runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 1999-04-27:
Hr. Kalnæs og jeg
tilhører en generation, der har brugt mere af det danske kystlandskab, end samtlige andre generationer før os tilsammen har brugt af det.
Vi tilhører de grådige årgange, der har taget for os af retterne.
Det var baggrunden for, at CD og Kristeligt Folkeparti med hr. Ole M. Nielsen ydede en uvurderlig indsats i den sammenhæng.
Socialdemokratiet og De Radikale gennemførte i sin tid den lovgivning - i øvrigt i samarbejde med SF og Enhedslisten - som i dag er gældende.
Da var princippet i beskyttelsen netop hensyntagen til lokale forhold, fortsat landbrugsdrift og mulighed for, at grundejere og lokale kunne gøre indsigelse.
Det er derfor, det har taget så lang tid, fordi vi har denne - nu kaldte jeg den gummistøvlekommission, men altså strandbeskyttelseskommission, der tager stilling til hvert eneste amts særlige problemer.
De har lagt en linje nu.
Vi har givet dem bedre arbejdsvilkår med det her lovforslag, og jeg er altså virkelig glad for, at det bliver vedtaget.
Når jeg bliver lidt irriteret på hr. Schmidt, så er det jo, fordi det her også set fra hans synspunkt - eller det, der burde være hans synspunkt, hvis ikke han kun kendte ordet nej - burde være i hans egen interesse.
Men lad det være.
Jeg glæder mig over, at vi nu får vedtaget det her forslag, og jeg glæder mig selvfølgelig også over, at alle kan stemme for ændringsforslaget.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-04-27:
Jeg vil gerne understrege, at CD er enig i, at vi skal beskytte strandlinjerne.
Men jeg vil alligevel have bekræftet af ministeren i dag, at der er lagt op til en linje, hvor man skal være fleksibel.
Det er vigtigt at understrege: Der er småsamfund, som har småbyer, havnearealer, hvor de ofte får et negativt svar, hvis de søger om udvidelse, hvis ikke der er en eksisterende havnevirksomhed, hvis det begynder at antage turistmæssig karakter, det vil sige et par broer mere til lystbådehavne osv.
Så er det vanskeligt at komme igennem, selv om havnen
rent faktisk er holdt op med at virke som fiskerihavn og kun kan overleve ved at udvide også den fritidsmæssige side.
Det er også vigtigt at spørge ministeren, om man vil administrere med den fleksibilitet, der skal til, når vi taler om tanger, og når vi taler om øer og andre steder, hvor en 300-meter-grænse rent faktisk kun levner en ganske lille strimmel til at have foretagsomhed på; om man er villig til at sige, når der er tale om særlige forhold, at det her ikke er farligt for det åbne land og de åbne kyststrækninger; om man altså virkelig på det her område er villig til at være fleksibel.
Jeg er bekymret for - og det ved ministeren - at kommende embedsmænd i Miljøministeriet og i amterne med stramme rammer og stramme love skal lande i en situation, hvor de administrerer sådan lidt automatisk og ikke giver den fleksibilitet, der skal til.
Svend Auken (S), 1999-04-27:
Altså en gang imellem tror man her i Folketinget, at vi er tæt på hinanden miljømæssigt, og det er da heldigvis også sådan, at vi ofte laver aftaler indbyrdes.
Men at tro, vi er tæt på hinanden, når man sidder og hører hr. Schmidts indlæg i dag, ville være forkert.
Hr. Schmidt taler om et forfærdende udgangspunkt, et forfærdende udgangspunkt, nemlig loven i 1994, som blev gennemført af et bredt flertal i Folketinget, bestående af Kristeligt Folkeparti, CD, Det Radikale Venstre, Socialdemokratiet, SF og - så vidt jeg husker - Enhedslisten.
Det var et forfærdende udgangspunkt.
Hvad var det, vi vedtog dengang?
Vi vedtog to ting.
Vi vedtog, at de regler, som den daværende borgerlige regering havde indført administrativt, nemlig et landsplandirektiv, skulle vedtages ved lov, så Folketinget fik mulighed til at forholde sig til det for at beskytte de danske kyster.
Så vedtog vi i øvrigt i et forlig med både Kommunernes Landsforening og Amtsrådsforeningen at udvide strandbeskyttelseslinjen, som har tjent beskyttelsen af danske kyster så godt, fra 100 m til 300 m.
Det var det, vi gjorde, og så indførte vi oven i købet den regel, at inden vi, om jeg så må sige, trak linjen, så skulle der være en, hvad vi dengang populært kaldte »gummistøvlekommission«, som åndelig talt skulle skridte de danske kyster af og give mulig for, at alle grundejere, alle kommuner kunne komme med deres synspunkter.
Det er selvfølgelig også, fordi vi arbejder så demokratisk, at det har taget så lang tid.
Man kan være uenig i den lovgivning, det indrømmer jeg, man kan have forskellige synspunkter, men sige, at det er et forfærdende udgangspunkt at udvide strandbeskyttelseslinjen, som et stort flertal af partier gjorde i sin tid, synes jeg alligevel siger noget om afstanden.
Mellem hr. Schmidts og mit syn på beskyttelse af danske kyster, naturbeskyttelse osv. er der simpelt hen en afgrund.
Der er en afgrund.
Heldigvis kan man glæde sig over, at der også er en afgrund, der skiller hr. Schmidt fra den danske befolkning.
Det er ikke ensbetydende med, vi ikke skal lave aftaler.
Det skal vi i fremtiden.
Hr. Schmidt
han er imod.
Ja, o.k. han er imod, selv når han får indrømmelser.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-04-27:
Det glæder mig utrolig meget, at også ministeren drager strandbeskyttelseskommissionen ind i den debat, vi har her i dag, for Dansk Folkeparti har jo lige bestemt peget meget på, at strandbeskyttelseskommissionen jo ikke engang er nået halvvejs rundt i det lille land Danmark.
Var man nået til vejs ende, jamen så ville vi også kunne drage en større konklusion af, hvad de forskellige amter og kommuner måske vil sige i høringssvarene.
Så måske har Dansk Folkeparti ret, når vi siger, at det her lovforslag er man for tidligt ude med.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-04-27:
Jeg vil gerne sige til ministeren, at ministeren selvfølgelig skal have lov til at anlægge sine egne vurderinger af, hvorfor andre partier vælger at stemme for eller ikke.
Jeg vil kun sige, at i det, jeg gengav her i dag, sagde jeg, hvad udgangspunktet havde været for selve loven, og at vi var godt tilfredse med, at man havde mildnet situationen lidt for bær- og frugtavlerne.
Jeg tror, det er rimeligt nok at sige, at det jo ikke er et ændringsforslag, der sådan ligefrem har vokset i miljøministerens have.
Altså vi har fundet hinanden i det, så vi synes jo nok, vi er del af det.
Tilbage står, og det var det, jeg også nævnte, og det har jeg sagt flere gange i Miljø-og Planlægningsudvalget, at helt principielt synes jeg, at det, vi laver her, er forkert.
Man kan selvfølgelig altid sige, at man bør stemme for enhver forbedring.
Det gælder så bare om, at udgangspunktet er forfærdeligt nok, så kan man næsten altid sørge for, at det bliver lidt bedre.
Men det er altså ikke nok her.
Derfor fastholder vi vor afvisning.
Det er jo noget, der har været helt tilbage fra 1994, hvor vi sluttede det, og vores holdning kan næppe komme overraskende for nogen.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-04-27:
Jeg skal lige understrege, at når CD til slut stemmer for det her lovforslag, nr. L 95, har vi selvfølgelig haft en del betænkelighed undervejs, men det er rigtigt, som ministeren gør opmærksom på, at der har været visse indrømmelser.
Ikke alene har der formuleringsmæssigt været nogle indrømmelser, som betyder, at vi er mere trygge, men en væsentlig del er også det, der ligger i ændringsforslaget, at man omkring drift af frugtplantager og andet får noget specielt ind.
Jeg håber så, at fleksibiliteten i, hvordan man administrerer det her, bliver lidt mere udbredt, end man ofte ser i det selvkørende system, som amters tekniske forvaltning og styrelser er.
Svend Auken (S), 1999-04-27:
Jeg er selvfølgelig glad for, at man vil stemme for de ændringsforslag, jeg har stillet, men jeg er lidt overrasket over de ordførertaler, jeg hører her i dag. Hvad går det her lovforslag ud på?
Det er vedtaget for længst, som hr. Schmidt sagde, helt tilbage i 1994.
I øvrigt er det en lovgivning, som har opfyldt sit formål, det behøver vi ikke at diskutere her, det er ikke det, forslaget går ud på.
Det, lovforslaget går ud på, er, at efterhånden som strandkommissionen bliver færdig, sætter man afgrænsningen i kraft i de enkelte amter, så grundejerne nøjagtig ved, hvad det indebærer for deres vedkommende.
Så har vi benyttet lejligheden til at lempe reglerne for at samle bredere tilslutning til det her forslag, og så gør
man det, at man under henvisning til et forslag, der ikke er til behandling, nemlig indførelsen af 300-meter-grænsen, stemmer imod, når man har fået opfyldt de krav, man har fremført undervejs i forhandlingerne.
Det svarer til, at man er imod indførelse af en skat på 1.000 kr. Så kommer der et forslag om at sætte den ned til 500 kr., og så stemmer man ikke for det forslag om en reduktion med 500 kr.
Det er sådan noget alt eller intet-politik, som ikke giver meget mening og i hvert fald ikke for mit vedkommende særlig meget mod på at give politiske indrømmelser.
Nu er der i det her tilfælde tale om saglige, fornuftige indrømmelser.
Derfor står jeg fuldt ud ved de ændringsforslag, der er stillet.
Men jeg synes, at argumentationen om, at fordi man havde en holdning til et forslag i 1994, som ikke er til behandling her i dag, stemmer man imod et forslag, man selv må indrømme er et skridt i den rigtige retning, er dårlig.
Jeg skal ikke gøre mig klog på, hvordan Venstre og De Konservative fører politik på det her felt, men jeg undrer mig alligevel over det, men så er jeg selvfølgelig glad for, at ændringsforslagene kommer igennem.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1999-04-27:
Under førstebehandlingen af det her lovforslag gav Fremskridtspartiet klart udtryk for, at vi ikke kunne stemme for det.
Begrundelsen var, at en strandbeskyttelseslinje på 300 m ville bevirke, at der blev lagt beslag på alt for meget jord i vort land.
Danmark består af en masse små øer og en masse vige og tanger.
Nu er der så stillet ændringsforslag af hele udvalget, som vi selvfølgelig kan stemme for.
De ændringsforslag giver mulighed for, at bær- og frugtavlere kan benytte de områder.
Selve lovforslaget vil give nogle kæmpe problemer ikke bare for befolkningen derude, men det vil blive umuligt for kommunerne ude i de områder at administrere det
, så vi skal nok komme til at høre mere til den her sag.
Fremskridtspartiet vil stemme for ændringsforslagene, men kan ikke stemme for selve lovforslaget.
Svend Aage Fauerholdt (DF), 1999-04-27:
Allerede ved lovforslagets første behandling var vi skeptiske i Dansk Folkeparti.
Der blev fra vores side lagt vægt på, at den strandbeskyttelseskommission, som skal gennemgå samtlige kyststrækninger, kun var nået igennem fem amter, og derfor syntes vi, at det måske var et for tidligt tidspunkt at behandle det her lovforslag.
Vi har selvfølgelig haft mange gode debatter om det i udvalget, og der er da også på et par enkelte områder nogen forbedring for bæravlere og i det hele taget inden for frilandsgartneri.
Men vi synes stadig væk i Dansk Folkeparti, at vi ikke har nået det, som vi i realiteten ønsker, og det er vores holdning, at det stadig væk er på et for tidligt tidspunkt, vi vedtager den her lov.
De ændringsforslag, der foreligger, vil vi selvfølgelig gerne støtte, men lovforslaget i dets helhed stemmer vi imod.
Tom Beck (KF), 1999-04-27:
Det Konservative Folkeparti stemmer for ændringsforslagene, som er en i hvert fald delvis imødekommelse af frugt- og bæravlernes ønsker om mulighed for dyrkning af frugt og bær i de kystnære områder.
Der er stadig tale om en slags omvendt bevisbyrde, hvor næsten alt som udgangspunkt er forbudt, men hvor der kan søges dispensation.
Det mener vi principielt ikke er den rigtige måde at gøre det på, men vi accepterer det, fordi ministeren nu har fastslået i lovteksten, at dispensationen skal gives, medmindre det strider mod tungtvejende kystlandskabelige hensyn.
I betænkningen har vi tilkendegivet, at vi ved andenbehandlingen vil redegøre for vores stilling til lovforslaget generelt, hvilket jeg hermed skal gøre:
Ved førstebehandlingen tilkendegav den daværende ordfører, at lovforslaget rettede op på nogle af de forhold, som var årsag til, at Det Konservative Folkeparti i 1994 stemte imod loven, og derfor blev det også tilkendegivet, at vi ville gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet uden dog at love, at vi også ville stemme for det endelige forslag.
Vi er også enige i lovens overordnede intentioner om at beskytte vore kyster og kystnære område mod uhensigtsmæssig bebyggelse og udnyttelse.
Så med henvisning til vores afvisning af loven i 1994 må vi fastholde afvisningen, indtil kommunernes ønsker i højere grad er imødekommet.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-04-27:
Ved førstebehandlingen af L 95 udtrykte jeg den holdning, som
Venstre jo også tidligere har tilkendegivet: at vi ikke kunne støtte det forslag, der ligger til grund for L 95, altså selve forslaget om udvidelsen med de 300 m., da det blev fremsat tilbage i 1994.
Ved førstebehandlingen af L 95 sagde jeg også, at vores holdning ikke havde ændret sig, og derfor må vi konstatere i dag, at forslaget går for langt.
Vi vil dog medgive, at vi synes, der er kommet en rigtig positiv ændring ind med de stillede ændringsforslag: man har imødekommet bær- og frugtavlerne, der har fået en mulighed for at blive tilgodeset, idet de er i den helt specielle situation, at de har stor interesse i at kunne dyrke i kystområderne.
Det har vi selvfølgelig ønsket meget, vil jeg sige, og vi har bestemt også lod og del i det, fordi det var noget, der kom med efter lange forhandlinger.
Vi synes selvfølgelig, det er meget fornuftigt, og vi agter selvfølgelig at stemme for.
Der er også stillet et lille ændringsforslag af ministeren, som vi selvfølgelig også kan støtte.
Det er ikke noget, der ændrer noget væsentligt i selve lovforslaget.
Det havde været nemt at gøre på følgende måde: hvis man ønskede, at noget skulle fredes, eller det i hvert fald skulle forhindres, at det kunne bruges til byudvikling, kunne man jo bare frede det, idet langt de fleste arealer alligevel er offentligt ejede, så det ikke ville koste noget særligt.
Det havde vi gerne set var kommet med, men vi må konstatere, at det er det ikke. Tilbage står så, at vi må sige, at selve den idé, som lå til grund for det forslag, som danner udgangspunkt for L 95, ikke har ændret sig. Den idé kunne vi ikke støtte dengang, og vi må derfor også her i dag sige, at vi er i den situation, at vi stemmer imod selve lovforslaget, men for ændringsforslagene.
Erling Christensen (S), 1999-04-27:
Ja, det kunne måske have været godt at høre svaret på hr. Keld Albrechtsens spørgsmål til hr. Jørn Jespersen.
Men når vi så kommer her hen til foråret, så siger hr. Jørn Jespersen til Landsbladet den 12. marts, at man er parat til at indgå en aftale med Venstre og landbruget, hvis det kun drejer sig om småtterier.
Det, der er tale om her, er, at der er nogle, der får bøde.
Det er derfor, de er offentliggjort.
Hr. Jørn Jespersen udtaler til Ritzau, citeret i Fyens Stiftstidende den 31. marts: »Det er usympatisk at hænge en lille landmand ud i sit lokalsamfund, hvis han kun er ansvarlig for en enkel uagtsom overtrædelse, siger hr. Jørn Jespersen.« Hvis man nu sætter ordet restauratør ind i stedet for landmand, er det så mere sympatisk at hænge en restauratør ud end en lille landmand?
Jørn Jespersen (SF), 1999-04-27:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg sige, at jeg kan bestemt garantere, at det forslag til vedtagelse, der er foreslået af SF, Venstre og Kristeligt Folkeparti, ville medføre en kraftig udvidelse af, hvilke kontrolresultater der bliver offentliggjort i en sammenfattende form, alene af den grund at det helt direkte siges, at vi skal offentliggøre resultater med hensyn til overskridelse af pesticidrester i fødevarer, det gør man ikke i dag, og at vi skal bruge redskabet inden for vildledning, og det gør man heller ikke i dag.
Så der vil være en række områder, hvor man vil bruge redskabet meget mere aktivt end i dag, så det vil være en udvidelse.
Med hensyn til spørgsmålet om tilgængelighed er jeg helt enig med hr. Keld Albrechtsen. Det er helt afgørende for os også, at alle kontrolresultater er tilgængelige, sådan at journalister, offentlighed - der er forbrugerorganisationer, der er interesserede - kan få kendskab til disse afgørelser. Det er efter vores opfattelse ikke det, vi diskuterer i dag, men derfor vil jeg meget gerne arbejde sammen med hr. Keld Albrechtsen for, at det bliver sådan. Til hr. Erling Christensen skal jeg sige: Jamen vores princip er, at hverken restauratører, landmænd, slagterier, andre fødevarevirksomheder skal offentliggøres for bagateller, for småting.
Vi er interesserede i at bruge det her redskab sådan, at det, der virkelig er grove overtrædelser, det, der for alvor betyder noget, bliver offentliggjort, og at vi bruger offentliggørelsesredskabet til at give forbrugerne et samlet overblik, så de kan handle på en mere gennemsigtig og bevidst måde. Med hensyn til restauranterne, som har været diskuteret i København, dér kan jeg forsikre hr. Erling Christensen for, at de restauranter, der har følt sig hængt ud, ikke har været det på grund af bagateller, men på grund af voldsomt svineri. Og det synes jeg at hr. Erling Christensen skulle hjælpe med til at offentligheden fik kendskab til, så gæsterne har et friere valg.
Hans Christian Schmidt (V), 1999-04-27:
Nu skal jeg jo ikke klandre ministeren for at bruge udtrykket »afgrunden«.
Det er jo et udtryk, Socialdemokratiet har taget til sig og har brugt ved mange lejligheder.
Det er jo ikke sådan, at det bare kommer op en gang imellem.
Det er jo sådan indgået i det socialdemokratiske slogan.
Før var vi ved den økonomiske afgrund.
Jeg vil kun sige til ministeren: Det er meget enkelt, for ministeren har i sit eget resumé skrevet, at når vi skal have det her forslag gennemført, så er det, fordi efter den gældende kystlov vil de udvidede beskyttelseslinjer først træde i kraft, når miljø- og energiministeren på grundlag af strandbeskyttelseskommissionens indstilling har truffet bestemmelse herom for hele landet samtidig.
Sådan hedder det i resumeet af den pressemeddelelse, der udsendes fra Miljø-
og Energiministeriet
Vi har set nok.
Vi siger så kun, at det selvfølgelig har betydning for os, for vi var ikke tilhængere af den lov dengang.
Den ændring, der er kommet her, har vi sådan set selv sørget for, og vedrørende det med kommunerne er jo kun en meget lille del imødekommet.
Det kan godt være, det har været en begivenhedsrig dag
for ministeren, men jeg synes ikke, at han behøver at løfte stemningen hernede.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-04-27:
Jeg vil gerne sige tak til hr. Jørn Jespersen for svaret.
Enhedslisten ser naturligvis positivt på vigtige elementer i det forslag til vedtagelse, som hr. Jørn Jespersen på flere partiers vegne har stillet, hvis vi kan være sikre på, at det medfører en udvidelse i forhold til den indskrænkning af adgang til offentliggørelse, som blev gennemført af regeringen og Det Konservative Folkeparti på foranledning af restauratørernes interesser.
Og jeg har opfattet hr. Jørn Jespersens svar således, at det vil betyde en forbedring i forhold til den situation, regeringen fik os ned på.
Det betyder i hvert fald, at Enhedslisten er positive over for de intentioner.
Jeg er også glad for, at hr. Jørn Jespersen er enig i, at der skal være almindelig tilgængelighed til disse oplysninger, for det vil jo betyde, at de kan kontrolleres og også bruges af f.eks. Forbrugerrådet.
Så jeg tror, vi vil kunne arbejde os frem til et godt resultat.
Så mangler vi selvfølgelig at kunne få et flertal for det i Folketinget, men vi er jo dog på vej.
Erling Christensen (S), 1999-04-27:
Vi fik ikke svaret, men det kan hr. Keld Albrechtsen så hive fat i.
Man vil have offentliggørelse i sammenfattende form, men betyder det, at man så ikke skal have navnet med?
Det var det, jeg opfattede hr. Keld Albrechtsen spurgte efter.
For når hr. Jørn Jespersen siger, at man ikke skal offentliggøre for bagateller: Fik de restaurationer, som blev offentliggjort sidste år, bøder?
Var det i en så høj grad, at der var bødeforlæg, efter at man havde fået pålæg om det?
Kort sagt: Handler det her om, at retssikkerheden kun gælder for enkelte grupper af den danske befolkning, eller gælder den for hele den danske befolkning?
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-27:
Det er indlysende klart, at den forbruger, der står ved køledisken og skal købe en liter mælk, overhovedet ikke har mulighed for at foretage et fravalg af den mælk, der måtte være leveret fra en eller anden landmand med et for højt celletal - ikke en jordisk chance; både fordi mælken bliver blandet op, men også fordi der måske kan være gået 3-4 måneder, siden prøven er taget.
Det er fuldstændig grotesk ud fra synspunktet om at give forbrugerne sikkerhed.
Med hensyn til restauranterne mener jeg, at vi står i en fuldstændig anderledes situation.
De to ting kan man overhovedet ikke sammenligne.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-04-27:
Da jeg ikke kan stille spørgsmål til hr. Erling Christensen nu, vil jeg stille fru Mariann Fischer Boel det spørgsmål, om fru Mariann Fischer Boel kan bekræfte, at der er forskel på forbrugernes fornøjelse af at få oplyst navnet på en landmand
- én ud af 10.000 leverandører til et mejeriselskab - og få oplyst en restauratørs navn
I København og de fleste andre byer
er der altså et utal af restauranter, så man kan vælge en anden restaurant, men hvis man skal have fornøjelse af offentliggørelsen af landmandens navn, skal man altså holde op med at drikke mælk.
Det er forskellen mellem værdien af offentliggørelse af de to typer virksomheder.
Erling Christensen (S), 1999-04-27:
Jo, kontrollen fungerer hensigtsmæssigt.
Jeg synes, det var fint, at vi med selvkontrollen fik konstateret DT 104 på Steff-Houlberg, og den fungerede utrolig hensigtsmæssigt rent retssikkerhedsmæssigt.
Jeg ønsker ikke, at vi får den forskel, som Venstres, SF's og Kristeligt Folkepartis tekst lægger op til - altså
forskel på de måder, man vil behandle folk på
Det er ikke hensigtsmæssigt, og derfor forstår jeg slet ikke, at man ikke vil slutte op om vores vedtagelse, som både er dynamisk og fremtidssikret.
Mariann Fischer Boel (V), 1999-04-27:
Grunden til, at vi fra Venstres side ikke kan stemme for den vedtagelse, regeringen har fremsat, er helt klart, at vi finder, at den nuværende form for offentliggørelse af kontrolresultater ikke fungerer hensigtsmæssigt, og det råder regeringens forslag til vedtagelse ikke bod på.
Det er dét, der er hovedproblemet, og hr. Erling Christensen har jo selv erkendt, at der ikke sker nogen ændringer med hensyn til f.eks. Steff-Houlberg.
Erling Christensen (S), 1999-04-27:
Jeg synes da, at det, fru Mariann Fischer Boel siger om den tredje pind, er vældig interessant.
Jeg kan konkludere af det, vi har været inde på her, at det eneste problem, Venstre har med hensyn til vores forslag til vedtagelse, er, at Venstre ønsker at gøre forskel på personer.
Den tredje pind i vores beslutningsforslag siger nemlig fuldstændig tydeligt og klart det, fru Mariann Fischer Boel var inde på her til slut, så derfor må jeg sige, at det eneste, vi så mangler for at kunne tilfredsstille fru Mariann Fischer Boel, er at gøre forskel på landmænd og restauratører.
Med hensyn til Steff-Houlberg ærgrer det mig lidt, at man fortsætter den diskussion.
Fru Mariann Fischer Boel får det til at lyde, som om det er ærgerligt, hvis vi ikke igen får en ny situation med Steff-Houlberg, men det ønsker jeg slet ikke.
Jeg siger bare, at jeg synes, det var ærgerligt, at vi fik den situation, og jeg kan i øvrigt henvise til det svar, ministeren har givet til Fødevareudvalget: at en sådan sag forhåbentlig ikke kommer til at ske igen.
Jeg har ikke noget yderligere at tilføje, men jeg synes da, at det interessante ved forslaget til vedtagelse fra SF, Venstre og Kristeligt Folkeparti er, at når vi går ind i det, er essensen altså, at der skal gøres forskel på folk.