runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Først til hr. Lars Barfoed i forhold til afgrænsningen: Det, der kan være på bedding i forhold til det arbejde, der sker, er jo, at man i en EU-forfatning indskriver, hvad der er dansk national suverænitet.
Hvor er det, Danmark har kompetencer?
Hvad er EU's kompetence, hvad er delt kompetence, og hvad er national kompetence?
Det er den fuldstændig omvendte verden, at det er i en EU-traktat, man indskriver det, når det af den danske grundlov fremgår, at alt jo er national dansk kompetence, dansk suverænitet, medmindre vi i afgrænset og bestemt form har valgt at afgive suverænitet.
Så bør det jo være nemt at finde ud af, hvad vi har afgivet af suverænitet.
Hele denne her øvelse bygger jo på, at man har gjort det så vanskeligt at se, hvad EU i virkeligheden får kompetence til og ikke kompetence til, at man føler sig nødsaget til at indskrive det i en EU-forfatning.
Men det er jo den omvendte verden, når vi i virkeligheden kun burde have afgivet suverænitet i så bestemt omfang, at hr. Lars Barfoed burde kunne gå op og forklare det på 2 minutter.
Men det kan hr. Lars Barfoed ikke, for det billede, der er skabt, er så mudret i forhold til, hvor magten ligger, hvor kompetencen ligger, at man nu bliver nødt til at skrive det ind i en EU-forfatning og vende tingene fuldstændig på hovedet.
Så til fru Charlotte Antonsen: Hvis der er fælles ordnede forhold i 15 lande eller 25 lande, vil det så medføre et andet antal flygtninge til Danmark?
Det kan ingen jo sige noget som helst om.
Vi kan da håbe, at det, som fru Charlotte Antonsen siger, vil medføre, at der kommer færre til Danmark, det håber jeg bestemt.
Hvis det britiske forslag, man nu diskuterer i en arbejdsgruppe under den britiske regering, der handler om at hjælpe i nærområder i stedet for at hjælpe i England, vinder frem, men der måske kun er 5 eller 7 EU-lande, der vil være med til det, så vil vi have, at der stadig væk skal være en national kompetence, så de lande kan gå ind i det samarbejde og lave det uden om EU's institutioner i stedet for at skulle vente på, at EU i givet fald siger, at det skal være en fælles politik på området.
Så til det der med suverænitet.
Med det, der ligger på bordet nu, kan jeg overhovedet ikke forestille mig, at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse, men jeg kan heller ikke forestille mig, at vi, hvis man skulle finde en juridisk snørklet vej og sige, at der er et meget lille omfang af suverænitetsafgivelse, så alligevel ville kunne støtte det.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Hr. Thulesen Dahl svarede mig ikke på mit konkrete spørgsmål.
Tror hr. Thulesen Dahl, at det, at man får fælles ordnede forhold for flygtninge i de snart 25 EU-lande, vil give færre eller flere flygtninge til Danmark? Er
tendensen ikke, at der vil komme færre til Danmark, fordi flygtningene så i lige så høj grad vil vælge andre lande, fordi de ved, at forholdene for dem der er i orden?
Det, hr. Thulesen Dahl lægger meget vægt på i sin afvisning af EU og yderligere skridt der, er suveræniteten.
Hvis der nu ikke bliver tale om suverænitetsafgivelse ved næste traktatændring, vil Dansk Folkeparti så sige ja til traktatændringen?
Er det det, der er det centrale, eller vil man så bare finde på noget nyt?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Det er mig stadig uforståeligt, at Dansk Folkeparti kan hævde, at de deltager i det mellemstatslige samarbejde på politiområdet, og at de gerne vil bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet, når de stemmer imod dansk/svensk politisamarbejde på Øresundsbroen
Det er ikke til at forstå, at man skal ud at fortælle befolkningen, at Dansk Folkeparti er så meget imod internationalt samarbejde selv på mellemstatsligt niveau, at de ikke engang vil samarbejde med svensk politi på Øresundsbroen.
Det synes jeg virkelig er temmelig indadvendt.
Lars Barfoed (KF), 2003-02-26:
Jeg synes, det er vanskeligt helt at forstå Dansk Folkepartis position, når det gælder afgrænsning af EU's beføjelser.
Vi er meget enige om, at det er vigtigt, at EU's beføjelser bliver afgrænset.
Det kan være, vi er uenige om, hvor de skal afgrænses, men vi er enige om, at der skal være
en afgrænsning.
Det kan jo i sagens natur ikke være sådan, at alle EU's snart 25 medlemslande hver for sig skriver i deres egne forfatninger, hvor de nu lige synes, afgrænsningen skal foretages.
Det naturlige er jo, at afgrænsningen af EU's beføjelser indskrives i EU's grundtraktat.
Men der kan jeg forstå på hr. Thulesen Dahl, at der må der ikke stå noget om afgrænsning af EU's beføjelser. Jeg vil gerne spørge hr. Thulesen Dahl: Hvor er det så, der skal være bestemmelse om afgrænsning af EU's beføjelser?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Jeg synes, det ville være helt fint at sætte sig ned og gennemgå de ting, hr. Keld Albrechtsen nævner.
Dyretransport er et oplagt eksempel, hvor man kunne sige det er vigtigt at fastholde nationalstatens mulighed for at agere.
Om det så overhovedet har nogen gang på Jorden i forhold til de meldinger, hr. Keld Albrechtsen har fået på forespørgsler rettet til dem, der repræsenterer partierne bag forslaget til vedtagelse, er et helt andet spørgsmål.
Så til fru Elisabeth Arnold med hensyn til retsområdet.
Forbeholdet siger, at vi fuldt og helt deltager i det mellemstatslige samarbejde på retsområdet.
Det er jo lidt påfaldende at høre, at vi ikke vil deltage i noget samarbejde.
Forbeholdet, vi har, går netop ud på, at vi deltager.
Men vi deltager ikke, når det bliver overstatsligt, og når vi kan stemmes ned.
Vi deltager på det mellemstatslige grundlag.
Det synes vi er godt, for det betyder, at den udlændingeaftale, vi har lavet med regeringen, står fast, hvis vi fastholder forbeholdet, og det har vi mulighed for at bevare et flertal for her i Folketinget på baggrund af et folkeligt mandat fra befolkningen.
Det synes vi er godt og rigtigt.
Så er det rigtigt, at retsområdet jo også er andet end flygtningeområdet.
Men det er for os
et meget centralt område, og vi vil ikke have, at svenskerne, fordi de bliver fornærmede over, hvad vi laver i Danmark, via EU skulle kunne undergrave vores ret til at bestemme, hvilke regler vi vil have her i Danmark.
Det er simpelt hen så vigtigt.
I forhold til den grænseoverskridende kriminalitet har vi jo talrige gange sagt: Hvorfor starte med at øge den grænseoverskridende kriminalitet ved at fjerne grænsekontrollen og så bagefter lave et meget tæt samarbejde for at gøre noget imod den?
Hvorfor ikke fortsat have en grænsekontrol for netop at forhindre grænseoverskridende kriminalitet og derudover selvfølgelig samarbejde med landene omkring os om bekæmpelse af kriminalitet?
Men det er jo ikke helt ligegyldigt, hvilke præmisser det sker på.
Til fru Charlotte Antonsen, som siger, at vi siger nej, nej, nej.
Jamen sagen er, at vi ikke bare lader os lokke.
De partier, der repræsenterer et ja i forbindelse med forskellige folkeafstemninger i Danmark, siger jo ja, ligegyldigt hvad der sker i EU, efterhånden som det bliver mere og mere EU-suverænitet på bekostning af national suverænitet.
Man går bare med og siger ja til det.
Vi har sådan set et ståsted, der siger, at vi har været dybt skeptiske over for mange af de ting, der er sket.
Det, der i virkeligheden har flyttet sig, er, at man er nået længere og længere væk fra vores udgangspunkt, som er sikring af nationalstaten som den ramme, der er god for demokrati og folkestyre i Danmark.
Derfor bliver vi selvfølgelig nødt til med stadig kraftigere og klarere røst at sige nej til det, vi nu kan se er på vej i en forfatningstraktat.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Sagt til hr. Thulesen Dahl: Det er jo ganske vanskeligt at bygge en bro, hvis kysten hele tiden flytter sig.
Er realiteten ikke, at Dansk Folkepartis forgængere i Fremskridtspartiet i 1986 sagde ja til det indre marked, og siden har Dansk Folkeparti sagt nej, nej, nej, nej. Hvis Dansk Folkeparti ønsker at bygge bro, kunne vi så ikke bare få ét eksempel, hvor man vil møde os, bare ét eksempel.
Der er jo meget at tage af i EU-samarbejdet.
For det første kender vi jo ikke det endelige resultat af den flygtninge/indvandrerpolitik om familiesammenføring, som hr. Thulesen Dahl refererer til.
Men jeg vil gerne stille et spørgsmål til hr. Thulesen Dahl.
Når det, der er på vej, er, at vi fremover får 25 lande i EU, der har ordnede forhold for flygtningene, tror hr. Thulesen Dahl så, at det vil give flere eller færre flygtninge i Danmark?
Er det ikke i realiteten sådan, at hvis vi har ordnede forhold i flere lande, vil tendensen være, at flygtningene spreder sig mere, og at der altså kommer færre til Danmark?
Elisabeth Arnold (RV), 2003-02-26:
Det er næsten synd, jeg skal til at afbryde de forhandlinger mellem hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Keld Albrechtsen, der nu er i fuld gang.
Men jeg vil gerne vende tilbage til hr. Thulesen Dahls ordførerindlæg eller den sidste korte bemærkning i svaret, hvor han sagde, at retsområdet var et af de områder, som Dansk Folkeparti gerne ville have, vi skulle beholde for os selv.
flygtningepolitik
Det handler f.eks. også om kriminalitetsbekæmpelse, og jeg har stadig væk ikke i alle de mange debatter, vi har haft med hr. Kristian Thulesen Dahl på EU-området, fået noget svar på, hvordan Dansk Folkeparti vil være med til at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet, hvis ikke det kan ske gennem samarbejde mellem landene.
Det er da fuldstændig umuligt.
Vi kan jo intet gøre, hvis ikke vi samarbejder med de lande, der er omkring os, og retsområdet er jo andet end flygtningepolitik.
Det er en masse andre ting.
Det handler også om inddrivelse af tilgodehavender, hvis man handler på tværs af grænserne; det har at gøre med deling af familier, ulykkelige skilsmisser osv.
, osv.
Det har masser at betydning for almindelige mennesker, og det vil Dansk Folkeparti ikke være med til.
Jeg synes, det er begrædeligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Hr. Kristian Thulesen Dahl fik at vide af fru Charlotte
Antonsen, at der savnedes et konkret udspil fra Dansk Folkeparti. Hvis jeg skal være hudløst ærlig, er der mere konkret i Enhedslistens forslag end i Dansk Folkepartis.
Men på den anden side må man jo sige, at fru Charlotte Antonsen ikke forholder sig til noget konkret, hvis man så rejser det.
Det har vi jo også set i debatten.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Kunne man ikke forestille sig en fremgangsmåde?
Hvis vi f.eks. kunne konstatere, at der i Folketinget er et flertal for, at landene må have lov til at fastsætte en maksimal transporttid for dyrs transport af hensyn til dyrevelfærden, og det vil EU jo ikke være med til at gennemføre, så kunne det jo komme ind i Danmarks udspil til traktaten, hvis et flertal i Folketinget ønsker det. Sådan kunne man jo gennemgå de enkelte punkter.
Det kunne også være et oplæg til et samarbejde hen over ja/nej-modsætningen, for så kunne vi så at sige gennemgå hele traktaten for den sags skyld og se, hvad der var flertal for på de enkelte punkter.
Kunne det ikke være en måde, hvorpå man kunne få en ordentlig og konkret debat om de her spørgsmål?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-02-26:
Hr. Dam Kristensen efterlyser et eksempel på, hvor jeg netop mener, det er vigtigt at holde fast i den nationale suverænitet - dér var hr. Dam Kristensen.
Jeg vil godt nævne retsområdet som eksempel; flygtningeområdet, reglerne om familiesammenføring.
Vi har nogle konkrete diskussioner kørende i netop disse uger, hvor der ligger forslag, som kan undergrave de regler, vi har vedtaget her i Folketinget.
Det skete mod nogles stemmer, men på demokratisk vis.
Man er endda gået til valg på det og har fået noget igennem, som vi kan se vil blive undergravet, hvis man ophæver det danske forbehold på retsområdet, så vi bliver underlagt risikoen for flertalsbeslutninger.
Jeg tror, at selv Socialdemokratiet har indset, at der er et klart ønske om reglerne i den danske befolkning.
Det er bare et eksempel, der viser, hvor vigtigt det er at få det afgrænset, for der er altså nogle områder, hvor det er vigtigt.
Selv om man kan sige, at flygtningeproblematikken selvfølgelig også er noget, vi må diskutere grænseoverskridende, så er det vigtigt at opretholde
national suverænitet om så vigtigt et område, så vi kan stramme skruen, når vi mener, at der er behov for det. Fru Charlotte Antonsen taler om at bygge bro.
Må jeg minde om, at det udtryk faktisk blev brugt af jasiden.
Da man tabte afstemningen om euroen, fik vi at vide, at nu skulle der bygges bro.
Er der noget, man ikke gør med det, der er sket her på det seneste også i forhold til forfatningsudspillet, er det da at forsøge at bygge bro.
Så spørger fru Charlotte Antonsen, om jeg har noget at byde på, underforstået: Vil jeg nu bevæge mig fra nejsiden til jasiden?
Jamen jeg troede faktisk, at det på baggrund af, at der var stemt nej, så handlede om, hvordan jasiden kunne komme skeptikerne i møde.
Men jeg kan forstå, at det nu er vendt fuldstændig på hovedet, og at nejet til euroen i september 2000 er kommet på så lang afstand, at fru Charlotte Antonsen nu vender det fuldstændig på hovedet.
Så til hr. Lars Barfoed: Det er da juridisk set noget mærkværdigt noget, at man i grundloven har stående, at al suverænitet ligger i nationalstaten Danmark.
Så kan man afgive suverænitet i bestemt form, hvis der er flertal for det efter de regler, der gælder i grundloven.
Så må man da krystalklart vide, hvad det er for en suverænitet, man har afgivet.
Når der nu er behov for at indskrive i en EU-forfatningstraktat, hvad Danmark har af suverænitet, er det jo, fordi man er kommet i tvivl.
Det er jo, fordi man lige pludselig har skabt en situation, hvor den tvivl - det er efter den højesteretsdom, der kom i 1998, hvor de også i præmisserne i virkeligheden måske antyder lidt tvivl om det her - nu er blevet så stor også hos hr. Lars Barfoed, at det nu er nødvendigt at ting skrives ind i en forfatningstraktat.
Lars Barfoed (KF), 2003-02-26:
Jeg kunne forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, at det var vigtigt, det sagde hr. Kristian Thulesen Dahl i hvert fald i sit indlæg, at vi får afgrænset EU's beføjelser, og så kan vi inden for de beføjelser diskutere, om der skal være flertalsafgørelser osv.
Det er sådan set et rigtigt synspunkt.
Så forstår jeg bare ikke, hvorfor hr. Kristian Thulesen Dahl et øjeblik efter siger, at det er helt forkasteligt, at vi nu taler om, at man i EU's forfatningstraktat skal have regler om kompetencefordeling, for det er jo sådan noget, siger hr. Kristian Thulesen Dahl, der skal stå i grundloven i Danmark.
Jeg forstår simpelt hen ikke sammenhængen i de to udtalelser.
Er hr. Kristian Thulesen Dahl ikke enig i, at det netop er nyttigt, at vi nu i EU's forfatningstraktat får nogle klarere regler om kompetencefordeling?
Det er jo netop det, hr. Kristian Thulesen Dahl efterlyser, når der bliver bedt om, at vi skal have afgrænset EU's beføjelser.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Hr. Thulesen Dahl hævder, at han gerne vil bygge bro mellem ja- og nejsiden.
Har hr. Thulesen Dahl noget konkret at byde på?
Det jeg kan se med konventsarbejdet, og uanset hvad man kan sige om, hvor mange nationale parlamentarikere, der deltager, og hvor repræsentativt det er, så kan man i hvert fald sige, at det arbejde, der foregår nu forud for traktatændringen, er åbent.
Det, jeg kan se, er, at der ikke er lagt op til, at der skal mange nye politiske emner på bordet.
Der er ikke lagt op til, at vi skal afgive suverænitet på en masse områder.
Er det det område, hr. Thulesen Dahl er bange for?
Har man overhovedet noget, man kan komme jasiden i møde med?
Det lyder nærmest, som om man er imod alt, hvad der rører sig.
Henrik Dam Kristensen (S), 2003-02-26:
Jeg vil meget gerne holde fast i debatten om at miste suverænitet.
Hr. Kristian Thulesen Dahl anfægtede ikke alle de eksempler, jeg er kommet med, så jeg skal ikke gentage dem omkring miljø, terroristbekæmpelse osv.
Må jeg spørge hr. Kristian Thulesen Dahl helt konkret: På alle disse områder, hvor problemerne rækker over landegrænser, hvordan kan man da miste suverænitet ved pludselig at få indflydelse på noget? Hvis vi ikke havde EU-samarbejdet, havde vi jo i dag ingen indflydelse på andre landes svineri med miljø, som f.eks. også rammer Danmark via luftforurening.
Vi havde ingen indflydelse på en hel række ting, som vi har fået indflydelse på, fordi vi deltager i dette EU-samarbejde.
Vil hr. Kristian Thulesen Dahl ikke anerkende, at problemerne i moderne tid meget ofte rækker ud over landegrænser og kræver internationale løsninger?
Og når man deltager i løsningen af dem, får man i realiteten tillagt en kompetence, som man ellers ikke ville have.
Jeg kan ikke lade være med at notere mig også i den debat, der var før, at her ser vi et eksempel på, at med et venligt smil og med en venlig stemmeføring bliver der med få ord fortalt, at de EU-venlige partier ikke har tænkt en eneste selvstændig tanke.
De løber bagefter alle de andre dernede.
Det er jo måden, hr. Kristian Thulesen Dahl startede det her på.
Og så henviser jeg bare til den diskussion, vi havde omkring aggressivitet osv.
Det lyder meget godt.
Det andet, vi får eksempler på, er, at nationalstaten mister suverænitet. Jeg vil stille hr. Kristian Thulesen Dahl et spørgsmål: På en hel række områder, som rækker ud over landegrænser, vi kan tage miljø, vi kan tage bekæmpelse af international terrorisme, kriminalitet, der er mange eksempler, mister Danmark da suverænitet ved at deltage i et samarbejde om at løse det?
Havde Danmark nogen suverænitet at miste?
Danmark havde ikke nogen som helst mulighed for at få indflydelse på den forurening, der stiger op fra Ruhrdistriktet, men fordi vi deltager i det her samarbejde, kan vi nu få mulighed for at få indflydelse på det.
Det er da at få indflydelse i stedet for at miste.
Charlotte Antonsen (V), 2003-02-26:
Hr. Keld Albrechtsen leverede jo sådan set svaret på sit eget spørgsmål, nemlig at der sidder for mange bureaukrater i EU - i hvert fald på nogle områder.
Et af de områder, hvor Venstre synes, der sidder for mange bureaukrater og for få politikere, er landbrugsområdet.
Der vil vi gerne have europaparlamentarikerne ind.
Vil hr. Keld Albrechtsen være med til at sikre, at europaparlamentarikerne også får indflydelse på landbrugspolitikken? Det konkrete eksempel, hr. Keld Albrechtsen var heroppe med, er jo netop på landbrugsområdet, hvor der er nogle regler om pesticider og grænseværdier.
Er den vej, man så skal gå, netop ikke at sætte politikerne ind og træffe de politiske beslutninger?
Er det derfor ikke en god idé også at sætte en valgt politiker i spidsen for både Ministerrådet og Kommissionen?
Får man så ikke noget, som i højere grad er folkeligt forståeligt i EU-samarbejdet?
Til hr. Kristian Thulesen Dahl
: Altså uanset hvad der bliver sagt, vil jeg nu fastholde, at klare regler er mere folkelige end uklare regler, og det, traktatændringerne i meget høj grad drejer sig om denne gang, er altså at skabe klarhed og enkelhed, så befolkningerne kan se, hvad det handler om.
Selvfølgelig også effektivitet.
Som jeg var inde på i min tale, vil det, at EU-samarbejdet bliver effektivt, og at der er en kortere proces, fra et forslag fremsættes, til det vedtages, jo også være noget af det, som spiller en rolle i befolkningens øjne.
Man kan se, at der kommer noget
ud af samarbejdet.
Hr. Thulesen Dahl vil jo normalt gerne være med til f.eks. at bekæmpe kriminalitet. Hvorfor så ikke gøre det på effektiv vis i EU-samarbejdet ved at give EU yderligere beføjelser på det her område?
Henriette Kjær (KF), 2003-02-26:
Ingen skal være i tvivl om, at ligestillingsarbejdet er vigtigt for denne regering, men vinklen og tilgangen til tingene er nok lidt anderledes i forhold til tidligere.
Oppositionen har det jo med at se det, de vil se, og lukke øjnene for de gode resultater, der også er.
Det er måske det, der får fru Anne Grete Holmsgaard til provokerende at spørge, hvordan jeg vil træde i karakter som ligestillingsminister.
Spørgeren kan muligvis ikke forstå, at der eksisterer en borgerlig-liberal ligestillingspolitik, som adskiller sig fra den, tidligere regeringer har ført.
Sandheden er, at der er taget en masse initiativer på ligestillingsområdet i det forløbne år.
Vi har gennemført en kampagne mod vold mod kvinder, vi har sat fokus på handel med kvinder, som stadig er et stort problem, og der er indsat en bestemmelse i straffeloven, der skal bruges til at bekæmpe udviklingen.
Samlet set er der ved de seneste satspuljeforhandlinger afsat over 100 mio. kr. til diverse ligestillingsaktiviteter.
Og det er langt flere penge, end der plejer at være.
Under EU-formandskabet har vi sat fokus på køn og marginalisering, fordi der i mange år har manglet opmærksomhed på kvinder med alvorlige sociale problemer.
Og sådan kunne jeg blive ved.
Men nu til andelen af kvinder i råd og nævn.
Det er naturligvis en forudsætning for at blive medlem af et udvalg, at den pågældende er i besiddelse af de rette kvalifikationer.
Og der er ingen ministre i denne regering, der blæser på ligestillingsloven, sådan som det er formuleret i spørgsmålet.
Men da uddannelsesområdet og arbejdsmarkedet stadig er meget kønsopdelt, må der nødvendigvis være områder, hvor kvinderne er mere oplagte repræsentanter i udvalg end mænd - og omvendt.
Ofte vil det dog være muligt at sikre en lige eller næsten lige repræsentation mellem mænd og kvinder.
Jeg synes, at faldet i kvindeandelen af udvalgsmedlemmer til 35 pct. er en dårlig udvikling.
For det er vigtigt, at både kvinder og mænd deltager i udvalgsarbejdet.
Som det fremgår af begrundelsen, ved fru Anne Grete Holmsgaard, at jeg reagerede hurtigt på oplysningerne om nedgangen i antallet af kvinder i offentlige udvalg, og allerede den 29. januar sendte jeg et brev til ministrene.
Og jeg er ikke i tvivl om, at budskabet vil blive forstået.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-02-26:
Man kan ikke beskylde fru Charlotte Antonsen for at svare på konkrete spørgsmål.
Det vil bestemt være en hel urimelig beskyldning.
Vi har det grænseoverskridende problem, at der sidder en flok bureaukrater nede i Bruxelles, som vil ødelægge vores drikkevand.
Vi har det grænseoverskridende problem, at der sidder en flok bureaukrater nede i Bruxelles, som ikke vil tillade os at indføre maksimal transporttid for dyretransporter.
Vi har det grænseoverskridende problem, at der sidder en flok bureaukrater nede i Bruxelles, som ikke vil fremsætte et lovforslag om forbud mod og vurdering af kemikalier, fordi industrien har sagt til dem, at det må de ikke.
Er de tre problemer ikke problemer, som i allerhøjeste grad burde optage os i forbindelse med en traktatforhandling, så vi fik en miljøgaranti, en dyrevelfærdsgaranti, en drikkevandsgaranti, som vi savner i den nuværende traktat?
Det synes jeg da at fru Charlotte Antonsen godt kunne tage og svare på.
Hvis det så er sådan, at man siger, at den her traktat
ikke skal vedrøre dagligdagens problemer, at den ikke skal vedrøre de problemer, vi står i til halsen, at den skal vedrøre alt mulig anden luftig snak, jamen så kan man jo vedtage det.
Så siger jeg bare, at så tror jeg ikke på, at den offentlige debat virkelig vil løfte sig.
Jeg håber nu at få et konkret svar fra fru Charlotte Antonsen på de tre spørgsmål.
Henriette Kjær (KF), 2003-02-26:
Jeg vil ikke love en større evaluering, men jeg vil gerne sende status over, når der er gået et halvt år, på, hvor mange udvalg, råd og nævn, der er blevet nedsat, genbesat eller andet, og oplyse kvindeandelen i det.
Umiddelbart mener jeg ikke, det er nødvendigt, for jeg følger jo op, i og med at hele regeringen indberetter til ligestillingsafdelingen, når der er blevet nedsat et råd, nævn eller udvalg, og der svarer vi jo så tilbage, hvis vi kan se, at sammensætningen er ulige. Det er klart, at det vil jeg følge mere op på i fremtiden, efter at vi har set, at der er sket den her skævvridning, som er uhensigtsmæssig.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-02-26:
Vil ministeren vente indtil 2003 er gået, inden hun følger op på det her, eller vil hun følge op tidligere?