Aase D. Madsen (DF), 2001-05-08:
Jeg må med det samme sige, at Dansk Folkeparti ikke kan stemme for det forslag til vedtagelse, som ligger i øjeblikket.
Teksten kan vi ikke helt gå ind for, for der står
nemlig bl.a. det, som blev diskuteret lige før, at Danmark skal indtage en ledende rolle i udviklingen af EU's energipolitik.
I min ordførertale kan man høre, hvad grunden er til, at vi ikke kan gå ind for det.
Ligeledes forudsætter man også tilsyneladende, at man ratificerer Kyoto-protokollen, og det er Dansk Folkeparti heller ikke enig i lige i øjeblikket.
Men jeg vil da gerne takke ministeren for redegørelsen.
Som sædvanlig fejler ambitionsniveauet om Danmark som et foregangsland ikke noget, koste forbrugerne, hvad det koste vil.
De samfundsøkonomiske konsekvenser af denne politik springer ikke ligefrem i øjnene i denne redegørelse.
Men ifølge en fælles rapport, som fem ministerier har udsendt for kort tid siden, og som er refereret i Weekendavisen den 14. maj, koster den danske politik på luftområdet - her taler vi altså om Kyoto-protokollen osv. - den svimlende sum af 26,9 mia. kr. om året samfundsøkonomisk.
Disse omkostninger skal ses i forhold til nytteværdien af at reducere CO2-udslipppet, som kun er symbolsk, hvis ikke USA er med på at reducere sammen med de store lande, som nu skal op på det samme energiniveauforbrug som os.
Så kan man spørge sig selv: Hvad koster
biomasseplanerne?
Hvad koster havvindmølleplanerne?
Hvor meget betales der i pristilskud til de landbaserede vindmølleprojekter?
Og hvor store udgifter til netforstærkningerne, der er nødvendige i forbindelse med møllerne, har vi?
Hvor store pristilskud skal der gives til dem, der vælger at skrotte fejlplacerede møller, når ejerne får foræret retten til den tredobbelte vindmølleproduktion af staten?
Det sker i realiteten ved, at elforbrugerne udsteder en direkte gavecheck betalt over elregningen til ejerne af saneringsmøllerne på tre gange den indtjening, de har i øjeblikket.
Den tredobbelte indtægt, som er politisk bestemt, foræres til nogle udvalgte vindmøller, og den betales af, som jeg har sagt, andre borgere uden om statskassen.
Det er en sælsom konstruktion, som jeg ikke fatter kan være juridisk korrekt, når der ligger et millionstort gaveelement i denne landsdækkende vindmølleskrotningsmulighed, som nu går i gang. Jeg ved godt, at fingrene nu ryger i vejret for at få korte bemærkninger, og de vil gå på vindmølleeventyret og de mange arbejdspladser, og dem kan vi alle da være glade for. Men når det går så godt for vindmølleindustrien med arbejdspladser osv., hvorfor skal vi så blive ved med at subsidiere denne industri ad bagdøren år efter år?
Den danske energipolitik på elområdet har på grund af manglende overordnet planlægning udartet sig til en ond cirkel.
Vindmøllerne leverer jo mere og mere el, der får prioriteret adgang til nettet, og der er miljøvenlig el fra kraftvarmeværkerne, hvilket giver et meget stort eloverskud, som så skal sælges til spotpriser på det frie marked, samtidig med at forbrugerne betaler store pristillæg.
Men når det ikke blæser, så kniber det jo med forsyningssikkerheden, og derfor må vi betale i dyre domme for at have kraftværkerne stående standby.
Og hvad sker der så, hvis de lukkes ned og de skrottes.
Hvad sker der så?
Så kan vi jo få californiske tilstande her i landet.
Men nu betaler vi jo foreløbig en stor pris for at holde dem standby.
Men ministeren har nu nedsat en arbejdsgruppe til at finde ud af, hvordan vi kommer af med den stigende mængde miljørigtig el.
Det er da en underlig ond cirkel.
Hvorfor planlægger man ikke ordentligt, således at man indretter produktionen efter forbruget, navnlig i betragtning af de kolossale og store tilskud, vi betaler?
Elvarme har jo hele tiden været et uartigt ord her.
Jamen det er da en vanvittig situation, for nu står man heroppefra og siger, at nu skal vi til at have elvarmen ind igen.
Det er da udtryk for en total manglende samlet energiplanlægning.
Man kan jo sige, at Danmark så må være et vanvittig rigt land, når vi kan bruge 28 mia. kr. om året på Kyoto-protokollens opfyldelsesmål, og der er ikke sat nogle spørgsmålstegn ved, om det nu er samfundsøkonomisk forsvarligt.
Dansk Folkeparti har været udenfor
, på trods af at vi har stemt for gasloven osv.
Vi er sat totalt udenfor.
Men det kan da være, at vi efter et valg kan komme ind og få sat nogle fornuftige fingeraftryk på den danske energipolitik.
Jeg hørte jo, at Venstres ordfører var lidt i tvivl om opfyldelsen af Kyoto-protokollen og hvilke mål, man skal sætte sig dér.
Så alt i alt vil jeg sige, at jeg synes, at den førte energipolitik er kørt af sporet
med hensyn til bl.a. det store eloverskud, vi har, og som vi nu ikke kan finde ud af hvordan vi skal bruge.
Dansk Folkeparti vil komme ind ved den næste redegørelse, der kommer, og ved det næste lovforslag og videre gøre rede for sin energipolitik.