Jacob Buksti (S), 1999-10-13:
Jeg vil gerne takke statsministeren og udenrigsministeren for en grundig redegørelse om den europæiske udvikling og om de danske forbehold.
De danske forbehold er ikke, som nogle måske tror, et udtryk for en særlig form for national masochisme.
De udspringer derimod som bekendt af det snævre nej til Maastrichttraktaten i 1992.
Der skulle findes en løsning på den vanskelige situation, der opstod dengang.
På den ene side skulle den danske tilknytning til EU bevares - en tilknytning, som meget få vil anfægte det ønskelige i - på den anden side var det klart, at Danmark på visse områder måtte stå uden for det samarbejde, som Maastrichttraktaten lagde op til.
Meget har ændret siden 1993, da den danske løsning blev godkendt ved en folkeafstemning.
Vi kan glæde os over, at Europa i høj grad har bevæget sig i en dansk retning. For nylig er Amsterdamtraktaten trådt i kraft.
Dermed har vi fået en bedre traktat.
Udvidelsen mod øst er sat på skinner.
Det største fredsprojekt i Europas historie er i gang.
Det må og skal lykkes, og Danmark skal presse på, for at udvidelsen holdes på sporet.
Kriserne på Balkan har ændret den europæiske udvikling, ja, man kan vel nærmest tale om et Europa før og efter de tragiske begivenheder.
Erfaringerne fra Balkan har sat sig dybe spor i EU-samarbejdet.
Det er blevet klart for alle, at EU må kunne forebygge og løse kriser i nærområdet langt mere effektivt.
Lad mig endelig nævne, at euroen nu er en realitet, ikke en papirtiger eller et støvet skrivebordsprojekt.
Den er en realitet, og fra 2002 kommer mønterne og sedlerne.
Danmark skal derfor nu forholde sig til euroen som en realitet.
Situationen har ændret sig markant siden 1992.
Vi kan ikke bare lukke øjnene og lade som ingenting.
Halvdelen af vores eksport går til eurolandene.
Vores rente er højere, fordi vi står udenfor.
Vores indflydelse på beslutninger, der er væsentlige for Danmark, er blevet mindre.
Socialdemokratiet mener, at tiden er inde til, at vi danskere forbereder os på at tage stilling til, om vi skal tilslutte os euroen eller ej.
Vi må overveje, hvordan vi kan vinde den tabte suverænitet tilbage, hvordan vi kan få indflydelse på renteudviklingen, hvordan vi kan sikre større beskæftigelse, hvordan vi kan sikre maksimal tryghed for Danmark i en verden, hvor griske valutaspekulanter handler hundredvis af milliarder af kroner på minutter og kaster lande ud i økonomisk uvejr i løbet af timer.
Euroen er et symbol på vilje til samarbejde i Europa, et samarbejde mellem gamle stormagter, der før har bekriget hinanden, men nu har indvilget i at bøje deres nationale interesser ind mod hinanden.
Et sådant fredeligt samarbejde er klart i dansk interesse.
Socialdemokratiet mener, at dette perspektiv også må med. Socialdemokratiet vil insistere på, at der skal være tid til en grundig debat.
Alle aspekter skal være belyst, og alle skal føle, at de har haft tid til at sætte sig ind i tingene.
Hver især må gøre op med sig selv, hvordan vi bedst sikrer Danmark tryghed, beskæftigelse og maksimal indflydelse.
Personlig mener jeg, at det bedst sker ved, at vi tilslutter os euroen, men Socialdemokratiet tager først samlet stilling til næste år på sin kongres. På det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område er der sket store forandringer.
Kriserne på Balkan har gjort det klart, at EU må blive bedre til at forebygge og løse kriser i nærområdet.
Det var baggrunden for det fælles fransk-britiske initiativ sidste efterår.
Her blev man enig om at styrke samarbejdet mellem NATO og EU.
En stærkere europæisk søjle i NATO er Socialdemokratiet en varm tilhænger af.
Socialdemokratiet lægger vægt på, at NATO fortsat er den centrale sikkerhedsorganisation, når det drejer sig om territorialforsvar.
Vi ønsker ikke nogen Europahær i konkurrence med NATO.
På EU-topmødet i Köln enedes man om at udvikle en mere effektiv EU-ledet krisestyring.
Der er behov for at forbedre såvel den ikkemilitære som den militære håndtering af kriser.
EU skal have bedre muligheder for at varetage de såkaldte Petersbergopgaver, dvs. opgaver rækkende fra forebyggelse af konflikter til fredsskabende aktioner.
Danmark deltager aktivt i NATO og andre fora som OSCE og FN.
Efter Socialdemokratiets opfattelse har Danmark en klar interesse i også at deltage i drøftelserne i EU og sikre en fortsat udvikling i den rigtige retning.
Men Danmark kan ikke være med til at træffe beslutninger på forsvarsområdet i EU.
Danmark kan heller ikke deltage i gennemførelsen af beslutninger.
Det ligger i vores forbehold, og de skal respekteres fuldt ud.
Det er endnu for tidligt at tage stilling til det danske forbehold på forsvarsområdet.
Udviklingen ser ud til at gå i den rigtige retning, men vi kender ikke slutresultatet og har derfor ikke overblik over konsekvenserne, men det er klart, at vi må følge udviklingen meget tæt.
Også her har begivenhederne på Balkan sat sig dybe spor.
Det danske forbehold betyder, at Danmark ikke deltager i beslutninger i den overnationale og overstatslige del af samarbejdet om retlige og indre anliggender.
Det gælder bl.a. flygtninge-, asyl- og visumpolitikken.
Socialdemokratiet er ikke modstander af et forstærket samarbejde på disse områder.
Vi gør opmærksom på, at forbeholdet går på samarbejdsformen og ikke på indholdet.
Tværtimod ser vi gerne et styrket og mere effektivt samarbejde, f.eks. om fordeling af flygtninge og sikring af fælles minimumstandarder for behandling af flygtninge.
Det er der hårdt brug for, men vi mener, at man kan komme langt inden for det mellemstatslige samarbejde.
Der er i første række brug for at gøre dette samarbejde mere effektivt.
Det er helt vores egen afgørelse, om vi ønsker at opretholde dem eller ej.
Der er ingen, der tvinger os til at opgive dem.
Man skal også huske, at forbeholdene er en del af det samlede grundlag for vores tilknytning til EU, som danskerne godkendte ved folkeafstemningen i 1993.
Det kræver derfor nøje overvejelser, hvis dette grundlag skal ændres.
Men det europæiske samarbejde udvikler sig stærkt, meget stærkt endda.
Vi har pligt til at følge udviklingen nøje.
Vi må hele tiden vurdere, hvad der tjener danske interesser bedst.
Det er alt for tidligt at tage stilling til, hvilke virkninger forsvarsforbeholdet og det retlige forbehold har for Danmark.
Euroen er derimod en realitet, som vi må forholde os til; men om Danmark skal tilslutte sig euroen eller ej, afgør den danske befolkning.
Euroforbeholdet kan på linje med de øvrige forbehold kun ændres af den danske befolkning ved en folkeafstemning.
Vi skal nu i gang med en omfattende debat om euroen, men eurodebatten må selvfølgelig ikke skygge for de mange andre emner på den europæiske dagsorden.
Socialdemokratiet ønsker en åben og ærlig debat.
Lad os nu få diskuteret det politiske indhold, lad os diskutere indhold i stedet for form.
Fri for os for datoer og procedurerytteri.
Nogle vil helt sikkert være fristet til at misbruge EU-spørgsmålet til at sikre sig billige indenrigspolitiske gevinster, men det er sagen alt for alvorlig til.
Til slut skal jeg på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, Centrum-Demokraterne og Det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget tager regeringens redegørelse til efterretning og noterer sig, - at Danmark fastholder den aktive EU-politik, hvor målet er udvidelsen af EU med de central- og østeuropæiske lande, - at dansk medlemskab af euroen vil være af afgørende betydning for Danmark, og - at euroen handler om såvel politik som økonomi.
Euroen har betydning for den økonomiske tryghed, sikkerhed for beskæftigelsen og for skabelsen af danske arbejdspladser.
Folketinget opfordrer regeringen til, - at sikre en åben og grundig debat forud for folkeafstemningen om Danmarks forhold til euroen, - at følge udviklingen og sikre en åben debat om EU's politik inden for flygtninge- og asylspørgsmålet samt krisestyring og den europæiske forsvarsdimension, - at foretage en samlet vurdering af, hvordan Danmark skal forholde sig i den videre udvikling af samarbejdet i EU om flygtninge- og asylpolitik samt krisestyring og den europæiske forsvarsdimension, når der tegner sig resultater af drøftelserne, og - at sikre en aktiv dansk deltagelse i alle drøftelserne i EU under fuld respekt for de danske forbehold.«