Helle Sjelle (KF), 2005-04-26:
Jeg har længe set frem til ministerens redegørelse og til debatten her i dag, for som vi alle ved, står det sløjt til med ligestillingen mellem mænd og kvinder i Danmark.
Og derfor er jeg også glad for enhver mulighed, der gives til, at vi kan diskutere de her forhold omkring den manglende ligestilling og de eventuelt mulige løsninger, der kunne rette op på balancen mellem de to køn.
I grunden er det jo egentlig ret enkelt.
Ønsker vi ikke alle, at enhver skal have retten til at leve det liv, han eller hun ønsker, uden at møde begrænsninger, fordi man er mand eller kvinde?
Ønsker vi ikke alle, at mænd og kvinder opfattes som ligeværdige og behandles som sådan?
Og ønsker vi ikke alle, at mænd og kvinder gives lige chancer og lige muligheder?
Jeg tror umiddelbart, at de fleste vil svare ja på de tre spørgsmål, og alligevel halter ligestillingen bagefter.
For hvordan gør man op med mange års kulturarv?
Problemet omkring ligestilling er jo dybest set, at uligheder mellem mænd og kvinder desværre er en del af vores hverdag, vores kultur og vores historie.
Man kan derfor en gang imellem spørge sig selv: Nytter det overhovedet at lave kampagner eller lovgive, eller er det bare et spørgsmål om at vente, og så løser problemet sig selv?
For mig at se er svaret konkret: Hvis man vil fremme og sikre ligestillingen mellem kønnene, skal der satses bredt.
Der skal tales ligestilling på alle niveauer, både i erhvervslivet, i integrationssammenhænge, i skolerne og ikke mindst hjemme i familierne.
Hvis man vil fremme ligestillingen, skal vi sætte ind overalt i samfundet.
Regeringens handlingsplan lægger jo også op til, at der bliver gjort en indsats på flere forskellige områder.
Jeg vil ikke kommentere alle dele i planen, men koncentrere mig om et par udvalgte områder.
Først og fremmest er det positivt, at der bliver taget fat på de mange forskellige problemer, der findes på arbejdsmarkedet.
At nogle områder er dækket af en barselfond, er naturligvis bedre end ingenting, men det ændrer ikke meget ved ligestillingen i det lange løb.
Vi ønsker derfor, at alle er dækket, og derfor er det også positivt, at der lægges op til lovgivning på området, således at vi på lang sigt netop opnår, at barselfonden ikke kun er for en del af samfundet, men for alle.
En anden væsentlig problemstilling med hensyn til forholdene på arbejdsmarkedet er lønforskellene mellem mænd og kvinder.
Naturligvis er en af årsagerne til forskellen, som det ofte bliver fremhævet, at mænd og kvinder ofte arbejder i forskellige brancher.
Men der er stadig tilfælde, hvor mænd og kvinder ikke får den samme løn, selv om de udfører det samme stykke arbejde.
Derfor er det også efter vores opfattelse på høje tid, at vi får kønsopdelte lønstatistikker.
Det kan forhåbentlig være med til at give et indblik i de forskelle, der er på mænds og kvinders løn, og det er naturligvis forudsætningen for, at vi kan gøre noget ved problemet.
Hvis vi skal fremme og sikre ligestilling på arbejdsmarkedet i fremtiden, er det desuden nødvendigt, at vi får flere kvinder i toppen af dansk erhvervsliv og inden for forskningen.
Der er simpelt hen tale om et for stort spild af ressourcer, for kvinderne er jo ganske ofte lige så gode ledere som mænd, og det har så sandelig også vist sig, at kvinder på toppen giver gode resultater på bundlinjen og samtidig også tit er gode rollemodeller.
De viser, at det kan lade sig gøre, og at ledelsesgangene, bestyrelserne og professoraterne ikke kun er forbeholdt og bør forbeholdes mænd.
De er med til at give andre kvinder et incitament til at forsøge at komme frem.
Men tingene går ikke af sig selv, og det er derfor vigtigt, at der bliver gjort en aktiv indsats, for at vi får flere kvinder på toppen af samfundet.
I handlingsplanen lægger ministeren også op til et øget fokus på integration af indvandrerkvinder, ikke kun i form af integration på arbejdsmarkedet, men også i forhold til at informere indvandrerkvinderne om deres rettigheder som kvinder her i Danmark.
Efter vores opfattelse er det meget positivt, hvis det lykkes, og det vil naturligvis betyde et stort skridt i den rigtige retning for integrationen generelt.
Vi er også allerede glade for, at der er taget forskellige initiativer til at informere om uddannelse, job og ligestilling for unge indvandrere.
Vi håber også, at oplysningskampagnen målrettet indvandrerkvinder på længere sigt vil resultere i mere ligestilling mellem mænd og kvinder i de etniske miljøer.
Afslutningsvis mener jeg naturligvis også, at der fremover skal gøres en stor indsats for at bekæmpe enhver form for vold mod kvinder og handel med kvinder.
Det er fuldstændig fundamentalt, hvis man ønsker ligestilling mellem kønnene, og det er absolut uacceptabelt, at kvinder udsættes for vold, blot fordi de er kvinder eller er ofre for kvindehandel på alle niveauer.
Det kan vi som samfund ikke være vidne til, og derfor bør der sættes kraftigt ind på disse områder i fremtiden.
Vi håber derfor, at ministerens planer om bekæmpelse af vold mod kvinder og kvindehandel vil bære frugt.
Vi bør som samfund efter vores opfattelse sende et stærkt og klart signal om, at sådanne handlinger under ingen omstændigheder accepteres, hverken nationalt eller internationalt, og samtidig skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe de kvinder, der er ofre for disse handlinger.
Samlet set kan jeg således kun på Det Konservative Folkepartis vegne give ministeren ret i, at ligestilling er et fælles projekt, som alle dele af befolkningen kan vinde ved.
Derfor bør vi også satse bredt og arbejde for ligestilling på alle niveauer, og her er handlingsplanen et godt udgangspunkt.