Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-27:
Historiske klimaforandringer har vist, at de kan udrydde folkeslag.
Revolutioner er opstået som følge
af klimaændringer.
Ulykker, naturkatastrofer og mange store folkevandringer er sat i gang af klimaændringer.
Det får ethvert konservativt parti til at være meget på vagt over for den slags begivenheder.
Det her handler først og fremmest om sikkerhedspolitik, sikkerhedspolitik for vores egen generation og i endnu højere grad for de kommende generationer.
Har vi så et krystalklart beslutningsgrundlag?
Har vi et klart vidensgrundlag for de beslutninger, vi træffer?
Nej, det har vi ikke, det vedstår vi gerne, men det skal ikke forhindre os i at handle.
Det har vi jo heller ikke med hensyn til de fjendebilleder, som vi har fra øst og syd og nord og vest i øjeblikket.
Det er gisninger, man altid må reagere på, og det er vi indforstået med. Men det skal alligevel nævnes her, at der er andre ting
end de menneskeskabte, der kan udløse klimaændringer.
Det er én lang historie om klimaændringer.
Nogle af dem har udryddet dyrearter, og nogle af dem har udryddet kontinenter.
Det går rimelig hidsigt til, når man kigger millioner af år tilbage.
Solpletter, kosmisk påvirkning, er én af påvirkningerne af vores klima, men bestemt ikke den eneste.
Vulkanudbrud og skovbrande ser vi i øjeblikket som påvirkende
vores klima, og det er vi opmærksom på.
Men der er altså også menneskeskabte elementer, og dem skal vi have med.
Derfor lader vi os lede af et forsigtighedsprincip, for hvis de menneskeskabte klimaændringer udløser noget dramatisk, kan vi altså ikke gøre det om igen.
Så kan vi ikke sige: Vi vedtager lige et par beslutninger, der sætter det her ud af kraft, for det er jo ikke muligt.
Vi kan slet ikke styre naturkræfterne.
Vi er nogle små mennesker, der lige akkurat magter at gætte klimaet den næste dag, og vejrudsigten, som vi kan gætte på, er endda bedre end den, som de fleste forskere kan forudse, for vi rammer med større rigtighed, hvis vi siger: Vejret i morgen bliver ligesom i dag.
Så har vi større chance for at gætte rigtigt, end meteorologerne har.
Vi er altså på et vidensniveau, der er meget, meget beskedent.
Men ligesom med energiproblemerne, overbefolkningsproblemerne og biodiversitetsproblemerne kan vi ikke gøre det om, og derfor skal vi være forsigtige.
Da Danmark er et velhavende land, og da Danmark udleder mange drivhusgasser, flere end de fleste lande, skal vi også gå foran.
Vi skal ikke holde os beskedent tilbage.
Derfor er vi med til at tage en række initiativer, der kan hjælpe på det.
Vi har gennemført noget i enighed, og noget har vi været uenige om, bl.a. fordi regeringen satser så meget på afgiftssiden.
Vi tror, det er andre virkemidler, der skal til.
Men hvad skal der så ske i Kyoto?
Ja, udspillene tegner beskedent.
Når vi ser på landene uden for EU, er ambitionsniveauet desværre ikke særlig højt.
EU er i front igen.
Endnu en gang er det i miljøpolitikken, EU går i front og prøver at vise vej.
Det skal vi være stolte af, og derfor bakker vi også op om og er medforslagsstiller til det socialdemokratiske forslag til vedtagelse.
Vi synes også, at vi i Kyoto skal sørge for at få de andre lande bøjet mod EU's udspil.
Vi skal søge at få nogle aftaler.
Det lægger vi vægt på, og vi vil ikke skjule, at vi fra konservativ side er meget tiltalt af at arbejde sammen over landegrænserne.
Det vil vi gerne gøre i forbindelse med en række miljøkonventioner, men vi vil også gerne gøre det med henblik på en fælles gennemførelse af disse mål.
Det er meget vigtigt for os, at vi får gennemført så meget som muligt, og derfor må vi holde hus med pengene og gennemføre noget dér, hvor vi får mest for pengene.
En styrket indsats for energibesparelser ikke kun i Danmark, men også i andre lande, er en af vejene frem.
Vi skal i det hele taget sørge for at styrke det internationale samarbejde overalt, hvor det er muligt, og sørge for, at vi får bindende regler.
Det er ikke længere nok med pæne hensigtserklæringer, for vi kommer alle sammen i gyngen, hvis det går galt.
Det handler i bund og grund om at få en verden med lov og orden.
Jeg vil gerne have, at miljø- og energiministeren kommenterer lidt på en af de mere positive ting ved det amerikanske udspil, nemlig at man omfatter nogle flere drivhusgasser, end EU's udspil lægger op til.
Vurderer ministeren, at der er en mulighed for at få amerikanerne med, hvis vi giver os lidt på det punkt?
Fra konservativ side kan jeg ikke umiddelbart se, at der skulle være nogle forhindringer i at bøje os lidt på det punkt og få flere gasser omfattet.