Lone Dybkjær (RV), 2005-04-26:
Det Radikale Venstres vision for ligestilling mellem kvinder og mænd er en demokratisk vision.
Vores mål er et samfund, hvor vi har mulighed for at leve som mænd og kvinder på flere forskellige måder, og hvor køn ikke sætter snævre rammer for de forventninger, omverdenen har til os.
Ligestilling betyder med andre ord ikke, at alle skal være ens.
Tværtimod skal alle have mulighed for at være så forskellige, som de vil.
Ligestilling betyder, at alle skal have lige muligheder, lige rettigheder og ligeværd, også muligheden og retten til at være forskellige og blive ansat på lige fod med alle andre uanset forskellighed.
Dette er de indledende ord i det ligestillingsprogram, som Det Radikale Venstre diskuterer for tiden.
Vi har ikke ligestilling i Danmark.
Vi har ikke et frit valg, uanset hvad regeringen og ordførerne siger.
Vi har ikke et frit valg til at skabe de liv, vi ønsker, uafhængigt af, om vi er mænd eller kvinder.
Fakta viser, at det ikke er tilfældet.
Hvorfor er der f.eks. så få kvinder i centraladministrationens ledelse?
Er det virkelig, fordi kvinderne ikke har lyst til at være der, eller er det, fordi de reelt ikke har fået mulighed for at komme der?
Igen: Er det, fordi kvinderne ikke har lyst eller mulighed eller viden til at være der, eller skyldes det andre ting?
Hvorfor er der så få kvinder i bestyrelserne og chefredaktionerne?
Er det, fordi kvinder ikke er egnede til det, eller skyldes det andre ting?
Venter vi i hundrede år, så skal der såmænd nok være ligestilling.
Spørgsmålet er, om vi har tid til at vente så længe.
Det Radikale Venstre er derfor ikke enig med regeringens tilgang til ligestilling.
Vi tror faktisk ikke, at pjecer er nok.
Vi tror ikke, at oplysningskampagner er nok.
Vi tror, at der skal mere til, og vi tror oven i købet, at nogle af de ting, der er lavet, kan være direkte skadelige for ligestillingen, f.eks. den udvidede barselorlov.
Det skal jeg vende tilbage til.
Men lad mig i øvrigt nævne nogle eksempler, hvor vi ikke synes regeringens arbejde er udtømmende, til trods for at regeringen siger, at den gerne vil gøre noget på området, f.eks. kønsmainstreaming.
Ministeren nævner selv i sin redegørelse, at der i loven er krav om, at ligestilling skal integreres i al planlægning og forvaltning, og at flere ministerier derfor arbejder med sagen.
Surt er det derfor, at der stort set ikke er foretaget nogen ligestillingsvurdering i forbindelse med århundredets forvaltningsreform, nemlig kommunalstrukturreformen.
Ligestillingsministeren siger oven i købet, at hun ikke mener, socialministeren burde have foretaget en sådan vurdering.
Jeg kan kun se det som et udtryk for, at ligestillingsministeren simpelt hen ikke aner, hvad mainstreaming er uanset fine oplysninger på ministeriets hjemmeside.
Der er jo ikke andet end konsekvenser for ligestillingen i forbindelse med kommunalstrukturreformen.
Det er faktisk sådan, at der i kommunerne er 78 pct. kvinder og i amterne 76 pct. kvinder.
Det er da rigtigt, at de konkrete institutioner måske, måske ikke bliver liggende.
En del af dem vil da blive liggende i første omgang.
Men hvad med hele administrationen?
Der sker da noget, når kommunerne lægges sammen.
Der er da nogle konsekvenser for de kvinder, der er ansat i kommunerne og amterne.
Det kan ikke undgås.
Kommunerne og kommuneforvaltning og regionsforvaltningen skal jo ikke ligge samme sted som før.
Der er da også enorme konsekvenser.
Det er da ikke ligegyldigt, om f.eks. det sociale ankenævn ligger i Ringkøbing eller ligger i Århus.
Der er da nogle klare konsekvenser af den lovgivning, som burde være vurderet.
Nu får vi en høring, og der kan vi måske blive en lille smule klogere.
Så siger ministeren, at den fremtidige udfordring er at få flere kvinder til at stille op i forbindelse med valgene til kommunalbestyrelserne.
Ja, men igen er opfordringer ikke nok.
Det handler også om arbejdet i kommunerne, og man kan derfor spørge, hvilke initiativer ministeren vil tage, for at der sker en hensigtsmæssig tilrettelæggelse af arbejdet i forbindelse med kommunalbestyrelserne.
Ministeren er jo så utrolig glad for kurser, og vi har et konkret forslag til en enkelt person, der skulle komme på et enkelt kursus, nemlig finansministeren.
Vi vil gerne opfordre ministeren til at sige til finansministeren, at han burde rejse til Norge og Sverige og kigge på den ligestillingsvurdering, der foretages af finansloven.
Vi vil gerne have den tilsvarende vurdering i Danmark, og vi tror, at en af vejene dertil er, at finansministeren får et lille kursus i, hvordan det rent faktisk sker.
Så er der spørgsmålet om barselorlov.
Men der er jo ikke frit valg, hvis ikke der er lige muligheder, og det er der ikke her.
Det gælder også for hovedparten af mænd.
Arbejdsgiverforeningen var da også ganske klar forleden.
Da sagde den: Nå, ja, selvfølgelig, det må jo være den pris, man betaler, hvis man tager barselorlov som mand.
Vi skulle da gerne være kommet lidt længere, sådan at der ikke er nogen priser, man betaler, fordi man som mand eller kvinde tager barselorlov.
Og det sker jo.
Nu har vi netop set de ting, der er sket på afskedigelsesområdet, og der er også en lang række kvinder, der siger, at det er klart, at de er sat til side i en karrieremæssig sammenhæng eller en udviklingsmæssig sammenhæng.
Derfor er der nogle konsekvenser af den barselorlov, og det er også grunden til, at Det Radikale Venstre mener, at en del af barselorloven bør være øremærket til mændene.
Der er ingen grund til, at de skal igennem de samme kampe, som kvinderne har været igennem, når de tog deres barselorlov.
Der er ingen grund til, at de skal straffes.
Så er der spørgsmålet om ligeløn.
Der har vi været inde på de kønsopdelte statistikker som en fuldstændig afgørende ting i den her sammenhæng, og det er jo godt, hvis de kommer.
Det er klart, at regeringen vender sig mod kvindehandel.
Vi mener bare ikke, at de 15 dages ophold, som regeringen vil give dem, der har været udsat for handel, er at give dem en reel chance.
Man kan ikke på 15 dage på rimelig vis finde ud af at sende disse kvinder hjem til noget som helst andet end det, de kom fra.
Volden har vi været inde på.
Konklusionen for Det Radikale Venstre med hensyn til vold, voldtægt og prostitution er, at de skal tænkes sammen ud fra spørgsmålet om, hvorvidt vi gør tilstrækkeligt for offeret, og ud fra, at vi har for lidt fokus på den anden part, og hvilket kultursyn der egentlig ligger til grund for disse handlinger.
Her kunne man foreslå endnu et kursus, nemlig til f.eks. dommere eller domsmænd, som skal ind i de her sager.
Det var EU, der sørgede for, at vi fik ligelønslovgivning i Danmark, og det var også EU, der sørgede for, at vi fik den omvendte bevisbyrde.
Der er en lang række andre tiltag, som EU har gjort, og som viser, at EU faktisk er fremmende på det her område, og at det er virkelig godt for danske kvinder, at de har EU.
Til allersidst vil jeg sige, at jeg synes, der er grund til, at vi får en fortløbende debat om alle de her spørgsmål, og Det Radikale Venstre skal derfor foreslå, at vi opretter et ligestillingsudvalg i Folketinget.
Der havde man nemlig et stående udvalg for ligestilling, selvfølgelig befolket specielt af kvinder, det skal ikke være nogen hemmelighed.
Men det gør jo heller ikke noget, fordi de ofte er interesserede, og så behøver vi ikke slås med de mænd, der ikke er interesserede.
Når vi gerne vil foreslå det, er det, fordi vi i lyset af f.eks. strukturreformen, og man kan også sige i lyset af finansloven og i forbindelse med lovgivning i det hele taget synes, at vi skal have et stående udvalg, der beskæftiger sig med den lovgivning, det synes, det er nødvendigt at beskæftige sig med set med ligestillingsbriller.
Så kan man tage de enkelte lovforslag, og i dette tilfælde kunne det have været statsamterne.
Et ligestillingsudvalg kunne have behandlet det lovforslag og være kommet med sine bemærkninger til det.
Det kunne også have arrangeret høringer og forskellige andre ting, sådan at vi havde fået tingene belyst.
Det er egentlig vores begrundelse for, at vi synes, man bør tage et initiativ til at få et stående udvalg, sådan at vi har en løbende debat om de her spørgsmål.
Det er også blevet særlig vigtigt, fordi vi ikke har videnscenteret mere.
Det synes vi der skal være, men det har vi altså ikke.
Det vil regeringen ikke have, og det tager vi så til efterretning lige her og nu.
Men i det mindste kunne vi have et stående udvalg i Folketinget, sådan at vi sikrede en løbende ligestillingspolitisk debat og ikke bare i forbindelse med sådan en stor årlig ligestillingsredegørelse.
Det er da o.k., at vi har den, men det er ikke tilstrækkeligt.
Det er den løbende, konkrete debat i det daglige arbejde, vi har brug for, hvis vi virkelig skal fremme ligestilling.
Det er en lang række initiativer på kryds og tværs af lovgivningen, på kryds og tværs af de forskellige områder, der skal til, hvis vi skal lykkes med ligestilling og det ikke skal vare, som jeg sagde, de hundrede år.