Anders Fogh Rasmussen (V), 1999-05-27:
Til fru Aase Madsen: Elreformen betyder alt andet lige billigere el.
Det er da rigtigt, at vi har taget noget af gevinsten hjem igen til statskassen, men det, der ligger i det, er sådan set kun, at vi synliggør den udgift, vi i forvejen har til det, man kunne kalde grøn energipolitik.
Den kommer nu synligt frem, og man kan så tage stilling til, om man er parat til at betale den pris for en såkaldt grøn energipolitik.
Det er sådan set kun det, der ligger i det; for langt, langt, langt de fleste bliver der også efter dette tale om en lavere elpris.
Til hr. Christian Hansen, som spørger, om det ikke er sådan, at De Radikale fik deres vilje.
Så synes jeg egentlig i betragtning af udgangspunktet, at der er lavet et flot forsvarsforlig.
Vi fik fire centrale ting opfyldt, som vi havde lagt vægt på, nemlig flere penge til international indsats, flere penge til nyt materiel, sikret, at søværn og luftvåben er ligeværdige dele af dansk forsvar, og at der fortsat er et meningsfyldt indhold i værnepligten.
Det er et forsvarsforlig, som vi gerne står inde for.
Så til hr. Jan Petersen, som taler om de sådan mere beskedne indkomster: Jeg kan sige til hr. Jan Petersen, at jeg møder ganske, ganske mange frafaldne socialdemokratiske vælgere i denne tid.
Jeg har været på sådan en dejligt berigende turné rundt i landet her i foråret, hvor jeg har mødt ganske mange af dem, som engang stemte på hr. Jan Petersen.
De har betroet mig, at det gør de aldrig nogen sinde mere, bl.a. fordi de føler, at Socialdemokratiet har svigtet almindelige mennesker med det, som hr. Jan Petersen kalder beskedne indkomster.
Det er bl.a. skat, for de siger, at de der såkaldte grønne afgifter vender den tunge ende nedad.
Skat på varme, vand, elektricitet og benzin rammer i særlig grad de laveste indkomster, og derfor er de skuffede over deres gamle parti.
Derfor vender de det ryggen, og derfor tror jeg nok, det var hr. Jan Petersen, som måske med fordel kunne tage lidt rundt og snakke med de mennesker.
Hr. Buksti ville gerne have uddybet, hvordan vi er i stand til at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne.
Ja, på kort sigt kunne man f.eks. føre den milliard kroner tilbage til erhvervslivet fra de indbetalte grønne afgifter, som tidligere er lovet, men som ikke er tilbagebetalt.
Det kunne man gøre uden videre, det koster
ikke engang statskassen noget, for pengene står der. Men ud over det handler det jo også om, at man gør en mere langsigtet indsats med hensyn til at styrke forskningen og udviklingen i virksomhederne, sikre, at vi er i front, når det gælder uddannelse.
Det at forbedre konkurrenceevnen er ikke jo noget, man gør sådan lige fra den ene dag til den næste.
Der er nogle kortsigtede ting, der er nogle langsigtede ting.
Når hr. Buksti så taler om skat, er det jo faktisk ikke kun erhvervsskatten, der er interessant.
Det er jo mindst lige så interessant at se på sådan noget som indkomstskatten, for når der skal forhandles løn i virksomhederne, jamen, så ser medarbejderne da på, hvad de har tilbage, når skatten er betalt, og det siger da sig selv, at jo flere skatter og afgifter, hr. Buksti og regeringens parlamentariske grundlag vælter ud over befolkningen, desto sværere bliver det at aftale moderate overenskomster, der giver bedre konkurrenceevne.
Til hr. Jørn Petersen og altså også til fru Elisabeth Arnold skal jeg bare sige: Den model, vi har lagt frem, og som vi også gik til valg på, er meget klar og meget enkel, nemlig at vi skal lave en lov, der giver kommunerne større frihed.
Den frihed, vi vil give kommunerne, er, at de skal kunne sige, at i vores kommune vil vi have en ordning, som betyder, at hvis forældrene selv organiserer børnepasningen, enten selv eller sammen med andre, men altså ikke trækker på offentlige institutioner, så giver kommunen tilskud til forældrene i stedet for til institutionerne.