Pernille Blach Hansen (S), 2003-01-16:
Som det er fremgået af flere indlæg, startede denne debat jo med et opgør med statsautoriserede smagsdommere og eksperttyranni, som statsministeren sagde.
Så blev det til at nedlægge overflødige råd og nævn, men i virkeligheden var det jo noget helt andet. Længe anede man, at der var nogle skjulte motiver, og efter knap 9 måneder kom statsministeren til at tale over sig og fortælle, hvad det i virkeligheden gik ud på.
Det handlede om, at statsministeren syntes, at de nu fyrede eksperter kom med 1968-tænkning og var for kritiske over for statsministerens eget parti, Venstre.
Kort sagt: De, der kritiserede borgerlige tanker, skulle ud.
Der var ikke tale om saglige kriterier, men om politiske fyringer.
Der var tale om et rent ideologisk felttog mod anderledes tænkende.
Det synes vi er et demokratisk tilbageskridt.
At afskære bruger- og borgerdeltagelse og nytænkning på vigtige samfundsområder synes vi er meget problematisk.
Men samtidig med dette dække, som i virkeligheden handlede om at fyre de kritiske, er der jo også forsvundet en række aktiviteter.
Kort sagt: Det handlede ikke mindst om nedskæringer.
En af de ting, som bl.a. forsvandt, hvilket vi syntes var ærgerligt, var Vandfonden, som vi har været inde på i dag.
Det var støtte til forbrugere på landet, der havde forurenet drikkevand.
Et andet eksempel var Børnekostpuljen, som støttede forsøg med ernæringsrigtig kost til børn i skoler og daginstitutioner.
Det synes vi faktisk var et smaddergodt formål.
Vi ved, at vi har store problemer med sundheden hos vores børn og unge.
Der var ikke tale om eksperter eller smagsdommere, men om konkrete politiske aktiviteter og konkrete aktiviteter rettet mod forbrugere, rettet mod børn, som nu er forsvundet.
Men samtidig med hele den her diskussion om at nedlægge råd og nævn har regeringen jo oprettet en masse nye, ja, det er sågar op til 77 er der nogle der hævder.
Det viser jo, at man ikke har afskaffet de statsbetalte smagsdommere.
Man har bare udskiftet dem med nogle andre, som man bedre kunne lide.
Her er Institut for Miljøvurdering jo et enormt godt eksempel.
Der var også mindre kønne fejltrin undervejs: Det Danske
Center for Menneskerettigheder og farcen omkring direktøren, der først skulle fyres og siden søge sit eget job, og som endte med at få det.
Der er mange gode og lidt skræmmende diskussioner undervejs, synes vi.
For regeringen snakker på den ene side om at styrke forskningen, men det viser sig jo på den anden side, at hvis viden ikke passer ind i regeringens kram, så kan man ikke bruge den til noget.
Så skal man fyres, og det institut, man kommer fra, eller det råd, man kommer fra, skal nedlægges, fordi eksperterne jo ikke skal bestemme.
Vi er alle lige; vi er alle lige kloge; alle ved lige meget.
Det er jo dybest set antiintellektuelt at tro på, at ingen ved mere end en selv. Vi vil ikke være med til at lægge eksperter for had.
Vi vil ikke gøre faglig ekspertise til noget negativt.
Vi går faktisk ind for en oplyst debat og tror på, at folk godt selv kan finde ud af at debattere, selv om eksperter bidrager med faktuel viden.
Vi mener, at der er brug for faglighed, gennemsigtighed og debat og mindre monopol på viden i stedet
for det modsatte, som regeringen desværre er talsmand for.