Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-06-04:
Når vi i tiden fra regeringen tiltrådte har fulgt behandlingen af denne her sag om, hvorfor man skulle sælge de almene boliger, så må vi jo selvfølgelig erkende, at der er sket en vis forvandling af forslaget, og siden andenbehandlingen er der sket yderligere en forvandling, fordi man har pillet noget af det ud af forslaget, som blev kritiseret ved andenbehandlingen.
Men stadig væk er der en meget væsentlig del, som Socialdemokraterne mener bør pilles ud af det her forslag, hvis vi kan sige det så kryptisk, jeg vil nok hellere sige, at man burde fjerne det.
Sandheden er, at Socialdemokraterne er modstandere af at sælge de almene boliger af mange forskellige årsager, bl.a. fordi vi mener, at det er et brud med den danske tradition, at der findes almene boliger i Danmark, som kan, om jeg så må sige, være bosted for mennesker, som ønsker den boform, og som ikke ønsker at bo i en ejerbolig eller en andelsbolig.
Det er vores klare opfattelse, at hvis man sætter det her i værk, så vil man på mange måder skade den almene boligform, og man vil skade de mennesker, der bor i almene boliger.
Den jeg vil næsten sige myte, regeringen har forsøgt at bygge op om sig, nemlig at den vil tage vare på de socialt dårligt stillede, må man sige kommer til at stride klart imod
virkelighedens ord i denne her sammenhæng, når man tænker på, hvordan det her forslag i virkeligheden kan gøre ubodelig skade.
Hvis regeringen, som den siger, ønsker at undgå sociale og etniske ghettoer i Danmark, hvis den ønsker at skabe blandede beboersammensætninger, hvis den ønsker at styre de store boligområder, der findes i Danmark, væk fra en øget ghettoisering, så er det ikke det her forslag, der skal til. Tværtimod er det vores opfattelse, at sociale og etniske ghettoer vil hobe sig op i de områder, hvor der begynder at blive solgt almene boliger, fordi det jo indlysende er sådan, at der ikke kommer flere almene boliger ud af det her forslag, men at der kommer færre, hvilket meget, meget tydeligt er kommet til udtryk i mange af de høringssvar, som er indgivet til det her lovforslag.
Jeg tror, at det sidste gang lykkedes Venstres ordfører at finde en kommune, som var kommet med et positivt høringssvar, eller i hvert fald på høringen i Folketinget var kommet med et positivt udsagn om det her, og det var Venstreborgmesteren i Århus.
Hvis man kigger på høringssvarene sådan generelt, efter at de høringsberettigede organisationer og de mennesker, som har med det her at gøre, de mennesker, som bor i de her boliger, har haft mulighed for at komme med bud til det her forslag, så var det jo efter min bedste overbevisning nærmest fuldstændig entydigt, at folk sagde, at det her vil føre til øget ghettoisering, og at det vil øge problemerne rundtomkring i kommunerne, fordi man har et problem med antallet af almene boliger.
Der er behov for at få bygget flere boliger i de store byer, ikke mindst i hovedstadsområdet.
Københavns Kommune har 50.000 almene boliger.
Hvis det skal være sådan, at kommunen først kan sige nej til salg af almene boliger, hvis salget overstiger 5 pct., så er vi altså ude i en ret til at få solgt 2.500 almene boliger i København.
Men når vi ved, at der kun bliver bygget en almen bolig pr. tre solgte boliger, så kan enhver - undskyld mig, ordet starter med i - regne ud, hvad det vil føre til, nemlig færre almene boliger i hovedstadsområdet, og det er lige præcis det modsatte af, hvad der er behov for, for der er mange mennesker på venteliste til en almen bolig.
Socialdemokraterne kan ikke støtte det her forslag af den ene grund, at det fører til færre almene boliger og ikke til flere.
Vi mener, at det fører til øget ghettoisering, vi mener, at det er et forslag, som på en række områder er så ideologisk betinget, at det alene vil opfattes som et forslag, der har til hensigt at skade den almene boform og dermed også de mennesker, som bor i almene boliger.
Så jeg skal tilkendegive, at Socialdemokraterne ikke kan støtte lovforslaget.
Vi oplever, at det her forslag i hele sin sagsbehandling har været et udtryk for den måde, som regeringen har valgt at lægge sit arbejde til rette på i Folketinget, nemlig en ensidig blokpolitik, som har gjort, at de organisationer og de mennesker, som havde mulighed for at afgive høringssvar til det her, ikke på nogen som helst måde har følt, at de er blevet hørt i denne her sag.
Alle høringssvar, alle boligselskaber, som har med det her at gøre, har udtrykt, at det her var en sag, hvor de følte sig totalt kørt over af regeringen og dets støtteparti, Dansk Folkeparti, som i øvrigt tillod sig ved andenbehandlingen at sige de lidt forundrende ord, at Dansk Folkeparti havde været skeptisk over for det her forslag, da det blev fremsat, uden at det på noget tidspunkt formåede at nå frem til at forklare, hvor det var, det havde været skeptisk over for forslaget.
Jeg synes ikke, at der på baggrund af det her forslag er nogen som helst grund til at bevare nogen som helst form for optimisme, og for at blive i statsministerens lidt mærkværdige afslutning i går vil jeg så sige, at det her forslag jo ikke fører til en løsning af de store kommuners problemer, og det er jo lige præcis det, de har sagt.
Kl. 9.25 Vi havde et lovforslag forleden dag til debat her i salen, hvor vi skulle diskutere, om der skulle være anvisningsret til private udlejningsboliger.
Det siger regeringen nej til.
Der er et element, som jeg ikke nåede i min ordførertale, som jeg lige vil skynde mig at tage med, og det er selvfølgelig et af de yderligere argumenter for, hvorfor Socialdemokratiet er imod det her forslag.
Der er rejst berettiget tvivl om, hvorvidt det her forslag faktisk indeholder ekspropriation.
Det mener vi må afklares via retssystemet, og derfor vil jeg sige på Socialdemokraternes vegne, at hvis man overvejer at købe sin lejlighed, så er der god grund til at tænke sig om en ekstra gang, al den stund end ikke ministeren kan afvise spørgsmålet om ekspropriation. Så det er uomtvisteligt, at kun en domstolsprøvelse vil kunne give svaret.
Det betyder på godt dansk, at før disse spørgsmål retsligt vil være afklaret, så en endelig afklaring af, om et eventuelt køb er muligt, kan foreligge, kan det blive en overordentlig langsommelig og usikker affære at begive sig ind i som køber.