Henriette Kjær (KF), 2003-11-18:
Indledningsvis vil jeg gerne slå fast, at regeringen er helt enig med forslagsstillerne i ønsket om, at de mennesker, der har brug for personlig hjælp og pleje, praktisk bistand til udførelse af nødvendige opgaver i hjemmet samt ledsagelse og vedligeholdelse af fysiske færdigheder, skal sikres, at de rent faktisk også får den hjælp, de har behov for.
Det fremgår allerede af den eksisterende lovgivning og intentionerne, der ligger bag.
Regeringen ønsker en offentlig sektor, som fokuserer på borgernes ønsker og forventninger om løsninger, der tilgodeser den enkeltes behov.
Tiden er løbet fra den opfattelse, at det offentlige bedst ved, hvad borgerne har brug for.
Menneskers behov er forskellige.
Fordi to mennesker har det samme handicap, har de ikke nødvendigvis samme behov for støtte.
Der kan være store forskelle på, hvordan forskellige personer er påvirket af deres handicap, og hvordan de finder ud af at leve med deres funktionsnedsættelse. Ligebehandling af handicappede opnår man ved, at man individuelt vurderer, hvad der skal til for at sikre dem lige muligheder.
Der er brug for god rådgivning og vejledning om de muligheder, der findes.
De offentlige myndigheder skal blive bedre til at tænke på, hvilken støtte handicappede har brug for til at klare hverdagen på deres egne præmisser. Forslagsstillerne peger på, at der med de mange forskellige handicapkompenserende bestemmelser i henholdsvis serviceloven og i pensionsloven er behov for at få præciseret, at alle behov skal kunne imødekommes gerne med individuelle variationsmuligheder og uanset type eller omfang. Regeringen mener, at der allerede nu inden for de handicapkompenserende bestemmelser, som er omfattet af forslagsstillernes forslag, er mulighed for at tilrettelægge en helhedsorienteret indsats.
Det er muligt at kombinere pengeydelse med naturalieydelse og muligt for kommunen at tage vidtgående hensyn til borgerens ønsker, når den konkrete udmåling af hjælpen foretages.
Med den måde vores ydelsessystem er bygget op på, mener regeringen generelt ikke, at der mangler mulighed for at tilrettelægge hjælpen, så borgeren får den støtte, han eller hun har behov for.
Regeringen anerkender således ikke de præmisser, der ligger i forslaget, og vi kan derfor ikke støtte det.
Som led i pensionsreformen er der udviklet en ny metode
for god sagsbehandling ved vurderingen af nedsat funktionsevne, også kaldet funktionsevnemetoden.
Metoden skal sikre, at der bliver lavet en samlet vurdering af de behov og muligheder, den enkelte handicappede har for at klare sig i dagligdagen.
Funktionsevnemetoden består af en række redskaber, og et af redskaberne er en oversigt over de forskellige ydelsesmuligheder i lovgivningen også på tværs af sektorer.
Denne oversigt, som i øvrigt kaldes en lokal ydelsesoversigt, kan være et væsentligt element i forbindelse med vurderingen af en koordineret indsats.
Funktionsevnemetoden er obligatorisk ved tildeling af merudgiftsydelsen efter servicelovens § 84, men kan anvendes ved alle afgørelser, hvor en vurdering af funktionsevnen indgår.
Metodens anvendelse og virkning vil blive evalueret løbende.
Regeringen er overbevist om, at anvendelsen af den metode vil være et godt redskab for kommunerne og amtskommunerne til for det første at sikre en koordineret indsats og dernæst til at kunne tilrettelægge hjælpen, så borgeren får den støtte, han eller hun har behov for.
Regeringen mener derfor, at lovgivningen lever op til sit formål, og kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.