runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til fru Lissa Mathiasen, at jeg er enig i, at det er vigtigt at lave en ordning og fastholde en ordning, som begge parter har tiltro til, for ellers begynder den ordning at forsvinde.
Det er helt afgørende, at det er en ordning, som begge ser en merværdi i, og som ikke ændrer på de grundlæggende principper.
Regeringen har gjort et grundigt stykke arbejde for at sikre, at tingene bliver rettet op på de hovedpunkter, hvor der har været kritik, som har været berettiget, men jeg kan ikke komme med flere politiske tilkendegivelser, før vi er længere i processen.
Jeg vil blot sige, at der jo også bliver rig lejlighed til at diskutere det videre i de mange samråd, der kommer om sagen inden for ganske kort tid.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Jeg vil godt høre, om ministeren ikke er enig i, at det faktisk er meget afgørende for min forståelse for en sådan ordning, men ikke mindst for min tiltro til en sådan ordning, at jeg som køber både kan have en forståelse for, hvad ordningen indeholder, og kan fæste lid til den.
Det er jo sådan set der, problemet ligger, når 64 pct. mener, det er nødvendigt at gå ud og finde deres egen person, som kan rådgive, kan vejlede, egentlig være deres bisidder.
Så er der jo ikke balance.
Samtidig kan man sige for sælgers vedkommende, at sælger for en meget billig penge bliver fritaget for 20 års ansvar.
Det vil sige, at man rent faktisk her ikke bare har et behov for en status quo, altså at bevare den ordning, vi har i dag, gøre den mere sikker, for så er det jo kun et spørgsmål om, at man rent ud sagt skal lave en skadesrapport.
Men det er jo ikke en, der giver et retvisende billede, for så er man helt afhængig af, hvordan en tilstandsrapport er lavet.
Så er ministeren ikke enig i, at det afgørende er, at vi får en ny ordning stablet på benene, en revision af ordningen, som rent faktisk skaber tiltro og tillid hos begge parter, sådan som den oprindelig var tænkt?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til hr. Magnus Heunicke, at det er vi naturligvis enige om.
Det vanskelige ved den her øvelse er jo så at finde den rigtige balance, for vi skal jo ikke bevæge os ud i noget, der bliver så dyrt, at ingen mennesker har råd til at tegne en forsikring, eller at vi gør noget, der er så skadeligt for sælger, at sælger simpelt hen ikke ønsker at medvirke til det.
Så det er jo et spørgsmål om at finde balancen, hvor både køber og sælger synes, at det her er en god ordning, som begge har en gevinst ved, og hvor reglerne er så klare, som det nu overhovedet kan lade sig gøre.
For det er der, de har følt at tingene ikke har fungeret godt nok i dag.
Men som jeg sagde til fru Lissa Mathiasen, så bliver der afholdt et møde, og der vil vi naturligvis lytte til, hvad der måtte komme af spændende initiativer.
Jeg synes bare, det er vigtigt at få sagt, at de grundlæggende principper synes jeg er meget farlige at ændre på, og det tror jeg faktisk Folketinget er enig med mig i.
Magnus Heunicke (S), 2006-05-10:
Men vi må også holde fast i, at det jo er ganske almindelige familier, som køber hus, og de kan jo ikke være eksperter i at gå og kigge på murværk og kigge på grund og kigge på fundament og alt muligt.
Der må vi altså give dem de bedste redskaber, vi overhovedet kan forestille os og kan få lavet til dem.
Er ministeren enig i det?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Til det sidste vil jeg sige til hr. Magnus Heunicke, at det kan jeg ikke redegøre for i dag.
Vi har allerede taget beslutning om at ville forbedre ordningen på nogle punkter, og det arbejde er igangsat.
I morgen, mener jeg det er, er jeg kaldt i samråd og skal svare på en stribe spørgsmål sammen med økonomi- og erhvervsministeren.
Men jeg tror, at af respekt også for de andre parter, der er involveret i det, er min umiddelbare tilkendegivelse altså den, at der bliver afholdt et møde, hvor jeg vil lytte til, hvad der bliver sagt.
Så vil jeg sige til hr. Magnus Heunicke, at naturligvis skal man da altid prøve at forbedre nogle ting, hvis der er noget, der kan blive lidt bedre.
Jeg tror bare også, at vi må erkende over for hinanden, at uanset hvor meget vi lovgiver her i Folketinget, så kan vi ikke gøre alle tilfredse.
Nogle gange har forbrugeren eller en person nogle forventninger, som ikke kan indfries.
Nogle af de eksempler, som har været oppe at vende, er jo, at man er skuffet over, at der sker et værdinedslag, f.eks. hvis ens hus er gammelt og der er slitage på.
Det er sådan et eksempel, som jeg i hvert fald har set mange gange i både mails og borgerhenvendelser, på, at man er skuffet og tror, at forsikringen dækker noget, som den rent faktisk ikke dækker.
Derfor mener jeg altså også, det er en vældig god idé, at man kommunikerer ud, præcis hvad ordningen dækker og ikke dækker, for det kan være med til, at der er flere mennesker, der egentlig føler sig tilfredse med den behandling, de får.
Magnus Heunicke (S), 2006-05-10:
Først skal jeg lige bede ministeren om at bekræfte, at det faktum, at der altså er 95 pct., der benytter sig af huseftersynsordningen, jo ikke nødvendigvis betyder, at de alle sammen er tilfredse.
Tværtimod er det andet tal, nemlig at 65 pct. godt vil have en egenrådgivning, jo mere sigende og siger lidt om, at der altså er behov for at gøre noget mere.
Man kan jo sagtens forestille sig, at de 95 pct. siger: Ja, det er så det eneste redskab, vi har, og selvfølgelig bruger vi det, men vi vil gerne have langt mere håndfaste og gode, dybtgående redskaber.
Den anden ting er, at ministeren nu siger, at hun vil lytte til de berørte organisationer, og det er jo selvfølgelig positivt.
Men kan vi måske få løftet lidt af sløret for, hvad ministerens egen holdning er til, hvilke ændringer man kunne forestille sig?
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Selvfølgelig skal vi ikke i dag tage stilling til her i salen, om det skal koste mere, men pengene er jo givet dårligt ud, hvis ikke vi har en ordning, hvor køber kan fæste lid til at få et retvisende billede af det hus, køber står over for at ville købe.
Sælger er heller ikke godt nok kørende, hvis ikke sælger kan påregne, at vedkommende i kraft af at tilbyde ejerskifteforsikring og at have fået lavet en tilstandsrapport dermed også slipper for sit 20-årige ansvar.
Begge parter skal være tilfredse, før den her ordning er optimal, og det synes jeg egentlig også jeg kan høre at ministeren siger.
Jeg synes, at vi i den forbindelse så må tage stilling til: Hvad er det nødvendigt, det skal koste?
Det nytter jo ikke noget at bruge 10.000 kr. til noget, man ikke er tilfreds med.
Så kan det være, det var bedre at bruge 12.000 kr., og at alle var tilfredse.
Det, jeg godt vil spørge om her til sidst, er: Et er et møde med alle parterne, men er det sådan, at ministeren kan sige noget om en eller anden tidshorisont?
Er det sådan, at vi eventuelt i næste folketingssamling kunne forvente at vi fik taget hul på en revision af det her, som er efterspurgt, efterlyst, for at få noget, som alle kan blive glade for igen?
Rune Lund (EL), 2006-05-10:
»Hvis flyet med nummer N4476S, som af CIA blev brugt til kidnapningen af den tyske statsborger Khaled Al-Masri, flyet med nummer N8068V, som blev brugt til den ulovlige udlevering af to egyptere fra Sverige, eller andre af de fly, som fremgår af listen over mistænkte CIAfly i Amnesty Internationals rapport fra den 5. april 2006, flyver ind i dansk luftrum eller lander i danske lufthavne, vil regeringen i så fald følge Amnesty International-rapportens anbefalinger og udbede sig yderligere information vedrørende passagerliste, flyveplan m.v. samt om nødvendigt foretage en fysisk inspektion af flyet?«
Frank Aaen (EL), 2006-05-10:
Mener ministeren ikke, at fly, der har været brugt af en hemmelig tjeneste og i andre tilfælde har været anvendt til at transportere fanger, som er blevet mishandlet og bortført og holdt væk ukendte steder igennem lang tid, kan mistænkes, hvis de kommer igen, på samme måde, som man naturligvis vil mistænke et fly fra en narkobaron eller fra en alfons, og at man derfor må regne med, at politiet tager samme vurdering af tingene, uanset om det er en alfons, en narkobaron eller en hemmelig tjeneste?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at der er et mistankekrav, som skal være opfyldt, og hvis det er til stede, går politiet i retten og får en kendelse.
Sådan er reglerne, sådan vil de fremover være, og det er min opfattelse, at politiet benytter sig af de muligheder, når man mener, der er behov for det.
Jeg tror bare, jeg i al stilfærdighed må sige til hr. Morten Østergaard, at regeringen grundlæggende har en helt, helt, helt anden opfattelse af, hvad der er op og ned på den her sag end det, som hr. Morten Østergaard her gør rede for.
Og det betyder altså også, at det er helt forskellige præmisser, der bliver opstillet, for vi mener, at vi allerede har redegjort for, hvad vi mener der er situationen, og vi ser altså ikke et grundlag for at iværksætte nye initiativer.
Det har udenrigsministeren svaret tidligere her i Folketinget, det har jeg selv svaret tidligere, det har jeg svaret på i en stribe skriftlige spørgsmål.
Og sådan er det altså også i den her sag.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Jamen det, der er problemet i den her sag, er jo, at mens resten af, jeg er lige ved at sige verden, men i hvert fald resten af Europa opfatter det som værende en meget alvorlig sag, så har den danske regering sådan en lidt tilbagelænet holdning og siger: Vi svarer på de spørgsmål, vi får, vi møder selvfølgelig op i Folketingssalen, og vi svarer også Europarådet, når vi skal osv., men ellers tager vi det altså ikke så tungt.
Og det er jo bare besynderligt, når så Europarådets generalsekretær, som altså har samlet informationer fra alle lande, herunder Danmark, kommer til den konklusion, at der er behov for at kigge på det her, fordi Europa er et slaraffenland for udenlandske efterretningsvæsener, der ønsker at operere ulovligt på det europæiske territorium.
Så er spørgsmålet: Uanset hvad der er sket i fortiden og sådan de praktiske ting, og hvem der gør hvad, er det så ikke på tide, at man også fra den danske regerings side erkender, at her er måske noget, man skulle tage op i givne internationale fora for at få sat fokus på, hvad man kan gøre for at forhindre, at noget sådant sker i fremtiden, uanset om man er enig i, at det er sket tidligere eller ej?
Affærdiger den danske regering fuldstændig den vurdering, som Europarådets generalsekretær er kommet med, og har man ingen planer om at tage den diskussion op, eventuelt i passende internationale fora?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Og jeg vil sige, at regeringen har den opfattelse, som nu er blevet gentaget, så vidt jeg kan erindre, de sidste fire onsdage i Folketingets spørgetid, og den holdning ændrer regeringen altså ikke.
Morten Østergaard (RV), 2006-05-10:
Jeg spurgte på et tidspunkt justitsministeren i et skriftligt spørgsmål, om justitsministeren var enig med Europarådets generalsekretær, som jo på baggrund af svar, der er indhentet fra europarådsmedlemslandene om, hvad man har af juridiske remedier til at forhindre den slags ting, som vi nu diskuterer her, altså, at fremmede efterretningstjenester kan operere og bringe fanger igennem luftrum eller lufthavne osv., på det tidspunkt konkluderede – altså efter at have samlet informationer fra alle medlemslande – at Europa er et slaraffenland for udenlandske efterretningstjenester, som kan operere stort set frit, bl.a. på grund af nogle af de problemstillinger, som hr. Rune Lund har rejst i debatten i dag.
Spørgsmålet, som jeg ikke fik svar på dengang og forhåbentlig kan få svar på i dag, lyder: Deler justitsministeren den vurdering for Danmarks vedkommende?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg vil sige til hr. Rune Lund, at jeg ikke kender noget til Venedigkonventionen, og jeg er simpelt hen ikke i stand til i dag her i Folketingets spørgetid at svare fyldestgørende på et sådant spørgsmål.
Så hvis hr. Rune Lund ønsker, at den ansvarlige minister skal besvare spørgsmålet også i relation til det andet, som hr. Rune Lund spørger til, vil jeg foreslå, at hr. Rune Lund gør det skriftligt.
Jeg kan ikke svare på det, det må jeg sige.
Til det andet, hr. Rune Lund sagde, vil jeg bare sige, at jeg har redegjort for, hvad politiet kan inden for lovens rammer.
Det er de rammer, der er, og det betyder, at som reglerne er i dag, skal politiet altså have mistanke for at kunne foretage den her slags tvangsindgreb.
Jeg havde forstået hr. Rune Lund og de bemærkninger, der faldt fra hr. Rune Lunds side på en sådan måde, at hr. Rune Lund ikke fandt, at de muligheder var tilstrækkelige.
Rune Lund (EL), 2006-05-10:
Det er Enhedslisten og jeg såmænd heller ikke interesseret i, vi er bare interesseret i at udnytte de muligheder, der er, og vi synes faktisk, at det er nogle meget fornuftige anbefalinger, som menneskerettighedsorganisationen Amnesty International kommer med.
Jeg må sige, at jeg synes, det er meget beklageligt, at justitsministeren ikke vil følge de anbefalinger; det er anbefalinger, som ville være mulige inden for lovens rammer.
Det synes jeg er meget trist, men vi må så bare konstatere, at det vil regeringen ikke.
Så har jeg til gengæld et andet spørgsmål, og det er omkring Chicagokonventionen.
Jeg vil bare spørge, om justitsministeren kan bekræfte over for mig hernede i salen, at Venedigkommissionen – som er Europarådets juridiske tjeneste, kan man kalde det – har lavet et juridisk responsum, som siger, at selv hvis et civilt fly, som så hører ind under Chicagokonventionen, flyver med den her slags fanger, så er det et brud på internationale menneskerettigheder, og menneskerettigheder går forud for Chicagokonventionen, og derfor skal man også i et sådant tilfælde gøre alt, hvad man kan, for at få stoppet de her flyvninger.
Jeg vil bare gerne have, at justitsministeren bekræfter, at det er rigtigt, hvad jeg her siger, at overholdelsen af menneskerettigheder går forud for Chicagokonventionen.
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Nu havde jeg også lejlighed til at følge den debat, hr. Rune Lund havde med udenrigsministeren i sidste uge her i Folketingssalen, og jeg tror bare, man må konkludere, at vi har forskellige opfattelser af, hvad der er bevis, hvad der er fakta, og hvad der er op og ned i den her sag.
Jeg vil sige, at regeringen ikke har planer om generelle ændringer af den lovgivning, jeg her har redegjort for.
Der sker en ændring af reglerne i forbindelse med antiterrorloven, men den er ikke relevant i forhold til det spørgsmål, som hr. Rune Lund her stiller.
Det, jeg bare må understrege som øverste myndighed for politiet, er, at jeg forventer, at politiet overholder retsplejelovens regler.
Hvis Enhedslisten er utilfreds med de regler, jamen så må Enhedslisten jo søge dem ændret, hvis man ønsker en mere fri adgang for politiet til at søge alle steder, men regeringen har altså ikke planer om, at politiet uden mistanke fysisk kan bryde ind alle steder uden retskendelse og undersøge tingene.
Det må jeg bare sige til hr. Rune Lund.
Rune Lund (EL), 2006-05-10:
Jeg er glad for, at justitsministeren beskriver de muligheder, der rent faktisk er for at lave den slags undersøgelser, men nu er det jo sådan, at menneskerettighedsorganisationen Amnesty International den 5. april i år har lavet en rapport, hvor man har dokumenteret, at de her fly eksisterer, og at de bliver brugt til transporter af fanger til afhøring, hvor der sker tortur og mishandling, og hvor folk også bliver slået ihjel.
Vi ved, at de fly har krydset dansk luftrum, og vi ved, at de fly har landet i danske lufthavne.
Og det er jo, fordi Amnesty International mener – på linje med Enhedslisten i øvrigt – at der er en mistanke i et sådant omfang, at man bør undersøge de her fly for at komme helt til bunds i den her sag om CIA-flyene.
Så er det noget, justitsministeren mener at man bør gøre?
Lene Espersen (KF), 2006-05-10:
Jeg skal derfor ikke i dag komme ind på disse regler igen.
Det spørgsmål, der nu er stillet, er også stillet til transport- og energiministeren, og da spørgsmålet primært vedrører de danske luftfartsmyndigheder, vil transport- og energiministeren derfor redegøre nærmere for, hvilke regler der gælder for disse myndigheder.
For så vidt angår politiets muligheder for at få udleveret passagerlister, flyveplaner m.v. samt om nødvendigt at foretage fysisk inspektion, gælder de almindelige regler i retsplejeloven.
Det følger af retsplejeloven, at politiet iværksætter efterforskning, når der er rimelig formodning om, at et strafbart forhold, som forfølges af det offentlige, er begået.
Som bekendt har politiet efter reglerne i retsplejeloven mulighed for at foretage en række tvangsindgreb.
Politiet kan således efter retsplejelovens regler foretage anholdelse, ransagning og beslaglæggelse m.v. Politiet kan imidlertid kun foretage sådanne tvangsindgreb, såfremt der er mistanke om, at der er eller vil blive begået en lovovertrædelse.
Hvis politiet skal have udleveret passageroplysninger m.v. og der ikke er tale om almindelig ind- og udrejsekontrol, må politiet indhente dem ved edition efter reglerne herom i retsplejeloven.
Afgørelse om edition træffes som udgangspunkt af retten på politiets begæring.
Betingelserne for edition vil kun være opfyldt, hvis der er tale om efterforskning af en lovovertrædelse, der er undergivet offentlig påtale, og der er grund til at antage, at de pågældende oplysninger kan tjene som bevis i sagen.
Herudover har politiet ikke mulighed for at få passagerlister m.v. eller foretage fysisk inspektion af et fly.
Det er således op til politiet at vurdere, om der i en konkret situation er mulighed for at foretage de pågældende efterforskningsskridt.
Rune Lund (EL), 2006-05-10:
Jeg og Enhedslisten havde jo justitsministeren i salen den 19. april i forbindelse med et spørgsmål, som mindede meget om det her, og til den lejlighed havde justitsministeren et papir med fra udenrigsministeren, som justitsministeren stod og læste op af.
Så tænkte vi: O.k., så må vi hellere gå til hestens mund, og så havde vi udenrigsministeren i Folketingets spørgetid i sidste uge, hvor udenrigsministeren så henviste til justitsministeren.
Håbet med spørgsmålet i dag er, at vi ligesom kan undgå den abekastning, som vi i Enhedslisten synes ligesom foregår i regeringen.
Spørgsmålet drejer sig jo om fly med konkrete flynumre, som vi ved er CIA-fly, og som hemmeligt flyver fanger til afhøring under tortur og mishandling.
Hvis de fly krydser dansk luftrum eller lander i danske lufthavne, vil justitsministeren som anbefalet af menneskerettighedsorganisationen Amnesty International så sørge for yderligere information vedrørende passagerlister og flyveplan samt om nødvendigt foretage en fysisk inspektion af flyene, alt sammen for at forhindre lovbrud, som jo må være under justitsministerens ressort?
Pia Gjellerup (S), 2006-05-10:
Jeg forstår det sådan, at beskæftigelsesministeren synes, at det er helt rimeligt, at han ensidigt og over en bank beskylder de ledige for at være skyldige i en situation, hvor der er mange ledige job og færre ledige.
Det kan jeg forstå at ministeren ikke yderligere vil forsvare sig mod.
Det kan jeg da så kun kvittere for, for så står det jo med en tyk streg under, at det er sådan, ministeren har ageret, og det skal vi så ikke tale mere om.
Det er sådan set udmærket, for så står det jo også helt klart.
Min opgave som beskæftigelsesminister – sådan opfatter jeg det selv – er at hjælpe de mennesker, som ellers har svært ved at komme ud på arbejdsmarkedet.
Dem har vi nu en enestående chance for at hjælpe ud i job.
Derfor må vi da tage fat om de problemer, der er.
Der er nogle af de ledige, der skal opkvalificeres, omskoles, efteruddannes, og der er nogle, der skal i løntilskudsjob, og vi skal så sikre, at de er motiverede.
Jeg synes, det er en afsporing af debatten ligesom at ville sige, at beskæftigelsesministeren mener, at ledige er snyltere og er sådan nogle mennesker, som vi skal forfølge.
Det er jo det rene vrøvl at føre debat på det plan, for det, vi skal, er jo at sikre, at vi får fuld valuta for opsvinget her i Danmark.
Jeg synes, at der burde være lidt ligelighed i det, for at man kan tage det alvorligt og ikke få en jammerlig debat.
Jeg synes ikke, at det forhold, som beskæftigelsesministeren noterer sig, og som alle må glæde sig over, nemlig at der er mange ledige job, skulle give anledning til sådan en fri ret til over en bank at beskylde de ledige for at være dovne eller for ikke at ville søge de ledige job.
Frank Aaen (EL), 2006-05-10:
Så sent som i går hørte vi jo om folk inden for byggebranchen, hvor vi jo hele tiden hører om, at der mangler folk.
Når folk så går ud til de arbejdsgivere, der siger, at de mangler folk, så er der ikke noget job alligevel.
Derfor vil jeg gerne høre i forlængelse af det positive svar, som ministeren lige kom med, om vi kan forvente, at beskæftigelsesministeren går ud og undersøger, hvor reelle de udsagn om, at virksomheder mangler arbejdskraft og søger arbejdskraft, er, og hvor der oven i købet er ledige.
Det er jo det, der er det interessante.
Man kan godt søge job, hvor der ikke er nogen andre, der søger, men inden for de områder, hvor der er ledige, hvor reelle er så de udsagn, der kommer fra arbejdsgiverne om, at de mangler arbejdskraft?
Er det noget, der holder, når det kommer til stykket?
En ny opgørelse fra Danske Bank viser, at vi har udsigt til at runde 122.000 nye job på et kvartal, hvilket er det højeste antal nogen sinde.
Jobmarkedet er altså rødglødende.
Af den seneste opgørelse over flaskehalssituationen fra de regionale arbejdsmarkedsråd fremgår det, at antallet af aktuelle flaskehalse i bygge- og anlægssektoren er mere end firdoblet på et år.
: De regionale arbejdsmarkedsråd består af arbejdsmarkedets parter, og det er altså dem, der i fællesskab erklærer det her.
Nu kan ministeren jo godt mene, det er jammerligt, men det tror jeg ikke ministeren er helt uden ansvar for.
Jeg har et andet spørgsmål, som har med det her at gøre: Nu har vi jo hørt mange gange, og senest i de sidste dage her, at arbejdsgivere, der siger, at de mangler arbejdskraft, pludselig ikke har brug for arbejdskraft, når folk kommer og spørger, om de så vil ansætte dem.
Er det et tema, som beskæftigelsesministeren har interesseret sig for og lavet undersøgelser af?
Vi oplever jo et skift nu i den måde, som arbejdsgiverne bruger AF på.
Hvor man tidligere har brugt det med ordinære ordrer, hvor man gav bestilling på medarbejdere til virksomheden, så er der jo sket det skift, at antallet af de ordinære ordrer er faldet en hel del.
Til gengæld er antallet af de åbne ordrer steget, altså der, hvor man ikke beder om at få fire mand ud.
Det er selvfølgelig nogle af de ting, der skal påkalde os opmærksomhed, for vi skal jo også sikre, at de job, der så annonceres i Jobnet, er reelle job, og at man ikke har glemt at tage dem af osv.
Så den problemstilling er da højst relevant og en, som også optager os meget.
Lissa Mathiasen (S), 2006-05-10:
Jeg vil stadig væk godt holde fast i den lille optimisme, jeg har på baggrund af det første svar.
Når 64 pct. af køberne mener, det er nødvendigt og egentlig også anbefales af justitsministeren at have egen rådgiver på, så siger det jo klart noget om, at som ordningen er skruet sammen, og som den fungerer i praksis, kan man ikke sige, at køber har klare fordele.
Da ministeren havde et udvalg siddende, en arbejdsgruppe bestående af samtlige interessenter i huseftersynsordningen, som sad i efteråret 2005, var der stort set hele vejen rundt, i hvert fald fra alle dem, der kom udefra, en anbefaling af, at man reviderer.
Det var en ny lovgivning, vi havde ikke haft den før, da vi lavede den for 10 år siden, og det er vel ikke helt unaturligt, at der er behov for en modernisering.
Det, jeg egentlig efterlyser, er, om ikke ministeren også finder, at det kunne være naturligt, ikke kun for at udvide så meget, så man kan sige, at alle forventninger skal indfries, men så de forventninger, der med rette kan stilles, også bliver indfriet, så ordningen rent faktisk bliver ordentlig.