Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Det er unægtelig med udelt og helt udelt glæde, at vi i Venstres folketingsgruppe i dag giver støtte til justitsministerens forslag om forhøjede straffe for vold og voldtægt og andre forbrydelser af personfarlig karakter.
Det er jo et gammelt ønske fra Venstre og De Konservative, vi har selv fremsat forslag flere gange i opposition, og nu ser det endelig ud til, at politikken kan gennemføres.
Der har i forbindelse med andre voldspakker her i Folketinget været diskussioner om: Hvad er den rette måde at få straffene sat op på?
Vi mener, at det er den rigtige måde, som vi har gjort det på her, helt klart og utvetydigt at sætte strafferammerne i vejret.
Der vil jo så altid været nogle, der spørger: Jamen hvad hjælper det, og bliver folk bedre af det?
Ja, allerede fra Jyske Lov i 1241 siges det jo, at de, der ikke har kærlighed til retten, må altså lære, at uretten straffes. Så det er såmænd ikke, fordi vi tror, at menneskeheden i al almindelighed bliver bedre af det, men vi har det helt grundlæggende synspunkt i Venstre, at straffeloven skal afspejle det til enhver tid værende samfundssyn.
Og det er vores opfattelse, at det er samfundssynet i år 2001, at specielt de personlige krænkelser, krænkelser imod en andens legeme, hvad enten det nu er vold eller voldtægt eller de uagtsomme forbrydelser i trafikken, skal straffes højere, fordi den beskyttelsesinteresse, der ligger bag, altså offerets frihed og integritet og ære, betyder mere i dag end tidligere.
Jo friere et samfund, vi har, jo større frihed, borgerne i øvrigt har, jo mere frit kønnene omgås hinanden, jo større er krænkelsen også, når vold og ufrihed sættes ind.
Det må samfundet sige klart og utvetydigt, og det er i straffeloven, at det skal afspejle sig.
Og det er altså baggrunden for, at vi for en lang række forbrydelser har vurderet det sådan, at strafferammen skal sættes i vejret.
Derudover har vi naturligvis også til vejledning for domstolene anført de særlige momenter, som skal være af særlig skærpende betydning, når strafudmålingen skal fastsættes, nemlig at specielt voldtægtsforbrydelser naturligvis er endnu mere krænkende, når man bruger den overmagt, der ligger i, at man er flere om det, og at det naturligvis er langt grovere, jo yngre offeret er.
Med hensyn til højere straffe for uagtsomt manddrab og de andre færdselsforbrydelser, hensynsløs kørsel med og uden spiritus og brugstyveri, har vi jo også lagt den personlige sikkerhed til grund.
Når vi også har taget brugstyveriet med, hænger det jo netop sammen med færdselssikkerheden, for vi ved, at mange af disse fuldkommen forrykte kørsler, der har medført, at flere på én gang dræbes, foregår i stjålne biler.
Vi synes ganske enkelt, at det har været alt for billigt at stjæle en bil, og hele synet på brugstyveri af bil er et andet.
Konsekvensen af den måde, man begår brugstyveri på i dag, er anderledes, end da straffeloven blev udarbejdet.
Der er jo ingen, der i dag drømmer om at sætte bilen tilbage til ejeren, man behandler den, som om man har tilegnet sig den, som om det var ens egen.
Der har så været rejst spørgsmål i dagspressen, om domstolene vil rette sig efter det her.
Ja, selvfølgelig vil de det, domstolene skal jo dømme efter loven, og det er sagt klart, at nu skal der dømmes inden for en helt anden strafferamme.
Men der er jo også hermed sagt, at de helt principielle ting i strafferetsplejen som bevisførelse og straffelovens regler om udmåling af straffen ændres der naturligvis ikke ved.
Det er stadig væk domstolene, der efter en konkret vurdering udmåler de enkelte straffe i de enkelte sager, og det vil de naturligvis også gøre ud fra en lighedsbetragtning, sådan at de ikke fra den ene dag til den anden idømmer flere års fængsel mere.
Vi ved godt, at der skal en indkøringsperiode til, at det her vil domstolene først køre ind sådan efter en vis proces.