Frank Jensen (S), 2000-01-26:
Hr. Skaarup har fuldstændig ret i beskrivelsen af det historiske forløb om den ubehagelige sag med skibsreder Ole B. Hansen.
Også jeg følte min retspolitiske opfattelse krænket ved, at man kunne undslå sig fuldbyrdelse af den straf, man var blevet idømt, ved at forlade landet, inden afsoningen påbegyndtes af den hæftestraf, den pågældende havde fået, og opholde sig i udlandet, indtil forældelse var indtrådt.
Det var baggrunden for, at jeg tog sagen op, og grunden til, at det skulle drøftes med mine nordiske kolleger, hænger sammen med, at vi har nordisk retsenhed på fuldbyrdelsesområdet, det vil sige, at straffe idømt i et nordisk land, selv om det er en anden nordisk statsborger, kan fuldbyrdes i det pågældende land.
Så det er baggrunden for det.
Vi har fælles nordisk retsenhed.
Skal der ske ændringer her, kræver det, at vi også respekterer, at vi drøfter det med de andre nordiske lande.
Og jeg er så glad for, at konklusionen blev, at de andre nordiske lande havde forståelse for mit synspunkt, for den danske regerings synspunkt, og kunne forstå, at vi nødvendigvis må ændre vores lovgivning, men det var ikke noget, der førte til, at de andre nordiske lande ville ændre tilsvarende i deres forældelsesregler for fuldbyrdelse af straf.
Det er ikke tilsvarende her.
Vi har ikke fælles nordisk retsenhed, for så vidt angår efterforskningsmetoder for politiet.
Vi har forskellige nordiske regler.
Vi har nogle bestemmelser i vores retsplejelov, der giver politiet adgang til telefonaflytning, brud på meddelelseshemmeligheden, og som de andre nordiske lande ikke nødvendigvis har i deres lovgivning.
Der er altså ikke behov for fælles nordisk retsenhed på politiets regler, al den stund det er dansk politi, der har jurisdiktion og kompetence i Danmark.
Det er dem, der har den eksekutive kompetence her i landet, og ikke udenlandsk politi, og sådan er det jo også for de andre nordiske lande. Så til hr. Nonbo: Ja, på et eller andet tidspunkt skal sletningen jo komme.
Hr. Nonbo kan have ret i, at den kunne være ved død.
Her har vi valgt at sige, at når folk er fyldt 70 år, må den potentielle kriminelle aktivitet forudsættes at være enten afsluttet eller meget, meget reduceret.
Så har vi også sikkerhed
for, at når den del af ens CPR-nummer giver mulighed for det, så sker sletning, og så er det noget, politiet har at holde sig til præcist.
Så er der spørgsmålet, som jeg også svarede på:
indikationskravet.
Det er jo det, som kan medføre - jeg er helt enig i den beskrivelse, hr. Nonbo giver - at nogle ikke bliver opført i registret af de grunde, som hr. Nonbo beskriver.
Men hvis det skal ændres, er det ikke noget, man bare lige griber til.
Det er en meget principiel ændring i retsplejelovens bestemmelser om det at foretage legemsundersøgelser, som det hedder.
Og dér har jeg altså valgt og regeringspartierne har valgt at sige: Jamen
det vil vi ikke benytte det her registers etablering til; det vil vi overlade til en mere principiel drøftelse i Strafferetsplejeudvalget.
Jeg er selvsagt klar til at bidrage til, at man kan få den mere principielle overvejelse, som vi jo også af høringssvarene kan se at anklagemyndigheden har ønsket sig. Men igen: Jeg er glad for de ordførere, der siger: Jamen nu tager vi det her skridt, og vi ved, hvad vi gør.
Det er et meget klart afgrænset lovforslag.
Fru Anne Baastrup rejste spørgsmålet om, at dér, hvor der har fundet en registrering sted i forbindelse med efterforskningen i en aktuel kriminel sag, og dér, hvor en anden person end den, der har været sigtet og tiltalt, pludselig kommer og tilstår og bliver dømt for forholdet, ja, dér skal der ske sletning. Det forudsætter lovforslaget, og jeg vil da gerne drøfte det spørgsmål yderligere med fru Anne Baastrup, men jeg kan garantere fru Anne Baastrup, at sådan er loven indrettet.