Niels Helveg Petersen (RV), 2004-03-30:
Det Radikale Venstre har en lang række betænkeligheder ved dette lovforslag og kan ikke stemme for det.
For det første synes jeg, at regeringen i sin fremlæggelse af forslaget tager meget let på det principielle problem om ekspropriation.
Regeringen siger i bemærkningerne: »Det er endvidere regeringens opfattelse, at det vil være uheldigt, hvis denne juridiske uenighed skal vanskeliggøre en realisering af forsøgslovgivningen.«
Jamen det er jo det, vi har bestemmelserne i grundloven til: at gøre det besværligt at overtræde grundloven.
Der har været talt ideologi her i dag, men jeg har da aldrig før set
et forslag, hvor de borgerlige ligefrem gør en dyd af, at der er en stor diskussion om og uenighed om, hvorvidt der her er tale om ekspropriation i et lovforslag, regeringen selv fremsætter.
Det fremgår så i øvrigt, at Boligselskabernes Landsforening og regeringen er sådan nærmest blevet enige om at være uenige, uden at boligselskaberne dog har frasagt sig muligheden for at være uenige i det alligevel.
Det er ikke nogen overbevisende stærk løsning, må jeg sige, og meget borgerlig ideologi kan jeg altså ikke finde.
En anden betænkelighed er, at man udtynder beholdningen af almene boliger, og det er uheldigt i den øjeblikkelige boligsituation og især i de større byer og ikke mindst i København.
Jeg er glad for, at der på det seneste, også som led i det lille boligforlig og andre tiltag, er skabt grundlag for et større byggeri af almene boliger.
Det er påkrævet.
I øvrigt er det også Det Radikale Venstres opfattelse, at der er behov for, at man kan løse en række boligsociale opgaver, f.eks. at finde bolig i forbindelse med skilsmisser eller erhvervsskifte, og det er et synspunkt, som er fremhævet af en lang række borgmestre, i øvrigt også af en lang række borgmestre af borgerlig observans.
Dernæst - og det er en tredje betænkelighed - er lovforslaget administrativt set meget besværligt og bureaukratisk.
Folk, der vil overbevise sig nærmere om det, bør læse ikke mindst side 16 og fremefter og side 25 og fremefter, hvor der er redegjort for, hvilke nye administrative procedurer man skal igennem, og hvor der er redegjort for de administrative belastninger, der vil være for forskellige parter.
Der er heller ikke meget regelforenkling i dette her, hvis man ser det ud fra et normalt borgerligt synspunkt om regelforenkling.
Dette er i hvert fald det modsatte af regelforenkling, og jeg vil tro, at det monster af bureaukrati, man bygger op her, vil bevirke, at det tager meget lang tid at løbe dette her i gang.
Det er ikke ideologisk, det er upraktisk. Endelig har jeg hæftet mig ved, at kommunerne ikke kan sige nej; der er nogle grænser, der skal overskrides, men ellers kan kommunerne ikke sige nej til dette her, heller ikke i situationer, hvor det kunne være vigtigt af hensyn til den kommunale planlægning at kunne gøre det, og det er i hvert fald et af de huller i dette lovforslag, som man måtte kunne løse under udvalgsbehandlingen, uanset uenighed i øvrigt.
Jeg synes, det er rimeligt, at en kommune som led i en samlet planlægning af et område har muligheden for at sige: Nej, det vil vi ikke være med til som led i denne forsøgsordning.
Et element har jeg sympati for i lovforslaget.
Det er, hvor det handler om socialt belastede boligområder.
Her kan der være tale om, at det kan være en fordel at kunne gennemføre salg som led i en samlet indsats, ikke som noget isoleret, for der ville det ikke have nogen betydning, men som led i en samlet indsats.
Heraf kunne der komme et godt bidrag til at løse nogle boligsociale problemer, men det er unægtelig et noget andet sigte end lovforslagets hovedsigte.
Lad mig så sige om Enhedslistens forslag, B 133, at det jo ligesom har mistet sin mening med fremsættelsen af regeringens lovforslag, og jeg ser så frem til i øvrigt, at vi under lovforslagets videre behandling dels kan holde en høring og dels kan få et grundigt udvalgsarbejde.