Jørgen Estrup (RV), 1999-03-19:
Nogle gange skal man jo begynde med konklusionen, ikke mindst hvis der er gået en lang proces og i et vist omfang også debat forud, og det er der i denne sag.
Derfor vil jeg gerne starte med konklusionen, som er, at Det Radikale Venstre støtter beslutningsforslaget og dermed altså et dansk bidrag på divisionsniveau til Multinational Corps Northeast, MNCNE.
Det er en del af regeringens udspil til et forsvarsforlig, og det skal selvfølgelig derfor også ses i en større sammenhæng end blot som et beslutningsforslag og en tilslutning til en konvention.
Men derefter vil jeg så også godt føje til, at der skal ikke lægges skjul på, at vi har haft betænkeligheder fra radikal side, og det vil formentlig også være omsonst at skjule det, eftersom det fremgår af den særudtalelse, som blev knyttet til Forsvarskommissionens beretning.
Jeg og Det Radikale Venstre har hele tiden været for, at vi etablerede et samarbejde, et militært samarbejde, med Polen, når Polen var blevet medlem af NATO-alliancen.
Det er der mange gode grunde til.
Det er en sikkerhed mod det, man kunne kalde renationalisering af forsvaret i de enkelte østeuropæiske lande.
Det er en af hovedgrundene til NATO-medlemskabet, grunden til, at vi har hilst det velkommen.
Men det er også en sikkerhed for at få den integration af Polen i den alliance, som vi er medlem af, og som har nogle helt afgørende muligheder for at bygge bro sikkerhedspolitisk i Europa.
Derfor er det en styrkelse af den indirekte sikkerhed, som er et meget væsentligt element i den sikkerhedspolitik, som Danmark bør føre i øjeblikket.
Men den hovedanke, vi har haft, og som vi i et vist omfang stadig væk har, men hvor vi nu altså har tilsluttet os det udspil, som kommer fra regeringen, går selvfølgelig på, at man her med oprettelsen af korpset binder ganske mange ressourcer i en mobiliseringsstyrke, som ikke umiddelbart tjener noget klart formål, i hvert fald ikke i de kommende ti års tid, hvor der er enighed om, jf. Forsvarskommissionens beretning, at der ikke er nogen trussel af konventionel art mod dansk territorium.
Divisionsniveauet beslaglægger ressourcer, som efter vores opfattelse kunne bruges bedre i forbindelse med aktuel konfliktløsning og kunne f.eks. have indgået i en styrkelse af Den Internationale Brigade og dermed have været et godt dansk bidrag til den konfliktløsning, som alle efterlyser i øjeblikket på europæisk niveau.
Der er et særligt problem, som i og for sig ikke er opstået med dette korps, men det er første gang, Folketinget får lejlighed til at beskæftige sig med det.
Og det vil jeg godt nævne i denne sammenhæng.
Det har selvfølgelig at gøre med den forpligtelse, man pålægger hjemsendte værnepligtige i forbindelse med at oprette et korps af denne type, men som altså allerede også lå i det dansk-tyske korps, nemlig forpligtelsen til i givet fald at blive udsendt i tilfælde af krise eller krig til et sted i det nordlige Europa, altså uspecificeret i overensstemmelse med NATO-strategien med noget, der kan karakteriseres som nord for Alperne og vest for Ural.
Jeg tror ikke, der er mange ude omkring i de små danske hjem, der er klar over, at det faktisk er det, man påtager sig, når man har været værnepligtig og fortsat står i mobiliseringsstyrken.
Det har været gældende siden NATO's ny strategi; det har mig bekendt aldrig været behandlet i Folketinget.
Dette er en god anledning til at tage den debat op.
Det har vi tænkt os at gøre også fremover fra radikal side.
Det aktualiserer efter min opfattelse urimelige konsekvenser af tvangsudskrivningen til værnepligt.
Det er oplagt, tror jeg - og der er ikke nogen, der mig bekendt har sagt andet - at i forbindelse med udsendelse til løbende internationale konflikter kunne man ikke drømme om at bruge hjemsendte værnepligtige.
Vi lægger altid vægt på frivilligheden.
Men når det altså kommer til krise eller krig, så kan man forestille sig hvad som helst; man skal forsvare fædrelandet et eller andet sted i det nordlige Europa.
Det er den udmøntning, der ligger af § 81 i grundloven.
Det er en yderligere anledning til, efter vores opfattelse, at diskutere og i sidste ende forhåbentlig ende på en suspension af værnepligten og overgang til frivillig værneret. Jeg synes, der er grund til at understrege, at forsvarsvilje ikke kun er noget, der drejer sig om pligt og disciplin; det er i høj grad noget, der også forudsætter motivation.
Derfor tror jeg, at vi i Danmark har brug for at diskutere, hvordan vi bedst sikrer forsvarsviljen.
Det tror jeg man gør gennem et system med frivillighed og værneret.