runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-13:
Jeg ved ikke, om det er bevidst snyd fra Socialdemokraternes side, men jeg vil så starte med nu at gentage, at når man bygger en almen bolig, kommer halvdelen af pengene fra staten efter den nye aftale og halvdelen fra Landsbyggefonden.
Det vil sige, at vi alle sammen er med til at betale halvdelen af den almene bolig, mens den anden halvdel kommer fra Landsbyggefonden.
I min retorik om Søllerød sprang jeg i øvrigt lidt med på den tidligere spørgers retorik.
Det gjorde jeg ud fra dette, at den tidligere spørger jo som baggrund for sit spørgsmål havde lagt, at man i Søllerød tjener mere, har flere penge, end man i øvrigt har som lejer.
Det er jo sådan i vores skattesystem, at jo mere man tjener, desto mere betaler man også i skat, så det kørte såmænd bare ud ad den tangent.
Det, der er essensen, er, at de penge, der kommer i Landsbyggefonden, har vi nu besluttet at fortsætte fra 2002 og også ind i 2006 med at bruge på nybyggeri, renovering og til sociale formål.
Når man som ældre menneske bor i en plejebolig, og den plejeboligs lån er udbetalt, vil huslejen også gå til Landsbyggefonden og dermed også kunne gå til nybyggeri.
Derfor hænger det hele sammen, og derfor føler vi, at ældre mennesker er nøjagtig lige så velkomne i den almene sektor som alle mulige andre lejere, og derfor forstår vi ikke Socialdemokraternes diskriminering.
Rasmus Prehn (S), 2005-12-13:
Jeg forstår Venstres ordfører sådan, at Venstres ordfører rent faktisk medgiver, at hvad angår den halvdel, der betales af Landsbyggefonden, er det alene lejeren i den almene sektor, der betaler den.
Den anden halvdel betales over skattebilletten.
Den almindelige skatteyder, som ikke bor til leje i den almene sektor, slipper altså for at være med til at bidrage til den halvdel, som Landsbyggefonden lægger.
Det er altså kun dem, der bor til leje i den almene sektor, der pålægges den her særskat.
Er det korrekt forstået?
Vil Venstres ordfører medgive det?
Er det en rimelig politik, at det kun er den gruppe, der bor til leje i den almene sektor, der skal betale den udgift, altså at de alene skal betale en særskat, mens andre går fri for den halvdel, som kommer fra Landsbyggefonden?
Inge-Lene Ebdrup (V), 2005-12-13:
Nu er det jo sådan, at enhver bolig, der findes i Danmark inden for den almene sektor, ved opførelsen har fået støtte fra staten.
Det vil sige, at alle de, der i dag bor til leje i en almen bolig, nyder godt af, at staten gennem al den tid, der er blevet bygget almene boliger, har bidraget til opførelsen og dermed til en lavere husleje.
Når man så ikke længere skal betale af på lån, betaler man huslejen ind til Landsbyggefonden.
Vi synes egentlig, det her hænger meget godt sammen, men jeg vil gerne bekræfte, at Landsbyggefonden med den aftale, der ligger her, skal bidrage med 50 pct. til det nybyggeri, der bygges, og det er vi meget glade for.
Det, der jo er forskellen på Socialdemokraterne og os, er, at vi, mens vi har siddet i regering, jo har bygget flere boliger, end vi har set siden slutningen af 1980'erne, så vi er i gang med at løse boligproblemet.
Men jeg forstår godt, at det er svært for Socialdemokraterne at argumentere sig ud af.
Morten Østergaard (RV), 2005-12-13:
Hr. Carsten Hansen taler om et nyt princip, som regeringen har indført i 2002, forstår man på Socialdemokratiets betænkningsbidrag.
Man mangler at have med, at Socialdemokraterne var en del af den aftale og stemte for dengang.
Så må vi sige, at det faktisk er meget tæt på at være nøjagtig det samme beløb, der var tale om dengang, som det er den her gang, faktisk er det en lille smule mindre i denne ombæring.
Derudover har vi denne gang indført et loft for at reparere på det, som viste sig sidst ikke at fungere, idet udgifterne løb løbsk i den aftale, som Socialdemokraterne altså stemte for, sådan at der nu er et varsel, og sådan at forligspartierne indkaldes for at holde styr på udgifterne i den aftale, som Socialdemokraterne så ikke vil stemme for.
Så siger hr. Carsten Hansen: Jo, men dengang fik vi udvidet renoveringsrammen.
Så kigger vi på aftalen og på lovforslaget, som ligger foran os, og netop denne gang udvider vi – jeg tror endda næsten, at det er med samme beløb – renoveringsrammen, således at der er mulighed for større renovering i den almene sektor.
Det er fuldstændig ærligt at skifte standpunkt i politik.
Det er en lille smule uskønt, når det falder sammen med et kommunalvalg, hvor man har andre interesser.
Men det er bestemt ufint at sløre sporet, som det foregår i det betænkningsbidrag, som Socialdemokraterne lægger frem her, hvor man helt undlader at nævne sin egen medvirken.
Men det er måske nok at trække voldsomt over 15 år på Landsbyggefondens midler, når Socialdemokraterne samtidig i kommunalvalgkampen har talt om mangelen på boliger i København, mangelen på boliger i Århus, og gudhjælpemig også har fremsat beslutningsforslag om, at Landsbyggefonden skal finansiere nybyggeri; også efter sidste folketingsvalg.
Ydelsesstøtten falder, Landsbyggefondens andel falder til 50 pct.
Det er mindre end nogen af de år, hvor Socialdemokratiet lagde stemmer til aftalen.
Der er nogle korte og nogle langsigtede udfordringer, jævnfør programbestyrelsen for ghettoiseringsindsatsen er der behov for, at vi griber ind nu og her i kampen mod det delte Danmark.
Derfor er der også i aftalen 600 mio. kr. næste år alene til at kæmpe mod det delte Danmark.
Der er et akut behov, og derfor er vi meget tilfredse med, at den kamp nu får muskler.
Vi har også udvidet renoveringsrammen med 625 mio. kr.
Dernæst har vi et langsigtet behov for en reform af den almene sektor, hvilket netop er opportunt nu, hvor man kan se, hvordan den almene sektor, der er opbygget gennem de sidste mange år, står over for at kunne blive stadig mere selvfinansierende.
Der er behov for en selvbærende sektor med større handlefrihed både økonomisk og aktivitetsmæssigt.
Det har Boligselskabernes Landsforening spillet ud med, det har mange andre spillet ud med.
I Det Radikale Venstre synes vi, at det er ærgerligt, at når vi skal gennemføre den reform af den almene sektor, så bliver det uden Socialdemokraterne, som har stor lod og del i opbygningen af den.
Vi føler, at Socialdemokraterne har ofret lejernes fremtidige interesser for en kortsigtet gevinst, og det er bestemt ikke radikal politik.
Per Clausen (EL), 2005-12-13:
Jeg konstaterer så bare, at Venstres ordfører er enig med mig i, at når der skal løses sociale problemer i det land, så har vi to steder, vi kan hente pengene fra.
Det ene er satspuljen, vi tager det fra de arbejdsløse, vi tager det fra pensionisterne, vi tager det fra de syge.
Det gør vi, samtidig med at vi har et skattestop, der forgylder husejerne i Nordsjælland.
Det er et meget godt billede på Venstres og regeringens sociale profil og dermed naturligvis også på Dansk Folkepartis og Det Radikale Venstres sociale profil.
Det har ordføreren jo på udmærket vis bekræftet, og så kan jeg være tilfreds med det, for så ved folk, hvordan det er.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-12-13:
Jo, men det er vel korrekt, at vinduerne til græsrods-tv var sikret i det oprindelige lovforslag, som blot forlængede de eksisterende sendetilladelser
Det er vel også korrekt, at der ikke dér ligger nogen sikkerhed for, at Justitsministeriet vil stille forslag om at hæve strafferammen.
Det er der jo ingen som helst sikkerhed for.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-12-13:
Som jeg har forstået, læner vi os op ad en kritik, måske en sag ved EF-Domstolen om ulovlig statsstøtte, hvis det er sådan, at man ikke sørger for at få lavet helt ny lovgivning på det her område.
Det betyder, at for de blade, som vi her taler om, som medvirker til udbredelse af den kulturelle og demokratiske debat, men som ikke udkommer hver dag, er vi nødt til at have en særordning, for at de også kan få støtte pr. 1. januar.
Derfor har vi valgt at gøre det her, fordi det er det bedste, man kan gøre, når nu den generelle lov ikke kan være på plads til den 1. januar.
Mogens Jensen (S), 2005-12-13:
Må jeg ikke bede den radikale ordfører om at bekræfte, at med den tilskudsordning, som er blevet introduceret med det her lovforslag, vil alle radio- og tv-stationer få et højere grundtilskud, end de fik under den gamle ordning.
Og må jeg ikke bede den radikale ordfører om at bekræfte, at med den aftale, der er lavet mellem Det Radikale Venstre, Socialdemokraterne, regeringen og Dansk Folkeparti, er det nu sikret, at slagteriarbejderne og lærlingene fortsat kan lave græsrods-tv på Kanal København.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-12-13:
Jo, men der er vel intet i vejen for, at man kunne forlænge den eksisterende ordning, indtil det her var endeligt vedtaget.
Og der er jo tale om lovgivning med tilbagevirkende kraft i den forstand, at der vel skal udstedes en bekendtgørelse før 1. januar.
Det går jeg ud fra.
Det ved jeg ikke om den konservative ordfører kan bekræfte, men jeg går ud fra, at der skal laves en bekendtgørelse om, hvordan det her skal administreres, og hvem der skal sidde i det der udvalg, hvem der skal ordne det, før loven er endeligt vedtaget.
Det er da om ikke grundlovsbrud – det må vi så se nærmere på – så i hvert fald lovsjusk i allerhøjeste potens.
Jeg må tilstå, at jeg sjældent har set noget så sjusket som det her, noget så betænkeligt både over for Folketinget og også med hensyn til, hvordan lovgivning i det hele taget skal foregå.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-12-13:
Jeg er slet ikke enig i de meget stærke gloser, der her bruges.
Hvorfor skal den eksisterende ordning ikke forlænges?
Jamen det skal den ikke, fordi den ikke er så god som det, vi får – alene det, at der ikke er så mange midler i den eksisterende ordning som det, der kommer ind i den nye ordning.
Det vil sige, at blade, der opfylder de her kriterier, som er sat ned i lovforslagets punkt 2.1, og som nyder begunstigelse fra de her mennesker, der er sat til at vurdere, om der kan gives støtte eller ej, armslængdepersoner, kan få, hvis de opfyldte kriterierne pr. 1. januar 2006.
Det er der sådan set ikke noget betænkeligt eller noget mærkeligt i.
Jeg forestiller mig da også, at bekendtgørelserne ligger klar, når det er sådan, at de mennesker, der skal administrere lovgivningen, begynder deres arbejde.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-12-13:
Jo, men det gør de vel den 1. januar, må man da gå ud fra.
Og det vil sige, at den her ordning jo starter den 1. januar, også i praksis, og derfor må der da ligge nogle retningslinjer den 1. januar, når de mennesker skal begynde også at administrere den her ordning.
Det indebærer jo i praksis, at Folketinget under anden og tredje behandling alene er gummistempel for regeringen og flertallet.
De kan bare gå hjem, for ordningen er gået i gang, den er startet.
Der er formentlig lavet bekendtgørelse, før anden- og tredjebehandlingen er færdiggjort.
Det er jo fuldstændig urealistisk, at der kan ændres noget som helst.
Det vil jo måske endda være uhensigtsmæssigt at gøre det, fordi man er startet på ordningen.
Det er jo en fuldstændig vanvittig måde at lovgive på, i stedet for at man lige forlængede den eksisterende ordning de der 2 måneder, som det måske ville være, så man fik det her i orden og fik loven ordentligt igennem, og så kunne man så starte det derefter.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-12-13:
Nej, Folketinget er ikke gummistempel.
Nu ligger der i den her lov en ramme for, hvordan vi laver dagbladsdistribution for blade, der ikke udkommer hver dag, og der er fastsat nogle kriterier for, hvilke mennesker man skal bruge, og hvilke kriterier de mennesker skal bruge, når der skal gives penge til dagbladsdistribution.
Når Folketinget ikke er gummistempel, så er det, fordi der bliver mulighed for at lave påvirkning af lovgivningen under anden og tredje behandling.
Der er ikke tale om, at loven allerede træder i kraft den 1. januar.
Den har ikrafttræden den 1. januar, det er korrekt, men først når lovforslaget er endeligt tredjebehandlet, er det gyldig og kan sendes til statsministeren, der kan bære loven til dronningens underskrift, hvorved den så får ikrafttræden på et tidspunkt, der ligger tidligere.
Jeg anerkender, at det ikke er normalt, men det er ikke nødvendigvis betænkeligt på et sagsområde, hvor det er sådan, at de, der begunstiges af den her lov, ikke på forhånd kan have nogen berettiget forventning om, hvorvidt de vil få, eller om de ikke vil få.
Per Clausen (EL), 2005-12-13:
Men er realiteten ikke, at det er fuldstændig unødvendigt hastværk?
Man kunne bare forlænge ordningen og så køre det her igennem på helt almindelig vis, og det ville der ingen problemer være i overhovedet.
Nu er problemet jo bare, at regeringen for et halvt år siden fortalte den samme historie om, at det var nødvendigt, at man nu suspenderede den etablerede ordning og etablerede noget nyt, for ellers ville vi få en retssag på halsen, og det har vi ikke fået.
Er hr. Jakob Axel Nielsen sikker på, at det, vi gør nu, er nødvendigt?
Eller gør man det bare, fordi man så kan afvise ethvert forsøg på at diskutere lovens substans med, at nu har vi jo sagt til dem, der skal leve under dette her, at det er sådan, den kommer til at se ud, og så kan man blive dejlig fri for at diskutere, at det også med den her lov er sådan, at vi i grunden ikke har noget at snakke om, fordi vi kan stemme for eller imod det, regeringen og Dansk Folkeparti er blevet enige om?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-12-13:
Jeg må på det bestemteste afvise hr. Per Clausens mistanke om, at det her er noget, man laver, fordi man ikke vil diskutere med Folketinget.
Det vil man meget gerne.
Lad mig lige sige, at jeg jo ikke kan give nogen garanti for, at Kommission og EF-Domstolen vil eller ikke vil komme med en retssag.
Men regeringen kan blot konstatere, at der er problemer med, at noget eventuelt kunne være statsstøtte, og så finder jeg, at det er udtryk for rettidig omhu, at man tilrettelægger tingene sådan, at man i hvert fald kommer uden om den kritik.
Hvis man vurderer, at der er en rimelig risiko for, at man kan få et sagsanlæg, så bør man sørge for at undgå det.
Og det er det, man gør ved at udskille det her lovforslag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2005-12-13:
Der er bred enighed om, at der fortsat skal være distributionsstøtte til de dagbladslignende blade eller i hvert fald til de fleste af dem.
Den brede opbakning er Det Radikale Venstre en del af, men vi synes, der er en del problemer med det her lovforslag, bl.a. med hensyn til ikrafttrædelsestidspunktet.
For hvad er det, der gør, at det kan lade sig gøre at vente til den 1. januar 2007, når det gælder dagblade, men at det ikke kan lade sig gøre for de dagbladslignende blade?
Hvad er det, der gør, at det kan lade sig gøre at have lange overgangsordninger, når det gælder dagblade, men at det ikke kan lade sig gøre for de dagbladslignende blade?
Og hvad er det, der gør, at EU-Kommissionen bruges som dårlig undskyldning for hastværk med hensyn til de dagbladslignende blade, men ikke for dagbladene?
Jeg har prøvet at få kulturministerens kollega, transportminister Flemming Hansen, til at forholde sig til, om det virkelig kan passe, at Danmark ville få problemer med EU, hvis ikke disse regler trådte i kraft den 1. januar.
Det spørgsmål har i bedste fald resulteret i sort tale og ikke noget, der har nærmet sig et svar, hverken i det åbne samråd, vi havde i Folketingets Kulturudvalg, eller ved skriftlige spørgsmål til transportministeren.
Jeg har også spurgt, om Danmark ville få problemer med EU, hvis vi traf beslutningen om nye regler vedrørende distributionsstøtte til de dagbladslignende blade inden den 1. marts 2006 med ikrafttræden eksempelvis den 1. august 2006.
Det har jeg ikke kunnet få et svar på, sandsynligvis fordi det ikke ville være et problem, men jeg vil gerne bede kulturministeren om at forholde sig til disse spørgsmål.
For sandheden er vel den, at den nuværende ordning alene bortfalder, fordi der ikke er et flertal i Folketinget, der vil noget andet.
Det var sandheden i foråret, det var sandheden i august, det var det i november, og det er det såmænd også her i julemåneden.
Det bedste ville være, at vi kunne lave en samtidig indfasning mellem de dagbladslignende blade og dagbladene.
Et andet problem er, hvorfor der ikke er de samme definitioner på, hvad der er et dagblad, og hvad der er et dagbladslignende blad, når vi altså lige ser bort fra udgivelsesfrekvensen.
Det er, som om at dette er et hasteforslag, som regeringen af prestigemæssige grunde holder fast i skal tromles igennem Folketinget på nuværende tidspunkt.
Det er til utilfredshed for branchen, det er til besvær for læserne, og det er til ærgrelse for Folketinget.
Det Radikale Venstre kan godt se de gode intentioner, og vi vil gerne være med til at skabe gode rammer for bladene.
Det, der mangler, er primært en god lovgivningsproces.
Holger K. Nielsen (SF), 2005-12-13:
Intentionerne er vi også enige i, men jeg må altså indrømme, at når jeg ser på det lovforslag, vi behandler her i dag, er det noget værre roderi – for at sige det rent ud.
Jeg er helt, helt forbløffet over, at sagen får denne behandling.
Vi havde forespørgselsdebatten sidst i maj måned, og på det tidspunkt var det meningen, at der skulle komme et lovforslag ved Folketingets åbning, så vi kunne have det færdigbehandlet i løbet af oktober måned.
Det ville være en hurtig behandling, men det skulle kunne lade sig gøre.
Der kom ikke noget som helst, formentlig fordi man ville tænke det sammen med den rapport, der kom om dagbladenes situation, vil jeg gætte på.
Men ikke desto mindre skal lovforslaget førstebehandles her lige før jul med ikrafttræden 1. januar og så anden- og tredjebehandling i januar og februar.
Det er lovgivning med tilbagevirkende kraft, det er noget roderi, og det er at gøre grin med Folketinget.
Jeg ved ikke, om konferencen til januar om forholdet mellem regeringen og Folketinget bliver til noget, men hvis den skal holdes på et senere tidspunkt, burde denne sag være en case på konferencen.
Den er simpelt hen udtryk for, at fordi regeringen har et flertal, er den i stand til at køre en lovgivningsproces, som tilsidesætter Folketinget og gør Folketinget til et gummistempel for det, flertallet i forvejen har besluttet sig til.
Det er intet som helst andet, og det synes vi er en helt, helt uacceptabel måde at lovgive på.
Der bliver argumenteret med, bl.a. fra De Konservatives side, at der er en EU-retssag på vej, hvis vi ikke ændrer reglerne.
Ja, men sandheden er jo, at heller ikke med det lovforslag, vi står med i dag, har vi nogen garanti for, at der ikke kommer en retssag, for det kan også være i modstrid med EU-lovgivningen.
Der er faktisk nogle af høringssvarene, som antyder, at der vil blive anlagt en sag ved EF-Domstolen, hvis det bliver vedtaget.
Med andre ord: Vi er på usikker grund.
Men alligevel vil man køre det her igennem til ikrafttræden den 1. januar i stedet for det eneste fornuftige, nemlig at forlænge den eksisterende ordning de 2-3 måneder, der skulle til, for at vi kunne få sagen behandlet på en forsvarlig måde.
Som sagt ved jeg ikke, hvad vi vil stemme til sidst.
Intentionerne er vi fuldstændig enige i, men hele indtrykket er dybt beskæmmende.
Hvis man skulle give en karakter for den kunstneriske udførelse og bruge den nye karakterskala, ville den blive -3.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2005-12-13:
Jeg skal ikke gentage det, som er fremført af Venstres ordfører, og som vi i Det Konservative Folkeparti er enige i.
Det her er en sag, som behandles på den her måde for at undgå en sag om ulovlig statsstøtte til den generelle bladdistribution.
Der bliver altså etableret en særordning for blade, der medvirker til demokratisk debat, kulturel og samfundsmæssig oplysning, i virkeligheden rigtig gode formål.
Blade, der ellers ikke ville kunne opnå støtte, får så med den her særordning en mulighed for at komme ud og få støtte.
Det, jeg synes er vigtigt her at pointere, er, at der holdes fuldstændig armslængde fra de bevilgende myndigheder til politikerne.
Der laves altså en biblioteksstyrelse, hvor der er udnævnt nogle mennesker, der skal sidde og ud fra nogle på forhånd fastlagte kriterier være med til at finde ud af, hvilke blade der skal have, og hvilke blade der ikke skal have. Jeg vil også her nævne, at der rent faktisk sker en forøgelse af de midler, der bliver anvendt til bladdistribution, fra 7,6 mio. kr. til 10 mio. kr., altså en ganske kraftig forøgelse.
Så vil jeg prøve at foregribe begivenhedernes gang i spørgsmålet om tilbagevirkende kraft af lovforslaget og komme lidt ind på det af hr. Holger K. Nielsen stillede spørgsmål til fru Louise Frevert.
Som udgangspunkt har hr. Holger K. Nielsen da ret i, at det ikke er kønt, når man laver love med tilbagevirkende kraft, og det er jo det, der er tale om.
Men der er ikke tale om grundlovsstridigheder her, for loven er ikke gyldig, før den har været igennem tre sagsbehandlinger her i salen.
At den så får tilbagevirkende kraft, er ikke nødvendigvis grundlovsstridigt, og det er slet ikke betænkeligt i den konkrete sag.
Hvorfor er det så ikke det?
Jo, fordi der er en eksisterende ordning, som simpelt hen løber ud nytårsaften, den 31. december, hvor der så ikke er flere midler.
Der er ikke nogen blade, der kan have en berettiget forventning om, at de skal have støtte i henhold til en ordning, som løber ud.
Der er nogle, der kan blive skuffede over, at de ikke får noget, og der er nogle, der kan blive glade over, at de får noget, men der er ikke nogen, der kan have en berettiget forventning.
Så derfor mener jeg ikke, at der i og for sig er noget betænkeligt ved, at loven får ikrafttræden med tilbagevirkende kraft.
Mogens Jensen (S), 2005-12-13:
Hvad er det, der gør, at regeringen kan være sikker på, at det forslag, der nu er lagt frem, kan godkendes af EU-Kommissionen?
Den ordning, som er gældende, kunne jo være forlænget, indtil tingene er på plads, og hvornår forventer regeringen at få svar på, hvorvidt den ordning, man nu foreslår, er i overensstemmelse med EUKommissionens regler?
Det er det ene.
For det andet vil jeg godt høre, om kulturministeren inden anden- og tredjebehandlingen af forslaget vil tilkendegive over for Folketinget, på hvilke punkter der vil være en præcis sammenhæng mellem de principper, der ligger til grund for støttetildeling ifølge dette lovforslag, og det, der bliver gældende for dagbladene med udgangspunkt i den rapport om dagbladenes støtte, der udkom tidligere på efteråret.
Det har vi jo hørt før i forbindelse med andre sager, men det er jo ikke altid, det holder vand.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren en gang til: Hvornår ved vi, om denne tilskudsordning er i overensstemmelse med EU-reglerne?
Og er sandheden egentlig ikke, at vi ikke kan få det at vide så betids, at det ikke lige så godt kunne betale sig at forlænge den ordning, vi har nu, så der blev tid til debat og tid til at få tingene på plads og få dem til at hænge sammen med støttekriterierne for dagbladene?
Brian Mikkelsen (KF), 2005-12-13:
Regeringens holdninger og juridiske anbefalinger holder altså altid vand, forstået på den måde at de er vendt og drejet fra flere forskellige sider, og jeg kan da ikke erindre sager, hvor regeringen er gået totalt i vandet.
Hvis spørgeren tænker på f.eks. TV 2-sagerne, som jo også hører under medieområdet, må jeg sige, at der jo ikke er nogen, der har korrigeret vores holdning på området.
Nogle store selskaber har anfægtet den og har igen sendt sagen i omløb i Kommissionen, men vi står nu stadig ved vores vurdering af sagen.
Med hensyn til tidsperioden ville det være komplet uansvarligt, og jeg er sikker på, at hvis vi var i den situation, at vi havde en socialdemokratisk regering, ville den agere på præcis samme måde, som VK-regeringen gør.
Når vi ved i regeringen, at der er risiko for en statsstøttesag, og når vi ved, at der er anlagt sag mod den konstruktion, vi har valgt, bliver vi nødt til at handle.
Vi har forlænget den til endeligt ophør den 1. januar, så folk har ikke haft nogen som helst berettiget grund til at tro, at der skulle komme mere tilskud efter den 1. januar – overhovedet ikke.
Men regeringen vil godt lave en ny ordning, fordi vi synes, det er rimeligt at støtte demokratiet og pluralismen ved at have en ordning på området, og den træder så i kraft den 1. januar.