Ole M. Nielsen (KRF), 2000-04-28:
Jeg synes, det er vældig godt, at vi får den debat her i dag.
Selv om det er fredag, synes jeg faktisk, vi skal give os den tid, som den skal have.
Det er ikke, fordi jeg skal holde nogen lang ordførertale, men jeg synes, at det er et vældig vigtigt emne.
Jeg ser store muligheder i genteknologien, nogle muligheder, som jeg mener at vi som mennesker er givet, og som vi må forholde os til og udnytte og selvfølgelig begrænse og styre ligesom så mange andre svære ting igennem historien.
Det er et svært område.
Det er svært at se rækkevidden af de muligheder, der er, og det er en kæmpestor udfordring, det er muligheder, som vi altså ikke kan afvise.
Det gælder inden for medicinalindustrien, og det er vel det sted, hvor det er kommet længst.
Inden for sygdomsbekæmpelse er jeg stærkt kritisk over for det, og inden for landbrug er det jo også svært, og vi må indrømme, at de eksempler, vi indtil nu har set på udnyttelse inden for landbruget, har været skræmmende, for det er de store kapitalfirmaer, der indtil nu har betalt og dermed også vil score gevinsten og bestemme, hvordan det skal være.
Men jeg ser alligevel kæmpestore muligheder i den rigtige udnyttelse og udvikling af genteknologien til fremme af den økologiske udvikling i verden.
Om vi kan styre det, er problemet, men sådan mener jeg at det er.
Jeg synes, at det er en vældig fin redegørelse, vi har fået her; den er faktisk værd at rose.
Jeg er kommet til at sidde og tænke på, at jeg slet ikke kan forstå, at den er opstået i det samme ministerium som den rapport, der var et oplæg til lukkeloven, og som vi ikke måtte have lov at få at se, men som vi alligevel har fået at se, og hvor det er nogle helt, helt andre holdninger, der et blevet givet udtryk for.
Der står jo i denne her rapport, at det ikke er alt, der kan gøres op i penge, sådan oversat til mine ord.
I lukkelovsrapporten gjorde man alt op i penge, og det var det eneste, det handlede om; det var argumentet deri.
Principperne på side 2 i rapporten er jo vældig fornuftige og væsentlige, men så bliver man alligevel lidt beskæmmet, og jeg spørger: Er det en prioriteret rækkefølge? For selv om ikke alt kan gøres op i penge, og selv om de andre principper er rigtige, så er økonomi alligevel det første ord i den prioriteringsliste over de fire emner dér. Det er lidt ærgerligt.
Det kan sikkert nok forsvares, at det er sådan, men alligevel bliver man lidt skuffet over, at det er det, der nævnes først.
På side 3 synes jeg måske nok at fremskridtet lovprises i lidt for høje og måske lidt for optimistiske toner.
Og så indeholder de følgende sider jo meget om, hvor vigtigt det er, at man gør noget i EU-sammenhæng, og der er ingen tvivl om, at der skal internationalt samarbejde til for at sætte rammer omkring de ting her og sikre, at de bliver udnyttet på den rigtige måde, og dér er EU jo selvfølgelig det nærliggende forum for os at arbejde med disse ting i; det er vi helt enige om. Jeg kom til at tænke på, men det passer måske slet ikke her: Hvor er egentlig miljøgarantien henne i den her sag?
Kan den bruges til noget i den sammenhæng her?
Så kom jeg også til side 6, hvor der stod om denne her task force, som flere også har nævnt.
Nu ved jeg ikke rigtig, om task force ikke kan oversættes til dansk uden at fylde flere linjer.
Det burde vi vel egentlig kunne øve os i.
Det tror jeg det kan.
Det lyder så militærisk, task force, selv om jeg godt ved, at det er det ikke.
Så er der det med terminatorgenet, som har været nævnt af flere, og som jo har det problem, at det begrænser farmerens ret, farmer's privilege; det er igen sådan, vi siger det på udenbysk.
Men der er jo altså også den anden fordel ved terminatorgenet, at det kan forhindre en spredning, som er utilsigtet, og som vi ikke synes om.
Og sådan er det med så mange ting inden for det vanskelige område her, at det er svært at finde ud af, om man skal bruge det negativt eller positivt.
Så står der - jeg tror, det er på side 10 - at genteknologien kun skal accepteres, hvis den anvendes på en måde, der er til kvalitativ gavn for mennesker, samfund og den levende natur.
Det er vi fuldstændig enige i.
Men i praksis er det bevisbyrden, der giver problemet, altså det er et spørgsmål om at tro eller ikke tro.
Princippet bør betyde, at teknologien kun accepteres, hvis det på overbevisende måde er godtgjort, at der ved den påtænkte anvendelse er denne kvalitative gavn for mennesker, samfund og den levende natur.
Det er ikke nok, at det ikke er modbevist, at anvendelsen gavner; også her gælder forsigtighedsprincippet.
Så kommer jeg helt over på side 15, og dér står der, at regeringen vil lægge op til en forskningspolitik vedrørende de samfundsmæssige og humanistiske aspekter af bio- og genteknologien.
Det lyder spændende, men det er ikke så forfærdelig konkret, og jeg vil gerne spørge, om ministeren har et bud på at uddybe en lille smule mere, hvad det er, man tænker på dér.
Og så er der det her forslag om at nedsætte yderligere et etisk råd.
Det er jeg faktisk skeptisk over for; jeg synes egentlig, vi har etiske råd nok.
Kunne de ikke lige så godt få den opgave med her klart formuleret i deres kommissorium?
Og så tænker jeg, de skal have lidt flere ressourcer med, for
jeg tror faktisk, at deres sekretariater i øjeblikket døjer med at overkomme det, som de egentlig skal, fordi de skal løse så mange opgaver, som ministerierne pålægger dem, at de måske ikke får tid til at løse de opgaver, som de etiske råds medlemmer i virkeligheden ønsker at få diskuteret. Men selv om de skulle have lidt flere midler med, synes jeg, at det alligevel må være billigere og mere overskueligt end at etablere yderligere et sekretariat og yderligere en organisation, også med de afgrænsningsmuligheder, der bliver mellem sådan nogle organisationer. Så er der ideen om et borgerpanel.
Det synes jeg også virker vældig spændende; det bør bestemt afprøves.
Jeg tror, det var SF's ordfører, der havde læst en artikel i Information om, at danskerne er skeptiske over for genteknologien og på et rimeligt højt informationsniveau.
Jeg fandt den artikel.
Jeg synes faktisk ikke, der står, at danskerne ved meget om det.
Der står, at de ved mere, end man gør i andre lande, men det er jo ikke helt det samme.
Jeg synes faktisk, informationsniveauet er utrolig lavt, og jeg tror virkelig, at de grønne organisationer har været med til at forpeste denne her debat i den retning, at genmodificerede organismer betragtes som sådan noget, der kan sammenlignes med colibakterier eller salmonella eller tungmetaller eller noget andet giftigt noget.
Man hører jo oven i købet den formulering, at man vil have genfrie fødevarer.
Jeg tror ikke, de mætter ret meget.
Altså det siger en lille smule om, hvilket informationsniveau man diskuterer på, og derfor har jeg altså ikke den helt store tillid til den debat.
Den kunne vi godt trænge til at få hævet. Som jeg indledte med at sige: Jeg er dybt skeptisk over for problematikken og ser vanskelighederne i den, men også de muligheder, som jeg mener vi er nødt til at udnytte.