Anita Bay Bundegaard (RV), 2001-04-26:
Jeg vil gerne takke for debatten, vi har haft her i dag, som jo har gjort nogle ting helt klart, nemlig at der er en stor interesse i det danske Folketing for den danske ulandsbistand og for, hvordan vi bruger den, og også for vores position i forhold til mødet om de mindst udviklede lande i Paris i maj måned.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi i dag har en meget større moralsk forpligtigelse over for udviklingslandene, end vi havde for bare 5 år eller 10 år siden, fordi vi i dag har meget større viden om, hvordan man yder en god bistand.
Og dermed bliver alle også - og med god grund - mere og mere utålmodige.
Det er sådan, stemningen er, og det er der også god grund til at den er.
Det er den ikke kun ud fra en abstrakt og moralsk tankegang, men fordi mange af de ting, man ved tidligere lejligheder har lovet, aldrig er blevet opfyldt.
Det var jo også det, som hr. Jørn Jespersen var inde på i sin besvarelse, netop at vi simpelt hen mangler at opfylde nogle af de forpligtelser, som vi har lovet ved tidligere lejligheder.
Nu har vi en mulighed for at gøre det godt igen, bl.a. på konferencen om de mindst udviklede lande.
Men der kommer også et topmøde bl.a. i 2002 i Sydafrika, hvor der også skal leveres.
Hr. Jørn Jespersen var bl.a. inde på mediernes rolle og talte også om ATTAC.
Man kan i hvert fald takke ATTAC for én ting, netop at den bevægelse har formået at skaffe opmærksomhed omkring de globale problemer, og den bekymring, som ATTAC har, kan vi jo på mange måder dele.
Derfor er der også al mulig grund til at gøre en stor indsats for, at konferencen i Bruxelles i næste måned kan få et godt resultat.
Vi har talt om gæld i dag.
Det er jo sådan, at regeringen overvejer at øge gældslettelsen fra 90 pct. til 100 pct., og derfor kan jeg give fru Margrete Auken håndslag på - det vil jeg gerne love - at det er det, regeringen arbejder for.
Den gældslettelse har været diskuteret.
Giver den reelt forbedring af de fattige landes situation, eller gør den det ikke?
Det gør den afgjort.
For det første har landene, som vi giver gældslettelse under det såkaldte HIPC, rent faktisk betalt af på deres gæld, og derfor er det selvfølgelig en lettelse for deres budget, at de ikke skal betale af på gælden længere.
Og for det andet betyder gældslettelsen, at de får en større kreditværdighed og kan optage nogle af de lån, som har en stor gaveandel, og som har nogle blødere betingelser, end de ældre lån har.
Så har vi også talt om TRIPS, og det har både hr. Keld
Det spørgsmål kan vi godt diskutere, men jeg tror, at det egentlig er lidt for tidligt at gøre det, for spørgsmålet er, om der er grund til at ændre reglerne.
Det ved vi jo rent faktisk ikke.
Jeg mener, at vi er nødt til at få dem afprøvet.
Dels træder TRIPS-reglerne først i kraft i 2006 for de mindst udviklede lande, og dels bør vi måske først - og det synes jeg at Danmark skal gå foran med - prøve at arbejde sammen med nogle af vores samarbejdslande om, hvordan vi faktisk kan udnytte reglerne, få dem afprøvet og se, hvordan de virker, før vi skrider til, at nu skal vi bare lave TRIPS-reglerne om.
Men det er klart, at hvis vi kan se, at det her ikke fungerer, må vi tage det op til overvejelse igen.
Så har vi talt om markedsadgang, som er så vigtig, og flere har nævnt det europæiske initiativ, som vi vel alle sammen er enige om er godt, men ikke er tilstrækkeligt.
og hjælper med at opbygge kapacitet i landene, sådan at de faktisk også har produkter, som de kan levere.
I den nye oversigt fra OECD, som netop er kommet her for et par dage siden, kan man se, at 15 af de 22 lande faktisk har øget bistanden.
Det er ikke sådan det store hop, men de har dog øget bistanden.
Og alene på den baggrund ville det være et fuldstændig vanvittigt signal at sende fra Danmark at sætte sin bistand ned.
Der er oven i købet lande som Luxembourg - det er godt nok et lille land - som i løbet af ingen tid har fået sat sin procent op til 0,7 og nu arbejder på at komme op på 1 pct.
Så der er faktisk nogle, der lægger sig efter Danmark, og derfor skal vi selvfølgelig ikke sætte vores bistand ned. Jeg vil også gerne takke den socialdemokratiske ordfører for kommentarerne om, at vi skal ligge i spidsen, gå i spidsen på det her område og blive ved med det, og at vi selvfølgelig skal forsøge at få de andre OECD-lande til at øge deres bistand til de mindst udviklede lande.
Jeg er glad for, at Venstres ordfører, hr. Jens Hald Madsen, faktisk syntes, at det var en fin redegørelse, vi er kommet med, og at han så klart tilsluttede sig principperne, de gode principper for dansk bistand, som jo ligger i »Partnerskab 2000«.
Det var også tilfældet for fru Gitte Seeberg.
Og det er jeg meget glad for er tilfældet.
Jeg er også glad for, at hr. Jens Hald Madsen netop så tydeligt sagde, at det er vigtigt, at vi spørger de enkelte lande, hvad der er vigtigst for dem, altså at vi faktisk har et partnerskab med landene i vores udviklingsbistand; ja, det er netop det, vi har i dag.
Og vi har også gensidige krav og respekt i de partnerskaber, vi har.
Derfor vil jeg, netop når vi taler om gensidig respekt, spørge: Hvorfor har hr. Jens Hald Madsen så ikke respekt for, at mennesker lever elendigt i vores programsamarbejdslande?
Og hvorfor tror Venstre, at vores bistandssamarbejde er meget enkelt, at man kan stille regler op på den ene side, og opfyldes de, så fortsætter vi, og hvis de ikke gør, så lukker vi?
Jeg synes også, jeg må minde om, at bistandsprojekter altså er noget, vi laver for 5, 10 år ad gangen.
Det er et meget langsigtet arbejde, og det her med sådan en stop-go-politik, hvor man tror, at så kan vi lukke og så kan vi åbne lidt for hanen, duer altså ikke.
Så vil jeg sige: Venstre har måske ikke regnet ud, hvor stor en besparelse, det er, de gerne vil have.
Men jeg kan så fortælle, at det faktisk er omkring 13 pct.
Nu var vi inde på, hvor det egentlig var, Venstre ville spare, og et af områderne, kunne jeg forstå, var Uganda.
Men hvis vi siger, at så tager vi de 280 mio. kr., giver det altså ikke 13 pct.
Så jeg er bange for, at Venstre i virkeligheden gerne vil gentage alle de gode principper for den nuværende danske bistand og lade, som om det er noget nyt og noget, Venstre har fundet på.
Det er det ikke.
Det er netop de principper, der ligger i »Partnerskab 2000«.
Til fru Gitte Seeberg vil jeg bare lige kort sige det, som andre også har været inde på, at vi faktisk har den mest effektive bistand, det er sådan, OECD karakteriserer vores bistand.
Og så vil jeg gerne tilføje, at det faktisk er svært, jeg tror, det bliver meget, meget svært for nogen som helst politiker i det danske Folketing at finde nogen som helst områder, der er blevet så tæt evalueret, som den danske bistandspolitik er blevet det.
Det er klart, at vi skal tage den evaluering, vi får af den, til efterretning, og at vi skal rette os ind efter den, således også med hensyn til det sydafrikanske virksomhedssamarbejde, som er med i den evalueringsrapport, der er kommet i dag.
Hvis man har læst, hvad jeg også har sagt, har jeg jo sagt, at vi netop skal stramme op på det og gøre noget ved det.
Men jeg vil gerne sige til Peter Skaarup, som sagde, at det gik helt skævt i Sydafrika, og at det var de lokales skyld, at det gik galt, at det er det ikke.
Men i øvrigt er der mange gode grunde til, at det er gået galt, bl.a. fordi Sydafrika er et vanskeligt land med mange problemer.
Til slut vil jeg bare gerne takke for debatten, som jeg synes er meget hjælpsom og nyttig i forhold til den danske position i forbindelse med LDC-mødet i Paris i maj måned, og
at det glæder mig, at vi har kunnet have den debat, vi har haft i dag, som har vist skillelinjerne - det er også meget nyttigt - men som også har vist, at den store interesse er der for det her område.
Tak for det.