Arne Melchior (CD), 1997-12-03:
Da der har været tale om, hvor vanskeligt det er at få lov at overvære en såkaldt rituel slagtning, så skal jeg oplyse, at fru Pia Kjærsgaard jo havde held med at få lejlighed til at gøre det, og at jeg er vidende om, at det tog det medlem af SF, som har anmodet om en sådan overværelse - for øvrigt er den pågældende landmand - to telefonsamtaler at aftale, og at besøget i øvrigt finder sted på mandag.
Så skal jeg gå over til min ordførertale.
Forslagsstillerne siger i bemærkningerne, at lovforslaget er fremsat på baggrund af, at der alle vegne lyder krav om etisk adfærd.
Javel, det kor er jeg da deltager i.
Men forslagsstillerne stoler altså ikke på enstemmigheden i Det Dyreetiske Råd, som er meget bredt sammensat, og som har forsynet Folketinget med sin opfattelse af sagen så sent som for et halvt år siden. De regner heller ikke med nobelpristageren professor August Krogh og heller ikke med hans efterfølger som professor på Landbohøjskolen, P. Brandt Rehberg, som begge har påvist, at halssnittet ved schæchtning f.eks. er identisk med bedøvelse.
Det regner de ikke med.
Men hr. Højland og hr. Køpke Christensen, som ikke har anelse om, hvad der foregår på et slagteri, har forstand på dyreetik! Man regner heller ikke med EU, som efter adskillige års udvalgsbehandling i et stort sagkyndigt udvalg i december 1993 har fremsat et direktiv om slagtemetoder, hvori den form, som i det foreliggende lovforslag ønskes forbudt, udtrykkelig er kendt tilstedeligt.
Af alle EU-lande er det kun Sverige, der har forbud, og det stammer fra nazitiden.
De har for øvrigt ikke taget forbehold for at beholde denne undtagelse fra EU-reglerne, og jeg er vidende om, at Kommissionen har rykket den svenske regering for, at de også på dette punkt skal overholde direktivet fra EU. Fru Inge Dahl-Sørensen sagde en bemærkelsesværdig sætning, nemlig at hun har ubetinget krav om, at dyret lider mindst muligt.
Jeg kan 100 pct. underskrive dette hensyn og denne vilje.
Men en sådan påvisning eksisterer ikke, og jeg har lige henvist til direktivet fra EU, som er resultat af et langt forarbejde. Så vil jeg slutte op om hr. Hindrup Andersen, som talte om transport af dyr, og det drejer sig ikke kun om de 80.000 til Holland, det drejer sig om hundredtusindvis af dyr, som under, man kan godt sige »umenneskelige« forhold stavres op i lastbiler og skal både sulte og tørste i lange tider under transporten ned gennem Europa. Der siger fru Pia Kjærsgaard så, at hun går ind for dyrevelfærd i enhver form.
Men vi hører altså ikke noget om de transporter.
Vi hører heller ikke noget om jagt.
Det er hundredtusindvis, jeg gentager hundredtusindvis, af fugle og næsten lige så mange stykker firbenet vildt, der hvert år i Danmark anskydes af lystjægere.
Det vil man måske godt støtte, men se, det arbejder man ikke med.
Nej, det er klart, for man fremsætter det forslag med de motiver, som hr. Hindrup Andersen har klarlagt der ligger bag.
Og jeg vil gerne for mit eget vedkommende sige, at forslaget er helt i overensstemmelse med forslagsstillernes foragtelige syn på medmennesker, der tilhører en hvilken som helst minoritet.
Og så skal jeg endelig citere hr. Grove, som udtalte: Der finder ikke dyremishandling sted i Danmark.
Det er jeg enig med hr. Grove i.
Det er ikke sikkert, vi i alle detaljer ser ens på alle slagteformer, men jeg er helt enig i, at der ikke foregår dyremishandling i Danmark, og skulle det foregå, så ville det omgående være at stoppe, herom kan ingen tvivl herske, men til dette formål er det foreliggende forslag aldeles og inderligt overflødigt.