runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 1999-04-20:
Forslaget til folketingsbeslutning sigter mod at gøre noget ved den etniske ulighed på arbejdsmarkedet, og det er der så sandelig også brug for.
Statistikkerne fortæller stadig om markant højere arbejdsløshed blandt etniske minoriteter, og der er masser af konkrete eksempler på diskriminerende barrierer på arbejdsmarkedet.
Urimelige krav om skriftlige danskkundskaber er f.eks. med til at udskille de relativt nyankomne, og unge har fortsat problemer med at få praktikpladser, også selv om de er født og opvokset i Danmark.
Sydjysk Universitetscenter lavede for et par år siden en undersøgelse, som viste, at blandt unge med samme kvalifikationer blev de med danske navne systematisk foretrukket af arbejdsgiverne.
Dokumentations- og Rådgivningscentret om Racediskrimination får mange henvendelser fra frustrerede jobsøgere, som kan fortælle, at de ved opringning har fået besked om, at jobbet er besat til anden side, men som siden kan se samme job genopslået - eller også viser det sig, at en person med dansk navn har fået en helt anden besked ved opringning.
Uligheden viser sig også, hvis vi undersøger, hvilke stillinger man får, hvis man slipper igennem det etniske nåleøje på arbejdsmarkedet.
Der er alt for mange etniske minoriteter i bunden af arbejdsmarkedet, som pendler mellem de mest usikre og dårligst betalte job og aktiveringssystemet, til at det kan være et tilfælde.
Man kan desuden spørge sig selv, om den nye integrationslov vil være med til at understrege den tendens.
Den lave introduktionsydelse skal ifølge Indenrigsministeriets beregninger suppleres med deltidsarbejde, og samme beregninger har for nylig udløst vrede i HK og KAD, fordi der ikke er indregnet udgifter til fagforenings- og a-kassekontingent.
Hvis etniske minoriteter ikke skal integreres som uorganiseret arbejdskraft i bunden af arbejdsmarkedet, må der med andre ord gøres noget.
Forskelsbehandling på baggrund af etnisk herkomst er godt nok forbudt.
Det står i lov om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, som blev vedtaget i 1996.
Men loven har vist sig at være utilstrækkelig, og det skyldes både, at det påhviler ofret at bevise diskriminationen, og at loven ikke i tilstrækkeligt omfang følges op af af en anden indsats for at fjerne de direkte og indirekte barrierer på arbejdsmarkedet.
Det kan i øvrigt nævnes, at Sveriges lovgivning om diskrimination på arbejdsmarkedet blev ændret sidste år, og at der i den forbindelse bl.a. er indført bevisbyrde hos arbejdsgiveren i stedet for hos ofret.
Enhedslisten bakker op om beslutningsforslaget.
Poul Erik Dyrlund (S), 1999-04-20:
Jeg skal bare have afklaret et par spørgsmål.
Hørte jeg rigtigt, når det blev sagt, at det er urimeligt, at der stilles krav om danskkundskaber for at komme ind på det danske arbejdsmarked?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Har man i Enhedslisten en forventning om, at den integration, som man gerne ser, kan gennemføres, uden at de minoritetsgrupper, vi her taler om, besidder danskkundskaber i et vist omfang?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 1999-04-20:
Jeg gentager, hvad jeg sagde i min tale.
Jeg snakkede om krav
om skriftlige danskkundskaber, som kan være med til at udskille nyankomne etniske minoriteter af det danske samfund.
Skriftlige danskkundskaber er ikke nødvendige i samtlige job på det danske arbejdsmarked.
Christian Jensen (FP), 1999-04-20:
Det forslag, vi behandler her i dag - beslutningsforslag nr. B 108 - kan vel ikke undgå at efterlade en stor del af arbejdsgiverne i dette land i en mere eller mindre dyb frustration, især når man holder sig for øje, at retten til at lede og fordele arbejdet ligger hos arbejdsgiveren.
Sådan har det været indtil i dag
, og det vil vel meget langt ud i fremtiden - længere end vi kan se - være et konstateret faktum.
Det er derfor dybt frustrerende, at et sådant forslag fremsættes.
Forslaget er godt nok pakket ind i en form for omsorg
for de af forslaget omhandlede grupper, her altså gruppen af arbejdstagere med anden etnisk oprindelse end indfødte danske arbejdstagere
Men min opfattelse er, at danske arbejdsgivere meget gerne ansætter arbejdere med anden etnisk baggrund, idet det mange gange er en dygtig og en stabil arbejdskraft.
Jeg vil dog godt sige, at uanset om det skal være skriftligt eller mundtligt, er danske sprogkundskaber en altafgørende faktor for, at den medarbejder, som bliver ansat, også får et fair play-forhold på arbejdspladsen.
En af grundene til, at det er svært for arbejdsgiverne, er, at arbejdsgiverne faktisk ingen garanti har for, at den arbejdskraft, de ansætter, er ustraffet.
Denne garanti kan ingen selvsagt give, i og med at straffede og kriminelle udlændinge ikke udvises permanent, men ofte får lov til at blive her i landet, hvilket i nogle tilfælde selvfølgelig kan være godt nok.
Men hvis arbejdsgiverne kunne være sikre i deres sag, var den vægring ved at ansætte medarbejdere af anden etnisk oprindelse i hvert fald fjernet, og det kunne da sådan set - formodentlig også set med forslagsstillernes øjne - være godt nok. En anden ting, der kan gøre frustrationerne fuldendte, er, at hvis arbejdsgiveren endelig beslutter sig for og ansætter et antal medarbejdere af anden etnisk oprindelse end dansk, skabes der straks problemer, som oftest med virksomhedens tillidsmand og fagforeningerne på området.
Så er det også galt. Fremskridtspartiet er af den opfattelse, at disse ansættelser og dette samspil om fordelingen af arbejdskraften på arbejdsmarkedet er noget, der skal gro på virksomhederne og ved arbejdsmarkedets parters mellemkomst.
Det er ikke et anliggende, som vi i Fremskridtspartiet mener Folketinget skal blande sig i på nuværende tidspunkt, og forhåbentlig bliver det aldrig nødvendigt, at Folketinget skal blande sig i det.
Vi håber, at tingene finder deres rette leje ved arbejdsmarkedets parters mellemkomst.
Ingrid Rasmussen (S), 1999-04-20:
I forlængelse af folketingsbeslutning nr. B 4 fra den 8. oktober sidste år søger regeringen om en forøgelse af Danmarks bidrag med yderligere fire F-16 fly, der kan anvendes til såvel offensive som defensive opgaver.
Der er ikke tale om ændringer af det danske bidrags opgaver eller opgavernes karakter.
NATO's øverstbefalende i Europa, SACEUR, har med anmodningen om flere fly signaleret intensivering af de igangværende luftoperationer, men kun mod militære mål i Forbundsrepublikken Jugoslavien.
Socialdemokratiet tror og håber, at presset virker, og at det får den tilsigtede virkning, nemlig at få en forhandlingsløsning på konflikten.
Der er gennem de seneste uger pågået mødeaktiviteter på
og tværs
og på alle niveauer
med det gennemgående krav til Milosevic: Stop myrderierne, stop fordrivelserne af civilbefolkningen, stop den menneskelige fornedrelse.
Socialdemokratiet støtter fortsættelsen af det pres, som luftoperationerne er med til at forøve på Milosevic, og vi støtter usvækket planen om, at sliddet på den serbiske offensiv får effekt.
Det kan tage tid, men i Socialdemokratiet mener vi, at selv om mediekrigen er intens og mange synspunkter bølger frem og tilbage i debatten - senest i fredags her i Folketinget - er det afgørende, at vi i denne vanskelige fase ikke ryster på hånden.
Socialdemokratiet støtter dette bidrag.
Svend Aage Jensby (V), 1999-04-20:
Både den 7. og den 8. oktober sidste år
gav vi fra Venstres side tilslutning til udsendelse af F-16 fly til Italien.
Vi havde i fredags her i Folketinget en lang debat om baggrunden for vores holdning til beslutningsforslaget, nemlig den uhyrlige situation, den menneskelige tragedie, der udspiller sig i Kosovo, nogle massakrer begået af et regime, som ikke må eksistere i Europa.
Nu ønsker regeringen også Venstres støtte til, at der udsendes yderligere fire F-16 fly med tilhørende personel, og det kan ikke overraske, at vi kan give regeringen tilsagn om at støtte forslaget.
Det er utrolig vanskeligt at se, hvorledes situationen i Kosovo skal løses.
Mit parti har i længere tid været inde på, at man bliver nødt til at indsætte landstyrker.
Vi støtter forslaget, idet vi også noterer os, at der på mange forskellige niveauer foregår diplomatiske forhandlinger med henblik en på løsning af konflikten.
Jeg tvivler på, at det lykkes at gennemføre de forhandlinger, men det må tiden vise.
Jeg vil sige til forsvarsministeren, at siden 1993 har regeringen ikke savnet Venstres støtte til nogen initiativer, når det drejer sig om at sende det danske forsvar ud i internationale opgaver.
Nu nævnes der her, hvad det vil koste at have yderligere fire fly ude i op til 3 måneder.
Sagen i Kosovo er for alvorlig til at diskutere penge, havde jeg nær sagt, men jeg beder alligevel ministeren overveje i de forsvarsforhandlinger, vi fører for tiden, om der ikke er grund til meget alvorligt at overveje behovet for et markant rammeløft i forhold til regeringens udspil.
Jeg er nemlig bange for, at vores deltagelse i opgaverne i Kosovo vil komme til at vare meget, meget længe. Jeg kunne også tænke mig her til slut at spørge forsvarsministeren, om der måske er tanker om yderligere initiativer fra det danske forsvars side; om ministeren vil eller kan sige noget om det.
Vi støtter forslaget, og vi skal gøre, hvad vi kan, for at det kan blive vedtaget i morgen.
Hans Engell (KF), 1999-04-20:
Regeringens forslag indeholder den bebudede udvidelse af det danske bidrag til NATO's flystyrker i forbindelse med Kosovakonflikten.
Den konservative folketingsgruppe kan støtte forslaget, og vi udtrykker også tilfredshed med, at regeringen har valgt at fremlægge forslaget som en egentlig folketingsbeslutning. Det giver mulighed for en åben drøftelse i Folketinget og er dermed også en understregning af den opbakning, der er fra Folketingets store flertal til NATO's indsats og den danske deltagelse i denne NATO-indsats.
Regeringens forslag bygger på en henvendelse fra NATO's øverstbefalende i Europa, SACEUR, der har anmodet om, at Danmark stiller yderligere fire F-16 fly til rådighed for indsatsen i forbindelse med konflikten.
Hensigten er angiveligt yderligere at intensivere de igangværende luftoperationer mod militære mål i Jugoslavien, og den indsats kan vi give fuld støtte til.
Vi ser det i den konservative gruppe som en naturlig beslutning i forlængelse
af Danmarks engagement i øvrigt
, og vi er tilfredse med, at regeringen og nu også Folketinget er i stand til at leve op til ønsket fra SACEUR om et yderligere antal fly.
Ser vi på den samlede danske indsats i forbindelse med konflikten i Kosova, som ministeren også har redegjort for i forslaget, mener jeg i øvrigt, der er grund til at hilse med tilfredshed, at Danmark forholdsmæssigt yder en så stor og aktiv indsats.
Det stiller også krav til materiellet, og det stiller først og fremmest krav om, at vi har et effektivt og troværdigt forsvar, der er i stand til med fuld styrke at deltage i en afgørende international situation.
Jeg skal ikke parallelisere til de igangværende forsvarspolitiske forhandlinger, men også vi lægger vægt på, at der er en sammenhæng mellem vores evne til at kunne løfte den kolossale opgave og det forhold, at vi i de kommende år har et troværdigt, effektivt forsvar og hjemmeværn, som kan klare ikke bare forsvaret af Danmark, men også er med i den internationale sammenhæng.
Vi kan tilslutte os regeringens forslag, og vi medvirker gerne til en hurtig vedtagelse af forslaget i morgen.
Villy Søvndal (SF), 1999-04-20:
Sidst regeringen fremsatte forslag om, at danske fly skulle deltage i NATO-indsatsen - sådan hedder det jo, når ordet »krig« ikke må anvendes -
var i oktober 1998.
Vi advarede dengang imod luftbombardementerne, og desværre fik vi mere ret, end vi synes er rart.
I dag bomber vi så på 28. dag, og derfor må det vel være centralt at spørge: Har vi lært noget af disse 28 dage?
Man kan også spørge modsat: Hvis vi, før bombardementerne startede, havde kendt det i dag kendte begivenhedsforløb, var bombardementerne så blevet påbegyndt?
Jeg tror det ikke, men jeg forstår godt, hvis det kan være vanskeligt at medgive, at analyserne på stort set alle de grundlæggende områder fejlede.
Vi advarede den 7. oktober imod at starte bombardementerne.
det kan ikke fordømmes stærkt nok.
Men det spørgsmål, vi stillede, var: Er det en god idé at bombe i den situation?
Jeg citerer fra Folketingets forhandlinger 1998-99, side 77: »Er det nu så sikkert, at bombardementet af Kosovo og Serbien vil stoppe kamphandlingerne? Hvad nu, hvis det stik modsatte sker?
... Hvad nu, hvis konflikten eskalerer på baggrund af det her?
Hvad nu, hvis civilbefolkningen i endnu højere grad bliver taget som gidsler?
Hvad nu, hvis der skabes en endnu større humanitær katastrofe?
Det var de spørgsmål, vi rejste den 8. oktober.
Jeg synes, det var ærgerligt, at Folketingets flertal ikke i højere grad forholdt sig til svarene på de spørgsmål.
Det var jo til at forudse - og vi har oplevet det
Jeg siger ikke, at det er NATO's skyld, jeg siger: Under skyggerne af NATO's bombefly.
Var det ikke til at forudse, at bomber avler had og vildskab, og at dette frit kunne udfoldes, når observatørerne og UNHCR var væk?
Jo, det var.
Serberne er i mellemtiden blevet bombet til samling om Milosevic.
Var det slet ikke til at forudse, at det ville blive virkningen?
Rusland og FN, de to eneste, der formentlig kan spille en afgørende rolle, blev begge kørt ud på et
sidespor
Var det klogt?
Jeg synes også i høj grad, det fremgik af svarene på de spørgsmål, vi på det tidspunkt stillede i udvalget.
Det, vi så skal tage stilling til i dag, er: Skal vi sende endnu flere fly, altså bringe den samlede NATO-humanitære indsatsstyrke, som det hedder på nydansk, op på 1.000 fly?
Det er vel udtryk for den traditionelle militære tankegang, at hvis magt ikke hjælper, så prøv med mere magt, som Herbert Pundik skrev i Politiken Søndag.
Krigens indre logik vinder i de her dage.
Hvad hjælper så?
Der er desværre ikke noget let svar, fordi bombardementerne fra starten var en katastrofal fejl.
Men svaret hedder forhandlinger med Rusland i en central position og med FN i en central position.
Når alt, hvad der hedder sværindustri, alt, hvad der hedder olie i Serbien er sønderbombet, så er der vel kun husene og markerne og menneskene og dyrene tilbage.
Det, vi oplever under bombardementerne, er det, vi advarede imod, nemlig at ekstreme holdninger og tendenser vinder i alle lejre.
Vi stemmer derfor imod denne eskalering af konflikten.
Arne Melchior (CD), 1999-04-20:
Efter den 6 timer lange og meget grundige debat, vi førte herinde i fredags om situationen i og omkring Kosovo, er der ikke megen grund til at repetere alle disse synspunkter og de forskellige partiers position; det fremgår jo også af den afstemning, vi lige har haft for et kvarters tid siden.
Så jeg skal blot oplyse, at CD selvfølgelig støtter det foreliggende forslag.
Danmark skal yde al den loyale og helhjertede deltagelse i, hvad NATO for tiden foretager sig, som det overhovedet er muligt, og jeg er da i hvert fald på mit partis vegne i stand til at udsende et fribrev til regeringen om, at kommer der yderligere anmodninger, så er vi også med til det.
Det er ikke tilstrækkeligt, som hr. Skaarup som ordfører for sit parti sagde, at NATO skal komme med ære ud af den aktion, der i øjeblikket er i gang.
NATO skal selvfølgelig komme ud af den aktion med at have gennemført det formål, der er med aktionen, og intet mindre.
Jeg skal så ligesom en række andre ordførere også understrege over for forsvarsminister og regering, at vi i øjeblikket får en anskuelsesundervisning i, hvor væsentligt det er, at Danmark besidder et forsvar, som er tilstrækkeligt bemandet med dygtige, kompetente, veluddannede personer og med det nødvendige materiel, som den slags ting kræver. Det er en stor glæde at opleve, hvordan der i befolkningen er mere end forståelse, fuld opbakning til, at Danmark yder disse bidrag til NATO's aktion, og det kan ikke andet end være en belæring af alle dem, der tvivler om forsvarets nødvendighed også i nutiden.
Fredens
engel har ikke udbredt sine vinger over Jorden og ej heller over Europa, og derfor er der noget, vi ikke må slække på, og det er låsen på vor egen dør og forsikringerne for vor sikkerhed, som ligger i, at man har et dueligt, et forsvarligt forsvar.
Derfor går jeg ud fra, at opbakning til dette her forslag er ensbetydende med, at man også fatter, at der ikke er råd til, ikke er mulighed for at skære ned på det danske forsvars hverken bemanding eller bestykning.
Jørgen Estrup (RV), 1999-04-20:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for, at regeringen har fundet det rigtigt at fremsætte et egentligt beslutningsforslag om udvidelsen af bidraget til luftoperationerne i forbindelse med Kosovo.
Jeg tror, at læsning af beslutningsforslaget fra oktober kunne have begrundet, at man ikke havde taget det i salen, men jeg synes, det er godt, at man hermed understreger, at man også føler behovet for så stor åbenhed som overhovedet muligt omkring det, vi fra dansk side foretager os af militær karakter.
Det er selvfølgelig beklageligt, at det er nødvendigt at intensivere operationerne, men det er lige så oplagt, at vi fra dansk side naturligvis må bakke op om den indsats, der er begyndt, og der er jo som sagt ingen kvalitativ ændring.
Det er det samme formål, sådan som det også klart udtrykkes i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Der er ikke tale om ændringer i det danske bidrags opgaver eller opgavens karakter, og på den baggrund kan jeg fra radikal side give tilslutning til beslutningsforslaget.
Søren Søndergaard (EL), 1999-04-20:
Det er klart, at når vi har haft den opfattelse, at det ikke ville føre til noget godt at sende fire fly, bliver det jo ikke meget bedre af, at man sender otte.
Derfor vil jeg bruge min tid på at oplæse en appel fra serbiske NGO-organisationer, der lyder sådan her: »Dybt bekymrede over NATO's ødelæggelser og kosovaalbanernes hårde prøvelser kræver vi, repræsentanter for NGO-organisationer og fagforeningen Uafhængighed, af alle de ansvarlige for denne tragedie, at der umiddelbart skabes grundlag for en genoptagelse af fredsprocessen.
De mest indflydelsesrige militære, politiske og økonomiske magter i verden har i 2 uger uophørligt dræbt mennesker og ødelagt ikke alene militære, men også civile mål, sprængt broer og jernbanespor, fabrikker og varmeværker, varehuse og vandværker.
Det er indlysende, at dette er vejen til en katastrofe.
Vores tidligere aktiviteter for demokratisering, udvikling af det civile samfund og accept af Restjugoslavien i alle internationale institutioner har været under konstant pres og trusler fra det serbiske regimes side.
Vi, medlemmer af det civile samfunds sammenslutninger, har modigt og velovervejet bekæmpet krig og nationalistisk propaganda og støttet menneskerettigheder.
Vi understreger, at vi altid har hævet vores stemmer mod undertrykkelsen af kosovaalbanerne og krævet respekt for deres frihed og garanti for deres rettigheder.
Vi har også krævet genindførelse af autonomien for Kosovo.
NATO's militære intervention har undergravet alle de resultater, vi har opnået, og truet selve den civile sektors overlevelse i Serbien. Stillet over for denne tragiske situation, vi befinder os i, i humanistiske ideers og værdiers navn og i overensstemmelse med alle vores tidligere aktiviteter kræver vi: Øjeblikkeligt stop for bombekampagnen og alle militære bevægelser.
Genoptagelse af fredsprocessen med international mægling på Balkanniveau og på europæisk niveau inden for rammerne af FN.
Deling af ansvaret med EU og Rusland og deres bidrag til en fælles fredelig løsning af krisen.
Stop for etniske udrensninger og umiddelbar tilbagevenden af alle flygtninge.
Støtte til borgerne i Montenegro for at kunne bevare freden og stabiliteten, løse de alvorlige konsekvenser af flygtningekatastrofen og genoptage de demokratiske processer, som er undervejs.
Vi kræver, at de serbiske og internationale medier informerer offentligheden på en professionel måde og ikke ansporer til mediekrig, ophidser til interetnisk had, skaber en irrationel offentlig opinion og hylder magt som menneskesindets ultimative resultat.
Vi kan ikke alene gennemføre disse krav.
Vi regner med, at I støtter vores krav, og at I i jeres initiativer og aktioner hjælper med at gennemføre dem.«
Det er den linje, som vil skabe fremgang.
De fire yderligere fly vil kun gøre situationen værre.
Tom Behnke (FP), 1999-04-20:
Jeg vil gerne indledningsvis på vegne af Fremskridtspartiet takke regeringen for, at regeringen forelægger alle de spørgsmål, der drejer sig om Kosovokrisen, for Folketinget og beder om Folketingets tilslutning til regeringens initiativer.
Omvendt kan jeg så på vegne af Fremskridtspartiet tilkendegive, at vi er indstillet på en hurtig behandling af forslagene her.
Det er forslag, der skal behandles hurtigt.
Tilbage i oktober måned, da man behandlede det første forslag om at sende fly til Italien med henblik på at hjælpe NATO i forbindelse med den væbnede konflikt i Kosovo, var Fremskridtspartiet af den opfattelse, at det skulle vi lade være med.
Vi var ikke indstillet på at sende danske soldater ned at deltage i denne væbnede konflikt.
Siden har situationen jo ændret sig, og derfor er det en ny situation, vi står i i dag, og det er en ny situation, vi skal træffe beslutning på grundlag af.
Der er ingen tvivl om, at når først man er gået i gang, når først man har involveret sig i den væbnede konflikt, så er vi nødt til at se i øjnene, at det er situationen nu, og det er den, vi er nødt til at forholde os til.
Der er heller ingen tvivl om, at vi i Fremskridtspartiet har den opfattelse, at det ikke er hensigtsmæssigt, hvis politikerne i de forskellige NATO-lande træffer beslutninger, der bevirker, at NATO - om jeg så må sige - skal kæmpe med den ene arm bundet på ryggen, bundet af politiske beslutninger.
Nu er man i gang, og derfor er det nødvendigt, at NATO får muligheden for at løse den konflikt, der er, og at NATO gør det ud fra de forudsætninger, NATO har
Derfor er der ingen tvivl om, at når regeringen fremsætter forslag her i Folketinget og bl.a. beder om Fremskridtspartiets støtte til, at der bliver sendt yderligere 4 F 16-fly af sted, så vil vi i Fremskridtspartiet støtte regeringens forslag.
Vi er i gang, og vi er nødt til at løbe linen ud.
Det, der også er væsentligt, og som andre ordførere har understreget, og som jeg også på vegne af Fremskridtspartiet vil understrege, er, at forudsætningen for, at vi kan deltage i det her, forudsætningen for, at vi eventuelt også kan deltage fremover - forhåbentlig kommer der ikke flere anmodninger, men meget taler jo for, at det formentlig ikke er sidste gang, vi skal af sted - er, at Danmark også i fremtiden har et godt og et stærkt forsvar.
Det er hele forudsætningen for, at vi kan deltage i disse aktioner. Derfor er det væsentligt, at regeringen også på baggrund af denne tragiske situation på Balkan endnu en gang overvejer, om regeringens udspil på forsvarsforligsområdet nu også er hensigtsmæssigt: at der bliver skåret så meget ned, som regeringen har lagt op til.
Vi er af den opfattelse i Fremskridtspartiet, at forudsætningen er, at vi har et godt og et stærkt dansk forsvar.
Det er en forudsætning, og det vil vi selvfølgelig arbejde videre for.
Men det aktuelle beslutningsforslag støtter Fremskridtspartiet.
Svend Aage Jensby (V), 1999-04-20:
Jeg vil kun til hr. Tom Behnke sige, at det glæder mig overordentlig meget at opleve, at Fremskridtspartiet nu vil være med til at tage en loyal, forstandig holdning til dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Med den holdning, man har til forslaget her, demonstrerer man det.
Det kunne man efterlyse hos andre.