenføringen, og familiepolitik plejer da ellers at være højt prioriteret i det parti.
Kristeligt Folkeparti har foreslået, at det skal være endnu sværere, end det er i forvejen, for en flygtning at få sine gamle forældre til Danmark.
Hvis dette beslutningsforslag skal ses i sammenhæng med forslaget om familiesammenføring, vil Kristeligt Folkeparti blot medvirke til at splitte endnu flere familier ved at få kvoteflygtningene herop, uden at deres forældre eventuelt kan følge med.
Nu er jeg måske nok en smule polemisk.
Mit ærinde er at sige, at jeg ikke kan se reelle bevæggrunde for at hæve kvoten.
Det er naturligvis tragiske skæbner, vi taler om.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-05-04:
I den sidste debat, som jeg henviste til, tror jeg nu i øvrigt, at det var 700.000, men altså det, der er det afgørende her, er, om det er rimeligt at tale om flygtningeproblemer i Danmark, når der er tale om, at min søn har fundet en dejlighed i Sydafrika, som han synes, han skal giftes med?
Om det er et flygtningeproblem i sig selv, at vi kan tage alle de andre, de to tredjedele af de familiesammenførte, som i virkeligheden kommer fra forskellige nordiske eller europæiske lande og af andre årsager, når de gifter sig med danskere osv.?
Skal vi lave det til et flygtningeproblem?
Er det, fordi vi for enhver pris skal have volumen på de her tal i den kampagne her?
Er det det, der er det afgørende?
Tag dog og skil det lidt ad.
Tag dog og hold jer til sagen.
Jette Gottlieb (EL), 2000-05-04:
Da vores ordfører på området, hr. Søren Søndergaard, ikke kan være til stede, skal jeg bare sige på Enhedslistens vegne, at vi støtter forslaget og håber, at den debat, der er her i salen, kan inspirere regeringen til at tænke i nye baner.