runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg vil godt over for fru Pia Gjellerup pege på, at det at stå på både borgernes og kommunernes side på samme tid rent faktisk bør være muligt, nemlig ved både at sikre et godt kommunalt selvstyre med god bevægelsesfrihed og at sikre, at det, de gør, selvfølgelig er til gavn for borgerne, og dermed pege på, at opgaveløsningen fint kan foregå i andet regi end kommunerne.
Så det mener jeg bestemt er en mulighed.
Og til spørgsmålet om, hvorvidt det er noget, der starter nu: Nu har vi jo kendt til over tid, at mål- og rammestyring er et element, der har været ønsket og brugt.
Jeg går ud fra, at vi kan blive enige om, at der med 98 nye stærke kommuner, som også Socialdemokraterne har været med til inddelingen af, skabes mulighed for i højere grad at arbejde med mål- og rammestyring, end det har været muligt tidligere med store forskelle i kommunestørrelserne, hvilket betød, at en mindre kommune måske ikke kunne klare den opgave og der dermed skulle findes andre veje end mål- og rammestyring.
Så nu ønsker vi bare at pege på, at kommunalreformen giver mulighed for, at man i praksis langt bedre kan holde fast i, at det er mål- og rammestyring og ikke detailstyring, der er fremtidens varemærke, og derfor er vi klar til at gå meget længere ad den vej, end det måske har været muligt at gøre før.
Det er derfor, chancen er der nu.
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Det har jeg ikke været med til at beslutte.
Jeg vil gerne slå fuldstændig fast – jeg er lige gået ud af Ringsted Byråd efter 16 år – at det er byrådet, der suverænt selv bestemmer, hvordan ældreforsorgen skal bearbejdes i min kommune.
Så det må være noget, der er groet i fru Line Barfods have, det der.
Nogle kommuner gør det på den ene måde og nogle på den anden.
Vi har en kombination – nu siger jeg vi, jeg er ikke med i byrådet mere – i min kommune, der bygger på, at det er helt op til de ældre selv at finde ud af, hvilken hjælp de vil have, om de vil have en kommunal hjælp eller de vil have privat, og det fungerer strålende i min kommune.
Der er et lille tegn på, at det ligger sådan, at det er en tredjedel privat og to tredjedele offentligt.
Jeg synes, det er fint, at man giver ældre mennesker den valgmulighed, men det er, som om der i Enhedslistens have kun er groet ét træ, og det er, at det offentlige selv skal sørge for alle opgaver.
Der er visse opgaver, der løses på udmærket vis andre steder end i den offentlige sektor.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Vi sender her i dag et signal, der i sin helhed lyder: »Folketinget finder, at de bærende principper for den udvikling bør være, at den statslige styring tilrettelægges i højere grad som mål- og rammestyring, så reguleringen af de administrative processer i kommunerne begrænses mest muligt.«
Det er dog et ganske stærkt og godt signal, og hvis ellers dette Ting vil forfølge det i fremtidens lovgivning, så går det kommunale selvstyre lyse og gode tider i møde, hvor det vil kunne udfolde sig mangfoldigt og med lokale prioriteringer osv.
Altså, hvis der overhovedet er alvor i, at et forslag til vedtagelse her i Folketinget forpligter, ja, så er der spot på de her ting i fremtidens lovgivning.
Det er dog et ganske flot resultat af en debat i Folketinget, hvor jeg synes, vi når sammen om de væsentligste principper.
At dette forslag til vedtagelse skulle være slapt, kan jeg ikke anerkende, der er vi simpelt hen uenige.
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Hr. Sohn nævnte noget om skatteudskrivning, og det er jo rigtigt, at regionerne ikke fik skatteudskrivningsret.
Men ærlig talt, tror hr. Sohn ikke, at borgerne er fuldstændig bedøvende ligeglade med, om regionerne selv udskriver skatter, eller de får stort set alle pengene til deres drift som et tilskud fra staten og kommunerne?
Det var et stort og centralt punkt i hele kommunalreformen, at regionerne ikke skulle have skatteudskrivningsret, men når jeg spørger folk, hvad de mener, siger de: Det må I selv finde ud af, bare vi kan komme på sygehuset, hvis vi fejler noget.
Det var det helt centrale, men det er blevet gjort til et centralt spørgsmål i hele debatten, at vi går fra tre til to skatteudskrivende led.
Så kan jeg vist lige nå at stille et spørgsmål om miljøet: Hr. Sohns parti var vistnok imod at flytte miljøforvaltningen til kommunerne, men synes hr. Sohn alligevel ikke, det er en meget god øvelse?
Hvorfor har man ikke tiltro til, at de kommunale medarbejdere i den tekniske forvaltning kan løse de miljøopgaver, der går fra amterne til kommunerne?
Jeg synes, det er at nedgøre de kommunale embedsfolk i de tekniske forvaltninger rundtomkring i landet.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg tror bestemt, det er det papir værd, det er skrevet på.
Og jeg håbede, at fru Pia Gjellerup og jeg kunne blive enige om, at der historisk kan findes eksempler på for meget detailregulering, hvad enten det har været i perioden, hvor fru Pia Gjellerup har siddet i regering, eller i denne regerings periode.
Derfor er det jo et ganske godt signal at sende at sige, at vi nu sætter spot på fremtiden og lader fortiden ligge; at nu er det altså mål- og rammestyring og ikke detailregulering, der er målet.
Så hvis vi nu holder hinanden godt fast på det, er det et væsentligt forslag til vedtagelse, vi vedtager, og så er det faktisk unødvendigt med kommissionsmedlemmer og andre fine folk til at vurdere det her. Hvis medlemmerne i denne sal, når vi vedtager lovgivningen, er opmærksomme på den her problemstilling, som vi taler om i dag, er det et ganske fint forslag til vedtagelse, derfor vil jeg tillade mig endnu en gang at glæde mig over dets ordlyd.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Er der nogen, der har modsat sig, at man i højere grad skulle basere sig på mål- og rammestyring?
Og er der nogen, der har modsat sig rent principielt, at man skulle begrænse detailreguleringen og kontrollen?
Hvis hr. Leif Mikkelsen kan forklare, at der har været modstand, og at Venstre har skiftet holdning, vil jeg sige hatten af for det.
Hvis hr. Leif Mikkelsen ikke kan det, er dette forslag til vedtagelse ikke det papir værd, den er skrevet på.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Jeg vil gerne medgive, at der ikke er lige muligheder for kommunerne.
Det er jo også derfor, vi har haft og har vedtaget udligningsreformen, som skulle være med til at skabe større lighed mellem kommunerne.
Jeg har som borger i et udkantsområde sagt: Jeg har det ikke så slemt med, at vi modtager den her berømte pose penge fra de rige kommuner bl.a. i hovedstadsområdet, men vi var da helst fri for at få den pose penge.
Vi ville da hellere have, at man lavede en regionaludvikling, der gjorde, at vi kunne klare os selv ude i yderområderne.
Det tror jeg da bestemt enhver kommune med respekt for sig selv ville ønske: at man havde de samme udviklingsmuligheder ude i yderområderne, som man har i kerneområderne.
Så der er ikke lighed imellem kommunerne, men man søger gennem udligningsordningen at skabe en lighed, der går så langt, som det er muligt.
Så må vi jo rette til undervejs, hvis det viser sig, at det er nødvendigt.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Men jeg går ud fra, at ordføreren kan sige lidt om De Konservatives generelle holdning.
Der vil jeg gerne høre Det Konservative Folkepartis holdning til økonomien i kommunerne og den store ulighed, der er mellem kommunerne, og som man jo ikke har udlignet fuldstændigt med udligningsreformen.
Som vi var inde på, da vi diskuterede udligningsreformen, er der en stor social ulighed på sundhedsområdet, som også slår igennem over for kommunerne.
Vi er så også lige begyndt at kigge på det velfærdsudspil, som De Konservative jo også står bag, fra regeringen, hvor man bl.a. fjerner refusionen til kommunerne for unge under 30 år på kontanthjælp, hvor vi lige har fået en oversigt over, hvad det betyder for kommunerne, og hvor man kan se, at det i høj grad rammer de kommuner, der i forvejen har store sociale problemer – Københavns Kommune kommer f.eks. til at mangle 50 mio. kr.
Eller ville det være bedre at sikre, at man fik penge ud til at afhjælpe problemer?
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Nej, men hvis vi skal tage det først, vil jeg godt lige sige, at de fremtidige aftalesystemer bliver aftaler, der bliver indgået under et.
Men det, vi taler om nu, som hr. Arne Toft rejste, og som jeg forstår at også hr. Ole Glahn efterfølgende rejser, er spørgsmålet om 2006.
Og det har jeg næsten besvaret over for hr. Arne Toft med, at når 2006 er gået, vil bogholderimaskinerne og revisionerne finde ud af, om det beløb, de nu har reduceret budgetterne med, bliver overholdt, og gør de ikke det, bliver der trukket i den enkelte kommunes bloktilskud.
Så enkelt er det for 2006.
Med hensyn til hvordan det vil udvikle sig fremover, hvad finansministeren finder ud af i 2007, 2008 og 2009, eller hvor længe han nu er finansminister, synes jeg, at vi ligesom skal tage et år ad gangen og slå koldt vand i blodet.
Det er altid en god ting.
Ole Glahn (RV), 2006-04-20:
Nu havde vi lige for et par timer siden en forespørgselsdebat om kommunalt selvstyre, og i relation til det, vi nu diskuterer omkring økonomien, vil jeg gerne høre, hvordan hr. Poul Nødgaard forholder sig til dette med, at man griber ind selektivt over for enkeltkommuner.
Det, der ligger fra finansministeren, og som hr. Poul Nødgaard netop nu var inde på, er, at finansministeren har meddelt de nye kommuner, at hvis de gamle kommuner ikke har overholdt aftalen, så kan de nye kommuner blive trukket i bloktilskud.
Er det den politik, hr. Poul Nødgaard mener der skal føres over for kommunerne i fremtiden, at man skal gå individuelt efter kommunerne, hvis der er nogle, der ikke overholder indgåede aftaler?
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Jeg må sige til hr. Arne Toft, at der har været et lovforslag til behandling her i Folketinget, hvor der var indgået en aftale med kommunerne om økonomien i 2006.
De fik besked på at genåbne budgetterne, hedder det vist i fagsproget, og det gjorde de langt om længe og fandt en hel del af pengene, vel to tredjedele af pengene eller måske tre fjerdedele, det tør jeg ikke sige.
Men så kom finansministeren – mener jeg, det var – med et lovforslag her i Folketinget, der siger, at når man kommer ud af 2006, vil han sikre sig, at kommunerne har overholdt den del af aftalen, der nu er indgået om det beløb, de skulle spare.
Der sker det, at når regnskabet for 2006 skal afsluttes i kommunerne, er det op til den kommunale revision, hvad enten den foretages af et statsautoriseret revisionsfirma eller Kommunernes Revision, at påse, at de enkelte kommuner har overholdt de besparelser, som de har indrapporteret til Indenrigsministeriet og til Finansministeriet.
Er der så nogle kommuner, der ikke har gjort det – jeg ved ikke, om vi har trykket på de grønne knapper for forslaget, men ellers gør vi det i løbet af kort tid – jamen så er sagen klar, så må kommunerne via en reduktion i bloktilskuddet betale det beløb, som de eventuelt ikke har sparet, sådan som de har lovet.
Så enkelt er det.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Man kan bare gå ind og tage tallene for, hvor mange flere kroner de har fået gennem de år, og så se, hvor meget man har udlignet med.
Men til et andet spørgsmål.
Jeg vil godt spørge hr. Poul Nødgaard: Er det ikke en skrue næsten uden ende med de her kommuner, som nu får problemer med at holde budgetterne i 2006?
Det vil der helt sikkert være nogle kommuner der gør.
Nu tænker jeg på, at de skal lægges sammen, f. eks. fire landkommuner til en større kommune, hvor man ikke kan få besparelserne med det samme.
Vil hr. Poul Nødgaard være med til at se på at hjælpe de kommuner, som kommer i klemme her, fordi de kommer ind i en sammenlægning med to-tre andre kommuner, og fordi de måske får problemer i indeværende år?
For alle ved jo, at overgangsåret er et svært år, som har kostet mange penge, fordi man også har været nødt til at ansætte nogle mennesker til at føre kommunerne ind i den nye verden.
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Det er jo et godt spørgsmål, når jeg ikke kan svare på det.
Jeg vil gerne sige, at i den udligningsreform er der indgået så mange faktorer, parametre hedder det vist i fagsproget, og jeg går ud fra – jeg har selv siddet med i de forhandlinger – at man har gjort sig de ihærdigste anstrengelser for at få alt det lagt ind, så jeg forstår ikke helt spørgsmålet.
Det er da muligt, at der er en eller anden krølle på noget med nogle almennyttige boliger, eller hvad ved jeg, sådan som hr. Arne Toft rejser det.
Det kan jeg ikke besvare detaljeret, og jeg ønsker heller ikke at gøre det her.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Under hr. Poul Nødgaards indlæg sagde han næsten med tårer i øjnene, at der flyttes betragtelige summer fra nogle kommuner til andre kommuner.
Jeg vil godt give ham medhold i, at der er nogle kommuner blandt udviklingskommunerne, der er hårdt ramt, også omkring København, men er hr. Poul Nødgaard ikke klar over, at de beløb, som reelt gives til udligningen i de kommuner – især Nordsjællands kommuner, som ikke har almene boliger, ikke har de svage klienter – ikke engang svarer til en tredjedel af det, der er tjent, ved at den kommer 3 år for sent?
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Jeg forstår simpelt hen ikke det spørgsmål, for under de forhandlinger, som den siddende finansminister fører med KL, går jeg ud fra, at det i høj grad, i meget høj grad, er den kommunale økonomi, der drøftes.
Men om man drøfter andre ting, nogle holdningsmæssige ting, kan fru Pia Gjellerup jo spørge finansministeren om.
Det er ikke mig bekendt i hvert fald, men det er muligt, at der er ting, der ikke har så meget med økonomi at gøre, som man også kobler ind i aftalen på en eller anden måde.
Det vil jeg bestemt ikke udelukke.
KL's årsmøde i Aalborg har jeg været til 15 gange, og uanset om der sidder en socialdemokratisk ledet regering eller en borgerlig ledet regering, er det de samme ord, der falder fra talerstolen: at det er ganske forfærdeligt, at det ikke er til få noget som helst til at hænge sammen, og at de er ved at løbe fra hele boet.
Alligevel så vi her ved kommunalvalget, at der var kamp om pladserne i byrådene og selv i regionsrådene, hvor man havde sagt at der ikke var nogen der ville stille op.
Selv om man skriger lidt her og der, viste det sig til syvende og sidst, at der var afstemning på kryds og tværs om, hvem der skulle være kandidater på de forskellige lister.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
En generel vejledning til hr. Poul Nødgaard, som jeg jo møder ofte i debatter om kommunale forhold: Hvis man bliver stillet mange spørgsmål, er det en god idé at svare på dem og ikke bruge halvdelen af sin taletid på at sige, at det er meget, meget besværligt at få tid til at svare på dem.
Nu er det sagt.
Det er klogt at følge det råd.
Men jeg kan forstå, at hr. Poul Nødgaard mener, at kommunerne går rundt og laver en hel masse, der i virkeligheden ikke er brug for, så det kan de lade være med og så koncentrere sig om de ting, som de efter hr. Poul Nødgaards mening skal lave.
Det glæder jeg mig til at få uddybet engang, hvor der er lidt mere tid til det: Hvad er det, kommunerne går rundt og laver, som de bare kan spare på?
Men endnu en gang: Er hr. Poul Nødgaard tilfreds med, at der lægges op til en aftale, drøftelser, hvor der kan diskuteres alt andet end den økonomiske ramme?
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Nu er det ligesom i formiddag under den tidligere debat.
Fru Pia Gjellerup rejser en stribe spørgsmål, og jeg har et minut til at svare på dem.
Men jeg kan bare sige overordnet i besvarelse af det her spørgsmål, at i mange år, mens der var en socialdemokratisk ledet regering i dette land, fik de kommunale budgetter lov til at stige.
Jeg kan huske skatteprocenten i Ringsted, hvor jeg bor, så var den 18,3 pct., så var den 18,7 pct., så var den 19,4 pct. osv.
Den afgørende forskel fra dengang, hvor der var en socialdemokratisk ledet regering i dette land, til nu, hvor der er kommet en borgerlig regering med støtte fra os, er, at vi synes, det er ganske udmærket, at kommunerne lærer at prioritere.
Og det vil sige, at hvis der er en opgave, man gerne vil i gang med, så må man prøve at finde et andet sted, hvor man eventuelt kan finde pengene.
Nu har fru Pia Gjellerup jo selv været finansminister – heldigvis kun i en kort periode, så landet gik ikke rabundus af den grund, det havde det sikkert gjort, hvis perioden var blevet længere – så fru Pia Gjellerup må jo kunne forstå, at det ikke er så enkelt, som fru Pia Gjellerup fremstiller det i spørgsmålet om, hvorvidt man bare skal give los.
Det er der altså ikke tale om.
Der er vi enige i folketingsgruppen, i hvert fald hos os, om, at vi bakker regeringen op i, at vi skal føre en meget forsigtig udgiftspolitik.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Det er jo klart, at der bliver stillet de samme spørgsmål, også hen over årene, for hr. Poul Nødgaard og hans parti har jo lagt stemmer til en politik, der nøjagtig betyder, at den offentlige vækst er bremset voldsomt i forhold til den private vækst.
Og det betyder jo, at alt det, hr. Poul Nødgaard står og siger han gerne vil have bliver bedre, ældreomsorgen, børnepasningen, skolerne, sundhedssektoren, bliver ord, for der er ingen til at betale regningen.
Og da hr. Poul Nødgaard er en afgørende stemme for, om der kommer penge fra Folketinget, fra staten til kommunerne, ja, så kommer der jo ikke nogen penge.
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Alle disse af Enhedslisten opfundne tænkte situationer og hvis og men og når og hvad ved jeg, vil jeg overhovedet ikke forholde mig til.
Det, det drejer sig om, det, vi står og debatterer her i dag, er kommunernes økonomi, at kommunerne skal have gode muligheder for at skabe gode forhold på børnepasningsområdet, på skoleområdet og på ældrepleje og så fremdeles.
Så kommer fru Line Barfod, det er næsten – undskyld, jeg siger det – sådan en grammofonplade, der går i gang hver eneste gang, man stiller de der spørgsmål.
Men jeg skal naturligvis beredvilligt besvare dem, selv om jeg måske gør det på en lidt, ja, mærkelig måde set med fru Line Barfods øjne.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Var det et ja til, at man mener, at der skal være en meget, meget lav offentlig vækst i forhold til privatforbrug?
Det vil sige, at man er fuldstændig enig i regeringens strategi om at have et meget højt privatforbrug og et meget lavt offentligt forbrug og dermed, at man regner med, at folk så efterhånden flytter f.eks. deres børn fra offentlige skoler og daginstitutioner over i private, flytter fra offentlige sygehuse over i private, over i forsikringsordninger osv.
Det er en udvikling, som Dansk Folkeparti bakker op om.
Er det sådan, jeg skal forstå holdningen?
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Det var alt.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-20:
Jeg må så sige, at det ikke er af ond vilje, at jeg ikke går ind i besvarelsen på spørgsmålet om de 50 mio. kr. i Københavns Kommune.
Den sag er jeg ikke så dybt inde i, at jeg på nogen som helst måde vil kunne gøre mig klog på den.
Men jeg vil gerne vende det om og så sige: Det er efter min bedste overbevisning ikke regeringen og Dansk Folkepartis skyld, at det er svært for yderområderne, for jeg vil gerne slå fast, at enhver kommune i yderområderne også er nødt til at gøre sig klar til at kunne få vækst.
Derfor er enhver kommune med respekt for sig selv nødt til at byggemodne og etablere erhvervsområder og være klar.
Tænk nu, hvis den her virksomhed kom, så var det dog ærgerligt, at den gik til nabokommunen, fordi man ikke lige havde orden i sine udstykningsområder.
Så der er mange andre grunde til, at det et svært at være i et yderområde, det er den slags forskelle, man på en eller anden måde skal have udlignet, og det er det, udligningsreformen går ud på.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Jeg ville gerne høre Dansk Folkepartis helt principielle holdning til, om man mener, at den offentlige vækst, altså væksten i offentlig velfærd som børnepasning og skoler og ældrepleje osv., skal følge væksten i privatforbruget; altså om den vækst, der er generelt i samfundet, skal fordeles på privatforbrug og på velfærd, eller om Dansk Folkeparti mener, at det offentlige forbrug skal have en meget, meget lav vækst i forhold til det private forbrug.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Også i respekt for, at hr. Allan Niebuhr ikke er hovedordføreren på kommunalområdet, vil jeg holde mig til nogle enkle og meget kendte spørgsmål.
Det ene drejer sig om, at hr. Allan Niebuhr brugte udtrykket, at vi nu vender tilbage til mål- og rammestyring.
Det troede jeg faktisk at vi lige var blevet enige om i formiddags, det er altså ikke en ny opfindelse, og vi har brugt den i udpræget grad.
Der, hvor vi en gang imellem kan tøve, er, når vi skal overveje, om vi ikke kommer for vidt.
Og der fik vi måske endda et eksempel på, at vi så også kan tage os selv i nakken og måske destruere et forslag, vi har liggende i Kommunaludvalget, og finde ud af en bedre måde at gøre det på.
Så jeg vil altså bare gerne have bekræftet, at mål- og rammestyring ikke er en ny opfindelse.
Jeg kan forstå, at hr. Allan Niebuhr i virkeligheden så som sin yndlingsaftale med Kommunernes Landsforening har, at man i respekt for, at kommunerne har meget, meget, meget store opgaver at tage vare på i de kommende år med implementering af hele kommunalreformen, i virkeligheden stiller yderligere en ramme til rådighed uden at komme med nye forpligtelser.
Det må jo være idealet for mål- og rammestyring, og det vil være det ideelle tidspunkt at prøve på at udføre det, man siger, i virkeligheden.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Hr. Poul Nødgaard sagde det lidt selv, at stort set alle får del.
Men der er jo nogen, der ikke gør det.
Uligheden stiger og stiger.
Man får et samfund med større og større opdeling mellem, hvem der kan få glæde af tingene, hvem der kan få glæde af velfærden og kan tegne forsikringer og betale brugerbetaling, og hvem der ikke kan.
Det er flot, men man har betalt den med en dårligere kvalitet af børnepasningen, ved at børnene er alt for mange i et for lille rum og med alt for få voksne til at tage sig af dem.
Når jeg synes, at det er for dårligt, så er det, fordi vi ikke er et land med økonomiske problemer, men tværtimod er et land, hvor vi, uden at det stort set ville koste noget som helst for økonomien, ville kunne ansætte 7.000 flere voksne til at tage sig af vores børn ude i børnehaverne.
Det ville være en kæmpe velfærdsforbedring, men det vil regeringen og Dansk Folkeparti ikke, for man ønsker ikke at forbedre børnehaverne.
Poul Nødgaard (DF), 2006-04-20:
Jeg skal gøre det meget kort, for jeg fik ikke noget svar på mine spørgsmål.
Vi lever faktisk i et virkeligt velfærdssamfund nu, hvor velfærden også kommer stort set alle til gode, stort set alle, der ønsker at deltage i velfærden.
Og jeg fik ikke svar på mine spørgsmål.
De var om de konkrete store samfundsområder inden for kommunerne, f.eks. børnenes undervisning og børnepasning og ældreforsorg osv.
Vi har lige tidligere i dag stået og fortalt fru Line Barfod, men det har hun sikkert glemt, at der er givet, jeg tror, det er to gange 500 mio. kr. ud til bedre ældreforsorg i kommunerne i de seneste år.
Alt sådan noget forbigår man fuldstændig i tavshed.
Det er negativt, negativt, negativt.
Og det er det, der er så ulideligt at høre på, debat efter debat.
Aldrig kan der komme et positivt ord ud af Enhedslistens mund.
Line Barfod (EL), 2006-04-20:
Her er en stor solstråle: Vi har et samfund, hvor vi har råd til velfærd!
Vi har masser af mennesker i dette land, der gerne vil bidrage til en bedre velfærd både med deres arbejdskraft og ved at deltage aktivt og engageret i det lokale demokrati!
Men desværre gør regeringen og Dansk Folkeparti deres bedste for at underminere det velfærdssamfund, som mange gerne vil være med til at skabe og videreudvikle.
Og det er et problem, at man udhuler den offentlige service, når det er det, der får folk til så at vælge private løsninger.
Det er et problem, når standarden på sygehusene bliver ringere.
Når man, fordi at man skærer ned, udliciterer rengøringen, så der bliver dårligere rengjort, så når folk kommer ud og besøger deres pårørende eller selv er indlagt, ser, at der ikke er gjort ordentligt rent, og tegner en sygeforsikring, og så kommer over på de private sygehuse, som det offentlige er med til at betale for oven i købet, så er det en forringelse af velfærdssamfundet.