runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-11-25:
Jo, men der ligger jo en klar strategi.
Altså udgangspunktet er det, der er vedtaget her i Folketinget, og det er det, Danmark forfølger.
Der er vedtaget en fælles strategi fra europæisk side for, hvad det er, man skal forfølge.
Det er jo ikke sådan, som hr. Keld Albrechtsen måske tror, at ulandene bare er en stor hob af lande med fælles interesser.
Der er vidt forskellige interesser, også med hensyn til landbrugspolitik, handelspolitik osv., som stritter i forskellige retninger, og det bliver man altså nødsaget til at tage hensyn til.
Selvfølgelig skal man rykke, man skal bare overveje, hvornår man rykker, når man er inde i forhandlingerne.
Ved alle andre forhandlinger, man deltager ind i, starter man jo ikke med, inden man går ind ad døren, at aflevere alle sine indrømmelser til nogle af de andre, der også skal komme med indrømmelser, jeg tænker her bl.a. på amerikanerne.
Det ville da være temmelig tåbeligt, for så har man da på forhånd skudt sig selv i foden.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Jeg må indrømme, at jeg simpelt hen ikke forstår det udtryk at kaste håndklædet i ringen.
Det var heller ikke det, udenrigsministeren brugte, da han kommenterede Enhedslistens beslutningsforslag.
Han mente, at han havde en bedre forhandlingsstrategi at bygge på, og det kan vi så diskutere videre.
Så vil jeg godt spørge hr. Claus Larsen-Jensen: Hvis vi ikke foretager os noget, bare venter og så ser, at EU stiller krav til Indien og Mexico og Brasilien, og det er krav, som de har meddelt at de ikke vil opfylde, så sker det jo, ligesom det skete ved handelstopmødet i Cancún, at så bryder det jo bare sammen, og så må nogen bryde isen.
Så kom der den melding om, at der skulle være en dato, hvorefter Europa-Kommissionen siger, at det, der står, at der skal være en dato, betyder lige præcis, at der ikke behøver at ske noget, for det betyder jo, at det ikke nødvendigvis behøver at blive i morgen eller i overmorgen, men i morgen/aldrig.
Derfor er tingene rent faktisk gået i stå, må jeg sige til hr. Claus Larsen-Jensen, og jeg synes, at hvis man ikke vil støtte Enhedslistens forslag, så må man altså komme med noget bedre.
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-11-25:
Skal vi nu ikke lige tage at holde fast i, at det, der er aftalt i Genève, er, at eksportsubsidierne skal forhandles væk, og at der skal fastsættes en dato?
Det er det, det går ud på.
Det, der så er uenigheden mellem hr. Keld Albrechtsen og undertegnede fra Socialdemokratiet, er, om det er klogest at kaste håndklædet på forhånd på en af de brikker i det, man skal forhandle om, eller om man skal bruge det som led i den samlede pakke.
Det er en forhandlingsstrategi, og den kan vi være uenige om, men det har jo ikke noget at gøre med, at man er mere eller mindre usolidarisk eller noget som helst.
Det her handler simpelt hen om at få det maksimale resultat ud af det, og det går vi efter.
Vi er faktisk bag en vedtagelse i Folketinget om WTO, hvad Enhedslisten ikke er, og det er måske forskellen.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Jeg må godt nok indrømme, at når man hører først hr. Kofoed og så nu hr. Claus Larsen-Jensen, så får man altså det indtryk, at de to herrer ikke stråler af lyst til at trække ærmerne op og komme med noget offensivt, der kan flytte tingene.
Da vi gik lidt til Venstres ordfører, så kom der lidt klare svar, og det håber jeg da så også at der gør nu fra Socialdemokratiets ordfører, for jeg vil godt spørge: Hvordan skulle det kunne gavne USA, at vi melder ud med et forslag til en dato og dermed sætter USA under pres?
Så længe vi ikke foretager os noget, så kan USA jo bare læne sig tilbage og gøre ingenting.
Vi var med Udenrigsudvalget i Indien for et par uger siden og fik det klare indtryk, at Indien ikke har tænkt sig at imødekomme de betingelser, hvis ikke der sker et ryk fra europæisk side i spørgsmålet om eksportsubsidierne.
Så tingene er fastlåste, og hvem skal få det til at komme i gang?
Der er i og for sig ikke andre til at tage initiativet end Danmark.
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-11-25:
Jeg er bare nødsaget til at sige til hr. Jørn Jespersen, at den ulighed, der omtales, jo er fuldstændig rigtig.
Den er vi imod, og derfor skal vi af med det her.
Men det, der er min pointe, er, at en række rige lande yder massiv støtte.
Vi har en række mellemindkomstlande, der er storproducenter af landbrug, som i øvrigt beskytter deres områder ganske betragteligt.
Det skal vi da selvfølgelig have nogle løsninger på.
Der er også udviklingslande, som er i den situation, at de i realiteten er fødevareimporterende lande, og som i virkeligheden ikke nødvendigvis synes, det er særlig hensigtsmæssigt med afskaffelse af eksportsubsidierne.
Så det her er en lidt mere blandet cocktail, og det, der er kernen i det, er, at vi skal have givet udviklingslandene markedsadgang, vi skal have fjernet den skævvridende støtte, men at vi skal sørge for, at dem, vi i virkeligheden skal banke med det her, jo ikke er udviklingslandene.
Dem, vi skal have fat i nakken på, er andre rige lande med en stor og massiv landbrugsstøtte plus de mellemindkomstlande, som gerne vil beskytte deres markeder for at kunne konkurrere alle andre ud.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-25:
På sidste udenrigsministerrådsmøde, der blev afholdt i oktober 2004, blev der vedtaget en række konklusioner, hvoraf nogle af dem går på at opliste en lang række indrømmelser, som EU skal have ikke bare fra rige lande, men også fra de fattige lande, for at ville forhandle videre og nærme sig en slutdato for at udfase eksportsubsidierne.
Det vil altså sige, at det, som der åbenbart er enighed om mellem SF og Socialdemokratiet, nemlig at eksportsubsidierne er dybt, dybt urimelige og meget skadelige for ulandene, alligevel skal indgå i et taktisk forhandlingsspil, hvor vi for at ville give os og holde op med urimelighederne skal have indrømmelser på en lang række andre områder.
Er det virkelig Socialdemokratiets opfattelse af, hvordan man praktiserer global solidaritet i en verden med så massive uligheder som den, vi har i dag?
Claus Larsen-Jensen (S), 2004-11-25:
Jeg synes, hr. Jørn Jespersen skal høre nøjagtigt, hvad det er jeg siger, for der er sådan set ingen holdningsmæssig uenighed i det, hr. Jørn Jespersen siger, og det, jeg siger.
Det er jo ikke rimeligt med de eksportsubsidier, der dumper og ødelægger ulandsmarkeder.
Det, der er min pointe, er, at nogle af de andre store aktører, her ikke mindst USA, men også andre rige lande, som yder massiv økonomisk støtte til deres landbrugsproduktion, er dem, vi i virkeligheden gavner, hvis vi ensidigt med en dato kaster, havde jeg nær sagt, håndklædet i ringen.
Det, vi skal bruge det her til, er da at mase de andre til at indgå en aftale, som forpligter dem på samme måde som EU til at få afviklet eksportsubsidierne og andre af de støtteordninger så hurtigt som overhovedet muligt.
Man kan sige, at det her selvfølgelig er en taktisk overvejelse, men jeg tror, det er meget klogt at følge det spor.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-25:
Jeg synes, der er sket et meget stort tilbageskridt i Socialdemokratiets holdning på det her område i forhold til tidligere debatter.
Nu siger hr. Claus Larsen-Jensen, at man gerne vil presse på for at få en afvikling af eksportsubsidierne, men man skal endelig ikke melde en dato ud, for derved svækker man sin egen forhandlingsposition.
Jeg vil gerne bede om en forklaring på, hvorfor EU overhovedet skulle have noget igen for at afvikle sine eksportsubsidier i forhold til de fattige lande.
Hvorfor kræver det ud fra en solidarisk, verdenssolidarisk, opfattelse af tingene, at man får modydelser for at holde op med at yde noget så urimeligt som eksportsubsidier, hvor man dumper en overskudsproduktion fra den rige verden på de fattige landes markeder?
Hvorfor skal man efter socialdemokratisk opfattelse have noget igen for at holde op med det?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-25:
Jamen så vil jeg bare henlede offentlighedens opmærksomhed på, at Dansk Folkeparti som det eneste parti støttede regeringen i disse landbrugsordninger, som er stærkt forvridende inden for kalveproduktionen – det er i hvert fald meget svært for udenforstående at forstå, at man skal kunne modtage støtte for en produktion, man for længst er holdt op med, altså også efter at man er blevet pensioneret – og at Dansk Folkepartis ordfører i øvrigt ikke aner, hvad hans kollega i Europaudvalget har været med til at vedtage.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-11-25:
Nu skal hr. Jørn Jespersen skille tingene lidt ad.
Der er mange ting i form af tilskud, fødevarehjælp osv., eksportsubsidier og eksportlånemuligheder fra USA, som går til de samme 50 fattigste lande i verden, og de lande er med til at lave det, som hr. Jørn Jespersen taler om.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-25:
Hvad de ikke har bedt om, er, at EU's eksportsubsidier bruges til at dumpe overskudsproduktion på de fattige landes markeder og dermed sætte deres landmænd ud af konkurrencen, ødelægge deres produktion, nedlægge deres farme, sådan at de ikke længere kan klare sig og bliver arbejdsløse, ikke længere kan betale for deres børns uddannelse, ikke kan betale for lægehjælp, ikke kan betale for noget som helst.
Det er der ingen i de fattige lande der har bedt om at vi bliver ved med.
Det er en forbrydelse.
Nu siger regeringen, at for at holde op med at begå denne forbrydelse skal vi have indrømmelser på andre områder.
Synes hr. Thor Gunnar Kofoed ikke, at det mest naturlige ville være, når man begår en forbrydelse, som EU gør på det her punkt, så at holde op i stedet for at blive betalt for at holde op?
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-11-25:
Hvad angår dumping, så er der støtte til de europæiske priser på alle de markeder, der er uden for EU.
De priser, som ulandene kan nyde godt af, er de høje europæiske priser inden for toldmurene, som de kan eksportere til efter en nærmere aftalt kvote, og den nærmere aftalte kvote er i forhold til, hvad EU-landene sælger til disse ulande.
Det er bemærkelsesværdigt, at samtlige de 50 fattigste ulande har bedt om, at disse særlige handelsaftaler med EU fortsætter.
Jørn Jespersen (SF), 2004-11-25:
Jeg synes godt nok, det er stærke sager at skulle høre, at EU's landbrugsstøtte skulle være udtryk for solidaritet med de fattige lande i verden.
Det er en særegen blanding af kynisk ondskab og uvidenhed, der kommer til udtryk.
Jeg skal ikke kunne afgøre, hvilket forhold mellem de to der er tale om.
Alle, der kender bare den mindste smule til sagen, ved, at EU's landbrugsstøtte er til massiv skade for de fattige lande her i verden, og derfor skal jeg bede hr. Thor Gunnar Kofoed om at fortælle, hvorfor eksportstøtten, som er det, der er i centrum af denne her debat, det forhold, at man dumper en overskudsproduktion af landbrugsprodukter på de fattige landes markeder med massive tilskud betalt af de europæiske skatteydere, kunne være til gavn for de fattige lande.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-11-25:
Nu er det ikke dyretransporter, vi diskuterer, og hvis man havde lagt den linje, at vi bare skulle køre hårdt frem, er det helt sikkert, at så havde vi slet ikke fået større resultater ud af det på dyretransportområdet heller.
Men hvis vi går tilbage til eksportsubsidierne, så er vi nødt til i den danske holdning at forholde os til, hvad det er for en virkelighed, der er på europæisk plan, for at få påvirket de andre.
Vi kan selvfølgelig godt køre en hård linje og sætte os selv uden for forhandlingerne på EU-plan, men det er meget vigtigt, at vi forholder os til, hvordan virkeligheden er, så vi hele tiden er med ved forhandlingsbordet og forhandler os frem til det resultat, vi gerne vil være med i.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Så vil jeg vælge at tage det som et forsøg på at sprede oplysning og ikke et forsøg på at stritte imod, for det var bare det indtryk, man kunne få, nemlig at hr. Thor Gunnar Kofoed, når det kom til stykket, i virkeligheden ikke havde så frygtelig meget lyst til at afvikle støtten.
Det var så, håber jeg, en forkert fortolkning.
Det bringer mig til det næste spørgsmål: Synes hr. Thor Gunnar Kofoed, at den forhandlingsstrategi, som den danske regering fulgte f.eks. i sagen om dyretransporter, førte til ret gode resultater i EU's Ministerråd?
Eller førte den til et nederlag?
Er det nok at komme krybende i korridorerne og hviske med de andre, eller er man også nødt til somme tider at gå ud og simpelt hen fremsætte et forslag og presse de andre lidt og få en åben dialog, hvor man siger: Skulle vi nu ikke tage at rykke?
Der er andre måder at forhandle på, og jeg synes ikke, at det med dyretransporterne viste, at den danske forsigtighedsstrategi altid giver de helt store resultater.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-11-25:
Hvis hr. Keld Albrechtsen havde hørt efter, startede jeg min tale med at sige, hvad Venstre ville, og det er helt på linje med det, udenrigsministeren sagde.
Det er, at vi skal afvikle de her støtteordninger hurtigst muligt.
Men det, jeg forklarede her, er den virkelighed, der er for regeringen i den europæiske politik.
Det er ikke kun den nationale politik, vi har, eller de nationale interesser, vi har af hensyn til stemmerne fra det nært forestående folketingsvalg, som hr. Keld Albrechtsen kører meget på.
Jeg prøvede simpelt hen at fortælle, at et faktum er, hvad der foregår bag kulissen i den europæiske forsamling.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Nu bliver man lidt forvirret over, hvad der egentlig er regeringspartiet Venstres linje, for det er jo en helt anden politik, som hr. Thor Gunnar Kofoed fremlægger, end den, som vi hørte fra ministeren.
Der kom der ikke alle mulige krav om, at vi under ingen omstændigheder må gå først, og at alle andre skal afvikle, før vi begynder, og at i virkeligheden har vi gjort, hvad vi skulle, for der er jo fattige lande, der eksporterer lidt til Europa, og der er også nogle socialister i Sydeuropa, der stritter imod, og jeg ved ikke hvad.
Kataloget af undskyldninger var godt nok stort.
Derfor vil jeg bare spørge hr. Thor Gunnar Kofoed, om han er enig med udenrigsministeren.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2004-11-25:
Der er ikke nogen, der skal være i tvivl om, at Venstre vil helt af med alle former for tilskud, også de her omtalte eksportsubsidier.
Alle tilskudsordninger skal væk fra landbrugsproduktionen, så det ad åre bliver de frie markedskræfter, der skal bestemme, hvor tingene skal produceres.
Det skal ske gennem en afbalanceret afvikling af alle tilskud i hele verden, men samtidig er Venstre også meget opmærksom på, at det ikke er Europas fattigste befolkningsdel, nemlig landbefolkningen, der skal betale for de uigennemtænkte politikker, som bl.a. dette forslag er.
I Venstre går vi absolut ind for, at EU nedtrapper sine eksportsubsidier i takt med, at andre dygtige landbrugslande nedtrapper deres støtteordninger som f.eks. USA med sine eksportkreditter og fødevarebistand osv.
Og der er også statshandelsvirksomheder i Canada og i New Zealand, og der er andre ordninger som produktionsstøtte til forskellige specialproduktioner i Brasilien og Argentina.
Derfor går vi ind for en meget hurtig afvikling af alle disse ordninger, men det er ikke noget, vi skal gøre i Europa alene.
Det er jo sådan, at vi ikke i Danmark har fuld indflydelse, hvor vi bare kan diktere, hvad Europa skal mene.
Og vi flytter ikke noget, medmindre Europa er helt enig i den her sag.
Det er jo heller ingen hemmelighed, at Danmark ikke har den allerstørste opbakning til, at det skal gå lynhurtigt på europæisk plan.
Jeg kunne måske drille oppositionen lidt med at fremhæve, at det er de socialistiske og grønne kræfter i Europa, der kæmper meget hårdt imod, at det skal gå hurtigt.
Der er endda nogle af de socialistiske kræfter, der meget stærkt går ind for Europa; man skal opretholde de protektionistiske linjer i Europa for at beskytte de fattige landbefolkninger i andre lande.
Alt det her skal vi tage hensyn til i den europæiske holdning, når vi udtænker vores politik.
Men tilbage til eksportsubsidierne, der jo er faldet meget i de senere år.
Det er dokumenteret.
De er sådan set nede på en tredjedel af, hvad de var for 10 år siden.
Og de er stadig under afvikling.
Det er heller ikke rigtigt, når oppositionen fortæller, at de her eksportstøtteordninger går meget stærkt ud over de fattigste lande i verden, for det er faktisk lodret forkert.
Faktum er jo, at EU-landene er de absolut største importører fra de 50 fattigste lande, og det er endda til EU's høje prisniveau.
EU importerer mere fra de 50 fattigste lande, end USA, Canada og Japan importerer fra disse lande tilsammen.
EU importerer for 432 mia. euro om året, eller omsat til danske kroner: 3.200 mia. kr. om året til de høje EU-priser.
Så det er faktisk en fantastisk ulandshjælp til de fattigste lande, og det er rent faktisk 85 pct. af Afrikas eksport, der kommer ind i Europa til disse høje priser.
Med baggrund i det, jeg har sagt, vil Venstre afvise det her forslag om allerede på nuværende tidspunkt at fastsætte en dato.
Derimod vil vi anbefale, at vi fortsætter regeringens meget velovervejede og kloge linje, som vi har set køre indtil videre.
Per Stig Møller (KF), 2004-11-25:
Der er jo ikke nogen tvivl om, at både hr. Keld Albrechtsen og jeg og størstedelen af det danske Folketing, formentlig hele det danske Folketing, ønsker en sådan løsning.
Det ved hr. Keld Albrechtsen jo også fra forhandlingerne i Cancún, hvor vi var en bred delegation, der alle var enige.
Så lad os ikke gøre det til en diskussion.
Det er taktikken, som hr. Keld Albrechtsen ganske rigtigt sagde.
Jeg tror ikke, det er en klog taktik, at vi kommer ud med et årstal og binder os til det og så ikke har fået noget på de andre punkter.
Det er også derfor, at den danske regering har taget det, der hedder Outreach-initiativet, hvor vi jo samler ulandene, de afrikanske lande, om at få det bedst mulige ud af Doharunden, således at de står så stærkt som muligt, og så der ikke er nogen misforståelser, som der var i Cancún, i ulandsgruppen i forhold til os.
Jeg har også drøftet hele situationen med den nye kommissær Mandelson på hans første arbejdsdag i mandags, hvor vi også var enige om landbrugspolitikken, sådan som det er nævnt her med en så hurtig som mulig udfasning.
Vi var også meget enige om, at vi skal være meget konstruktive og aktive i WTO-forhandlingerne og bruge tiden op til Hongkong med at lave alliancer.
Det er det, jeg prøver på med Afrikainitiativet.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-25:
Det forstår jeg ikke helt, for ministeren siger nu – sådan forstod jeg budskabet – at der intet er vedtaget før til sidst, alt kan vedtages samlet.
Jamen så vil meldingen om en dato jo heller ikke være vedtaget, før de andre ting er kommet med ind.
Jeg tror bare, og det er jo også erfaringen fra det verdenshandelstopmøde, der brød sammen i Cancún i Mexico, at hvis ikke EU kommer ulandene bedre i møde, så risikerer vi en gentagelse, hvor det hele bare bryder sammen.
Derfor forstår jeg ikke helt logikken i, at man ikke skulle komme i møde på det her punkt.
Det forhindrer jo ikke at man siger: Den endelige vedtagelse og den dato forudsætter jo, at man også bliver enig på de andre punkter.
Jeg synes ikke, at der er nogen modstrid mellem det, jeg har foreslået, og den ramme for forhandlingerne, som ministeren redegjorde for.
Per Stig Møller (KF), 2004-11-25:
Hvis Danmark nu siger et årstal, så må ideen fra hr. Keld Albrechtsen side vel være, at det skal lykkes mig at få EU til at sige det samme årstal.
Ellers er der ikke rigtig nogen mening med det.
Hvis EU så kommer med et sådant årstal uden at have fået noget ud af de andre ting, har EU jo derved handlet uklogt, for så kan de andre sige: Nå ja, men EU gør det jo på det tidspunkt.
Det kan de bare gøre, så beholder vi vores.
Jeg mener stadig væk, som jeg sagde i min tale: Det ville være uklogt.
Så ideen måtte jo være, at jeg, hvis hr. Albrechtsen vil binde mig til et årstal, som vi vil have så tidligt som muligt, men jeg kan ikke stå og sige, hvad så tidligt som muligt er, så også får det igennem EU.
Og hvis EU melder det ensidigt ud, har EU ikke optrådt klogt.
Tove Videbæk (KD), 2004-11-25:
Det her lovforslag er jeg meget glad for at kunne tilsige min støtte.
Med det forslag får brugerne nemlig mulighed for selv at vælge en ledsager.
Brugerne er her enten hjemmeboende unge mellem 16 og 18 år eller andre personer under 67 år, der ikke kan færdes alene på grund af betydelig og varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Den personkreds, som kan få ledsager, er f.eks. kørestolsbrugere og andre med svære bevægelseshandicap, blinde og stærkt svagtsynede, personer med udviklingshæmning m.fl. Kommunerne kan yde 15 timers ledsagelse om måneden til disse personer.
Denne sidste mulighed er det dog op til kommunerne om de vil tilbyde.
På denne måde kan brugeren vælge en ledsager, som han eller hun har interessefællesskab med, og kan vælge en ledsager, som har tid, når behovet for ledsagelse er der.
Dansk Blindesamfund har dog problematiseret, at der er mange, der først bliver blinde, efter at de er fyldt 67 år, og så kan de ifølge forslaget ikke få ledsagelse, og det er naturligvis et problem.
Så på sigt bør denne aldersgrænse jo nok ophæves.
I Kristendemokraterne ser vi det som en forbedring for mange udsatte og svagt stillede borgere til på endnu et område at få øget frihed og fleksibilitet, og kommunen skal ved visitation rådgive brugeren om denne nye mulighed.
Kristendemokraterne er meget glade for at kunne tilsige det her lovforslag vores støtte.
Ida Jørgensen (RV), 2004-11-25:
Det Radikale Venstre synes også, at det her er et godt forslag.
Vi mener, at vi giver personer med en nedsat fysisk funktionsevne mulighed for at få større indflydelse på eget liv, og det er godt.
Vi synes også, der er taget de nødvendige hensyn, som man bør tage, f.eks. at personer med psykisk nedsat funktionsevne ikke får tillagt muligheder, som de ikke vil være i stand til at håndtere, ligesom unge mellem 16 og 18 år heller ikke får mulighed for at få tilskud udbetalt, da de så skulle påtage sig et arbejdsgiveransvar.
Vi er lidt mere kritiske over for, at tilskuddet kan udbetales kontant, men vi ser det i lyset af, at det er en mulighed, man giver kommunerne, og da vi ikke har overblik over alle kommuner og alle forhold ude i kommunerne, har vi ingen problemer med at vise kommunerne den tillid.
Så den del af lovforslaget er vi meget positive over for. Så kommer vi til den redaktionelle ændring af § 30, der genopretter en retstilstand.
Det er jo sådan set en selvmodsigelse.
Det kunne se ud, som om man har glemt at skrive § 73 a på et tidspunkt, og det er sådan set fint for os, at man glemmer det.
Men kunne man ikke bare skrive det åbent, vi skal nok tilgive det, og hvis man har lyst til at få genoprettet en retstilstand hurtigere, så send det bare af sted som et lovforslag, vi skal nok tage venligt imod det.
Men når det står sådan lige med to linjer og selvmodsigende, så bliver vi en lille smule kritiske over for det, men vi synes, indholdet er godt, og den del af det støtter vi altså også.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-25:
Det er jo et lille lovforslag, vi behandler, af begrænset omfang, og derfor skal jeg også holde en kort tale, men lidt kan jo også være godt.
Forslaget går ud på at indføre større fleksibilitet for personer, der betjener sig af ordninger om personlig ledsagelse.
Der er to ændringer.
Den anden er, at man kan vælge at få ydelsen udbetalt som et personligt tilskud, og i det tilfælde kan kommunen så beslutte, om den ønsker at anvende den mulighed.
Jeg skal sige, at vi støtter lovforslaget, og jeg skulle hilse og sige fra Enhedslisten, som ikke længere er til stede i lokalet, at de også støtter det.