Niels Helveg Petersen (RV), 2003-10-10:
Jeg vil gerne takke både statsministeren og udenrigsministeren for deres indlæg og sige, at resultatet af konventet, synes vi i Det Radikale Venstre, er udmærket.
Ja, vi synes faktisk, det er temmelig imponerende, at man kunne sætte så mange mennesker sammen, som i øvrigt først skulle finde deres egne procedurer, og så bede dem om at komme med et udkast til en politisk, en europæisk forfatning, og at det kunne lykkes med så godt resultat.
Hele ideen med konventet, kan man sige, blev en vinderidé, og resultatet blev godt.
Jeg synes også, vi med rette kan sige, at der er en god dansk indflydelse på konventets resultat.
Det er jeg enig med regeringen i.
Jeg vil gerne også have sagt her fra talerstolen, at jeg synes, at regeringens repræsentant Henning Christophersen udførte et glimrende stykke arbejde.
Der er gode fremskridt i forhold til den nuværende tilstand.
Der er en forenklet traktat.
Der er bedre bestemmelser om åbenhed, mere demokrati både med større indflydelse for Europa-Parlamentet og for nationale parlamenter.
Der er fremskridt, for så vidt angår, at charteret om grundlæggende rettigheder bliver juridisk bindende, og at EU som sådan kan undertegne den europæiske menneskerettighedskonvention.
På de institutionelle områder kan vi acceptere en fast formand for Det Europæiske Råd.
Det skal dog siges, og det skal, synes jeg, stærkt understreges over for regeringen, at hvis den idé skal vise sig at være god, så kræver det altså, at der ikke opbygges et stort konkurrerende bureaukrati. En fast udenrigsminister for EU synes vi er en god idé.
Her finder vi det, som det ligger, klogt at arbejde for en kommissær for hvert land.
Stemmereglerne må man også finde en løsning på.
De stemmeregler, der er foreslået af konventet, har i hvert fald den fordel, at de er langt enklere og mere forståelige end de nuværende.
Vi er altså i Det Radikale Venstre stærke tilhængere af en forfatningstraktat som princip efter udvidelsen, og vi vil helt og fuldt arbejde for et ja til en forfatningstraktat. Danmarks plads skal være i det udvidede EU.
Men det er jeg altså ikke, for der er jo det med forbeholdene.
Det er Det Radikale Venstres bestemte opfattelse, at regeringen efter den succesrige forhandling om udvidelsen burde have forsøgt at forelægge forbeholdene for befolkningen for at få dem fjernet før regeringskonferencens start.
Det havde givet den danske regering og Danmark en langt større mulighed for at påvirke resultatet, give os en bedre forhandlingsposition.
Det ville statsministeren ikke.
Det passede ikke ind og slet ikke ind i statsministerens indenrigspolitiske billede.
Det havde jo givet ham problemer
med Dansk Folkeparti allerede i foråret.
Vi tager udgangspunkt i den virkelighed, der foreligger, og virkeligheden er jo altså, at forbeholdene eksisterer i dag, og at de så derfor selvfølgelig også skal videreføres uændret, så vi kommer til at stemme om en traktat med forbehold, og en sådan traktatafstemning vil vi selvfølgelig i Det Radikale Venstre stemme for og arbejde for en vedtagelse af en ny traktat.
Når jeg ikke er en glad mand, så er det specielt på grund af statsministerens idé om et ændret forbehold på det retlige område, således at det retlige forbehold bliver et forbehold, hvor Folketinget fra sag til sag beslutter sig for, om vi skal deltage.
Det er en dårlig idé af flere grunde.
For det første fordi det lægger op til en permanent undtagelse, således at Danmark permanent kommer til at stå uden for samarbejdet på udlændingeområdet.
På dette område, siger regeringen, er EU-metoden altså ikke god nok.
EU-metoden synes vi er god nok.
Den betyder, at EU-landene sætter sig sammen, diskuterer forslag, prøver at nå frem til enighed, og så retter man sig efter fælles regler også på det område som på alle andre områder inden for EU-samarbejdet.
Det er den ene grund til, at vi er imod en sådan helt særlig regel på dette område.
Den anden er, at det skaber utrolig forvirring.
Statsministeren, som troligt har fulgt med hele dagen, vil jo selv have kunnet overbevise sig om, at et sådant forbehold er meget svært at forklare.
Ja, der er ordførere her i salen, som tydeligvis ikke rigtig forstår, hvordan det skal indrettes, og det giver et kæmpeproblem ved en folkeafstemning.
Jeg tror derfor, at det bedste råd, man kan give statsministeren, er: Gør det så enkelt som muligt.
Lad os stemme om traktaten som ændret ved regeringskonferencen og de nuværende eksisterende forbehold i deres rene form, og lad os ikke forvirre afstemningen.
Jeg har ikke kunnet nære mig for også at rage lidt i, hvad Venstre egentlig i tidens løb har ment om dette, og jeg har fundet et lille citat i hr. Bertel Haarders bog, der hedder »Den bløde kynisme«, som er et frådende opgør med danske undtagelser og den slags ting, og jeg vil gerne citere fra side 74: »Vi kan ikke sige, vi ønsker effektiv bekæmpelse af svindel og anden kriminalitet, og at vi ønsker den største udvidelse af EU's medlemskreds - og samtidig fastholde, at hele det retslige samarbejde i et og alt skal være mellemstatsligt!
Det kan kun blive til glæde for alverdens forbrydere ...
Danmarks officielle holdning er så gennemført perspektivløs, at jeg er kommet i samme situation som i fodnote-tiden i 1980'erne: Jeg holder med de andre!
Jeg håber inderligt, de går videre med samarbejdet og blæser på, hvad Danmark siger og gør.«
Det er markant.
Nu er den fra 1997
, så man kan selvfølgelig sige, det er lidt længe siden.
Så slog jeg op på Venstres hjemmeside, og der fandt jeg følgende citat i går: »På grund af den danske undtagelse er Danmark eneste land uden vetoret i EU's retlige samarbejde - og eneste land uden vetoret, når det i 2004 besluttes, hvad der skal overgå til flertalsbeslutninger.
Alligevel retter Danmark sig efter de beslutninger, der træffes ...
Denne groteske tilstand skal bringes til ophør.
Danmark skal ikke være en EU-koloni, en kopination.
Danmark skal aktivt arbejde for retssikkerhed på tværs af grænser, sikring af ofre for forbrydelser, begået i et andet land.
Danmark skal have indflydelse på egen skæbne.
Undtagelsen skal væk.«
Det er jeg helt enig i.
Det er det, som regeringen nu bevæger sig væk fra, og det mener jeg er en dårlig idé.
Jeg tror, det vil give os store problemer senere hen ved folkeafstemningen, og jeg kunne ikke lide at se, at hr. Peter Skaarup og hr. Kristian Thulesen Dahl havde så stor glæde af statsministerens idé.
Det Radikale Venstre vil stemme ja til en ny traktat med forbeholdene, også selv om der er en option i det, der gør det muligt at overgå til en irsk model, men vi bryder os ikke om det, og derfor fremsætter vi vores eget forslag til vedtagelse, som vi ønsker vedtaget, som skulle lyde som følger:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, - at regeringen deltager i regeringskonferencen på det fremlagte forhandlingsgrundlag, - at EU-Konventets traktatudkast udgør grundlaget for regeringskonferencen, - at regeringen forhandler i fuld respekt for de danske forbehold og derfor vil søge forbeholdene konsekvenstilpasset til den nye traktat, - at forbeholdene kun kan ændres ved en folkeafstemning, - at regeringen vil tilrettelægge sin deltagelse i regeringskonferencen således, at Folketinget og befolkningen holdes løbende orienteret, og - at Folketinget får forelagt forhandlingsresultatet af regeringskonferencen.«
Det er altså helt identisk med det, som regeringspartierne og Socialdemokratiet har fremlagt, med undtagelse af den særlige irske model.