Elisabeth Arnold (RV), 1999-04-14:
Ja, selv om det ofte trætter med historiske redegørelser, kan jeg ikke dy mig eller stå for fristelsen til lige at erindre om, at da jeg var ung og lige gået ud af skolen, var nogle af de mest populære ungpigebøger »Piger i hvidt«, »Piger i blåt« og »Gift med lægen«.
Det var fantastisk populært at være sygeplejerske for 30 år siden.
Sygeplejeuddannelserne var meget eftertragtede, og unge piger, som var gået ud af skolen enten fra realen eller fra gymnasiet, søgte og søgte og søgte 2, 3, 4, 5 år i træk
for at komme ind på sygeplejerskeuddannelsen; det var meget attraktivt, og det burde det i virkeligheden også være stadig væk i dag.
Jeg forstår ikke, når jeg taler med unge mennesker, hvorfor de ikke føler sig tiltrukket af et fag, som har et højt fagligt kvalitetsniveau, hvor de kan klare sig selv, hvor de altid kan få job næsten i hvilken timelængde og hvilket sted i landet, de gerne vil, privat eller offentligt, det kan de selv bestemme.
De kan rejse over hele verden med deres kundskaber; der vil altid være brug for dem.
De vil kunne hjælpe andre og altså også få et højt personligt tilfredsstillende indhold i deres arbejde.
Jeg forstår ikke, at sygeplejeuddannelsen er blevet så lidet attraktiv for unge mennesker i dag.
Jeg fatter det simpelt hen ikke, og jeg tror, at faget selv har en stor del af skylden for, at det er gået sådan. Når det så er sagt, vil jeg sige, at det præcis er det, der er problemet med forslaget fra SF, som man kan mene meget om, men det løser altså ikke problemet med den manglende søgning; det gør det ikke.
Det hjælper ikke noget at flytte uddannelsen over i statslig regi.
Det vil centralisere; det kan man så synes er praktisk.
Det undrer mig lidt, at SF forestiller sig et forslag, hvor man skal centralisere i stedet for at have det decentralt, som det er nu.
Men det løser ikke problemet med den manglende søgning.
Og jeg synes, det er lidt ejendommeligt, at der inde i bemærkningerne står: »Uddannelseskapaciteten skal være så stor, at der er uddannet arbejdskraft nok, selv om samfundet ændrer sig.«
Ja, det er jo et fromt ønske, men det hjælper altså ikke noget, hvis søgningen svigter, og vi har adskillige fag, hvor det har vist sig, at selv om man udvider uddannelseskapaciteten - jeg kan nævne DTU som et eksempel - så kommer der ikke flere kandidater ud, hvis søgningen ikke tilsvarende øges.
Derfor er problemet reelt nok, men kuren er altså ikke en, der løser problemet.
Jeg synes sagtens, man kan gøre meget for at prøve at gøre faget mere attraktivt både fra fagets egen side og også fra vores side, f.eks. ved at udbygge mulighederne for at tage videregående uddannelser ovenpå.
Jeg er varm tilhænger af professionsbachelorbegrebet, en varm tilhænger af, at vi får mulighed for at bygge ovenpå meget lettere, end vi kan nu, og jeg er også tilhænger af, at vi får en bedre samordning af hele sundhedssystemets uddannelser, bedre, end vi har nu.
Jeg føler ikke, at overflytningen fra amt til stat i sig selv vil løse noget problem, tværtimod; man kunne godt forestille sig, at tilvejebringelsen af ordentlige praktikpladser kunne blive vanskeligere, hvis man centraliserede uddannelsen og så skulle ud og forhandle med amterne enkeltvis bagefter for at få de fornødne praktikpladser tilvejebragt. Jeg synes ikke, dette er et forslag, der løser problemet, men jeg er helt sikker på, at SF gerne vil være med til at løse problemet, hvis vi får en videre diskussion.
Jeg tror ikke, overflytningen fra amt til stat vil løse problemet i sig selv.