Birthe Skaarup (DF), 2003-05-06:
Under den tidligere regering blev der taget hul på drøftelserne om ændringer og forbedringer, og de er nu blevet taget op af den nuværende regering.
Efter lange og intense forhandlinger nåede en række partier så frem til målstregen med et forlig.
Det har været meget vigtigt for Dansk Folkeparti, at der sker en optimering af vejledningen til patienterne, når de vil indgive en klage, og at et rådgivningsorgan med afdelinger rundtomkring i landets amter kan vejlede og hjælpe med indgivelse af klager, herunder oplyse om klagens vej gennem systemet.
Patienterne skal nu kun indgive klage ét sted.
Da der jo er mange typer af klager, gælder det om at få den rette vejledning fra dag et.
Alle de ærgrelser, som mange patienter har været ude for, er forhåbentlig nu slut.
Målet er, at en given klage som udgangspunkt skal have til formål at undgå fejl fremover, at patienten som sagt får den rette vejledning, og at klagen får en hurtigere behandling, men det er også af betydning, at patienterne får hjælp til at tolke klageafgørelsen - det er ofte svært for almindelige mennesker at forstå officielle skrivelser - og det er måske noget af det, der lige præcis mangler at blive nævnt i forslaget.
Det har desuden været vigtigt for os, at klagekontorer skal have fuldstændig vandtætte skotter, således at de er uafhængige af det sygehusvæsen, som patienten klager over, samtidig med at der skal vedtages en forretningsorden om uafhængigheden i amtsrådene.
Ligeledes indebærer aftalen, at der faktisk skal være en klar stillingsbeskrivelse for personalet på patientkontorerne.
Det synes vi også i Dansk
Folkeparti skal siges her i dag.
Når der i § 23 står, at man kan oprette flere patientkontorer i et amt, er det ikke efter Dansk Folkepartis opfattelse hensigten, at de skal placeres på et sygehus.
Det var netop pointen i forhandlingerne, at disse kontorer ikke skal placeres således, at klageren kan møde det sygehusvæsen, vedkommende vil klage over.
Vi sagde, at det var o.k. med en placering på en amtsgård, men ikke på et sygehus.
Patienterne får nu en klar styrkelse af deres rettigheder, og de får den fornødne bistand til at udforme en klage eller et erstatningskrav
, ligesom klagesagsbehandlingen i Sundhedsvæsenets Patientklagenævn forenkles ved en absolut forældelsesfrist fra sagernes opståen til de behandles i nævnet.
Forbrugerrådet er nu som noget nyt repræsenteret i Patientklagenævnet, og det hilser vi velkommen.
Sammensætningen af nævnet har også været til stor debat i den gruppe, der sad og forhandlede det her på plads, og man kan se af høringssvarene, at mange andre repræsentanter også har ønsket at kunne komme med.
Med hensyn til lovforslag nr. L 224 vedrørende patientsikkerheden sker der nu også her en forbedring ved, at der indsamles oplysninger om fejl og utilsigtede hændelser via et rapporteringssystem, hvor sundhedspersoner indberetter utilsigtede hændelser.
Som andre har været inde på, er det jo sådan, at det er personalet, der skal lære heraf og derved forbedre kvaliteten af sygdomsbehandlingen.
Det er et todelt system, et lokalt og et nationalt rapporteringssystem, hvor det lokale skal give oplysninger om hændelser til det nationale i Sundhedsstyrelsen.
Det er nyt, og det skal evalueres efter en 2-årig periode.
For os er det afgørende, at indrapporteringen af disse fejl, som måske ikke kommer frem på nuværende tidspunkt, kan indgå som et element til gavn for patienterne. Andre har været inde på, at når man skal evaluere, følger måske en udvidelse, altså om, hvorvidt praksissektoren skal inddrages, og ligeledes, om patienter skal indberette til systemet.
Andre har også været inde på, at sundhedspersonalet ikke af den grund bliver ansvarsfri på baggrund af hele proceduren og mulighederne for patienterne for at klage.
Med hensyn til lovforslag nr. L 225 om udvidelse af patientforsikringsordningen er der jo nu en række områder, der inddrages i denne forsikringsordning.
Det er praktiserende læger, speciallæger, tandlæger, kiropraktorer, psykologer, fysioterapeuter og fodterapeuter, men også andre i de amtskommunale og kommunale sundhedsordninger inddrages, ligesom tandlægeskolerne ved universiteterne og private sygehuse inddrages. Det er helt klart en forbedring, at alle de grupper af autoriserede personer, der har deres erhverv i primærsektoren, kommer ind under patientforsikringsordningen, idet amtskommunerne overtager erstatningsansvaret efter patientforsikringsordningen for de private sundhedspersoner og institutioner, mod at staten efter nærmere aftale yder amterne kompensation for de udgifter, som følger heraf.
Med hensyn til de privatpraktiserende sundhedspersoner, private sygehuse og klinikker, hvor der konstateres erstatningsudbetalinger, er det jo vigtigt også her i dag at sige, at der hjemles adgang til, at amtet kan søge den udbetalte erstatning tilbagebetalt, eventuelt fra den pågældende person.
Så er der noget om sundhedspersonalets pligt til at informere patienter om muligheden for at få erstatning efter patientforsikringsordningen.
Det er alle de ting, der er væsentlige at nævne her i dag, synes jeg, fordi det hele tiden handler om med de her forslag, at det er patienterne, vi tilgodeser, det er patienterne, der får bedre muligheder for oplysninger og får bedre muligheder for dækning.
Til sidst vil jeg lige sige, at specielt med hensyn til det sidste forslag har der bl.a. i høringssvarene været rejst forskellige spørgsmål, som efter Dansk Folkepartis vurdering bør belyses yderligere, men det får vi så lejlighed til under udvalgsbehandlingen, som vi ser positivt frem til.
Til allersidst vil jeg bare sige, at det har været vigtigt for Dansk Folkeparti med de her forslag at pointere, at det højner kvaliteten i sundhedsvæsenet, det højner også mulighederne for borgerne i det her land, når de kommer ind i et system, hvor der skal klages, og hvor de skal have forsikring udbetalt, og ligeledes, at man kan lære af de utilsigtede hændelser, som foregår i det danske sygehusvæsen.