Per Clausen (EL), 2005-05-20:
Jeg skal ikke bidrage meget til den ellers rimelig underholdende snak om disse tal, som altså ikke er de helt nye tal, men nogle tal, der er lidt ældre, andet end at man selvfølgelig kan undre sig over, hvorfor de her tal fremkommer.
Det må jo være fuldstændig indlysende for ministeren, at det ville blive opdaget.
Man kan selvfølgelig godt blive lidt bekymret, for det kan være, at vi i oppositionen i virkeligheden er lidt uopmærksomme og sover, og at man har en erfaring med, at sådan nogle tal indimellem slipper igennem, uden det bliver opdaget, og det er jo kedeligt.
En helt anden mulighed er, at vi her ser det mest avancerede spin, vi har set i mange år, nemlig et spin, der går ud på, at man siger: Så taler oppositionen nok hele tiden om de her tal, og så kan vi beskylde dem for at være sådan nogle, der kun interesserer sig for tabeller, hvorimod vi interesserer os for visioner og fremtid.
Hvad forklaringen er vil sikkert aldrig komme frem, men ministeren har sikkert en forklaring på, hvorfor man har valgt de her tal, og den må vi så lytte til.
Alligevel må man erkende, at redegørelsen indeholder det, som er kernen, nemlig at der sker et fald i indbyggertallet i udkantsområderne og en koncentration i de større byer; at beskæftigelsen og indkomstudviklingen generelt også har været mindre gunstig i udkantsområderne end i storbyerne; og at befolkningens uddannelsesniveau generelt er blevet højere over de sidste 10 år.
Det er sådan det, der er kendsgerningerne.
Det er også rigtigt, at det er kendsgerninger, som både den nuværende og den tidligere regering har et medansvar for.
Det kunne godt hænge sammen med, at den tidligere regering, SRregeringen, i en lang række spørgsmål havde en svaghed for at indgå aftaler og forlig med de nuværende regeringspartier, og det kom der sjældent noget godt ud af.
Det hænger dog også sammen med og er en logisk konsekvens af, at man har indrettet et samfund, som grundlæggende fungerer på nogle markedsøkonomiske betingelser.
Det kan der godt være fordele ved, skal jeg skynde mig at sige, men det har i hvert fald helt entydigt den konsekvens, at det fører til en koncentration af både virksomheder, penge og magt.
Det er også derfor, at alle kapitalistiske lande, som er nogenlunde civiliserede, har en monopollovgivning og de fleste steder også en, der er mere effektiv end den i Danmark.
Det er jo, fordi man udmærket godt ved, at man, hvis man vil have markedskræfterne og kapitalismen til at fungere bare nogenlunde fornuftigt, er nødt til at gribe ind med regulering fra statens side.
Det er vel også det, som Venstres ordfører kom i tanke om her, da hr. Kristen Touborg ligesom fik udstillet det lidt for præcist, hvad Venstres ordfører sagde i sit første indlæg og i svarene på nogle af de indlæg, der var der.
Men det er altså en konsekvens, og derfor kan man sådan ret hurtigt gå videre til at diskutere, hvad det så er for nogle politiske mål, vi har, og hvad de forudsætter af reguleringer fra statens side, hvis vi vil forsøge at opnå dem.
Jeg vil faktisk ikke her bruge megen energi på at snakke om statslige arbejdspladser, ikke fordi jeg synes, at det er ubetydeligt, men jeg er faktisk meget enig i, at der for grundlæggende at gøre noget for at løfte det, man i dag kalder udkantsområderne, skal andre ting til.
Vores alternativ er at skabe det, vi kalder økologisk bæredygtige lokalsamfund.
Det indebærer bl.a., at der skal være bedre vilkår for lokale produktionsvirksomheder, mejerier og slagterier, altså lige præcis virksomheder, som er i naturlig balance med det, der også tidligere har været i de her områder; ikke noget kunstigt her.
I den sammenhæng er det selvfølgelig også vigtigt, at der er lokale indfaldsmuligheder, og derfor er hele diskussionen om lukkeloven i virkeligheden meget mere et spørgsmål om regionalpolitik, end det er en diskussion om de ansattes arbejdsvilkår.
Der er så alle de mennesker, der af forskellige grunde ikke er i besiddelse af en bil eller har adgang til en bil, hvad enten det skyldes alder eller sygdom, eller det bare skyldes noget helt banalt som, at man ikke har så mange penge.
Det skal også sikres, at der er en ordentlig offentlig service, og det er vigtigt at sikre, at den kollektive trafik fungerer.
Det er jo sådan, at en forudsætning for, at folk kan blive boende i udkantsområderne og have et arbejde der frem for at flytte til de store centre og de store byer, er, at der også findes kollektiv trafik og i øvrigt findes en infrastruktur, som virker.
Vi har tidligere i dag været inde på spørgsmålet om internetforbindelse, ADSL-forbindelse osv.
Det er jo topmålet af en skandale, at man i Danmark har overladt det rå kobber og kontrollen over det til et i virkeligheden tilfældigt privat firma, som kan skalte og valte med det, som de har lyst.
Vi synes, at man burde opfatte internettet som en del af den infrastruktur, som samfundet har en forpligtelse til at sikre fungerer, men hvis man ikke kan blive enig om det, burde man i hvert fald kunne blive enig om, at det er meget uhensigtsmæssigt at have et privat monopol på det her område.
Det er faktisk et meget stort problem, når vi snakker om den fremtidige udvikling i de her yderområder.
Med hensyn til den kollektive trafik og det at gøre noget for lokalsamfundet er et konkret eksempel på, at der i SR-regeringens tid kunne laves fornuftige initiativer sammen med os, at den fik gennemført gratis person- og cykeltransport til de små øer.
Nu har der ikke været mange, der har snakket om de små øer her i dag, men man må i hvert fald på det område konstatere, at alle de ønsker, som er kommet fra de danske småøers organisation i forhold til kommunalreformen, på den ene eller anden måde er blevet afvist af regeringen – som regel med det argument, at de skiftende ministre har nogle meget bedre planer for, hvordan man skal løse problemerne for de små øer, end disse selv har.
Mit udgangspunkt er, at det nok indimellem ville være klogt at lytte til, hvad de, der har skoene på, siger, for de ved, hvor de trykker.
Så når det handler om de små øer, synes vi altså, at der også kunne være grund til at tage nogle initiativer, som tager udgangspunkt i de ønsker, de selv har formuleret, og de bekymringer, de selv har med hensyn til kommunalreformen.
De er jo ikke helt så optimistiske som regeringen og Dansk Folkeparti i forhold til, hvad det betyder.
Vi har også foreslået, at man skulle etablere nogle støtteordninger, der i en periode kunne medvirke til at sikre, at en større del af transporten i Danmark blev lagt over på coastere, altså at man faktisk udnyttede den kendsgerning, at Danmark er omgivet af vand.
Dermed kunne man faktisk godt, hvis man fik det til at fungere, sikre, at områder, der i dag opfattes som udkantsområder, holder op med at være det, fordi de ligger centralt i forhold til en sådan transportform.
I stedet for at gennemføre den her privatisering af postvæsenet med deraf følgende nedlæggelse af posthuse, fordi det ikke kan betale sig at have dem – vi ser, hvordan biblioteker, skoler og nærbutikker forsvinder, hvilket gør, at man faktisk ikke har mulighed for at klare de daglige fornødenheder ved indkøb og andre aktiviteter i nærmiljøet – synes vi, at man på det her område skulle holde op med at sige, at det overlader vi bare til markedskræfterne og markedet at styre.
Det er jo absurd, at man lukker de små posthuse og fjerner en vigtig del af den lokale service i stedet for at gå den anden vej og sikre og udvikle posthusene som et led i at sikre lokal service og lokale indkøbsmuligheder.
Der burde selvfølgelig også lokalt være en udbygning af kulturtilbud som teatre, musik, museer, biblioteker, svømmehaller, skoler osv.
Når regeringen vil indføre gratis adgang til museer, er det selvfølgelig museer i København, man snakker om.
Så regeringens politik går ikke den vej, som vi peger på.
Det, som andre har været inde på i dag, og som jeg også synes er meget vigtigt, er jo vedvarende energi, hvis man skal se på, hvad for nogle arbejdspladser, hvad for nogle erhvervsmuligheder som naturligt kunne udvikle sig i f.eks. Nordjylland og Lolland-Falster-området.
Der havde man succes, men regeringen har haft vældig travlt med at lukke en række af de ordninger, som den gamle regering, SR-regeringen, havde gennemført sammen med Enhedslisten.
Begge dele er ting, som jeg vil benytte lejligheden til at komme nærmere ind på i de to efterfølgende debatter, som næsten handler om det samme, og man må jo så finde lidt variation over temaerne.
Det er i hvert fald vores udgangspunkt for at gå ind i den her diskussion.