Lene Espersen (KF), 2001-02-28:
Ja, som man spørger, får man svar, vil jeg sige til hr. Kristen Touborg.
Det, som Det Konservative Folkeparti er optaget af, er, at vi sikrer, at fiskerierhvervet får de bedst mulige vilkår.
Vi vil meget, meget gerne have, at der sker en fornyelse af den danske fiskerflåde.
Vi vil gerne have, at den del af fiskerflåden, der fanger i internationalt farvand og skal sejle langt, er så godt indrettet, at den kan levere nogle varer af høj kvalitet, og der skal også være mulighed for, at fiskerflåden kan blive finansieret.
Men vi må se i øjnene, at sådan som tingene er strikket sammen i dag, er det altså ikke muligt at få en flåde, der bare tilnærmelsesvis kan konkurrere med det, vi ser i udlandet.
Så er spørgsmålet: Skal Danmark bare smide de historiske rettigheder væk og sige: Vi er fuldstændig ligeglade med, om vi kan fange fisk i internationalt farvand, og vi ønsker overhovedet ikke at få andel i det fiskeri?
Jeg mener faktisk, det ville være temmelig uansvarligt, hvis vi gjorde det, så vi bare forærede nogle fiskerimuligheder væk, og derfor ligger udfordringen i at sikre, at vi får mulighed for også at kunne deltage i den type fiskeri.
Men det kræver, at vi får en fiskerflåde, der er moderne og tidssvarende, og derfor bliver vi nødt til at tilrettelægge vores regulering af fiskeriet således, at det også kan finansiere en flåde, der er velfungerende.
Det lyder måske lidt teknisk og svært at forstå, men sådan må det nødvendigvis hænge sammen, hvis vi vil have en fiskerflåde, der kan konkurrere med udlandets.
Vi kan godt skyde Island og New Zealand og alle de andre ned og sige: Ha, ha, ha, hvor har I gjort det dårligt.
Nu vil jeg ikke rose én embedsmand frem for en anden, men jeg kunne egentlig gøre svaret til hr. Kristen Touborg kort og blot sige: Nævn ét land, hvor fiskerireguleringen virker.
Der er nemlig ingen steder, hvor fiskerireguleringen virker.
Jeg synes faktisk, at det er lidt ærgerligt, men måske også lidt symptomatisk for den problemstilling, vi har, når det gælder fiskeripolitikken, at der er så mange ordførere, der bruger ufattelig meget af Folketingets tid på at spørge, om man er tilhænger eller modstander af individuelle, omsættelige kvoter.
Det er selvfølgelig et spændende spørgsmål, men det fortæller måske lidt om, hvor få perspektiver man har, og hvor lidt man egentlig prøver at målrette sine spørgsmål mod det, der egentlig er realistisk for Danmarks vedkommende.
Jeg tror, vi kan lære noget af både de gode og de dårlige erfaringer, man har gjort i bl.a. Island.
Jeg er enig i, at man har gjort nogle dårlige erfaringer, men man har altså også gjort nogle gode erfaringer, og jeg tror, vi kan lære noget af den proces, islændingene har været igennem.
Derfor tror jeg også, at det, vi skal gøre for det pelagiske fiskeri og industrifiskeriet, er at sikre, at de får nogle rammer, så en fornyelse af flåden er mulig.
Så bliver der nemlig mulighed for at tilrettelægge sit fiskeri og tilrettelægge de fremadrettede perspektiver på en sådan måde, at fiskerierhvervet får de bedst mulige vilkår, og at der bliver mulighed for f.eks. at få forrentet en fornyelse af fiskeflåden.
Hr. Kristen Touborg ved jo udmærket, at hvis vi fortsætter i den nuværende takt, varer det 100 år, før fiskerflåden er fornyet, og det er der altså absolut ingen perspektiver i.
Derfor bliver vi nødt til at komme med nogle reguleringstyper og nogle nye modeller for, hvordan fiskerierhvervet skal reguleres, så vi sikrer, at rentabiliteten er til stede, og jeg synes faktisk, at vi skal vende tingene fuldstændig på hovedet og se på, hvad vi kan stjæle af positive erfaringer med andre reguleringsformer, og så bruge dem i den danske fiskeriregulering.
Det er der nemlig perspektiver i.