Thor Pedersen (V), 2003-01-29:
Jeg gentager, at jeg gerne ser en overenskomst, men det kræver jo, at der er nogle medlemmer bag.
Problemet er, at det regelsæt, der var gældende under den tidligere regering, om, hvordan man definerer, at en organisation er og bør være aftalepart, er nøjagtig det samme regelsæt, den nuværende regering gør brug af.
Der er 330 fra Forbundet af Kirke- og Kirkegårdsansatte.
Vil det sige, at man mener, at det så er dem, der skal lave en overenskomst, hvis det var, for de andre har nul, og her er 330?
Men 330 ud af 1.750 er altså heller ikke en betydelig del. Derfor burde der være en vis forståelse for dem, der også mener, der skal være rimeligt ordnede forhold, når det gælder overenskomster, og hvem der tegner overenskomster, og at hele grundlaget for at lave et fagligt arbejde er, at man har medlemmerne bag sig.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nu sagde jeg, at jeg på vej herover har hørt, at SiD har taget kontakt til Personalestyrelsen, men jeg nævnte også, at der var et møde den 6. januar.
Det var Personalestyrelsen, der bad om mødet, men SiD forlod mødet og har ikke ladet høre fra sig siden.
Derfor er det en konflikt, og det er selvfølgelig en lovlig konflikt.
Det har man anerkendt, men det er altså en konflikt.
Forudsætningen for at komme videre er også, at parterne taler sammen, og det gælder stadig også dem, der er under Statsansattes Kartel.
Uanset intentionerne fra spørgerne er det et problem.
Hvis ikke det er entydigt, hvem er det så, der skal tegne overenskomst?
Er det en fællesoverenskomst, og hvordan er medlemskredsen?
Ingen kan være interesseret i, at der er paralleloverenskomster.
Må jeg så sige, at nu er jeg på tilbagetog ved at sige, at det var et cirkulære fra Kirkeministeriet.
Det vil man kunne genfinde, når man ser det i de trykte forhandlinger.
Jeg startede også med at sige, at det er et cirkulære fra Kirkeministeriet, der fastsætter lønvilkårene for det pågældende område.
Med hensyn til spørgsmålet om cirkulæret er det sådan, at Kirkeministeriet forhandler med både FAKK og SiD om ændring af cirkulæret i hver overenskomst- eller aftaleperiode.
Sådan er det altså meddelt.
Der står, at man forhandler om det.
Om det svarer til en normal overenskomstforhandling, skal jeg ikke sige, men der er altså forhandlinger, og det er først derefter, at Kirkeministeriet ændrer i cirkulæret.
Sådan har processen været.
Det er ikke noget nyt.
Sådan har det været i 1993, sådan har det været i 1999.
Det er altså ikke et nyt problem.
Det er heller ikke et nyt krav, at man ønsker, at den gruppe, der vil forhandle overenskomsten, har en overvejende del af medlemmerne bag sig.
Det var nøjagtig det, som staten sagde i 1993 og i 1999, og det var det, som Statsansattes Kartel tog til efterretning, da de ikke rejste sagen.
Så der er ikke tale om, at der er lagt en ny form frem, når det gælder at fastsætte lønniveauet.
Mit lønlige håb er for så vidt, at man kan dokumentere, at man har en overvejende del af medlemmerne bag sig, for vi ønsker ikke paralleloverenskomster, således at der er flere, der har overenskomst på samme område, og i givet fald også forskellige overenskomster på samme område.
Det er jo det, det drejer sig om at sige.
Fagbevægelsen har vel også interesse i, at man tegner medlemmerne.
For hvem, må jeg spørge, har ellers retten til at tegne overenskomsten, hvis de hver især kan komme og sige, at de har 10 pct. af medarbejderne bag sig?
Vi ønsker ikke, og det gjorde den tidligere regering heller ikke, paralleloverenskomster.
Vi vil godt lave fællesoverenskomster.
Men jeg har også en forventning om, at der kommer den forståelse, at man forsøger at tale sammen under kartellet, altså mellem de to forbund, og at de i givet fald også dokumenterer, at de har et rimeligt antal medarbejdere bag sig i forbindelse med en overenskomst.