Anne Baastrup (SF), 1999-04-21:
Jeg skal sådan for skams skyld takke dem, der i hvert fald har været en lille smule positive.
Og så har jeg nogle småkommentarer til de meldinger, der har været undervejs.
For det første til spørgsmålet om, at vi indsætter en ny § 1, stk. 2: Det er fuldstændig rigtigt, at der kan være nogle problemer omkring virksomheder, man i øvrigt konkurrerer med, men der er rent faktisk også en lang række virksomheder, der har monopol på området, og hvor der ikke er offentlighedsindsigt.
Dertil kommer så, at hvis der var en eller anden minister, en undervisningsminister tilfældigvis, der havde været lidt hurtigere på et tidligere tidspunkt og havde anvendt offentlighedslovens § 1, stk. 3, havde vi måske ikke haft de Tvindsager, som vi efterfølgende løb ind i.
Så til spørgsmålet om lovgivningen, aktindsigt i lovgivningen.
Jeg er selvfølgelig tilfreds med, at ministeren er lidt blød på det her område nu og er indstillet på at ændre på det.
Men jeg vil godt, om ikke andet så af hensyn til de grønne hæfter, fortælle lidt om, hvad det vil sige at lave en lovgivning.
Man kan jo stå i en situation, hvor man bliver udsat for en lobbyist, som er ansat i et ministerium, og man tager så en debat med den pågældende, man skriver lidt sammen.
Hvis det er sådan, at man på et meget tidligt tidspunkt beslutter sig for, at det her ender med en lovgivning, så er det ikke omfattet af offentlighedsloven.
Men hvis det er sådan, at man beslutter på et meget tidligt tidspunkt, at det her klarer vi via en konkret afgørelse,
så er det omfattet af offentlighedsloven.
Vi står jo på nuværende tidspunkt i en situation, hvor der er en lang række 100 A-direktiver, der er blevet gennemført, hvor gennemførelsen sker på baggrund af komitéprocedurer.
Der er ingen offentlig indsigt i det; vi står i situationer, hvor vi simpelt hen kan risikere at få ændret vores niveau for madkvaliteten, uden at der er mulighed for, at offentligheden kan få indblik.
Hvorfor stiller den danske regering sig ikke skulder ved skulder med den svenske og forsøger at presse Kommissionen til at få indført samme regler?
En af måderne er at udvise lidt civil ulydighed.
Tilsvarende forstår jeg ikke, hvorfor man ikke er indstillet på at stille lovkrav omkring journallister, i og med at journallisten er et helt afgørende element, for at offentligheden overhovedet kan få en eller anden form for indblik i en konkret sag.
Og så er det da også et almindeligt ordenshensyn, at man kan finde ud af, hvad det er for nogle dokumenter, der tilhører den pågældende sag.
Og der skulle jeg hilse og sige fra mine hjemmelsmænd på området, at det rent faktisk har betydet, at de pågældende forvaltninger, de pågældende amtskommuner og kommuner, er kommet på den lokale dagsorden; det er blevet interessant, hvad det er, der sker.
Når man taler med sagsbehandlere i kommuner og amtskommuner, er de overordentlig tilfredse med det
Selvfølgelig giver det indkøringsproblemer, selvfølgelig er det besværligt, at de ting, man plejede at sidde og nusse med ovre i hjørnet i hemmelighed, nu på en eller anden måde kan have offentlighedens interesse.
Og til sidst til spørgsmålet om udvidelse af § 1 eller den nye § 1, stk. 2. Der vil jeg så også spørge, om der ikke er nogen her, der kunne overveje at tænke på, om Tarco var kommet så langt ud, hvis vi havde haft offentlighedens indsigt.
Ville vi ikke på et tidligere tidspunkt have fået skovlen under den ulovlighed, der foregik på det område?
Nu har vi forsøgt 5, 6, 8 gange at fremsætte noget i et forsøg på at få et Folketing til at flytte sig i forhold til offentlighedsloven, og jeg synes i og for sig, at vi er kommet et lille skridt ad vejen.
Så håber jeg også, ministeren lever op til de løfter, han gav i dag.