runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Fru Sandy Brinck har både af statsministeren og mig tidligere her i salen fået forklaret, at når en kommune indfører pasningsgaranti, kan kommunen hæve forældrebetalingen.
Det er regler indført af det parti, fru Sandy Brinck selv er medlem af. De betalingsregler har vi ført videre.
Det er fuldstændig som tidligere, at forældrene skal betale mellem 30 og 33 pct. af udgifterne til dagtilbuddet, afhængig af om kommunen har en pasningsgaranti.
Så spørges der til, om det er regeringens politik, at kommunerne gennemfører besparelser på dagtilbuddet.
Jeg mener, det er et sundt princip med mellemrum at lave et servicetjek, og at kommunerne jævnlig skal vurdere, om tilbuddene i kommunen nu også stadig svarer til de behov, børn og forældre har.
En del af det arbejde i kommunerne er selvfølgelig også at vurdere, om man kan tilbyde børn og forældre en bedre service ved at ændre i nogle af de eksisterende rutiner. Mange kommuner står nu over for faldende børnetal.
Et eksempel på en tilpasning er, at kommunerne samler nogle af de eksisterende institutioner under én leder.
Det betyder, at børnene kan blive i den institution, de kender, uden at forældrenes udgifter til dagtilbuddet stiger.
Jeg vil slutte med at sige, at det ville bekymre mig, hvis kommunerne blot ville lade stå til og aldrig foretage ændringer eller tilpasninger, når det er nødvendigt.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-02:
Jeg kvitterer for, at ministeren på den her måde fuldstændig har åbnet døren for mit ønske.
Jeg ser frem til den her undersøgelse, og så må vi se, hvad det ender med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Lene Espersen (KF), 2003-04-02:
Jyllands-Posten bragte den 28. marts to artikler om danske domstoles anvendelse af islamisk lov.
I artiklerne fokuseres der især på, om det kan medføre diskrimination mellem kønnene at anvende islamisk lov i forbindelse med formuedeling mellem ægtefæller.
Det er fast antaget i dansk retspraksis, at formueordningen mellem ægtefæller, herunder i hvilket omfang ægtefællerne har særeje eller fælleseje, som udgangspunkt skal bedømmes efter lovgivningen i det land, hvor manden havde domicil på tidspunktet for ægteskabets indgåelse.
Reglerne betyder f.eks., at et par, der indgår ægteskab i Tyskland, og som efter at have boet der i nogle år flytter til Danmark, fortsat vil skulle anvende tysk ret i forbindelse med en bodeling efter en separation eller en skilsmisse i Danmark.
På samme måde vil danske domstole som udgangspunkt skulle anvende islamisk lov, hvis parret ved ægteskabets indgåelse er bosiddende i et land, der anvender islamisk lov.
Udgangspunktet for anvendelse af udenlandsk ret på dette punkt suppleres imidlertid, og det er meget væsentligt at få understreget, af det såkaldte ordre public-princip, der betyder, at danske domstole ikke skal anvende udenlandske retsregler, hvis man derved kan nå til et resultat, som er uforeneligt med den danske retsorden.
Efter min umiddelbare opfattelse er der god fornuft i de lovvalgsregler, som er udviklet i dansk retspraksis på dette område.
Det sikrer, at et ægtepar kan regne med, at den formueordning, de havde, da de blev gift, som udgangspunkt ikke ændrer sig, fordi de flytter til et andet land.
Det vil også give store problemer for et ægtepar, som havde fælleseje, hvis de pludselig får særeje ved at flytte til udlandet eller omvendt.
Jeg har også bemærket, at den tidligere formand for Advokatrådets famileretsudvalg, advokat Kirsten Reimers-Lund, i Politiken denne weekend har udtalt, at hun ikke er spor bekymret for ligestilling på dette område.
Den udtalelse tyder på, at regler i praksis fungerer, som de skal.
Jeg lægger imidlertid vægt på, at danske domstole ikke anvender udenlandske retsregler, som er klart uforenelige med grundliggende principper i den danske retsorden
, og i takt med den stigende internationalisering vil der opstå flere sager om disse spørgsmål ved domstolene.
Med andre ord vil jeg have en sikkerhed for, at der tages hensyn til, hvad der er gældende dansk retsorden også ved de danske domstole, og derfor har jeg altså bedt om en sådan udredning fra disse parter.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-02:
Jeg tror, det vil være giftigt eller farligt og problematisk, hvis man prøver at indkredse det her til især at være et spørgsmål om tvangsægteskaber.
Det dækker jo meget bredere.
Det dækker jo mange par, mange kvinder, der kommer fra lande, hvor der er sharialovgivning: I Mellemøsten og også i Afrika.
Og jeg mener derfor, man bør se på det som et separat spørgsmål, og at man passende kunne koble arvespørgsmål sammen med det. Så jeg vil nu godt bede ministeren om at overveje, om det ikke vil være hensigtsmæssigt, at ligestillingsministeren bl.a. bruger de dialogmøder, som ministeren selv har lagt op som et af sine initiativer på integrationsområdet, til at få det her spørgsmål og konsekvenserne af det til at blive mere kendt i miljøet og eventuelt lave noget oplysningsmateriale til dem, der kommer til landet, når de kommer til landet, så de allerede der kommer til at kende til det.
Jeg synes jo, det er en glimrende måde at oplyse om dansk ligestillingspolitik på, hvad dansk ligestillingspolitik er, og så konkretisere det med, hvilke konsekvenser det kan have, når man kommer med noget andet i bagagen både på arveområdet og på ægteskabsområdet.
Det her kan jo også have konsekvenser for de børn, man har med eller får her i landet.
Så jeg vil godt en gang til bede ministeren overveje, om det ikke var fornuftigt at tage et selvstændigt initiativ på det her område, og advare mod, at man kobler det snævert med tvangsægteskaber, for jeg mener, det er en særlig problemstilling, som slet ikke dækker det her felt.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-02:
»Vil ministeren kommentere artikler fra Jyllands-Posten den 28. marts 2003 vedrørende brug af islamisk lov ved danske domstole og i forlængelse heraf give en vurdering af, hvilke muligheder de danske domstole har for at dæmme op for diskrimination mellem kønnene, som er en af konsekvenserne af den nuværende retstilstand og praksis?«
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg kan kun sige, at jeg synes, det er en god idé at udsprede budskabet om, at det accepterer vi ikke, og at det er dansk lov, der er gældende.
Så derfor er jeg da helt åben for at tage det op på et af dialogmøderne, netop også for at få bedre fornemmelse af: Er det noget, man kender til?
Er det praksis?
Selv om det så skulle vise sig, at det faktisk ikke er noget, domstolene efterlever, så kunne det jo godt være noget, man som kvinde blev truet med, hvis man kan sige det på den måde, at »du skal bare lige vide, at hvis du forlader mig, så får jeg både alt indbo, formue og børnene osv.«
Derfor synes jeg selvfølgelig, det er helt oplagt at tage det op på et dialogmøde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-02:
Jeg er fuldstændig enig med ministeren i, at det er kvindefjendsk, hvad der foregår her, og jeg håber selvfølgelig også, at man på det juridiske plan kan handle hurtigt på det her område.
Og en enkelt ting, man kunne gøre, som ikke vil forhindre noget, er jo, at man i et af de dialogmøder, som ministeren selv har varslet, hun vil lave, tog det her op som et hovedemne, altså tog skilsmisse op, ikke kun pengesiden, men sandelig også børnesiden og arvesiden, for der kan man jo også få væsentlig information om, hvad man i miljøerne selv mener om det her, og hvordan man ser på det, som kan bruges i ens oplysningsmateriale, både til de kvinder, der kommer til landet nu og fremover, og til dem, der allerede er her.
Jeg synes, det er en god måde til også at illustrere konkret, hvad det er, vi betragter som basale forhold for ligestilling her i landet.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg vil meget gerne lave oplysningskampagne på det her område, men jeg vil godt lige høre, hvad konklusionen er, når justitsministeren har kortlagt området.
Altså hvor stort er omfanget, og er der i det hele taget en praksis?
Det, jeg har hørt, er, at der altså allerede i dag er mulighed for at tilsidesætte denne her sharialov, og hvad anden udenlandsk lovgivning nu måtte hedde, og så følger man dansk praksis.
Og det er selvfølgelig det, jeg vil indstille. Så det er ikke noget med, at indtil man får det kortlagt, kan der gå et års tid eller lignende. Så vidt jeg kan forstå, går arbejdet meget hurtigt.
Men det vil justitsministeren jo svare på her lige om lidt.
Så mener jeg, at det selvfølgelig godt kan være, at det er et bredere problem end bare tvangs- og arrangerede ægteskaber, men det hænger altså også sammen med det, og der bliver også ført en informationskampagne, så det vil der i hvert fald blive taget hånd om dér.
Jeg er altså helt med på,
at det er bredere, som fru Anne Baastrup også gør opmærksom på.
Det er arveret, det er retten til børnene osv. Men der vil det jo være rart at se: Er der nogle eksempler på, at der er blevet benyttet udenlandsk lov i disse sager?
Det tror jeg nemlig ikke der er.
Og vi skal jo bare forhindre, at der kommer det i fremtiden.
Men hvis vi har problemstillingen, og vi kan se, at der er ved at danne sig en praksis ved domstolene, så er jeg fuldstændig enig i, at der selvfølgelig skal føres en oplysningskampagne.
Det vil jeg meget gerne medvirke til bliver ført ud i livet også hurtigt, for jeg mener direkte, at det er kvindefjendsk lovgivning, som vi ikke kan acceptere.
Så derfor ønsker jeg selvfølgelig heller ikke, at det er noget, der skal være gældende i Danmark.
Men jeg ser bare frem til justitsministerens kortlægning
af det, og den regner jeg med går hurtigt.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-02:
Fru Anne Grete Holmsgaard var lidt inde på det.
Ud over arvelovgivning, ud over muligheden for at blive skilt, ud over muligheden for også at få den del af boet, som man i øvrigt har ret til efter dansk ret, så er der jo så også spørgsmålet om børnene.
Sådan som jeg har forstået det, er udgangspunktet i flere lande i Afrika og Mellemøsten, at det er faderen, der har retten til barnet.
Og jeg vil sige, at det kom voldsomt bag på mig, at man overhovedet kunne forestille sig ved danske domstole at lægge sharialovgivning eller tilsvarende lovgivning til grund.
Så ud over hele spørgsmålet om pengene er der jo altså også spørgsmålet om noget meget fundamentalt.
Og det kan godt være, at det kun sådan chokerer os, når det drejer sig om den gammeldags lovgivning, men der er garanteret også problemer hele vejen rundt.
Hvordan kender vi f.eks. de forskellige regler i forskellige stater i USA?
Dér kan der også være nogle overraskelser undervejs.
Så jeg tror, at en generel oplysningskampagne rettet mod det her vil være en ret god idé.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg har ikke tænkt mig nogen særskilte initiativer i forbindelse med denne her problemstilling
Men jeg kan sige, at jeg sammen med integrationsministeren er i gang med at lave en kampagne, der skal forhindre tvangs- og arrangerede ægteskaber. Mange af de her ægteskaber er jo netop indgået som tvangsægteskaber eller som arrangerede ægteskaber, der så foregår i hjemlandet, hvor de bliver gift efter de her principper, og så er det jo ikke lige pludselig et problem kun for ældre indvandrere, så bliver det et problem, der bliver ved med at være i samfundet.
Det vil bestå af en oplysningskampagne, og der vil det jo så også være meget relevant at medtage denne her problemstilling.
Men lad os nu se problemets omfang, for det er jo sådan, at der er nogle principper, som justitsministeren vil komme ind på nu, som gør, at man kan overrule udenlandsk lov og benytte sig af dansk praksis på området, hvis det er et emne, der vedrører noget, der er højt prioriteret i det danske samfund.
Og det er ligestilling jo.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-02:
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at modvirke diskrimination mellem kønnene i skilsmissesager med flygtninge og indvandrere, der er blevet gift i stater med sharialovgivning, jf. artikler fra Jyllands-Posten den 28. marts 2003 vedrørende brug af islamisk lov ved danske domstole?«
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Jeg har derfor været inde at kigge på, hvad det er for nogle fald, der kunne henvises til.
Nettoudgifterne på børnepasning er faldet med 2,2 pct., mens befolkningsvæksten for børn op til og med 5 år er faldet med 0,9 pct. 2,2 pct. er i min regnebog mere end 0,9 pct., så jeg vil godt bede ministeren redegøre for, hvordan den argumentation, som tidligere er blevet anvendt, nemlig at de her besparelser kunne henføres til, at der var færre børn, der skulle passes, hænger sammen. Så vil jeg også godt sige til ministeren, som henviser til pasningsgarantien, at der faktisk i dag fra Danmarks Statistik er kommet en ny opgørelse over taksterne for pasning i børnehave.
Heraf fremgår det, at i kommuner uden pasningsgaranti er taksterne steget med 3,5 pct.
, så det forklarer heller ikke stigningen.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-04-02:
Jeg vil gerne sige tak til ligestillingsministeren for den klare udmelding om, at det er uacceptabelt, hvad der foregår.
Og jeg er naturligvis klar over, at justitsministeren er den ressortminister, der har ansvaret for eventuelt at ændre lovgivningen og ansvaret over for domstolene, men jeg mener, at ligestillingsministeren også har et selvstændigt ansvar her. Hvis man nu forestiller sig en situation, hvor man om et år eller sådan noget får ændret lovgivningen, så vil der for det første være en periode indtil da.
Det andet er, at én ting er lov, noget andet er, om de pågældende kvinder, der kan blive ramt af det her, er opmærksomme på situationen.
Det er derfor, jeg har spurgt om, hvilke initiativer ligestillingsministeren vil tage.
Og jeg vil godt spørge, om ligestillingsministeren har tænkt sig at tage selvstændige initiativer for at sikre, at indvandrerkvinder kommer til at kende det her problem bedre og får en mulighed for at drøfte det med andre og får en mulighed for at ruste sig.
Anne Baastrup (SF), 2003-04-02:
til Danmark på baggrund af de retsregler og det aftalegrundlag, der i øvrigt var.
Men når vi så ser på, hvordan virkeligheden bliver for de mennesker, der har indgået en retlig aftale, nemlig et ægteskab, så kan det jo få voldsom betydning for de konkrete personer.
Det kan jeg jo se i avisen at ministeren agter at gøre.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, hvordan de stigninger, der har været på daginstitutionstaksterne, harmonerer med regeringens skattestop.
Det er jo sådan, at hvis man læser Finansministeriets notat om, hvordan man skal fortolke Venstres og vel også De Konservatives prestigeprojekt, så hedder det sig, at eksisterende brugerbetalingsordninger generelt kan reguleres med omkostningsudviklingen.
Problemet er bare, at når det gælder de danske børnefamilier, der har børn i daginstitutioner, er priserne steget dobbelt så meget, som prisudviklingen i samfundet i øvrigt.
Gælder regeringens skattestop ikke for de danske børnefamilier?
Eller hvordan vil ministeren forklare den udvikling, der er sket på dette område?
Det var en meget lang forklaring fra ministerens side, og det var også en meget lang bortforklaring.
Der er blevet sagt, at kommunerne har det lidt stramt for tiden.
Ja, det tror jeg roligt man kan sige at kommunerne har.
Det er rigtigt, at der op til enhver forhandling selvfølgelig er positioner, der bliver markeret, men her er det den kraftigste kritik, jeg i hvert fald kan erindre, der har været rejst mod en regering.
Hvis ministeren har noget, der kan modbevise det, lytter vi selvfølgelig gerne.
Det er en uhyre kraftig kritik.
For at det ikke kun skal være ét citat fra formanden for Kommunernes Landsforening, der får lov at stå her, så skal ministeren få et til: »Lige nu oplever vi, at der er meget stor afstand mellem det, regeringen økonomisk har meldt ud, og den service, man forventer af os.
Det vil ganske enkelt være en umulig opgave, og vi vil komme til at sidde med sorteper.«
Mener ministeren virkelig, at det her bare er teatertorden, eller er der substans i det, KL-formanden siger?
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Han har netop skrevet, at eksisterende brugerbetalingsordninger kan generelt reguleres med omkostningsudviklingen, og så påpeger vi over for ministeren, at stigningen er altså langt, langt højere - faktisk dobbelt så høj - end omkostningsudviklingen generelt.
Så skal jeg spørge, om jeg må forstå ministerens svar således: Når ministeren siger, at det er o.k. at lave omlægninger, også af åbningstiderne, er det så ikke den mest klokkeklare erkendelse af, at der faktisk er sket kvalitetsforringelser mange steder?
Det synes jeg da ikke er et godt argument for, at prisen skal stige, tværtimod.
Jeg bliver nødt til at sige til ministeren, at vi som Socialdemokrater er bekymrede, ikke over regeringens forhandlingstaktik, men bekymrede for, om borgerne får den service, som de har behov for.
Jeg synes faktisk, at vi lige har været igennem et spørgsmål, der understreger, at der er grund til at være bekymret. Hvad i alverden skulle sikre, at vi ikke også på andre områder må stå hernede i salen, så vel som vi måtte på området for børnepasning, og sige: Der er noget her, der ikke hænger sammen, der er en forringelse i kvaliteten, der er lavere åbningstider.
Og så møder man en minister, der bare siger: Det har ikke noget med kvalitet at gøre, det er bare omrokeringer.
Så er det altså ikke rart at skulle høre på en socialminister, der bare slår ud med armene og siger: Jamen behov er jo relativt.
Vi er bekymrede for de mennesker og ikke for regeringens forhandlingstaktik.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Det er da korrekt, at oppositionen ikke kan blande sig i regeringens forhandlingsteknik, men det er så godt, at der er nogle onsdagsspørgsmål, hvor man kan spørge lidt ind til det og måske også komme af med et godt råd.
Men det, jeg vil spørge om, er, om socialministeren trods alt ikke vil anerkende, at det her er en helt atypisk situation op til nogle kommuneforhandlinger, altså at vækstraten er sat ned, samtidig med at amter og kommuner heller ikke har fået den udligningsreform, som vi faktisk har lovgivet om at de skulle have haft til tiden. Så de er faktisk dobbelt ramt.
De er ramt af en mindre vækstramme, og de er også ramt af brudte løfter, fordi man ikke lever op til en tidligere lovgivning i forbindelse med, hvordan man skulle følge op på grundtakstmodellen.
Svend Erik Hovmand (V), 2003-04-02:
Så er jeg altså nødt til at gentage det sådan måske med lidt mere simple ord: Der ligger ikke noget i regeringens planer, ikke noget lovforslag, ikke noget initiativ, ingen beslutning om ophævelse af skattestoppet.
Men det er klart, at den regnemodel, vi har benyttet i forbindelse med 2010-perspektivet, har den tidligere regering også benyttet.
Man har her opstillet nogle forudsætninger, og de forudsætninger kender både den nuværende og den tidligere regering.
Sådan hænger det sammen.
Det vil man jo altid gøre.
Der er ingen afstandtagen i det, jeg har sagt, fra de beregninger, Finansministeriet har gjort.
Men så synes jeg i øvrigt, at vi for det første skal afvente besvarelsen af de spørgsmål, som hr. Buksti har stillet til finansministeren.
Og derudover ser vi da frem til at få lejlighed til fortsat at drøfte disse spørgsmål om den fremtidige beskatning i Danmark mere indgående, også med Socialdemokratiet.
Jeg håber, at vi allerede på mandag vil kunne få en grundigere drøftelse og også få lejlighed til at vende den her problemstilling i de øjeblikkelige skatteforhandlinger.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
ikke et spørgsmål om, hvorvidt vi synes mere eller mindre godt om regeringens forhandlingstaktik.
Det er et spørgsmål om, at man netop har overstået amternes møde, hvor budskabet var det samme, nemlig at økonomien ikke kan hænge sammen længere.
Man bliver nødt til at skære voldsomt ned på sygehusene.
Nu kommer kommunernes formand og siger det samme til regeringen: Vi bliver nødt til at skære på det sociale område, vi bliver nødt til at skære på folkeskolen, og vi kan få problemer med bare at overholde lovens krav, for slet ikke at tale om at give en bedre service.
Det vil ministeren dagen før KL's møde ikke forholde sig til.
Det beklager vi meget.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Vi kunne jo diskutere mange citater, og sådan kunne vi blive ved.
Til fru Sandy Brinck vil jeg ikke sige andet, end at jeg ikke rigtig kan kommentere det, fru Sandy Brinck betegner som dagens anden erkendelse.
Så kan jeg sige, at det, fru Sandy Brinck kom med, er et af de mange retoriske udfald uden så meget indhold i.
Sagen er jo, at kommunernes økonomi vil blive diskuteret under kommuneforhandlingerne, som den altid er blevet, og så kan man fra Socialdemokratiets side mene, at udgangspunktet er dårligt, fordi vi har startet med at tage penge af bordet.
Det er nu engang sådan, regeringen spiller ud, og det må man jo acceptere i Socialdemokratiet.
kL. 18.05
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Ministeren siger, at enhver KL-formand vil slå takten og tonen an inden KL's delegeretmøde.
Jeg må sige, at det er skæbnesymfonien, jeg her hører KL's formand slå an.
Ministeren henviser til forhandlinger, men forhandlingerne har jo fået det dårlige udgangspunkt, som ministeren også måtte erkende sidste onsdag i spørgetiden, nemlig at man starter med at tage nogle penge af bordet.
Det er aldrig godt.
Så siger ministeren, at behov jo er en relativ ting.
Så tror jeg, vi er ved at have dagens anden erkendelse fra socialministeren gående på, at der faktisk sker besparelser og forringelser i de ydelser, som bliver ydet over for borgerne.
Det er ikke kønt, men nu har ministeren dog erkendt det.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg ville være meget, meget forundret, hvis vi ikke så formanden for KL komme med nogle udmeldinger op til det møde, der skal være i morgen.
Det er vist en meget naturlig ting, at man slår nogle toner og nogle takter an, og det er også en meget naturlig ting, at man - når man ved, at man skal ud i en forhandlingssituation - lægger hårdt ud.
Vi kan gå tilbage og se Ritzaus pressemeddelelser fra tidligere år, at det gentager sig år efter år.
Men så kommer forhandlingerne, og her kommer man ned i materien og ender med at finde hinanden - det har man da gjort hidtil - og blive enig om en aftale.
Der skal to parter om en aftale, og jeg er da sikker på, at vi også når frem til en aftale i år, men som jeg har sagt tidligere i dag, mener jeg ikke, at vi skal foregribe forhandlingerne.
Men jeg ser det som noget helt naturligt og helt i kommunernes interesse, at de har en formand, der siger: Det her er lidt stramt at have med at gøre, og vi har nogle budskaber til regeringen, vi gerne vil ud med.
Og dem kommer han så ud med via pressen.
Det er jo ikke sådan, at han har bedt om et møde med regeringen og forelagt det her eller har bedt om et møde med mig og forelagt mig det her.
Jeg har jævnligt møder med KL's sociale udvalg, og jeg må sige, at det undrer mig, at de ikke har taget det op i den forbindelse, hvis det virkelig er sådan, at man ikke mener, man kan følge lovens minimumskrav.
Men lad os nu se.
Nu skal vi have forhandlingerne, og jeg vil sidde i morgen til KL's delegeretmøde med ørerne slået ud og høre på de budskaber, der kommer fra kommunerne, som jeg generelt synes gør et godt stykke arbejde.
Så til fru Karen Klint: Det er rigtigt, at vi sidste onsdag også diskuterede behov kontra en økonomisk stigning i procenter, men behov er altså også en relativ ting.
Det er selvfølgelig rigtigt, at man kan se på, om antallet af ældre er steget, og man kan se på udviklingen i antallet af børn osv., men det er jo igen noget, vi diskuterer til kommuneforhandlingerne: Hvad kan vi blive enige om her, hvor tallene bliver lagt på bordet?
Så drøfter man, om det er godt nok med de midler, som er målrettet de forskellig grupper, og sådan er det med behov.
Man kan jo altid ønske sig, at det var det ultimative, man kunne nå, men vi må jo lande et eller andet sted, og som sagt: Det regner jeg også med at vi gør.