runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-03:
Jeg vil blot nøjes med at fokusere bare på det ene felt.
Jeg respekterer fuldt ud, at man kan have den principielle holdning, at man ikke må gøre sådan noget her, fordi der er nogle parter, og man ikke vil blande sig i, hvad de laver.
Det er jo et synspunkt.
Det er så det, og det forfølger
man så, men så må der altså også være konsistens i det.
Det kan ikke være rigtigt, at man den ene dag stemmer et lovforslag igennem i Folketinget, hvor man griber ind med hensyn til deltid.
Det må man gerne gøre.
Kunne man ikke forestille sig, at der også var indgået en deal der: Noget for noget, og vi laver en ordning her, som gør, at I så får det her, og til gengæld får vi de her regler for deltid? Her kommer så Det Konservative Folkeparti og resten af regeringen og vil i hvert tilfælde meget gerne gribe ind, hvis de kan få lov til det af Dansk Folkeparti.
Kan ordføreren selv se en sammenhæng?
Kan ordføreren overhovedet se en sammenhæng i sin egen argumentation?
Ole Sohn (SF), 2002-05-03:
Det gælder om at holde tungen lige i munden, når man diskuterer arbejdsmarkedspolitik.
Under det ene punkt er det i orden at gribe ind i overenskomsterne, men under det andet punkt er det en katastrofe at gøre det.
Altså hvad mener Det Konservative Folkeparti?
Er det i orden, at man griber ind i en overenskomst, eller er det ikke i orden?
Man kan jo ikke have sådan en selektiv holdning og sige, at hvis det er til ugunst for arbejdsgiverne, må man ikke gribe ind, men er det til ugunst for lønmodtagerne, må man godt.
Man må have en konsekvent holdning til indgreb i overenskomsterne.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Finder hr. Lars Barfoed det ikke rimeligt, at arbejdsgivere stilles ens?
Altså hvis én type arbejdsgivere skal udbetale feriepenge og dermed også de renter, der kan tilskrives lønmodtagerne, skal den anden arbejdsgiver også gøre det.
Lars Barfoed (KF), 2002-05-03:
Så sent som i maj 2000 vedtog Folketinget med et bredt flertal, også bestående af Det Radikale Venstre, at der skulle gennemføres en række ændringer i ferieloven, og man gennemførte faktisk en række ændringer.
Man kan så sige, at det måske er lidt hurtigt, at Det Radikale Venstre nu finder, at vi skal i gang med sådan en mere omfattende reform af ferieloven, men sådan er det altså.
Jeg vil da også sige, at fra De Konservatives side er vi positive over for at se på, om der er mulighed for i højere grad at sikre, at uhævet feriegodtgørelse udbetales direkte til de lønmodtagere, som har penge til gode, i stedet for at pengene ender i Feriefonden.
Derfor vil vi nu også afvente resultatet af det udvalgsarbejde, der er sat i gang for at undersøge netop den mulighed.
Derimod må jeg sige, at vi er afvisende over for den anden del af forslaget, som jo går ud på at gennemføre ændringer, for så vidt angår forrentningen af feriegodtgørelse, folk har til gode.
Det indgår jo, som andre også har været inde på i dag, i ferieoverenskomsterne på en lang række områder, at arbejdsgiverne beholder feriepengene og dermed får forrentningen af feriepengene, indtil de skal udbetales til lønmodtagerne. Netop fordi det er et led i en overenskomst, er det jo også sådan omvendt i de forhandlinger, at der er blevet betalt en pris for det til den anden part, og derfor ville det efter vores opfattelse være et urimeligt indgreb i overenskomsterne, hvis vi ensidigt flyttede forrentningen af midlerne fra den ene part til den anden.
Det ville jo i virkeligheden også være en underkendelse af lønmodtagersiden, som jo helt bevidst har indgået en aftale om, at det er i orden, at den forrentning tilfalder arbejdsgiveren mod, at det selvfølgelig er blevet betalt på en anden måde.
Hvis vi siger, at vi synes, det var en dårlig aftale, man lavede der, den laver Folketinget om, vil vi heller ikke være med til den underkendelse, og på det grundlag vil vi afvise beslutningsforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-03:
Jeg ville spørge hr. Anders Samuelsen, om han vurderer, at når den etablerede fagbevægelse har faldende medlemstal og faldende tilslutning, kan det være, fordi den faktisk har misbrugt sin stilling til at varetage andre interesser end dem, medlemmer faktisk mener, der er deres i direkte forbindelse med arbejdsmarkedet og deres overenskomster, og at det måske er derfor, vi har brug for frihed på overenskomstområdet?
Ole Sohn (SF), 2002-05-03:
Ja, bare til forståelse af argumentationen.
Hr. Anders Samuelsen gav et meget, meget fornuftigt svar på mit spørgsmål, synes jeg, nemlig at det er Arbejdsretten i stand til at vurdere.
Det er den jo sådan set også i dag, så derfor kan jeg slet ikke forstå det, medmindre - som hr. Søren Søndergaard talte om - at det ville føre til sådan en opsplitning i mange organisationer med, hvad det kan medføre af ustabilitet i samfundet.
Hvis det er det, man ønsker, er det jo et argument, men det er da ikke noget argument at sige, at Arbejdsretten skal vurdere det, for det gør den allerede i dag.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-03:
Nu ved jeg ikke, hvem andre end hr. Anders Samuelsen der begyndte at snakke om forbud mod organisationer.
Men mener Det Radikale Venstre, at den nuværende lovgivning er i modsætning til grundloven?
Hvis den nuværende lovgivning ikke er i modsætning til grundloven, så handler det jo om, hvorvidt man inden for grundlovens rammer ønsker at fremme et system, hvor der er flere faglige landsorganisationer, eller man ønsker at fremme
et system, hvor der grundlæggende set er én faglig landsorganisation, og at man ikke præmierer det, at der er flere faglige landsorganisationer.
Ønsker man derimod et system, hvor man præmierer, at der er flere faglige landsorganisationer, og det er jo et synspunkt, der er værd at have, så er jeg sikker på, at hvis man får flertal for det, vil man også kunne opnå det, ligesom man har i Frankrig, ligesom man har i Italien.
Det vil da være fuldt ud muligt.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig mere grundlæggende at høre, hvad der er Det Radikale Venstres opfattelse af forholdene på arbejdsmarkedet.
Mener Det Radikale Venstre, at det er en fordel, at der er flere uafhængige lønmodtagerlandsorganisationer?
Det er jo det, man fremmer med det her forslag. Det er jo naivt at tro, at hvis man præmierer det at være en selvstændig landsorganisation ved siden af LO, som man vil gøre med det her forslag, vil man ikke lægge op til, at der også opstår andre landsorganisationer.
De kan så være mere venstreorienterede eller mere radikale, ikke som Det Radikale Venstre, men rigtige radikale venstrefolk, ikke?
Så kan vi få sådan den udvikling, som vi har i Italien, eller vi har i Frankrig.
Det, jeg bare ønsker at få at vide, er, om Det Radikale Venstre herinde opfatter det som sin opgave at fremme sådan en proces, hvor vi har en lang række forskellige landsorganisationer med forskellige politiske tilhørsforhold?
Ole Sohn (SF), 2002-05-03:
Jeg respekterer, at der kun er 5 minutter til en ordførertale, men så kan jeg stille spørgsmålet, sådan at hr. Anders Samuelsen får mulighed for at få lidt ekstra tid.
Kan hr. Anders Samuelsen ikke give et par eksempler på, i hvilke urimelige situationer der er opstået konflikt?
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-03:
Det Radikale Venstre kan støtte det forslag, som Kristeligt Folkeparti har lagt frem her, men vi vil på den anden side også meget gerne være med til at virke som en eller anden form for fredsskabende enhed, så det ikke kun er konservative medlemmer af Folketinget, som kan påtage sig den rolle.
Derfor vil vi konkret stille ændringsforslag til det her beslutningsforslag, sådan at de to linjer ryger ud, der hedder, at »det skal præciseres, at overenskomster mellem landsdækkende arbejdsgiver- og lønmodtagerorganisationer anses som udtryk for et acceptabelt brancheniveau.«
Så må vi gå ud fra, at både SF og Socialdemokratiet kan være med til at støtte det her forslag, for som jeg har hørt det indtil nu, har det været den primære anke.
Det, vi ser som problemet i det eksisterende system, er, at man godt kan få lov til at konflikte imod hinanden, også selv om man er inden for den samme hovedorganisation, men der kræves det, at der er vidtgående forhold, som betinger, at det kan være nødvendigt.
Drejer det sig derimod om to organisationer, som ikke er inde under den samme hovedorganisation, så gælder det krav ikke.
Det mener vi ikke er rimeligt.
Vi mener faktisk, at der må være lighed på det her område, og vi har også set eksempler på, hvor fuldstændig absurd det kan udarte sig. Så når man fastholder, at - som der står i linje 3-4 - man skal have lov til at konflikte, hvis den eksisterende overenskomst ikke i det væsentlige svarer til branchen, så synes jeg sådan set, at der er taget det hensyn, der skal tages, til, at man ikke bare kan bruge det her beslutningsforslag til fuldstændig uhæmmet at underbyde de forhold, der i øvrigt gælder.
Så med det som baggrund kan vi støtte forslaget og vil også meget gerne være så imødekommende, at vi konkret stiller det ændringsforslag, sådan at vi kan få en bredere opbakning til forslaget.
Freddy Dam (V), 2002-05-03:
Når det er således, at det imellem arbejdsgiverorganisationen på den ene side og lønmodtagerorganisationen på den anden side er aftalt, at der som kompensation for denne rentefordel ydes en garanti for, at lønmodtageren til sin tid får sine feriepenge, så synes jeg i og for sig ikke, at der er noget urimeligt i det.
Det går jeg ud fra er et tilstrækkeligt svar
på spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2002-05-03:
Jamen hr. Ole M. Nielsen har helt misforstået det.
Jeg taler ikke for, at vi skal have flere konflikter, så når hr. Ole M. Nielsen her fra talerstolen siger, at hvis vi fjerner den sætning, så bliver der endnu flere muligheder for konflikt, så ønsker jeg sådan set ikke det.
Jeg ønsker bare grundlæggende, at man accepterer, at det er arbejdsmarkedets parter, der bestemmer, hvornår aftaler ligger væsentligt under branchens niveau, og det er det, der danner grundlag for, om der er en konfliktmulighed eller ej. Det mener jeg ikke at Folketinget skal træffe beslutning om, det mener jeg sådan set at arbejdsmarkedets parter og den instans, der ligger derover, Arbejdsretten, skal vurdere. Hr. Lars Barfoed gjorde så glimrende opmærksom på, at sådan fungerer systemet.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-03:
Fordi jeg godt kan lide de partier på venstrefløjen, vil jeg godt advare imod det initiativ, som hr. Søren Søndergaard lægger op til, for så bliver de endnu mindre ved det kommende valg, og det ser jeg faktisk ingen interesse i. Det vil jeg altså stærkt advare imod, for det, som hr. Søren Søndergaard lægger op til der, er nemlig ikke det, folk vil have.
Så vælger flere partierne til højre for midten, og det er også det, der er grund til det faldende medlemstal i de faglige organisationer.
Folk vil ikke have det.
Lige nøjagtig. Jeg er enig i hr. Søren Søndergaards filosofi om, at i en god beskæftigelsesmæssig situation finder folk hen, hvor overenskomsten er rigtig.
Ja, men den har vi nu haft et stykke tid og vil have den f.eks. endnu et stykke tid, hvorfor finder folk så ikke derhen, hvor overenskomsten er bedre, hvis den er det?
Så vil de virksomheder, som har en dårlig overenskomst, jo sørge for at forbedre deres løn- og personaleforhold for at bibeholde deres medarbejderstab og for at kunne tiltrække medlemskab, og så vil de have en bedre overenskomst, når beskæftigelsen bliver lavere igen.
Det skulle markedsmekanismerne løse.
Det gør de ikke.
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-03:
Det må siges at være to nemme spørgsmål, så det må vel være muligt for mig at svare på dem.
Jeg bliver stillet spørgsmålet, om jeg vil prøve at definere, hvad der er urimelige forhold eller urimelige forskelle.
Jamen Arbejdsretten mener i dag, at den kan definere det, så det må være muligt at kunne finde en løsning på dét.
Der er jo et eksempel i beslutningsforslaget på, at den har været inde og vurdere dét, og der var det ikke opfyldt.
Hvis man kan sige, at det ikke var opfyldt, må det være, fordi man har en idé om, hvornår det er opfyldt, så derfor: Intet problem i dét, det må kunne lade sig gøre. Og til det andet om, hvordan Det Radikale Venstre grundlæggende ser på vores system: Grundlæggende har vi den indgang, at arbejdsmarkedets parter, så langt det overhovedet er muligt, selv skal finde løsningerne på problemet. Samtidig bakker vi helt klart op om grundlovens krav om foreningsfrihed, så hvis der derfor er nogle, der vil gå ind og danne foreninger og være med på arbejdsmarkedet og kan få opbakning til dét, så bliver det ikke med radikale stemmer, det bliver forbudt herinde i Folketinget, ud over de begrænsninger, som vi har lavet allerede med den eksisterende lovgivning.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-03:
Som led i finanslovaftalen for 2002 mellem regeringen og Dansk Folkeparti er der nedsat et embedsmandsudvalg, som senest 1. september 2002 skal undersøge mulighederne for, at lønmodtagerne kan få udbetalt ikke hævede feriepenge ved ferieårets udgang.
De uhævede feriepenge, som udgør 0,5 pct. af den samlede feriebetaling, er penge, som et vist antal lønmodtagere hvert år af den ene eller den anden grund ikke får hævet inden ferieårets udløb.
Forslagsstillerne ønsker imidlertid at udvide kommissoriet for udvalget væsentligt til også at skulle redegøre for, hvordan der kan ske en grundlæggende ændring af hele feriesystemet, f.eks. således, at renterne af feriepengene i så høj grad som muligt ender i lønmodtagernes lommer.
Det kan derfor undre, at forslagsstillerne mindre end 2 år efter denne lovrevision nu igen finder behov for et omfattende udvalgsarbejde.
Det skal bl.a. ses i sammenhæng med, at arbejdsmarkedets parter udtrykte tilfredshed med de overordnede principper i ferieloven og derfor ikke ønskede væsentlige ændringer.
En omlægning af administrationen af feriegodtgørelsen vil reelt betyde en afskaffelse af feriekortordningerne, som i dag administrerer 28 mia. kr. eller 75 pct. af den samlede feriegodtgørelse.
Det siger sig selv, at det ville være undergravende for virksomhedernes økonomi og dermed for både samfundsøkonomien og hele overenskomstsystemet at fjerne dette beløb fra virksomhederne.
Dertil kommer, at i medfør af kollektive overenskomster har arbejdsgiverne erhvervet retten til at have feriepengene liggende og dermed retten til renterne.
Det har de i sin tid betalt for, og hvis man nu med et indgreb i overenskomsterne tager denne fordel fra dem, vil de selvfølgelig rejse kompenserende krav over for lønmodtagerne.
Uanset om man kunne have sympati for nogle af formålene med beslutningsforslaget, ønsker regeringen ikke at gribe ind i et så væsentligt element i det samlede overenskomstkompleks, og regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.
Jan Petersen (S), 2002-05-03:
Jeg kan berolige hr. Ole M. Nielsen med, at det ikke er et selvstændigt formål for Socialdemokratiet at blive mindre, og at ambitionen er den modsatte.
Det er formentlig også derfor, der indimellem er lidt uenighed mellem, hvad jeg kunne finde på at sige med hensyn til, hvad der vil være strategisk korrekt og det måske lidt fortærskede spørgsmål: Hvordan varetager man bedst lønmodtagernes interesser?
Jeg synes for så vidt, at den rimeligt fredelige og civiliserede form for forandring af et samfund, som er foregået i Danmark, er bemærkelsesværdigt flot.
Men jeg skal jo stille et spørgsmål, og jeg fik selv et godt spørgsmål fra hr. Ole Sohn, nemlig om en virkning af det her forslag ikke også er, at Dansk Arbejdsgiverforening og dens medlemsvirksomheder bliver udsat for konkurrenceforvridende aktiviteter, der legaliseres.
Så jeg vil gerne høre en rød udgave af det synspunkt.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-03:
Som udgangspunkt er det Enhedslistens opfattelse, at de problemer skal ordnes af arbejdsmarkedets parter, og derfor er det som udgangspunkt også vores opfattelse, at det skal Folketinget ikke blande sig i.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-03:
Jeg tager gerne en kort bemærkning til hr. Søndergaard for at gentage mit spørgsmål.
Det er simpelt hen: Hvis vi fjerner de tre og en halv linje, som hr. Anders Samuelsen foreslår - jeg erkender, at vi indføjede dem at praktiske grunde, men de kan godt være en svaghed set ud fra hr. Søren Søndergaards synspunkter - er der så noget som helst tilbage i forslaget, som hindrer konflikter mod dårlige overenskomster?
Til det sidste: Det ville jo være et mærkeligt samfund, hvis der var flere arbejdsgivere, end der var arbejdstagere.
På det grundlag er Folketinget i hvert fald ikke sammensat.
Men jeg må spørge hr. Søren Søndergaard: Hvis vi nu tager de tre og en halv linje ud, som hr. Anders Samuelsen foreslår, er der i hvert fald ikke noget som helst i forslaget, der hindrer konflikter mod dårlige overenskomster, og vi ønsker netop ikke at forbyde konflikter mod dårlige overenskomster.
Vi ønsker at forbyde konflikter, som kun er begrundet i, at folk står i den forkerte organisation.
Det er det, hele sagen handler om. Vi går ikke ind for dårlige overenskomster.
Men vi kan ikke have det bestemmeri, hvor nogle bestemte organisationer har ret til at bestemme, at hvis ikke medlemmerne står i deres organisation, er de galt afmarcherede.
Det er dét, forslaget går på, og vil hr. Søndergaard erkende, at hvis vi fjerner de tre og en halv linje, er der i hvert fald ingenting tilbage, der forhindrer konflikter mod dårlige overenskomster?
Lars Barfoed (KF), 2002-05-03:
Det var sådan set essensen af argumentationen.
Lad os nu forestille os, at vi nåede frem til en retsstilling, således at man godt kunne konflikte, hvis der var væsentligt ringere vilkår i den overenskomst, som virksomheden havde indgået, end i andre overenskomster.
Hvis vi ser bort fra de tekniske vanskeligheder, der kan være ved at få det beskrevet, ville hr. Søren Søndergaard så synes, at det var et rimeligt beslutningsforslag og en rimelig retsstilling at opstille, at så kunne man ikke konflikte imod den pågældende?
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-03:
Det er præcis det samme problem, som også hr. Ole Sohn i øvrigt har givet udtryk for tidligere.
Hvorfor skulle man dog det?
Der er jo i beslutningsforslaget konkretiseret et eksempel, hvor to organisationer inden for samme hovedorganisation kommer op at tottes.
FOA ville konflikte mod SiD, mener jeg det var.
Så siger Arbejdsretten, at der skal være en særlig begrundelse for, at to organisationer inden for samme hovedorganisation kan gøre det.
Arbejdsretten siger konkret: »En fravigelse fra denne grundsætning« - om, at der skal være særlige forhold - »må i hvert fald kræve meget stærke grunde.
Arbejdsretten finder, at indklagede ikke har påvist, at der af hensyn til de ansatte er et sådant særligt behov, at dette kan begrunde en fravigelse fra den nævnte grundsætning.
« Der har vi jo problemet.
Der har været eksempler, og der har også været andre, fra Ikast f.eks., hvor man har konfliktet, ikke fordi man ville kunne tilbyde bedre forhold, men bare fordi man ville have medarbejderne ind under sin egen hat.
Så man kan sagtens forestille sig konflikter, hvor det ikke har noget som helst at gøre med de ansattes forhold, men udelukkende er et egoistisk syn fra arbejdstagernes organisation om, at de vil have dem ind under deres hat.
Freddy Dam (V), 2002-05-03:
Ferieloven har i de senere år jævnligt været til diskussion, og jeg kan huske, at i 1999 blev der udgivet betænkning nr. 1375, der dannede grundlag for revisionen af ferieloven i 2000.
Den nye ferielov blev vedtaget i maj 2000 med et bredt flertal, herunder også med stemmer fra Det Radikale Venstre.
Herefter var der ro om ferieloven indtil finanslovaftalen 2002, hvor der efter aftale med regeringen og Dansk Folkeparti blev nedsat et embedsmandsudvalg, der inden den 1. september 2002 skal undersøge mulighederne for, at lønmodtagerne får udbetalt ikke hævede feriepenge ved ferieårets udgang.
Nu ønsker De Radikale, at udvalget også skal redegøre for, hvorledes lovgivningen skal ændres for at sikre, at renterne af feriepengene i videst muligt omfang ender i lønmodtagernes lommer.
Skal man efterkomme De Radikales ønske, vil det medføre, at der igen skal ske en kulegravning af feriepengesystemet, og det synes vi i Venstre ikke er rimeligt af flere forskellige grunde. Undersøgelserne i forbindelse med den nye ferielov førte ikke til væsentlige ændringer, og derfor er der ingen grund til at tro, at nye undersøgelser så kort tid efter vil medføre noget andet resultat.
Arbejdsmarkedets parter var dengang meget tilfredse med de overordnede principper i ferieloven og havde ikke ønsker om væsentlige ændringer. Renten af feriepengene er en del af overenskomsten imellem arbejdsmarkedets parter, og det forekommer ikke rimeligt at foretage ensidige ændringer af overenskomsten ad lovgivningens vej.
Derfor kan Venstre ikke støtte forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2002-05-03:
Hr. Søren Søndergaard svarede sådan set ikke på mit spørgsmål, men omformulerede mit spørgsmål, og i stedet for at svare stillede hr. Søren Søndergaard så et modspørgsmål, som hr. Anders Samuelsen nu har besvaret ganske udmærket, så det kan jeg tilslutte mig.
Jeg vil i stedet for spørge hr. Søren Søndergaard, som flere gange brugte betegnelsen arbejdere og at varetage arbejdernes interesser: Hvem er egentlig arbejderne, når hr. Søren Søndergaard bruger det begreb?
Er det ikke os alle sammen?
Eller hvem er arbejderne?
Hr. Søren Søndergaard talte så om situationer, hvor arbejdsgiverne har flertal i Folketinget.
Mig bekendt er der ikke et flertal af arbejdsgivere blandt medlemmerne af det her Folketing?
Hvornår er den situation opstået?
Jeg tilhører et flertal bag regeringen, men jeg føler mig i hvert fald ikke som deltager i et forum, som repræsenterer arbejdsgivere over for arbejdstagere her i salen.
Det er simpelt hen noget vrøvl, hr. Søren Søndergaard siger.
Søren Søndergaard (EL), 2002-05-07:
Nu kan man selvfølgelig gøre behovet for en klageinstans op på mange forskellige måder.
Man kan selvfølgelig gøre det op i antallet, der ikke får adgang til det, de ønsker.
Men er Venstres ordfører ikke enig med mig i, at det faktisk er mere relevant at se på, hvad det er, de ikke får adgang til - det kan jo netop være nogle få, meget interessante og vigtige ting, der bliver lukket af for - frem for bare at se på selve antallet?
Er det ikke rigtigt, at antallet sådan set ikke er særlig relevant, og er Venstres ordførers argumentation i virkeligheden ikke bare en argumentation for, at man relativt simpelt kunne lave sådan et klageorgan, som ikke ville have mange opgaver at tage sig til, fordi det jo i virkeligheden er så få sager, hvor et ønske om indsigt ikke bliver imødekommet?
Jeg skal komme tilbage til spørgsmålet om vores vurdering af, om det her lever op til de krav, der bør stilles.
Men jeg vil godt her spørge Venstres ordfører, hvordan Venstre stiller sig til det forslag, der er kommet fra adskillige sider, om, at der oprettes et klageorgan, der kan tage stilling til afslag på arkivadgang.
Det er vel fuldstændig i pagt med tiden og med en retspolitisk holdning om, at der er mulighed for en second opinion, en anden undersøgelse, og derfor vil det vel være naturligt, at også Venstre støtter sådan et klageorgan, som der er rejst forslag om fra forskellig side.
Så jeg vil bare høre Venstres ordfører sige det heroppefra.