Frank Aaen (EL), 1998-09-08:
Bare lige til at slutte den debat af, som vi har haft her, kan man sige, at fordi de partier, der står bag forsvarsforliget insisterer og ikke vil tage tingene op til revurdering, så foregår der i år og næste år indkøb af militært udstyr for milliardbeløb, som er totalt nyttesløst og vil vise sig, også i en militær tankegang, at være spildte investeringer.
Jeg synes, det er ærgerligt, når det sker på et tidspunkt, hvor alle er enige om, at vi har brug for penge til noget andet.
Så vil jeg ellers sige om finansloven, at nu skal man være varsom med at veje forskellige så komplicerede love op mod hinanden, men jeg vil alligevel vove det bud, at det er den sorteste finanslov, som vi har set, medens vi har været i Folketinget.
Vi er vant til, der er besparelser, men vi har dog også været vant til, at der har været nogle gode ting i regeringens udspil.
Så er det blevet værre, når de har lavet det med højrefløjen, men i udspillet synes vi normalt, det har været en anelse bedre end det, vi ser her, på trods af at grundlaget for at lave en bedre finanslov sådan set er bedre, end vi har set det længe.
At det er så dårligt, er vel at mærke, før Venstre og De Konservative har haft mulighed for at træde i finansloven og sætte de fodaftryk, som vi ved gør finansloven endnu værre end det, der ligger på bordet.
Jeg fatter ikke, hvordan regeringen helt frivilligt kan foreslå skattelettelser til aktionærerne, som er den gruppe, der har haft den absolut største indkomstfremgang i de senere år.
Det er et trecifret milliardbeløb.
Selv om de har mistet lidt på karrusellen det sidste par uger, har de stadig væk tjent et trecifret milliardbeløb over nogle ganske få år.
Skattelettelser til bankerne, der har rekordindtjening.
Skattelettelser til DUC og A.P. Møller, der tjener styrtende på den olie, der burde være vores alle sammens.
Generelle skattelettelser til dem, der har tjent allermest i de senere år.
Regeringen er åbenbart optaget af den filosofi, der hedder, at de, der har meget, skal mere gives, og de, der har lidt, skal have deres beskåret.
Det er jo det, der er tilfældet helt nøjagtigt.
Budgettet til folk på overførselsindkomst, dagpenge, pensioner osv. beskæres med 1,6 mia. kr., og det er nøjagtig det beløb, der gives til erhvervslivet og aktionærerne i skattelettelse.
Uddannelserne skal bespares med 600 mio. kr.
Jeg forstår ikke, at en regering, der siger, at vi har mangel på uddannet arbejdskraft, og at der skal strammes op, fordi der er mangel på uddannet arbejdskraft, foreslår, at man skal spare 600 mio. kr. Forskningen og de videregående uddannelser får jo heller ikke det, de har brug for, i det oplæg, der er fra regeringen.
Miljøet - ja, man noterer sig, at forureningen fra trafikken er meget værre, end den burde være, men sker der noget?
Vil der ske noget i finanslovforliget sammen med V og K?
Nej, slet ikke, det vil nærmere gå modsat.
Den aftale, der er lavet med kommunerne, er et jerngreb, som jeg heller ikke har set lignende i mange år.
4 år frem har man lavet en aftale.
1 pct. må nettoudgifterne stige pr. år i en periode, hvor der i betydelig grad er brug for flere penge til børnepasning, til ældreomsorg, til at gøre folkeskolen bedre, både fordi den er for dårlig, og fordi der kommer flere elever.
Brudte valgløfter er det ene ben, den her finanslov står på.
Det andet ben er løgnagtig statistik.
Regeringen påstår, at vi er tæt ved at have fuld beskæftigelse.
5 pct. er fuld beskæftigelse, siger man.
Det er i sig selv en provokation.
Det er jo en hån imod de faggrupper, som har en arbejdsløshed på mellem 10 og 15 pct.
Det er en hån mod Nakskov, det er en hån mod Bornholm.
Der er en masse områder, som har arbejdsløshedsprocenter, der ligger meget højere.
kun tilfældigvis 5 pct. i gennemsnit, fordi nogle kun har 1 pct. arbejdsløshed.
5 pct. - man kan slet ikke bruge et sådant tal til at måle, om vi har fuld beskæftigelse.
Ledige, der er såkaldt aktiverede, kaldes beskæftigede, og de står i statistikken under dem, der er beskæftigede.
De tælles med i den fremgang i beskæftigelsen, regeringen praler med.
De er altså tryllet bort.
De er ledige, vi betaler dem dagpenge, men de er tryllet bort og ud af arbejdsløshedsstatistikken.
Men det drejer sig om 70.000 mennesker.
Det er altså ikke noget lille tal.
70.000 er tryllet ud af arbejdsløshedsstatistikken.
Det er ledige, der ikke tælles med som ledige.
Tilsvarende er der andre godt 50.000 arbejdsløse, der er på orlov eller på uddannelse, og de er også tryllet ud af statistikken.
Ser man på den gruppe, der er presset helt ud af arbejdsmarkedet, de marginaliserede, dem på overgangsydelse, efterløn osv., kan man se, at antallet af dem, der er skubbet ud af arbejdsmarkedet, er stigende, og det er højere, end da regeringen kom til.
Jeg synes, det hører med, at den gruppe, vi kalder de mest marginaliserede på arbejdsmarkedet, i dag er større, end da regeringen tiltrådte.
Jeg ved, at der er sket en stigning i beskæftigelsen, men at sige, vi har fuld beskæftigelse eller er meget tæt på vej mod fuld beskæftigelse, er en stor løgn.
Mere end 25 pct. af arbejdsstyrken er uden arbejde.
At kalde det fuld beskæftigelse er fornærmende mod de ca. 800.000, der er skubbet til side.
Det er oplagt, at vi afviser en linje, som den her finanslov afspejler.
Vi er imod finansloven, vi stemmer imod den, som den ligger.
Vil regeringen ændre kurs, vil regeringen til at opfylde egne valgløfter, er vi parate.
Så vil vi komme og diskutere den retning, vi gerne vil, men desværre ser det jo ikke sådan ud.
Desværre ser det ud, som om man har valgt side.
Når man ved - og det ved vi jo alle sammen, lad nu være med al det snak - hvad vej det går, hvilken kurs der er stukket ud med den her finanslov, og hvem det er, der skal laves aftale med, så får man jo unægtelig indtrykket af et kæmpemæssigt skuespil - et skuespil, hvor partier, der i øjeblikket sidder lårene af hinanden og er fyldt med forventning om at lave nogle store aftaler, heroppe får det til at se ud, som om de er frygtelig uenige.
Jamen de er jo frygtelig enige.
Det ser bare anderledes ud.
Det er ikke noget, vi giver meget for.
Så vil jeg sige lidt om vores eget udspil, for det er faktisk sådan, at hvis der var politisk vilje, så kunne de fundamentale problemer, der er i vores velfærdssektor, løses, og det er dem, vi vil sætte fokus på i forhandlingerne, i det omfang vi deltager i forhandlingerne.
Vi foreslår, at sygehussektoren tilføres 2 mia. kr.
Der er brug for standardforbedringer og nyt udstyr og bedre brug af det udstyr, der er.
De lokale sygehuse bør bevares, for der er jo ingen grund til at nedlægge alle de små sygehuse. Der er brug for at modernisere dem og tilpasse dem til de opgaver, der bedst varetages i lokalområdet.
Der er brug for 1 mia. kr. til nyansættelse af personale, til at lave uddannelsesprogrammer, sådan at personalegrupper bliver opkvalificeret til at varetage nogle af de funktioner, hvor der i dag er arbejdskraftmangel på sygehusene, og hvor der er mangel på sygeplejersker.
Der er brug for penge til at fastholde nogle af de grupper, der i øjeblikket løber skrigende bort fra sygehusene, fordi arbejdspresset er for hårdt.
Når der mangler sygeplejersker, er det jo, fordi arbejdspresset er for hårdt.
Vi har brug for at tænke på, hvordan kan vi lette presset, så folk bliver og dermed gør gavn i den sundhedssektor, der har brug for et løft.
Vi foreslår mere ældreomsorg, og i den forbindelse foreslår vi 10.000 flere hjemmehjælperstillinger.
Det er jo rigtigt, som hr. Jan Petersen sagde tidligere i debatten, at der ikke er 10.000 hjemmehjælpere, for de er også løbet skrigende bort, fordi det er for hårdt i dag.
Der er ingen, der kan holde til, at man ikke har tid til at være hos de ældre, tale med dem og gøre et ordentligt stykke arbejde.
Derfor er der den udskiftning, som der er, af hjemmehjælpere.
Derfor er der brug for et løft, så der simpelt hen bliver flere, og selvfølgelig er der i forbindelse med sådan et løft brug for, at der kommer gang i noget uddannelse, så folk bliver kvalificeret.
Hvad koster 10.000 flere hjemmehjælpere?
10.000 flere hjemmehjælpere koster maksimalt 800 mio. kr., for det er forskellen på, hvad man sparer i dagpenge, og hvad man får ind i skat, når man fuldtidsansætter folk i stedet for at lade dem gå ledige.
800 mio. kr. er altså mindre, end man har planlagt at give i skattelettelse til erhvervslivet.
Selvfølgelig kan man finde de penge.
Et af de løfter, man sådan set har givet, er jo, at de ældre skal der tages hånd om.
Vi foreslår en lov om børnepasningsgaranti.
Der har været talt om, lige siden Nyrupregeringen trådte til, at der skulle være garanti for pasning af børn.
Nu må det være på tide, at det sker.
Det sker åbenlyst ikke ved, at vi bare giver kommunerne penge.
Der er vi nødt til at lave en lov.
Og så skal vi give kommunerne de nødvendige midler til at gøre det.
Det er faktisk helt gratis, for det, man skal sige til kommunerne, er det helt enkle, at staten giver kommunen et tilskud svarende til dagpengene, hver gang en kommune ansætter en arbejdsløs i en daginstitution.
Nu foreslår jeg ikke, at vi skal udvide daginstitutionerne med bare uuddannede.
Jeg forslår her, at vi giver et vældigt løft og selvfølgelig først og fremmest tager fat i nogle af de arbejdsløse, der er inden for det pædagogiske arbejdsmarked, og samtidig laver et uddannelsesprogram, så vi får folk sluset ind dels i merituddannelsen for pædagoger, dels i medhjælperuddannelsen, PGU.
Vi siger, at her er en mulighed for at give et løft, fordi der er jo ikke flaskehalse dér.
Det er jo sådan set bare at gå i gang.
Menneskene er der.
Pengene er der, fordi vi giver dem dagpenge for ikke at lave noget.
Det skal forenes, og så vil det jo være sådan, at kommunerne - hvilket vi er meget imod, men sådan er det altså - tager en blodig betaling fra forældrene.
De to ting tilsammen, dagpengene og forældrebetalingen, dækker rigeligt udgiften ved at tilbyde folk pasning.
Vi regner sådan set med på den måde at kunne sætte 7.000 i arbejde både for at sikre pasningsgarantien og for at give et løft, fordi der i de senere år er sket en nednormering af personalet i daginstitutionerne.
Så vil jeg afsætte penge til at give folkeskolen et løft, kvalitetsmæssigt her og nu.
Men der skal også tages højde for det stigende elevtal.
Det andet hovedpunkt i vores udspil er at få plads til alle på arbejdsmarkedet.
Det har vi delt op i tre ting.
For det første er det indlysende, at det vigtigste jo er at holde fast i, at folk ikke bliver skubbet ud fra deres arbejdsplads.
Der må vi desværre sige, at den værste arbejdsgiver, vi har i forhold til at fastholde folk i beskæftigelse, nok er, når vi får det studeret nærmere, de offentlige arbejdsgivere.
Det er inden for sundhed, ældreomsorg, børnepasning, vi ser, at menneskene er slidt op, og når de er 60 år, flygter de væk, hvis ikke de allerede er flygtet tidligere.
Det er virkelig dér, der sker nedslidning, udstødning.
Det er derfor, vi mangler uddannet arbejdskraft.
Derfor bør vi afsætte midler, der har til formål at se på, hvordan vi i højere grad fastholder de folk, der er, så de ikke bliver udstødt.
Det er i høj grad i den offentlige sektor - det er i hvert fald også der - vi kan sige, vi kunne kræve en øjeblikkelig og hurtig indsats.
Vi vil have lavet alle de dér mærkelige jobordninger om til almindelige stillinger.
Det er et meget beskedent beløb, det koster.
Jeg har set, at regeringen forestiller sig, at 80.000 skal arbejde som aktiveret.
Jeg mener: Lad os lave det om til 80.000 normale job.
For det tredje ønsker vi, at vi tager konsekvensen af, at det private ikke evner at give plads til de udstødte, ikke evner at etablere et skånejob, eller hvad vi vil kalde dem, til dem, der har brug for en arbejdsplads, hvor man kan være, også selv om man har en lidt nedsat arbejdsevne.
Det drejer sig jo ikke bare om dem, der er handicappet.
Det er jo også dem, som i dag ikke har hundrede procents produktivitet.
Det er jo sådan på dagens arbejdsmarked, at har man lidt under hundrede procents produktivitet, så bliver man skubbet ud.
Vi skal have gjort plads til de mennesker.
De skal ikke skubbes ud.
De skal have et arbejde.
Vi vil gerne fastholde de initiativer, der er allerede nu, til at de bliver placeret på det private arbejdsmarkedet, bliver placeret ude blandt almindelige mennesker.
Vi tror også, der er brug for initiativer til at få etableret nogle flere arbejdspladser målrettet imod den gruppe, der har nedsat arbejdsevne.
Vi har lært af eksemplet fra Sverige - det er ikke sikkert, det er det klogeste i alle ender og kanter, men det er i hvert fald inspirerende - at man i Sverige har en statslig virksomhed med ca. 30.000 arbejdspladser, der for 90 pct.s vedkommende er tilbudt folk med nedsat arbejdsevne.
Det betyder, at man samfundsmæssigt slipper billigere, end man gør ved bare at betale dem pension, at de får et meningsfuldt arbejde, og at en stor del af dem oven i købet kommer ud i privat produktion efterfølgende.
Vi synes, der er så meget at lære af det projekt i Sverige, at vi også burde have ind i forhandlingerne, om ikke vi skulle lave noget tilsvarende her i Danmark, og vi foreslår at afsætte penge til sådan noget.
Så vil vi have afsat penge til en produktionsfond til
økologisk omstilling.
Vi har jo i forbindelse med en af aftalerne med regeringen belyst, på hvilke områder der i dag ikke er økologisk producerede produkter.
Vi har også etableret et såkaldt Ø-mærke, hvor det røde er til fødevarer, og så har vi et grønt Ø-mærke for alle mulige andre varer, hvis de er produceret økologisk.
Det, der nu er behov for, er at sætte ind med en støtte til at producere den type produkter, f.eks. økologisk vaskepulver.
Derfor vil vi gerne have afsat en produktionsfond, der kan give støtte til, at en sådan produktion kommer i gang.
Så vil jeg slutte af med finansieringen.
Som udgangspunkt mener vi, at vi med pinsepakken skabte det finansielle grundlag for alt det, vi har nævnt her.
Vi mener sådan set, vi har været med til at etablere det, der skal til for at kunne opfylde de ønsker og forslag, vi har til en finanslov, men vi går da gerne ind i yderligere drøftelser. Vi siger til regeringen, at den måde, vi vil skaffe penge på, er for det første ved at aflyse skattelettelserne til erhvervslivet og til aktionærerne.
Det er et hul i statskassen, der dér bliver etableret, som år efter år vil koste et stort milliardbeløb.
Så ønsker vi at fremrykke besparelsen på militæret, som vi diskuterede tidligere.
Det er ca. 1 mia. kr. Der er jo ingen grund til at vente til år 2000.
Vi ønsker en skærpet beskatning af aktiegevinsterne, som jo i urimelig grad er blevet begunstiget af de senere års økonomiske udvikling.
Der bør vi skrabe nogle flere penge ind i skat.
Og så vil vi have opstrammet erhvervslivets skatteregler.
Vi var så glade for, at regeringen i forbindelse med pinsepakken præsenterede et katalog over opstramning af afskrivningsregler og forskellige andre ting, der skulle skabe penge fra erhvervslivet.
Vi syntes, det var et meget inspirerende katalog.
Vi var kede af, at vi ikke kunne gå det stykke vej også i fællesskab, men vi er selvfølgelig villige til at støtte ethvert af de indtægtsforslag, som regeringen i den forbindelse selv lagde op til.
Så hvis regeringen ønsker at opfylde de løfter, den selv har givet, er der altså en mulighed sammen med venstrefløjen.
Det er for så vidt regeringens eget valg.