runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 2006-11-30:
En af de vigtigste menneskerettigheder er ytringsfriheden, og det, hr. Morten Messerschmidt lægger op til, er, at det er klogere, at en danskers ytringsfrihed skal blive bedømt af en russisk dommer, en aserbajdsjansk dommer, en armensk dommer, frem for at blive vurderet af en dommer i EU-regi, hvor der er 25 demokratier.
Jeg mener simpelt hen ikke, at hr. Messerschmidts argumentation holder, for er det virkelig hr. Messerschmidts budskab til den danske befolkning, at hvis der er problemer med ytringsfriheden, så skal man gå hen og spørge en dommer fra Rusland eller Aserbajdsjan, og så føler Dansk Folkeparti sig trygge ved, at de nok skal sikre, at man får den grundlovssikrede ytringsfrihed?
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Fru Charlotte Antonsen har jo slet ikke forstået, hvad vi taler om.
Det, der er emnet her, er netop, at menneskerettigheder ikke skal være overstatslige.
Menneskerettigheder skal hvile på det mellemfolkelige niveau, og det er derfor, at det er afgørende, at det bliver i europarådssammenhæng, for det hviler netop på mellemfolkelige overenskomster.
Derfor vil det i sidste ende ikke være f.eks. en russisk dommer, der kan dømme Danmark eller en dansk borger, for det vil i sidste ende ikke være Menneskerettighedsdomstolen, som har den direkte adkomst til at dømme.
Det har de danske myndigheder, som så kan vælge at tillægge den dom afgørende betydning.
Så skulle der – men det har jeg ikke grund til at tro, jeg nærer ikke den mistro til Menneskerettighedsdomstolen, som fru Charlotte Antonsen og Venstre åbenbart nærer – vise sig at sidde en russisk dommer, som dømmer forkert ved Menneskerettighedsdomstolen, har vi muligheden for ved danske domstole at sige: Nej, det er forkert, det duer ikke.
Men det kan vi jo ikke, hvis der skulle sidde en bulgarsk dommer og dømme forkert ved EF-Domstolen.
Er det ikke rigtigt?
må jeg spørge fru Charlotte Antonsen.
Charlotte Antonsen (V), 2006-11-30:
Er det ikke korrekt, at hvis der falder en dom i Strasbourg eller i EU, vil den ikke blive omgjort af den anden af domstolene, fordi man har et internationalt system, som ikke er formaliseret, men som er reelt, og som betyder, at også ved domme af forskellig art, der afgives i FN-regi, er det den internationale domstol, der først går ind i en sag, som ligesom kommer til at danne præcedens?
Derfor har det, hr. Morten Messerschmidt siger, jo ikke noget med virkeligheden at gøre.
Hr. Morten Messerschmidt er nødt til at svare på mit spørgsmål: Er det mere sikkert, at de lande, der sidder i Europarådet, er med til at vurdere ytringsfriheden i Danmark, altså lande som Rusland?
Synes hr. Morten Messerschmidt virkelig, at det er klogere, at det er en russisk dommer eller en aserbajdsjansk dommer, der er med til at vurdere, om danskeres ytringsfrihed bliver overholdt?
Eller er det – for det, der er hr. Morten Messerschmidts reelle ærinde her, er, at substansen sådan set ikke fejler noget – fordi hr. Morten Messerschmidt jo altid pr. definition er imod EU, uanset hvad der kommer fra EU?
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg er chokeret.
Hr. Karsten Nonbo har en fortid i politiet og ved eller burde vide, hvilke konsekvenser det får for den enkelte unge.
Man holdes ikke uden for kriminalitet, hvis man samtidig også holdes uden for arbejdsmarkedet.
Hr. Karsten Nonbo kender jo de der unge, som kommer til at lave en fejl og bliver marginaliseret og kommer ind i en nedadgående spiral.
Den danske ungdom i dag er så lovlydig, som den aldrig nogen sinde tidligere har været, og det vil sige, at de ganske, ganske få, der løber ind i nogle problemer, vil hr. Karsten Nonbo give sparket i stedet for at sørge for, at de kan få en plads på arbejdsmarkedet.
Det synes jeg er helt besynderligt med hr. Karsten Nonbos fortid.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Jeg vil i hvert fald godt udtrykke tilfredshed over, at vi kan blive enige om, at Beate Winkler overhovedet ikke har levet op til den opgave, som hun er blevet stillet over for.
Men burde det så ikke være sådan, at man først fandt ud af, om centeret rent faktisk kan virke apolitisk, kan virke med en forskningsmæssig dagsorden og ikke med en politisk dagsorden, som det jo i den grad har gjort al den tid, det har eksisteret?
Jeg synes, det, som fru Charlotte Antonsen står og siger, er helt bagvendt, nemlig: Vi ved godt, at centeret under Beate Winkler har fungeret rigtig rærligt, det har været politisk, det har været formynderisk, det har været hetzende, og det vil vi ikke have.
Men alligevel laver man det om til et agentur og giver det langt større politisk indflydelse.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Dengang det lovforslag gik igennem, var der nogle voldsomme debatter, og jeg husker det, som at Venstre og De Konservative stemte imod.
Det er så den måde, vi har tænkt på.
For det, der har været det gennemgående træk i de ordførertaler, der har været her i løbet i den sidste times tid, har været jamenspillet.
Hele tiden bliver der sagt: Jamen det kan ikke lade sig gøre, jamen det kan ikke lade sig gøre.
Og så har man fundet fem tusinde småbitte hår i suppen i stedet for at prøve at tænke på, hvordan vi får fat i de her unge, som har lavet én fejl og ikke kan få arbejde som flaskedrenge.
Hvordan vil hr. Karsten Nonbo løse det problem?
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Men er hr. Morten Messerschmidt ikke enig i, at det problem, der angår alle de lande, der ligger uden for EU – og det er ganske mange, det har hr. Morten Messerschmidt jo ret i, faktisk stadig væk flere, end der er med i EU – kunne løses, hvis vi bare fik alle de her lande ind i EU: Ukraine og hvad der ellers findes af lande uden for EU?
Er hr. Morten Messerschmidt ikke enig i, at det ville være en rigtig strategi?
Hvis man sådan for alvor bekymrer sig om menneskerettighederne, må de lande vente, indtil de kan komme ind i EU, og så skal vi nok sørge for, at de overholder menneskerettighederne.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg synes, at hr. Morten Messerschmidt roder noget sammen.
Det, der har været afgørende for os med det her forslag, er at få sat til debat, hvordan højrefløjen vil sikre, at man på en eller anden måde kan hjælpe de unge, der har lavet én fejltagelse, og som skal have et arbejde som flaskedreng, som skal have en eller anden form for fastansættelse i en virksomhed, for de bliver afvist, hvis straffeattesten er beskidt.
Det er det, der er problemet.
Det er heldigvis en meget lille gruppe, for de unge i dag begår ikke kriminalitet.
Det er overskriften på Danmarks ungdom i dag.
Og det er det, jeg vil gøre op med.
Jeg er fuldstændig klar over, at Dansk Arbejdsgiverforening er rasende over det, fordi de jo har de store virksomheder i deres organisation.
Uanset hvor medfølende og involverende den enkelte leder på gulvet er, så bliver de der mennesker ikke ansat.
Det kan godt være, de folk eller de virksomheder ikke var kommet til Næstved Kommune, dengang hr. Karsten Nonbo var SSP-medarbejder.
Men problemet i dag er, at der er generelle regler i alle de store supermarkedskæder, i alle de store hotelkæder om, at man ikke fastansætter, hvis der er bare den mindste plet på straffeattesten.
Det synes jeg hr. Karsten Nonbo skulle tage udgangspunkt i i stedet for at tale om den lille cykelsmed.
Karsten Nonbo (V), 2006-11-30:
Jeg kan kun være enig i, at det er en meget, meget lille del, der laver kriminaliteten, og at langt, langt de fleste heldigvis ikke begår kriminalitet.
Men vi skulle jo gerne have de sidste med, altså få dem stoppet i at begå kriminalitet.
Derfor stod jeg i og for sig og beundrede det foredrag lidt, som fru Anne Baastrup holdt, om, hvad det betyder at have en ren straffeattest.
Kunne vi ikke gå ud og holde det foredrag for de unge mennesker, så vi fik de sidste med?
Så vil jeg, hvis jeg skal være lidt konstruktiv og komme med konstruktive spørgsmål, spørge, hvem der skal vurdere, hvad der er væsentligt, med hensyn til hvad der skal stå eller ikke stå på straffeattesten.
Skal det være arbejdsgiveren?
Eller skal det være den, der udsteder straffeattesten, der skal bestemme, hvad der er væsentlige hensyn?
Det er umiddelbart lidt svært at se, hvem der skal være dommer i de her sager, og risikerer vi måske ikke med de rigtige intentioner at få noget, som giver et forkert resultat?
Det skal altså ikke være gratis at gå på barrikaderne og kaste med sten og lave det ene og det andet og så tro, man bagefter kan få en ren straffeattest.
Den verden vil jeg slet ikke leve i.
Jeg vil så også være med til at tage fru Anne Baastrup i hånden og forklare arbejdsgiverne, at man godt kan antage folk, selv om de for et par år siden har lavet noget, men har de lavet noget for et par år siden, så fremgår det jo ikke engang af straffeattesten.
Det vil sige, vi kan fortælle de unge mennesker: Så hold dog op, når du har lavet en ting eller to.
Så går der 1 år for nogle, der går 2 år for andre, og så har de en ren straffeattest.
Det vil være den omvendte verden, vi vil få ud af at devaluere straffeattesten for meget.
Det skal jo ikke være sådan, at de kan gå ud og lave noget og så sige: O.k., jeg skal studere osv., jeg skal ikke bruge en ren straffeattest til noget før om et par år, så jeg kan godt fortsætte med lidt kriminalitet indtil 2 år, før jeg er færdig med at studere.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
På et tidspunkt var jeg helt bekymret over, at hr. Kim Christiansen ikke kunne komme til på en eller anden måde lige at få flettet ind, at vi har et problem med folk af anden etnisk baggrund.
Det, der er hovedproblemet med Dansk Folkepartis vinkling af hele det her forslag, er, at Dansk Folkeparti lever i 1950’erne.
I 1950’erne havde vi en hel masse små arbejdsgivere, der selv kunne bestemme, hvilke kriterier der skulle lægges til grund, når man ansatte.
Det har vi ikke i 2006.
Der har vi en hel masse store multinationale selskaber, som centralt i USA og andre steder fastlægger, hvordan ansættelsesforholdene skal være rundtomkring i de forskellige lande, herunder også i Danmark.
De fastsætter bl.a. krav om rene straffeattester.
Forudsætningen for, at vi kan komme ud over den hurdle, er, at vi på en eller anden måde begynder at se på, hvordan straffeattesterne bruges i Danmark.
Kim Christiansen (DF), 2006-11-30:
Nu eksisterede Dansk Folkeparti jo ikke i 1950’erne.
Meget havde sikkert set anderledes ud, hvis vi havde gjort, så det kan man jo kun beklage.
Når jeg har fået indvandrerne flettet lidt ind i det her, er det, fordi jeg måske modsat SF ikke bare lukker øjnene og negligerer, at vi reelt har et problem, men måske mere forholder mig konstruktivt til, at vi har et problem med unge kriminelle indvandrere, og dermed også gerne vil være med til at løse det problem.
Med hensyn til det med multinationale virksomheder, der sætter regler: Hvorvidt det skal være muligt for virksomheden at afkræve en straffeattest, har jo ikke så meget at gøre med ejerforholdene i en virksomhed.
Jeg synes lidt, man blander pærer og æbler sammen her, og det ændrer ikke på vores holdning til, at det stadig væk er arbejdsgiverens ret at indhente de oplysninger, som er nødvendige i overvejelsen om, hvorvidt man skal ansætte en person eller ej.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg er i hvert fald glad for, at mine børnebørn får lov til at vokse op i en tid, hvor de ikke får bank i skolerne.
Det fik man i 1950’erne.
Så jeg ved ikke, hvad det er for et dejligt gammelt Danmark, som hr. Kim Christiansen ønsker sig tilbage til.
Men det, der er hovedproblemet i hr. Kim Christiansens argumentation, er jo, at de enkelte arbejdsgivere mange steder i Danmark ikke selv har råderet over personalepolitikken, fordi de selv er ansat af et andet firma, som i øvrigt styrer reglerne om f.eks. brugen af straffeattester.
Det ønsker jeg at bløde op, således at den enkelte, der bliver ansat, naturligvis bliver ansat som en hel person, men også således, at den enkelte arbejdsgiver har mulighed for at sige: Hvad skal der til for at udfylde det her job, uden at jeg behøver at fortælle min multinationale arbejdsgiver, at der i øvrigt er en beskidt straffeattest på en anden del?
Kim Christiansen (DF), 2006-11-30:
Det lyder, som om de multinationale selskaber udgør størsteparten af det danske erhvervsliv, det er ikke tilfældet.
Jeg var også i min ordførertale inde på, at jeg ikke mener, at man alene skal lægge en straffeattest til grund for, hvorvidt en person skal ansættes.
Så jeg tror, det måske har meget at gøre med, hvordan vores tillid til dansk erhvervsliv er.
Tom Behnke (KF), 2006-11-30:
Straffeattester er den største kriminalpræventive funktion, vi overhovedet har.
Når jeg taler med børn og unge om kriminalitet, er der slet ingen tvivl om, at det, børn og unge frygter allermest, er, at de får en plettet straffeattest.
Så kan de ikke få en uddannelse, så kan de ikke få et arbejde.
Straffeattesten er det allerallerførste, man nævner, den allerstørste og væsentligste grund til at afholde sig fra at træde ved siden af og begå kriminalitet.
Denne største kriminalpræventive funktion må vi ikke fjerne.
Derfor er det godt, vi har straffeattesterne.
Det er der slet ingen tvivl om.
Men det er også relevant i denne sammenhæng at påpege, at det jo ikke er sådan, at man, fordi man har lavet en mindre kriminel handling, resten af sit liv skal gå rundt med en straffeattest, der er plettet.
Sådan er det ikke.
Det bliver jo slettet på et eller andet tidspunkt: Jo mildere kriminalitet, jo hurtigere bliver oplysningerne slettet; jo grovere, jo længere tid står det der selvfølgelig.
Men det bliver altså slettet.
Så der er en mulighed for at sende det klare signal til børn og unge: Lad være med at lave kriminalitet.
Skulle der så være nogle, der alligevel træder ved siden af, kommer i uføre, er det jo ikke sådan, at livet slutter der.
Så skal vi selvfølgelig sørge for at tage dem i hånden og sammen sørge for, at de kommer videre, og gøre dem opmærksomme på, at livet altså ikke slutter her: Hvis du opfører dig ordentligt fra nu af, bliver oplysningerne slettet igen, og så kan du selvfølgelig komme videre med dit eget liv.
SF’s forslag er efter vores opfattelse alt, alt for vidtgående, og det vil være utrolig tungt at administrere, ja, nærmest umuligt.
Det er i øvrigt et urimeligt forslag, og i praksis vil det være uhåndterbart.
Hvem skal f.eks. vurdere, om oplysningerne er relevante?
Er det den, der søger jobbet?
Er det arbejdsgiveren?
Er det politiet, der skal udstede straffeattesterne?
Er det Ombudsmanden?
Er det Folketinget?
Hvem skal i en konkret virksomhed, hvor en specifik ledig stilling opslås, vurdere, hvad der er nødvendigt, hvad der er relevant?
Det vil i praksis være umuligt at håndtere.
Derudover mener jeg også, at det er væsentligt at påpege, at virksomhederne godt kan finde ud af at skelne.
Virksomheder kan jo godt se på en straffeattest, hvad der er alvorligt, hvad der er mindre alvorligt, hvad der har betydning, og hvad der ikke har betydning for den konkrete stilling.
Helt afgørende er det lige præcis her, hvilket andre ordførere også har været inde på, at hvis virksomhederne skal have en mulighed for at hjælpe børn og unge, der er kommet til at træde ved siden af, er det vigtigt, at de ved, hvad det drejer sig om.
Så kan man sammen have det fælles projekt at komme videre, undgå gentagelser i fremtiden og sørge for, at også de unge, der er kommet til at træde ved siden af en enkelt gang, kommer på ret køl igen og får sig en uddannelse, får sig et arbejde.
Så på alle mulige måder må Det Konservative Folkeparti afvise beslutningsforslaget fra SF.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Dengang hr. Tom Behnke var medlem af Fremskridtspartiet, havde vi samme debat.
Det bekymrer mig lidt, at hr. Tom Behnke ikke har ændret på sin sprogbrug, efter at han nu er blevet konservativ, for jeg troede i og for sig, at det var en konservativ tænkning, at man ikke alene skal afskrække unge via trusler om straffeattester mod kriminalitet, men at det drejer sig om selve livsgrundlaget: Er der en familie, der kan bakke op?
Er der et ordentligt skoleforløb?
Bliver man mobbet i skolen?
Bliver man marginaliseret på en eller anden måde?
Hr. Tom Behnke ved jo godt, at vi i dag har ekstremt få unge, der laver kriminalitet.
Der har aldrig været så få som i år.
Og derfor bekymrer det mig voldsomt, at hr. Tom Behnke stadig væk holder fast i, at det er straffeattesten som afskrækkende middel, der er det afgørende.
Morten Bødskov (S), 2006-11-30:
Som det vist allerede har været fremført, handler det her om SF’s ønske om at ændre reglerne for udstedelse af straffeattester.
I Socialdemokratiet er vi faktisk enige i det, og vi deler intentionerne i forslaget.
Når jeg har siddet og lyttet til debatten, så må jeg sige, at jeg har lidt svært ved at se, om man rent faktisk har læst forslaget, for det er jo ikke sådan - i hvert tilfælde sådan som vi læser det som hr. Karsten Nonbo fremlægger det, at det handler om, at man skal slette, hvad der står på straffeattesterne, og heller ikke som hr. Karsten Nonbo sagde, om, at man bare skal give unge, der render på gaden og kaster med sten, lov til at få en ren straffeattest.
Det her handler jo netop for os at se om, at arbejdsgivere selvfølgelig har et krav på at få de ting at vide, som er rimelige, når de beder om at få eksempelvis en ungs straffeattest, men spørgsmålet er, om de pr. automatik skal have en ret til at få alt at vide.
Det synes vi bestemt er et relevant spørgsmål, og det er derfor, vi mener, at der er behov for at se på den udvikling, som er på arbejdsmarkedet i dag.
Det er jo faktisk meget slående, at der ikke rigtig er nogen af os, der ved, hvad det er for en udvikling, der er i gang.
Vi har en fornemmelse, vi hører det samme som SF fra fagforeninger og andre, nemlig at der er unge, som har problemer med at komme i gang.
Det synes vi man bør se på.
Vi taler jo i andre sammenhænge om, eksempelvis når vi taler om unge, at folk skal integreres hurtigst muligt på arbejdsmarkedet.
Vi ved, at jo længere tid
unge, der har lavet noget kriminelt, er væk fra arbejdsmarkedet, jo større er risikoen for, at de havner i kriminalitet igen.
Vi synes faktisk, det er temmelig vigtigt, at vi får set på det.
Om den model, SF foreslår, er rigtig, kan vi diskutere, men intentionerne synes jeg og synes Socialdemokratiet er rigtige.
Derfor vil vi opfordre justitsministeren til, at man iværksætter et arbejde med at få kastet lys over det eventuelle problems omfang og selvfølgelig iværksætter et arbejde med henblik på at ændre reglerne for udstedelse af private straffeattester.
Som det er fremgået, støtter Socialdemokratiet intentionerne i forslaget, og vi ser selvfølgelig frem til den videre behandling af forslaget i Retsudvalget og håber, at der her som minimum kan være enighed om, at de udeståender, der er, er spørgsmål, vi kan diskutere i det videre udvalgsarbejde – nemlig om der er et problem, og om det er rimeligt, at virksomhederne i fremtiden bare så at sige skal have adgang til alt på straffeattesterne.
Men som udgangspunkt støtter Socialdemokratiet intentionerne i forslaget.
Vi deler den bekymring, der gives udtryk for i forslaget, og mener, at der er behov for, at vi ser på en ændring af reglerne for udstedelse af straffeattester.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Jeg kender i hvert fald adskillige børn og unge, som har andre grunde til ikke at lave kriminalitet end risikoen for at få en beskidt straffeattest.
Det ligger simpelt hen bare ikke i deres tilværelse, at de kan stå i en situation, hvor de kommer til at lave kriminalitet.
Og det synes jeg da burde være det fælles udgangspunkt for diskussionen om, hvordan vi forhindrer kriminalitet.
Jeg vil så godt tage fat i noget andet, som hr. Tom Behnke sagde, nemlig at livet ikke slutter, når man har fået pletten på straffeattesten.
Det er rent faktisk sådan, at det gør det for nogle unge, når de forsøger at komme ind forskellige steder – at få en plads som flaskedreng, bare at få et eller andet, således at de gradvis kan opbygge et cv.
Hr. Tom Behnke ved jo godt, at det er den her gruppe unge, som ikke har kunnet håndtere folkeskolen, og som ikke kan klare at komme ind på en erhvervsskole, der falder fra der.
De ryger ud i en eller anden form for kriminalitet, og hvis vi så samtidig forbyder dem at få noget løsarbejde, står vi virkelig i en situation, hvor vi marginaliserer dem yderligere.
Det synes jeg er et problem, som hr. Tom Behnke burde se noget mere alvorligt på.
Tom Behnke (KF), 2006-11-30:
Når jeg taler med børn og unge i dag, og når jeg talte med børn og unge for 10 år siden, er der ikke forskel på, at det med, at man risikerer at få en plettet straffeattest, betyder utrolig meget.
Det fylder enormt meget i unges bevidsthed, og det er det, der er deres grund nummer et til at afholde sig fra kriminalitet.
Den grund skal vi ikke fjerne.
Det er derfor, vi er imod beslutningsforslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Det, jeg lige studsede over, var, da ordføreren sagde om de unge, at de har fået deres straf.
Det er jo rigtigt, men som jeg har forstået det, tror fru Anne Baastrup ikke på straf som virkemiddel.
Som jeg har forstået det, tror SF på de præventive virkemidler, og der vil jeg bare gerne høre, om ikke fru Anne Baastrup vil fortælle os, hvad det er for nogle præventive virkemidler, der ligger i sådan en attest, som vi taler om.
For er det præventive ikke netop, at man kan risikere, at der så også er nogen, der ser den?
Hvis de her attester er fuldstændig hemmelige, hvori ligger så den præventive effekt?
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
O.k., så forstår jeg spørgsmålet.
En ungdomsårgang er sådan cirka på 50.000-60.000 personer.
De fleste er i et eller andet uddannelsesforløb.
Tilbage er der så nogle unge, som har brug for at aflevere den her straffeattest.
Det er de unge, jeg gerne vil hjælpe, og jeg understreger jo også, at det er ganske, ganske få, der løber ind i et problem, som højrefløjen ikke vil være med til at afhjælpe.
Det er ikke en afvisning af straffeattesten, det er et forsøg på at nuancere den.
Tom Behnke (KF), 2006-11-30:
Ja, det er jeg helt opmærksom på.
Det er det, jeg spørger til.
Altså, 8 pct. af de her straffeattester er til private, hvor en borger går ned og siger: Jeg kunne godt tænke en straffeattest.
Vedkommende er nemlig ved at søge et job som flaskedreng, eller hvad det nu er, vi har diskuteret i dag.
Det drejer sig om 8 pct.
Så er der 92 pct., der er til offentlige virksomheder, offentlige myndigheder, altså hvor det er det offentlige, der står for et krav om en straffeattest.
Det er de 92 pct. af tallene.
Det er bare det, jeg gerne vil have bekræftet: at det der store monster, som SF prøver på at fremstille den private sektor som, altså står for de 8 pct., mens det offentlige står for de 92 pct.
Det er bare det, jeg gerne vil have bekræftet.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Det er til private arbejdsgivere, men der er jo også den straffeattest, man får besked på, man skal indhente selv.
Tom Behnke (KF), 2006-11-30:
Jeg kan forstå på SF, at private virksomheder, specielt de multinationale, er noget af det ondeste, der findes i denne verden, og at det er helt urimeligt, at de sådan bare kræver straffeattest.
Men jeg skal lige spørge, om ikke fru Anne Baastrup kan bekræfte, at når man kigger på den statistik, der er oplistet på forslagets side 3, så er det jo med hensyn til de mange straffeattester, der bliver udstedt, kun de 8 pct., der drejer sig om udstedelser til private, hvorimod de 92 pct. er til det offentlige.
Jeg vil bare lige have, at det bliver bekræftet, at det er sådan, forholdet er, for debatten kunne måske godt tyde på noget andet.
Jeg synes, det var vigtigt lige at få fakta sat på plads.
Anne Baastrup (SF), 2006-11-30:
Nu kan jeg forstå, at hr. Morten Messerschmidt først er kommet ind i debatten lige her til sidst.
Men det, der har været temaet fra højrefløjens side, er, at hvis ikke vi har straffeattesterne, er der ikke nogen afskrækkende effekt.
Jeg har med udformningen af dette forslag netop forsøgt at tilgodese højrefløjen, så langt jeg overhovedet kunne for overhovedet at bevæge højrefløjen til at ville sikre den lille, lille marginaliserede gruppe af unge, der i dag begår kriminalitet.
Det er den lillebitte del, som jeg med det her forslag har ønsket at få sat til debat.