runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Jeg vil sige til hr. Kristian Jensen, at jeg er kommet til side 54, men jeg kan ikke huske tallet.
Det, jeg synes er det interessante her, er jo i realiteten mere, om der er kommet flere i beskæftigelse, så den almindelige dansker ikke oplever, som man så det op igennem 1980'erne, at hvis naboen ikke blev arbejdsløs, så blev man det selv, eller også var det en i ens nærmeste familie, der blev det.
I stedet kan man i de egne, som vi kommer fra, konstatere, at næsten alle hænder er i gang, konstatere, at virksomhederne præsterer fine resultater, og at hjulene faktisk drejer i den rigtige retning, så mennesker nu kan få solgt deres bolig, fordi der er efterspørgsel efter boliger osv. osv.
Der er altså sket nogle markante ting i Danmark.
men det synes regeringen ikke.
Regeringen er faktisk rimelig stolt af, at det nu - i stedet for som op gennem 1980'erne, hvor mange, mange unge mennesker måtte afvises fra en videregående uddannelse - er lykkedes at optage mange flere.
Og det er disse mennesker, som jo så er på SU, der dermed spiller ind på udjævningsprocenten.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Det er tydeligt at høre, at socialministeren ønsker at svare på alt andet end de spørgsmål, som jeg rejser over for ham.
Jeg vil godt stille et nyt spørgsmål, som jeg håber
Det er, om socialministeren her, når han nu er så stolt af de mange nye arbejdspladser, vil fortælle, hvordan udviklingen har været i antallet af personer på permanent offentlig overførsel i regeringens tid fra 1993 til 1999, der for mig at se er det senest offentliggjorte tal.
Og jeg kan sige, at hvis ministeren mangler oplysninger, så står det i Statistisk Oversigt side 54.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Jeg har fornøjelsen at kunne sige, at så vidt jeg kunne høre, og jeg tror, at jeg hørte meget præcist efter, så er jeg fuldstændig enig med hr. Frank Dahlgaard, fuldstændig enig med hr. Frank Dahlgaard i punkt 1: At det nu ikke står så skidt til i Danmark.
Punkt 2: At det handler om at få folk i beskæftigelse, gerne i ordinær beskæftigelse, også i forbindelse med hele den diskussion, vi har omkring det rummelige arbejdsmarked.
Jeg er meget enig med hr. Frank Dahlgaard.
Så synes jeg måske også, at det er vigtigt med den der lidt mere tekniske diskussion, som hr. Kristian Jensen gerne vil fælde ind i det her.
Så lad os også tage den.
Lavindkomstgrupperne blev i 1995 defineret som personer, der tjente under 66.413 kr.
Der var i 1995 150.150 personer, der tjente under den grænse.
I 1998 var det tal faldet til 126.570 personer, altså et fald på 23.580 personer.
Jeg kan endvidere oplyse, at alle de forskellige familietyper, der findes, har fået en klar forbedring af deres økonomi under den nuværende regering.
Det gælder ikke mindst de svageste grupper.
Og i forlængelse af hr. Henrik Sass' spørgsmål vil jeg gerne sige: Regeringen kan jo ikke lave analyser på mere eller mindre tilfældige ting, der måtte bringes frem.
Hvis det er sådan, at de papirer, som har verseret, sådan er officiel Venstrepolitik, så er det selvfølgelig noget andet.
til det.
Det kunne måske også være gavnligt for den videre debat, for tingene er revet ud af deres sammenhæng i øjeblikket.
Men jeg ved ikke, om det er et officielt Venstrepapir, eller hvilken status dette papir måtte have.
Henrik Sass Larsen (S), 2001-04-25:
Som led i Venstres forvandling til at være sådan et parti, Socialdemokratiet light, fordi de tror, at det kan være der, man kan hente nogle stemmer og komme til regeringsmagten, er man begyndt at kaste sig over de svagest stillede i det her samfund.
Og bedre sent end aldrig; det er da rart, at der er flere, der interesserer sig for det.
Og jeg kan forstå, at man har gennemført et analysearbejde i Venstre, for det er jo en ny ting at beskæftige sig med, og man har fremlagt en rapport fra en sociolog, som er ansat oppe hos Venstre, Eyvind Vesselbo, som åbenbart har givet et eller andet nyt verdensbillede til Venstre.
Og i stedet for at vi hver eneste uge skal have nye spørgsmål om lidt her og lidt der, kunne vi så ikke få sådan en samlet redegørelse fra Socialministeriet om, hvordan Venstres verdensbillede er ifølge Eyvind Vesselbo, og hvordan ministeriet ser på det, så vi har nogle ordentlige fakta at tage debatten på.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-25:
Kan ministeren bekræfte, at al forskning og økonomisk videnskab begrunder, at får man arbejdsløsheden markant ned, så er det det, der allerbedst kan hjælpe de dårligst stillede i samfundet, herunder handicappede, herunder indvandrere med en helt anden kulturel baggrund, alle de svage? Kan socialministeren bekræfte, at arbejdsløsheden i Danmark er den laveste i 25 år, at arbejdsløsheden i Danmark er en af de laveste i hele Europa, at beskæftigelsen er høj, og at mange marginalgrupper, som ikke havde skyggen af en chance for 10 år siden, nu har mulighed for at få job.
Og det er noget af det allerbedste, man kan gøre for at rette op på ulighederne.
Og kan socialministeren bekræfte, at den her mærkelige Gini-koefficient, som skal måle uligheder eller det modsatte i befolkningen, i hvert fald mig bekendt er det laveste.
Altså at vi har størst lighed blandt landene i EU.
Og kan socialministeren bekræfte, at så skidt står det ikke til, og kan socialministeren bekræfte, at Venstres spørgsmål på det her område lugter meget af valg?
Jens Rohde (V), 2001-04-25:
Jo, men man kan jo bare konstatere, at socialministeren taler udenom.
Socialministeren bruger stort set hele sin taletid på at tale om arbejdspladser osv. Det kan vi sådan set godt snakke om.
Nu er det altså ikke alene regeringens fortjeneste, at der er kommet flere i arbejde.
Der er jo også nogle konjunkturer, som har en del af æren for det.
Men det, der er interessant, er, om socialministeren tager afstand fra det, som regeringen selv har fremlagt i sin finansredegørelse 2000.
Og det må der kunne gives et meget klart og enkelt svar på: Ja eller nej.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Spørgsmålet går på, om ministeren vil erkende, at der har været en stigende ulighed i samfundet.
Det er spørgsmålet.
Ministeren vil ikke erkende, at der har været en stigende ulighed i samfundet siden 1989, på trods af at finansredegørelsen, som socialministerens kollega, finansministeren, udsendte i april måned sidste år, viser, at i de seneste år er uligheden i samfundet stigende.
Og på trods af at Danmarks Statistik beviser det samme, nemlig at uligheden er stigende. Jeg mener, at det er utrolig vigtigt, at vi gør noget for de allerallersvageste grupper i det her samfund.
Jeg tror på, at det, man skal måle et velfærdssamfund på, er, om man virkelig kan løfte noget for de svageste i samfundet.
Ikke for socialministeren og mig og andre velbjergede, der kan klare sig selv, men for den svageste gruppe.
En erkendelse af, at der et kommet større ulighed, er det første skridt på vejen til handling, og den erkendelse har socialministeren desværre ikke.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Men jeg vil gerne fortælle hr. Kristian Jensen om de mange mennesker, som er kommet i beskæftigelse under den her regering.
De har dermed også oplevet, ud over økonomisk fremgang, den sociale vigtighed, som det er at få tilknytning til arbejdsmarkedet.
De har ikke den nonchalante holdning til det, som hr. Kristian Jensen har. Jeg synes, det er et interessant skrift, vi har fundet frem, Statistisk tiårsoversigt 2000.
Hr. Kristian Jensen kunne jo f.eks. bladre om på side 66.
Det er ikke så langt fra side 68.
Der må man jo konstatere, at for alle aldersgrupper, f.eks. fra 1993 og frem til 1998, er der i gennemsnit sket en forøgelse i kroner og øre på 152,5 til l89.
Det er ét af eksemplerne.
Man kan også se det, hvis man kigger på det eksempel, der er lige nedenunder på side 66, hvor man har delt det op efter tiendedele i de svageste indkomstgrupper.
Her kan man også se en markant fremgang for den laveste tiendedel.
Men jeg vil sige til hr. Kristian Jensen, at vi jo godt imellem regeringen og oppositionen kan bokse om de her tal. Jeg ved ikke, hvor meget befolkningen som sådan synes det er interessant.
Ikke fordi regeringen er bange for at stille op til alle de tal, det måtte være, for det skal vi nok håndtere på en tilfredsstillende måde også set med vores øjne.
Det, jeg synes, der er det interessante, er: Er der kommet mere beskæftigelse i Danmark?
Er der flere studerende
, for op gennem 1980'erne kunne tusindvis af unge ikke få uddannelse osv.? Den diskussion er jo interessant, og den synes jeg også vi skal forfølge. Men tal er taknemmelige, og dér vil jeg bare sige, så det ikke kan misforstås: Regeringen har ingen dårlig samvittighed her.
På alle de tal, som kan måles, er der også for de svageste grupper sket en fremgang.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Man kan så sige, hvis man var minister,
at det måske ikke var den rigtige kilde.
Så kunne man tage finansredegørelsen for 2000 på side 89 og kigge på det, der hedder en såkaldt Gini-koefficient.
Den viser, hvor stor ulighed der er i samfundet.
Den viser rent faktisk, at under hele den borgerlige regerings tid fra 1983 og fremefter var uligheden faldende, men i de senere år er uligheden stigende.
Det er jo ikke noget, jeg står og finder på.
Det er faktisk det, som kapitel 3 i finansredegørelsen drejer sig om, nemlig en stigende ulighed i det danske samfund.
Jeg snakkede ikke om, hvor mange der var kommet ud af arbejdsløshedskøen.
Jeg snakkede om: Er uligheden stigende eller ej?
TV 2's udsendelse for en uge siden
, og det er desværre også det, som socialministeren benægter i dag. Hvis vi skal gøre noget for de svageste, så må vi erkende, at der er kommet en større ulighed i samfundet.
Men hvis ikke man tør erkende det, så tvivler jeg også på, at handlingen vil følge efter.
Derfor beder jeg igen socialministeren erkende, at den finansredegørelse, som Finansministeriet lavede i april måned år 2000, viser, at der i de senere år er kommet en stigende ulighed målt på det, der hedder Gini-koefficient.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Det er jo dejligt, at Venstre nu er kommet ud af busken og vil til at diskutere politik, for sådan må jeg forstå de indledende spørgsmål.
Det har Venstre ikke villet gøre indtil nu, men har mere kørt på nogle meget dogmatiske tal.
Men tallene stiller regeringen også meget gerne op til. Spørgsmålet indeholder jo i realiteten to dele.
For det første spørges der, om jeg kan bekræfte, at den sociale ulighed i Danmark har været stigende gennem de senere år.
Det kan jeg ikke, tværtimod.
Der var op mod 340.000 arbejdsløse i Danmark, som regeringen overtog i 1993.
I dag er der 150.000.
Det er klart at mindske uligheden.
De lavest lønnede har også haft en indkomstfremgang siden 1993.
Indsatsen over for de svageste grupper såsom sindslidende og narkomaner er markant forøget siden 1993.
Sådan kan jeg blive ved med at pege på steder, hvor uligheden er blevet mindre.
De internationale opgørelser, jeg har kendskab til, viser også, at ligheden i Danmark rent faktisk er i verdensklasse.
Spørgeren henviser så til Danmarks Statistiks seneste tiårsoversigt.
Her fremgår det klart af oversigten, at alle grupper i Danmark har haft en økonomisk fremgang under den nuværende regering.
Det fremgår endvidere, at den tiendedel af danskerne med den laveste indkomst i dag tjener en større del af vores samlede indkomst, end tilfældet var under den borgerlige regering.
Når man ser på udviklingen i personindkomst fordelt efter stigende indkomst, så viser tallene også, at de fattigste grupper har haft en større fremgang end de rigeste grupper.
Det er alt sammen tegn på en større lighed
i samfundet.
Den anden del af spørgsmålet drejer sig om lavindkomstgrupperne.
Her er det klart, at der er et markant fald, faktisk et fald på 23.580 personer fra 1993 til 1998
Endelig er der noget, som er afgørende her,
og det er rent faktisk, at antallet af SU-modtagere også er markant større, hvilket påvirker de her tal.
Det er alt sammen noget, som regeringen kan være mere end bekendt.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Nu er det jo sådan, at spørgsmålet om svage og udstødte grupper aldrig må indskrænke sig til alene at være en diskussion om tal og statistikker.
Men tal og statistikker er jo gode pejlemærker for, om den førte politik nu også virker.
Når socialministeren for en uge siden i TV 2's morgen-tv benægtede, at der i regeringens tid har været en stigning i uligheden her i det danske samfund, kan det jo undskyldes med, at ministeren i en debat lukker øjnene for ubehagelige fakta.
Men her i salen i dag håber jeg, at socialministeren vil erkende den stigende ulighed, som Danmarks Statistisk har beskrevet i sin udmærkede publikation »Statistisk tiårsoversigt 2000« på side 68, hvor man beskriver, hvorledes det, der hedder den maksimale udjævningsprocent, er steget år for år for år i den nuværende regerings tid.
Tom Behnke (KF), 2001-04-25:
Jo, men ministeren må ikke opfatte det her som kritik af ministeren, bestemt ikke.
Det her er, om jeg så må sige, at prøve at gå et skridt videre, end reformen har nået at gøre, nemlig at tage højde for de problemer, der kan opstå i fremtiden.
Retssikkerhedsmæssigt bør borgerne jo få den samme behandling, hvad enten man nu bor i Haderslev, i Herning eller i Holstebro eller i Hanstholm eller et andet sted i landet.
Man bør få den samme behandling.
Og derfor ville det være ønskeligt - og det ved jeg jo så ikke, om man i det her efteruddannelsesprogram vil lægge ind - at man opfordrer kommunerne til, at de automatisk tilretter deres praksis, når der foreligger domsafgørelser og domspraksis på, hvordan man skal tolke lovgivningen, så det ikke er sådan, at borgerne hvert eneste lille sted i landet af sig selv skal holde øje med, om der kommer nogle retsafgørelser, men at det er kommunerne, det offentlige, der selv påtager sig den opgave at holde øje med, hvordan udviklingen er, og så retter praksis ind, således at borgerne får den samme behandling i hele landet.
Lotte Bundsgaard (S), 2001-04-25:
Først vil jeg til hr. Egil Møller sige, at nu er det jo svært at udtale sig præcis om den konkrete sag, som hr. Egil Møller omtaler.
Men som fru Lissa Mathiasen siger, har vi jo indført de fleksible udlejningsregler, og det kunne være, det var noget, der kunne komme den konkrete person til gode.
Men jeg vil godt sige, at det ligger regeringen overordentlig meget på sinde at sikre, at der er boliger nok i det her land, og at sikre et varieret boligmarked, hvor vi både har private udlejningsboliger, hvor vi har andelsboliger, hvor vi har ganske almindelige private ejerboliger, og hvor vi har almene udlejningsboliger.
Derfor har vi jo i regeringen gjort meget ved det her område.
Derfor har vi indført en generel låneadgang til kommunernes finansiering af det almene byggeri.
Derfor har vi indført en række forbedringer også i forhold til ældreboliger.
Og derfor har vi også for at hjælpe nogle af de svageste i vores land sat penge af til at støtte yngre fysisk handicappedes boforhold, fordi vi i regeringen hele tiden er opmærksomme på, om vi har boliger nok i landet, om vi skal gøre andre ting.
Det synes jeg faktisk er en god diskussion at tage, så der synes jeg, det kunne være godt, hvis Dansk Folkeparti også bidrog til den diskussion og ikke hele tiden lod det hele handle om ideologiske korstog mod flygtninge i Danmark.
Lad os diskutere, hvordan vi sikrer et boligmarked, der består af mange forskellige boliger, et boligmarked, der passer til de enkeltes behov i vores land.
Aase D. Madsen (DF), 2001-04-25:
Jeg har kontakt til foreningen for førtidspensionister i Viborgområdet, og der har jeg kontakt til en udmærket dame, som er meget, meget dygtig, og hun er bisidder i de her sager, og hun siger, at tendensen går mod, at der bliver ført flere og flere retssager på dette område.
Det er da en forkert udvikling, at ressourcesvage mennesker skal til at føre retssager mod deres egen kommune for at få deres ret. Og så spurgte jeg før med hensyn til speciallægeerklæringerne, om en del af forklaringen ikke ligger i, at man gang på gang tilsidesætter speciallægeerklæringerne og retter sig efter de kommunalt ansatte lægekonsulenters mening i sagen.
Henrik Dam Kristensen (S), 2001-04-25:
Jeg synes, det er vigtigt lige at få et par ting med her.
Jeg har fået oplyst af Den Sociale Ankestyrelse, at der i 2000 blev modtaget stævning i 41 landsretssager og 6 højesteretssager om førtidspension.
Det skal så ses i forhold
til det store antal, der er tale om
Hvis der er tvist imellem borgere og systemet, ja, så er det ankesystemet, som skal gøre det.
Så synes jeg også, man skal henlede opmærksomheden på reglerne omkring fri proces.
Der kan gives fri proces, hvis borgeren skønnes at have en rimelig grund til at føre processen, og hvis vedkommende ikke kan gøre det uden at lide væsentligt afsavn som følge af de omkostninger, der er forbundet med sagen.
De økonomiske betingelser for at få bevilget fri proces er sådan, at de enlige med en årsindtægt på under 210.000 kr. og gifte eller samlevende med en husstandsindkomst på under 267.000 kr. kan få fri proces.
Ud over de økonomiske betingelser skal den pågældende have en vis udsigt til at få medhold ved domstolene.
Der er således allerede særlige muligheder for bl.a. førtidspensionsansøgerne for at kunne få dækket alle udgifter til advokater m.v. i forbindelse med afprøvning af sager ved domstolene.
Endelig skal jeg bemærke, at Ankestyrelsen har oplyst, at det generelle indtryk er, at domstolene er tilbageholdende med at pålægge borgerne sagsomkostninger i sager alene mod det offentlige.
Flemming Hansen (KF), 2001-04-25:
Jeg takker skatteministeren for hans svar.
Skatteministeren sagde som en del af sit svar, at De Radikale har ret til og har pligt til at fremlægge deres skatteforslag.
Det synes jeg er interessant, for så kan man jo spørge sig som borger, især hvis man nu skulle være så uheldig at have stemt socialdemokratisk, om man ikke også kunne forvente, at Socialdemokratiet havde ret til og pligt til at fremlægge et skatteforslag, og om regeringen - med ministeren i spidsen naturligvis - ikke havde ret til og pligt til at lægge et skatteoplæg frem.
Det synes jeg man med rimelighed som kommende vælger inden for de næste 8 måneder kunne forvente og forlange og tro.
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Jeg vil gerne takke ministeren for, at ministeren så klart afviser, at der overhovedet er nogen dele af det radikale skatteudspil, der kommer med i regeringens skattepolitik.
Det er da trods alt en holdning, det er trods alt en udmelding, man kan tage til sig og gå videre med, og det bliver jo nok spændende på det næste møde blandt skatteordførerne i regeringspartierne, at det hele bliver afvist.
Men jeg synes, det er lidt sørgeligt, at der ikke kommer noget mere visionært; at man ikke i stedet for at henvise til noget, man har gennemført for et par år siden, siger, hvad er det, man vil fremover.
Når regeringen snakker skat siger den: Vi har lavet en syltekrukke, den stopper vi det hele ned i, og så vil vi i øvrigt ikke diskutere om det mere.
Hvorfor gør man det i stedet for at sige, hvad er det for nogle ideer, man har, og lægge sin politik klart frem, som alle andre partier har gjort?
Det savner vi fra Socialdemokratiet.
Frode Sørensen (S), 2001-04-25:
Først til hr. Kristian Jensen: Nu er det jo sådan, at De Radikale er et selvstændigt parti, som kan fremlægge præcis de tanker, de vil.
De har vel oven i købet en pligt til at gøre det, når de synes, der er behov for den side af sagen, og det er også ensbetydende med, at da regeringen i februar nedsatte sit skatteekspertudvalg, lå det klart, at der også ville komme nogle tanker fra De Radikale, og sådan skal det også være.
Nu blev jeg spurgt meget direkte, om der er nogle elementer i det radikale udspil, som jeg ikke kan befordre videre, og det kan så også delvis være et svar til hr. Flemming Hansen: Det er helt, helt klart, at det parti, jeg kommer fra, under ingen omstændigheder kan gå ind for, at der ikke er fradrag for fagforeningskontingent.
Vi synes under ingen omstændigheder, det er en god idé at hæve benzinprisen med 1 kr., og vi er heller ikke inde på at stramme boligskatten yderligere.
Så er der nok svaret på den del af spørgsmålet.
Jeg synes, den konservative leder, hr. Bendt Bendtsen, og jeg har haft lejlighed til at krydse klinger i TV-Avisen, og det gav nok et indtryk af, at vi ikke er enige.
Vi har den opfattelse, at det drejer sig om den omvendte Robin Hood-politik i De Konservatives oplæg: de, der har lidt, kommer til at betale lidt mere i skat, og de, der har meget, slipper billigere.
Men med hensyn til at udarbejde et enklere skattesystem er det da selvfølgelig noget, vi meget gerne vil gøre.
Så må jeg her til sidst sige, at siden 1999-skattereformen blev sat i gang, er bundskatteprocenten reduceret fra 8 pct. til 6,25 pct., og den ryger ned på 5,5 pct. næste år - det er noget, man kan mærke - og grænsen for, hvornår man kommer til at betale mellemskat, er hævet med fire gange 8.000. kr.
Flemming Hansen (KF), 2001-04-25:
Jeg takker, fordi skatteministeren anerkender det konservative skatteudspil.
Det er vi glade for.
Det har også været gennemregnet hos ministeren og er fejlfrit, som ministeren har skrevet til os.
Jeg kan ikke lade være at spørge skatteministeren: Hvad er det ved det radikale skatteudspil, som skatteministeren er
Er det dét, at der skal være lavere skat på arbejde?
Er det dét, at bundskatten skal væk?
Er det dét, at mellemskatten skal halveres, at grænsen for mellemskatten skal hæves, og at grænsen for topskatten skal hæves?
Hvad er det, skatteministeren er mest imod?
Det, der står, er uhyre enkelt og i øvrigt meget parallelt til det konservative oplæg, og det er jo interessant, at et regeringsparti er enigt med Det Konservative Folkeparti langt hen ad vejen.
Men jeg er nødt til at spørge ministeren, som jo siger, at regeringen har forbedret skattesystemet - det er en yderst subjektiv betragtning, vil jeg sige, og jeg tror ikke, der er nogen i befolkningen, der føler det - hvad det er, man er utilfreds med.
Hvad er det af det, jeg her har nævnt, man ikke vil acceptere i det radikale skatteoplæg?
Kristian Jensen (V), 2001-04-25:
Dette spørgsmål har en lidt pudsig historie.
Da jeg stillede det, lavede jeg den fejl, som selvfølgelig helt er min, at jeg glemte at skrive på, hvilken minister det var rettet til.
Jeg burde måske have gjort det, men jeg tænkte, at når jeg stiller et spørgsmål omkring regeringens fremtidige skattepolitik, må det jo være til skatteministeren.
Men jeg fik det svar tilbage, at de kunne ikke se, om det var til skatteministeren eller til økonomiministeren, for man ved jo, at det er Økonomiministeriet og ikke Skatteministeriet, der har leveret beregningerne bag det radikale skatteudspil.
Det viser jo igen, at det overhovedet ikke er klart for nogen, hvem der tegner regeringen i skattepolitiske spørgsmål.
Derimod tror jeg, det er lysende klart for vælgerne, at Venstre har lovet et skattestop, som vi også vil indføre, hvis vi får regeringsmagten.
Jeg savner stadig væk en klar udmelding om: Hvilke dele
skal indgå i regeringens fremtidige skattepolitik?
Vi har set tydeligt i søndagsaviserne her i den forløbne weekend, at det er et klart krav fra Det Radikale Venstre, at skal de danne regering sammen med skatteministeren fremover, ja så skal der komme en skattereform.
Det Radikale Venstre har peget på en række ting.
De har peget på at fjerne fradragsretten for fagforeningskontingenter.
De har peget på at afskaffe fradragsretten
for bruttoskat osv., osv.
Og så er det da naturligt at få debatten her i salen: Hvad er det egentlig regeringen vil? I stedet for blot at skyde det hen i en syltekrukke, hvor man så kan sidde og lurepasse, så synes jeg, det ville klæde regeringen og skatteministeren at komme på banen og sige, hvad det egentlig er for ideer og visioner, man har.
Hvis man har nogen.