Kirsten Jacobsen (FRI), 2000-01-18:
Jeg må indrømme, at vi er ikke spor overraskede over modtagelsen af beslutningsforslaget.
Men jeg vil gerne indledningsvis takke Dansk Folkeparti og Dansk Folkepartis ordfører for deres støtte.
Da vi i Frihed 2000 lavede dette forslag, var vi helt forberedt på, at det var en utraditionel måde at gribe tingene an på, og vi var også helt forberedt på, at argumenterne fra såvel regeringens som andre ordførere først og fremmest ville gå på: Jamen det kan man jo ikke.
Sådan gør
man altså ikke, det er jo i strid med ånden
, osv.
Alle de traditionelle indvendinger, som man sådan set først og fremmest kommer til at tænke på, fordi det her drejer sig om at skaffe penge på en ny måde på grund af danskernes spilleglæde.
Vi har det sådan i Frihed 2000, at vi har måttet konstatere, at udviklingen på det teknologiske område er gået så hurtigt, at hospitalsudstyr meget hurtigt forældes, og dernæst at amterne, eksempelvis på grund af forskellige forhold på hospitalsområdet, ikke har set sig i stand til at sørge for, at hospitalsudstyret er tilstrækkeligt, og at det er moderne nok.
Og uanset at man fra regeringens side i forbindelse med dette års finanslov har fået taget sig sammen til at gøre en ekstraordinær indsats på området over en 3-årig periode, er det ikke en indsats, som efter eksperternes mening er bare tilnærmelsesvis tilstrækkelig, og det tror jeg også regeringen godt ved.
Jeg tror, at i løbet af kort tid går den teknologiske udvikling endnu hurtigere, og så vil vi stå i den situation, at det udstyr, man nu er så glad for at der er bevilget penge til over en 3-årig periode, allerede er umoderne.
Men vores forslag går ud på, at det skal være en årlig pulje.
Man kan spørge sig selv, hvad formålet var, da tips- og lottoloven blev gennemført.
Jo, det var at styrke fritidsaktiviteter og først og fremmest idrætten osv.
Mange, mange andre ting er kommet til, og jeg skal slet ikke bruge denne dag til at skelne mellem dem og sige, om de er gode eller ikke er gode.
Det er jo som regel sådan, at når et politisk flertal mener, at noget er godt, er det også godt, så jeg gør mig ikke til smagsdommer.
Jeg minder blot om, at det beløb, der kom ind over tipsloven i sin tid, da man lavede formålsparagraffen, og det beløb, der kommer ind i dag, er der altså en himmelvid forskel på, så de beløb, der bliver fordelt til de forskellige formål, stiger bare støt.
Det er en pengemaskine.
Samtidig har vi altså her i Danmark et enormt voksende problem.
Den danske befolkning er simpelt hen i den situation, at den står på venteliste, fordi hospitalsudstyret ikke fungerer.
Man har sågar været ude for, at operationsstuer ikke kunne anvendes, fordi narkoseudstyret enten var til reparation, fordi det var brudt sammen, eller fordi det var forældet.
Det er de fleste danskere, der spiller pengene ind til de puljer, men det er en begrænset del af spillerne og af danskerne i det hele taget, som får gavn af de penge ved udlodningerne.
Vi mener i Frihed 2000, at de mest livsnødvendige områder skal sikres, og at vi alle sammen - især os her i Folketinget - har pligt til at sikre, at syge mennesker, som har brug for hospitalsudstyr og behandling, ikke tvinges til
enten at tage til udlandet eller at gå og være syge i længere tid, end det er nødvendigt
Jeg synes, det er flovt - for at sige det mildt - at vi den ene gang efter den anden kan læse i aviserne, at der er lavet private indsamlinger for at skaffe et eller andet hospitalsudstyr, der ikke var penge til.
Vi kan også læse, at et ældre ægtepar har doneret deres formue til indkøb af en hjerteambulance, fordi man aldrig har haft det i det amt, og at man så bagefter diskuterer i amtsrådet, om man nu kan få råd til at bemande den.
Sundhedssektoren i Danmark har været syg længe, og her
har vi altså anvist en måde, hvorpå man optimalt kan tilgodese en forbedring af hospitalsudstyret og sikre, at der sker undersøgelse og diagnosticering, uden at vi tager penge fra andre livsnødvendige områder eller giver skatteskruen et ekstra vrid. Så synes jeg, det er kedeligt, at flertallet i Folketinget er så traditionelt i sin tankegang, at man er meget mere optaget af, at der enten er et forlig, eller sådan gør man ikke, og sådan kan man ikke, for formålet, osv. osv.
Dertil er kun at sige, at efter vores opfattelse i Frihed 2000 er man kommet i en sådan situation på hospitalsområdet, at man er nødt til at sige her i Folketinget, at plejer er død, og vi må prøve på en anden måde.
Og med hensyn til det forlig, der er indgået, er det selvfølgelig ikke sådan, at man behøver at lade forslaget her træde i kraft, før det forlig er udløbet.