runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Ja, det er lidt svært at forholde sig til noget som helst i denne her debat
, når den taler, vi debatterer med, nu har forladt salen. Altså, jeg tog faktisk ordet for at få svar på et spørgsmål, jeg stillede, først til hr. Jacob Buksti og derefter til statsministeren.
Jeg har ikke fået svar på det endnu, men jeg kan da godt prøve at stille det til de to tilstedeværende ministre, så må vi jo se, om det er noget, man kender noget til.
Det var om noget, statsministeren sagde, så jeg synes, det er lidt tåbeligt, ikke mindst fordi det faktisk er regeringspartierne selv, der har taget initiativ til den ene af forespørgslerne, og det er jo ikke så klogt, hvis man er klar over, at statsministeren, som forespørgslen bl.a. er stillet til, ikke er til stede og ikke agter at være her mere end et par timer, men altså, jeg vil gerne prøve en gang til.
Det, jeg så var interesseret i og er interesseret i,
er, om disse nye ord betyder, at man agter at fremskynde folkeafstemningerne.
Nærmere bestemt
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Vi har faktisk stillet en række spørgsmål til statsministeren undervejs i debatten, som jeg kan forstå, at statsministeren nu ikke længere interesserer sig for.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
Det sidste svar vil jeg da gerne takke for.
Jeg opfattede det, som om man er positiv over for, at det kan lade sig gøre, og det er så et spørgsmål om at finde finansieringen.
Så er jeg glad for fru Elisabeth Arnolds spørgsmål omkring forbeholdene, fordi jeg synes, det er vigtigt, at vi ikke lander i en diskussion bare om forbeholdenes overholdelse.
Det er enormt vigtigt, at vi får en diskussion
om betydningen af forbeholdene og indholdet i forbeholdene, og det er også det, jeg synes jeg prøvede at lægge vægt på i min tale.
Jeg nævnte ikke det retlige.
Det er rigtigt.
Og der sker meget på det retlige område, men det retlige har det specielle ved sig, at det retlige ikke siger, at vi ikke må være med.
Det siger bare, hvordan vi skal være med, hvis vi vil være med altså, hvorimod det militære forbehold og forbeholdet mod ØMU'en siger, at vi ikke er med i ØMU'en, vi er ikke med i det militære.
Det siger noget om indholdet, hvor det retlige siger, at vi godt kan være med på det mellemstatslige plan.
, og en af dem - og det er så et klart svar - er asylpolitikken. Der er nogle områder i asylpolitikken, hvor det er nødvendigt, at vi laver et samarbejde i Europa, og det vil vi gerne være med til i SF.
Det bliver så på mellemstatsligt plan.
Det kan vi godt gøre på mellemstatsligt plan.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Det er en særlig form for demokratiopfattelse, at fordi de andre EU-lande hurtigt etablerer noget, som vi ikke ønsker at være en del af, så skal vi skynde os at være med.
Det er jo i virkeligheden det, fru Charlotte Antonsen står og siger, at danskerne sagde nej til Maastrichttraktaten i 1992, fik så en aftale i 1993 om, ja, o.k., befolkningen sagde med et flertal ja til Maastrichttraktaten, fordi man fik løfte om, at der var nogle væsentlige områder, vi holdt os uden for.
Og når de andre så begynder at udmønte de områder, vi fik løfte om, vi kunne holde os udenfor, så kommer Venstres logik og siger, at nu skal vi skynde os at være med.
Det er simpelt hen manglende respekt for befolkningen og manglende respekt for det, et stort flertal her i Folketinget lovede befolkningen efter nejet i 1992 frem til den nye afstemning i 1993.
Så vil jeg spørge fru Charlotte Antonsen, som siger, at Venstres ærinde i denne her sag ikke er at lave konflikt med NATO: Nej, men er det ikke det, der kan ske?
Er det ikke lige præcis det, Venstre lægger op til, hvis man siger, man vil have et EU-militær, som i den grad skal handle på egen hånd og ude af trit med det, NATO ønsker, og amerikanerne siger.
Man skal ikke spørge, som fru Charlotte Antonsen meget fornemt får sagt, »en tilfældig mand i Nordamerika«.
Er det så ikke lige præcis at lægge op til fremtidige konflikter?
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
Jeg fik her til sidst forståelsen af, at det med at være med og betale var hovedpointen.
Det var spørgsmålet om nødvendigheden af den aggressive, militære krisestyring, specielt når man går i gang med en udvikling i Europa med udvidelse af EU og et samarbejde med vore nabostater, som bygger på det økonomiske og civile samarbejde, der er en meget stærkere krisestyring end det militære samarbejde.
Hvor er det så, vi har brug for den aggressive krisestyring?
I selve forslaget til vedtagelse er der mange ting, som vi synes er fine, eller det er flot, at man koncentrerer sig så meget om udvidelsen.
Men der er altså en bemærkning til sidst, som gør, at vi ikke kan stemme for det.
Vi har svært ved at se, at en militærkomité ikke kommer til at koncentrere sig om militære opgaver, og derfor er det klart imod forbeholdet.
Det kan godt være, Venstre ikke vil have oprustning i Europa, men de fleste, der snakker om et europæisk forsvar, hvis der skal være et forsvar, mener, at konsekvensen er, at det kræver en oprustning.
I Kosovo viste det sig jo også, at vi ikke kunne klare det med eget militært udstyr i Europa.
Så et europæisk forsvar vil, så vidt jeg kan se, betyde en oprustning i Europa.
Så fik jeg ikke noget svar på, hvad en sådan oprustning
vil betyde i forhold til Rusland og den sikkerhedspolitik, vi skal føre over for Rusland.
Er det svaret på sikkerhedspolitikken over for Rusland?
Og endelig omkring amerikansk indflydelse
: Det kunne godt være, hvis amerikanerne ikke havde haft så meget indflydelse i Rambouilletforhandlingerne, at vi kunne have landet et andet sted med hensyn til Kosovo. Der er mange uklare punkter netop omkring amerikanernes indblanding og kravene til, hvilke tropper der skulle sættes ind, hvor amerikanerne kom ind og måske væltede et spil, der var i gang, som måske kunne være endt på en anden måde.
Det ved vi ikke noget om, men der er i hvert fald en antydning.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Ja, det er muligt, at taletiden slap op for hr. Jacob Buksti, men jeg vil virkelig appellere til, at Socialdemokratiets ordfører gør sig umage med at komme med en forklaring.
Sagen er jo, at vi er så dybt uenige om, hvad der rent faktisk står i den undtagelse, og jeg synes, det er et meget væsentligt spørgsmål at gøre det muligt for os alle sammen i debatten, ikke alene her i Folketinget, men i befolkningen, at kunne forstå, hvad det er, der rent faktisk foregår.
Hvad stod der i den tekst, som blev godkendt ved folkeafstemningerne, og hvad er det, man gør nu?
Jeg kan se en åbenlys modstrid mellem det, der står i teksten, hvor der står, at vi er ikke med til at udarbejde sådan nogle ting, som foregår på forsvarsområdet, og så det, man vil gøre nu, nemlig at man vil med ind i en militær komité og lige præcis være med til at udarbejde de ting, som der står vi ikke må være med til at udarbejde.
Altså det er efter min mening umuligt at forklare nogen mennesker på almindeligt dansk, og derfor synes jeg, hr. Jacob Buksti skulle gøre sig umage med så at forsøge at begrunde, hvad det er, han går og laver.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Jamen det er fuldstændig korrekt, som hr. Keld Albrechtsen konstaterer, at grunden til, at jeg ikke kom videre, var, at mine pædagogiske evner ved andre spørgsmål ikke slog til, og derfor gik taletiden.
Jeg kan også forstå, at der efter hr. Keld Albrechtsens opfattelse ikke er en djævel, der kan forstå det notat, der er udarbejdet til Europaudvalget.
Nu vil jeg jo ikke beskylde hr. Keld Albrechtsen for at være en djævel, men han kan altså heller ikke forstå det, kan jeg forstå.
Ikke desto mindre handler det jo om, at dels er der en juridisk fortolkning, og så kan der være en politisk fortolkning - det tror jeg hr. Keld Albrechtsen er enig i - og det, det handler om, er, at hvis der etableres en militærkomité, så er det et spørgsmål om, hvilken type arbejde der skal foregå i en sådan militærkomité, og det har vi tænkt os at deltage i under respekt for det danske forbehold.
Danmark deltog da også aktivt i forberedelsen af ØMU'ens tredje fase.
Men jeg forstår godt hr. Keld Albrechtsen, for vi er jo politisk uenige.
Til hr. Frank Dahlgaard: Jamen jeg synes stadig, det harmonerer ganske udmærket.
Alle de ting, hr. Frank Dahlgaard stiller op, er jo ting, vi diskuterede allerede i forbindelse med Amsterdamtraktaten, og jeg tror, hr. Frank Dahlgaard var meget aktiv på præcis det punkt.
Det er også netop derfor, vi har forhandlinger med ansøgerlandene, det er netop for at sikre, at ansøgerlandene er i stand til at opfylde kriterierne.
Faktisk er man inde i en proces, hvor vi lige så godt kan sige, at det drejer sig om at få dem knyttet stærkt til EU så hurtigt som muligt.
Endelig til hr. Kristian Thulesen Dahl: Det med militærkomiteen har jeg forsøgt at svare på.
Og hvordan og hvorledes det er med at være garant for forbeholdene, så er Socialdemokratiet garant for forbeholdene, fordi vi står ved, at vi arbejder på grundlag af de danske forbehold.
Skal de ændres, skal der være en folkeafstemning.
Folket bliver spurgt, sådan vil det være, og der vil ikke være nogen fiflen overhovedet på det område.
Det skal jeg garantere
, hvis det ellers hjælper.
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Jeg synes faktisk, det var et interessant svar, jeg fik fra hr. Buksti.
Hr. Buksti siger nu, at man godt kan forestille sig en folkeafstemning om euroen i år 2000, og det glæder mig da, hvis man kan det, for hidtil, når Venstre har foreslået det, har regeringen jo hidset sig op over, at der ikke var tid nok.
Så vil jeg gerne bede hr. Buksti bekræfte det, som statsministeren sagde i forbindelse med den socialdemokratiske kongres i september måned, nemlig at man skulle tage sagen op igen på den næste socialdemokratiske kongres, altså i efteråret 2000.
Men der blev jo ganske rigtigt åbnet mulighed for en ekstraordinær kongres, og er det, hr. Jacob Buksti siger nu - at man er gået fra en defensiv til en offensiv EU-politik - så ensbetydende med, at det nu omsider er besluttet, at Socialdemokratiet skal indkaldes til en ekstraordinær kongres, så vi kan få gang i de danske folkeafstemninger og komme af med nogle af undtagelserne?
Er det sådan, det skal forstås?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Jeg håber, at virkeligheden på et tidspunkt indhenter Socialdemokratiet, så også Socialdemokratiet kan forstå, at med det forbehold, Danmark har, kan vi selvfølgelig ikke sidde og være med til at opbygge et EU-militær.
Det burde give sig selv, og jeg håber også, at Socialdemokratiet indser det på et tidspunkt.
Men der er et spørgsmål, jeg har stillet hr. Buksti et par gange, men ikke har fået svar på, og som jeg bliver nødt til at gentage.
Det er spørgsmålet, om Socialdemokratiet og regeringen vil sikre, at forbeholdet bliver nævnt direkte i erklæringerne fra det kommende topmøde, så vi i det mindste har det som udtryk for, at Socialdemokratiet arbejder for at sikre forbeholdet.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Til hr. Knud Erik Hansen, som taler om en aggressiv, militær krisestyring: Jeg har altså ikke opfattet noget som nogen aggressiv militær krisestyring, så derfor er jeg ikke sikker på, at vi helt snakker om det samme.
En militærkomité skal selvfølgelig beskæftige sig med militære spørgsmål, for ellers var der jo ingen grund til at have sådan en.
Men det, der er hele pointen, er jo - som jeg forsøgte at forklare, men det mislykkedes altså over for hr. Knud Erik Hansen - at pointen er, at det civile og det militære hænger sammen.
Det kan være en forudsætning for at gennemføre den diplomatiske krisestyring, at man også har den militære ekspertise til at rådgive.
Så er det ikke korrekt, som hr. Kristian Thulesen Dahl siger, at det, det drejer sig om, er, at vi sidder i en komité, hvor vi opbygger et egentligt militær.
Det passer jo ikke.
Militæret har vi jo allerede.
Det er jo ikke sådan, at der står nogle soldater med 12 stjerner på hjelmen, og der er heller ikke nogen, der står med et NATO-emblem på hjelmen.
Der er nogle styrker i de nationale forsvar, som er organiseret sådan, at de kan indgå i operationer.
Sådan er det allerede i dag, og derfor er det kun et spørgsmål om, hvordan og hvorledes man vil håndtere en krisestyring. Til hr. Knud Erik Hansen: Når det ikke blev en succes i Kosovo, var det jo bl.a., fordi der var stor afstand mellem det, NATO-ambassadørerne i Bruxelles diskuterede på baggrund af, og den militære ekspertise, som var nødvendig for overhovedet at forstå, hvad der foregik.
Det er sådan set dét, det i al beskedenhed handler om.
Men så skriver vi faktisk stadig 2000 fra september og helt frem til den 1. januar, og hvis det er sådan, at vi vil det, kan vi faktisk godt få plads til en ekstraordinær kongres i år 2000, så derfor behøver der slet ikke være noget hokuspokus i det her.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Jeg må jo først komplimentere hr. Keld Albrechtsen for hans meget blomstrende sprog, og jeg tror, han vil have en stor fremtid som vækkelsesprædikant på Vestkysten.
Der er jo ingen grænser for alt det onde, der kan komme ud af det her, og alle de steder, det her militær kan blive sat ind, både på en glidebane på sandet i Sahara, og hvor det ellers er, sådan en findes. Jeg vil bare spørge: Vil hr. Keld Albrechtsen bestride, at der i det oplæg fra det finske formandskab, Fremskridtsrapporten, som det her bygger på, står følgende, som jeg oversætter, nemlig at en aktion gennemført af Unionen, dvs. EU, vil blive gennemført i overensstemmelse med principperne i FN's charter og principper og retningslinjer i OSCE's charter for europæisk sikkerhed, og at EU anerkender det overordnede ansvar, som ligger hos De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, for opretholdelsen af international fred og sikkerhed.
Vil hr. Keld Albrechtsen bestride, at det står i grundlaget for det, vi snakker om her?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Jeg er godt klar over, at der står sådan.
Der står noget lignende i Amsterdamtraktaten.
Men jeg vil gerne spørge hr. Jacob Buksti: Betyder de ord, at EU dermed har afskåret sig selv fra at rykke ud militært uden FN-mandat?
For det betyder de ord jo ikke, og det ved vi godt.
Det kan vi gå tilbage og finde i papirerne, hvis det ønskes.
Disse ord er jo strikket sammen overordentlig sprogligt mesterligt, sådan at det ser ud, som om man pludselig retter sig efter FN-pagten, men i virkeligheden går de jo ud på at sige, at ja, vi skal rette os efter FN-pagten, men vi skal ikke nødvendigvis vente på, at Sikkerhedsrådet har godkendt det og givet mandat.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Jamen jeg anerkender klart, at det sprogligt er en meget genial formulering.
Men vil hr. Keld Albrechtsen bestride, at der med den formulering sættes nogle klare rammer for, hvad det her militær kan bruges til?
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Først til fru Elisabeth Arnold: Jeg ønsker ikke, og jeg ser ikke nogen konflikt med hensyn til NATO.
Det er ikke det, der er mit ærinde.
Som vi alle ved, indebærer Petersbergerklæringen også en mulighed for fredsskabelse og dermed for at gå ind i en krig, som vi har været det i Eksjugoslavien.
Men jeg er godt klar over fru Elisabeth Arnolds fortid i Det Radikale Venstre og holdningen til forsvaret dér.
Hr. Buksti har selvfølgelig ret i, at da vi i sin tid i 1992 fik et nej til Maastrichttraktaten, var den eneste politiske mulighed for at få en ny afstemning at lave
Derfor har vi også støttet dem, og derfor har vi også hele vejen igennem støttet, at der ikke fifles med undtagelserne.
Det er netop, fordi vi mener, at befolkningen skal have en folkeafstemning, før vi kommer ud af dem.
Det var den garanti, vi gav befolkningen i 1992.
Derfor haster det for Danmark at komme med.
Til sidst til hr. Knud Erik Hansen: Jeg ønsker ikke nogen oprustning.
Det, vi gør i Danmark, er, at vi laver en anden organisering af vores militær.
Jeg forestiller mig, at man også vil komme til det i andre europæiske lande.
Rusland
- jeg synes ikke, vi skal være så forsigtige i forhold til Rusland lige i disse dage, for de fører sig jo temmelig kraftigt frem i Tjetjenien.
Jeg synes ikke, det er dem, vi skal ligge under for, når vi taler forsvarspolitik.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Ja det vil jeg rent ud bestride.
Jeg vil endda sige, at med disse snedige formuleringer åbnes der en ladeport for undtagelser fra Sikkerhedsrådets bestemmelser, for det er jo ikke en tilfældighed, at der ikke står noget om FN-mandat.
Det er jo ikke en tilfældighed, at man ikke nævner, at der skal et FN-mandat til for at gå i aktion.
Det er meget omhyggeligt bevidst, at man ikke nævner det.
Det er for at give sig selv muligheden for at beslutte, ligesom man gjorde i Kosova.
Sådan er realiteterne, men jeg vil godt bede statsministeren gå op, så vi kan få den tilstedeværende ansvarlige ministers bekræftelse af, at den fremstilling, jeg giver af det her, faktisk er korrekt.
Nu må jeg sige, at jeg har sædvanligvis overordentlig respekt for hr. Jacob Buksti som debattør, men lige nu synes jeg godt nok, det kniber, for jeg må sige til hr. Jacob Buksti, at jeg har ikke så meget som antydningsvis sagt noget som helst i retning af, at jeg ikke har respekt for FN's charter.
Det, jeg har sagt, er, at problemet i disse ord, som man har strikket sammen i EU, er, at man undgår at nævne ordet FN-mandat.
Man giver sig selv ret til at handle uden FN-mandat.
Det er de nøgne kendsgerninger bag alle de smukke ord.
Selvfølgelig er hr. Jacob Buksti og jeg enige om betydningen af FN's charter.
Det, der er det forfærdelige, er, at man forbeholder sig ret til at bryde reglerne i FN's charter.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-12-08:
Jeg synes, at Venstres ordfører gjorde sig skyldig i en vis skødesløshed i de forskellige betragtninger om de meget alvorlige ting, der står på dagsordenen for det europæiske topmøde i Helsinki. Fru Charlotte Antonsen sagde: Vores forsvarsstrategi skal ændres, og vi skal have et fælles europæisk forsvar.
Og så lynhurtigt derefter begyndte fru Charlotte Antonsen at tale om, at det jo er NATO, der skal være det europæiske forsvar.
Jeg lagde mærke til, at statsministeren udtrykkeligt i sin tale sagde, at territorialforsvaret er det NATO, der står for.
Det, der er tale om på topmødet i Helsinki, er et krisestyringsberedskab, hvor man stiller en mindre styrke i beredskab og laver regler for, hvordan den skal kunne anvendes i konfliktområder.
Jeg vil gerne spørge, om fru Charlotte Antonsen er i færd med at udmelde Danmark af NATO eller at splitte NATO eller forlade NATO, når hun siger, at vores forsvarsstrategi skal ændres.
Er det det danske territorialforsvar, der skal ændres, eller er det stadig væk sådan, at NATO skal bestå, og er Venstre stadig væk indstillet på, at vi skal have samarbejdet over Atlanten på forsvarsområdet?
Ja eller nej.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Jeg er glad for, at fru Charlotte Antonsen deler det synspunkt, at det notat, som juristerne skrev i juli, ikke løser det forklaringsproblem, som regeringen står med, når den skal prøve at forklare det, som hr. Jacob Buksti altså ikke under den her debat har villet eller kunnet forklare.
Så må jeg tilføje, at efter fru Charlotte Antonsens indlæg må den franske præsident, hr. Chirac, jo se i øjnene, at han har fået en stærk allieret her i København.
Det, Venstre nu lægger frem, var jo simpelt hen som talt ud af den franske gaullisme: Et selvstændigt, stærkt, militært Europa, ikke afhængigt af nogen som helst andre, ikke spørge nogen som helst om noget som helst, men som kan drage ud i verden og give folk på tæven, sådan som man nu selv finder det for godt.
Det er rene ord for pengene, det er som talt ud af den franske præsidents mund, og jeg tror, han altid har været ked af, at han savnede opbakning i København.
Men nu kan han da glæde sig over, at det næststørste parti her i Folketingssalen bakker ham op med hud og hår.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Det bliver altså lidt i samme spor, for man bliver jo mere og mere chokeret, efterhånden som man hører fru Charlotte
Jeg kan forstå, at ifølge Venstre er en offensiv EU-politik hele tiden at flytte sig i retning af mere og mere EU-magt.
Nu har man så i lang tid talt om et EU-forsvar, men alligevel hele tiden bekymret sig om, hvorvidt det EU-forsvar var hængt op på NATO-samarbejdet.
Nu får vi så en tale, der i den grad understreger, at det der med NATO-samarbejdet og det der med, at man skal spørge en tilfældig mand i Nordamerika, kan man godt glemme alt om.
Nu skal Europa kunne stå på egne ben og handle militært rundtomkring i verden.
Det tyder altså på, at nu siger regeringen det, Venstre i virkeligheden har sagt i lang tid.
Nu har regeringen flyttet sig i retning af Venstre på EU-militær-området, og så skal Venstre lige give den en tand mere for at vise, at det har en offensiv EU-politik.
Det er simpelt hen forunderligt at høre på.
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Ja, vil jeg sige til fru Elisabeth Arnold, vores forsvarsstrategi skal ændres.
Jeg må minde om, at jeg er europæer.
Jeg er altså stadig væk medlem af EU, selv om man fra regeringens side ikke i øjeblikket gør ret meget for at fastholde det medlemskab, når man ikke vil sætte undtagelserne til afstemning.
Men det, jeg talte om, er EU's forsvarsstrategi.
Jeg opfatter altså mig selv som europæer, og jeg lagde netop vægt på - og det er altså også til hr. Keld Albrechtsen og hr. Thulesen Dahl, som jo altid siger det samme - at jeg netop ikke opfatter en fælles EU-forsvarspolitik som værende i strid med NATO.
Tværtimod har vi jo altid stået på amerikanernes side, fordi vi har delt menneskesyn.
Jeg taler ikke om verdensomspændende konflikter.
Jeg taler om et europæisk forsvar, en mulighed for at forsvare vores egen baggård, og det mener jeg som europæer at vi bør have.
Jeg ønsker selv at tage del i ansvaret, jeg ønsker selv at have mulighed for at forsvare min egen baggård.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
Så fik vi lidt af forklaringen.
Det var da en offensiv politik over for EU.
Jeg vil da godt sige, at sådan kan man jo sagtens opfatte det.
Men jeg synes, det efterlader nogle spørgsmål.
Jeg kunne også spørge, om det tilfældige sted, hvor FN ligger, skal være med til at bestemme, om vi skal intervenere.
Det er ikke tilfældigt, det er alvorligt, når vi siger, vi ikke synes, et europæisk forsvar, som Venstre nu gør sig
til talsmand for, er svaret.
Hvis man starter et europæisk forsvar, så vil det, hvis Europa virkelig skal kunne forsvare sig, altså betyde en militær opbygning.
Spørgsmålet er: Er det svaret på europæisk sikkerhedspolitik i dag, hvor vi er i gang med en udvidelse, hvor vi er i gang med nogle relationer til andre lande, og hvor vi i øvrigt er i gang med en udvidelse af NATO, som i forvejen er kritisk i forhold til Rusland?
Er det så svaret, at Europa så samtidig begynder at opruste med de spændinger, det kan give i forhold til Rusland?
Jeg tror ikke, det er svaret.
Tværtimod tror jeg faktisk, at det i modsætning til det, fru Charlotte Antonsen siger, ville give os nogle ganske dybe kriser i Europa.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Man kan jo ikke beskylde fru Charlotte Antonsen for ikke at fortsætte i samme skure, fuldstændig derudad med fuld fart.
Altså det næste bliver vel, at Venstre heroppe allerede nu kræver, at når EU så skal rykke militært ud, skal det bestemmes ved flertalsafgørelse.
Altså det er da alt for besværligt at vente på det der langsommelige Danmark eller noget i den stil.
Det er da utroligt at høre på.
Jeg må også spørge fru Charlotte Antonsen, hvad i alverden har det nu lige pludselig med vores EU-medlemskab at gøre, hvorvidt vi stemmer om danske forbehold?
Altså hvori består den sammenhæng?
Går det ikke lidt for hurtigt nu for Venstres ordfører?
I Dansk Folkeparti mener vi absolut nej.
Vi skal ikke indrette et samarbejde med risiko for fremtidige konflikter mellem USA og Europa, og det er præcis det, fru Charlotte Antonsen fra Venstre nu lægger op til.