Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-06-26:
Man har i de seneste dage kunnet bemærke, at medierne mener, Venstre har holdt regeringen på pinebænken i udlændingespørgsmålet.
Ja, der er endog kommentatorer, der står regeringen meget nær, der har analyseret, hvad vi har tænkt i Venstre, og det i en sådan grad, at man må mindes den gamle biskop og salmedigter, der overværede professorens gennemgang af sine egne salmer og bagefter måtte udbryde: Jeg vidste slet ikke, jeg havde tænkt alt det, som professoren indlægger i mine salmer.
Sådan er det også i denne sag.
Det er egentlig utroligt, hvad en kommentator kan indlægge af kloge tanker, som vi skulle have tænkt, men rent faktisk slet ikke har tænkt, for sandheden er jo, at det er Venstre, der bare har holdt fast i, at vi for at stemme ja ville have det, som regeringen havde lovet os.
Vi har i Venstre holdt vort løfte, nemlig at vi ville
Det er ikke Venstre, der har ændret drejebogen.
Det er alene en radikal folketingsgruppe, der ved aftalebrud i dette af statsministeren proklamerede anstændighedens årti har sejret og fået statsministeren til at underkende sin egen minister.
Det er stærke sager, at et enkelt radikalt folketingsmedlem, der med H.C. Andersens ord i »Kejserens nye klæder« ikke duer til sit embede, kan tyrannisere en hel regering.
Statsministerens ukloge håndtering af sagen har fået konsekvenser for den endelige udformning af udlændingepakken, og det må naturligvis få konsekvenser for Venstres stillingtagen til de to lovforslag.
Jeg kommenterer begge lovforslag, fordi vi i Venstre hele tiden har set forslagene i en sammenhæng.
Vi har gang på gang fremhævet, at Danmarks flygtningepolitik bør have et humanitært sigte, og at folk skal hjælpes i nærområderne.
Vi henstiller til regeringen at finde en fælles flygtningedefinition i EU.
Vi finder, det er stærkt utilfredsstillende, at der er lande, der ikke vil tage deres egne statsborgere tilbage, og vi mener, at dette skal få betydning for vores ulandspolitik.
Vil man ikke tage egne statsborgere tilbage, skal man ikke have ulandshjælp.
I udlændingepolitikken, som den er samlet, mener vi, der er mangler, og derfor har vi fremsat vore egne ændringsforslag.
Det vil vi blive ved med.
Vi vil i det hele taget stedse sætte udlændingepolitikken på dagsordenen.
Da vi forrige tirsdag troede, at regeringens løfter stod fast, besluttede vi, at vi godt kunne forsvare at stemme ja til begge lovforslag.
Efter De Radikales løftebrud har vi nøje diskuteret situationen igen.
Hvad skal vi stemme?
Vi har naturligvis måttet overveje, om De Radikale i virkeligheden ønsker, at udlændingepakken falder på gulvet i dag, sådan at der kan indledes et samarbejde med venstrefløjen, som fru Elisabeth Arnold har været inde på. Vi har også noteret os Asger Baunsbak-Jensens bemærkninger.
Han mener slet ikke, at forslagene er radikal politik.
Men til gengæld er der jo efterhånden kommet ret så megen Venstrepolitik ind i forslagene, måske også langt mere, end man kunne have forventet af De Radikale.
Specielt på udlændingeloven er der sket en lang række stramninger.
Jeg vil nævne nogle af dem, vi lægger megen vægt på, og som dels fremgår af lovforslaget, dels er udtryk for de indrømmelser, vi trods alt har fået: at tidsubegrænset
opholdstilladelse ikke meddeles automatisk efter tre år; at retskravet på forældresammenføring ophæves; at indgåelse af ægteskab ikke giver selvstændigt opholdsgrundlag for asylsøgere; at der for indvandrere stilles forsørgelseskrav; at der føres løbende kontrol med, at forsørgelseskravet er opfyldt; at en opholdstilladelse kan inddrages, hvis ikke man opfylder forsørgelseskravet; at kursen mod proformaægteskaber skærpes; at straffen for menneskesmugling forhøjes; at udvisningsreglerne på grund af kriminalitet skærpes betydeligt, og at muligheden for tildeling af opholdstilladelse efter afslag på asyl indskrænkes.
Til gengæld har arbejdet i Retsudvalget også vist, at praksis er skredet, og det er af afgørende betydning, at det ikke sker igen.
Det håber jeg ministeren er enig med mig i.
Om integrationsloven er vi jo enige i hovedsigtet.
Vi har i årevis ønsket, at integrationen skulle overgå til kommunerne, og at der skal stilles krav til udlændingene.
Vi synes, det er naturligt, at det er lokalsamfundet, der tager ansvaret for og drager omsorg for, at nyankomne udlændinge hurtigst muligt integreres.
Vi finder det af afgørende betydning, at kommunerne har mulighed for selv at aftale fordelingen, og vi nærer forventning til, kommunerne også kan klare det uden Udlændingestyrelsens mellemkomst.
Det omstridte forslag om kravet om passende bolig som betingelse for familiesammenføring blev givet som et løfte
til V og K, og det var opfyldelsen af et væsentligt ønske hos Venstre.
Vi ser dette forslag ikke alene som et led i indvandrerpolitikken, men også som et bedre boligpolitisk redskab for kommunerne.
Vi synes, det er helt rimeligt, at der stilles krav om passende bolig, når indvandrere vil familiesammenføres, og vi finder altså, det er meget vigtigt for kommunerne at have dette redskab.
Det er ikke rimeligt, at kommunerne hele tiden skal ud og finde passende bolig til indvandrere, og at danskere dermed bliver sat ned i boligkøen.
Vi er stærkt utilfredse med, at det er lykkedes De Radikale at få droppet dette løfte, og at De Radikale i stedet for at begynde på en fornuftig indvandrerpolitik har sat partitaktik over sagen.
Jeg synes, De Radikale har demonstreret, at man vil tage flygtningene som gidsler.
Det synes vi er forkasteligt.
Vi vil gerne udtrykke vor afstandtagen fra denne fremgangsmåde.
Til gengæld ser vi bare til fra sidelinjen, hvordan det i den grad er lykkedes den radikale folketingsgruppe at udstille regeringens elendighed og ydmyge statsministeren og dermed styrke oppositionen.
Både statsministeren og indenrigsministeren har sat megen prestige ind på, at de to udlændingelove vedtages med et bredt flertal som et nationalt kompromis.
Ja, jeg har bemærket, at statsministeren i går gik så vidt, at han tryglede V og K om at være med til at stemme for det næstbedste.
Jeg lægger i den opfordring fra statsministeren, at statsministeren selv er klar over, at det, regeringen nu møder op med, kun er det næstbedste.
Jeg lægger i statsministerens bemærkninger, at statsministeren er enig med Venstre i, at det, at De Radikale fik tvunget det forslag, som indenrigsministeren lagde frem, ud af lovforslaget, virkelig har forringet den samlede udlændingepakke.
Det er vi enige med statsministeren i. Vi kunne have opnået noget bedre, hvis statsministeren havde slået i bordet, for det er jo statsministerens skyld, at vi i dag kun står med det næstbedste i forhold til det, vi havde aftalt med indenrigsministeren.
Det må statsministeren da indrømme.
Derfor er det også statsministerens ansvar, at vi i dag i Venstre må stemme anderledes, end vi havde planlagt i sidste uge.
Vi har overvejet, om vi skal stemme imod,
vi har forstået, at hvis vi stemmer imod, bliver indenrigsministeren på sin post.
Det kunne da være et argument for at stemme imod - vi vil gerne beholde indenrigsministeren - men vi er alligevel nået et stykke videre i vore drøftelser.
Jeg har set, at Socialdemokratiets eget organ, Aktuelt, mener, at hvis vi siger ja, kan vi ikke mere kritisere administrationen af udlændingepolitikken.
Jeg kan høre, at statsministeren også giver udtryk for utilfredshed med Aktuelt.
Det er vi enige om.
Det er nemlig en fatal misforståelse, for uanset hvad vi stemmer, vil vi føre nøje kontrol med administrationen af lovene, og vi vil bruge hver enkelt sag og hæve det op i et principielt plan for som lovgivende magt at føre kontrol med den udøvende magt.
Det følger jo af det parlamentariske princip.
Vi har ofte hørt De Radikale bryste sig af, at de ønsker
at formidle et bredt samarbejde hen over midten.
I denne sag må man sige, at De Radikale har gjort alt, hvad de kunne, for at føre blokpolitik, men det vil vi godt være med til at forhindre.
Vi har derfor besluttet, at vi ikke vil blokere for, at disse to love bliver vedtaget i dag.
Vi finder, at der i L 59 er så mange stramninger, trods alt, at vi vil stemme ja til udlændingeloven.
Men vi finder også, at den usikkerhed, der er skabt omkring kommunernes muligheder i integrationsloven med De Radikales løftebrud, må føre til, at vi undlader at stemme til integrationsloven.