Thomas Adelskov (S), 2003-01-21:
Tror statsministeren, at der vil komme mere frem i pressen?
Tror statsministeren, at sagen er slut?
Hvor mange tiltalefrafald vil statsministeren acceptere af sin finansminister?
Den 2. oktober 2002 begynder pressen at interessere sig for finansministerens ejendomme ved Rørvig.
Først i forbindelse med finansministerens oppløjning af offentlige stier, siden for, om finansministeren overhovedet har beboet sine ejendomme.
Finansministerens svar herpå var først tavshed, dernæst injurierende anklager mod naboerne i Nakke for at rende med, jeg tror, det hed ondsindet nabosladder.
Siden, da pressen søgte aktindsigt, fortalte ministeren, at han som minister havde haft et stort arbejdspres og derfor ikke kunne overholde landbrugslovens bopælspligt.
Efterfølgende, da pressen nu havde boret videre, gav finansministeren som forklaring, at han i årene, inden han blev minister, troede, han var omfattet af Folketingets såkaldte jyderegel.
En regel, der i øvrigt kræver hele to godkendelser eller dispensationer fra Folketingets formand, hvilket aldrig nogen sinde er blevet søgt.
Netop denne fremgangsmåde har desværre været kendetegnende for finansministerens håndtering af hele denne sag.
Først tavshed, så benægtelse, og siden hen erkendelse af det og kun det, som offentligheden allerede godt vidste, og som pressen havde afdækket og dokumenteret.
Således har farcen om redegørelsen til Folketinget også udviklet sig.
Alligevel valgte finansministeren at vente til sidste øjeblik med at give statsministeren og Folketinget den krævede redegørelse, også selv om sagen nu har rullet siden den 2. oktober.
Samtidig må man konstatere, at redegørelsen viser sig at være mangelfuld, bl.a. med hensyn til spørgsmålet om finansministerens hektaropmåling, og få timer efter udgivelsen gav den da også anledning til den første rettelse og til nye erkendelser.
Her til formiddag har vi også kunnet læse i Ekstra Bladets afsløringer, at der i den ellers meget juridiske redegørelse er udeladt en redegørelse fra finansministeren forud for sit køb af den anden gård, hvor finansministeren ifølge bladet har givet oplysninger, der ikke helt holder vand. Endelig må man sige om redegørelsen, at den jo ikke beskæftiger sig med de politiske og moralske problemer.
Finansministeren har ikke overholdt landbrugslovens bopælspligt, en pligt, der er en hjørnesten i landbrugsloven, fordi den netop har til formål at lette mulighederne for unge landmænd for at have råd til og mulighed for at kunne købe deres eget landbrug.
Det er en regel, som har til formål at forhindre netop rigmænd og andre i at opkøbe landbrug.
Finansministeren har ikke overholdt sommerhusreglen.
Det er en regel, som skal beskytte sommerhusområderne og kommunerne mod overdreven tilflytning og brug af sommerhusområderne.
Finansministeren skylder også fortsat borgerne i Rørvig en undskyldning for anklagerne om nabosladder.
Finansministeren skylder også at forholde sig til det moralske dilemma, nemlig det, at Folketing, regering og kommuner i disse år bruger mange ressourcer på at afdække socialt bedrageri via nidkær jagt på borgere, der får udbetalt for mange børnepenge eller for meget i boligsikring, hvor ægtefællen har opgivet en anden folkeregisteradresse end den faktiske.
Når disse ganske almindelige borgere fanges i lovovertrædelser, ja, så dømmes de som sociale bedragere.
De får bøde, og de skal betale det hele tilbage.
Finansministeren er sådan set fanget i en tilsvarende lovovertrædelse.
Finansministeren har fået udbetalt hektarstøtte uden at bo der, hvor han sagde han boede, uden at opfylde landbrugslovens bopælspligt.
Finansministeren har folkeregisteradresse i Rørvig, men har reelt boet i sit sommerhus.
Finansministeren pålægges ikke dom eller bøde eller tilbagebetaling, og det er alene, fordi han ikke blev opdaget; ikke fordi finansministeren har været lovlydig, men fordi han ikke blev opdaget.
Der er god grund til kritik, kritik af finansministerens håndtering af sagen, den manglende overholdelse af bopælspligten, den manglende overholdelse af sommerhusreglen og at finansministeren har givet svar til Folketinget, hvor han jo har taget jordbrugskommissionen i Vestsjællands Amt til indtægt for vurderinger, de aldrig har foretaget, og det var dermed på daværende tidspunkt med til at lukke diskussionen om tilbagebetaling af yderligere hektarstøtte.
I forbindelse med redegørelsen har jeg en række spørgsmål, som jeg mener, at statsministeren bør besvare: Er statsministeren tilfreds med redegørelsen og dens indhold? Synes statsministeren ikke, at det skorter på grundighed fra finansministerens side, når der allerede få timer efter offentliggørelsen fremkom de første rettelser til redegørelsen, nu med indrømmelse af, at finansministeren burde have handlet anderledes over for jordbrugskommissionen i Vestsjællands Amt i år 2000? Synes statsministeren, at finansministerens redegørelse har været fyldestgørende, når Ekstra Bladet i dag kan påpege direkte mangler i redegørelsen og måske har givet jordbrugskommissionen forkerte oplysninger?