runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2003-05-08:
Det er naturligvis ikke overraskende, at Det Konservative Folkeparti støtter regeringens 2010-målsætning om at skaffe en merbeskæftigelse på 85.000 frem til år 2010.
Jeg kan forstå, at også Det Konservative Folkeparti interesserer sig meget for at sikre, at vi får flere af dem, som i dag er marginaliserede og udstødte, ind på arbejdsmarkedet, og at vi får nogle af dem, der er oppe i årene, til at blive lidt længere.
Hvordan kan man kombinere det med, at vi kan konstatere en stigende ledighed?
Lad det være, om den er stærkt eller svagt stigende, men vi har i hvert fald en stigende ledighed af målbar størrelse, og hvordan kan det kombineres med ønsket om at få flere ind på arbejdsmarkedet?
Hvordan agter Det Konservative Folkeparti at løse den opgave?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-08:
Jeg anerkender fuldt ud, at der allerede nu er gået lang tid siden valget, og derfor er det lang tid siden, Socialdemokratiet var i regering.
Det ene regulerer indtægtssiden, og det andet regulerer udgiftssiden.
Det handler om, at 2010-planen, som Socialdemokraterne selv har lavet, fortæller os, hvor meget de offentlige udgifter må stige med hvert år, og lægger 0,5 pct. ind som realvækst fra 2005 og fremefter som en kendsgerning, som Socialdemokratiet jo med de udtalelser, der kommer her i dag, er løbet langt, langt væk fra.
Det er jo helt, helt tydeligt.
Så lang tid skulle der altså gå, før man fuldstændig har mistet den sidste rest af fornemmelse af, hvad man sad med, da man havde regeringsmagten.
Det være hermed gjort i dag under dagens debat.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Hr. Kristian Thulesen Dahl gør sig store anstrengelser for at prøve at få det til at se ud, som om den stramme kommune- og amtsaftale, der er lavet, det skattestop, som regeringen og Dansk Folkeparti står bag, og nu den seneste skatteaftale, ikke kommer til at få konsekvenser ude i kommuner og amter.
Det er ganske enkelt ikke rigtigt.
Vil Dansk Folkeparti dog ikke erkende, at de vækstrammer, man havde lovet ude i kommuner og amter, som i forvejen var fedtede, men fair, tager man penge væk fra, så der bliver færre penge, end man var stillet i udsigt ude i kommunerne og amterne, til at løse de store opgaver, der er?
Det er virkeligheden, og det er jo det, som hr. Kristian Thulesen Dahls vælgere og alle andre vælgere oplever i deres dagligdag.
Det nytter ikke noget at prøve at trylle med tallene og prøve at få det til at se pænere ud.
Der bliver taget penge ud af den offentlige sektor med stemmer fra Dansk Folkeparti.
Det kommer til at ramme der, hvor det gør ondt, de bløde områder.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-08:
Først til hr. Ole Sohn, som jeg synes har fuldstændig ret, når han siger, han normalt prøver at have en meget fair tilgang til det her - og meget saglig.
jeg meget, men sådan mener jeg faktisk, hr. Ole Sohn normalt har tacklet debatterne.
Derfor kom det også bag på mig, da hr. Ole Sohn sagde, at man skærer ned i den offentlige vækst - sådan opfattede jeg det, og jeg tror altså også, at hr. Ole Sohn sagde sådan - for jeg synes, det er en sprogbasse af rang.
Men også nu, hvor hr. Ole Sohn siger - nu er det så mere stringent, men stadig væk alligevel uforståeligt - at der er yderligere nedskæringer over for kommunerne.
Sagen er altså, og nu forklarer jeg det så vel for tredje eller fjerde gang, at kommuner, amter og stat samlet har mere til forbrug for hvert år, der går, end man havde året forinden - altså realvækst - også når man korrigerer for befolkningssammensætningen.
Så er det selvfølgelig et spørgsmål, hvordan de penge år for år skal fordeles plus de penge, som man kan prioritere
Her har jeg sagt krystalklart, hvad Dansk Folkepartis prioritering er i forhold til den offentlige sektor.
Vi mener, at den prioritering bør foregå ved at de borgernære servicer er i højsædet, og det er jo selvfølgelig i høj grad de aktiviteter, der sker ude i kommunerne og i amterne. Så det er jo et rimelig klart svar, men jeg synes ikke rigtig, spørgerne anerkender svarene i de nye spørgsmål, der så kommer.
Man gentager bare det samme, og det er det, fru Pernille Falcon også gør, når hun så går op og siger: Nu har vi så konstateret i dag, at der er blevet skåret ned.
Det er altså en udtalelse, der må stå fuldstændig for fru Falcons egen regning, det er ikke noget, jeg kan tages til indtægt for, for jeg mener det ikke.
Jeg mener, det er forkert, og jeg mener, det er dokumenteret heroppefra flere gange, at det er forkert.
Der er sket prioriteringer, men samlet set er der ikke sket nedskæringer.
Så kan det godt være, hvis vi havde siddet i den enkelte situation og skulle prioritere, at vi ville have prioriteret på en anden måde, men samlet set er det en forkert udlægning, der kommer heroppefra.
Den er altså kommet mange gange, men ikke desto mindre er den lige forkert.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Man kan forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, at man fremadrettet har tænkt sig at prøve at sikre nogle penge til de ældre og til sygehusene. Man kan så sige, det var det, der ikke lykkedes her i sidste runde, for der medvirkede man til besparelser på de ældre ude i kommunerne.
Det, der så er tilbage, som vi andre tænker, vi skal bygge fremtiden på, det er børnene og deres uddannelse.
Så i og med, at man ikke vil sætte flere penge af til amter og kommuner i de aftaler, der ligger indtil nu - helt utilstrækkelige beløb er det set i forhold til den faktiske udvikling i behovene og til befolkningsudviklingen - så kan vi konstatere, at det er børnene, der kommer til at betale. Børnene og deres uddannelse.
I andre lange debatter, som har været her tidligere på ugen, er der blevet diskuteret forebyggelse, der er blevet diskuteret social arv, og der er blevet diskuteret, på hvad måde man kan sætte ind i forhold til de svageste børn og unge.
Der har været givet udtryk for mange udmærkede intentioner, men i sidste ende handler det jo om, hvilke ressourcer man vil sætte af, og så kan man igen konstatere, at der bliver afsat helt utilstrækkelige ressourcer.
Ole Sohn (SF), 2003-05-08:
Nu forsøger jeg altid, om ikke bevidst, så forsøger jeg i hvert fald at være nogenlunde regelret i det, jeg siger.
Og derfor så er jeg ret overbevist om - det kan vi selvfølgelig efterkontrollere - at jeg ikke har sagt noget om den offentlige vækst, selv om det ville være kærkomment for hr. Kristian Thulesen Dahl at skrive det ned. Jeg konstaterede bare, at der havde været foretaget store nedskæringer i amter og kommuner i budgetterne for 2003, hvor Dansk Folkepartis medlemmer selvfølgelig har medvirket i en lang række kommuner, og Dansk Folkepartis folketingsgruppe har lavet en skatteaftale med regeringen, som indebærer en yderligere nedskæring over for kommunerne.
Så spørger jeg bare: Hvor er det, man forestiller sig, at den borgernære service skal lide?
Det må man da kunne give et svar på.
KL og Amtsrådsforeningen har jo klart sagt, at det her får konsekvenser for den måde, amterne og kommunerne kan administrere de forpligtelser, de har over for borgerne.
Det må Dansk Folkeparti da tage ansvar for.
Man kan jo ikke bare kaste ansvaret fra sig, når man har truffet nogle beslutninger. Så er det da også vigtigt at fortælle Folketinget, om man har nogle ideer til, hvor der skal skæres.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-05-08:
Jeg må altså sige, at det plejer at være mere seriøst fra hr. Ole Sohns side end det, der kommer til udtryk her.
Man kan næsten også høre det i den retorik, hr. Ole Sohn selv kommer med, når han står heroppe og siger med alvorsmine, at man skærer ned i den offentlige vækst.
Dermed anerkender han jo, at der er en vækst, også en realvækst.
Også hvis man går ind og kigger på befolkningssammensætningen, der bliver ændret over årene, så er der stadig væk tale om, at man år efter år bruger reelt flere penge i den offentlige sektor, end man gjorde sidst.
Så den der tale om, at man skærer ned, er jo forkert.
Der bruges altså mere.
Hvis man efter vores opfattelse skal komme rigtigt igennem frem til 2010 - og det er også i virkeligheden meget det, fru Falcon spørger om - så er det meget et spørgsmål om, at man inden for rammerne år efter år i beskedent omfang, men alligevel reelt bruger flere penge på den offentlige sektor. Så skal man bruge dem rigtigt, og der har vi jo nogle prioriteringer, som i meget høj grad vil tilgodese kommuner og amters aktiviteter, altså de ting, der ligger i kommunerne og amterne.
Jeg tror også, det er prioriteringer, der er villige til at gå længere i den offentlige sektor til fordel for de områder end det, regeringen umiddelbart lægger op til.
Så kommer hr. Nicolai Wammen også og siger, at der bliver skåret ned, og giver det billede alle mulige steder.
Men det er et prioriteringsspørgsmål, der bliver ikke skåret ned samlet set.
Det bliver skåret ned nogle steder, men hvis man skærer ned nogle steder, må det være, fordi man så bruger ekstra penge andre steder. Jeg kunne godt give nogle eksempler på nogle kommuner, hvor man godt kunne finde penge for at bruge dem andre steder, men hvor man ikke gør det, hvor de bruges på døde ting, hvor det er på administration, hvor man ikke får indhentet en gevinst, man kunne tage, hvis man ville.
Og så bare med hensyn til KL's formand, venstremanden dér, han kan altså sige de ting, han vil.
Det kommer egentlig ikke mig så synderlig meget ved, jeg fører politikken her i forbindelse med vores folketingsgruppes arbejde og prioriterer i forhold til finanslov og lignende, og det er jo mit job.
Nicolai Wammen (S), 2003-05-08:
Hr. Kristian Thulesen Dahl kom noget nemt om ved at skulle forholde sig til, at Kommunernes Landsforenings formand og Amtsrådsforeningens formand har tordnet mod den økonomi, som regeringen og Dansk Folkeparti giver dem.
Jeg vil spørge hr. Kristian Thulesen Dahl, om det virkelig kan være Dansk Folkepartis politik, at kommuner og amter nu bliver tvunget til at skære ned på sygehusene, på skolerne, på ældreomsorgen, alt imens vi har en regering, der ikke gør noget ved ledigheden; flere og flere bliver arbejdsløse?
Jeg tror, der sidder rigtig, rigtig mange mennesker ude omkring og siger, at det da ikke var det, de blev lovet af Dansk Folkeparti.
Vi blev lovet bedre velfærd, det lovede regeringen også.
Og hvad er det så, der står tilbage?
Og jeg vil gerne bede hr. Kristian Thulesen Dahl om denne gang at forholde sig til det, jeg spurgte om, nemlig den kritik, der blev fremsat af den kommunale og den amtskommunale førstemand.
Pernille Falcon (EL), 2003-05-08:
Skal jeg forstå Dansk Folkepartis ordfører derhen, at Dansk Folkeparti mener, at det er nødvendigt, at man udvider rammen for kommunerne for at sikre en tilstrækkelig service i amter og kommuner?
Jeg forstod, at det var det, man arbejdede på fra Dansk Folkepartis side.
Så det må være et udtryk for, at man synes, den der nanovækst, som regeringen lægger op til, er totalt utilstrækkelig.
Det er sådan en vækst, hvor man skal have mikroskopet frem for at finde den.
Men jeg kan forstå, at man fra Dansk Folkeparti også anerkender, at der er behov for en langt større vækstramme ude i kommunerne og amterne.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-08:
Det er jo tit sådan ved førstebehandlinger, at man gør rede for, hvordan man vil stemme, når et forslag kommer til endelig behandling.
Jeg lyttede meget omhyggeligt til hr. Kristian Thulesen Dahls tale, som hovedsagelig drejede sig om de problemer, der var i forbindelse med udvidelsen og, synes
jeg, meget lidt om fordelene ved udvidelsen
Et af Dansk Folkepartis parametre med hensyn til udvidelsen var, at landene skulle nære et reelt ønske om at komme ind, og hr. Kristian Thulesen Dahl måtte medgive, at det ønske eksisterede på baggrund af de afstemninger, der har været indtil nu.
Men mit spørgsmål er: Hvordan vil Dansk Folkeparti stemme, når vi skal stemme endeligt om de nye landes optagelse?
Søren Krarup (DF), 2003-05-08:
Jeg skal i al korthed sige, at ligesom Dansk Folkeparti støttede deltagelsen i krigen i Irak, støtter vi også udsendelsen af en militær styrke.
Irakkrigen var efter vores mening
en vestlig selvforsvarskrig imod terrorisme.
Jeg synes, den var nødvendig.
Det har heldigvis vist sig, at den blev gennemført uden de lidelser og ofre, som man frygtede, og jeg kan kun sige, at på samme måde, som Dansk Folkeparti helhjertet støttede deltagelsen i krigen, støtter vi helhjertet den styrke, der udsendes for at stabilisere forholdene og genopbygge landet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-05-08:
Jeg skal undskylde, hr. formand.
Vi føler i Enhedslisten, at det er lidt vanskeligt at gennemskue, hvad der dybest set ligger af konsekvenser i det forslag til folketingsbeslutning, som er fremsat.
Vi har to bekymringer.
Den ene bekymring er det, som også er fremført omkring bistandsrammen.
Som bl.a. fru Meldgaard gjorde opmærksom på, er det jo et spørgsmål om finansieringen, om det her er forsvarligt.
Det andet problem, vi har med forslaget,
er: Hvad er det dybest set, man skal have kurser i?
Det vil vi da gerne drøfte nærmere med forslagsstillerne, for selvfølgelig synes vi, det er en god idé, at man har et godt repatrieringsprogram.
Det er alt sammen udmærket.
Men skal der nu uddannes nogle mennesker med en bestemt opfattelse af markedsøkonomi, eller hvad der nu kan ligge i det, som skal ned og prædike vestlig økonomi i Irak?
Jeg tror, det måske er bedre, at de i Irak selv drøfter, hvordan de vil indrette deres samfund.
Det er jo altid glimrende at undervise i menneskerettigheder, hvis det er det, men vi synes altså, det står lidt hen i tågerne, hvad de konkrete konsekvenser af forslaget er.
Vi er fuldstændig klar over, at Det Radikale Venstre har lutter gode hensigter og intentioner med det.
Det er vi klar over, men jeg må sige, at det vil være vanskeligt for os umiddelbart at give tilsagn om støtte.
Det vil hvert fald
kræve nogle yderligere drøftelser.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-08:
Der blev jo stillet mig et spørgsmål af fru Hanne Severinsen
, jeg ved ikke, om jeg med formandens tilladelse må besvare det? Det er jo noget sniksnak, når der henvises til, at alle spørgsmål vedrørende forskningsfriheden er blevet besvaret under andenbehandlingen.
Der blev ikke besvaret noget som helst.
Fru Hanne Severinsen og hele forligskredsen fraset Socialdemokratiet, som slet ikke sagde noget, men som nu endelig har ladet sig presse til at tage ordet for en fuldstændig intetsigende bemærkning, gav overhovedet ikke noget svar på spørgsmålet om forskningsfriheden.
Der er ingen, der har påstået, at de nye bestyrelser med eksternt flertal nu vil kunne diktere et forskningsresultat.
Selvfølgelig vil de ikke kunne det.
Men indskrænkningen i forskningsfriheden består i, at det er bestyrelsen, der bestemmer, hvad der skal forskes i, at det er bestyrelsen, der lægger den overordnede forskningsstrategi.
Samtidig er det bekendtgjort i lovens § 17, stk. 2, at i den tid, der bliver til overs, kan man forske inden for den forskningsstrategi.
Jeg kan blive ved med at gentage det til dommedag, men det er som at slå vand på en gås.
Lene Jensen (S), 2003-05-08:
Vi har diskuteret universitetsloven utrolig meget i alle mulige sammenhænge, og jeg har noteret mig hr. Morten Homanns ærgrelse over, at Socialdemokratiet ikke under andenbehandlingen blandede sig i den debat, som jo var en tro kopi af førstebehandlingen, hvor vi havde rigelig lejlighed til at diskutere med hinanden.
Jeg vil gerne understrege, at sangen om forskningsfriheden er en vigtig sang.
Det er en vigtig sang, fordi den i virkeligheden handler om, hvordan universiteterne fungerer, og hvad det er for en rolle, de spiller i samfundet.
Hvis der var den mindste tvivl i mit sind eller Socialdemokratiets sind om, at vi sætter forskningsfriheden på spil, så ville vi jo ikke stemme for den lov.
Vi mangler stadig væk den tekstnære dokumentation for, at der er forandringer.
Vi kan ikke lovgive om følelser, og det er måske i virkeligheden meget godt.
Hanne Severinsen (V), 2003-05-08:
Jeg vil bare spørge de to foregående ordførere, om det ikke er muligt, at de bare kunne læse andenbehandlingen.
Der har vi faktisk besvaret de her spørgsmål.
Jeg synes ikke, der er nogen grund til, at vi skal gentage det en gang til.
Det er simpelt hen forkert, hvad der bliver sagt.
Det, der er hensigten, er jo netop, at vi får et godt samspil med omgivelserne.
Men der er ingen, der skal diktere noget som helst.
Det ville ingen i erhvervslivet nogen sinde ønske.
De kan godt lave deres forskning selv.
De har brug for grundlæggende forskning, og det er også det, som universiteterne skal sørge for.
Morten Homann (SF), 2003-05-08:
Der er mange ting, denne her universitetslov handler om, men så er der også nogle ting, den ikke handler om.
Hvis man f.eks. prøver at gøre det her til et valg, om det skal være muligt at tage sin uddannelse i udlandet eller ej, så tror jeg nu, at man går galt i byen.
Bestemmelserne i denne her lov, som handler om udenlandske studerende, rummer ikke det fjerneste om, hvorvidt danske studerende har mulighed for at tage deres uddannelse i udlandet.
Derimod beskæftiger den sig med nogle meget grundlæggende problemer i universitetsverdenen, nemlig medarbejderindflydelse, forskningsfrihed og muligheden for at lave fleksible ordninger på de enkelte universiteter.
Problemet er bare, at den på alle tre afgørende punkter trækker i den forkerte retning, at den skaber mindre indflydelse og dermed mindre engagement blandt medarbejdere og studerende, at den indskrænker forskningsfriheden, og at den skaber færre muligheder for fleksibilitet blandt de meget forskellige universiteter, som vi har i Danmark.
Alle partier, som bidrager til denne her lov, skal selvfølgelig have en del af skylden eller æren, alt efter hvad man vil, for den, men selvfølgelig har særlig Socialdemokratiet haft en central rolle at spille i det her løb, al den stund at Socialdemokratiet har haft muligheden for at vælge, om man ville lave en aftale med regeringen, eller om man ville lave en aftale med det andet flertal, som findes i Folketinget. Jeg er også klar over, at Socialdemokratiet har gjort sig nogle tanker tidligere om sådan noget som medarbejderindflydelse, som stemmer meget dårligt overens med det, der sker i universitetsreformen.
Derfor kan det selvfølgelig undre, at Socialdemokraterne vælger at indgå det forlig, som man gør.
Det undrede mig, og det nævnte jeg også under andenbehandlingen, at man så ikke benyttede lejligheden til under andenbehandlingen at redegøre for sine synspunkter, at redegøre for bevæggrundene til, at man så har støttet denne her lov, og det lykkedes ikke at få et svar.
Men jeg vil så godt i hvert fald opfordre til, at man benytter sig af lejligheden til at tage om ikke andet så korte bemærkninger til mit ordførerindlæg for at forklare, hvis man mener, der er noget at forklare, og forsvare det, hvis man mener, der er noget at forsvare, hvorfor man vælger at gå ind og lave en lov, som skaber mindre fleksibilitet, indskrænker forskningsfriheden og fjerner medarbejder- og studenterindflydelsen på universiteterne.
Det tror jeg der er mange der længes efter et svar på.
Kl. 9.10 Men jeg har på fornemmelsen, og jeg frygter lidt, at Folketinget og den danske universitetsverden må vente og leve i uvished, når et flertal her om lidt stemmer for den her universitetslov, inklusive altså Socialdemokratiet.
Jesper Langballe (DF), 2003-05-08:
Ja, løbet er kørt.
Et flertal i Folketinget har valgt at overhøre alle saglige indvendinger fra universitetsverdenen og at bryde med 500 års dansk tradition, jeg kunne sige europæisk tradition for forskningsfrihed, for åndsfrihed.
Jeg bemærkede, at fru Hanne Severinsen talte meget smukt om, hvordan universiteterne skal spille en aktiv rolle for vidensamfundet.
Og det er jo dér, hunden ligger begravet.
Universiteterne skal være leveringsdygtige af viden, som om viden, når det drejer sig om forskning, er sådan en stangvare, som man er leveringsdygtig i på bestilling, og ikke en erkendelse, som man søger sig frem til, og hvor man egentlig aldrig ved, hvad resultatet bliver.
Her bliver det erhvervslivet, det bliver
organisationerne, det bliver magthaverne i landet, der sætter universiteterne deres opgave for
Jeg siger velbekomme.
Hanne Severinsen (V), 2003-05-08:
Med vedtagelse af denne lov giver vi nu universiteterne nye muligheder for at udfylde deres afgørende vigtige rolle i fremtidens vidensamfund.
Universiteterne får selveje, og hvis de ønsker det, får
de også mulighed for at overtage deres bygninger.
Universiteterne får også i langt højere grad selvstyre.
De vigtigste forhandlinger med Videnskabsministeriet vil for fremtiden være udviklingskontrakterne, der giver de langsigtede mål for de enkelte universiteter. Vi får nu forhåbentlig brudt de tendenser til inerti, der har ligget i den kollektive styreform.
Danske universiteter skal bedre kunne sætte sig mål og bedre kunne gennemføre dem.
Det er derfor nødvendigt, at de fokuserer og finder deres særlige styrkepunkter.
Fælles vil de jo være om at være et attraktivt sted, der kan tiltrække studerende og medarbejdere.
Det vil være vigtigt, at de kan skabe et tiltrækkende forskermiljø, der også kan tiltrække fra udlandet.
Med denne lov er der nogle overordnede spilleregler på plads.
Nu begynder næste fase med at udpege bestyrelser og udarbejde vedtægter.
Det faktum, at vi herfra har sat de overordnede spilleregler, er der nogle professionelle sortseere, vil jeg kalde dem, som har udlagt som,
at nu skal udefra kommende bestyrelser diktere, hvilke resultater der skal komme ud af forskningen.
Tværtimod er det en mærkesag for regeringen at sikre den akademiske frihed og den frie grundlæggende forskning, hvad forskningsreformen jo også dokumenterer.
Vi forventer derimod, at bestyrelsen bliver et inspirerende bindeled til det omgivende samfund.
Vi har brug
Kl. 9.05 Universitetsreformen skal nu også sikre, at studierne bliver mere fleksible, så man har mulighed for at skifte universitet og spor og meget bedre mulighed for at tage dele af uddannelsen i udlandet.
Universiteterne kommer til at spille en mere aktiv rolle i fremtidens vidensamfund, og derfor er det også vigtigt, at det er understreget i den nye universitetslov, at man skal overføre viden til samfundet og bidrage til dette vidensamfund.
Vi glæder os til at gå i gang med gennemførelsen af denne lov.
Per Stig Møller (KF), 2003-05-08:
Når jeg ikke svarede hr. Keld Albrechtsen, er det, fordi hr. Keld Albrechtsen har den hobby at se, hvor lang tid han kan holde Folketinget inde.
Nu har han gjort det siden kl. 9 i morges, og jeg tror, at han har stået her 3 af Folketingsmødets timer.
Han tror, at han har bopælspligt på Folketingets talerstol.
Der er ingen bopælspligt på Folketingets talerstol, og der er ingen forpligtelse til at komme op, hver eneste gang hr. Keld Albrechtsen får lyst til at drille og trække Folketingets tid ud.
Derfor valgte jeg altså ikke at trække Folketingets tid yderligere ud på grund af hr. Keld Albrechtsen.
Jeg har jo allerede i min første tale fortalt om tidslinjen.
Det skyldes jo, at Keld Albrechtsen ret ofte sidder og konverserer, mens vi andre taler, og så hører han ikke efter. Men tidslinjen var ganske klar.
Der er et konvent, der er en regeringskonference, der er en traktat, og så må man tage stilling til folkeafstemningen.
Det er ikke sådan, at man skal tage hatten af, før man møder manden.
Der er ingen uenighed i regeringen.
Det er fuldstændig klart, som statsministeren har svaret, at undtagelserne ikke er et problem i forbindelse med traktaten, for der kan de indarbejdes.
Undtagelserne er et dansk problem, de er ikke et europæisk problem, og det må vi løse i rette tid og på rette sted.
Det synes jeg ikke at hr. Keld Albrechtsen skal stå og afgøre her.