Svend Auken (S), 2006-01-31:
Det har været en lang og indholdsrig debat, og jeg vil gerne for mit vedkommende sige tak for, synes jeg, mange gode og spændende synspunkter.
Jeg synes, det er fremgået med al tydelighed, at det ikke kun er sproget eller signalværdien, der er noget i vejen med, det er også det indholdsmæssige.
Ikke fordi den grundlov, vi har, er kassabel eller elendig, det er slet ikke det, men den lever ikke op til de ønsker, man kan have i dag.
Hr. Niels Helveg Petersen har nævnt en lang række ting, som egentlig ordensmæssigt burde stå i grundloven, fordi de nu er blevet sædvane og på grundlovsniveau, men derudover er der jo nogle problemstillinger affødt af den tekniske udvikling, den internationale udvikling og betydningen af natur og miljø, erkendelsen af begrænsede ressourcer, som gør, at man må skrive nogle paragraffer anderledes, end man ellers ville have gjort.
Der er også det behov, som fru Birthe Rønn Hornbech nævnte, for at få en klarere beskrivelse af den indbyrdes kompetencefordeling mellem de forskellige statsorganer.
Jeg tror i øvrigt også, at det er statsministeren, der tidligere har gjort netop spørgsmålet om en kompetencefortegnelse, dog i en anden sammenhæng, til et centralt punkt.
Lad os dog diskutere det igennem.
Ordførerne har ikke gjort meget ud af de enkelte spørgsmål eller af de enkelte forslag, som Socialdemokratiet har stillet, og jeg skal med det samme også sige, at det ikke er nogen udtømmende liste, vi har skrevet.
Men der er dog et af vores forslag, som har vakt meget, meget stor harme hos ordførerne, i hvert fald hos ordføreren for Dansk Folkeparti, og det er spørgsmålet om forholdet til folkekirken.
Jeg tror ikke, der var den mishagsytring mod mit parti, som hr. Søren Krarup mente at dette forslag berettigede til.
Vores forslag går ikke ud på at gennemføre en adskillelse af kirke og stat.
Det ligger der i SF's forslag.
Det ligger der ikke i vores forslag.
I vores forslag ligger der en opfølgning af det, der står i grundlovens § 66, altså den nugældende grundlovs § 66, nemlig at folkekirkens forfatning ordnes ved lov.
Hvad forestiller man sig, en forfatning skal gå ud på, andet end at sikre en større grad af selvstyre?
Det er det, vi ønsker.
Og hvad angår religionslighed, skyldes forslaget jo ikke mindst Erling Olsen, der har arbejdet med dette spørgsmål og siger: Nu har vi 300.000 mennesker, der er muslimer i vores land.
Skal staten så ikke yde den samme service over for dem, som den gør over for folkekirkens medlemmer?
Skal det ikke være muligt for Mosaisk Trossamfund, islamiske trossamfund, andre trossamfund at anmelde en medlemsliste og så få opkrævet ikke kirkeskat, men en trosskat til de pågældende, sådan at vi sikrer en lighed, ligesom vi i forvejen i grundloven har sikret, at man ikke må diskriminere folk, fordi de har en anden tro eller er af en anden opfattelse?
Det er den slags praktiske forslag, der giver en større selvstændighed for kirken til at klare sine egne anliggender, og som fjerner noget af det ubehag, som mange har med, at staten yder en særlig service for en trosretning frem for en anden trosretning.
Det kan man diskutere frem og tilbage, men at nedkalde alverdens fordømmelser over mit og mit partis syndige hoved, fordi vi tillader os at opfylde grundlovens § 66 eller i øvrigt har et konkret praktisk forslag til at sikre en større grad af lighed, fatter jeg faktisk ikke.
Er det ikke sådan, at hvis man virkelig er vred, så ser man rødt, så læser man ikke tekster, så buser man frem og hamrer løs?
Det er jo selvfølgelig, synes jeg, de pågældendes grundlovssikrede rettighed, men ønsket om en selvstændiggørelse af kirken er ikke det samme som at ønske en adskillelse af kirke og stat.
Så må jeg endelig sige, at jeg tror, at det vil være en fordel for den danske folkekirke at få en større grad af selvstændighed, som det har vist sig at være en stor fordel eksempelvis for universiteterne at have selvstændighed og for en række offentlige myndigheder at have en større grad af selvstændighed til at ordne egne anliggender.
Det skal også gælde, synes jeg, i folkekirken.
Så kan vi diskutere frem og tilbage, hvordan en sådan forfatning skal ordnes, og hvordan der skal regeres, men at sige, at en selvstændiggørelse, en opfyldelse af grundlovens § 66 i sig selv en ensbetydende med adskillelse af kirke og stat synes jeg er at gå meget langt.
I øvrigt har man adskilt kirke og stat i Sverige med et bredt politisk flertal og med støtte af den svenske statskirke.
Man er i færd med at gennemføre adskillelsen i Norge og Sverige, men det er altså ikke det, vi lægger op til med vores forslag.
Vi lægger alene op til en selvstændiggørelse.
Så vil jeg endelig komme med en bemærkning om noget, som har slået mig: Når man følger forfatningsdebatten i Danmark, så siges der ofte, at grundloven ikke sætter grænser for dit eller dat, at man kan gøre, som man vil.
Det er vel lidt det, der er problemet.
Når vi i dag har en udvidet beskyttelse af individet, skyldes det en række internationale konventioner og aftaler.
Var det ikke bedre, at det fremgik af den danske grundlov, frem for at det er menneskerettighedskonventioner eller EU-regler, man skal påberåbe sig?
Hr. Søren Krarup var meget utilfreds med, at de havde retskraft i Danmark.
En af de mest solide måder at sikre på, at det ikke er dem, der har retskraft, er at have et tilstrækkeligt beskyttelsesværn i den danske grundlov.
At have tilstrækkelige up to date-regler i den danske grundlov er jo den bedste måde at sikre på, at det er et dansk retssystem, der afgør de her sager, og at det ikke foregår i et, som hr. Krarup sagde det, overnationalt regi.
Jeg ønsker ligesom hr. Ole Sohn og hr. Niels Helveg Petersen og fru Birthe Rønn Hornbech og selv statsministeren, at vi kan få en virkelig konstruktiv diskussion i det her grundlovsudvalg og måske gøre, som fru Line Barfod og fru Birthe Rønn Hornbech sagde, vælge nogle temaer ud, vælge nogle emnegrupper ud, nogle problemstillinger ud, lade os bombardere af, hvad sagkyndige har af holdninger og synspunkter og erfaringer, og lad os se på erfaringerne i andre lande, lad os have et åbent sind og så lad os få en virkelig grundlovsdebat i Danmark.
Jeg tror ikke, at vi får en grundlovsdebat overhovedet.
Jeg tror ikke, vi får en diskussion, før den bliver konkret, før man virkelig sidder og kigger på et enkelt konkret forslag.
Det, der er den politiske opgave, er at samle os omkring denne opgave.
Der kan ikke ske noget på grundlovsområdet, medmindre det store flertal af borgerlige partier og det store flertal af oppositionspartier er enige om, at det skal ske.
Sådan er tingene simpelt hen skruet sammen.