runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Hansen (S), 1999-02-03:
Dette er et godt lovforslag, og det kan blive en rigtig god lov.
Og hvis en rigtig god lov så i øvrigt også kan blive fulgt, så kan det også blive et godt teater, der kommer ud af det i Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab, et teater, der har en klarere og tydeligere kunstnerisk profil, også en klarere og en tydeligere defineret linje, teater for teater, inden for ordningen; det vil være godt, og det vil være fornuftigt. Der vil også komme den positive følge af loven her, at man får en portion penge til at kunne eksperimentere, til at kunne udvikle, til at kunne sikre den del af teatret, som har de vanskeligste vilkår, med den udviklingspulje, der er foreslået.
Det er godt, og det er fornuftigt alt sammen.
Der vil også blive en styrkelse af sekretariatet; også det tror jeg vil medvirke til at højne profilen, både den kunstneriske profil og den administrative profil.
Så alt i alt dette her er et godt lovforslag, som vi håber kommer på det nærmeste helskindet igennem Folketingets behandling.
Men der er ét område, som har vakt en vis debat, og som med rimelighed har vakt en vis debat, idet udgangspunktet for dette lovforslag tager sit afsæt i en aftale mellem tilskudsyderne i det storkøbenhavnske område og kulturministeren tilbage fra september sidste år om, hvilke teatre der bør være omfattet af ordningen.
Et af de nuværende teatre skulle ifølge denne aftale ikke længere være med i ordningen, nemlig Rialto Teatret. Både Rialto Teatret og andre har sagt, det er ikke så afgørende, hvordan finansieringen kommer til teatret, det afgørende er, at teatret kan fortsætte.
Jeg forstår, at ministeren har fostret den idé at kunne lave teatret om til et lille storbyteater og har skrevet til Frederiksberg Kommune om det.
Det er prisværdigt, at der er gjort forsøg på at finde en løsning.
Man kan håbe og tro, at det bliver et positivt svar fra Frederiksberg Kommune, selv om der er mange rygter, der vil vide, at det bliver ikke positivt.
Hvis det svar ikke bliver positivt, foreligger der en ny situation.
Der er en udviklingspulje, som, hvis jeg husker rigtigt, er på ca. 7,5 mio. kr. Dér kan måske findes lidt penge.
Hvis vi sørger for, at den overskudstilbageføring, som også er en del af lovforslaget her, bliver til noget, der skal ske, og ikke noget, der kan ske, vil der også komme lidt ekstra penge ad den kanal, som alt sammen må medføre, at vi med hensyn til Rialto Teatret, hvis ikke ministerens forslag om, at Frederiksberg Kommune går ind i sagen her, kan lykkes, må finde en løsning inden for den nuværende lovs rammer.
Det håber jeg at der vil være et flertal for her i huset, og i hvert fald skal det ikke skorte på vores forslag og vores opbakning til, at Rialto Teatret er kommet for at blive det gode element i Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab, som det har været indtil nu.
Ester Larsen (V), 1999-02-03:
Kort før jul dukkede der traditionen tro nogle uventede millioner op til teaterredninger omkring finanslovforhandlingerne.
Der har efterhånden udviklet sig en særegen happeningkultur omkring teaterbevillinger
på falderebet.
Ét år var det Jacob Haugaard, sidste år var det ministeren selv, der pludselig optrådte som den glade redningsmand.
Men ministeren følte vist, at hun med sin egen aktive deltagelse i hovsauddelinger bidrog til at sætte spørgsmålstegn ved de nugældende ordninger.
I hvert fald varslede ministeren samtidig en kulegravning af viften af teaterstøtteordninger.
Lovforslagets intention er at sikre et antal teatre i hovedstadsregionen; deri er der intet nyt, og da der ikke er nogen udløbsdato på den nugældende ordning, ja, så er der ikke umiddelbart nogen hastende årsag til at behandle dette lovforslag forud for analysen.
Et af de nye elementer i lovforslaget er ønsket om også på dette område at indføre en udviklingspulje.
Det er faktisk tankevækkende, at denne idé om en pulje til udvikling af teaterkunsten møder stor modstand blandt teaterfolk.
Således indeholder høringssvar fra blandt andet scenografer, skuespillere og Teaterrådet stærk kritik af forslaget.
Det påpeges f.eks., at udvikling af teaterkunst bør være en helt naturlig del af ethvert offentligt støttet teater. Det er også påfaldende, at mange af høringssvarene klart giver udtryk for, at pengene i stedet burde bruges til at sikre Rialto, der netop repræsenterer fornyelsen.
Jeg er meget enig i, at fornyelse er ethvert teaters naturlige forpligtelse.
Teatre bør være levende organismer, som formes og præges af skiftende tiders smag og strømninger.
Men det er nok klogt at notere sig, at det bør ske inden for den profil, hvert enkelt teater har valgt.
Fornyer et teater sig ikke, risikerer det at dø, fornyer det sig helt uden sammenhæng med sin egen identitet, risikerer det samme skæbne.
Det sidstnævnte er Amagerscenen vel det seneste bevis på.
Det er vemodigt, når et teater må lukke, men i sig selv ingen katastrofe, hvis det skyldes
, at teatrets målpublikum har mistet interessen for teatrets tilbud, og at teatret ikke er i stand til at skaffe sig et nyt publikum.
Men det er overraskende, når et velbesøgt teater med en sund økonomi og et beskedent tilskud lukkes ude af støttefællesskabet.
Folketinget sikrer med denne del af teaterloven, at der kan drives et antal teatre i hovedstadsregionen.
Hvilke teatre der skal omfattes af ordningen med statsstøtte, afgøres uden for Folketinget.
Men hvis man fjernede den planlagte og efter Venstres mening overflødige udviklingspulje, var det formentlig ikke nødvendigt at sætte et velbesøgt teater på porten.
Margrete Auken (SF), 1999-02-03:
Ja, det skulle jo nødig være forgæves, at vi havde parlamenter til at parlere i.
Og derfor skulle det også gerne gøre indtryk på én, når der bliver sagt noget.
Og jeg må altså tilstå, at den tale, jeg har haft igennem gruppen i morges, er blevet en anelse uaktuel, efter at jeg har hørt først og fremmest den socialdemokratiske ordfører.
Så lad mig nu lige slå fast her, at vi synes, det er en god idé med det kulegravningsudvalg, ministeren tidligere har bebudet, og vil godt lige overveje, om det er rigtigt at lave loven om, før vi har set på resultatet af det.
Men det vil vi drøfte, og jeg er da f.eks. spændt på, hvem der skal være formand for det.
såkaldte problemknusere, som knuser og knuser
Jeg vil godt have en problemløser for en gangs skyld på pladsen.
Jeg vil ikke sige, hvad det var for et navn, men det kunne altså være dejligt, om vi for en gangs skyld fik folk, der kom fra den kunstneriske verden og ikke fra den familie dér.
Bare sådan lige, så det er sagt.
Det udvalg vil vi godt have kigget på.
Vi vil også støtte, at der, når det bliver aktuelt, kommer bedre rammer
Vi vil også se positivt på, at der er en pulje, der kan gribe folk, som det går galt for.
Hvad vi skal kalde den pulje, kan komme an på en forhandling.
Det er fint at have en eller anden sikring, sådan at man også kan satse, uden at det nødvendigvis koster én livet, hvis man satsede forkert.
Jeg vil støtte det, som hr. Brian Mikkelsen sagde - jeg tror også, fru Ester Larsen havde ord om det - om, at alle teatrene jo skal være innovative og dristige osv., ellers giver det jo ikke rigtig mening, at vi hælder statspenge i dem, men lad os kigge på det.
Så er det jo med stor tilfredshed, at jeg kan høre, at whatsoever - eller uanset hvad der sker, da vi jo helst skulle snakke dansk her, har vi sikret, at Rialto ikke går tabt.
Man kunne jo godt have lavet en øvelse, der hed: Lad os nu se, hvad Frederiksberg Kommune duer til.
Jeg har et mangeårigt kendskab til Frederiksberg Kommune, og jeg synes, det er synd at udsætte små svage institutioner for Frederiksberg Kommunes brutaliteter, for det er næsten sikkert, at i Frederiksberg Kommune hader de at betale skat, og derfor har de simpelt hen ingen penge.
Og de har lige så store problemer som Københavns Kommune.
Det rammer dem på mange leder og kanter.
Og jeg er næsten sikker på, at det ville være svært at få Rialto Teatret frelst igennem den mølle, der hedder, at Frederiksberg Kommune skulle bringe dem til sikring.
For der er altså en række relevante kritikpunkter af forslaget, i hvert fald så vidt jeg kunne læse mig frem til det.
Og så vil jeg på den baggrund slutte med, hvad jeg vil anbefale min gruppe at gå videre med, men jeg vil jo så indtil videre sige tak til den socialdemokratiske ordfører, og jeg kan jo sådan set regne ud, at der er regeringsstøtte til, at vi finder en løsning, som i hvert fald sikrer, at der ikke er gode, duelige teatre, der går til i bare forordnings- og organisationsfornuft her i Folketinget.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-02-03:
Jeg bliver nødt til at kommentere fru Margrete Aukens indlæg her omkring Frederiksberg Kommunes kulturbudgetter.
Det forslag, som kulturministeren kom med for ligesom at redde sig ud af det her lille problem, var selvfølgelig meget kreativt, men havde jo ikke noget forhold til virkelighedens verden.
At foreslå, at det skulle være et lille storbyteater i en kommune, som i forvejen bruger 10 mio. kr. på teater, altså en af de kommuner i Danmark overhovedet, der relativt bruger mest pr. indbygger, virker ikke som særlig realistisk. Derfor synes jeg, at det er drønhamrende unfair - også i forhold til, at vi måske nu kan løse problemet, som vi har lagt op til - at prøve at fedte det af på Frederiksberg Kommune.
Det er ikke Frederiksbergs opgave at redde Rialto.
De er med til det, for de er jo bidragydere til fællesskabet, men det er altså en kombineret statslig og fællesskabsforpligtigelse.
Det er ikke Frederiksbergs forpligtelse.
Margrete Auken (SF), 1999-02-03:
Nu skal vi jo ikke lave det til en kommunekrig.
Jeg har fulgt Frederiksberg Kommune igennem 27-28 år i mit arbejde som præst, og jeg skal altså sige, at det godt kan være, der er nogle teatre, som får nogle penge, men ellers er det altså en sparekommune.
Og det er svært at forestille sig, hvis de på forhånd har låst sig ude i den anden situation, at de så pludselig skulle komme og sige, at de godt ville sætte penge af til Rialto.
Hvis vi nu meddeler herinde, at vi sikrer dem under alle omstændigheder, så kommer der jo slet ikke penge til dem.
Dermed er det jo sådan en øvelse, vi kan lave næsten for os selv.
Jeg vil godt fastholde min åbenhed, og jeg vil da gerne sige, at det ikke var for at fornærme hr. Brian Mikkelsens partifæller på Frederiksberg, som jo har siddet med magten dér og gør det fremdeles - det går jo helt af sig selv, bare man taler om Frederiksberg Kommune, kommer man til at sige nogle lidt forholdsvis negative ting om deres brug af penge og især deres måde at få fat i dem på - men blot for at holde fast ved, at vi er i en proces, hvor tingene ser ud, som om de kan lykkes.
Søren Hansen (S), 1999-02-03:
Hr. Brian Mikkelsen talte om kommunernes forpligtelse til at være aktive i kulturlivet.
Den grundholdning deler jeg fuldt og helt, men når man nu kommer op på denne talerstol, som siges at være landets fornemmeste, så er der ikke noget krav
om, at man ligefrem skal underdrive
Det erkender jeg.
Det er der ikke noget krav om.
Påstanden om, at man ofrer 10 mio. kr. til teaterordningen her, holder ikke.
Det er 3 mio. kr. om året, hvis jeg husker rigtigt.
Det er i hvert fald i den størrelsesorden.
Så 10 mio. kr. er altså en overdrivelse, der er i sådan et omfang, at den har brug for en korrektion.
Brian Mikkelsen (KF), 1999-02-03:
Det er det.
Det er om Frederiksberg.
Nu så jeg godt, at den socialdemokratiske ordfører blev sendt lidt i byen af kulturministeren, der havde været henne og få tallene.
Jeg ved ikke, hvor de tal er fra, som kulturministeren har fået af nogle embedsmænd, og som hun så har givet videre til den socialdemokratiske ordfører.
Jeg står her med et brev fra Frederiksberg Kommune, og det er det, jeg holder mig til.
Så kan det godt være, kulturministeren har fået nogle andre tal.
Det må vi diskutere bagefter.
Der står her i brevet fra kulturudvalgsformanden nogle kommentarer omkring det her med at overtage Rialto som lille storbyteater, som de jo synes er en meget dårlig løsning, al den stund - og jeg citerer fra det officielle brev fra Frederiksberg Kommune - »vi betaler næsten 10 millioner, der fordeles til de øvrige DST-teatre«.
Det er sådan, som Frederiksberg opfatter det, og det må jeg jo altså tage for gode varer.
Aase D. Madsen (DF), 1999-02-03:
Dansk Folkeparti hæfter sig ved, at dette lovforslag er blevet til efter megen kritik og utilfredshed med den nuværende DST-ordning.
Rapporten fra PLS Consult konkluderer da også, at systemet burde rationaliseres og omorganiseres. Resultatet er blevet, at staten og amtskommunerne stiller med pengeposen til en 4-års-budgetperiode, og DST-styrelsen ordner så resten gennem den øgede kompetence til fordeling af tilskuddene og til at udpege de enkelte teatre i ordningen.
Der er opstået enighed om, hvilke seks teatre der er plads til ved overgangen til den nye ordning pr. 1. juli 2001.
Det vil sige, at Rialto-problemerne tilsyneladende er en meget stor knast i dette spil, men DF anser det for at være en administrativ beslutning, der skal til i den anledning.
Hvis der optages mere end seks teatre i ordningen, skal bevillingen til DST øges, fremgår det af forslaget.
Indebærer dette så samtidig, at bevillingen nedsættes ved optagelse af færre teatre?
Dette må da være en logisk konsekvens.
Eller kan den samlede bevilling koncentreres om f.eks. et eller to teatre, således at tanken om, small is beautiful, totalt opgives?
Jeg har læst, at Københavns kulturborgmester, Hans Thustrup Hansen, der er styrelsesmedlem i DST, i forbindelse med den debat, der var før om kommunale tilskud, udtaler sig til fordel for færre teatre, da kvaliteten er for dårlig.
Der skydes med spredhagl, siges der.
På trods af dette udbetales der årlig 40 millioner skatteyderkroner ved kasse 1 på Københavns Rådhus, der er øremærket til teaterformål.
Jeg ved godt, at det er en syndig tanke, men jeg kommer i den anledning til at tænke på de københavnske hjemløse.
Der er flere, der efterlyser klare regler for, hvordan teatrenes bestyrelser skal vælges, ligesom kompetenceforholdene mellem bestyrelserne og DST's styrelse stadig ikke er afklaret.
Har ministeren nogen kommentarer til dette spørgsmål nu, eller skal det afvente udvalgsarbejdet?
Jeg ser, der i bemærkningerne til § 14 c, stk. 6, står, at et nyoprettet sekretariat med en direktør i spidsen skal udarbejde flerårige resultataftaler mellem styrelsen og teatrene.
Det Storkøbenhavnske Teaterfællesskab har ofte været ude i kraftig modvind, og når man læser aviserne, er der næsten lige så mange forskellige meninger om dette forslag, som der er teaterledere og politikere.
Kritikere har dog påpeget, at rapporten ikke har været ude til en offentlig debat.
Jeg vil derfor gerne spørge ministeren, om den kritik er berettiget?
Der har jo været tid nok; rapporten er trods alt 2 år gammel.
Dansk Folkeparti lægger vægt på, at dette forslag ikke indebærer nogen form for økonomiske konsekvenser, og går derfor positivt ind i udvalgsarbejdet.
Henrik Svane (RV), 1999-02-03:
Jeg vil gerne her fra talerstolen tilslutte mig, hvad den socialdemokratiske ordfører indledningsvis sagde om det foreliggende lovforslag.
Vi går helt og fuldt ind for det i Det Radikale Venstre, naturligvis.
I forhold til den sidste ordførers bemærkning om den tikkende kulturbombe, når vi investerer penge i kulturen, vil jeg sige, at en af de tikkende bomber i det her forslag for mig, som er en positiv bombe, er de ønsker, der ligger i lovforslaget om, at der skal afsættes særlige midler til udvikling og nytænkning.
Det er teatrets store force, at man netop går ind og prøver at pikere og at udvikle.
Kunst skal ikke kun nydes, kunst skal også provokere.
Det skulle lige siges.
Det er selvfølgelig ærgerligt, at Frederiksberg Kommune har været så langsommelig med at svare ministeren på spørgsmålet, om man vil deltage i et forsøg på at få Rialto Teatret med ind i status af et lille storbyteater.
Men jeg er enig i, at hvis ikke det her lykkes, skal vi selvfølgelig se på at få dem trukket med ind i denne ordning.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at vi skal være opmærksom på, at da puljen er, som den er, størrelsen er, som den er, må vi i forhandlingerne, som kommer nu her efterfølgende i udvalget, gøre en stor indsats for netop at bevare så stor en del af udviklingspuljen som muligt.
Det er det, der skaber nerve, også i dette teaterfællesskab. Men vi går selvfølgelig ind for forslaget i Det Radikale Venstre.
Søren Søndergaard (EL), 1999-02-03:
Enhedslisten kan ikke umiddelbart tilslutte sig det fremsatte lovforslag, for efter vores bedste opfattelse kan det, der på overfladen ligner en forbedring, vise sig at føre til en forringelse af de eksisterende teaterforhold i Storkøbenhavn.
Vi er især bekymrede over den politiske indblanding i teaterfaglige forhold, som lovforslaget kan bane vejen for såvel på lokalt som på nationalt plan.
ordning
Her er det Rialto ud, Østre Gasværk ind, men lovforslaget udstikker mildest talt ikke klare retningslinjer for, hvordan det undgås, at rent lokalpolitiske interesser kommer til at overskygge faglige vurderinger.
PLS Consult har peget på en række
organisatoriske svagheder og et behov for organisatoriske
rationaliseringer, ligesom der fra politisk side har været et klart ønske om at skitsere en klarere kulturpolitisk målsætning. Vi er enige i, at der er behov for retningslinjer mellem styrelsen og de enkelte tilskudsydere, amter og kommuner.
Der er brug for tydeliggørelse af kompetence.
Men lever lovforslaget op til det?
I det omfang det sker, så sker det på bekostning af den teaterfaglige viden.
Man etablerer den såkaldte katastrofefond til at imødegå konkurser, men midlerne tilvejebringes ved at lukke et teater.
For at undgå konkurs, skaber man konkurs.
Sker det ud fra en teaterfaglig vurdering eller ud fra en snæver økonomisk vurdering?
Den såkaldte udviklingsdel er ikke beskrevet eller konkretiseret grundigt, og det åbner jo netop op for et hav af fortolkninger mellem tilskudsydere og de mere teaterfaglige vurderinger
Vel kommer der
Som tidligere er der åbnet op for særinteresser og studehandler.
Vi lægger især mærke til den særlige bestemmelse, som Frederiksborg Amt har fået med om etablering og drift af et teater.
Man må stille spørgsmålet: Er det ud fra en teaterfaglig vurdering, eller er det en provinspolitisk vurdering?
Vi tror, at det vil være utrolig gavnligt for teaterkunsten, at borgmestrene hr. Løkke Rasmussen, hr. Winther og hr. Kramer Mikkelsen er befriet for den slags overvejelser. Vi frygter, at den øgede teaterfaglige kompetence i styrelsen skal bruges som alibi for den stærke kommunalpolitiske profilering, men vi er fortsat tilhængere af armslængder i dansk kunststøtte.
Vi vil også godt sætte spørgsmålstegn ved, at det er kulturministeren, der udpeger de tre medlemmer, og at det ikke sker efter indstilling fra teaterfaglige kredse.
Lad mig til sidst bemærke, at efter vores opfattelse foregriber loven konklusionerne fra det teaterudvalg, som ministeren vil nedsætte, og som jeg har forstået, er det meningen, at dette udvalg skal tænke nyt og uden tabu og gennemse de eksisterende ordninger inden for teatret.
Og jeg går ud fra, at det selvfølgelig i særdeleshed omfatter Storkøbenhavn.
Derfor er vores indstilling nærmest den, at man simpelt hen afventer den egentlige lovrevision på området, accepterer de økonomiske rammer, der er vedtaget mellem tilskudsyderne, på nær det område, der hedder udviklingspuljen, for herfra skal Rialto sikres sin overlevelse, og det resterende beløb i puljen kan så anvendes som katastrofond til imødegåelse af konkurser inden for teatrene.
Margrethe Vestager (RV), 1999-02-03:
Jeg håber ikke, det har givet anledning til nogen misforståelser.
Jeg mener, at det som kirkeminister er en af mine opgaver at sikre, at der også i realiteten er en religionsfrihed i Danmark.
Og jeg mener ikke på nogen måde, at jeg har givet udtryk for en fordom i forhold til den århusianske debat om et eventuelt moskebyggeri. Jeg mener, det er vigtigt, at der er en debat i det århusianske lokalområde om, hvordan man bedst muligt kan indpasse et sådant byggeri, og jeg er sikker på, at den debat udfolder sig med en brydning af mangfoldige holdninger, inklusive hr. Nødgaards.
Margrete Auken (SF), 1999-02-03:
Jeg vil godt takke for, at ministeren siger de her ting.
Jeg går ud fra, at ministeren er opmærksom på, at den religion, der er vores, for nu at citere hr. Poul Nødgaard, er en religion, som jeg er præst indenfor.
Til den hører, at man har åbenhed over for andre, at man har lydhørhed over for andre, at man har respekt over for andre, og at det derfor er en biskops helt selvfølgelige opgave også som biskop at sikre, at der er den åbenhed og tolerance over for andre religioner i hans stift.
Margrethe Vestager (RV), 1999-02-03:
Jeg er enig i fru Margrete Aukens redegørelse for de værdier, som er bærende inden for folkekirken, og jeg finder også, det er vigtigt, at man som menneske, uanset om man er biskop eller på anden måde har et offentligt hverv, bruger sine rettigheder som borger i Danmark til at stå vagt om de grundlovssikrede rettigheder, bl.a. religionsfrihed.
Peter Skaarup (DF), 1999-02-03:
I denne her debat har det jo også, når det gælder moskeer, været fremme, at de, der ønsker etablering af moskeer i Danmark, har et krav, der hedder, at de skal være der for tid og evighed, et krav, som vi ikke tilsvarende kan acceptere for danske kirkegårde og de ting, der kommer til at ligge i forbindelse med danske kirker.
Her vil jeg da godt spørge, om ministeren i forbindelse med de planer, der har været fremme i pressen omkring moskebyggeri, også har fået henvendelse om etablering af muslimske kirkegårde i forbindelse med disse moskeer, og om ministeren har slået fuldstændig fast og vil slå fuldstændig fast i dag, at der altså er et krav i grundloven om, at man ikke kan garantere, at ting og sager er der for tid og evighed, for man kan altså ekspropriere og bruge sådan nogle arealer, eller man skal i hvert fald i løbet af en halvtreds- eller hundredeårsperiode have mulighed for at bruge sådanne arealer.