Jytte Hilden (S), 1997-11-27:
Jeg skal sige tak til alle ordførerne.
De, der har været på talerstolen på en enkelt nær, har givet udtryk for, at man gerne ville være med til en forhandling.
Jeg skal for det første lige understrege, at det er fondens bestyrelse selv, der har henvendt sig, bl.a. ved et møde med Folketingets Forskningsudvalg i foråret.
Men jeg har valgt at vente med at fremsætte lovforslag, til vi kendte evalueringerne.
For det andet vil jeg meget gerne understrege - æres den, der æres bør - at det var den borgerlige regering, der så rigtigt i 1991 og fik etableret Grundforskningsfonden.
Jeg er selv en meget stor tilhænger af havkatte i hyttefadet, og det har Grundforskningsfonden været i relation til mange andre forskningsmiljøer.
Men når det er sagt, synes jeg sådan set også, at den borgerlige opposition kunne sige: Æres den, der æres bør.
For det er faktisk regeringerne i de sidste 5 år, der har sikret, at vi har fået styr på økonomien.
Sådan kunne vi kvittere lidt over for hinanden, hvis vi ellers havde lyst. Så vil jeg som det tredje sige, at det, der har været helt gennemgående, og som jeg er fuldstændig enig i, er, at fonden skal være uafhængig, og dér gælder det så om at holde hovedet koldt.
Finanslovpenge prioriteres hvert år ved politiske forlig
på dette tidspunkt med åbne øjne.
Det kan være, det sker i nattetimerne, men det er nogenlunde lyst, når vi stemmer for finansloven.
Derfor er der ingen som helst tvivl om, at der er politiske fingre på finanslovpengene.
Begynder vi derfor at blande de årlige finanslove ind i spørgsmålet om, hvor mange penge Grundforskningsfonden skal have til rådighed - enten det er et spørgsmål om at inflationssikre, eller det er et spørgsmål om, hvor mange penge der kan udbetales - har vi mikset noget, som efter min mening ikke burde mikses.
Derfor må vi sige, at vi har en fond, der har en vis størrelse, og den giver et afkast på den måde, som man hidtil har investeret pengene på, og efter de regler, der har været.
Den sidste ting, jeg vil sige, inden jeg går over til de enkelte ordførere, er, at en af de ting, som er vigtige at få afklaret i denne runde, er spørgsmålet om indlejring, spørgsmålet om centre, som starter op.
Jeg skal sige tak til fru Sonja Mikkelsen, også for ønsket om en hurtig afklaring.
Det synes jeg de 23 centre, som har fået så flotte evalueringer, fortjener, og det er jeg glad for tilslutning til.
Den eneste ordfører, jeg var en smule i tvivl om, var hr. Henning Urup.
Var Venstre villig til at gå ind i en forhandling i denne sammenhæng?
Jeg håber det meget, for jeg tror, vi får den bedste lov i denne sammenhæng ved at få en meget bred politisk basis, som der også var, da fonden blev etableret.
Jeg er nødt til at sige, at der er en lille misforståelse fra hr. Henning Urups side med hensyn til spillereglerne i det system, vi har.
Jeg var lidt inde på det før i relation til, hvor det er, finanslovens penge går hen.
De går til forskningsforum og forskningsråd eller andre ting, som vi politisk beslutter, men de går selvfølgelig også klart til grundforskning.
Men det ville være absurd, hvis vi skulle tage noget fra forskningsrådene og putte over og lave endnu et forskningsråd ud af Grundforskningsfonden.
Det har aldrig været tanken.
Det var et krav.
Jeg har på intet tidspunkt under de forhandlinger hørt noget som helst om, at de kunne gå til andre ting.
Jeg kunne ellers sagtens - det strækker min fantasi til - finde ud af, hvordan jeg skulle bruge den slags penge både i telesektoren, IT-sektoren og forskningssektoren.
Det er ikke det, der er problemet.
Problemet er, at det er en politisk afgørelse, som blev konfirmeret ved det aktstykke, der blev sendt frem til Folketingets Finansudvalg, og som Finansudvalget tilsluttede sig.
Hvis Venstre har nye oplysninger på det område, tror jeg bestemt, det vil interessere dem, der for øjeblikket forhandler finanslov særdeles meget, for så vil det være noget af en bombe, som egner sig til en forside i morgen i de borgerlige aviser.
Til fru Grethe Rostbøll vil jeg godt sige tak for tilslutningen til at ville være med til forhandlinger.
Jeg er meget enig i, at der blev satset rigtigt, og der har i hvert fald ikke fra min side været noget ønske om at tage æren for det, tværtimod.
Det samme skal jeg sige til hr. Kjeld Rahbæk Møller fra SF.
Det er klart, at så snart høringssvarene foreligger i den høring, vi har sendt ud, vil jeg indkalde ordførerne til en fælles diskussion om, hvor vi kunne blive enige, sådan at vi måske forholdsvis hurtigt - og det tror jeg alle ville blive glade for - kunne få afklaret denne sag.
Det er klart, at ting kan tage tid, og derfor er det altså også vigtigt at gå ind i en åben diskussion.
Jeg er meget enig med hr. Kjeld Rahbæk Møller i, at der har været meget naturvidenskab og lidt mindre humaniora og samfundsfag. Jeg ved fra fondens formand - det hviskede han til mig en dag, så det kan godt siges offentligt - at Grundforskningsfonden satser mere på humaniora end så mange andre forskningsmidler, der står på finansloven, men sådan er der så meget.
Vi andre har så også den opgave, kan man sige - og den tager jeg gerne på mig - at opprioritere humaniora og samfundsvidenskaberne.
Jeg skal sige tak til fru Dorit Myltoft, som på hr. Henrik Svanes vegne gav tilslutning og samtidig sagde - hvad jeg synes er både væsentligt og fremtidsrettet - at vi derefter skal kigge på, hvordan økonomien fremover hænger sammen, ikke den økonomi, der er i at udbetale pengene, men den økonomi, der er i, hvordan tingene hænger sammen.
Endelig skal jeg også sige tak til hr. Bruno Jerup og fru Addi Andersen for tilsagnet om at gå med ind i forhandlinger.
Det var netop hr. Bruno Jerup, der understregede det, som jeg også synes er en pointe, nemlig spørgsmålet om, hvordan pengene er blevet forvaltet.
At forskningen og forskningskvaliteten er blevet forvaltet og evalueret, er vi klar over, og det er kommet ud med, hvad vi i gamle dage ville kalde ug med kryds og slange.
På den anden side er der nogle spørgsmål, som kan opklares, og heldigvis er det sådan i den gældende lov, at forskningsministeren har en tilsynsforpligtelse over for fonden, så derfor mener jeg, der er god mulighed for rent faktisk også at diskutere dette spørgsmål i en sammenhæng. Fru Addi Andersen fra CD gjorde rede for det, som vi alle ved, nemlig at vi står i et dilemma, altså det dér med den lavere rente, som giver lavere afkast, og hvor skal pengene så komme fra.
De kommer aldrig ud af den blå luft, så derfor er opgaven bunden, men jeg er glad for, at CD også vil være positivt med til at finde en løsning.