runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Christensen (S), 1997-11-27:
Det håber jeg også jeg gav udtryk for i min ordførertale, ellers har jeg udtrykt mig meget uklart, men det har bare ikke noget at gøre med vurderingen af det miljømæssige.
Det er i forbindelse med strukturudviklingen i landdistrikterne osv., at man bør overveje, om det er den rigtige vej.
Jeg afsluttede sådan set også mit indlæg med, at jeg sagde, at når Strukturudvalget var færdigt, ville vi vurdere de her ting.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Det er til hr. Peter Christensen fra Socialdemokratiet.
Hr. Peter Christensen sagde, at der ikke var grund til det her, fordi der bliver arbejdet med sagen. Som jeg forstår statsministerens melding, skal der nogle regler til om halmbaserede husdyrsystemer.
Hvis det ikke ender med det, er det ikke alene forkert, at statsministeren har været i en stald, så giver han også en forkert besked, for det er det, statsministeren har sagt. Er det så ikke rimeligt, at man laver et midlertidigt stop, når der bygges for ca. 3 mia. kr. i år af ting, hvoraf i hvert fald ting for de 2 mia. kr. ikke kan bruges ifølge statsministeren melding?
Er det så ikke rimeligt at lave et midlertidigt stop, indtil man har de forslag på banen?
Det er måske mere til protokollen: Jeg er medlem af Enhedslisten og ikke af Enhedspartiet, sådan at man er klar over det, men det kan være, at indenrigsministeren vænner sig til det hen ad vejen.
Det, jeg så gerne vil argumentere lidt for, er det forhold, at øboerne skal betale for deres transport, så længe færgen er der.
Når der så kommer en bro, er det gratis.
Vi opfatter det som en offentlig transportvej.
Så siger indenrigsministeren, at det jo kan få utrolige konsekvenser, fordi det vil vokse.
Dér vil jeg gerne sige, at siden vi har behandlet det sidst, har jeg undersøgt forholdet, og det eksisterer i Stockholms skærgård. Dér har man den opfattelse, at det er en del af landevejen, og sådan opfatter vi det også.
Det er i øvrigt også derfor, vi er med til at støtte finansieringsordningerne og de ting.
Fordi man bor på en ø, skal man ikke stilles ringere, indtil færgen bliver erstattet med en bro, og derfor vil vi gerne opfordre ministeren til at genoverveje det.
En anden ting er, at der tidligere, da vi behandlede det under forespørgselsdebatten, har været udsagn fra hr. Tommy Dinesen fra SF om, at der ikke er ønsker om det.
Siden hen er der faktisk kommet ønsker fra øerne og også fra deres foreninger.
Færgerne er ved at blive dyre, og derfor ønsker de også en ordning på det område, så jeg håber, vi kan vende tilbage til det under udvalgsbehandlingen af forslaget.
Henning Urup (V), 1997-11-27:
Venstre har i sit oplæg til finanslovforhandling et forslag om, at der skal tilføres penge til Grundforskningsfonden.
Man kunne jo forestille sig andre modeller, men det er jo ikke det, der har været bragt frem fra regeringens side.
Man havde jo et underskud i finanslovforslaget, og derfor har man så valgt at lægge ud med at ville indkassere Tele Danmark-provenuet.
Så kan man selvfølgelig beslutte, at det skal bruges til at afdrage gælden, men det ændrer jo ikke ved, at man har det større underskud på finansloven, som man så skal ud at dække ved at optage lån andre steder.
Regnestykket skal jo gå op i den sidste ende.
Peter Christensen (S), 1997-11-27:
For at tage det sidste angående spaltestalde først er det altså muligt at bruge halm i spaltestalde.
Angående Enhedslistens konklusion, at vi ikke tog det her alvorligt, må jeg sige, at vi tager det mere alvorligt, end Enhedslisten gør, idet vi siger, at der er mange andre faktorer, der spiller ind i dyrevelfærdet og menneskers sundhed end det, der ligger i Enhedslistens forslag.
Så jeg kalder det grov manipulation, hvis jeg bliver skudt i skoene, at Socialdemokratiet ikke vil noget inden for dyrevelfærd.
Hans Christian Schmidt (V), 1997-11-27:
Jeg er meget glad for hr. Steen Gades kommentar til det forslag, der er kommet fra EU-landene, for det lægger jo netop op til en god start på det, der kaldes for EU's fælles gennemførelse.
Og det er klart, at det netop vil vise vejen
Og det er den vej, vi skal gå, og det er også derfor, vi senere i dag selvfølgelig vil bakke op om de forslag, der kommer derfra.
Der var en lille kommentar om, at vi ikke sagde noget om CO2-afgifterne.
Jeg skal da gerne gentage det her, selv om vi havde det oppe for en uge siden, men vi tager det altså gerne igen: CO2-afgifterne bliver en fiasko, fordi CO2-afgifterne er indviklede, svære at håndtere, bureaukratiske, og ikke gør det, de skal for miljøet.
Man lever heller ikke op til løfterne og er altså ikke troværdige, for man forsøgte sig med at sige, at de skulle tilbageføres, og nu har man store problemer ved at have 800 mio. kr. liggende, som ikke er ført tilbage.
Det skulle man erkende i stedet for.
Den troværdighed, man måske vil opnå ved det, ville være langt, langt at foretrække i forhold til de her lidt svage forsvarstaler, som man fører for dem i dag. Mit synspunkt vil stadig være det samme, og jeg håber, at hr. Steen Gade bekræfter, at det, der er aftalt i EU, også er noget, som hr. Steen Gade kan tilslutte sig.
Niels Jørgen Langkilde (KF), 1997-11-27:
Med hensyn til CO2-afgifterne skal jeg henholde mig til hr. Hans Christian Schmidt, for han sagde det så udmærket.
Jeg var glad for det, hr. Martin Glerup sagde om den metode, der skulle udvikles.
Det er vi helt enige i.
Det er ikke færdigudviklet.
Vi har nogle ideer til det.
Vi vil gerne skubbe på, og det er så også det, som hr. Steen Gade alligevel kommer frem til efter alle de her runder: at det godt kan bruges.
Jeg vil også sige, at gør vi ikke det, så hører vi som en nation nærmest til dem, der vælger at få en dyr kosmetisk operation i stedet for at hjælpe en masse sultne i tredjeverdenslandene.
Vi skal bruge pengene ordentligt, og vi skal ikke lave nogen former for smuthuller - det får man heller ikke Det Konservative Folkeparti med til - og derfor skal vi også i gang med at diskutere omsættelige kvoter.
Selvfølgelig skal vi det.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Om joint implementation
skal jeg sige til hr. Langkilde, at jeg ikke er kommet frem til nogen ny erkendelse, for det, jeg siger her, er det, der står i det forslag til vedtagelse, som jeg fremsatte i mit indledningssvar. Til hr. Hans Christian Schmidt om den danske CO2-afgift: Nu kom der jo så en slags forsvar for, at V og K vil afskaffe den.
Det er altså bekræftet, at V's og K's hilsen til Kyoto er, at Danmark skal gøre mindre for at begrænse CO2-udslippet.
Det er bare pinligt.
Hvis jeg skulle kunne forstå V og K som nogle, der var interesserede i miljøspørgsmål globalt, skulle de i stedet for have sagt: Ja, den danske CO2-afgift kan kritiseres. Det kan jeg også; jeg kan holde et langt foredrag om skævheder og alting, for det kan den.
Men hvad er svaret til det?
Det er da at kæmpe endnu mere for, at vi får det på EU-niveau og får internationale aftaler om det.
Det var det, der burde være et naturligt svar fra Venstre og De Konservative, men nej, svaret er, at det skal afskaffes i Danmark i en situation, hvor Danmark har et af de største CO2-udslip pr. indbygger i verden!
Så er det, vi er tilbage til mit svar til hr. Langkilde.
Sagen er nemlig, at det er afgørende, at det er industrilandene, de rige lande, folk, der har et overforbrug, som vi har, og som dermed er medskyldige i, at risikoen for et klimasammenbrud vokser, som går forrest.
Det er det, V og K ikke rigtig vil, når det kommer til stykket.
De går i hvert fald i deres handlinger, i deres markeringer efter de billige point.
Når de er ude i virksomhedskantinerne - det er nok ikke de billigste kantiner; det er nok dem, hvor der ikke kommer så mange, hvor ledelsen sidder - får de nogle billige point og siger, at de vil også afskaffe alt det bureaukrati.
Men det er da pinligt, når udfordringen er så stor, som den er.
Jeg siger ikke, I er købt og betalt for de her middage i kantinerne, for det tror jeg ærlig talt ikke, I er,
men I kommer alligevel til i en lidt moderat dansk udgave at ligne nogle af de stærke kapitalinteresser i udlandet.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Jeg synes, det var en udmærket tale, hr. Martin Glerup holdt.
Det forslag til vedtagelse, som jeg har fremsat, lægger netop vægt på, at der også skal være et liv efter Kyoto, og dér vil jeg spørge hr. Martin Glerup, om man er enig i det, der er hovedtemaerne i det forslag til vedtagelse, som jeg har fremsat.
Det ene er, at Danmark skal gå i spidsen internationalt, samle ligesindede med henblik på at lave en koalition af lande, der vil videre efter Kyoto.
Det andet er: Vil Danmark tage et mere markant offensivt initiativ globalt for vedvarende energi?
Vores samvittighed er kulsort, altså som kul, fordi vi fyrer med kul.
Derfor vil jeg spørge hr. Martin Glerup, om han er enig i, at der i de kommende år skal langt mere til - altså langt mere end det, vi har gjort i Danmark - for bare at nå målet i år 2005.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
I det forslag til vedtagelse, hr. Martin Glerup har stillet, lægger hr. Martin Glerup meget vægt på, at man skal støtte EU's rolle i klimaforhandlingerne.
Jeg vil gerne spørge hr. Martin Glerup, om hr. Martin Glerup kan bekræfte, at på miljøministrenes sidste rådsmøde udtalte man støtte til Kommissionens plan som vejen frem for EU.
Så vil jeg gerne spørge hr. Martin Glerup om nogle punkter i Kommissionens plan.
Det hedder f.eks. om trafikken, at CO2-bidraget fra personbiler kun skal stige med 12-13 pct., og at det skal ske ved, at biltrafikken når over et mætningspunkt, dvs. at den bryder sammen af sig selv. Jeg vil vende tilbage med nogle yderligere spørgsmål, men jeg vil gerne have en bekræftelse fra hr. Martin Glerup på, at det altså er Kommissionens plan, man ønsker at støtte her i Folketinget med forslaget til vedtagelse.
Martin Glerup (S), 1997-11-27:
Vi må jo sige, at Danmarks 5 millioner indbyggere ikke kan løse alle verdens miljøproblemer alene.
Det hjælper en hel del, når vi får støtte fra de andre EU-lande med over 300 millioner indbyggere, og det hjælper selvfølgelig endnu mere, at der er flere, der tilslutter sig festlighederne.
Men det er klart, at Socialdemokratiet er fuldstændig enigt i, at vi ikke skal se Kyoto som et slutpunkt, men som et startpunkt, et udgangspunkt for en yderligere indsats.
Vi vil fastholde og udbygge vores CO2-reduktionspolitik, og Danmark har - som jeg sagde tidligere - en ret høj cigarføring uden at ryge cigaren, idet vi hele tiden gennem regeringen og også parlamentarisk presser på for at lede udviklingen i den rigtige retning, og vi vil være tilhængere af ethvert initiativ, der kan få processen videre og bringe den i offensiven.
At vi er kulsorte er godt nok rigtigt, for vi har et stort CO2-udslip; men samtidig har Danmark vedtaget de skrappeste foranstaltninger overhovedet.
Vi har indført stop for kulfyring, vi har lavet CO2-afgifter, og vi har satset fantastisk meget på vedvarende energi.
Jeg mener, det tæller meget, og det er klart, at vores holdning vil være, at kun gennem et samarbejde med nogle alliancepartnere - her altså EU, som har det bedste udspil til Kyoto - kan vi gøre os håb om at få nogle gode resultater.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Til hr. Bent Hindrup Andersen om EU og joint implementation
, og det er også lidt til den videre debat: Joint implementation er ikke det, der foregår i EU. Det er en anden type aftaler.
Hvis der skal være lidt - det er også til V og K, som bare siger joint implementation - præcision af det, så er joint implementation ikke en aftale mellem lande om at dele byrderne.
Joint implementation er, når General Motors bliver pålagt et reduktionsmål - hvis vi får bindende regler - og så laver en aftale om et eller andet i et andet land og investerer i dette.
Så siger de, at der sker en reduktion, og så kan den måles.
Det er joint implementation.
Det er så kompliceret, og det, jeg bare siger, er, at det skal undersøges.
Det undersøgelsesapparat er gået i gang, og det er sket på verdensplan.
Og dem skal vi kæmpe af al magt for at lukke. EU's - hvis jeg må sige det til hr. Bent Hindrup - position er jo det bedste af de forslag, der ligger.
Men det er ikke kommet, så hr. Bent Hindrup må da være enig med mig i, at Danmark skal støtte og sørge for, at vi i EU kæmper for det bedste forslag, der ligger til forhandlingerne i Kyoto.
Ellers har jeg svært ved at forstå, hvordan man kan blive taget alvorligt som miljøpolitiker.
Bent Hindrup Andersen (EL), 1997-11-27:
Jeg tager hr. Martin Glerups replik som en bekræftelse af, at det, man gør med vedtagelsen, er at tilslutte sig Kommissionens plan med den begrundelse, at ellers skal man optræde alene i Kyoto.
Jeg vil gerne spørge hr. Martin Glerup om forskellige punkter i denne plan, og vi kan starte med trafikken, som jeg spurgte om før.
Der siges to ting: for det første anfægter man Kyotoscenariet ved at sige, at mætningspunktet skal nås i EU, og den måde, man måske kan nå det på, er ved at bygge flere motorveje og flere omfartsveje for at nå det mætningspunkt.
Jeg vil gerne spørge hr. Martin Glerup: Er det værd at støtte, at man kan nå mætningspunktet ved at bygge flere motorveje? Den anden ting er, at man i Kommissionens plan også siger, at vejen frem til at få mere gods over på jernbanen er liberalisering.
Vi har set lige netop det modsatte ske her i Danmark, for liberaliseringen har betydet, at lastbiltransporten er eksploderet.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Tak, hr. formand.
Jeg vil sige tak til hr. Martin Glerup for det, jeg forstod som et tilsagn om, at vi også skal satse på en strategi efter Kyoto.
Jeg er bare ked af, at det ikke bliver vedtaget i dag, men det skal jeg komme tilbage til.
Det andet er om Danmarks indsats, og jeg er da glad for, at hr. Martin Glerup og Socialdemokratiet ved, at det er SF, der har presset på for at få et stop for kul, og at vi satser på vedvarende energi.
Vi skal bare sige til befolkningen, at der skal meget mere til, og jeg vil slutte med at citere, hvad regeringen selv siger på side 263 i sin finansredegørelse: »Samlet set skal udviklingen frem mod år 2005 bryde med de hidtil observerede tendenser i sammenhængen mellem bruttofaktorindkomsten, energiforbrug og CO2-udledninger, for at målet kan nås.«
Oversat til dansk: Vi skal ændre den vækstpolitik, som bl.a. den socialdemokratiske finansminister er eksponent for, ellers opfylder vi ikke vore egne målsætninger.
Aage Brusgaard (FP), 1997-11-27:
Hr. Martin Glerup og også ministeren og hr. Steen Gade har brugt deres taletid til at sige, at kloden er i forandring, at jorden synker og isen smelter, og det er nok også rigtigt.
Kloden har jo altid været i forandring, vi har flere istider, hvis vi ser tilbage, og Jylland har været fuldstændig dækket af hav.
Jeg bor ret højt og ca. 2 km fra vandet, men hvis man går ud på mine marker og graver et stykke ned, finder man muslingeskaller, så der har været et hav over vores mark.
Men sådan er det vel egentlig alle steder.
De to sidste somre har været ekstremt varme, og de to sidste vintre har været meget kolde, trods det at man siger, at kloden er under opvarmning, og forskerne er jo uenige.
Der er ingen endelige sandheder, det er Vorherre, der bestemmer forandringerne på kloden, og det har Han gjort i millioner af år.
Martin Glerup (S), 1997-11-27:
Jeg vil gerne sige til hr. Bent Hindrup Andersen, at det, vi taler om her, er vedtagelserne i Miljørådet i EU, og i den forbindelse er der en række gode initiativer i de udspil, der hentydes til i vores forslag.
Om de måske ikke er vidtrækkende nok, trækker de dog i den bedste retning i forhold til det, vi har set hidtil.
Til hr. Steen Gade vil jeg gerne sige, at det er rigtigt, at der skal mere til, og det er også derfor, miljø- og energiministeren har fået en aftale igennem med elværkerne om, at der skal laves 500 kæmpemæssige havvindmøller, der giver 750 MW.
Vi satser på solenergi, biomasse og hele molevitten, og selv om det er klart, at vi ikke gør nok, er vi alligevel det førende land på området.
Det må vi se i øjnene.
Til hr. Aage Brusgaard vil jeg sige, at problemet er jo, at den menneskelige aktivitet giver sig udslag i, at der lige nu er flere kulpartikler i atmosfæren, end der har været tidligere, og at det forhold i sig selv påvirker vores atmosfære.
Man kan måske også finde en videnskabsmand, der er uenig i det synspunkt, som 99 andre har, men så vælger vi altså at tro på de 99 pct., og jeg kan altså forstå, at hr. Aage Brusgaard vælger at tro på den ene procent; sådan er det
jo bare.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
To spørgsmål til hr. Hans Christian Schmidt: Er det rigtigt forstået, at Europa skal gå foran, men at Danmark ikke skal gå så meget foran?
Det må jo være logikken, når Venstre og De Konservative foreslår, at vi skal afskaffe CO2-afgiften.
Går Venstre ind for en CO2-afgift i EU, eller er Venstre også imod den?
Det andet spørgsmål går på de lidt uldne bemærkninger fra Venstres ordfører om hele fleksibilitetsdiskussionen, handel med kvoter osv.
Jeg skal bare have Venstres ordfører til at svare på ét spørgsmål: Er Venstres ordfører enig i, at alle ilande skal reducere CO2-udslippet, og at man ikke kan acceptere ordninger, som indeholder andet, end at ilandene skal reducere CO2-udslippet?
Det er nøglespørgsmålet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1997-11-27:
Hr. Hans Christian Schmidt har så ofte sagt, at CO2-afgifterne forværrer Danmarks konkurrenceevne, og nu synes jeg, at tilhørerne fortjener at få nogle eksempler på, hvilke virksomheder der er tale om, så jeg vil spørge hr. Hans Christian Schmidt: Er det muligt at få bare 3-4 eksempler på virksomheder, som er flyttet ud af Danmark på grund af CO2-afgifterne?
Man skal flytte meget langt væk for at få billigere energi, og hertil kommer, at de sidste undersøgelser viser, at Danmark på nuværende tidspunkt har nogle af de bedste konkurrencebetingelser overhovedet i hele Europa,
så jeg vil gerne have et par eksempler.
Hans Christian Schmidt (V), 1997-11-27:
Fru Elsebeth Gerner Nielsen spørger, om hun kan få et par eksempler, så vi kan få navnene på et par virksomheder.
Den traditionelle måde, som regeringen plejer at løse sådan noget på, er, at de siger: Så løser vi lige lidt for disse fire virksomheder.
Det var utroligt, hvad regeringen kom i tanke om, da den fik henvendelser i brev efter brev. Så strikkede den et indviklet, bureaukratisk system sammen, som end ikke regeringen selv kan finde rundt i, og derfor mangler man i dag at tilbageføre 800 mio. kr.
Det er jo problemet.
Hvis fru Elsebeth Gerner Nielsen havde hørt efter, sagde
jeg, at på sigt ville der kunne ske det, at virksomhederne vil flytte andre steder hen.
I økonomi gælder det lidt om, at man skal prøve at forudse tingene.
Man skal forebygge, ikke helbrede.
Jeg skal kun sige kort til hr. Steen Gade om energiafgifterne: Vi har den helt klare holdning, at vi følger det, som er besluttet i EU, og det vil vi også gøre med hensyn til CO2-afgifterne.
Sådan skal det være.
Men her er der tale om, at Danmark går enegang, når vi laver disse CO2-afgifter, og det er det, vi har sagt hele tiden.
Så skal jeg blot til spørgsmålet om, hvorvidt det er meningen, at ilandene skal reducere deres udledning, sige: Ja.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Det sidste svar var jeg glad for, for hvis det er meningen, at alle ilande skal reducere deres CO2-udslip, således at vi ikke kan gå med til ordninger, der underminerer det princip, skal Venstre og De Konservative altså nedtone al deres snak om, at de kan gøre det på en hel masse andre måder end den, vi andre snakker om.
Det kan de nemlig ikke.
Så skal Venstre og De Konservative til at være enige i det, som miljøministeren sagde, og i det, som jeg sagde, om, at vi skal lukke smuthullerne, og at der er smuthuller så store som ladeporte på bordet op til Kyotokonferencen.
Jeg vil lige bede om en præcisering fra Venstres ordfører.
Er Venstre enig i, at der skal føres en offensiv dansk linje for at lukke smuthullerne?
Det er vigtigt at få at vide af hensyn til resten af debatten og også for at se på troværdigheden af det flertal, der stiller forslaget til vedtagelse.
Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Det er akkurat ligesom i Danmark, hvor ikke alt, hvad vi har gjort, er ...
Martin Glerup (S), 1997-11-27:
Jeg mener, det er nødvendigt at bruge grønne afgifter for at nå CO2-reduktionens målsætning.
Om joint implementation, altså fælles gennemførelse, synes jeg, vi må lægge til grund, at Nordisk Ministerråd netop har lavet en analyse af ti nordiske projekter i Østeuropa, hvor man siger i konklusionen: »En sikker metode til fastlæggelse af projekternes emissionsreduktion findes ikke.
Der må derfor foretages en afvejning af den sikkerhed, hvormed man ønsker at fastslå emissioner fra projekter og de transaktions- og kontrolomkostninger, der vil være forbundet hermed, og emissionsreduktioner bør først krediteres efterfølgende, når den faktiske emission fra projekter kan konstateres.«
Det betyder faktisk, at man har regnet med, at et af de her ti projekter ville give en reduktion i CO2-udledningen på 8.100 t, men faktisk gav det kun 2.500 t, så det er klart, man skal udvikle den her metode.
Vi siger ikke nej til at udvikle den, men det er og bliver et supplement til en overgang til vedvarende energi.
Sonja Mikkelsen (S), 1997-11-27:
Jeg vil gerne stille hr. Kjeld Rahbæk Møller et enkelt spørgsmål om det sidste i hans indlæg.
Vi har jo netop fornyet rådsstrukturen, som indebærer, at vi har fået et Forskningsforum, som er sat til den opgave at fordele de mere overordnede strategimidler i forhold til forskningsrådene og eventuelt i forhold til ad hoc-komiteer, som kan påtage sig særlige opgaver inden for specielle felter.
Det er min forståelse af Forskningsforums opgaver, at Forskningsforum er operativt i forhold til blandt andet politiske ønsker, hvor vi så, om jeg så må sige, kan sørge for en kvalificering af politiske ønsker.
Vil det i virkelighed ikke være at angribe Grundforskningsfondens suverænitet en smule, hvis man forestiller sig den mulighed, at vi ikke bare kunne bruge Forskningsforum til den opgave, men at vi også skulle kunne bruge Grundforskningsfonden?
Der vil selvfølgelig aldrig være noget til hinder for, at man med Grundforskningsfondens bestyrelse kan drøfte, hvad de forestiller sig, men det dér med at komme med en pose penge og ligesom give dem en bunden opgave ville jeg være meget betænkelig ved.
Grethe Rostbøll (KF), 1997-11-27:
Det var det samme tema, jeg ville problematisere over for hr. Kjeld Rahbæk Møller.
Jeg kan godt se det fortryllende ved ideen, men vi kunne benytte udvalgsarbejdet til at se lidt på grænsefladerne, fordi der nu netop på andre områder er en ny rådsstruktur, og fordi den frihed, som vi åbenbart er meget enige i, jo så også skal kunne forvaltes med selvstændig prioritering.
Men jeg vil spørge lidt til tankegangen om indlejringen
: Er hr. Kjeld Rahbæk Møller bekendt med, at der har været et specielt problem i nogle af centrene, siden det spørgsmål rejses specielt i dag?
Kjeld Rahbæk Møller (SF), 1997-11-27:
Til det sidste skal jeg sige, at der jo ikke er nogen centre, der er lukket endnu, og derfor er indlejringsproblematikken ikke dukket op.
Men det er oplagt, at i samme øjeblik man begynder at lukke centre, så vil indlejringsproblematikken dukke op.
Jeg tror ikke, der er nogle universiteter, der umiddelbart har penge til fortsætte aktiviteten bare delvis, og så kommer problematikken. Angående fru Sonja Mikkelsens spørgsmål: Forskningsforummet og hele rådssystemet har jo den styrke og den svaghed, at det udspringer af apparatet.
Det er et led i forskningssystemet herhjemme på godt og ondt, og det er både en styrke, og det er en svaghed.
Det ville være svært for et forskningsforum fuldkommen suverænt at sige: Nu indkalder vi internationale eksperter.
Vi opslår internationalt.
Hvem er de bedste, vi kan finde, til at opdyrke det her område? Det vil vi ikke kunne, men det vil Grundforskningsfonden kunne, og derfor mener jeg ikke, der er noget i vejen for, at vi bruger begge de instrumenter, men især når det drejer sig om Grundforskningsfonden, er det klart, at der aldrig kan blive tale om en bunden opgave.
Så det er et spørgsmål, om de ønsker eller de ikke ønsker det, og hvis de ikke ønsker og ikke mener, det falder inden for deres arbejdsområde, skal vi respektere dette.
Jeg vil endnu en gang understrege, at jeg ikke ønsker at anfægte Grundforskningsfondens uafhængighed.
Det er netop dens styrke.