Ole M. Nielsen (KRF), 1999-11-19:
Jamen jeg vil så gentage, hvad jeg sagde i en tidligere kort bemærkning: Det her var så, hvad der blev ud af statsministerens hælden vand ud af ørerne i hans følelsesladede nytårstale for snart et par år siden.
Hvad ændrer det her for den unge mor?
Det er min opfattelse, at der er masser af unge familier, der ikke kan få økonomien til at hænge sammen uden at være på arbejdsmarkedet begge to.
Vi har nu engang fået det her samfund indrettet med et skatte-, omkostnings- og huslejeniveau, som gør, at det stort set er nødvendigt for de fleste almindelige lønmodtagere at være på arbejdsmarkedet begge to.
Vi mener, det specielt er uheldigt for de helt små børn, at de ikke er mere sammen med deres forældre.
Jeg tror på, at situationen fra fru Vibeke Peschardts hjemkommune, Søllerød, er atypisk.
Jeg tror, at de allerfleste er for meget på arbejdsmarkedet, og at der i virkeligheden er børneinstitutionspladser nok.
Om det her lovforslag må vi sige, at bortset fra det lille udmærkede tiltag for forældre med handicappede børn
er det ikke målrettet mod de svageste, altså de mindste børn. Man hælder 100 mio. kr. ud med rund hånd, men det ændrer meget lidt for børnefamilierne.
Det prioriterer ikke de mindste.
Kristeligt Folkeparti har i forbindelse med finanslovforhandlingerne fremsat et forslag i nogenlunde samme omkostningsklasse, sådan godt 100 mio. kr., med det formål at forbedre de studerende forældres vilkår.
Det er den måde, vi hellere vil målrette tingene på.
Vi har andre forslag på børnefamilieområdet i forbindelse med finanslovforhandlingerne, og vi foreslår også dem finansieret inden for området ved at afkorte børnechecken for de ældste børn.
Vi kommer ikke med ufinansierede forslag, men vi vil meget gerne prioritere de mindste børn og deres forældre.
Regeringen har jo taget udstrakt hensyn til arbejdsmarkedets parter.
Det har jeg også været inde på tidligere, og som sagt burde statsministeren måske cleare sine nytårstaler med arbejdsmarkedets parter, inden han holder dem.
Eller er det måske folketingsgruppen, der er problemer med, når han ikke kan komme igennem med sine gode følelser?
Eller er det finansministeren eller arbejdsministeren?
Jeg ved ikke, hvem det er.
Eller skal vi overhovedet ikke regne med, hvad statsministeren siger, eller at han mener noget som helst med det, han siger i en nytårstale?
I så fald vil jeg hellere nøjes med dronningens.
Jeg tror såmænd, hun mener, hvad hun siger, og hun skal i øvrigt heller ikke selv leve op til det, andet end sådan moralsk.
Nå, men der er jo ikke noget nyt i, at statsministeren ikke vil tage initiativ til at skaffe penge til dækning af sine sentimentale følelsesudladninger.
Det så vi også efter statsministerens følelsesladede udtalelser om vi danskeres
gode vilje med hensyn til at hjælpe i Kosovo.
Da regningen skulle betales, foranstaltede udviklingsministeren en støvsugning af konti med midler til verdens fattigste.
De velbjærgede danskere skulle ikke provokeres til at dække deres egen statsministers følelser, men ih, hvor var vi gode, da vi kunne samle penge ind mod at få vores navn nævnt i tv i et underholdningsprogram.
Det blev til noget, næsten 100 mio. kr.
Hvor var vi gode!
For os er det her faktisk et led i finanslovforhandlingerne, og vi er i øvrigt lidt usikre på, om det overhovedet koster 100 mio. kr. Der står jo også, at det er et meget usikkert økonomisk skøn, der ligger til grund for det.
Det vil indgå i overvejelserne om vores stillingtagen, når vi ser, hvad finanslovforhandlingerne fører til for børnefamilierne i det hele taget.