runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kristensen (DF), 2002-01-09:
Der skal ikke herske tvivl om, at Dansk Folkeparti ønsker en lovgivning, der sikrer ældre og handicappede et helt frit valg med hensyn til plejehjem og botilbud, så han eller hun frit kan vælge, hvor i landet vedkommende vil bo, f.eks. det sted, hvor vedkommende har sin familie og sine venner. Ældre pensionistægtepar bør have retskrav på at kunne blive sammen, når den ene af dem skal på plejehjem.
Vi har set grelle eksempler, hvor ægtepar, som har levet sammen i en menneskealder, bliver tvunget til at leve adskilt imod deres vilje.
Det er helt og aldeles uacceptabelt.
Det er ligeledes uacceptabelt, at man i årevis har nedlagt plejehjem og plejehjemsafdelinger, samtidig med at der bliver flere og flere plejekrævende ældre.
Ventelisterne er vokset, og det betyder en frasortering af mange, som vitterlig har et berettiget krav på en plejehjemsplads.
I de kommuner, hvor der er mangel på plejehjemspladser, er det selvfølgelig tvivlsomt, i hvor høj grad man efterkommer den ældres eget ønske om visitering til en plejebolig eller en plejehjemsplads.
Det er Dansk Folkeparti meget opmærksom på.
Fru Aase D. Madsen har netop igen stillet spørgsmål til socialministeren vedrørende visitering og ligeledes, om der er pårørende, bisiddere eller andre uvildige personer til stede, når der visiteres.
Dansk Folkeparti er til dels enige med forslagsstillerne i, at retten til selvvisitation både for ældre og handicappede vil give et reelt billede af behovet. Vi synes, det er et velment forslag, som vi er positive over for, men med forslaget følger altså også opførelse af flere plejehjem og -boliger, ellers hænger det ikke sammen.
I regeringsgrundlaget er der givet løfter om retten til frit at vælge ældre- og plejebolig overalt i landet og også retten til at få sin ægtefælle med.
Det er jo positive meldinger.
Dansk Folkeparti vil nu afvente regeringens udspil og hvad det indeholder, og så vil vi selvfølgelig holde regeringen fast på de løfter, der er givet.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Det er jo en interessant dag på den måde, at det, vi behandler lige nu, er det mest vidtgående forslag om frit valg, der formentlig nogen sinde er blevet præsenteret i Folketinget.
Det er jo meget interessant.
Det afslører vel noget af komikken i en valgkamp, der afløses af en dagligdag, hvor vi så nu skal tage stilling til meget konkrete forslag.
Jeg forstår, at der skal sidde nogle smagsdommere og tage stilling til, om folk er egnede til det eller ej.
Jeg forstår i øvrigt ikke den bekymring om, at folk i hobetal ville bevæge sig ind på plejehjem.
Tror man virkelig selv på, at velfungerende mennesker over 67, der i øvrigt har et godt liv, vil på et plejehjem?
Det tror jeg ikke på.
Jeg synes, forslaget er interessant derved, at vi kunne få et indtryk af, hvor mange mennesker der faktisk gerne vil på plejehjem, som vil åbne op for, at man visiterer sig selv.
Det tror jeg vil være nyttigt også af hensyn til tilstandene
på plejehjemmene, hvor der ikke er tvivl om, at et af problemerne er, at plejetyngden, som man vist teknisk kalder det, er blevet så stor, at der er for lidt liv på vore plejehjem.
Det kunne være spændende at åbne op for, at stærke og svage ældre får lov til at møde hinanden i et netværk, i et fællesskab, og det er, så vidt jeg kan se, det, forslaget her åbner op for.
Hvis man synes, det er for vidtgående, så kunne
man jo lægge nogle begrænsninger ind og sige, at det skal udformes i løbet af tid osv.
Den anden del af forslaget er, at par skal have lov til bo sammen.
Det er jo indlysende rigtigt, en indlysende rigtig tanke, der er svær at sige noget imod.
Ligeledes at man selv må vælge, hvor i landet man ønsker at bosætte sig.
Det er også en gammel tanke.
Jeg har selv foreslået det så langt tilbage som i 1986, hvor jeg midlertidigt var medlem af Folketinget, og dengang blev det så i øvrigt afvist af den daværende borgerlige regering med henvisning til, at det var alt for omfattende.
Men tiderne skifter.
Der er ingen grund til at opholde sig ved, at det er sådan.
Så har jeg bare en enkelt rettelse til slut.
Hr. Flemming Oppfeldt kom enten til at sige noget, han ikke vidste noget om, eller også talte han mod bedre vidende, da han bevægede sig ud i Valby.
Sandheden om Valby er følgende: De borgerlige partier lukkede et hjem, der hed Margrethehjemmet, i Valby.
Det var en beslutning, der i vidtgående omfang tvang ægtefæller fra hinanden.
Der var tre partier, der stemte imod.
Det var SF, det var Enhedslisten, og det var Dansk Folkeparti - bare sådan til historieskrivningen.
Jeg håber, at hr. Flemming Oppfeldt ved fremtidige eksempler er mere omhyggelig med at undersøge landskabet, inden han udtaler sig så skråsikkert.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-01-09:
Sandheden om Valby Bydelsråd er, at formanden for Ældreudvalget var SF'er og stoppede her den 31. december.
Sandheden om Valby Bydelsråd var, at der var rødt flertal.
Det var det, jeg nævnte i min tale.
Jeg vil spørge hr. Villy Søvndal: Når man nu forestiller sig en verden, hvor folk bliver selvvisiteret, og der så er en kommune, der lige i dette sekund ikke har plejeboliger eller ældreboliger nok, og der er nogle, der er selvvisiteret, plus nogle, hvorom vi i dag vil sige, at de har behov, hvordan skal en kommune så administrere en sådan venteliste i den verden?
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Jeg gentager det lige for hr. Flemming Oppfeldt - han kan selv efterfølgende orientere sig om det i virkelighedens verden.
Jeg siger jo ikke det her af voldsom lyst til at rose
f.eks. Dansk Folkeparti; alle, der kender mig, ved, at det er ikke en del af min store passion.
Jeg siger det for at få virkeligheden lidt på plads.
Virkeligheden er altså, at hr. Flemming Oppfeldts parti, Venstre, og De Konservative sammen med Socialdemokratiet i Valby har lukket Margrethehjemmet, hvilket betyder et voldsomt øget pres.
Sådan er det.
Og det lader sig ikke benægte.
Så spørger hr. Flemming Oppfeldt, om man ikke er nødt til at lave en eller form for visitation - det er jo et latinsk udtryk, der betyder grovsortering - hvis man nu er i en situation, hvor ikke alle behov kan opfyldes.
Jo, bestemt.
Og man kan lave mange overgangsfaser og sådan noget.
Jeg synes bare, at det må være utrolig interessant for et parti, der dyrker tesen om det frie valg, at give mennesker anledning til at ytre sig om det.
Vi diskuterer jo, hvor mange der gerne vil på et plejehjem.
Vi ved det ikke, for det kan man kun finde ud af, ved at smagsdommere ikke skal sidde og sortere folks meninger fra ud fra en fornemmelse af, hvad der er rigtigt for folk.
Det kan man i et sandt folkestyre kun gøre ved at lade folk ytre sig selv.
Det er det, man ikke synes er spændende i det parti, der holder store taler om det frie valg.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Er hr. Oppfeldt ikke bange for at blive sat voldsomt på plads af statsministeren efter den her opførsel i dag?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-01-09:
Venstre går ind for frit valg af ældrebolig og plejebolig.
Det vil sige, at man frit kan vælge mellem offentlige og private plejehjem og mellem forskellige lokaliteter.
De ældre skal ikke bare være henvist til deres egen kommunes standardløsning med udsigt til kirkegården, der kan også være ældre, der foretrækker at have udsigt over bugten.
Desuden forestiller Venstre sig, at denne rettighed også omfatter det princip, at man kan få sin ægtefælle eller samlever med sig, selv om vedkommende ikke er blevet visiteret, dvs. vurderet til en plads.
Et eksempel: Et krondiamantbrudepar på 90 og 87 år bliver skilt fra hinanden, da konen bliver visiteret til en plejehjemsplads, mens manden ikke bliver vurderet til det.
Det var imod begge ægtefællers vilje.
Sagen stammer fra Valby Bydelsråd, altså sådan et rigtigt Enhedsliste- og SF-land med rødt flertal.
Der havde man den her sag.
Hårdt presset besluttede Valby Bydelsråd, at manden herefter kunne visiteres til en knallert, han var også kun 87, så han kunne køre på besøg hos sin kone.
Det skal dog tilføjes, at der blev fundet en løsning for krondiamantparret, men det var først efter, at pressen var gået ind i sagen. Det er utålelige tilstande, der gælder i dag, hvor kommunerne kan forhindre de ældre i at flytte, fordi de kun stiller en plejebolig eller plejehjemsplads til rådighed for den ene ægtefælle. Venstre vil løse opgaven på den måde, at der gennemføres en lovgivning, der fastslår, at det fremover er ægtefæller og samlevende, som visiteres som par til ældrebolig eller plejehjem.
Over for dette stiller Enhedslisten det såkaldte alternative forslag om at indføre selvvisitering.
Som det står i forslaget, vi behandler i dag, skal det være de ældre eller handicappede selv, der bestemmer, om de er berettigede til en plejehjemsplads.
Dette uanset behov, dette uanset handicappets størrelse, nedsættelse af funktionsevne, sygdom, kort sagt, der er dømt tagselvbord fra Enhedslistens side.
Konsekvensen af forslaget vil være, at velfungerende borgere, som det offentlige alternativt kan understøtte i egen bolig eller i en ældrebolig, en kollektivbolig eller på anden måde, vil gå ind og optage en plejehjemsplads foran den svage ældre borger, som måske ikke har så godt et netværk og ikke så gode formuleringsevner, men som til gengæld har et meget større behov.
Selvvisitering kan blive den stærkes ret.
Et velfærdssamfund skal efter Venstres opfattelse stille en række ydelser til rådighed for borgere, der har behov.
Ydelserne skal være førsteklasses, og der skal være konkurrence mellem offentlige og private udbydere.
Men det må altid være sådan, at det er fællesskabet, i det her tilfælde kommunen, som definerer, hvilke opgaver der skal løses, og hvem der er til rådighed for en sådan objektiv vurdering, hvor der kan indgå forskellige alternativer. Enhedslisten kobler med dette forslag på enhver måde fællesskabet fra og indfører en individuel junglelov.
Og det er derfor, jeg er glad for at kunne meddele, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Jann Sjursen (KRF), 2002-01-09:
Kristeligt Folkeparti støtter fuldt ud forslaget til folketingsbeslutning om dansk militær deltagelse i en international sikkerhedsstyrke i Afghanistan.
I virkeligheden er vi jo i den utrolig lykkelige situation, vover jeg at sige i denne debat, at udviklingen i Afghanistan er nået så vidt i forhold til nedkæmpelsen af Taleban og Al-Qaida-netværket, at det nu af FN er blevet besluttet, at der skal indsættes en international sikkerhedsstyrke.
At det er kommet så vidt, skyldes jo, at USA med støtte fra den internationale koalition er nået langt med hensyn til nedkæmpelsen af Taleban og Al-Qaida-netværket, og at Danmark i øvrigt også har understøttet de nødvendige aktioner, som har været iværksat.
Det er godt, at det nu er FN, der er kommet på banen, hvor det gælder om at understøtte den midlertidige afghanske administration også i den proces, som forhåbentlig kan føre mod en egentlig fred og mod mere stabilitet i Afghanistan og i regionen i det hele taget.
Også af den grund hilser vi dette beslutningsforslag
Det danske bidrag til den internationale sikkerhedstyrke består af 50 mand til ammunitionsrydning.
Det er med til at understrege, hvad Danmark også er dygtig til i international sammenhæng: at bidrage til ammunitionsrydning, minerydning
Det synes jeg fortjener en fremhævelse i debatten her i dag, men også, at vi nu er i en fase, hvor den humanitære profil, kan man sige, i det danske bidrag så også træder tydeligere frem.
Det synes vi også fra Kristeligt Folkepartis side
er fint.
Det er i det hele taget nødvendigt, at den humanitære indsats bliver forstærket ikke bare i de kommende måneder, men også i de kommende år.
Minerydderne har selvfølgelig ikke alene til opgave at bane vejen for de styrker, der også skal indsættes nu i Afghanistan, men kan også bidrage til at lette tilværelsen for den almindelige afghaner.
Derfor håber vi også, at det, der nu sættes i gang med dansk hjælp i forbindelse med bidrag til den internationale sikkerhedsstyrke, også kan få mere varig karakter, hvis vi ser længere frem end de op til 6 måneder, som beslutningsforslaget omfatter.
Jeg vil også sige, at det er vigtigt for Kristeligt Folkeparti, at den humanitære bistand i form af ydelser er målrettet direkte mod den afghanske befolkning, og vi har hæftet os ved, at der i bemærkningerne til beslutningsforslaget er lagt vægt på dette.
Med disse bemærkninger vil Kristeligt Folkeparti tilslutte sig forslaget fra regeringen, og i lighed med den forrige ordfører vil jeg godt sige, at vi glæder os også i Kristeligt Folkeparti over, at vi denne gang får rimelig tid
til at behandle beslutningsforslaget
Det er såmænd ikke så tosset, selv om hr. Søren Søndergaard tidligere måske ikke var så vildt begejstret endda, selv om det dog blev nævnt på den positive side.
Morten Helveg Petersen (RV), 2002-01-09:
Det Radikale Venstre støtter beslutningsforslaget om dansk deltagelse i FN's midlertidige sikkerhedsstyrke i Afghanistan.
Den politiske overgangsproces, som de forskellige afghanske parter blev enige om i Bonn i december, er afgørende for, om det afghanske samfund kommer på ret kurs igen efter mere end 20 års krig og Talebanstyrets brutale overgreb mod sin egen befolkning.
Den proces skal vi selvfølgelig støtte.
Det internationale samfund og den vestlige verden især kan ikke vende ryggen til Afghanistan, når Taleban og Al-Qaida-netværket er endeligt nedkæmpet.
Vi, der har støttet den militære aktion, har en helt særlig forpligtelse til at hjælpe Afghanistan på fode igen.
Det Radikale Venstre vil derfor gerne kvittere for, at regeringen i bemærkningerne til beslutningsforslaget tilkendegiver vilje til at yde betydelig dansk humanitær bistand til den genopbygning, der skal finde sted i Afghanistan.
Men i første omgang handler det om at sende en FN-styrke
af sted, som skal medvirke til at skaffe den midlertidige overgangsregering i Afghanistan tålelige arbejdsvilkår i de næste 6 måneder.
At styrken indsættes på foranledning af FN's Sikkerhedsråd er selvfølgelig særlig vigtigt, og styrken bør Danmark selvfølgelig give sit bidrag til.
Rydning af miner og anden ammunition er en meget vigtig humanitær opgave, som vi med stolthed bør påtage os. Så fuld støtte fra Det Radikale Venstre.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
SF støtter forslaget om at sende et ammunitionsrydningshold på 50 mand til Afghanistan i en periode på 6 måneder for at bistå den midlertidige afghanske administration med at opretholde sikre rammer for administrationen og for FN-personalets sikkerhed i Kabul og omkringliggende områder.
Vi gør det med afsæt i Sikkerhedsrådets resolution nr. 1386, der bemyndiger til indsættelse af en international sikkerhedsstyrke i Afghanistan.
Styrken bliver på et sted mellem 3.000 og 4.500 mand under engelsk ledelse og sammensættes af en række lande, der lige er nævnt.
Styrken bemyndiges i beslutningsforslaget til at anvende magt i henhold til FN-pagtens kapitel VII, dvs. i selvforsvar, for at kunne gennemføre de pålagte opgaver.
Vi stoler på oplysninger i beslutningsforslaget om, at det personale, vi sender ud, ydes den bedst mulige beskyttelse.
Den samlede udgift er som tidligere nævnt 30 mio. kr. Efter vores opfattelse er det her en klassisk FN-operation, der viser nødvendigheden af FN's tilstedeværelse i det meget splittede Afghanistan.
Det er helt afgørende at få ryddet minerne væk; det er helt afgørende at sikre mulighed for at gøre noget ved den humanitære situation, som er forfærdelig.
Mennesker dør formentlig i titusindvis i de her dage.
Der er 7,5 million mennesker i Afghanistan, der er fuldstændig afhængige af nødhjælp udefra.
Der er over 1 million mennesker, der er interne flygtninge i Afghanistan.
Der er over 4 millioner mennesker, der er flygtninge i de nærmeste nabolande, sådan som det oftest er, når kriser udfolder sig.
Derfor fuld støtte til forslaget fra SF's side.
Peter Skaarup (DF), 2002-01-09:
I Dansk Folkeparti hilser vi med tilfredshed, at regeringen er fremkommet med det forslag, som vi behandler her i dag, om en dansk militær deltagelse i den internationale indsats i Afghanistan.
Vi synes, det er meget vigtigt, at Danmark viser hundrede procent, at vi er med i kampen mod terror.
Det er også vigtigt, at vi sikrer, at når situationen er i en god gænge i Afghanistan, så kan vi sørge for, at de fordrevne flygtninge, vi ved der er internt, men også uden for landets grænser, kan vende tilbage, og der er det også vigtigt, at minerne er væk, i det omfang det kan lade sig gøre.
Vi vil under udvalgsbehandlingen give forslaget her en positiv behandling hele vejen igennem.
Vi vil også under udvalgsbehandlingen fokusere lidt på, hvordan vi sikrer, at denne indsats med hensyn til rydning af miner også foregår, efter denne 6-måneders-periode er slut, og der så vi jo gerne, at Danmark på den ene eller den anden måde var med til at uddanne mennesker, der kunne fortsætte den indsats, sådan at vi er sikre på, at indsatsen fortsætter, også ud over 6-måneders-perioden her fra dansk side.
Per Kaalund (S), 2002-01-09:
Det er som resultat af en stor militærindsats fra det internationale samfunds side, først og fremmest fra USA og Storbritannien, og som også Danmark har støttet på sin måde, at der nu er en ny situation i Afghanistan.
FN's Sikkerhedsråd har ved en resolution af 20. december givet mulighed for dannelsen af en international styrke, en sikkerhedsstyrke under britisk ledelse, og formålet er som bekendt at skabe sikre rammer for den politiske overgangsproces og for nødhjælpsindsatsen og for genopbygningen i Afghanistan.
Det er derfor også oplagt, at Danmark deltager i disse arbejder, herunder med oprydning og genopbygning, og fra Socialdemokratiets side kan vi støtte forslaget om at udsende ca. 50 soldater i en militær/humanitær indsats, noget, dansk forsvar er gode til og har gode erfaringer med.
Vi har også noteret os, at det er inden for en 6-måneders-periode, og hvis denne periode skal forlænges og FN forlænger mandatet på en eller anden måde, så er vi også villige til at se på dét.
Ulrik Kragh (V), 2002-01-09:
Det er med det bidrag som med så mange andre bidrag, at det jo er noget, der skal komme ud af en forhandling, og når vi fremlægger vores finanslov, vil det stå helt tydeligt og klart.
Per Kaalund (S), 2002-01-09:
Det er et enkelt spørgsmål til Venstres ordfører, hr. Ulrik Kragh.
her, at regeringen agter at supplere det militære bidrag med et betydeligt dansk humanitært bidrag på foreløbig 110 mio. kr. i indeværende år og yderligere et årligt bidrag på op til 100 mio. kr. de næste 4-5 år til genopbygning af Afghanistan.
Det kan vi fra Socialdemokratiets side selvfølgelig støtte.
Mit spørgsmål er: Hvor agter regeringen at tage de penge fra?
Er det en del af ulandshjælpens allerede eksisterende ramme, eller er det en ekstra tilførsel af penge til bistand?
Ulrik Kragh (V), 2002-01-09:
På daværende tidspunkt var diskussionen også oppe om den sikringsstyrke, vi nu skal tage stilling til.
Der blev lavet en aftale i Bonn, der blev fulgt op af en invitation fra den nye overgangsregering, der er lavet en FN-resolution, nr. 1386, der giver mulighed for, at der kan laves en international sikringsstyrke i Afghanistan.
Nu er det således, at vi har mulighed for at kunne bidrage med endnu en indsats i Afghanistan, og der kan så være nogle, der vil skælde ud over, at man ikke ventede og slog de to ting sammen.
Jeg synes faktisk, at den tid, der er gået, meget godt viser hvorfor.
Det er to separate aktioner, men naturligvis er de koordinerede.
Det, vi tilbød at vi kunne stille med, var en
spejdereskadron på 200 personer fra Bornholm, derudover 50 mineryddere og stabspersonel, militærpoliti.
Hvad er det så for en indsats, vi sender vores folk ud i, hvordan er risikoen dér?
Det er således, at i og omkring Kabul er der middelrisiko, i den øvrige del af Afghanistan må der stadig væk anses at være høj risiko.
Med hensyn til minerydning er der høj risiko overalt, og derfor er det overordentlig væsentligt, at det personel, vi sender af sted, er velkvalificeret og er veludrustet.
Det personel mener vi at vi har, og derfor er vi glade for, at vi har mulighed for at bidrage.
Det er meningen, at denne styrke skal af sted i januar,
og prisen for det er ca. 30 mio. kr. Vi vil fra Venstres side gerne sige, at vi er glade for, at vi har mulighed for at bidrage yderligere og igen i denne her situation, således at der kan blive et godt og sikkert miljø i Afghanistan.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-01-09:
Jeg er da glad for hr. Ole Vagn Christensens melding om, at hr. Ole Vagn Christensen er tilfreds med, at vi nu får løst det her problem så hurtigt, som det overhovedet er muligt.
Men hr. Ole Vagn Christensen er selvfølgelig også bekendt med, at der er en vis ekspeditionstid i vores system, så det har været den hurtigst mulige ekspedition, vi har kunnet få igennem, og jeg er meget godt tilfreds med, at der førstkommende onsdag kl. 13.15 formodentlig vil være mulighed for, at fiskerne kan trække på den bevilling, der ligger. Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. S 72
Ole Vagn Christensen (S), 2002-01-09:
Det, der er vigtigt at få at vide, er sådan set, hvornår ansøgningen er fremsendt.
Jeg mener, jeg har modtaget en pressemeddelelse i dag, hvor der står, at den er fremsendt den 9. januar.
Så kan jeg jo kun beklage, at jeg ikke har stillet mit spørgsmål lidt tidligere, for jeg stillede spørgsmålet den 4. januar 2002.
Og jeg er selvfølgelig på fiskernes vegne godt tilfreds med, at der nu sker noget i sagen.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-01-09:
Nu formoder jeg, at hr. Ole Vagn Christensen er fuldstændig klar over regeringens forståelse for den utrolig vanskelige situation, særlig visse dele af fiskeriet er udsat for.
Det gælder f.eks. på torskeområdet i Kattegat.
Der er kvoterne sat voldsomt ned, og derfor har det været magtpåliggende for regeringen at sikre, at de 47 mio. kr., som var disponeret på det tidspunkt, også ville være til rådighed så hurtigt som overhovedet muligt, og derfor blev der allerede inden jul iværksat et forsøg på at få lavet en bevilling igennem Folketingets Finansudvalg.