Frank Jensen (S), 1998-11-12:
Det har været en lang og ikke uspændende debat, selv om det ikke er så mange af indlæggene, der i dag har drejet sig om paragrafferne i det lovforslag, som regeringen har fremlagt til en undersøgelse af Politiets Efterretningstjeneste.
Derfor sidder jeg også lidt tilbage nu.
Det er unægtelig et broget billede, der tegner sig efter dagens debat i forhold til lovforslag nr. L 65.
Nogle vil have undersøgt det hele og helst mere til, andre vil have bare en lille del undersøgt og noget udtaget, og nogle vil slet ikke have noget undersøgt.
Nogle vil have en anden undersøgelse end den, regeringen har foreslået.
Der har været henvist til de historiske og retlige undersøgelser i Norge, henvisninger, der har været præget af, at man enten ikke kender noget til de norske undersøgelser, eller at man bevidst har udvalgt elementer, man ønsker ikke skal indgå i sine overvejelser, og kun valgt dem, man ønsker at lade sig inspirere af, mens andre er fravalgt.
Jeg tror derfor, at der kan være god grund til at koncentrere sig om de danske forhold, også i den videre proces, som vi nu skal ind i forhandlinger med hinanden om.
Det vil jeg nu også gøre her i min afrunding på dagens debat og fremhæve nogle af de hovedsynspunkter, der ligger bag regeringens forslag til, hvordan undersøgelsen bør gennemføres.
I løbet af sommeren kom der oplysninger frem, der rejste spørgsmål om, hvorvidt Politiets Efterretningstjeneste har efterlevet regeringserklæringen fra 1968 om forbud imod registrering af danske statsborgere alene på grundlag af lovlig politisk virksomhed.
Det er også i efterretningstjenestens interesse.
Det håber jeg at partierne til højre i salen vil tænke over i den nærmeste tid.
Det er også i efterretningstjenestens interesse.
Den nævnte tvivl om foreneligheden med regeringserklæringen vil ikke kunne afklares på en grundig og betryggende måde uden en egentlig undersøgelse af forholdene.
Det er baggrunden for, at regeringen den 24. august i år besluttede at fremsætte forslag i den nuværende folketingssamling om en undersøgelseskommission.
Behovet for en sådan undersøgelse er efterfølgende blevet bestyrket med de oplysninger, der er kommet frem om den daværende justitsminister Knud Thestrups dagbogsoptegnelser.
Efter dem skulle der være overført dele -
måske endda en hel optagelse - af PET's registre og placeret på en ambassade uden for landets grænser
Som bekendt rejser det også spørgsmål omeEfterretningstjenestens efterlevelse af regeringserklæringen.
Dette være sagt blot for at holde fast i, hvad der er baggrunden for og formålet med lovforslaget.
Baggrunden er de spørgsmål, der er rejst om PET's overholdelse af de regler og retningslinjer, der gælder for efterretningstjenestens virksomhed, og formålet med lovforslaget er at tilvejebringe grundlaget for en grundigere og en betryggende undersøgelse med henblik på en afklaring af disse spørgsmål - hverken mere eller mindre.
Det er derfor, at undersøgelsen, som regeringen har foreslået, er en retlig orienteret undersøgelse af PET's virksomhed på det politiske område.
Disse tre forhold - retlig orienteret undersøgelse, afhøringer samt betryggende retsgarantier for de pågældende - gør, at en undersøgelse af den art naturligt sker inden for rammerne af en undersøgelseskommission, der ledes af en jurist.
I lyset af den overordnede ramme for undersøgelsen vil jeg gerne kommentere nogle af de ideer og forslag, der har været fremme i debatten og også her i salen i dag. Et hovedpunkt i debatten har været spørgsmålet om en historisk undersøgelse, som flere har tilkendegivet sympati for.
Lad mig om det sige, at historiske undersøgelser om spændende perioder naturligvis altid har noget tiltalende ved sig, og at jeg på sin vis godt forstår interessen for en historisk orienteret undersøgelse.
Man må blot gøre sig klart, at sigtet i så fald bliver et ganske andet end det, der har udløst interessen for en undersøgelse af PET.
Det er der flere grunde til.
For det første er historikere ikke de rigtige til at foretage en retlig orienteret undersøgelse.
Vi kan jo ikke bede historikere vurdere, om PET har overholdt gældende regler og retningslinjer.
Det er en opgave, hvor jurister nødvendigvis må deltage.
Det tror jeg alle er enige i.
For det andet tror jeg, at en tilbundsgående undersøgelse vil forudsætte, at man ikke blot skal basere sig på skriftligt materiale, men at det også er nødvendigt med adgang til at udspørge relevante personer, hvis ønsket er at nå til en forståelse af de forhold, der gjorde sig gældende i en anden historisk tid. Skal der være adgang til at udspørge relevante personer ved en rent historisk orienteret undersøgelse, rejse vanskelige spørgsmål om de adspurgte personers retsstilling, vil det ikke blive nogen let opgave at tilrettelægge en sådan undersøgelse på en retssikkerhedsmæssig betryggende måde.
Jeg er opmærksom på, at historikerne i Norge havde samtaler med relevante personer.
Disse samtaler foregik imidlertid på frivillig basis, og med de erfaringer, vi har i Danmark med personfokusering, og som vi har haft med bagudrettede undersøgelser her i landet, ja, så er det vel et spørgsmål, om man uden videre kan byde de involverede personer at stille op og lade sig udspørge i sådan en formløs model.
Selv om en historikerundersøgelse ikke vil kunne foretage retlige vurderinger, endsige udtale sig om enkeltpersoners ansvar, vil det jo ikke kunne udelukkes, at en historisk undersøgelse vil kunne indeholde belastende oplysninger, der vil give anledning til offentlig skandalisering af enkeltpersoner, eller at der eventuelt efterfølgende vil komme et retligt efterspil.
Derfor er det afgørende, at de forhold er afklaret på forhånd.
Noget andet er, at der inden for rammerne af den kommissionsundersøgelse, som regeringen har foreslået, vil kunne knyttes historikerbistand til undersøgelsen, jf. lovforslagets § 4, stk. 4. I medfør af denne bestemmelse vil undersøgelseskommissionen f.eks. have mulighed for at anmode historikere fra vore læreanstalter om at udarbejde redegørelser til brug for undersøgelsen.
I øvrigt vil et af kommissionens medlemmer meget vel kunne være en historiker.
Det afgør universiteternes rektorforsamling.
Som forslaget er udformet, vil undersøgelsen således i høj grad kunne inddrage historisk sagkundskab og det historiske perspektiv, som bør være med, når man skal bedømme forhold, der ligger inden for den undersøgte periode, specielt jo mest det, der ligger langt tilbage i tiden.
I den almindelige debat har det været fremme, både i den offentlige debat, og det har vel også sneget sig ind her i debatten i salen i dag, at man skulle bruge sådan en undersøgelse til at afsløre de nyttige idioter.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, vil de aktiviteter af efterretningsmæssig interesse, der har fundet sted i politiske miljøer, have betydning for kommissionsundersøgelsen, i det omfang aktiviteter af denne art eller mistanke herom er indgået i grundlaget for efterretningstjenestens virksomhed.
Det er derimod ikke et selvstændigt formål med undersøgelsen at afdække aktiviteter på de politiske yderfløje.
Det mener jeg anstændigvis heller ikke man bør gøre.
Det kan ikke være en justitsministers opgave at iværksætte en undersøgelse med det erklærede formål at fælde moralsk dom over personer for, hvad der hændte i en svunden tid.
Spørgsmålet om Forsvarets Efterretningstjeneste har ikke indgået så meget i debatten her i dag, men hr. Jann Sjursen tog det op her til slut.
Jeg synes, vi skal tage tingene i den rigtige rækkefølge.
Det er det, jeg har taget initiativ til med det foreliggende lovforslag. Som bekendt har forsvarsministeren iværksat en auditørundersøgelse af nogle forhold inden for Forsvarets Efterretningstjeneste.
Når resultatet af denne undersøgelse foreligger, vil der blive taget stilling til det.
Men uanset hvad der sker på dette punkt, kan der være grund til at rydde nogle misforståelser af vejen.
Flere indlæg synes at bygge på den opfattelse, at det foreliggende lovforslag slet ikke omfatter Forsvarets Efterretningstjeneste og for den sags skyld andre, som Politiets Efterretningstjeneste har haft samarbejde med.
Det er ikke rigtigt.
Jeg vil gerne slå fast, at i det omfang, der har været samarbejdsrelationer mellem PET og andre på det politiske område, det være sig AIC eller FE eller Firmaet, som også har været fremme i den offentlige debat, ja, så vil det samarbejde være omfattet af den foreslåede kommissionsundersøgelse. Rejser sådanne samarbejdsrelationer spørgsmål om PET's efterlevelse af regler og retningslinjer, vil det således blive belyst i undersøgelsen.
Det behov er kun blevet yderligere bestyrket efter oplysninger om, hvad der er indeholdt i daværende justitsminister Knud Thestrups dagsbogsoptegnelser. Det er endvidere min opfattelse, at det foreliggende lovforslag giver den rigtige ramme om den undersøgelse, vi har brug for, nemlig en retlig orienteret undersøgelse af PET's virksomhed på det politiske område, der både er grundig, retssikkerhedsmæssigt betryggende, samtidig med at hensynet til Efterretningstjenestens fremtidige virkemuligheder tilgodeses.
Lovforslaget er dermed et godt udgangspunkt for de videre drøftelser, vi nu skal have med hinanden.
Som jeg tidligere har tilkendegivet, er jeg åben over for også at imødekomme de synspunkter, der har været fremme om, at undersøgelsen skulle udvides i bagudgående retning tilbage til f.eks. 1945, således at PET's virksomhed på det politiske område i hele efterkrigstiden bliver omfattet af undersøgelsen.
Med disse ord ser jeg frem til en god og konstruktiv behandling af lovforslaget, når det nu kommer i Retsudvalget.
Så kan det være, at krudtrøgen sænker sig, så kan det være, at vi kommer ind og drøfter det, der er indholdet i de enkelte paragraffer.
Nu er vi kommet til det hårde arbejde.
Det håber jeg folketingsmedlemmerne vil tage lige så aktivt del i, som de har gjort i debatten i dag.
Efterretningsområdet er for vigtigt til at blive et stridens æble i den politiske debat.
Det burde vi kunne samles om, al den stund regeringen og heldigvis et meget stort flertal med regeringen mener, at vi også i dag har brug for en efterretningstjeneste, og også uden at en kold krig er på vej ind i næste årtusind.
Vi har brug for en efterretningstjeneste, der i fremtiden er sikret en større åbenhed i arbejdet og med sikkerhed for den demokratiske kontrol.
Det skylder vi efterretningstjenesten.
Det er vi på vej til at skabe grundlaget for i det udvalg, vi har nedsat.
Nu må vi have lagt historien bag os, og det sker bedst inden for rammerne af en retssikkerhedsmæssigt ordentlig undersøgelse.