Morten Bødskov (S), 2005-11-16:
Flykapringer, stationsbomber, bortførelser og mord: Terroren har i mange år været en del af vores hverdag i Europa.
Hvem husker ikke Lufthansaflyet i Mogadishu, banegårdssprængningen i Lyon eller bortførelserne og mordene på Hans-Martin Schleyer og Aldo Moro.
På baggrund af et omfattende forarbejde både herhjemme og internationalt blev efterretningstjenesterne styrket, deres samarbejde med udlændingemyndighederne blev forbedret, og kampen mod terrorens finansielle bagmænd blev forstærket.
Danmark har derfor et godt terrorberedskab, og det er også konklusionen i den rapport, som danner udgangspunkt for diskussionerne i dag, nemlig regeringsrapporten »Det danske samfunds indsats og beredskab mod terror«.
Men terrorangrebene i London og Madrid understreger endnu en gang, at truslen er alvorlig også her i Europa, og at vi hele tiden skal sikre, at vi er forberedt på truslen fra terror.
I Socialdemokratiet ønsker vi en konsekvent linje over for både terroren og ikke mindst dens årsager.
Vi skal gøre vores yderste for at sikre, at den danske befolkning ikke udsættes for et terrorangreb, men vi skal tænke os grundigt om.
Frygten er et af terroristernes vigtigste formål, men vi må ikke lade os kue.
Vi må ikke ændre vores samfunds særkende: åbenheden, tolerancen og retfærdigheden.
Gør vi det, så har frygten sejret og terroristerne vundet.
Vi skal stå fast på vores grundliggende værdier.
Sammenhold på tværs af alder, social status, kulturel baggrund og religiøs orientering er et afgørende værn imod frygten for terror.
Vi skal, fuldstændig som PET-chef Lars Finsen udtalte forrige søndag i Politiken, undgå øget polarisering i samfundet, fordi den alt andet lige rummer potentialet for uro, terror og ekstremisme, og vi skal, som han understregede, behandle hinanden med den fornødne respekt.
I Socialdemokratiet er vi et hundrede procent enige
Vi mener, at vi har brug for dialog med hinanden og ikke frygt for hinanden.
Det er kun derigennem, at vi kan forstærke indsatsen mod terroren og dens årsager.
Når vi ser på den her debat, må vi sige, at forberedelserne til den, synes vi, mildest talt har været temmelig kaotiske.
Kort tid efter Venstres sommergruppemøde i august måned blev et hold embedsmænd i lyntempo sat til at gennemgå det danske terrorberedskab.
Resultatet kom, og statsministeren dikterede 14 dages tænkepause, men 3 dage efter fik Dansk Folkeparti, som vi har hørt, gennemtrumfet 150 mio. kr. til terror på finansloven.
4 dage efter så vi, at fire forslag var trukket.
Mens andre ministre fastholder, at alle forslag stadig er til debat, så kritiserer centrale dele af telebranchen en masse forslag langt ned under gulvbrædderne.
Vi må indrømme, at lørdag eftermiddag blev bekymringen i Socialdemokratiet for den videre proces total, da vi så, hvad videnskabsministeren sagde til Ritzau som en kommentar til kritikken af telebranchen.
Han sagde følgende: Man kunne godt have startet med alt det, der ikke kunne lade sig gøre, men så havde det været en meget beskeden liste, der var kommet frem.
Nu kan det være, at man kan bruge lidt fra det ene og lidt fra det andet.
I Socialdemokratiet mener vi hele tiden, at vi skal sikre, at vores terrorberedskab er i top, og som tidligere, da vi havde diskuteret det her spørgsmål, er vi igen parate til at tage et medansvar for, at det sker.
Men vi kræver et mere gennemarbejdet og grundigere beslutningsgrundlag for det videre arbejde end denne rapport.
Vi kræver fuldstændig klarhed over, hvad der på rapportens enkelte områder allerede i dag kan lade sig gøre.
Vi vil ikke vedtage nye formuleringer om det, vi i forvejen kan, for bare at vise handlekraft og puste initiativerne op.
Hvert initiativ skal nytte.
Det, vi i givet fald vedtager, skal kunne iværksættes og ikke basere sig på utopier om eksempelvis den teknologiske formåen hos efterretningstjenesterne.
Opgaven er meget alvorlig.
Vi skal sikre befolkningens tryghed.
Det kræver for os at se en meget konkret tilgang til problemerne, fuldstændig renset for oppiskede stemninger og symbolpolitik.
Opgaven er i lyset af den nye trussel og selvfølgelig den teknologiske udvikling, at vi skal finde den rette balance i vores lovgivning, så vi, der opfører os ordentligt, kan leve trygt og ugeneret, mens de, der har vanvittige tanker om et terrorangreb, skal vide, at vi holder øje med dem.
På det grundlag er Socialdemokraterne klar til at indgå i drøftelsen om en ny og samlet plan for kampen mod terror og dens årsager.
Vi mener, at der er et akut behov for at drøfte rammerne for efterretningstjenesternes arbejde.
Det lyder fint og moderne, men spørgsmålet er, om det er nok.
Med nye midler og beføjelser i de senere år er behovet for en gennemgribende undersøgelse af begge efterretningstjenester for os at se udtalt, så deres organisationer, samarbejde og ikke mindst ressourcer fordeles realistisk i lyset af det faktiske trusselsbillede.
Hvis behovet er til stede, drøfter Socialdemokratiet også gerne nye beføjelser til efterretningstjenesterne.
Men vi vil gerne understrege, at balancen mellem øgede beføjelser og kontrol skal sikres, enten af domstolene eller det tidligere omtalte Wamberg-udvalg eller med en for os at se under alle omstændigheder helt nødvendig udvidelse af den parlamentariske kontrol.
Når det gælder rapportens mere konkrete forslag, mener Socialdemokraterne, at der er behov for at skærpe straffeloven, når der er tale om opmuntring til og oplæring i terror.
Vi har derimod svært ved at se noget reelt behov for lovændringer, hvis eksempelvis politiet skal have lov til at videoovervåge trafikknudepunkter.
Endelig mener vi, at der er et akut behov for at styrke krisekoordinationen og ikke mindst kommunikationen mellem beredskabets myndigheder.
Vi mener ikke, der er behov for at vente længere på, at der træffes beslutning om indkøb af et fælles kommunikationsudstyr.
Kampen mod terror er også kampen mod årsagerne til terror, og derfor er det for os at se et fælles ansvar at stoppe terrorens fødekæde, altså radikaliseringen af flygtninge- og indvandrermiljøet.
Der er et bredt grundlag for frustrationer: Irakkrigens rædsler og knægtelse af international ret, udsigtsløshed, hundredvis af jobafslag, billeder af sig selv som massevoldtægtsforbryder i magasiner på sit uddannelsessted, udtalelser fra Folketingets talerstol om sin religion som den nye pest over Europa og generel diskrimination i hverdagen.
Når alt dette ofte krydres med en kedelig, grå udsigt fra ens værelse til nedslidte betonkomplekser, viser al erfaring desværre, at ekstremismen kan være tillokkende.
Hvis vi vil mindske terrortruslen, må vi fjerne grundlaget for de frustrationer, der skaber den.
Vi skal med andre ord marginalisere de radikale miljøer.
De unge skal væk fra fanatikerne, og de skal med i fællesskabet igen.
Svaret er en bedre integration, respekt for hinanden, accept af grundlæggende værdier, øget dialog og reelle udsigter til en plads i det danske samfund.
Her går ansvaret begge veje, og på det grundlag er det vores opfattelse, at dialogen med de muslimske foreninger og trossamfund skal forbedres.
Vi har ansvaret for, at bestemte befolkningsgrupper eller religiøse mindretal ikke marginaliseres, og omvendt påhviler der de religiøse muslimske ledere et meget stort ansvar for at rydde op i egne rækker.
De skal vide – og det skal vi også – at fundamentet for sameksistens er en fælles accept af vore grundlæggende værdier såsom kønnenes ligestilling og ligeværd, adskillelse af politik og religion, demokrati og menneskerettigheder og ikke mindst demokratisk børneopdragelse.
Det er nu som tidligere det værdisæt, som vi mener skal sikre sammenhængskraften i det danske samfund og sikre, at vi har et stærkt værn mod terroren og ikke mindst årsagerne til terror.
Med disse bemærkninger vil jeg gerne sige på Socialdemokratiets vegne, at vi vil støtte det forslag til vedtagelse, som fru Birthe Rønn Hornbech fremsatte her fra Folketingets talerstol.