Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-11-14:
Jeg vil gerne takke for forespørgslerne om udviklingen i FN's bestræbelser på at afvikle Iraks masseødelæggelsesvåben og muligheden for et USA-ledet angreb på Irak.
Da Irak i august 1990 angreb nabolandet Kuwait, var det en eklatant overtrædelse af FN's Pagt.
Også Danmark bidrog til den internationale FN-styrke i Golfkrigen, bl.a. med korvetten »Olfert Fischer«. Som betingelse for den våbenhvile, der endte Golfkrigen i marts 1991, måtte Irak acceptere, at landets lagre af biologiske og kemiske masseødelæggelsesvåben skulle destrueres.
Tilsvarende skulle landets lagre af mellem- og langdistancemissiler elimineres.
Endelig skulle det sikres, at landet ikke igen fik kapacitet til at fremstille sådanne masseødelæggelsesvåben, herunder også atomvåben.
Med Sikkerhedsrådets resolution 687 af 1991 blev FN's særlige kommission for Irak nedsat, den såkaldte UNSCOM. Våbeninspektørernes arbejde i Irak var fra starten præget af det irakiske regimes chikanerier, trakasserier og sabotage.
Men på trods heraf lykkedes det i perioden 1991 til 1998 at destruere et større antal masseødelæggelsesvåben og missiler og irakiske fabrikker til fremstilling af disse forfærdelige våben.
Effektiviteten i denne afvæbning fik så i 1998 det irakiske regime til at trække i nødbremsen.
Våbeninspektørerne blev simpelt hen nægtet yderligere adgang
til Irak.
Som modtræk oprettede Sikkerhedsrådet i 1999 FN's overvågnings-, verifikations- og inspektionskomité for Irak under ledelse af Hans Blix, der tidligere var chef for det internationale atomenergiagentur.
Heller ikke Hans Blix' våbeninspektører har dog fået adgang til Irak.
Dette var status med hensyn til afvæbningen af Irak
, da vi i marts sidste år havde en forespørgsel om emnet.
Og det er desværre også status i dag.
Siden 1998 har situationen været fastlåst.
Terroranslaget mod USA den 11. september 2001 ændrede det internationale samfunds holdninger på mange punkter.
Det afslørede vore demokratiers umiddelbare sårbarhed over for internationale terrororganisationer med opbakning fra skruppelløse regimer.
Der er ikke etableret nogen forbindelse mellem begivenhederne den 11. september 2001 og regimet i Irak, men det er ingen garanti for, at Saddam Hussein ikke kunne fristes til at benytte terroren som instrument til at opnå sine mål.
Vi kan ikke sidde en sådan mulig trussel overhørig.
Derfor er der inden for det sidste halve års tid opstået et stadig stærkere pres, for at Irak skal efterleve Sikkerhedsrådets resolutioner.
Det vil udenrigsministeren redegøre nærmere for.
USA har ført an i det fornyede og voksende pres på Irak.
For nylig gav regimet i Baghdad pludselig udtryk for, at FN's våbeninspektører var velkomne uden betingelser.
Vi kunne altså se, at virkningen af USA's trusler om militær konfrontation var tydelig.
USA's præsident efterlod i sin tale til FN's generalforsamling i september ingen tvivl om, at USA er fast besluttet på at sikre, at Irak efterlever Sikkerhedsrådets resolutioner.
Præsident Bush lod det være klart, at USA ville samarbejde tæt med FN's Sikkerhedsråd i forhold til Irak.
Jeg udtrykte i FN's generalforsamling støtte til præsidentens beslutning om i første omgang at samle international opbakning bag en ny resolution i FN for at øge presset imod Saddam Hussein.
Sikkerhedsrådet er den institution, der er bedst skikket til at håndtere Irakspørgsmålet.
Det er den danske regerings holdning, og det er EU's holdning.
Vi støtter FN's bestræbelser, og vi kræver, at Irak efterlever Sikkerhedsrådets resolutioner og giver betingelsesløs adgang for våbeninspektørerne, så de kan sikre, at Irak afvæbnes fuldstændig for masseødelæggelsesvåben.
FN's Sikkerhedsråd vedtog i fredags efter lange og vanskelige drøftelser en ny resolution, resolution 1441, om Irak.
Den præciserer de ufravigelige krav, som Sikkerhedsrådet stiller til Irak, og den opstiller meget skarpe tidsfrister for sagens videre gang.
Irak har 7 dage til at acceptere resolutionen.
Inden 30 dage skal Irak aflevere en oversigt over sine masseødelæggelsesvåben og missiler.
FN's våbeninspektører skal genoptage deres inspektioner inden for 45 dage og afrapportere senest 60 dage
derefter
Nu skal Irak leve op til det internationale samfunds krav.
Hvis Irak snyder på vægten, vil Sikkerhedsrådet straks mødes om sagen.
Jeg vil ikke her gå nærmere ind på EU's og regeringens holdning til diverse hypotetiske situationer, der måtte opstå
i den kommende tid som konsekvens af Iraks manglende efterlevelse af Sikkerhedsrådets krav.
den internationale solidaritet, og det er at opbygge et maksimalt internationalt pres på det irakiske styre.
Derfor skal alle handlemuligheder - også militære - holdes åbne.
Det er det sidste udkald for Saddam Hussein.
Følger Irak ikke Sikkerhedsrådets påbud, må landet være klar over, at det kan få konsekvenser.
Jeg vil gerne understrege, at regeringen naturligvis helst ser en fredelig løsning på konflikten med Irak.
Om dette håb kan opfyldes, er op til Saddam Hussein.