Jette Gottlieb (EL), 1999-10-14:
Der er faktisk temmelig mange forskellige elementer i det her lovforslag, og det, der binder dem sammen, er, at man har fået en bunden opgave, at kradse så og så mange penge ind på arbejdsløshedsforsikringsloven. Det er ikke helt i overensstemmelse med vores opfattelse
af, hvordan lovgivningen skal være sammenhængende og konsistent, så jeg har i hvert fald nogle forslag om at få opdelt lovforslaget. Den første del af forslaget er altså den med ventepengene.
Den har alene det formål at spare de 110 mio. kr. på arbejdsløshedsdagpengene.
Men nu er det jo nok ikke repræsentanter for storkapitalen, der må dreje nøglen om og gå på dagpenge, men derimod folk, der gør et forsøg på at banke en lille biks op.
Det kan man ikke helt forestille sig.
Den selvstændige fra i går er blevet til en arbejdsløs lønmodtager i dag med det samme behov for et forsørgelsesgrundlag.
Og det vil sige, at for os at se så er forslaget her ikke særlig velbegrundet, hverken socialt eller på anden måde.
Den anden del af forslaget er meget mere sammensat.
Nogle elementer er vi for, og andre elementer er vi imod.
At man nu efter 6 år med 5-dages dagpengeuge tilpasser arbejdsgivernes betaling af G-dage, forekommer rimelig logisk, og det går vi ind for.
Det vil i hvert fald rette op på et af de problemer, der er ved G-dagene, nemlig at folk får for lidt udbetalt.
Vi mener jo stadig, at G-dage-ordningen burde laves fuldstændig om, så den i stedet for at være en sag mellem den enkelte arbejdsgiver og den enkelte fyrede blev til en kollektiv ordning med forhøjet arbejdsgiverbidrag til arbejdsløshedsdagpengene.
Men på trods af det er det jo ikke svært for os at stemme for et forslag af den her art, fordi det er en rimelighed i forhold til dagpengesystemet.
Vi er også positive over for den del af lovgivningen, som præciserer arbejdsgivernes frist for indbetaling af G-dagene, og den del, der fratager direktøren for Arbejdsløshedsforsikringen muligheden for at give arbejdsgiveren dispensation.
Til gengæld er vi overordentlig skeptiske over for den del af forslaget, der holder lønmodtagere i aktivering ude af G-dage-ordningen.
Vores skepsis blev ikke mindre, da vi læste bemærkningerne til forslaget.
Og videre: »Tilsvarende overvejelser gør sig også gældende ved støttet arbejde i private virksomheder«.
Se, her mangler jo argumenter, og der er virkelig grund til at hæfte sig ved den her formulering.
Sagen er jo, at det er en slet skjult hemmelighed, at alt for mange aktiveringsjob har været en billig løsning for såvel amtskommuner som private arbejdsgivere til at få udført et regulært arbejde.
Noget andet er så, at aktiveringen mister enhver mening, hvis det ikke netop er målet, at den skal føre til fast arbejde.
Så hvis det ikke netop var målet, at aktiveringen skulle føre til fast arbejde, så ved jeg ikke, hvad det ville være.
Så forslaget her peger præcis i modsat retning, som
Og punktet afsluttes med: »Forslaget forventes at øge incitamentet til at ansætte flere personer i støttet arbejde.«
Ja tak, man fristes til at tilføje: Hvis man altså omkostningsfrit kan komme af med dem igen.
Og det var unægtelig ikke meningen.
Det er heller aldrig det, der er blevet sagt her fra talerstolen, når man snakker om aktivering.
Så her er virkelig et punkt, der skal rodes i.
På det sidste punkt vil vi godt fremhæve en vis skepsis, nemlig hvad angår udvidelsen af arbejdsgivernes ret til hjemsendelse i forbindelse med konflikt på anden virksomhed uden G-dage-betaling.
Her vil vi også henvise til bemærkningerne i lovforslaget, hvor der bl.a. henvises til en stadig mere udbredt udlicitering af delopgaver i virksomhederne som f.eks. rengøring.
Uanset om vi taler om private eller offentlige arbejdsgivere, bliver disse nødt til at erkende, at deres forkærlighed for udlicitering har den bieffekt, at de også udliciterer en del af deres ledelsesret.
Det kan give dem problemer i form af konflikter på udliciterede områder, som de ikke selv har lod eller del i.
Men det bør de være klar over, når de overvejer en eventuel udlicitering, og de må også være klar over, at de kan blive ramt af en mindre boomerang i form af G-dage-betaling, hvis de bliver tvunget til hjemsendelse af deres ansatte på grund af konflikt i en anden virksomhed. Alt i alt skal det foreliggende lovforslag ændres og endevendes på en række punkter, hvis vi skal ende med at stemme for det, og ellers må vi sige, at vi vender tommelfingeren nedad til det.