runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Jeg har jo netop stået og rost rapporten, fordi man her har skaffet sig et seriøst, dybtgående overblik over de forhold her.
Derfor skylder man selvfølgelig de mennesker, der har lavet rapporten - og det sagde jeg også første gang - at man følger den løbende, og at man løbende ser, hvordan udviklingen går.
Men det ville være helt galt at begynde at sige nu, at hvad alle de mennesker har brugt så megen tid på at finde ud af, det ved vi allerede vil ske om 3 år.
Det er klart, at når vi kommer med de bemærkninger, vi gør, om Bichel-udvalget, kan man næsten ikke få en mere positiv holdning end den, vi har her, og jeg håber ikke, det er det, der er ved at give problemer.
Så vil jeg bare sige til hr. Steen Gade: Vi vil altså forfølge de synspunkter, som gør, at vi konstant kan få den bedste udvikling inden for pesticidområdet.
Og skulle dét medføre, at vi får nogle goder - jeg hørte hr. Steen Gade nævne noget om en teknologisk udvikling og flere arbejdspladser - så synes jeg da kun, det er godt.
Og vedrørende finansloven vil jeg sige: Vi diskuterer Bichel-udvalget i dag, men vi skal nok komme tilbage til finansloven, når det er i et andet regi.
Steen Gade (SF), 1999-05-20:
Jeg synes også, det går bedre og bedre for Venstre med at bruge ordet økologi, og jeg synes, det gik helt fint for hr. Hans Christian Schmidt nu.
At dér er pengene til den del af Økoplan II sikret?
Jeg synes, det kunne være interessant at få den melding fra Venstre.
Jeg er helt med på, at vi skal følge markedet, men jeg tror, at vi har lige så meget forstand på det økologiske marked, og vi ved godt, at det er boomende, så begrænsningen ligger i virkeligheden et andet sted i dag.
Det var Bichel-udvalgets tankegang, at vi hver gang fortsat skal begrænse, og det synes jeg er interessant.
Jeg skal bare have at vide fra Venstre: Skal vi også om 3 år fortsætte diskussionen om, hvordan vi yderligere kan begrænse?
Eller er Venstre i tvivl om det?
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Venstre støtter helt klart udvalgets anbefaling af en øget udbredelse af eksisterende viden samt udvikling og forskning med henblik på reduceret anvendelse af pesticider, ja.
Og hvis det får det resultat, som hr. Steen Gade lægger op til, jamen så imødeser vi det med interesse.
Vi skal selvfølgelig først se det, men det gør vi.
Vi bakker også op om en evaluering af udviklingen hvert tredje år.
Endelig vil jeg sige, at vi er enige i rapportens anbefaling om, at en gradvis omlægning af dansk landbrug til økologisk drift bør ske i takt med forbrugernes ønske om at købe flere økologiske varer.
Det er jo netop det, som rapporten skriver, og det er vi enige i.
Vi er jo meget progressive, og derfor er vi altid interesseret i, at en udvikling og en ny forskning kommer både samfundet, miljøet og borgerne til gode.
Steen Gade (SF), 1999-05-20:
Nu synes jeg, det var udmærket, det, hr. Hans Christian Schmidt sagde, måske bortset fra hele hans harcelering over total udfasning som totalt urealistisk.
Det er jo forskellen på os, der er politikere, og statistikere, at vi, der er politikere, vil påvirke udviklingen.
Det er derfor, jeg egentlig vil spørge Venstre: Vil Venstre være med til en erhvervsudvikling f.eks. af ukrudtsbekæmpelse med inddragelse af moderne teknologi, robotteknologi osv., så vi kan komme i en situation, hvor det slet ikke koster det, og vi samtidig har skabt nogle nye arbejdspladser?
Det var det ene spørgsmål til Venstre.
Det andet er: Er Venstre tilhænger af tankegangen om, at de 3-årige evalueringer skal være en dynamisk proces, som handler om en fortsat kontinuerlig nedsættelse af pesticidanvendelsen?
Det tredje spørgsmål, som jeg ikke hørte Venstre sige noget om, er: Er Venstre tilhænger af hele den trestrengede model, også satsning på økologisk jordbrug, for det hørte jeg nemlig ikke blev nævnt fra Venstres ordfører?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1999-05-20:
Det sidste indlæg tyder på, at hr. Poul Erik Dyrlund slet ikke har forstået forskellen mellem konkurrenceklausuler og kundeklausuler.
Hvis der bliver lavet indgreb imod konkurrenceklausuler, og en virksomhed så beslutter i stedet for en konkurrenceklausul at nøjes med en kundeklausul, er der ingen ulykke i det, tværtimod.
En person, der er udstyret med en kundeklausul, kan tage arbejde, hvor han vil, og det eneste, han ikke må, er at tage tidligere kunder med sig.
Det er en ganske fornuftig udvikling, hvis den kunne gå i den retning. Hvis man derimod forsøger at anvende kundeklausuler, så de reelt kommer til at virke som konkurrenceklausuler, er det naturligvis helt forkert.
Men alle de juridiske rådgivninger, vi er blevet forsynet med, har klart sagt, at en kundeklausul, der reelt fungerer som en kokurrenceklausul, ikke er lovmedholdelig.
Christian H. Hansen (DF), 1999-05-20:
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at én forudsætning for et dynamisk samfund er et uddannelsessystem, som er i stand til på alle niveauer at sikre den lærdom, som er en betingelse for Danmarks fortsatte velfærd og vækst.
Efter dansk opfattelse skal det offentlige stadig betale for al undervisning og uddannelse til børn og unge.
Det skal fortsat være gratis at gå i skole, på gymnasier og universitet samt på andre højere læreanstalter.
Dog skal man efter Dansk Folkepartis opfattelse stadig betale for undervisningsmaterialer på universiteter og de højere læreanstalter.
Efter vores opfattelse er det sådan, at når man går i skole, er det for at lære noget.
Man går i skole for at kvalificere sig for at komme videre i det danske samfund, videre med en uddannelse, videre med et job osv. Enhedslisten nævner i deres forslag, at magten på de enkelte uddannelsesinstitutioner skal fjernes fra rektor og direktør og lægges i et fælles forum af elever og lærere.
Enhedslisten nævner desuden i bemærkningerne, at forslaget også åbner mulighed for, at eleverne skal være med til at tilrettelægge undervisningen i fællesskab med lærerne.
Spørgsmålet er så, om Enhedslisten overhovedet mener, at der er behov for lærere, eller om Enhedslisten mener, at eleverne faktisk kan undervise sig selv.
Jeg må sige, at forslaget her er ude at trit med virkelighed og sund fornuft.
I forslaget kritiserer Enhedslisten også skolebestyrelserne.
For Dansk Folkeparti er det et meget vigtigt led i vores folkeskolesystem, bl.a. at forældre har aktiv mulighed for at engagere sig i deres barns skole og derved påvirke skolens hverdag. Dansk Folkeparti støtter derfor, at den øgede forældreindflydelse i skolens arbejde fortsat skal foregå igennem disse skolebestyrelser.
Til sidst kan vi da sige, hvis det ikke skulle være opfattet, at vi ikke kan støtte forslaget.
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-20:
Jamen det sidste er ganske enkelt ikke korrekt.
Det er nøjagtigt den samme pris, man ifølge ændringsforslagene skal betale for at benytte henholdsvis kunde- og konkurrenceklausul.
Det kan regeringen ikke løbe fra.
Den eneste forskel er, hvornår betalingen skal falde, men beløbet er det samme.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-20:
Jamen det er jo tom snak at stå her og sige, at man er indstillet på at stramme op omkring konkurrenceklausuler, når man samtidig udmærket godt ved, at det, der nu vil ske ude i samfundet, uden for disse mure, er, at man simpelt hen helt undgår konkurrenceklausulerne og i stedet for laver nogle benhårde kundeklausuler, som har karakter af konkurrenceklausuler, fordi det er billigere.
Det er tom snak at stå og sige sådan noget som det her.
Når man sammenligner de to former for klausuler, så er den økonomiske kompensation set i forhold til kundeklausulerne også lempeligere, end den er i forhold til konkurrenceklausuler.
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-20:
Jamen jeg hører, at hr. Poul Erik Dyrlund nu ændrer sit angreb.
Så vil jeg svare på det nye angreb.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Ole Sohn i, at der var et problem med, at kundeklausuler blev misbrugt og blev brugt, som om de var konkurrenceklausuler, og derfor har vi fra Venstre, som det er fremgået af pressen, som det fremgået under forhandlingerne, været indstillet på at stramme definitionen af kundeklausulerne, så vi sikrer, at det kun var de direkte kunder, der kunne blive tale om; at man altså ikke kunne misbruge en kundeklausul og gøre den til en konkurrenceklausul.
Men det, der er det store problem for regeringen argumentatorisk i forhold til det oprindelige forslag, er, at man nu har en økonomisk sidestilling af de to, og derfor vil jeg gerne igen spørge hr. Poul Erik Dyrlund: Er det regeringens opfattelse, at det er værre for lønmodtageren at få en konkurrenceklausul frem for en kundeklausul?
For det er i hvert fald Venstres opfattelse, at det værste for lønmodtageren er, at man simpelt hen ikke har mulighed for at få et nyt job, og derfor burde det være dyrere for virksomheden og for arbejdsgiveren at benytte konkurrenceklausul end kundeklausul, og den forskel har man jo opgivet med ændringsforslaget her.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-20:
Det, jeg sagde før, var, at der er nogle tydelige tendenser i hele rådgivningsverdenen til præcis at lave det, som hr. Ole Sohn var inde på, og som jeg var inde på i mit tidligere indlæg, og det er det, fru Charlotte Antonsen fuldstændig overser.
Det er derfor, vi har lukket det hul.
Og så er det jo ikke rigtigt, som fru Charlotte Antonsen også siger, at kundeklausuler er lempeligere for både arbejdsgiveren og lønmodtageren, også med de ændringsforslag, der ligger.
Fru Charlotte Antonsen glemte samtidig at sige, at i og med at der er tale om lempeligere klausuler, når vi taler kundeklausuler, så er det altså også væsentlig lempeligere og væsentlig nemmere for den pågældende medarbejder at få et andet stykke arbejde.
Og hvad sker der så, fru Charlotte Antonsen,
når vedkommende får et andet stykke arbejde?
Ja, så bortfalder erstatningen fra arbejdsgiveren.
Det er det, der rent faktisk sker, at så er arbejdsgiveren fritaget for at betale i det øjeblik, medarbejderen får et andet stykke arbejde.
Ole Sohn (SF), 1999-05-20:
Hele ideen med forslaget til ændring af funktionærloven eller stramninger af konkurrence- og kundeklausulerne er jo grundlæggende at sikre, at der bliver færre lønmodtagere, der bliver omfattet af konkurrence- og kundeklausuler.
Der er simpelt hen alt for mange, der bliver bundet til deres arbejdspladser på en urimelig måde.
Og da vi havde førstebehandlingen her i salen, var der også bred enighed om, at det var et problem, at det er problem, at der skal ske stramninger.
Det, vi desværre opdagede eller måtte konstatere, var, at i det oprindelige lovforslag, hvor man primært satsede på at stramme spørgsmålet om konkurrenceklausuler, skete der jo det, at de erhvervsadvokater, som skulle rådgive koncerner og virksomheder, faktisk ikke bare sagde, men skrev til deres virksomheder: Lad være med at lave konkurrenceklausuler, det bliver for dyrt. Flyt det over og lav nogle omfattende kundeklausuler; det har samme virkning, men det koster ingenting. Så det er simpelt hen adfærden på arbejdsmarkedet, som har forårsaget, at vi har været nødt til at lave en stramning, også på kundeklausulerne.
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-20:
Det, jeg gerne vil spørge den socialdemokratiske ordfører om,
er: Er der ikke kun med dette forslag tale om nye konkurrence- og kundeklausuler? Og dermed modsiger ordføreren fra Socialdemokratiet jo faktisk sig selv, fordi der er tale om nye aftaler.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-05-20:
Nu har vi jo hørt fru Charlotte Antonsens bemærkninger til de ændringsforslag, der er stillet, og det er jo rigtigt, at der i udgangspunktet, nemlig lovforslaget, var en ikke ringe forskel mellem konkurrence- og kundeklausuler.
Men det, fru Charlotte Antonsen glemmer at sige i den sammenhæng, er jo, at det her lovforslag har været et stykke tid undervejs.
Og det er begrundelsen, det er den væsentligste begrundelse for, at man forsøger økonomisk ikke helt at ligestille kunde- og konkurrenceklausuler, men det glemte fru Charlotte Antonsen at sige.
At man fra de stærke kræfter ude i dette samfund, rådgivningsvirksomheder, rådgivningsorganisationer osv., allerede inden vi har fået vedtaget denne her lov, har sagt: Nu er der mulighed for spekulation, og det er præcis det, vi lukker med det her.
Jeg beklager, at de borgerlige og den borgerlige fløj i denne sag ikke har haft tilstrækkelig is i maven.
Men det er det, det handler om.
Helga Moos (V), 1999-05-20:
Se, vi er jo nogle, der holder af naturen.
Vi holder bl.a. af lærkerne og viberne, der ruger ude i kornmarkerne.
Med økologi skal de til at strigles fem gange hvert forår, og som én sagde, så handler det bare om, at vi skal have sådan en Darwin-udvikling, så vil skallerne efterhånden blive så stærke, at de kan tåle at blive striglet fem gange.
Den tror jeg jo ikke på.
Jeg tror, vi kommer til at mangle lærker og viber, når vi får økologi.
Når det gælder grundvandet, er det sådan, at Esbjerg by nu henter rent grundvand ud under Holsted og derude i det område, hvor der altid har været sprøjtet. Så vil jeg gerne spørge, om det er sådan, at hr. Søren Kolstrup og Enhedslisten vil respektere vores demokratiske
rettigheder, os, der ønsker at fravælge økologiske varer bl.a. af hensyn til lærkerne og viberne, om han vil respektere vores demokratiske ret til at sige nej til det dér.
Charlotte Antonsen (V), 1999-05-20:
Det er trist, at regeringen med de ændringsforslag, der nu fremlægges, lægger op til et knæfald for venstrefløjen, for den yderste venstrefløj i dansk politik, i en så vigtig sag som funktionærloven.
Det er funktionærloven, der indeholder bestemmelser om kunde- og konkurrenceklausuler, og der har vi faktisk hidtil i de fleste sager vedrørende funktionærloven set et meget bredt flertal i Folketinget, der stod bag, og sådan havde vi i Venstre gerne set, at udviklingen var fortsat.
Venstre ville gerne have deltaget i en opstramning på området her, men med de ændringer, der nu er lagt frem, kan vi simpelt hen ikke være med.
Forslaget har bevæget sig alt for langt fra vores ønske, og regeringen har ikke reelt ønsket at lave en aftale med højrefløjen og midten i salen.
Jeg ved ikke, om det er efterlønnen, der spøger lidt endnu, eller hvad der er årsagen, i hvert fald har det ikke virket,
som om regeringen har ønsket en egentlig aftale med Venstre og højre i salen.
Det, der især er problemet efter ændringsforslaget, er, at man økonomisk, altså betalingen, sidestiller konkurrence- og kundeklausuler, og det er jo absurd, al den stund at funktionæren er langt værre stillet, når han på grund af en konkurrenceklausul ikke kan få ansættelse, ikke kan få et job et andet sted, hvorimod en kundeklausul er langt mindre indgribende for den person, det går ud over, fordi man godt kan få et job, men bare ikke må stjæle kunderne fra sin tidligere arbejdsgiver.
Vi føler i øvrigt, at forslaget har ændret sig meget fra udgangspunktet, og jeg synes, det er vigtigt her at komme med et enkelt citat fra et spørgsmål, der er blevet stillet i udvalget af ministeren, som netop jo hidtil og med det oprindelige lovforslag havde ønsket en meget stor forskel på kunde- og konkurrenceklausuler.
Ministeren siger i spørgsmål 30, bilag 44: »Jeg er stadig af den opfattelse, at kunderne er virksomhedens ejendom og deres eksistensgrundlag.
På den baggrund finder jeg det mere end rimeligt, at en ansat også i prøvetiden kan omfattes af en kundeklausul.« Men her taler ministeren altså om, at kunderne er virksomhedens ejendom, og nu skal virksomheden altså til at betale for at få lov at holde på sine egne kunder.
Helga Moos (V), 1999-05-20:
Det er næsten synd for hr. Steen Gade, at han skal have at vide, at Venstre og jeg ikke har nogen problemer.
I Venstre der går vi da ind for, at folk selv må vælge, hvad de vil købe, og vi har fuld ret til at fravælge økologien i Venstre; det er da ikke noget problem.
Det er der jo osså andre, der gør, eftersom andelen af økomælk er faldet fra 21 pct. til 19 pct., når det gælder Harmonie-produkterne.
Der er flere folk, der ikke gider det dér, og det kan vi leve med i Venstre.
Det er ikke noget problem.
Vi kan også leve med, at der er nogle, der passer på lærkerne og viberne, når de ligger og ruger.
Det kan godt være, at SF er ligeglade med, om der kommer strigler hen over dem, og at der sprøjtes brændstof op i luften, som så falder ned som NDOC, altså et ukrudtsmiddel, som man fordeler gennem brændstoffet i stedet for, som konventionelt landbrug gør, gennem sprøjtemidler.
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-20:
Det alsidige jordbrug, som ligger i og som er en følge af et økologisk jordbrug, vil indebære, at vi netop får en lang række flere arbejdspladser, herunder nye industrier, som vi også ved, dele af dansk landbrug er opmærksomme på, f.eks.
flere fiberplanter, der netop kan være med til at udfase en lang række af de plasticprodukter, vi har, og derfor er jeg dybt, dybt optimistisk med hensyn til at skabe flere arbejdspladser.
Jeg ved også, at der er dele af landbruget, der er meget opmærksomme på de muligheder, der ligger i et alsidigt jordbrug, og jeg håber også, at hr. Hans Christian Schmidt har kontakt med de dele af jordbruget, også inden for det konventionelle jordbrug.
Så der er ikke grund til at være ked af det.
Til fru Moos vil jeg blot sige, at omkring pesticiderne er vi uenige, men jeg kan forstå, at der er et sted, hvor vi åbenbart måske kan være enige.
Det er omkring udfasningen af en lang række uønskede kemiske stoffer, der ligger uden for pesticiderne.
Så måske kunne vi blive enige om det; det var da altid noget.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-05-20:
Jeg er sikker på, det var en forglemmelse, men jeg vil godt lige have svar fra hr. Søren Kolstrup på det med de 16.000 helårsarbejdere.
Helga Moos (V), 1999-05-20:
Jeg vil gerne spørge hr. Søren Kolstrup, om han mener, at lærker og viber kan tåle at blive striglet, når de ruger.
Og så vil jeg gerne sige, at når det gælder rent drikkevand, så er det jo altså ikke sådan, at man ikke kan bruge pesticider og samtidig have rent drikkevand.
Det, vi finder nu, er kloroform, det er benzen, det er MTB i Svendborg, ikke også?
Det er dér, vi skal til at arbejde.
Pesticiderne, det er færdigt.
Søren Kolstrup (EL), 1999-05-20:
Det glæder mig at høre, at fru Moos har et stærkt og inderligt forhold til viber og lærker.
Det har jeg også.
Så der har vi jo en fællesnævner.
Men vi har godt nok forskellige opfattelser og analyser af, hvad der skal sikre, at vi får noget mere fuglekvidder.
Omkring retten til at fravælge: Det er sådan, at næsten uanset politisk tilhørsforhold så har vi fået en henvendelse fra politiske kredse i Københavnsområdet, der siger, at vi skal have rent drikkevand nu.
Den kommer fra De Konservative, Socialdemokraterne, fra mange forskellige kredse, og derfor er det nødvendigt at sige, at der er nogle handlinger, som påvirker andre, og derfor er det nødvendigt med en samlet økologisk omstilling.
Til hr. Hans Christian Schmidt: Ja, vi bider mærke i en anden del af Bichel-udvalget, det er helt korrekt.
Vi bider mærke i den del af Bichel-udvalget, der siger, at nu gælder det om at fremme den økologiske omstilling så meget som vel muligt.
Tom Beck (KF), 1999-05-20:
Vi er imidlertid enige i, at det er nødvendigt med en mere målrettet og aktiv indsats for at begrænse rygning og specielt for at nedbringe antallet af nye unge rygere, og vi mener, at forældrene spiller en helt afgørende rolle i den forbindelse.
De er børnenes forbillede på godt og ondt og må leve op til deres ansvar.
Vi er imidlertid ikke enige i, at indsatsen skal bestå i lovgivning på området.
Hvis man troede på, at man kunne lovgive rygere til at holde op, så ville man vel også tro på, at en sådan lovgivning kunne tvinge alkoholisterne og narkomanerne m.fl. til at indstille deres last.
I Det Konservative Folkeparti opfatter vi også rygere, selv de mest hårdnakkede, som mennesker, der skal behandles menneskeligt og værdigt, og derfor ønsker vi ikke en lovgivning, som udelukker rygning.
Vi vil behandle rygerne menneskeligt og menneskeværdigt, der skal etableres acceptable rygemuligheder på institutionerne, også på sygehusene, for både patienter og personale.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-20:
Der skal gælde visse arbejdsmiljøregler også for studerende og for elever.
Der er selvfølgelig ting, de ikke skal udsættes for.
Der er påvirkninger, de skal skånes for.
Det er vi helt enige om. Angående bestyrelserne i skolerne er det vores synspunkt, at der selvfølgelig skal være mulighed for, at der skal være elevrepræsentation.
Det er der allerede.
Der skal være elevråd på skolerne.
Men bestyrelserne er jo fortrinsvis konstrueret for at give forældrene medindflydelse på skolerne.
Det var det store demokratiske fremskridt, som åbenbart ikke rigtig anerkendes af Enhedslisten, at skolebestyrelserne jo først og fremmest blev indført for at give forældrene en reel mulighed for at bestemme eller for at være medbestemmende om, hvad der skete på de skoler, deres børn gik på.
Det aspekt synes jeg faktisk Enhedslisten har glemt.
Tom Behnke (FP), 1999-05-20:
Det, man taler meget om her, er jo det etiske, det er hensynet til de pårørende.
Men når vi taler om etik, hvad er det så, vi tager hensyn til?
Er det afdødes ønsker eller de pårørendes ønsker?
Hvis det er sådan, som nogle ordførere har givet udtryk for, at det er de pårørendes ønske, man skal tage hensyn til, skal det så kun gælde den ene vej, eller skal det gælde begge veje?
Hvad nu hvis afdøde har et donorkort, hvoraf fremgår, at han ikke vil afgive sine organer, og familien siger, at det synes de alligevel skal være tilfældet, skal man så også dér respektere det og sige, at organerne gerne må doneres?
Hvis det er hensynet til de pårørende, der skal gælde som en etisk hovedregel, så bør den vel gælde begge veje.
Tove Videbæk (KRF), 1999-05-20:
Til fru Dorte Bennedsen: Da fru Dorte Bennedsen tidligere i debatten omtalte det her beslutningsforslag, sagde fru Dorte Bennedsen, at den situation, at pårørende, de efterladte, kunne bestemme noget andet, end den afdøde havde gjort, var en teoretisk situation, som nærmest aldrig opstod, og derfor var det her forslag faktisk helt unødvendigt.
Det vil jeg bare lige referere til.
Sundhedsministeren og fru Margrete Auken kom ind på den situation også ved dødslejet, og der vil jeg så egentlig gentage det, som jeg sagde i min ordførertale, nemlig at jeg vil opfordre til og jeg håber, at vi kan finde en eller anden struktur i det, således at samtidig med, at mennesker melder sig som organdonorer, opfordres de på en eller anden måde til at orientere og forberede deres pårørende og i god tid og på en god måde informere dem om, hvordan sagerne står, sådan at de pårørende ikke bliver forskrækkede osv., men så de er informeret og kan forberede sig, så de situationer, som sundhedsministeren netop opridsede, ikke opstår.
Dorte Bennedsen (S), 1999-05-20:
Fru Tove Videbæk sagde, at vi skal beskytte den afdødes ønske.
Vi skal beskytte de pårørende for et vanskeligt valg.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenig.
Men det, fru Tove Videbæk glemmer, er, at der altså også er pårørende, der på trods af vores lovgivning, eller vil nogen sige måske på trods af sund fornuft, alligevel protesterer.
De ved, at deres afdøde slægtning har tilmeldt sig, de ved, at de ikke har nogen indsigelsesret, og alligevel kan de ikke bære, at der skal være tale om organdonation.
Hvad gør vi i den situation?
Det er jo præcis det, de svenske erfaringer har lært os.
Sverige har den lovgivning, som beslutningsforslaget her gerne vil have, og alligevel oplever man i Sverige, at der er folk, der protesterer.
Vi har nogle relativt få, der protesterer, når der er tale om, at vedkommende har været tilmeldt et donorregister.
Hvad gør svenskerne?
De gør selvfølgelig det strengt fornuftige, at det accepterer de; de tvinger det ikke igennem.