runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-02:
ganske udmærkede økonomiske redegørelse, som fru Louise Frevert burde have givet i sit svar, men den takker jeg for.
Jeg havde godt set det, men det ville jo være rart at få at vide, hvad det var for nogle ting, der spillede en rolle i forhandlingerne, for det er vel ikke sådan, at selv om man er støtteparti for en regering, sidder man med bind for øjnene og forhandler.
Det er vel væsentlige spørgsmål: Hvad er økonomien i det?
Hvad sker der med de unge mennesker?
Kan vi få arbejdsgiverne til at gøre noget?
Arbejdsløshedstallet faldt, og alligevel var det i den situation svært at få arbejdsgiverne til at opfylde deres uddannelsesforpligtelse.
Hvad er det, der får fru Louise Frevert til at tro, at nogle incitamenter, som slet ikke er til stede, lige pludselig skulle virke nu?
Har man nogen erfaring for, at hvis man spurgte, om folk havde lyst til at betale skat i dag, så betalte de?
Hvad er det for incitamenter, der ligger heri?
Der er ikke nogen økonomiske.
Louise Frevert (DF), 2003-12-02:
Jeg synes ellers, at min tale var helt klar før, men måske ikke for hr. Aage Frandsen.
Det er jo et spørgsmål om, at arbejdsgiverne selv må medvirke til at få de elever, de skal have og skal bruge.
Det er jo det, der er hele pointen.
Selvfølgelig kan man da ikke tvinge en elev ind på en arbejdsplads eller påtvinge en arbejdsgiver en elev.
Det ville være fuldstændigt uhørt, fordi det ville være en meget dårlig idé for begge parter.
Så selvfølgelig kan man ikke det.
Men incitamentet, hvis hr. Aage Frandsen absolut vil bruge det ord, er, at arbejdsgiverne jo lige præcis kan få den arbejdskraft, de gerne vil have, ved selv at give dem en uddannelsesplads, og det er jo lige præcis det, der skal til.
Det har været et skråplan i 4 år, hvor antallet af praktikpladser har været dalende.
Men man får altså ikke et arbejde ved at komme i skolepraktik, og det er jo lige præcis derfor, vi er gået ind og har lavet denne nye ordning, fordi vi vil væk fra, at de bare skal overvintre i skolepraktikken.
Vi vil væk fra, at det bare er et opbevaringssted.
Vi vil væk fra, at de kommer ud til arbejdsløshed.
Der har været alt for mange unge mennesker, der bare har set sig selv som nogle, der blev opbevaret i skolepraktikken.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-02:
Jeg er ikke sikker på, at det altid hjælper at sige en hel masse til dem om, at nu skal de op af starthullerne.
Jeg tror nok, der skal ligge lidt andre incitamenter til arbejdsgiverne, og det skal der af gode grunde, for arbejdsgiverne er sådan set meget opmærksomme på økonomien i det.
Men i øvrigt vil jeg lige henvise til bemærkningerne til lovforslaget, hvor der i et i øvrigt glimrende regnestykke er opført det beløb, som er i 2007, på 489 mio. kr.
Så nu er det oplyst til hr. Laustsen, når nu fru Louise Frevert ikke svarede på spørgsmålet.
Det svarer vel til det beløb, som de gamle har fået, så man kan sige, at det virkelig er at tage fra de unge og give til de gamle.
Der er ikke tvivl om, at det der, som fru Louise Frevert og også Venstres ordfører var inde på, nemlig at der er nogle, der tager turen omkring skolepraktikken i stedet for direkte at komme ud, er fornuftigt at få ændret.
Men hvis det er det eneste, man dybest set har som en positiv ting, så er det sandelig ikke meget.
Det håber jeg også at fru Louise Frevert regner med og ved, for ellers er der en, der ikke har fået det, som vedkommende troede man skulle have ved at sidde i en forhandling.
Louise Frevert (DF), 2003-12-02:
Jeg tror, jeg kan svare meget kort og koncist på hr. Bjarne Laustsens spørgsmål.
Vi har fundet ud af, hvordan det skal gøres.
Vi har forbedret uddannelserne og reduceret udgifterne.
Så er der ikke mere at sige til det, resten af tallene står altså i lovforslaget, der er på 54 sider.
Så hvis hr. Bjarne Laustsen er i tvivl om noget, så synes jeg, at han skal kigge i lovforslaget og i vores uddannelsesaftale. Til hr. Aage Frandsen: Skolepraktikken har jo bare været et åbent tagselvbord for arbejdsgiverne, så de gratis har kunnet gå ind og tage de her unge mennesker.
Hvis arbejdsgiverne virkelig mener noget med det, de siger, og hvis de virkelig vil have en kvalificeret arbejdskraft, må de da også give de unge en uddannelsesaftale.
Det er da et problem, men problemet skal jo ikke bare læsses over på det offentlige.
Hele den der med, at det er det offentliges skyld, er fra 1968-oprøret, og det giver jeg ikke fem potter noget som helst for, de tider er forbi.
Man må tage et ansvar, og det må vi også få arbejdsgiverne til at gøre.
Det er derfor, jeg bliver ved med - til forskel fra Venstres ordfører - at henholde mig til, at det er en holdningsændring, der skal til.
Men vi bryder os til gengæld ikke om sanktioner, vi hylder frihedsprincippet.
Så det kunne jo godt være, at med lidt god vilje og lidt fornuft - for jeg ved nemlig, at arbejdsgivere er et meget, meget fornuftigt folkefærd - kunne arbejdsgiverne forstå, at hvis de skal have den arbejdskraft inden for det bestemte område, som de gerne vil have, så er de altså selv nødt til at komme op af starthullerne. Og nu bruger jeg det samme udtryk igen, for det er lige præcis det, de skal: op af starthullerne for at give de unge nogle uddannelsespladser.
Bjarne Laustsen (S), 2003-12-02:
Man kan jo se, at der er god gang i sagerne ved ordførerbordet, og fru Tina Nedergaard kan jo så supporte Dansk Folkeparti lidt.
Det kan også godt være, der er behov for det, for jeg ville så inderlig gerne have svar på det der spørgsmål omkring økonomidelen.
Jeg forstår, at det er et besparelsesforslag det her.
Er Dansk Folkeparti optaget af, at det er for at lempe vilkårene for arbejdsgiverne?
De besparelser, som man har opnået her, skal de gå til pensionisterne, eller skal de gå til noget andet, eller hvad er meningen med det her?
Det, der er interessant i den her sag, er jo, om de unge mennesker, der nu ikke får en uddannelse eller kun får halve uddannelser, som kommer på dagpenge eller på kontanthjælp, fordi de ikke får en uddannelse, er indregnet i det her, sådan at det er et nulsumsspil, eller bliver det til, at der er nogle besparelser i det her?
Og i givet fald, hvad skal pengene så bruges til?
Det mangler vi at få helt klart at vide.
Det er så væsentlig en detalje, at vi godt kan drøfte det her i Folketingssalen.
Vi behøver ikke at udskyde det hele til udvalget, vi kan godt klare den detalje her.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-02:
Jeg går ud fra, at fru Louise Frevert er klar over, at der ikke er svaret på spørgsmålet om, hvad det er, som skulle gøre, at arbejdsgiverne nu skulle oppe sig noget mere.
Den enkelte arbejdsgiver har jo hidtil tænkt: Det gør naboen, og så behøver jeg måske ikke tage en.
Hvad er det, der er det nye i det, som skulle give arbejdsgiverne incitamentet til at tage en elev mere?
Det andet spørgsmål er: Hvad er det, der gør, at vi i fremtiden kan regne med, at flere unge i virkelig begejstring siger, at nu vil jeg vælge en erhvervsfaglig uddannelse, nu vil jeg være håndværker, frem for at vedkommende vil vælge en almen gymnasial uddannelse?
Begge dele har fru Louise Frevert sagt var noget af hendes målsætning, men hvor er det, det er opfyldt?
Louise Frevert (DF), 2003-12-02:
Jeg synes snart, vi kører lidt i ring her, men det skal jo ikke afholde mig fra at svare ordførerne fra Socialdemokraterne. Jeg vil godt lige spørge hr. Carsten Hansen: Hvornår er det blevet kutyme for Socialdemokraterne at bruge den økonomiske vismandsrapport? Plejer Socialdemokraterne at gøre det?
Så vil jeg gerne have at vide, hvornår de sidst har gjort det, for nu bliver den lige pludselig hevet op af posen, og nu er det altså meget apropos de vises ord.
Men det er utroligt, at man så ikke har gjort brug af den under Socialdemokraternes regime.
Så det vil jeg godt lige have et svar på her.
Så vil jeg lige gøre opmærksom på, at det jo er en overordnet vurdering af rapporten, som vismændene er kommet
med her.
Til hr. Thomas Adelskov: Vi taler stadig væk om denne her lille 10 pct.s del, men vi hører aldrig om solskinshistorierne.
Selv om vi skal varetage interesserne for de svage og de små - og det gør vi også i fuld udstrækning - er det stadig væk 90 pct., der har en uddannelsesaftale.
Den uddannelsesgaranti, som har været for dem, der har en uddannelsesaftale, er jo stadig væk den samme.
Det vil stadig væk være på samme måde, at har man en uddannelsesaftale, så har man også en uddannelsesgaranti.
Desuden kan man jo med denne EUD+, som jeg er meget, meget glad for, det skal jeg ærligt indrømme, få en kompetencegivende uddannelse på trin 1, som er en færdig, kort kompetencegivende uddannelse, hvor man oven i købet kan få dagpenge bagefter.
Det synes jeg også er en væsentlig pointe, for det vil sige, at den er kompetencegivende, når man kan komme på understøttelse - selvfølgelig efter de givne regler, men det behøver jeg ikke indgå i en diskussion om. Hr. Torben Hansen spørger om de 500 på EUD+, og det er korrekt.
Der vil være 3.800, det er også korrekt, men vi har så til gengæld de nye uddannelser, og der vil stadig væk være nogle skolepraktikpladser.
Så det der sortsyn, som Socialdemokraterne lægger for dagen, giver jeg ikke fem potter noget som helst for.
Carsten Hansen (S), 2003-12-02:
Det er utroligt, at Dansk Folkeparti vil stå sammen med den her regering og De Radikale som dem, der afskaffede uddannelsesgarantien i det erhvervsfaglige uddannelsessystem uden at have et svar på, hvor 6.000 unge mennesker skal gå hen.
De kan gå i EUD+-klassen.
Det kan 500 af de 7.700.
De 1.200 kan så få lov til at få skolepraktik på nedsat ydelse.
Det er jo ikke de samme grupper, man kerede sig så meget om i dagpengesagen.
Nu snakker vi altså om revalidenderne, de voksne, der ikke kan gennemføre, fordi man sætter dem ned i løn.
De under 18 år får skåret to tredjedele af deres løn, de over 18 år i skolepraktik får skåret mellem en tredjedel og halvdelen af deres skoleydelse.
Fru Louise Frevert vil gå over i historien som den mest historiske uddannelsesordfører i Dansk Folkeparti: hun har været med til en afskaffelse af uddannelsesgarantien.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-02:
Jeg har to gange her været oppe at stille to spørgsmål til fru Louise Frevert, og ingen af gangene har jeg fået bare antydningen af et svar.
Dansk Folkeparti bliver nødt til at indse, at man altså ikke klarer det her lands problemer ved at lade være med at svare på de ubehagelige spørgsmål.
De ubehagelige spørgsmål til fru Louise Frevert
er: Hvordan hænger virkeligheden sammen med det, som fru Louise Frevert stod heroppe og sagde var Dansk Folkepartis politik?
Hvordan får man flere unge til at vælge erhvervsuddannelser, når man skærer på erhvervsuddannelserne; når man skærer på mulighederne for at få praktikpladser og for at gennemføre en ordentlig faglig uddannelse; når man laver adgangsbegrænsning; når man laver halve uddannelser?
Hvordan tror man så, man får de unge til at stå i kø for at vælte ind på erhvervsuddannelserne, frem for at vælge gymnasiet?
Det er ikke så svært at svare på.
Det gør man ikke.
Jeg spurgte også: Hvor er det fru Louise Frevert tror, at de unge mennesker, som får praktikplads, kommer fra?
Det er de unge, som har forældre, der har netværk, der kan hjælpe dem til en praktikplads.
Alle de andre, som vi også gerne vil have til at bryde den negative sociale arv, kommer til at stå ude på sidelinjen med det forslag, som Dansk Folkeparti, regeringen og De Radikale gennemfører.
Torben Hansen (S), 2003-12-02:
Vismændenes rapport i dag har jo været klar, det har været klar tale.
Men så vil jeg da gerne stille
fru Louise Frevert et spørgsmål.
Nu er vismændene jo normalt relativt besindige folk, men det er store ord, der bliver brugt her.
Man siger, at det ikke kommer til at virke, og at der mangler incitamenter.
Hvor skal de sidste gå hen?
I fru Louise Freverts seneste indlæg sagde fru Louise Frevert, at hun hyldede frihedsbegrebet.
Det håber jeg da sandelig at en stor del af Folketinget gør.
Men hvordan hænger det så sammen med, at lige netop eleverne - vi skal hele tiden huske på, at det, det i sidste ende drejer sig om, er unge mennesker af kød og blod - bliver omfattet af skærpede EMMA-kriterier, de bliver skåret ned, der bliver færre antal skolepraktikpladser?
Harmonerer det med et normalt frihedsbegreb, at det er dem, der kommer til at bøde for hele det her?
Det næste er jo så, hvis vi tænker et halvt, et helt eller halvandet år frem, at der sker det, at man kan se, at der stadig væk er et færre antal lære- og praktikpladser
, der er en masse unge mennesker, der går over i andre dele af systemet, fordi de ikke kan finde noget - det kan være, det er produktionsskoler, alle mulige andre steder, der har fået kvoter, men skidt nu med det - hvilke krav vil Dansk Folkeparti så stille?
Hvilke krav vil Dansk Folkeparti så stille i forhold til sin forligspartner, i forhold til at få arbejdsgiverne til at tage det ansvar, som man mener de er moralsk forpligtede til?
Det mener alle herinde, men der er ikke lagt incitamenter ind.
Hvilke krav vil Dansk Folkeparti stille for, at man så tager det antal lærlinge ...
Marianne Jelved (RV), 2003-12-02:
Vil hr. Torben Hansen oplyse Folketinget om, hvad det var, der skilte Socialdemokratiet fra Det Radikale Venstre sidste år, da vi indgik flerårsaftalen med regeringen og Dansk Folkeparti?
Hvad var årsagen til, at Socialdemokratiet dengang valgte at lægge ansvaret for de faglige uddannelser fra sig og overlade det til Det Radikale Venstre?
Tak for det.
Spørgsmål 2:
Vil hr. Torben Hansen være venlig at forklare, hvorfor Socialdemokratiet var med i reformen om erhvervsuddannelserne, som vedtoges her i Folketinget i år 2000, hvor man gik ind for, at man kan have kortere uddannelsesforløb, at man kan opbygge uddannelsen i moduler, som man kan gå fra og til?
Har Socialdemokratiet fuldstændig skiftet mening, siden det indgik den aftale med et flertal i det daværende Folketing?
Carsten Hansen (S), 2003-12-02:
Det var ganske interessant at se de første reaktioner fra vismændene, de kloge ord, vismændene kommer med.
Tværtimod vil det betyde, at de unge mennesker fravælger erhvervsuddannelserne og helt opgiver at få en uddannelse, advarer vismændene.
I dag har vi også haft tre direktører fra tre store tekniske skoler i Uddannelsesudvalget, og de påpegede følgende to problemer:
Det ene er, at det materiale, man allerede nu er ved at omdele ude på skolerne, ikke lever op til den nye aftale.
Hvad er det for et grundlag, eleverne vælger på?
De kender ikke lønnen, og direktørerne ved, at det vil betyde, at der er en masse, der vil fravælge.
Det materiale, der er trykt, er det, der skal anvendes i forbindelse med kampagnen for det næste år.
Det andet, de påpeger, er: De 3.000-4.000 elever, som starter efter endt karenstid, når de ikke har fået en praktikplads, vil aldrig få en skolepraktikplads på det grundlag, som de gik ind i uddannelsen på.
Er det ikke at snyde dem, når man ser på det grundlag, de egentlig gik i gang med uddannelsen på?
Gitte Lillelund Bech (V), 2003-12-02:
Nu tror jeg nok, hr. Torben Hansen fik utallige svar af Venstres ordfører lige før, så det, vi sådan set mangler svar på, er, hvad Socialdemokratiet faktisk mener helt konkret om forslaget andet end bare at være imod og sige, at vi mangler svar, vi mangler svar, vi mangler svar.
Så jeg vil gerne stille hr. Torben Hansen to konkrete spørgsmål: Hvorledes forholder Socialdemokratiet sig til indførelsen af et praktikpladstaxameter på 3.150 kr. pr. funden praktikplads, en reel uddannelsesaftale?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Er det fuldstændig rigtigt forstået, at Socialdemokratiet faktisk er imod, at man kan have kortere erhvervsuddannelser, og at man kan have længere erhvervsuddannelser?
Altså uddannelser, som kan være på forskellige niveauer, fordi man må formode, at hvis folk har en erhvervsuddannelse på næsten 4 år, så når de altså at komme igennem flere ting, end hvis de har en erhvervsuddannelse på kun 2 år.
Aage Frandsen (SF), 2003-12-02:
Fru Tina Nedergaard har flere gange forklaret os om nogle positive ændringer, så jeg vil godt lige sige, at dem behøver
jeg ikke at få noget at vide om en gang mere, for det er forklaret et par gange.
Jeg er ikke voldsomt tungnem, måske nok ikke så klog, men alligevel ikke så tungnem.
Det vil jeg sige.
Men jeg vil godt spørge: Hvad vil Venstre gøre, hvis nu det viser sig, at det her ikke helt virker?
Vil man så bare sige igen til arbejdsgivere, at man håber, at de vil opføre sig fornuftigt, og sådan noget?
Det, der er afgørende i det her, i forhold til om der overhovedet er noget, der lykkes, er, at arbejdsgiverne pludselig skulle være mere fornuftige, end de har været hidtil.
Hvad vil man gøre, hvis ikke der er flere regulære, almindelige praktikpladser?
Hvad nu, hvis det viser sig om 1 år, 2 år, at vi står ikke bare i den nuværende situation, men måske ligefrem i en værre situation?
Der er i hvert fald nogle mennesker, som siger, at vi kan risikere at stå i en værre situation; det er nogle, som kaldes økonomiske vismænd, og dem behøver man ikke at falde på halen for, men jeg har egentlig indtryk af, at de giver et uafhængigt bud på, hvordan de bedømmer udviklingen, og at de ikke er så dumme endda.
Thomas Adelskov (S), 2003-12-02:
Nu kan jeg høre, at man er godt i gang med at afvise fakta
heroppe, bl.a. fra de økonomiske vismænd og deres analyse, som jo falder godt i tråd med den analyse, som erhvervsskolerne laver, og som en række partier i Folketinget også har lavet med baggrund i det lovforslag.
Når nu vi ikke kan få svar på, hvordan regeringen forholder sig til fakta, ud over at man afviser det, så lad mig da stille et meget konkret spørgsmål til partiet Venstre, som hævder at have gode kontakter til erhvervslivet: Hvordan tror Venstres ordfører, at en virksomhedsleder vil vælge, hvis han står med to unge mennesker - den ene, der har gennemført en hel erhvervsuddannelse, og den anden, der har gennemført en halv erhvervsuddannelse efter de nye regler - hvad for en lønmodtager vil virksomheden vælge, vil det være den med den halve eller den hele uddannelse?
Det næste spørgsmål kunne være: Hvis de nu begge to skulle være så heldige at blive ansat, hvem tror fru Tina Nedergaard så bliver fyret først, når det begynder at kradse lidt i virksomheden?
Vi taler alle herinde om, at vi vil gøre en masse for at bryde den negative sociale arv.
Hvem er det, fru Tina Nedergaard tror vil kunne gå ud og finde sig selv praktikpladser?
Er det de unge, som er socialt udsatte, eller er det de unge med stærke netværk og stærke forældre?
Tina Nedergaard (V), 2003-12-02:
Jeg skylder hr. Bjarne Laustsen et svar på, hvordan økonomien hænger sammen i dette forslag; er det et besparelsesforslag, er det kun for erhvervslivets sparede håndører, at vi laver det her lovforslag?
Faktum er, at i det samlede lovforslag er erhvervslivets udgifter til kollektive ordninger status quo, og det vil sige, at de hverken skal indbetale mere eller mindre til AER, men vi laver en omlægning af finansieringen, som er hensigtsmæssig af en række grunde. Med hensyn til statens økonomi i det her er der besparelser forbundet med at reducere skolepraktikken, og det er jo så lykkeligt, at lovforslaget lægger op til uddannelsespolitiske forbedringer.
Så er jeg altså simpelt hen nødt til igen at præcisere, hvad det er, der sker i forhold til virksomhederne før og efter dette lovforslags vedtagelse.
Vi stopper for den trafik, der gør, at virksomhederne ganske gratis kan have eleverne en masse ude i virksomhederne og forny det, når det passer dem.
Vi synes, at eleverne skal afprøves i prøveperioden, når de har en uddannelsesaftale.
Det er også slut med at få gratis uddannet arbejdskraft inden for de brancher, hvor man ikke har gidet at hive sig selv op ved håret og uddanne folk selv.
Vi gør op med, at det kan svare sig at vente med at ansætte eleven, til vedkommende lige har været lidt omkring karensperioden og været omkring skolepraktik.
Ergo: Fremover kan det simpelt hen svare sig for virksomhederne økonomisk set i forhold til tidligere at ansætte eleverne.
i én ting, som jeg tror, at samtlige politiske ordførere herinde på denne her sag er enige om og i hvert fald har kendskab til, og det er, at skolepraktikeleverne i vidt omfang er ude i virksomhederne i dag.
Problemet er imidlertid, at de har ikke nogen retssikkerhed derude.
Der er ikke nogen garanti for, at deres arbejdsfunktioner bliver varieret, der er ikke en kontrol fra de faglige udvalg på samme vis, som hvis man har en uddannelsesaftaleelev ude i virksomhederne, så ergo er dette også en forbedring for eleven.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-02:
Jeg mener ikke, at Venstres ordfører heroppefra har godtgjort, hvor de mange praktikpladser skal komme fra, og i al vores polemik er det lige præcis det, der ikke skal gå tabt, nemlig diskussionen om præcis det.
Det er altså folks uddannelse, vi taler om.
Vi taler om, at der er nogle mennesker, der ikke får mulighed for at gennemføre deres uddannelse, hvis der ikke er praktikpladser nok.
Så siger Venstres ordfører, at man ikke vil indføre skatter og afgifter og al den slags ting for at få arbejdsgiverne til at levere varen.
Til det vil jeg bare sige: Hvem er det, de leverer varen til?
Hele denne her tankegang om noget for noget er vel lige netop det, det handler om i denne her sammenhæng: hvis man indfører en kollektiv ordning, er det sådan, at alle arbejdsgivere indbetaler til en kollektiv ordning, og at alle arbejdsgivere får noget ud af det, alle arbejdsgivere får nemlig uddannet arbejdskraft ud i den sidste ende. Situationen er i dag, at der er nogle arbejdsgivere, der påtager sig et ansvar for at uddanne nogle folk, som alle de andre arbejdsgivere også får gavn af i fremtiden.
Så i forhold til et noget for noget-princip, hvorfor ikke lave den kollektive ordning, som gør, at arbejdsgiverne også får en incitamentsstruktur?
Carsten Hansen (S), 2003-12-02:
De helt essentielle spørgsmål i denne her aftale er: Hvor går de over 6.000 unge mennesker hen, som ikke får en praktikplads fremover?
Og hvor er det, der er noget som helst i samfundet, der indikerer, at der vil blive oprettet flere praktikpladser?
Fru Tina Nedergaard har jo fulgt området tæt i mange år, ved jeg, og det er kun gået én vej.
Siden man afskaffede den kollektive ordning, som vismændene anbefaler her i rapporten, er det gået fra 35.000 i 1998 og ned til under 29.000 i dag.
Vi har 7.400 unge mennesker i skolepraktik i dag, og det vil man reducere til 1.200.
Hvor går de hen?
Lad os få et klart svar på, hvor de skal være.
Hvis man regner den halve uddannelse, som fru Tina Nedergaard har snakket meget om, eud+, med, så anbefaler man 1.400, det er det, regeringen selv regner med.
Hvor går de resterende godt og vel 5.000 unge mennesker hen?
Bodil Kornbek (KD), 2003-12-02:
Der bliver nemlig stillet nogle klare krav til netop de to parter.
Eleverne skal være mere mobile, de skal også være mere aktive og mere opsøgende.
Når det drejer sig om virksomhederne, skal de vedkende sig, at de har et ansvar.
Det gik jeg egentlig også ud fra at de skulle i dag.
Hvordan vil man så sikre, at virksomheden lever op til det ansvar?
Der er unge, som ikke får en uddannelsesaftale, for der kommer måske ikke flere praktikpladser.
Man skønner, at der kommer flere, men vi er ikke sikre på det.
De får ingen uddannelsesaftale; de kan ikke komme i denne her skolepraktik.
Hvad så?
Så har de måske en mulighed for at tage den nye kortere erhvervsuddannelse.
Er der en efterspørgsel på det?
Har vi noget arbejdsmarked, som råber og skriger på kortere uddannelser?
Er det dér, man ser dem?
Og hvad er det, vi skaber ved at lave sådan nogle kortere uddannelser?
Hvilken type unge er det, der kommer ud netop dér?