runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Nu er det jo sådan, at hvis man ser på de 20 pct. af virksomhederne, som stadig væk skal have godkendelse, så er det jo dem, der har den i forvejen.
Det er også typisk meget store virksomheder, som vil være interesseret i, at der ikke opstår problemer i forbindelse med deres miljøgodkendelser, hvor myndighederne i forvejen har et meget stort materiale.
Så i stribevis af nye kemikalier flyder frit ud
på markedet uden miljøgodkendelse
, fordi EU på det punkt bare lader står til, og så kan nye virksomheder smutte uden om godkendelsessystemet ved at sende et postkort til ministeren.
Der synes jeg, at indsatsen burde målrettes mod de nye produkter, som kan blive en trussel mod vores miljø.
I stedet for bruger man nu hele administrationen på at sidde og administrere de store, gamle virksomheder, der allerede har miljøgodkendelser, og som heldigvis typisk har været igennem en proces, hvor der er en nogenlunde kontrol med tingene.
Så mit gæt er, at det her bare er helt forfejlet, at man simpelt hen sætter sig til at bruge den administrative indsats på noget, som er administreret i forvejen, og så smutter de problemer, der opstår i fremtiden, bare igennem det net, som man har anbragt det forkerte sted.
Så desværre må jeg sige til det spørgsmål, der bliver
stillet, at det her lovforslag simpelt hen rammer der, hvor der ikke er brug for det, i stedet for der, hvor der er brug for det
Søren Gade (V), 2003-12-16:
Når jeg hører hr. Keld Albrechtsens vrede tale omkring det her lovforslag, kommer jeg lidt i tvivl om, hvorvidt det er det samme lovforslag, vi har læst.
med en forringelse af miljøet
Det er jo det, der står i lovforslaget.
Samtidig er det også vigtigt at understrege, at der altså også sidder folk i Virksomhedsudvalget, som har den holdning til miljøet, at miljøet ikke skal forringes - nøjagtig den holdning, som vi andre her i Folketinget også har - og det er det, der ligger til grund for det her lovforslag
Vil hr. Keld Albrechtsen ikke give mig ret i, at det er god fornuft at bruge ressourcerne, hvor det er nødvendigt at bruge dem, altså på de virksomheder, som overtræder miljøgivningen?
Helle Sjelle (KF), 2003-12-16:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at jeg slet ikke er bekymret for, at de folkevalgte ikke skal få deres diskussion om den miljøpolitik, der bliver ført her i Danmark.
Det har vi jo så rigeligt haft, i hvert fald i de sidste par år.
Det er jeg da sikker på at vi også vil se fremover, så det har jeg absolut ingen bekymringer for overhovedet.
Det er jo de anbefalinger, vi følger i det lovforslag, der er fremsat, så det er altså ikke bare noget, der er grebet ud af den blå luft.
Jeg tror, det umiddelbart er, hvad jeg havde.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Jeg kan forstå, at Det Konservative Folkeparti ikke har haft nogle principielle overvejelser.
Man lægger sig på det niveau, EU har forlangt, og så vil man i hvert fald sikre sig, at man ikke kommer til at gøre mere for miljøet, end man absolut er pisket til på grund af de internationale forpligtelser.
Når der ikke svares på spørgsmålet, må det jo være, fordi det er den overvejelse, der har ligget bag ved det.
Jeg spørger bare, for der står jo i bemærkningerne til ministerens forslag, at det fremover i realiteten er industriens egne organisationer, der kommer til at bestemme.
Helle Sjelle (KF), 2003-12-16:
Nu kan vi jo kalde miljøgodkendelser mange ting.
Jeg tror ikke, at jeg ligefrem vil kalde dem postkort, men lad det nu være. Om miljødebatten handler om landbrug eller ej, vil jeg ikke stå og tage stilling til heroppefra.
Det synes jeg hører til et helt andet sted.
Det, det jo handler om her, er, at alle virksomheder stadig væk skal have en miljøgodkendelse.
Det synes jeg er meget vigtigt at pointere over for hr. Keld Albrechtsen. Jeg synes, det er et udmærket niveau, vi har lagt os på
Men det er da klart, at er der nogle ting, som vi undervejs finder ud af kan skrues mere hensigtsmæssigt sammen, må vi jo se på det.
Sådan er det jo altid med de love, vi vedtager herinde.
Vi er selvfølgelig ikke argumentresistente; selvfølgelig er vi ikke det.
Det her handler jo ikke kun om at overholde EU-lovgivningen.
Det her handler om, at vi gerne skal have et godt system for de virksomheder, som skal have en miljøgodkendelse.
Det skal være nemt, det skal være overskueligt, og det skal være gennemsigtigt. Virksomhederne skal være klar over, hvad det er for krav, der bliver stillet, og det er bl.a. et af de håb, vi har med denne her lovgivning.
Vi forventer, at der f.eks. kommer en større gennemsigtighed, at det bliver lettere for virksomhederne at gennemskue systemet.
Men vi har bestemt ikke en tro på eller håb om, og vi ønsker det heller ikke, at det her forslag er med til at sænke miljøniveauet i Danmark.
Tværtimod ønsker vi bestemt, at der er flere virksomheder, som faktisk forstår at finde ud af de her ting, og det er derfor, vi støtter forslaget.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-12-16:
Jeg synes jo, det er lidt trist, at ministeren simpelt hen ikke vil besvare det spørgsmål, der bliver stillet vedrørende de små ejendomme og restejendommene.
Nu går ministeren ind og siger, at der kan være nogle problemer, men sagen er jo, at problemet er, at det kan være meget vanskeligt at forstå.
Jeg kan i hvert fald ikke forklare nogen, at man som lejer skal have forskellige rettigheder, afhængigt af hvor stor den ejendom, man bor i, er.
Nogle lejere, der tilfældigvis bor i en lille ejendom, har så ikke de muligheder, men hvis man bor i en anden ejendom, så har man de muligheder.
Det er jo en forskelsbehandling af mennesker, som er meget vanskelig at forklare.
Og det synes jeg godt ministeren kunne ulejlige sig op på talerstolen for at give Folketinget et konkret svar på.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-16:
Det er med undren, jeg beder om ordet, og min undren går på, at hr. René Skau Björnsson stillede nogle spørgsmål til ministeren, men at ministeren ikke kommer på talerstolen og giver et svar.
Vi taler altså her om mennesker, som rent faktisk bliver udsat for ret kraftige besparelser af boligstøtten.
Så er der ved førstebehandlingen stillet spørgsmål om, hvordan det kan være, når regeringen nu så gerne vil sige noget for noget, at den ikke også tilsvarende gør noget for de lejere, der har allermindst til rådighed og får mindre i boligstøtte.
Hvordan kan det være, at regeringen ikke vil være med til også her at sige noget for noget og se på dem, der i dag mister beløb, fordi de er under den grænse, hvor den mener, den skal udbetale boligstøtte?
Vi bad ved førstebehandlingen om at få at vide, hvad det er for et beløb, og det må være rimeligt, at ministeren også er parat til at komme på talerstolen.
Ellers bliver vi jo nødt til på anden måde at prøve, om vi kan fremprovokere de her svar, inden det her forslag skal til tredje behandling.
Morten Homann (SF), 2003-12-16:
Jeg må tilstå, at jeg blev en lille smule forvirret efter noget af en brandtale fra ministeren for, hvorfor man har opdelingen i småhuse og storhuse.
Ja, jeg var lige ved at tro, at forlængelsen af det blev, at ministeren ville sige, hun trak ændringsforslag nr. 9. Hvis det var det, der skulle være konklusionen, og ministeren bare glemte det, så bliver der en chance til for at gå op og sige det.
Men det var i virkeligheden noget helt andet, der fik mig herop
Nu siger ministeren i sit første indlæg, at man havde ønsket sig et bredt forlig om det her område, og ærgrede sig over, at der ikke var kommet noget ud af det indtil nu.
Der må jeg forstå, også på de sidste par indlæg, at man faktisk har indgået et forlig med Dansk Folkeparti om at lave den her grænse mellem små småhuse og store småhuse til forskel fra storhusene.
Så ministeren har allerede lavet et forlig og sidder så og løfter pegefinger til oppositionen over, at man ikke indgår et bredt forlig.
Hvis hun ønsker et forlig, så må hun indkalde de af Folketingets partier, der har erklæret sig villige til det, herunder SF, for at finde en aftalemodel, som faktisk løser problemerne.
Ønsker hun ikke et bredt forlig, jamen så kan hun køre videre med det forlig, hun tilsyneladende allerede har indgået med Dansk Folkeparti.
Men jeg synes, hun skylder et svar.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-16:
Man kan jo i hvert fald sige med den begrundelse, ministeren
bruger, at er der noget, der kendetegner regeringen her, så er det i den grad systemet før mennesket, for det er teknikken, og hvad den kan, og så skidt med de mennesker.
Jeg synes ikke, det er ligegyldigt, for når man netop kan spare over 30 mio. kr. ved at lave den her helt konkrete beregning, så ville det nemlig også vise sig, at mange af de mennesker, som falder for grænsen og ikke kan få de 2.500 kr. om året i boligstøtte, kunne få en smule boligstøtte udbetalt, hvis man brugte det konkrete beløb.
Så skal jeg ikke lægge skjul på, at for os er det stadig væk mere end 200 kr. om måneden, og jeg tror, at for mange af de mennesker, som modtager boligstøtte, er det et meget stort beløb, de rent faktisk oplever at miste, fordi man har sagt, at her er mindstegrænsen, og det skal så ses sammen med, at regeringen vælger at spare over 30 mio. kr. Jeg vil godt en gang til spørge: Er det korrekt forstået, at ministeren ikke har de tal med i dag?
Er det korrekt forstået, at ministeren på baggrund af debatten ved førstebehandlingen ikke synes, at Folketinget og befolkningen skal oplyses om de her tal, som vi nu for anden gang spørger om?
Line Barfod (EL), 2003-12-16:
Ministeren siger, at der er tale om to vidt forskellige ting.
Ja, det ene øjeblik skal myndighederne spare, og det gør de ved at skære ned på nogle penge, som folk får i dag.
Den anden situation er, at vi har nogle lejere, som har behov for at få en ydelse, og som egentlig ville være berettiget til den efter reglerne, og som man i dag har mulighed for at beregne, men de skal altså ikke have, fordi ministeren siger, at det er to meget forskellige ting.
Hvem er det, vi vil tilgodese?
Er dem, vi vil tilgodese, de mennesker, der har behov for penge, eller er det statskassen?
Det er der, forskellen er.
Vi mener altså, at for lejere er det vigtigt at kunne få de penge, de har behov for.
Man kunne jo også føre diskussionen videre og spørge: Hvorfor er det sådan, at man godt kan gå ud og bruge en masse teknik på at kræve, at folk skal betale tilbage, når de har fået for meget udbetalt, men at man aldrig går den anden vej og siger, at hvis folk har fået for lidt, så skal de have det manglende udbetalt?
Det er jo et spørgsmål om, hvorvidt man ønsker at tilgodese lejerne med den boligstøtte, der dækker deres faktiske behov, som ministeren har lagt så meget vægt på at det her lovforslag skal sikre.
Henriette Kjær (KF), 2003-12-16:
Jamen det kan fru Line Barfod da godt få svaret på, og det er, fordi jeg mener, det er to vidt forskellige ting.
Selv om det nu er blevet lettere via computer at fastsætte den faktiske indkomst via selvangivelsen og beregne boligstøtten ud fra den, ville det jo stadig væk, hvis de, der lå under grænsen på de 2.500 kr., skulle med, kræve mere administrativt arbejde, i og med man skulle finde ud af, hvem de var, og lave en beregning på, om de var berettiget, indtaste dem, sådan at de kom ind i systemet.
Som jeg siger, er det jo også et økonomisk spørgsmål, for så skulle man jo ud og finde de her penge.
Jeg mener, at der må være en bagatelgrænse, og derfor er jeg uenig i, at man skulle fjerne den grænse rent politisk.
Det er svaret, og jeg tror ikke, vi kommer det ret meget nærmere.
Jeg kan altså ikke se den samme logik, som fru Lissa Mathiasen kan se, nemlig at i og med man kan beregne
den faktiske indkomst, så man ikke skal runde op, skal man lige pludselig også fjerne grænsen på de 2.500 kr.
Det er jeg ikke enig i, jeg ser ikke logikken i det, og jeg tror altså ikke, vi kommer ret meget længere.
Line Barfod (EL), 2003-12-16:
Derfor bliver ministeren altså nødt til at komme med en lidt bedre forklaring på, hvorfor det kun går den ene vej, hvorfor det kun er, når staten skal spare penge og mennesker miste penge, at man skal give det nøjagtige beløb, men ikke den anden vej.
Når folk faktisk har et behov for at få boligstøtte, hvorfor skal de så ikke også have den beregning?
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-16:
Når jeg nu spørger om det her, så skyldes det, at ministeren selv i sit eget forslag siger, at man kommer med de besparelser her, fordi det er blevet teknisk nemmere at udregne, hvordan boligstøtten helt nøjagtigt skal beregnes til det enkelte menneske.
Fint nok, fair nok.
Men det, jeg spørger om, og det formoder jeg ministeren kan svare på, når vi også spurgte om det ved førstebehandlingen, er: Hvor stort er det beløb rent faktisk, man i dag snyder den enkelte boligstøttemodtager for?
Det er sådan, at man skal over ca. 2.500 kr. årligt, før man kan få udbetalt sin boligstøtte.
Hvor meget udgør det egentlig?
Hvor mange mennesker er det, der bliver snydt for de her små 2.500 kr. hvert år?
Det svar synes jeg ministeren skylder os fra talerstolen
her og måske også skylder den undrende befolkning, der må konstatere, at regeringen godt kan finde ud af at plukke befolkningen, men ikke kan finde ud af at sige noget for noget, når folk rent faktisk skal have deres retmæssige krav opfyldt.
Henriette Kjær (KF), 2003-12-16:
Nu skal der jo altså lige være en debat blandt ordførerne, inden ministeren går på talerstolen, så det er jo sådan lidt en foruddiskontering fra fru Lissa Mathiasens side, at jeg ikke vil gå herop og svare.
Det er svaret, kan jeg sige til fru Lissa Mathiasen.
Egil Møller (DF), 2003-12-16:
Men skulle det vise sig, at renten vil stige kraftigt i fremtiden, så har vi ikke noget imod at drøfte det.
René Skau Björnsson (S), 2003-12-16:
Enhedslistens ændringsforslag synes jeg fortjener et ord med på vejen, da det jo er stillet, efter at vi i udvalget har afgivet betænkning over lovforslaget.
Vi kan derfor hverken støtte hele eller dele af forslaget. Der er tale om forringelser i boligstøtten.
Der er tale om forringelser for folkepensionisterne, for førtidspensionisterne, for de arbejdsløse og for andre.
De får alle sammen mindre boligstøtte fra næste år.
Derfor er det for os at se halsløs gerning kun at prøve at redde en meget lille del, et meget lille hjørne af forslaget, som foreslået af Enhedslisten.
Det bedste ændringsforslag vil være helt at afskaffe forslaget.
Derfor vælger vi at stemme imod forslaget, ligesom vi heller ikke støtter det her ændringsforslag.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at vi Socialdemokrater ikke kan støtte det forslag, som skærer 30,6 mio. kr. i vores boligstøtte.
Regeringens egne beregninger viser klokkeklart, at det er de økonomisk allersvagest stillede, der rammes.
Det er den enlige kontanthjælpsmodtager; det er parret, hvor den ene er på kontanthjælp og den anden er førtidspensionist; det er alle vores folkepensionister, der bor til leje; alle vil de opleve at få mindre i boligstøtte næste år.
Forslaget er endnu et eksempel på, at det er lejerne i Danmark, og ydermere, at det er de af lejerne, der har mindst, som skal betale for regeringens skattestop.
I debatten under førstebehandlingen bad vi ministeren oplyse, hvorfor - når man nu har et ønske om at målrette boligstøtten efter borgernes behov, sådan står der ordret i bemærkningerne til lovforslaget - man kun kan finde ud af at målrette støtten, når der skal tages penge fra lejerne, mens man kan ikke finde ud af målrette støtten, når der skal gives lidt.
Der vil vi gerne have en forklaring.
Med det her forslag får lejerne en lavere stigning i boligstøtten
næste år, og hvor man før fik sin indkomst rundet op til et beløb eller ned til et beløb, så bliver der ikke længere en afrunding, så man får mindre i støtte den vej.
Er man berettiget til at få mindre, f.eks. 2.300 kr., så får man ingenting.
Forklaringen har hidtil været dyr administration og teknik, men det burde ikke være et problem længere.
Derfor mangler vi en god forklaring på, hvorfor boligstøtten ikke også den anden vej skal målrettes bedre til borgernes behov.
Vi havde håbet på, at der kom et ændringsforslag fra ministeren inden mødet her i dag.
Det er ikke kommet endnu, men vi kan jo håbe, at det kommer inden tredjebehandlingen på fredag.
Torben Hansen (S), 2003-12-16:
På baggrund af nye oplysninger, der er fremkommet vedrørende økonomien, skal jeg anmode om, at forslaget bliver sendt tilbage til fornyet udvalgsbehandling.
Mogens Nørgård Pedersen (KD), 2003-12-16:
Kristendemokraterne er for regeringens intention om at lette de administrative byrder for erhvervslivet og myndighederne.
Hvis vi skal have et fortsat dynamisk erhvervsliv, skal lovgivning og regler indrettes sådan, at de ikke belaster erhvervslivet mere end nødvendigt.
Det, der ærligt bekymrer os ved dette forslag, er, at vi endnu en gang kan konstatere, at vi skal forholde os til et lovforslag, hvor den primære opgave for Kristendemokraterne og de andre partier i oppositionen er at tildele ministeren bemyndigelse og kun i minimal grad definere, hvad denne bemyndigelse reelt vil føre til.
Vi er således langtfra tilfredse med, at man i forhold til en vurdering af forslagets miljømæssige konsekvenser blot udtrykker, at lovforslaget ikke ventes at få miljømæssige konsekvenser.
Kristendemokraterne kan sagtens støtte, at godkendelsessystemet forenkles, men kun hvis forslaget ikke får miljømæssige konsekvenser.
Det er den helt samme præmis, som er at finde i hovedparten af høringssvarene, så hvis ministeren vil have sin bemyndigelse, skal han også være mere klar i sin tale.
Vi kan ikke acceptere udsagn om, at der ikke forventes miljømæssige konsekvenser.
Vi vil have et udsagn
om, at der ikke bliver miljømæssige konsekvenser.
Dette kunne bl.a. gøres ved, at man uddyber, hvad den reviderede godkendelsesbekendtgørelse kommer til at indeholde, så vi får en mulighed for at revurdere.
Det faktum, at virksomhederne kun i ringe grad anmeldes, burde jo i stedet afføde initiativer, der sikrer, at der blev anmeldt, herunder at det gøres lettere tilgængeligt.
Vi har flere andre anker mod forslaget, og sammen med den manglende garanti om, at forslaget ikke medfører en forringelse for miljøet, er vi endnu ikke der, hvor vi kan støtte forslaget, men vi vil ikke udelukke, at ministerens kommentarer og udvalgsarbejdet kan ændre på dette.
Lissa Mathiasen (S), 2003-12-16:
1. Jeg savner stadig væk, at ministeren kommer op og giver et svar omkring restejendomme.
2. Jeg synes også, ministeren bør give et svar til de lejere, som stadig væk bliver klemt i forhold til det her.
Det er da svært, meget svært at gå ud og sige til en lejer: Det er bare ærgerligt, at du bor i en ejendom, hvor der kun er tre lejligheder, derfor skal du ikke have de samme rettigheder.
Der er to muligheder, vil jeg sige: Den ene er, at man selvfølgelig giver dem de samme rettigheder.
Den anden mulighed er at sige, at hvis det er for besværligt - det er det, ministeren bruger som argument - så må man vente med at lave de her meget omfattende moderniseringer, til lejligheden er tom.
Så kan man gøre det uden problemer for lejeren.
Den ret har man fra udlejers side.
Men jeg synes, ministeren bliver nødt til at give os nogle bedre svar.
Det kan ikke være rimeligt, at vi gennemfører det her og så bare siger: Jamen det er så ærgerligt, her er altså en stor gruppe på omkring 100.000 mennesker, de må så klare sig selv.
Det er dog ikke rimeligt.
Line Barfod (EL), 2003-12-16:
Det fremgår jo tydeligt, at vi her har at gøre med to vidt forskellige opfattelser af, hvem det er i dette samfund, der skal tilgodeses, og hvem det er, man skal spare på.
På den ene side har vi regeringspartierne og Dansk Folkeparti, som gentagne gange forgylder de rigeste i samfundet, åbner skattehuller, ikke ønsker at lukke skattehuller, og på den anden side skærer man altså ned på nogle af dem, der virkelig kan mærke det, når man skærer, nogle af de lejere, som virkelig har behov for boligstøtten for at få deres hverdag til at hænge sammen, for at få råd til at blive i deres bolig.
Man kunne jo godt, hvis man troede på Dansk Folkepartis valgløfter om, at de arbejder for de ældre, undre sig lidt over, at de her er med til at skære ned, men når man ser på, hvordan Dansk Folkeparti reelt stemmer, så må man erkende, at også her er der tale om, som hr. Kristian Thulesen Dahl siger det, at der skal betales magtens pris, og at de ældre betaler magtens pris for, at Dansk Folkeparti er kommet til magten.
Der er tale om et forslag, der klart skærer ned på nogle af dem, der har mindst.
Så har vi stillet et ændringsforslag.
Som hr. René Skau Björnsson var inde på, hjælper det ikke meget på den samlede lovgivning, men vi syntes dog, at der var en lillebitte lap, der kunne være med til at gøre det en lillebitte smule mindre slemt.
Det ændrer ikke noget på de store nedskæringer, men det, vi har stillet ændringsforslag om, er, at der skal være et maksimum på, hvor meget renten på boliglån kan stige.
Som lejer kan man ofte have svært ved at gå ud og låne penge til sit boligindskud.
Man har muligheden for at låne penge hos det offentlige, men man skal betale en rente for det.
Der mener vi, at der skal være et maksimum, og vi har så foreslået i vores ændringsforslag, at renten ikke bare skal kunne stige uhindret, som regeringen og Dansk Folkeparti har lagt op til.
Det ændrer ikke på, at vi stadig er imod det samlede forslag, uanset om vores ændringsforslag bliver vedtaget eller ej; men vi mener altså, at der dog skal være en vis maksimumsgrænse.
Henriette Kjær (KF), 2003-12-16:
Nu synes jeg, der må være lidt rimelighed i tingene, for der er jo ikke blevet spurgt om det her.
Jeg vil selvfølgelig gerne give de svar, Folketinget beder om, og hvis man sender et skriftligt spørgsmål over, så vil vi lave beregninger.
Jeg kan ikke stå her fra talerstolen og i hovedet regne ud, hvor mange det vil berøre.
Man er meget velkommen til at stille spørgsmål, og vi vil være behjælpelige med at svare så kvalificeret som overhovedet muligt.
Nu regnede jeg jo netop med, at hr. Keld Albrechtsen skulle
op på talerstolen.
Så kunne jeg lige så godt vente, til han havde været der.
Altså ganske rolig, jeg skal nok svare på alle spørgsmål, så man behøver ikke at ulejlige sig herop blot for at få mig herop.
Jeg svarer også gerne mange gange, for nu har jeg efterhånden svaret på det her spørgsmål om småhusene mange gange.
Så lejerne har ikke gjort noget, men de lejere, der bor i småejendomme, kan komme til at bo i en meget ringe boligstandard, fordi det er umuligt for udlejer at sætte i stand, fordi vedkommende ikke kan finde en erstatningsbolig, og så bare lade stå til.
Så det bliver jo ikke nogen særlig attraktive lejemål på sigt.
Og sådan er virkeligheden, fru Lissa Mathiasen.
Det bliver jeg nødt til at sige, og det er årsagen til, at jeg er ked af at ændre.
Nu har vi fundet den balance i et udmærket forlig med Dansk Folkeparti om, at man så siger fra fire og opefter.
Det er dér, jeg mener, at Socialdemokratiet har fraveget deres tidligere linje om, at man, fordi det giver nogle særlige administrative problemer for dem, der har småejendommene, har holdt dem uden for den generelle lejelov. Så det er det, der er svaret på spørgsmål.
Jeg har sagt det mange gange.
Jeg skal også gerne komme herop og sige det igen.
Så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: Jeg synes faktisk, at vi har en brandgod sag.
Det er måske derfor, vi ikke sådan har lyst til at gå op.
Ja, det skulle da være for at holde en salgstale, men vi problematiserer jo altså ikke på samme måde, for jeg ser slet ikke de samme problemer, som hr. Keld Albrechtsen åbenbart gør.
Jeg synes, det her er et godt, afbalanceret forslag.