runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Jeg synes, at vi beklageligvis er meget tæt på at måtte konstatere, at regeringen ikke har tænkt sig at tage ved lære af Arrivaskandalen.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at en af de store fejl, der blev begået i forbindelse med udlicitering af togene i Midt- og Vestjylland, var, at man ikke tog fornødent hensyn til brugerne.
Man lyttede ikke ordentligt til brugerne.
Nu er man så i gang med at udlicitere BornholmsTrafikken.
Her har man heller ikke lyttet til brugerne.
Man har ikke kunnet blive enig med Bornholms Regionskommune.
Man har ikke kunnet blive enige med hverken pendlerforening eller passagerforening.
De vil overhovedet ikke have med den udlicitering at gøre.
Burde det ikke give ministeren anledning til at stille sig selv det spørgsmål, om han er på vej ud på samme skråplan
med hensyn til BornholmsTrafikken, som vi just oplever med Arriva, eller har ministeren draget den lære af Arrivasagen, at man ikke behøver at lytte til brugerne, at det ikke er nødvendigt?
Det ville dog være utroligt, hvis man har draget den lære, men vil det få nogen konsekvenser i forhold til BornholmsTrafikken?
Jacob Buksti (S), 2003-02-26:
Jeg vil gerne sige til økonomi- og erhvervsministeren, at jeg står ikke her og antyder noget som helst om trafikministeren.
Hvis det er sådan, at man kun studerer det, der går galt, så ender det med, at man kommer til de forkerte konklusioner på, hvorfor det går galt, hvorefter man laver de samme fejl igen og igen, f.eks. når man skal i gang med Odense-Svendborg, som jeg er sikker på vil have ministerens store bevågenhed.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-26:
Jeg synes, det er meget positivt, at ministeren tilkendegiver, at man selvfølgelig hele tiden må analysere, men samtidig ligger der jo deri et lidt uldent svar på det, hr. Jacob Buksti spurgte om.
Derfor vil jeg gerne spørge: Vil regering tage initiativ til en analyse af Arrivasagen med henblik på, at de dårlige erfaringer, man har herfra, ikke skal gentage sig?
Når ministeren ikke selv kommer til Folketinget i dag og kan pege på nogen som helst initiativer, som man vil tage på baggrund af det her, må første skridt vel være, at man får lavet en lidt mere systematisk analyse af, hvorfor det er gået galt både i forhold til kontrakten og i forhold til den efterfølgende opfølgning på kontrakten.
Så vil økonomi- og erhvervsministeren give tilsagn om, at der kommer en sådan analyse af Arrivasagen, så vi reelt kan se, hvad vi skal undgå i fremtiden, for at det her ikke gentager sig?
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-26:
Som jeg også tilkendegav sidste gang, er der jo ingen tvivl
om, at man er nødt til hver gang, man har udliciteret, at analysere, om det er gjort på den rigtige måde
Alle kan jo huske Ri-Bus, da man startede i sin tid.
Skulle man da have hældt udliciteringstanken på selve busområdet ned ad brættet, fordi det ikke gik, som man forventede dengang?
Hvad med hele affaldshåndteringen på daværende tidspunkt, da man påbegyndte udliciteringer?
Til hr. Jacob Buksti, der spørger, om det ikke er muligt, at det ikke kun drejer sig om kontrakten: Jeg er helt klar over, hvordan hr. Jacob Buksti har været ansvarlig og har inddraget Folketingets partier, og jeg har også noteret mig de artikler, som hr. Buksti har skrevet i dagspressen om, at der var tale om en bunden opgave, de nævnte partier var derfor inddraget i valg af strækning og fastlæggelse af udbudsmateriale, dog med Enhedslisten, der sagde fra. Med hensyn til spørgsmålet om best practise vil jeg sige, at det er, som om man nu skyder trafikministeren i skoene, at han ikke griber ind i denne sag - det er det, der sådan ligger mellem linjerne.
Jeg vil sige, at det, jeg er orienteret om, er, at trafikministeren bruger de redskaber der ligger i kontrakten, bedst muligt - i overensstemmelse med Kammeradvokaten.
Jeg kan sige, at trafikministeren jo klart har tilkendegivet, at Arriva ikke har leveret varen.
Man bruger de muligheder, der er, som sagt i overensstemmelse med Kammeradvokaten.
Hr. Keld Albrechtsen spørger, om det nu betyder, at man ikke vil udlicitere de små færger, og hvad med nye regler, før BornholmsTrafikken kommer i omløb.
Det, jeg har tilkendegivet sidste gang, som jeg også kan tilkendegive i dag, er, at der er et samfund og en regering, som hele tiden lærer af de elementer, der er.
Det er på den måde - som jeg har tilkendegivet - man også har udviklet de elementer omkring udlicitering, som jeg nævnte i mit første svar.
Til fru Pernille Blach Hansen: Jeg ved ikke, om vi kan blive ved med at koge suppe på det her spørgsmål onsdag efter onsdag, men jeg stiller gerne op.
Problemstillingen i denne her sag har været meget, meget kompleks.
Der har været skrevet en kontrakt.
Der har været lavet et udbudsmateriale.
Man har brugt meget tid på at udarbejde det.
Enhedslisten sagde fra.
Hvad kan man så lære af det?
Jamen man må hele tiden gå ind og analysere, om der er elementer, hvor man kan forbedre.
Sådan er det, hver eneste gang regeringen er gået i gang med et nyt område.
Jacob Buksti (S), 2003-02-26:
Nu siger ministeren selv, at der jo er nogle udliciteringer, man har positive erfaringer med, og så er der helt direkte konstaterbart nogle, man har dårlige erfaringer med.
Er det sådan, at en af de lærer, som regeringen vil kunne drage af den udvikling, vi står i, er, at man f.eks. havde tænkt sig at analysere, hvorfor der er noget, der går godt, og hvorfor der er noget, der går skidt?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Nu så jeg jo, at efter at vi havde haft den drøftelse i sidste uge, hvor ministeren ikke havde svar på spørgsmålene om, hvorvidt regeringen havde lært noget af Arrivasagen, har regeringen dog trods alt besluttet, at man ikke vil udlicitere de små færger.
Jeg vil godt spørge, om det er et udslag af eftertanke, det kunne det jo da, positivt betragtet, ikke udelukkes at det var.
Næste offer for regeringens udliciteringspolitik, nemlig BornholmsTrafikken, er jo allerede udset, og hvis det svar, ministeren nu giver, skal forstås sådan, at regeringen vil udfærdige nye regler, før man går videre med udlicitering, så må det vel også betyde, at udliciteringen af BornholmsTrafikken må stilles i bero.
Eller sagt på en anden måde: Hvis regeringen har tænkt sig nu at køre videre med at udlicitere BornholmsTrafikken uden at stoppe op og tænke sig om og lære af Arriva, er svaret vel, at regeringen intet har lært?
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-26:
Tak for svaret, men svaret er jo så desværre, at der overhovedet ingen konkrete initiativer kommer fra regeringen.
Så man drager ingen principiel lære af den her ulykkelige sag.
Tværtimod siger ministeren her, at myndighederne har de fornødne værktøjer til at sikre, at udliciteringen går godt.
Og så kan man vel slutte baglæns og sige, jamen så har
trafikministeren i den her sag åbenbart ikke benyttet sig af værktøjerne, for det er jo ganske åbenlyst ikke gået godt.
Når ministeren i sidste uge her i salen sagde, at det, man kan lære af sådan en sag, måske er noget om, hvorvidt de vilkår, der har været skrevet i denne kontrakt, har været skrappe nok med hensyn til, hvornår man kan gribe ind, hvilket konkret initiativ kommer der så ud af det?
Betyder det, at erhvervs- og økonomiministeren eller regeringen som sådan vil tage initiativ til at sikre, at man i fremtidige kontrakter skriver andre vilkår ind, så man har mulighed for at gribe ind, når det viser sig, at den, der tilbyder sig, ikke lever op til kontrakten efterfølgende?
Det kan da ikke passe, at ministeren overhovedet ingen svar har på, hvad vi skal gøre for at undgå sådan noget her en anden gang.
Bendt Bendtsen (KF), 2003-02-26:
Jeg vil gerne have lov at sige, at sagen om Arrivas kørsel på jernbanestrækninger i Midt- og Vestjylland som bekendt er trafikministerens område, som jeg ikke vil gå i detaljer med.
Det har vi en trafikminister til.
Men jeg vil gerne redegøre generelt for regeringens initiativer til at understøtte fornuftige udliciteringer og muligheden for at skabe konkurrence om at levere offentlig service.
Grundlæggende mener jeg, at myndigheder, der ønsker at udlicitere, allerede i dag har de fornødne værktøjer til at sikre, at udliciteringen går godt og bidrager til at skabe bedre service for pengene.
Men der er selvfølgelig også grund
til at udbrede erfaringerne. Jeg kan f.eks. nævne ældrepakken, der blev vedtaget før sommerferien, som skal sikre borgerne et frit valg mellem flere leverandører.
De nye regler har samtidig betydet, at også kommunerne er blevet mere bevidste om at beskrive de ønskede servicekvaliteter og hvilke omkostninger, der har været forbundet med den hidtidige kommunale produktion.
Og det må vi sige har været en lærerig proces for kommunerne. Også kravet om, at kommunerne skal udarbejde en generel servicestrategi for planlagte udliciteringer, er med til at styrke erfaringsgrundlaget for udliciteringer i den offentlige sektor. Der er naturligvis behov for at udbrede
disse erfaringer.
Konkurrencestyrelsen bidrager til dette, bl.a. gennem vejledninger og de årlige konkurrenceredegørelser.
Og man kan som bekendt få praktiske råd og vink i udbudsportalen på internettet.
Derudover har regeringen moderniseret Udliciteringsrådet.
Så alt i alt vil jeg sige, at når jeg nævnte de ting, jeg nævnte i forbindelse med spørgsmålet i sidste uge, er det jo, fordi vi alle sammen godt er klar over, at det her er en ulykkelig sag, som ingen kan være tilfreds med.
Og det er jo også de markeringer, som trafikministeren er kommet med i denne sag.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-26:
Som erhvervs- og økonomiministeren opdagede sidste onsdag, er hele den ulykkelige Arrivasag jo en sag, vi går meget op i, ikke mindst fordi konsekvenserne er helt uacceptable for de mange passagerer, der står og venter på et tog, der ikke kommer.
Men det, vi egentlig er lidt optaget af, er, hvad regeringen så har lært af den her Arrivasag, hvad man mere principielt kan udlede af den.
Og efter mange spørgsmål i sidste uge fik vi til sidst økonomiministeren til at sige, at det måske er noget om, om vilkårene i kontrakten har været skrappe nok.
Nu har ministeren så haft 1 uge til at tænke yderligere over tingene, og derfor vil vi gerne bede ministeren om at svare på - på baggrund af at det måske er noget med, at vilkårene ikke har været skrappe nok - hvilke konkrete initiativer regeringen så vil tage for at sikre, at sådan en sag her ikke gentager sig, hverken på trafikområdet eller på andre områder, hvor man udliciterer offentlige opgaver.
»Vil ministeren i fortsættelse af sin beskrivelse af den principielle lære, man kan drage af det kritisable forløb af udliciteringen af togdriften i Midt- og Vestjylland til Arriva, redegøre for, hvilke initiativer regeringen planlægger for at kunne gennemføre fremtidige udliciteringer uden disse uacceptable konsekvenser?«
Skriftlig begrundelse
Ministeren udtalte i Folketinget den 19. februar 2003 i svar på spørgsmål nr. S 2000, at »det, man kan lære af sådan en sag, er måske noget om, hvorvidt de vilkår, der har været skrevet i denne kontrakt, har været skarpe nok med hensyn til, hvornår man kan gribe ind«.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-26:
Sammenhængen er den, at sådan som jeg ser Europas fremtid, er det nødvendigt, at vi har nogle fælles regler om asyl, om indvandring, om udlændinge i det hele taget, fordi vi har et EU, hvor der er fri bevægelighed over landegrænserne.
Og jeg synes også, at den samlede styring af alt det her bliver meget stærkere, hvis vi lægger kræfterne sammen om at gøre det. Så det er jo grundlæggende årsagen til, at jeg er tilhænger af, at vi skaber et fælles regelsæt, men naturligvis et fælles regelsæt, der er i pagt med de ønsker, vi har fra dansk side.
Det er da klart.
Lad mig lige minde om, at det altså er et forslag, der ikke er færdigbehandlet.
Lad mig også minde om, at der langtfra er enighed mellem de 14 andre, som er dem, der skal beslutte det.
Der er faktisk flere og flere lande, som melder sig med synspunkter, som ligger op ad den holdning, vi har fra dansk side.
Men på grund af forbeholdet har vi jo ingen mulighed for at påvirke processen, det har vi jo desværre ikke.
Vi er afhængige af, om jeg så må sige, hvad de andre beslutter, men kan så til gengæld også selv bestemme, om vi vil være med i det eller ikke vil være med i det.
Jeg tror, at det er hr. Peter Skaarups udmærkede partifælle, hr. Søren Krarup, som nogle gange bruger det udtryk, at man skal tage sit udgangspunkt i den givne virkelighed.
Det er faktisk et godt udtryk, som jeg også vil anbefale hr. Peter Skaarup: at tage sit udgangspunkt i den givne virkelighed i stedet for spekulative forestillinger.
Peter Skaarup (DF), 2003-02-26:
Det sidste er jeg tilfreds med, altså at man ikke har nogen planer om at lempe den politik.
Men det peger jo stadig væk på det helt afgørende her, at uanset at det da er rigtigt, som statsministeren siger, at vi kunne være med til at påvirke nogle ting, så er spørgsmålet: Hvis det så ender med, at det er det fuldstændig urimelige, der bliver vedtaget, og vi står tilbage i en situation, hvor vi simpelt hen ikke kan acceptere det, hvor man f.eks. fremover vil have det sådan, at man ikke længere skal være her i landet i 10 år for at få familiesammenføring, men kun i 2 år - det er jo rent faktisk det, det går ud på - hvor står vi så henne? Så stod vi jo, hvis vi havde afskaffet forbeholdet, i en situation, hvor vi var nødt til at gøre vold på os selv, fjerne vores egen mulighed for at føre vores egen udlændingepolitik og så lade EU-systemet køre det, man nu gerne vil.
Jeg synes ikke, statsministeren svarede på det forhold, at det, som statsministeren bl.a. sagde, da han i Landstingssalen forelagde den danske regerings holdning til, hvad man ville arbejde for i forhold til EU's fremtid, altså bl.a. i forhold til konventarbejdet, var, at en af de ting, man vil arbejde for, hvor det var vigtigt, at man havde mere kompetence til EU, mere samarbejde, lige præcis var udlændingepolitikken. Og når man nævner det, er det jo direkte i modstrid med, hvad det er, man arbejder med i EU lige i øjeblikket.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-26:
Det sidste er jo svært at sætte konkrete tal på, men det sætter i hvert fald fingeren på en væsentlig problemstilling, nemlig at det jo ikke er sådan, at man bare sikrer freden ved at lade fem og syv være lige og fortsat lade en tyran som Saddam Hussein husere uhæmmet.
Han har før vist, at han både har evner og vilje til at bruge farlige våben såvel mod udenlandske fjender som mod sit eget folk.
Han kan gøre det
Det er jo den risiko, der hele tiden er.
Så siger hr. Villy Søvndal, at man må stille det spørgsmål: Hvorfor kan våbeninspektionen ikke få lov til at afslutte sit arbejde?
Jo, netop.
Det er jo det, våbeninspektionen skal have mulighed for, og der siger Hans Blix, at hvis blot Saddam Hussein vil rette sig efter det, FN siger, behøver han kun kort tid til at færdiggøre sit arbejde.
Så det er jo meget enkelt.
Og det er derfor, EU-landene i enighed har sagt: Nu må Irak samarbejde øjeblikkelig og fuldstændigt.
Så endelig til hr. Keld Albrechtsen: Jeg kan kun sige, at når man kigger tilbage på, hvad der skete under den kolde krig, så er den historiske realitet jo den, at de østeuropæiske systemkritikere rystede på hovedet af de naive kræfter i de vesteuropæiske lande, som hoppede på den sovjetiske propaganda.
Det er jo sandheden om det.
Det var den fasthed, som NATO-alliancen udviste, som sikrede, at sovjetsystemet faldt sammen, Muren faldt, og nye demokratier kunne blomstre op i Østeuropa.
Det var bestemt ikke hr. Keld Albrechtsens indsats, som tværtimod gik ud på at deltage i et flertal, der tvang den daværende danske regering til at forsøge at bryde den enighed.
Men heldigvis stod de andre lande fast, og derved sikrede vi, at demokratiet på ny kunne vinde fodfæste i Østeuropa.
Jens Rohde (V), 2003-02-26:
Nu nævnte hr. Villy Søvndal tallene en halv million dræbte og 2 millioner flygtninge.
Kunne statsministeren forestille sig, at det tal ville blive langt overgået med en Saddam Hussein ved magten i måske 10, 15, 20 år mere i Irak?
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Nu hævder statsministeren uden at reflektere på det, at det ikke var den politik, jeg deltog i, som førte til Murens fald. Så vil jeg godt spørge statsministeren: Hvis vi ikke havde haft fredsbevægelserne, hvis vi ikke havde haft den bevægelse, der gik gennem hele Europa, og som også rejste sig med Solidarnosc i Polen osv., hvis vi ikke havde haft den, så havde vi heller ikke haft Gorbatjov, og så var Muren heller ikke faldet.
Det kunne godt tænkes, at der kom en Gorbatjov i Irak, hvis vi griber det hele fornuftigt an og giver freden en chance.
Så jeg er glad for, at statsministeren bragte det historiske tema og de historiske paralleller ind i det.
Det synes jeg giver en god debat, og den synes jeg vi skal videreføre.
Villy Søvndal (SF), 2003-02-26:
»Er det statsministerens vurdering, at senator Robert C. Byrd med sine udtalelser - omtalt i P1 Morgen den 21. februar 2003 og udfoldet i Byrds bemærkninger i Senatet om »the administration's dangerous wartime rhetoric«, hvori der efterlyses en mindre krigerisk retorik fra Præsident Bush og advares imod amerikansk enegang og splittelse af internationale alliancer - går Saddam Husseins ærinde?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-26:
Lejerne har ingen som helst grund til at føle sig utrygge ved regeringens overvejelser på huslejeområdet, for de er meget enkle.
De blev sagt allerede før valget, og vi vedstår dem, vi holder fast ved dem efter valget, nemlig at vi ingen planer har om at fjerne huslejereguleringen.
I det ligger jo også, som jeg sagde før valget, at vi ikke vil give huslejedannelsen fri.
Det skal man jo huske, for det var jo det, der blev debatteret før valget, fordi vi som sædvanlig i valgkampe blev udsat for en skræmmekampagne fra boligbevægelsen, som påstod, at hvis vi dannede regering, ville vi liberalisere boligmarkedet og indføre fri huslejedannelse.
Det var jo det, jeg svarede på.
Der sagde jeg så: Nej, det vil vi ikke, det giver vi en garanti for.
Det er selvfølgelig klart, at når sådan et løfte er afgivet før valget, så vedstår vi det fuldstændigt efter valget.
Jeg har da ikke før valget udtalt mig om eller udtalt
mig imod, at man kunne finde hensigtsmæssige forenklinger af lejelovgivningen.
Jeg synes da, at alle må være interesseret i, at hvis man kan forenkle en kompliceret lovgivning, så skal man gå efter det.
Men der ligger selvfølgelig det, der er sagt før valget, nemlig at det ikke er med henblik på, at det skal være til ugunst for lejerne, som hr. Keld Albrechtsen siger.
Jeg lægger meget vægt på, at det, der er sagt før valget, vedstår man efter valget.
Derfor har lejerne ingen som helst grund til at føle sig utrygge.
De eneste, der prøver at sprede utryghed i denne sal,
er en opposition, som bevidst fordrejer, hvad socialministeren har sagt.
Men lad mig for en ordens skyld gentage: Regeringen har ingen planer om at fjerne huslejereguleringen i udlejningsbyggeriet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Jeg synes, det er lige stærkt nok, at statsministeren påstår, at vi andre fordrejer tingene, når vi henviser til, at socialministeren brugte udtrykket afregulering.
Men jeg noterer mig også, at statsministeren jo i realiteten beklager, at socialministeren brugte det udtryk: afregulering.
Så vil jeg godt spørge statsministeren, om han vil besvare det spørgsmål, som jeg stillede. For når statsministeren før valget gav det løfte, at man ikke ville ændre reguleringen, var det jo et klart signal til lejerne om, at der f.eks. ikke ville komme forenklinger, som ville være til ugunst for lejerne.
Derfor vil jeg bare gerne bede statsministeren bekræfte, at statsministeren og regeringen ingen planer har om at ændre eller forenkle eller på anden måde fifle med lejeloven, således at det bliver til ugunst for lejerne.
Jeg er egentlig lidt forbløffet over, at statsministeren undveg mit spørgsmål.
Det giver jo anledning til en mistanke
om, at der lå mere i socialministerens udtryk »afregulering« end bare en misforstået sprogbrug. Så jeg håber nu, at statsministeren vil benytte lejligheden, når han nu får mulighed for at svare, til at svare klart, således at der ikke skal brede sig utryghed blandt lejerne.
For det tror jeg allerede der har gjort på baggrund af den melding, socialministeren kom med.
Det er ikke godt, hvis statsministeren i debatten i dag er ude af stand til at fjerne den utryghed.
Pernille Blach Hansen (S), 2003-02-26:
For statsministeren siger jo bare i dag, at man ingen planer har om at fjerne reguleringen.
Nej, men her sagde statsministeren faktisk, at man ikke ville ændre den eksisterende huslejeregulering.
Hvor lang tid gælder dét løfte så?
Lissa Mathiasen (S), 2003-02-26:
Jeg synes ikke rigtig, at jeg fik et svar på netop henvisningen til socialministerens indlæg i Jyllands-Posten den 28. januar, hvor ministeren selv i indlægget siger: Jeg ønsker en afregulering.
Jeg synes ikke, at statsministeren forholder sig til det.
Jeg mener heller ikke, at statsministeren forholder sig til det.
Jeg hører, at der lige pludselig sker en ændring i statsministerens ordvalg.
Statsministeren siger den 18. november 2001, 3 dage før
I dag siger statsministeren: Jeg vil ikke fjerne.
Det vil sige, at der er godt grundlag for lejerne at være utrygge på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-02-26:
Jeg må sige til hr. Morten Homann, at denne debat fremkalder søde minder hos mig fra min fjerne fortid som boligpolitisk ordfører.
Det er jo i virkeligheden et meget spændende område.
Jeg tror, at det, der er gået galt under den boligpolitiske debat, der fandt sted forleden, er, at ordet afregulering simpelt hen er blevet misforstået eller brugt på en anden måde end normalt.
Vi taler her om huslejeregulering.
Så siger man, at hvis man så taler om afregulering, så er det nok, fordi man vil af med huslejereguleringen.
Sådan som jeg læser debatten, og i hvert fald sådan som regeringens politik er, er afregulering modernisering med henblik på forenkling, men lad mig gentage: Regeringen har ingen planer om at fjerne huslejereguleringen for udlejningsbyggeri.
Det sagde vi før valget, og hvad vi sagde før valget, gælder også efter valget under denne regering.
Morten Homann (SF), 2003-02-26:
Nu kan man selvfølgelig måske ikke forlange, at statsministeren har været inde i alle ender og kanter af boligpolitikken, men i virkeligheden er det et meget centralt spørgsmål.
Ét er spørgsmålet om forenkling og spørgsmålet om, hvordan man kan gøre loven mere gennemskuelig, noget andet er spørgsmålet om afregulering.
Det er to vidt forskellige ting.
Afregulering
siger sig selv.
Derfor er det ret interessant at få at vide, om det er regeringens politik at ville gøre tingene enklere, sådan at de bliver nemmere at gennemskue og i øvrigt ikke er til ugunst for lejerne, eller om det, man vil, er at fjerne hele eller dele af den regulering af huslejeniveauet, som eksisterer i dag.
Det er to vidt forskellige ting, men det er ret interessant at finde ud af, hvilket af de to synspunkter der er det rigtige.
Jacob Buksti (S), 2003-02-26:
Jeg vil gerne i forlængelse af fru Lissa Mathiasens spørgsmål spørge, om statsministeren, når statsministeren mener, at spørgsmålene her i salen er udtryk for en bevidst fordrejning, så også mener, at når formanden for Ejendomsforeningen i Danmark, John R. Frederiksen, i det seneste nummer af medlemsbladet Huset skriver: Det er en ny interessant perspektivering i boligdebatten, og det er mig bekendt første gang, at man fra regeringens hold eksplicit udmelder en sammentænkning af modernisering og forenkling af lejeloven med problematikken vedrørende afregulering med henvisning til socialministerens udtalelser. Er det udtryk for en bevidst misforståelse af denne fremtrædende repræsentant for ejerforeningerne i Danmark?