Elisabeth Arnold (RV), 1999-01-21:
Dette lovforslag er et af dem, hvor man fuldstændig ærligt må sige, når man skal have en førstebehandling af det: Vi ved ikke, om det vil hjælpe, men vi har nogle problemer i vores skolesystem med overgangen fra grundskolen til ungdomsuddannelserne, som vi synes er skæv, og som vi synes vi skal prøve at rette op på.
Systemet med egnethedserklæring kan efter vores opfattelse betyde, at mange unge vælger gymnasiet pr. automatik, blot fordi de bliver erklæret egnede.
Det vil sige, at andre muligheder overhovedet ikke undersøges, overhovedet ikke debatteres og ikke på nogen måde optræder i de unges univers; hvis man er egnet, skal man i gymnasiet.
Vi synes ikke, det er nogen god anvendelse af gymnasiets ressourcer, og det er ikke nogen optimal udnyttelse af de unges talenter, hvis man ikke afsøger hele uddannelsesspektret mere systematisk.
Vi tror, at afskaffelse af egnethedserklæringen kan bidrage til, at man løser lidt op for den automatik, der er i uddannelsessystemet, og dermed får lagt mere vægt på den almindelige vejledning, som der jo allerede i dag er en forpligtelse til at skolen giver.
Den vejledningsindsats, som skolen skal gøre i dag, er efter min bedste overbevisning langt fra tilstrækkelig.
Der er alt for mange skoler, som ikke prioriterer dette højt nok, og der er alt for mange forældre, som overhovedet ikke tror, det er deres opgave at beskæftige sig med at diskutere fremtiden med deres store børn.
Der er blevet udmalet et par skrækscenarier i forbindelse med den meget tidlige indsats på vejledningsområdet.
Et stort dagblad havde forleden en artikel, hvis overskrift var »Karrieresild som 12-årig«
, og det skulle så være et skræmmebillede om, at unge blev meget målrettede og meget karrierebevidste allerede som små teenagere.
Det kan godt være, at der vil komme
sådan nogle enkelte eksempler, som kan være afskrækkende, men jeg kan nogle andre eksempler, som jeg synes har været endnu mere afskrækkende.
Det har været unge mennesker på 20 år, som efter at have været hele folkeskolen igennem, 9. klasse med afgangsprøve
med vejledning, 10. klasse med afgangsprøve med vejledning, sågar også gymnasiet med studentereksamen med vejledning og så yderligere et betænkningsår eller et højskoleophold, efter at have været i uddannelsessystemet i 12-13 år og i den høje alder af 20 år stadig væk ikke aner, hvad de vil bruge resten af deres liv til, stadig væk ikke tror, de har nogen specielle evner, nogen specielle talenter, nogen specielle muligheder, men som bare lader det ene år efter det andet gå.
I sådan et system har både skolen og forældrene svigtet kolossalt, og det skal vi råde bod på.
Der skal være en præcisering af, at de unges evner skal udnyttes, at de skal finde deres rette hylde, og at det ikke nødvendigvis behøver at være gymnasiet.
Vi er meget optaget af, at vi får en filosofiændring på hele dette område, sådan at automatikken ikke betyder, at man går i gymnasiet, bare fordi man bliver erklæret egnet.
Derfor skal den egnethedserklæring væk, og vi skal have en forstærket indsats på vejledningsområdet.
Vi kan ikke lovgive for, hvad forældrene skal gøre for deres børn, men vi kan i hvert fald rejse debatten, for det er jo ikke sådan, at bare fordi der er to, der har ansvaret, bliver det overhovedet ikke løftet. Vi har alle svigtet, og jeg synes, grupperne skal gøre deres for at gøre det godt igen så hurtigt som muligt.
Det er jo rigtigt, vil jeg sige til hr. Søren Kolstrup, at sådan en meget tidlig indbåsning af unge mennesker kan være et fejlgreb, kan være en skæbnesvanger beslutning, som gør, at den unge person bliver fejlplaceret for livet.
Men jeg synes ikke, at tidspunktet 12-13 år er specielt tidligt. Tænk på, at da jeg var barn - hr. Søren Kolstrup er ikke så meget yngre end jeg - var vi jo til mellemskoleprøve, når vi var 10-11 år, og dengang mente man, det var fuldt forsvarligt at sortere folk i dem, der skulle gå den boglige vej, og dem, der ikke skulle gå den boglige vej.
Det var meget almindeligt, at før man blev teenager, var man i gang med den proces.
Så jeg tror ikke, tidspunktet er uvæsentligt.
Der er allerede talenter og evner, som på det tidspunkt kan bedømmes nogenlunde, men selvfølgelig skal man ikke lægge en fast plan for, om en 11-årig skal være dr. phil. eller jord- og betonarbejder, men man skal begynde at gøre forældrene og børnene opmærksomme på, at der er et liv efter skolen.