runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1998-06-10:
Enhedslisten vil ikke udelukke, at det kan være en god idé at se nærmere på den fremtidige udvikling inden for de videregående uddannelser i et kommissionsarbejde
, hvis et sådant vel at mærke medtænker både form og indhold og ikke spærrer for påtrængende umiddelbare ændringer.
Det foreliggende forslag til en kommission fokuserer meget på mulighederne for at bygge videre på de mellemlange videregående uddannelser på universiteterne.
Jeg mener ikke, at den sammenkobling er så uproblematisk, som det fremgår af beslutningsforslagets bemærkninger.
Jeg tror, man skal betænke, at mange af de mellemlange videregående uddannelser er professionsuddannelser, der er rettet mod arbejdet som lærer, pædagog og sygeplejerske, og det vil være et stort tab, hvis disse uddannelser mister deres nuværende kvaliteter, deres egne mål og deres egne værdier - f.eks. spiller Danmarks Lærerhøjskole jo fint sammen med den danske folkeskole - for de skal være første trin i en lang videregående uddannelse for en anden del af de studerende.
Man kan sagtens have kandidatuddannelser oven på de eksisterende, som vi jo f.eks. har fået det med den sociale kandidatuddannelse, der bygger op oven på en eksisterende uddannelse f.eks. som socialrådgiver.
Spørgsmålet om sammenkædning i de videregående uddannelser kan heller ikke løsrives fra overvejelserne om fremtidens institutionsstruktur.
I bemærkningerne hedder det, at kommissionen skal gennemtænke vores videregående uddannelsessystem under nutidens vilkår.
For Enhedslisten handler det ikke kun om merit- og institutionsstrukturer, det handler også om økonomisk styring, og det handler om demokrati. I den kommende debat, vi vil få, vil jeg godt pege på de tre pinde, som vi finder er væsentlige at få fremhævet.
Det er først og fremmest diskussionen om taxametersystemet.
Det skal efter vore begreber helst afskaffes eller dog i det mindste reduceres, så vi kan få basisbevillinger til undervisning, forskning og bygninger.
Det er den ene ting.
Den anden ting er hele demokratidiskussionen.
Rektors residualkompetence er særdeles betænkelig; der skal simpelt hen bare mere magt til de studerende og de ansatte. Endelig skal vi være opmærksom på, at de videregående uddannelser i Danmark faktisk gennem de sidste 10-15 år er blevet udsultet. Dengang Nyrup-regeringen kom til, skete der ikke en egentlig genopretning på det punkt.
Der er sket noget omkring bygninger, boligministeren tog fat - vist, vist, men det samlede store løft set på baggrund af den udsultning, der fandt sted i 1980'erne, ja, det har vi til gode, så der er spændende debatter, der venter.
Tom Behnke (FP), 1998-06-10:
Fremskridtspartiet siger principielt ja til, at der bliver nedsat en kommission for de videregående uddannelser
Vi kunne godt tænke os, at man i højere grad begyndte at diskutere individuelle optagelsesprøver til de individuelle uddannelser, således at det ikke er et spørgsmål om, hvad man har med i bagagen af forskellig karakter i forskellige fag fra andre uddannelser, som måske ikke har relevans for den uddannelse, man nu ønsker at gå i gang med, men at det i langt højere grad er baseret på, at man har individuelle optagelsesprøver til de uddannelser, man nu ønsker at gå i gang med, således at man kan se, om personen også er egnet til det.
Vi kunne også godt tænke os, at man i højere grad tog diskussionen, om der ikke skulle strammes op i forhold til stopprøver undervejs i udannelsesforløbet, således at vi er sikre på, at det kun er dem, der virkelig ønsker at yde en indsats i forhold til uddannelsen, der fortsætter med at tage uddannelsen.
Men vi ser meget positivt på, at SF har foreslået, at der skal være mere fleksibilitet i uddannelsessystemet.
Det er vi ganske enige i i Fremskridtspartiet, og det er også noget af det, vi ønsker at lægge vægt på.
Så samlet set kan man sige, at oplægget ser meget fornuftigt ud, og det ser meget fornuftigt ud, at der bliver nedsat en kommissionen.
Og i så fald: Hvad er det, kommissionen skal nå frem til?
For det, vi jo kan høre, og det, vi ved, er, at der allerede på nuværende tidspunkt ligger tonsvis af rapporter, som allerede er udarbejdet.
Der har jo været forsket en hel del i de her ting, der har været nedsat udvalg osv.
Så hvis det er sådan, at der skal nedsættes en kommission, bliver en af de vigtige overskrifter for Fremskridtspartiet at se at koordinere og samle alt, hvad der ligger i forvejen, og på den baggrund finde ud af: Hvad gør vi så samlet set, hvordan gør vi det bedst?
Så med andre ord: Fremskridtspartiet går meget positivt ind i det kommende udvalgsarbejde, og vi drøfter gerne konstruktivt og positivt, om der skal nedsættes en kommission.
Tove Videbæk (KRF), 1998-06-10:
Der er brug for en reform vedrørende de videregående uddannelser i Danmark.
Der er brug for et grundigt gennemsyn og en analyse af hele området.
Derfor er det positivt, at både undervisningsministeren og forskningsministeren er i gang med at tage initiativer på dette område.
De videregående uddannelser er af vital betydning for alle områder af samfundet, og vi ser frem til undervisningsministerens og forskningsministerens initiativer.
Vi kan derfor ikke samtidig støtte dette beslutningsforslag.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for svaret.
Nu står vi jo så i den situation, at jeg synes, at det meget var nogle praktiske problemer og ikke så meget nogle principielle, som ministeren opregnede: hvorvidt det lokalemæssigt nu kan lade sig arrangere, og om det skal være elektronisk.
Det er også en overvejelse, som Enhedslisten tidligere har været inde på som alternativ, hvis man hellere vil have det. Det eneste, som jeg synes nu står tilbage, er, at jeg opfatter ministerens svar sådan, at bortset fra spørgsmålet om forhandlingsoplæg er regeringen i virkeligheden positivt stemt over for åbne Europaudvalgsmøder.
Men jeg forstår ikke helt, at det skulle være nødvendigt at behandle alle forhandlingsoplæg under fortrolige former, for det er jo en velkendt sag, at ministre og andre jo lystigt orienterer pressen om indholdet i forhandlingsoplæg umiddelbart efter mødet.
Og når det allerede lige efter mødet ikke længere er fortroligt, så er det vel heller ikke nødvendigt at have det fortroligt under selve mødet. Men tak for svaret.
Jeg opfatter det som en tilkendegivelse fra regeringen om, at man ikke er modstander
af at åbne op for disse møder.
Birthe Skaarup (DF), 1998-06-10:
Dansk Folkeparti er faktisk enig i hovedsigtet i det forslag, der ligger fra SF.
Vi er det ud fra, at man gennem årene har opbygget så meget oven på de traditionelle videregående uddannelser, som vi kender, at der er behov for en mere dybtgående, samlet koordinering og oversigt på området.
Selvfølgelig skal det ikke være sådan, at vi lader nogle ting overlappe hinanden, men vi synes i Dansk Folkeparti, at tiden er inde til en modernisering af de videregående uddannelser, også set i lyset af den debat, der finder sted omkring ungdomsuddannelserne i al almindelighed.
, så man til stadighed er helt sikre på, at de faglige krav er velfungerende.
Vi har nemlig et samfund, der stiller krav.
Vi har et dynamisk samfund, og vi ser faktisk positivt på det, SF også nævner omkring meritoverførelserne, at der sker en modernisering på området, således at man til et kandidatstudium, der er nært beslægtet, kan overføre de kendte ting, man har lært på et andet kandidatstudium.
Ingen tvivl om, at man ikke må overlappe, og noget af det, vi er bange for, er, at det reformarbejde, der er i gang, trækker i langdrag.
Vi mener, at man skal afslutte omkring et års tid eller i det mindste i begyndelsen af næste folketingssamling, således at man kan begynde politisk at behandle netop dette forslag.
Så vi er lidt valne, men vi er ikke direkte negative over for SF`s forslag.
Vi har lige et par ting omkring den kommission, som skal sammensættes, og det er, at vi ønsker nogle flere folk fra erhvervslivet, der kan deltage i denne kommission.
Det er utrolig vigtigt, at vi har erhvervslivet med, at vi har forskere med, og at vi også har de studerende, som har indblikket, med.
Én ting er, at der er noget arbejde i gang, en anden er, at vi får sat skub på det arbejde, så vi kan komme i gang ret hurtigt med reformarbejdet, og så vi kan skabe den dynamik, som vi mener er utrolig vigtig.
Susanne Clemensen (CD), 1998-06-10:
Jeg vil lige kort spørge undervisningsministeren, om erhvervslivet også indgår i de drøftelser, som jeg kan forstå der nu er med universitetsfolk osv., for CD synes i hvert fald, at det også er meget vigtigt, at vi også tager hensyn til aftagerne.
Margrethe Vestager (RV), 1998-06-10:
Der er ikke indledt egentlig formaliserede trepartsdrøftelser eller drøftelser med erhvervslivet som sådan, men det er klart, at det er en af de ting, som optræder meget levende som dagsordensætter for diskussionen institutionerne imellem.
De føler også, at det er sat på dagsordenen, ved at de studerende kommer med nye forventninger om indholdet i deres uddannelser og om kvaliteten.
Lige så vel som de møder krav fra aftagerne om en anden kvalitet og en anden måde at uddanne på, end vi gør i dag.
Lige så vel som der i øjeblikket laves mange forsøg med en større åbenhed mellem erhvervsliv og uddannelsesinstitutioner både med besøg og praktik og andre former for udveksling de to sektorer imellem.
Birthe Rønn Hornbech (V), 1998-06-10:
Jeg kan forstå på forslagsstillerne, at når man kommer med sine forslag, skal vi andre bare tage hatten af og sige ja tak uden overhovedet at måtte stille spørgsmål eller foreslå ændringer.
Men det vil vi ikke være med til.
Det skal gøres ordentligt, og vi synes, forslagene er for dårlige.
De er for snævre, de skal omfatte meget større dele af Folketingets arbejde.
Lad mig så sige til fru Elisabeth Arnold, at vi diskuterede jo præcis de åbne udvalgsmøder.
Men det kunne der ikke blive flertal for, og når man går i detaljer, er det heller ikke så enkelt.
Jeg er heller ikke enig med fru Elisabeth Arnold i, at modtagelse af deputationer skal være for åbne døre. Dels skal folk have lov til at komme og fortælle deres ting uden at komme i pressen, og dels mener jeg ikke, vi skal lade os drive rundt i manegen, fordi deputationer, der vil i medierne, bare skal kunne møde op her i Folketinget, og så skal vi stå model til det.
Det mener jeg er en hel misforståelse.
Det, jeg taler om, er lovgivningsprocessen, hvor vi har politiske drøftelser, og hvor vi har samråd med ministrene.
Det er jo ikke for store ord at tage i sin mund at sige, at hvis det skader Danmarks nationale interesser eller bare de taktiske fordele i EU, skal det ikke være for åbne døre.
Det går jeg ud fra at alle er enige i, og jeg vil godt bede forslagsstillerne bekræfte her, at man ikke ønsker at skade Danmark.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-06-10:
Jeg vil tillade mig at stille et spørgsmål til ministeren, for ministeren er jo nødt til at gå om lidt, og derfor vil jeg gerne give ham lejlighed til at svare.
Jeg synes, det er væsentligt at vide, om regeringen har indvendinger imod en sådan fremgangsmåde med den undtagelsesbestemmelse, som er anført i forslaget, at man i særlige tilfælde kan indføre fortrolighed.
Hvis regeringen ikke har noget imod det, så vil det jo formentlig lette sagens behandling ganske væsentligt, og derfor håber jeg, at ministeren vil besvare dette ganske enkle spørgsmål.
Margrethe Vestager (RV), 1998-06-10:
Til de spørgsmål, som blev rejst af fru Antorini, kan jeg sige, at det faktisk er mit indtryk også baseret på egne drøftelser med sektoren, at der er en meget levende debat om de spørgsmål, som er baggrunden for forslaget om at nedsætte
en kommission.
Det, der er den store fordel ved den proces, som er i gang, og hvor jeg ikke tror at en kommission hverken vil gøre til eller fra, er, at alle kan være med.
Det her er en åben proces, hvor alle, som har taget den dagsorden til sig, som er sat, nemlig en ny institutionel struktur og muligheden for merit, for udvikling af kvaliteten i det danske uddannelsessystem, kan deltage.
Det er ikke en lukket proces, som er henlagt til en kommission, hvor forskellige udvalgte kan deltage.
Det er mit indtryk, og jeg har selv været med til at give oplæg til den diskussion i forskellige fora, at der på alle niveauer, både på korte, mellemlange og lange uddannelser, er en kolossal interesse for at drøfte det her spørgsmål.
Så for mig at se er det ikke et spørgsmål om at sætte en proces i gang, men et spørgsmål om, at vi politisk forholder os til processen.
Dermed også være sagt om tidsperspektivet, at den redegørelse, som vil komme til efteråret, ikke er en genstart af processen.
Det er en revideret redegørelse, som bygger på den debat, der har været i forbindelse med den første redegørelse, de svar, der er kommet ind, og det, der er sket ude i landet på de forskellige niveauer og altså ikke kun i forhold til universiteterne, men også i forhold til de mellemlange og de korte uddannelser.
Det betyder også, at den redegørelse, der kommer, i højere grad vil være en milepæl i forhold til processen, end det vil være en, hvad skal man kalde det, ny begyndelse, fordi redegørelsen vil være opsummerende i forhold til den debat, som har været, og fordi den i højere grad end den nuværende vil være løsningsorienteret, altså foreslå forskellige modeller, som vi, der måtte skulle tage lovgivningsmæssige initiativer, kan forholde os til. Så på den måde mener jeg sådan set, at dagsordenen er sat for den diskussion, som SF ønsker.
Den har bare ikke fået kommissionens form, men arbejdet er sådan set begyndt.
Og uanset om man så valgte at nedsætte en kommission nu eller ej, så ville tingene bevæge sig, fordi der allerede bliver taget så mange initiativer rundt omkring i landskabet - ikke alene af universiteterne, men også af andre institutioner - om samarbejde, om sammenlægninger, om fusioner, om udvikling af uddannelser på tværs og om det, som jeg er meget enig i, nemlig mulighederne for merit og for udveksling.
Så på den måde tror jeg egentlig, at vi har et helt fælles udgangspunkt både i forhold til processens form og i forhold til, at den er væsentlig.
Jeg kan fuldt ud genkende min egen holdning i den beskrivelse af det ønskværdige i, at processens aktører tager den på sig, så det er dem selv, der gennemfører forandringen til det, som synes at blive den faktiske udvikling.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-10:
Jeg vil da godt sige til fru Birthe Rønn Hornbech, at jeg har forstået, at Venstre og i særdeleshed nok fru Birthe Rønn Hornbech ikke agter at lytte til repræsentanter for nogle partier, man ikke bryder sig særlig meget om.
Det kommer jo tydeligt til udtryk, også under forhandlingen i dag, og det tager vi bare til efterretning.
Omvendt vil vi - jeg vil i hvert fald - meget gerne lytte til Venstres ordfører, fordi Venstre har den størrelse, det har, og derfor også er et betydningsfuldt parti her i Folketinget - også når det drejer sig om, at vi skal lave om på f.eks. udvalgenes arbejde eller forretningsordenen med henblik på at skabe større åbenhed.
Jeg må sige, at jeg har ikke i fru Birthe Rønn Hornbechs tale hørt ét eneste forslag til, hvordan der kan skabes en mere åben og demokratisk proces om EU-forhold og også om andre ting.
Jeg hørte fru Birthe Rønn Hornbech i sit ordførerindlæg og den efterfølgende korte bemærkning stille en masse spørgsmål og rejse en masse problemer med at skabe større åbenhed, men ikke ét konkret forslag fra landets
næststørste parti om, hvordan man skaber større åbenhed
Er det Venstres bud her ved behandling af to konkrete forslag, hvor man ønsker at skabe åbenhed?
Og så skal jeg da sige, at selvfølgelig agter Dansk Folkeparti ikke at skade Danmarks forhandlingsposition.
Det er jo derfor, vi foreslår et formaliseret udvalgsarbejde med en tidsfrist.
I Enhedslistens forslag er der, som jeg har forstået det - men det kan hr. Keld Albrechtsen selv redegøre for - en undtagelsesklausul, så hvis regeringen finder, det kan skade Danmarks forhandlingsposition, at der er åbenhed, kan den bede om, at dørene bliver lukket.
Det kan være, fru Birthe Rønn Hornbech ikke har læst forslaget.
Det ved jeg ikke, men det står der rent faktisk i forslaget.
Henning Grove (KF), 1998-06-10:
I det notat, vi bearbejder i Præsidiet, står der helt klart, at man vil lægge spørgsmålet ud til udvalgene og få et svar tilbage fra dem om, i hvilken grad man ønsker åbenhed - det kan være på mange niveauer - og også om, i hvilke sager man ønsker åbenhed.
Det gælder selvfølgelig også Europaudvalget, og jeg synes, det er ganske naturligt, at man nu tager de forslag med i underudvalget og bearbejder de forslag, der kommer tilbage om, at sådan og sådan kan vi gøre.
Jeg er meget åben over for åbenhed i udvalgene, men inden vi træffer de endelige beslutninger, skal vi også kende konsekvenserne, og der kommer jo mange praktiske spørgsmål ind.
Det er let nok at sige, at nu åbner vi, men hvilke praktiske spørgsmål kommer der?
Det er vel også sådan, at hvis det bliver den succes, som de to enæggede tvillinger tror, stiller hele udvalgsværelsesstrukturen her i Folketinget nok krav om ombygninger for at kunne klare det.
Derfor er jeg nok mere tilhænger af det elektroniske system, for så kommer det til at køre på en anden måde.
Jeg har selv megen fornøjelse af, når forhandlingerne foregår her i Folketingssalen, at jeg kan sidde oppe på kontoret og følge dem, så det tror jeg er den bedste løsning.
Tom Behnke (FP), 1998-06-10:
Jeg tror, at mængden af relevant EU-stof, som kan diskuteres i Folketingssalen på nuværende tidspunkt vil berettige til, at man havde en fast månedlig dag, hvor man diskuterede EU-anliggender.
Men det er klart, at i det omfang det bliver udvidet og der bliver mere at tage sig af, vil det være relevant, at man gør det oftere.
Det, der er vigtigt, uanset hvilken frekvens man vælger for, hvor ofte man skal have debatten, er, at det sker en på fast dag, sådan at alle ministrene ved, at det er den dag, man diskuterer EU-anliggender.
På fuldstændig samme måde, som vi præcis ved, at Folketinget åbner den første tirsdag i oktober.
Vi ved, hvornår der er finanslovdebat, afslutningsdebat, åbningsdebat osv.
Til spørgsmålet, om der skal være egentlige førstebehandlinger af alle forslagene, må jeg nok sige: Nej, det synes vi ikke.
Det er for meget af det gode.
Hvis man skulle tage alle sager og have førstebehandlinger af dem alle, så tror vi, at nogle af forslagene ville være hurtige at ekspedere. Det, at vi får den generelle overordnede debat om nogle blokke inden for EU-spørgsmål, og at man tager nogle emner op til diskussion her i salen, er vigtigere for os end de konkrete forslag, som ministrene har behov for at få mandat til.
Mandatgivningen skal fortsat foregå i Europaudvalget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-10:
Jeg vil gerne takke for hr. Tom Behnkes positive signal
omkring B 49 og stille et konkret spørgsmål til forståelse af det forslag, som hr. Tom Behnke bringer frem om en EU-dag i Folketinget hver måned.
Hr. Tom Behnke siger, at det også kan være oftere, hvis stofmængden kræver det.
Er det, som hr. Tom Behnkes og Fremskridtspartiets forslag i virkeligheden går ud på, og som også er indeholdt i B 49 fra Dansk Folkeparti, at vi skal have en egentlig førstebehandling af EU-forslag?
Så kan man diskutere, hvordan metoden skal være: om det skal være på nogle faste, forudskikkede dage eller løbende i den almindelige proces, hvor vi behandler forslag her i Folketinget. Når vi har den idé om en førstebehandling i Folketinget af alle EU-forslag, alle direktivforslag eksempelvis, er det for at få det ind i den almindelige rytme, hvor vi behandler tingene på vores gruppemøder, hvor vi diskuterer med vores kollegaer, og hvor vi i forvejen også har sat det på dagsordenen, så det passer ind i ministrenes kalender.
Vi har jo typisk f.eks. skatteministerens område på om onsdagen eller om fredagen, hvor der kun behandles skatteforslag.
En anden dag er det kun socialministeren og socialordførerne, der er til stede, osv. osv. Er det et forslag, som er i tråd med det forslag, Fremskridtspartiet stiller, for jeg synes, det lyder af det samme?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-06-10:
Jeg er enig med fru Susanne Clemensen i, at vi skal have inddraget fagudvalgene langt mere.
Og det skal være efter en fast procedure, så der ikke kommer den uensartethed, som der er i dag.
Men Dansk Folkeparti er selvfølgelig også på det hold, der siger, at vi skal fastholde mandatgivningen i Europaudvalget.
Men de fordele, som fru Susanne Clemensen fremhæver at der netop er ved eventuelt at flytte det til fagudvalgene, er jo lige præcis dem, som vi i vores forslag forestiller os at man kan få ved at have en førstebehandling af EU-forslagene i Folketingssalen, for ved at tage en førstebehandling af alle direktivforslag her i Folketingssalen - ligesom vi gør med alle de indenrigspolitiske lovforslag, kan man kalde dem - vil man jo lige præcis sikre, at vi tager dem op på gruppemøderne og diskuterer med vores gruppefæller, hvad vi mener, og om vi fra et principielt og overordnet synspunkt er tilhængere eller modstandere af dem.
For det, fru Susanne Clemensen var inde på i sit ordførerindlæg, og som jeg forstod at CD er angst for, er, at det giver en forøget arbejdsbyrde, der er uoverkommelig, men det problem kunne man jo prøve at løse ved at afgrænse sig ud af det.
Men man skal ikke afvise selve ideen om at tage en behandling i Folketingssalen, for dér får man nøjagtig de fordele, som fru Susanne Clemensen netop fremhævede.
Jacob Buksti (S), 1998-06-10:
Og så bliver det sådan, at der ikke er nogen koordineret og sammenhængende diskussion om dansk EU-politik, og derfor må der være et samspil.
Susanne Clemensen (CD), 1998-06-10:
Det bliver jo fremstillet af hr. Keld Albrechtsen, som om det ville medføre anarkistiske tilstande, hvis det var fagudvalgene, der skulle give forhandlingsmandat.
Men det er jo sådan i dag, at hvert enkelt parti holder gruppemøder, og i forbindelse med behandlingen af de danske lovforslag, var jeg ved at sige, fremlægger vi jo de forskellige lovforslag for vores partifæller og fortæller dem, hvad de indebærer, og drøfter dem og kommer så frem til en fælles holdning.
Og det vil da ikke være anderledes i de tilfælde, hvor der skal gives forhandlingsmandat i fagudvalgene.
Det kan jeg ikke umiddelbart se.
Jann Sjursen (KRF), 1998-06-10:
I forlængelse af den tidligere taler, men også i relation til fru Susanne Clemensens indlæg, vil jeg sige, at jeg såmænd ikke forstår, hvorfor hr. Keld Albrechtsen har behov for at udråbe diskussionen om, at fagudvalgene eventuelt skal give mandat, til en specielt føderalistisk diskussion eller en diskussion om eventuelt at nedlægge Europaudvalget, for der kan vel trods alt findes mellemproportionaler.
Og jeg vil da godt tilkendegive, at vi fra Kristeligt Folkepartis side langt hen ad vejen kan følge de tanker, som fru Susanne Clemensen gav udtryk for om en inddragelse af fagudvalgene i Folketingets arbejde.
Og jeg vil bestemt ikke i den sammenhæng sige, at jeg betragter mig selv som specielt føderalistisk, hvilket jeg måtte være ifølge det, hr. Keld Albrechtsen senest sagde.
Så jeg synes, man lige skal spise brød til, inden man sabler det her forslag ned som værende et specielt føderalistisk forslag.