runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bruno Jerup (EL), 1997-10-28:
Hr. Brian Mikkelsen vil gerne have ansat flere sygeplejersker og ansat flere til at passe vores børn.
O.k., men eftersom det totale antal offentligt ansatte skal være det samme som i dag, hvor skal der så reduceres?
Det kan hr. Mikkelsen jo forsøge at give et svar på.
For hr. Mikkelsen må jo prøve at komme med en nogenlunde sober matematisk redegørelse for, hvordan det totale antal kan blive det samme, som det er i dag, og der ikke må komme nogen stigning og vi nu har nået et maksimum af offentligt ansatte, når det er sådan, at hr. Mikkelsen samtidig i alt, hvad hr. Mikkelsen siger, støtter en udvidelse på de områder, hvor der er problemer.
Jette Gottlieb (EL), 1997-10-28:
Jeg hæftede mig også ved, at hr. Brian Mikkelsen sagde, at han gerne vil have flere ind på arbejdsmarkedet, når det drejer sig om børnepasningen, ældreplejen, sundhedssektoren og sådan nogle ting, og det, jeg så undrer mig over, er, om det skulle være et indirekte svar på det, jeg spurgte om, nemlig: Hvori ligger forskellen med hensyn til, om de er privat eller offentligt ansat?
Derfor opfatter jeg det som et indirekte svar, nemlig at hr. Brian Mikkelsen erkender og indrømmer, at det faktisk er nødvendigt at ansætte flere, uanset om det er ved at lokke folk til blive på arbejdsmarkedet, som han siger, eller det er ved at nyansætte folk, og at der åbenbart er behov for flere mennesker til at udføre de opgaver, som også hr. Brian Mikkelsen gerne vil have udført her i samfundet.
Brian Mikkelsen (KF), 1997-10-28:
Hvis man kigger på substansen i problemet og kommer væk fra banaliteterne, så er måden, man bl.a. får løst flaskehalsproblemerne på i den offentlige sektor, jo at gennemføre en dagpengereform og ved at kigge på orlovsordningerne og tilbagetrækningsalderen.
Det er de tre helt konkrete budskaber, vi kommer med, hvis man skal kigge på de aktuelle flaskehalsproblemer og ikke bare ansætte flere mennesker.
Og der er 200.000, som i dag er uden for det aktive arbejdsmarked, fordi de enten er på orlov eller er i forskellige beskæftigelsesfremmende aktiviteter, og hvis man fik dem aktiveret hurtigere og bedre, ville de være til rådighed for arbejdsmarkedet.
Og så vil jeg undskylde meget over for fru Vibeke Peschardt, hvis jeg udtrykte mig sådan, at hun følte sig kategoriseret som en del af den yderste venstrefløj, og sådan opfatter jeg bestemt ikke Det Radikale Venstre.
Jeg ville faktisk håbe, at Det Radikale Venstre var mere til højre og ville samarbejde noget mere med de borgerlige partier, som Det Radikale Venstre vel har et vist idéfællesskab med, men det er altså en anden diskussion, som vi må tage på et andet tidspunkt.
Selvfølgelig opstår der et problem om ca. 20 år, nemlig det, der kaldes pensionsbomben, hvor man vil opleve, at flere og flere skal forsørges af den offentlige sektor.
Hvor det i dag er 1 til 3, vil det nemlig om 23 år være 2 til 3.
Men man er lidt fantasiløs - det må fru Vibeke Peschardt undskylde mig at jeg siger - hvis man mener, at den eneste løsning på det problem er at ansætte nogle flere i den offentlige sektor, og det er der ikke råd til, for når der er flere pensionister, vil der altså være flere på passiv forsørgelse.
Og det er rigtigt, at det også betyder, at der vil være flere syge; men den eneste måde, man kan få løst det problem på, er ved at se på, hvordan den offentlige sektor og velfærdssamfundet i det hele taget skal indrettes, og dér håber jeg da på, at vi kan få en diskussion med både Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre om, hvordan det kan løses, uden at det skal betyde en større offentlig sektor og dermed større skatter, for ellers er der ikke noget velfærdssamfund tilbage.
Vibeke Peschardt (RV), 1997-10-28:
Jeg vil spørge hr. Brian Mikkelsen, om han er klar over, hvad der egentlig er problemet på sygeplejeområdet.
Jeg hørte nemlig undervisningsministeren sige, at det er et kapacitetsproblem, og derfor vil jeg spørge hr. Brian Mikkelsen, hvornår han tror halvdelen af alle uddannede sygeplejersker forlader deres fag.
Her mener jeg aldersmæssigt, og så kan hr. Brian Mikkelsen jo prøve at relatere det til efterlønsalderen.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-10-28:
Forespørgeren har ganske ret i, at de 10 år under den borgerlige regering har skabt store problemer for en forsvarlig varetagelse af væsentlige samfundsfunktioner, for af rent ideologiske grunde ville den daværende undervisningsminister fortrinsvis uddanne folk til job i det private erhvervsliv, og resultatet blev en midlertidig overfyldning af handelsskolerne og ingeniørskolerne, og resultatet blev også stor arbejdsløshed blandt de færdiguddannede og efterfølgende en svag søgning til de pågældende studier. Til gengæld er der mangel på uddannede til en række vigtige funktioner i den offentlige servicesektor.
Det gælder bl.a. det pædagogiske område, hvor både folkeskolelærere og børnehavepædagoger er uopdrivelige i dag, og det gælder sundhedsområdet, hvor der er mangel på færdiguddannede, osv.
Og om ganske få år vil vi opleve det samme på gymnasieområdet, fordi mange af de nuværende gymnasielærere går af i de kommende år.
Men jeg vil godt understrege, at disse konstateringer ikke får os til at falde i den modsatte grøft og sige, at nu skal alle uddannes til den offentlige sektor, for selv om der endnu er et stort overskud af ingeniører, vil der blive mangel på dem, hvis ikke søgningen øges i de kommende år.
Derfor vil vi fastholde - som vi hele tiden har gjort det - at det sikreste er at stole på de unges eget frie valg
af uddannelse
Det er ganske vist heller ikke nogen absolut garanti mod mangel- eller arbejdsløshedsproblemer, men alle erfaringer viser, at de unges frie valg af uddannelse rammer behovet bedre end statslige prognoser, især hvis disse ses gennem ideologisk farvede briller.
Og naturligvis bør der protesteres ekstra meget, hvis der er mange afviste til en bestemt uddannelse, samtidig med at der er en kæmpemangel på uddannede inden for den samme uddannelse.
Og da de aftalte pladser fortsætter i de kommende år, kan vi også i de kommende år forvente et fald i antallet af afviste.
Men dermed er opgaven endnu ikke løst, for der er stadig væk alt for mange, der afvises, og der er fortsat områder, hvor der både er mange afviste og en mangel på uddannede.
Det klareste eksempel er pædagoguddannelsen, hvor der i sommer var 3.000 afviste, samtidig med at kommunerne har endda meget svært ved at skaffe den nødvendige arbejdskraft.
Her skal der gøres en ekstra indsats.
En af årsagerne hertil er den enkle, at det er blevet kendt, at uddannelsen er temmelig dårlig.
Evalueringen af sygeplejeuddannelsen er en af de hårdeste, vi har set, kun overgået af evalueringen af psykologuddannelsen.
Her er der brug for at gøre en særlig indsats for at styrke uddannelsen og forbedre sammenhængen med de øvrige sundhedsuddannelser.
Kun derved kan vi atter gøre det attraktivt for uddannelsessøgende at vælge at blive sygeplejerske.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-28:
Jamen så er vi jo tilbage ved startpositionerne, hvor det var sådan, at hr. Brian Mikkelsen ikke rigtig ville forholde sig til det spørgsmål, som er til debat, og som denne forespørgsel handler om.
Den handler nemlig om flaskehalsproblemerne i forbindelse med, at der ikke bliver uddannet lærere nok, at der ikke bliver uddannet pædagoger nok, at der ikke bliver uddannet sygeplejersker nok, og at der heller ikke bliver uddannet læger nok, osv. - man kan faktisk remse en lang liste op - og det forholder hr. Mikkelsen sig ikke til.
Men det betyder jo, at selv om det skulle lykkes for hr. Mikkelsen at få en masse af det her privatiseret og få brugerbetaling og alle mulige andre mærkelige ting ind, som Venstre og De Konservative råber op om ved enhver lejlighed, så ændrer det jo ikke ved flaskehalsproblemet, så ændrer det jo ikke ved mangelen, og det er jo det, man åbenbart ikke ønsker at forholde sig til. I stedet nævner man de sædvanlige ideologiske overvejelser, som man plejer at trække op af skuffen hver sommer.
Brian Mikkelsen (KF), 1997-10-28:
Til hr. Jan Petersen kan jeg sige, at jeg faktisk selv har børn i vuggestue og børnehave og folkeskole.
Så jeg er altså selv bruger af det offentlige system på det område.
Vi er ikke fra konservativ side imod, at man f.eks. prioriterer sådan, at der bliver ansat nogle flere sygeplejersker eller nogle flere børnehavepædagoger.
Det, vi siger - og det er årsagen til, at jeg tog det aspekt med -
er, at vi ikke vil have flere offentligt ansatte generelt, men ønsker, at man prioriterer i systemet.
Og årsagen til det problem, der er i dag, årsagen til, at der er flaskehalse, er først og fremmest et tåbeligt dagpengesystem, som ikke giver folk incitament nok til at blive på arbejdsmarkedet, sådan som LO-rapporten også siger, altså at der mangler folk, selv om de faktisk er til rådighed for arbejdsmarkedet.
Og hvorfor gør der det?
Fordi orlovsordningerne og efterlønsordningerne holder dem væk!
Og jeg er fuldstændig enig i det, der står i LO-publikationen, for det er det samme som det, jeg er ude på at sige i dag, nemlig at der skal flere ind på arbejdsmarkedet igen, så der ikke opstår flaskehalsproblemer på det her område.
For den eneste måde, man kan få løst problemet på, er ved at sørge for, at der bliver konkurrence om arbejdskraften, og at der er nogle flere til rådighed.
Jan Petersen (S), 1997-10-28:
Jeg må konstatere, at hr. Flemming Oppfeldts prioritering af indsatsen beskæftigelsesmæssigt betyder, at der ikke skal ansættes flere i amter og kommuner, for det er dér, væksten forekommer.
Hvis det skal have nogen mening at fyre den slags synspunkter af fra Folketingets talerstol, bliver jeg nødt
til at spørge, om hr. Flemming Oppfeldt i konsekvens af sit eget standpunkt vil foreslå et juridisk forpligtende forbud mod, at man ansætter flere i den offentlige kommunale og amtskommunale sektor.
Hvis hr. Flemming Oppfeldt vil svare ja på det spørgsmål, må jeg sige, at det er et ganske interessant standpunkt her forud for et kommunalvalg.
Jeg forestillede mig ikke, at Venstre i det omfang ville gå ud og diktere vores amter og kommuner, hvordan de skal agere for at opfylde de behov, som borgerne har.
Jeg ser i øvrigt helt bort fra, at Venstre på denne måde også vil udløse ekstremt voksende ventelister til de servicebehov, som borgerne har, men det kan Venstre jo selv redegøre for.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-28:
Jeg synes sådan set, man kan konstatere, at hr. Brian Mikkelsens løsning simpelt hen går ud på, at man ikke vil løse problemerne.
For De Konservative har ellers ved forskellige lejligheder slået sig op på, at de faktisk vil gøre noget ved ventelisteproblemerne og gøre noget ved mange andre ting, men man kan jo forstå af det, hr. Mikkelsen siger, at det vil man ikke gøre.
er i hvert fald ikke forslag, som fører til færre offentlige udgifter.
For tidligere har vi jo også hørt fra De Konservative, at med hensyn til de opgaver, som De Konservative mener skal løses uden for det offentlige, skal folk have penge med fra de offentlige kasser, og det vil altså sige, at det heller ikke er noget, der sparer noget som helst. Alt i alt vil det altså sige, at det, der står tilbage, er, at man ikke anerkender, at der er ventelister til børnepasning, at man ikke anerkender, at der er ventelister til hospitalsbehandling, og at man åbenbart ikke vil gøre noget ved det.
Det, der bliver sagt, er sådan set bare, at der er nok ansatte, og at der bliver brugt penge nok på det her område.
Det er simpelt hen summen af De Konservatives holdninger.
Jette Gottlieb (EL), 1997-10-28:
Det forekommer mig, at de borgerliges og hr. Brian Mikkelsens fiksering på spørgsmålet om det private arbejdsmarked kontra det offentlige bliver mere og mere absurd.
For mener hr. Brian Mikkelsen virkelig, at det giver behov for enten færre
eller flere eller anderledes uddannede sygeplejersker, at de skal være privatansatte.
Hvad er forskellen?
Er den pleje, der er behov for, ikke den samme?
Er de uddannelser og funktioner, der er i forbindelse med børnepasning,
ikke de samme? Og er det ikke det samme i spørgsmålet om lærerne? Gør det nogen som helst forskel på mangelen på lærere og pædagoger og sygeplejersker, om de er privat eller offentligt ansat, og hvori ligger den?
Brian Mikkelsen (KF), 1997-10-28:
Ifølge nationalregnskabets sidste tal, andet kvartal 1997, udgør den offentlige beskæftigelse 816.400 personer ud af en samlet beskæftigelse på 2,6 millioner mennesker, og det er efter Det Konservative Folkepartis mening rigeligt; vi skal ikke have flere. Og i det første halvår af 1997 har vi oplevet at der er blevet ansat 18.000 mere i den offentlige sektor.
Til sammenligning blev der i den samme periode kun ansat ca. 11.000 mere i den private sektor.
Men når der er gang i økonomien, og det er der jo i øjeblikket, er det ganske uhørt med en så stor offentlig beskæftigelsesstigning.
Normalt er det jo sådan, at man sætter offentlige arbejder i gang for at sætte skub i økonomien og ikke omvendt.
Man halser altså bagefter.
Og da vi ikke mener, at stigende offentlig beskæftigelse er et mål i sig selv, røber jeg jo ikke for meget ved at sige, at vi selvfølgelig ikke kan støtte Enhedslistens og SF's forslag til vedtagelse, for det minder lidt for meget om almindelig planøkonomi, hvor man forsøger at ansætte flere for at løse et problem, som kan løses ved hjælp af andre instrumenter.
Og det er underligt og mærkværdigt, i hvert fald set fra min stol, at man på trods af, at det går godt med den danske økonomi, ikke kan få presset arbejdsløsheden ned under disse magiske cifre, og dér må jeg sige, at der er altså nogle ting, der kan gøre, at vi kan få den strukturarbejdsløshed ned, så vi kan få nogle flere i beskæftigelse, og så der hverken opstår flaskehalsproblemer på det private arbejdsmarked eller på det offentlige arbejdsmarked.
Her har vi tidligere nævnt, at det er nødvendigt med en reform af dagpengesystemet, hvor man får kigget på ydelsesstrukturen, får forkortet dagpengeperioden, får aktiveret de ledige tidligere - med hensyn til det sidste er regeringen godt på vej, og det skal den have kredit for - og får opstrammet reglerne for adgang til dagpengesystemet og rådighedsreglerne.
Og vi vil have afskaffet uddannelsesorloven, for forskellige undersøgelser viser, at det primært er offentligt ansatte, der benytter sig af tilbudet, og det kan jo også være med til at løse problemet.
I dag bliver der i pressen nævnt en LO-rapport - den nyeste publikation, som hedder »Øje på beskæftigelsen« - og i den står der meget rigtigt, at et af de væsentligste problemer, vi har, er, at tilgangen til arbejdsmarkedet ikke er stor nok.
For det er meget svært for sygeplejersker at lade være med at gå på efterløn, og det er også meget svært for sygeplejersker at lade være med at tage orlov, fordi det er så lukrativt i forhold til det at blive på arbejdsmarkedet.
Så dér vil vi altså have, at tilbagetrækningsalderen bliver hævet, så de grupper, som er nævnt i Enhedslistens og SF's forslag til vedtagelse, bliver på arbejdsmarkedet.
Vi siger altså nej til forslaget til vedtagelse og vil prøve at løse problemerne ad den vej, som jeg har prøvet at konkretisere her.
Flemming Oppfeldt (V), 1997-10-28:
I 10-15 år har mit parti haft et medansvar også for situationen inden for sundhedsvæsenet, det er rigtigt.
Jeg benægter ikke, at vi skal have en velfungerende offentlig sektor, der skal være offentligt ansatte, og vi skal løse nogle vigtige opgaver inden for disse områder.
Det er sådan set ikke ressourcemangel, jeg taler om her.
Jeg tror ikke, at vi bare ved at bruge flere ressourcer kan opnå en øget kvalitet.
Jeg tror, at vi skal bruge ressourcerne på en anden måde.
Når man går tilbage i historien, vil jeg bare sige, at i de 10-11 år, som ligger forud for denne regering, og hvor Venstre var deltager i regeringen, steg antallet af sygeplejersker med 16 pct. inden for sygehusene, og antallet af læger steg med 20 pct.
Hvis man tager hensyn til arbejdstidsforkortelsen, var stigningen over denne 10-års-periode 7,7 pct.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-28:
Sådan et forslag fra Venstre ville sikkert overleve lige så lang tid som Venstres tvangsudliciteringsforslag.
Men det, jeg også godt kunne tænke mig at få at vide fra hr. Oppfeldts side, er, hvordan han forholder sig til, at sygeplejerskerne, som i dag har en arbejdsløshed på 0,4 pct., rent faktisk har en ret presset arbejdsdag.
Det viser alle undersøgelser, og det er også grunden til, at en meget, meget stor del af dem forlader faget.
Det er altså ikke, fordi de går og lopper den af.
Det er, fordi de har en for stresset dagligdag.
Det er derfor, at der kun er halvdelen tilbage i den offentlige sektor, når de er over 40 år.
De har simpelt hen for meget at lave.
Her er hr. Oppfeldts bud, at de skal løbe endnu stærkere.
Hvem kommer det til gavn i sundhedsvæsenet?
Er det de ældre, der er indlagt og skal have pleje og pasning?
Er det dem, det kommer til gavn?
Overhovedet ikke.
Måske hr. Oppfeldts pengekasse, det ved jeg ikke, men i hvert fald ikke de ældre, i hvert fald ikke de syge, i hvert fald ikke dem, der har behov for en ordentlig behandling.
Problemet er, og her har hr. Oppfeldt og hans parti et medansvar, at man i mindst 15 år ikke har uddannet tilstrækkeligt med sygeplejersker, og at man bevidst har haft den holdning både med hensyn til pædagoger og til sygeplejersker, at der ikke skulle uddannes flere, og at man skulle sørge for at holde igen med at uddanne folk.
Vibeke Peschardt (RV), 1997-10-28:
Hr. Flemming Oppfeldt slipper ikke så let, for mit spørgsmål var et helt andet.
Hvordan tror hr. Flemming Oppfeldt, at man kan passe flere gamle og flere børn uden at øge den offentlige sektor?
Det kan ikke lade sig gøre, som systemerne er skruet sammen i dag,
og så er det ligegyldigt, om man vælger udlicitering, eller om man ansætter folk i kommunerne.
Demografien gør simpelt hen - inden for de eksisterende rammer - at antallet af offentligt ansatte må stige.
Flemming Oppfeldt (V), 1997-10-28:
Til flere af de indlæg, der har været med hensyn til væksten inden for den offentlige sektor: Jeg holder mig til regeringens egne oplysninger om vækstraten inden for den offentlige sektor, og her er det sådan, at med hensyn til antallet af ansatte inden for det offentlige i forhold til ansatte i det private holder den offentlige sektor i øjeblikket samme vækstrate som den private sektor.
Så kan man sige: Nå, men er det så ikke o.k.?
Det mener
Venstre ikke er o.k., for vi skal jo netop i disse år servicere den sektor, vi kommer til at leve af også bagefter. Vi skal udnytte den mulighed, der er for at eksportere, for at holde lønningerne i ro og for at have den formidling af arbejdskraft til den private sektor, til eksportindustrien, som er vigtig, og som er grundlaget for vores velfærdssamfund.
Så er der det meget gode spørgsmål, som hr. Kjeld Rahbæk Møller rejser: Hvis man forestiller sig, at man udliciterer en række opgaver, skal man så ikke også bruge uddannet arbejdskraft her?
Jo, præcis.
Det, jeg var inde på, var, om man kunne forestille sig, at man via udliciteringer opnår nogle effektiviseringer i den måde, man anvender arbejdskraften på.
Man kan også godt stille det spørgsmål
At en læge bruger mere tid på sine patienter end på at sidde og skrive og lave bureaukrati, og at hjemmehjælp bliver mere pleje af de ældre end det andet, man bruger tid på?
Det er meget vigtige spørgsmål, for her ligger i virkeligheden mange grå timer og grå millioner eller milliarder til øget offentlig service med det samme antal ansatte, som vi har i dag.
Bruno Jerup (EL), 1997-10-28:
Vi fik jo et statement fra hr. Oppfeldt, der stort set kan tolkes derhen, at hvis man ser på Venstres holdning til den offentlige sektor, betragter Venstre det som noget fuldstændig sekundært.
Jan Petersen (S), 1997-10-28:
Man kan sige, at når to tredjedele af væksten i beskæftigelsen er i den private sektor, må man i den grad sige, at det er her, suget på arbejdskraft er.
Dernæst vil jeg gerne bede hr. Flemming Oppfeldt bekræfte, at den beskæftigelsesvækst, der har været i den private sektor, er forekommet i amter og kommuner, og samtidig kunne vi måske også få en bekræftelse på, at det politiske lederskab i de pågældende amter og kommuner for halvdelens vedkommende stort set udgøres af Venstrefolk. Har hr. Flemming Oppfeldt en god forklaring på den politiske prioritering i de decentrale led af Venstres parti?
Vibeke Peschardt (RV), 1997-10-28:
Hr. Flemming Oppfeldt brugte jo det meste af sin taletid ikke på at tale om dagsordenspunktet i dag, men på at tale om det private arbejdsmarked.
Dernæst vil jeg godt spørge: Tror hr. Flemming Oppfeldt, at man kan passe børn og gamle uden at øge den offentlige sektor?
Jan Petersen (S), 1997-10-28:
Hr. Brian Mikkelsen fremførte også det standpunkt, som Venstre brugte noget tid på, nemlig at problemet er de mange flere offentligt ansatte, vi har fået under denne regering, om end det blev holdt i en mere moderat tone, vil jeg da sige.
Men jeg bliver altså nødt til at få skåret ud i pap
vil hr. Brian Mikkelsen så foreslå befolkningen, at det problem, at de skal have passet deres børn, medens de er på arbejde, løses ved, at man optager flere børn i de eksisterende institutioner og dermed selvfølgelig undgår at komme ud for et flaskehalsproblem på pædagogområdet, eller mener han, at man indimellem også er nødt til at bygge nye institutioner og derfor også ansætte flere mennesker? Det er helt banalt: Hvis hr. Brian Mikkelsen mener, at der blot skal optages flere børn, vil jeg spørge hr. Brian Mikkelsen, om der ikke også i sågar konservativt styrede kommuner bygges nye daginstitutioner, og at det altså også udløser behov for flere ansættelser dér? Hvis hr. Brian Mikkelsen endelig mener, at vi skal finde andre veje til det, ved jeg da godt, at der i den forbindelse er en frit valg-ordning, men det skal vel ikke være hr. Brian Mikkelsen, der bestemmer, hvordan folk vil have passet deres børn; det skal vel være forældrene, og de efterspørger tilsyneladende flere nye daginstitutioner.
Addi Andersen (CD), 1997-10-28:
Jeg vil takke arbejdsministeren og undervisningsministeren for deres indlæg.
Et eksempel på, at det kan gå galt, er ordningen for jobrotation, hvor HK for nylig viste, hvor mange blanketter der skal udfyldes, hvis en virksomhed vil sende medarbejdere på efteruddannelse, mens ledige ansættes som vikarer.
Virksomheder, ansatte og ledige støder ind i et enormt bureaukrati, når de vil tilrettelægge den slags ordninger.
Kan det virkelig være nødvendigt, at en ledig skal udfylde mellem 10 og 13 blanketter for at komme i gang?
I CD vil vi gerne alt det administrative bøvl til livs, så mulighederne bliver lettere tilgængelige.
Til sidst vil jeg sige, at CD kan ikke stemme for det fremsatte forslag til vedtagelse.
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-10-28:
Hr. Flemming Oppfeldt brugte ikke sin taletid på at tale om det reelle problem, men kom med den sædvanlige ideologiske snak om udliciteringer og stramning af dagpengesystemet.
Jeg vil ikke gå ind i en udliciteringsdebat her, jeg vil bare spørge hr. Oppfeldt:
På disse privathospitaler, som Venstre ønsker sig, skal der vel også være uddannede læger og sygeplejersker m.v., eller skal der ikke?
På den udliciterede ældreforsorg, som Venstre forestiller sig, skal der vel også være uddannet personale.
På private skoler skal der være uddannede skolelærere, og i private børnehaver skal der være uddannede pædagoger osv.
Er problemet ikke lige stort, uanset om tingene udliciteres eller drives i offentligt regi?