runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Høgni Hoydal (T), 2005-06-01:
Så vil jeg spørge: Hvorfor ikke støtte, at man sender ansøgningen fra Færøerne videre?
Danmark blokerer i øjeblikket for, at man får igangsat en procedure, hvorunder man kan behandle en ændring i Helsingforsaftalen, ligesom man gjorde i 1981-82.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Hvor står det i den danske grundlov, at Færøerne ikke kan være selvstændigt medlem af Nordisk Råd, hvis Nordisk Råd ellers ændrer sine statutter, så det kan lade sig gøre?
Hvor står det henne?
Hvad er det for en påstand om, at statsforfatningen forhindrer det?
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: I den nye lov om Færøernes folkeretlige aftaler har man jo sagt, at det skulle være et fremskridt osv.
Vil denne lovgivning give Færøerne mulighed for selvstændigt medlemskab af Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd?
»Hvornår og hvordan vil den danske regering støtte den enstemmige beslutning fra Færøernes Lagting om at søge selvstændigt og fuldgyldigt medlemskab af Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd?«
Skriftlig begrundelse
I 2003 vedtog det færøske Lagting enstemmigt, at Færøerne skulle ansøge Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd om selvstændigt og fuldgyldigt medlemskab, herunder at blive selvstændig part i nordiske konventioner og aftaler.
Det blev i forbindelse med vedtagelsen konstateret, at dette vil forudsætte en ændring af Helsingforsaftalen.
Ansøgningen blev derfor sendt til den danske regering med opfordring til at støtte, at ansøgningen behandles i Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, og at en formel procedure til behandling af ansøgningen kan igangsættes.
Samme procedure blev anvendt, da Færøerne i 1976 første gang ansøgte om selvstændigt medlemskab.
Dengang støttede Danmark ansøgningen og den såkaldte Petrikomité blev nedsat, der siden fremkom med visse ændringsforslag til Helsingforsaftalen, som gav de selvstyrende områder deres nuværende status i Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Vi ser meget nødigt, at landene bidrager til konflikterne, for lige at sætte det på plads.
Herom kan ingen tvivl herske.
Det, vi har konstateret som et problem, er hastigheden, hvormed man kan foretage den indsats.
Vi ved godt, at det er et meget kontroversielt forslag, men vi synes, det er vigtigt, at man i højere grad målretter sine midler mod de ting, man gerne vil løse, og derfor også tager nogle diskussioner af, hvad det så er, der skal til, for at man kan komme derhen.
Jeg synes, det kan være nødvendigt at have en diskussion af, om man skal gøre andre ting, hvis man står i en akut situation, og man ikke kan skaffe det til veje, som man gerne vil.
Det hænger selvfølgelig også sammen med diskussionen om, hvorvidt man har midler til at foretage en sådan intervention og har et beredskab til at kunne gøre det.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-06-02:
Måtte jeg forstå det sådan på den radikale ordfører, at der skal foreligge et FN-mandat, og at man så, om jeg så må sige, udliciterer den militære opgave til private lejesoldater?
Og hvad er det for nogle private lejesoldater, Det Radikale Venstre tænker på, og hvad er det for nogle anerkendte firmaer, der har lejesoldater, som man kan købe ind til at løse konflikter?
Det synes jeg vi mangler at få et svar på.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Nu er mit markedskendskab til lejesoldater ret begrænset, for ikke at sige fuldstændig ikkeeksisterende.
Det, som jeg synes er lidt mærkeligt i ordførerens spørgsmål, er, at der sådan set ikke er nogen diskussion af dem, selve det indholdsmæssige, men snarere en funderen på, hvad det er, der skal til, og hvad det er for nogle midler, vi skal have til rådighed.
Jeg har i mit første svar angivet meget klart, hvad det er for et hierarki af midler, vi synes er nødvendige, nemlig fælles internationale brigader, at landene i koalition kan gøre noget, men at man i akutte nødstilfælde kan være nødt til at falde tilbage på andre løsninger, fordi der kan være så store og principielle ting på spil, f.eks. folkemord, at der kan være et behov for at gøre andre ting end det, som vi umiddelbart ville tænke på.
Jeg synes, det er en forbilledlig indsats, som ordføreren gør, da jeg kan forstå, at hr. Troels Lund Poulsen føler sig begrænset af de to korte bemærkninger.
Jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis ordfører ikke tidligere er stødt på det radikale forslag, men jeg synes, det er al ære værd, at man tager netop denne diskussion op ud af den store mængde af forslag, Det Radikale Venstre har om at reformere FN.
Det anser jeg for en given ting.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-06-02:
Så jeg synes, at der er et dilemma i det her.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-06-02:
Jeg har et spørgsmål, for jeg har haft lejlighed til at læse det meget klare papir fra Det Radikale Venstre fra den 27. marts 2004, som omhandler fremtidens FN.
Der er der sådan set bare et lille banalt spørgsmål, som jeg ikke helt kan få til at passe, men det kan fru Margrethe Vestager nok konkretisere.
Der står følgende, og jeg læser op: Giv FN mulighed for i akutte tilfælde, hvor medlemsstaterne svigter, at engagere anerkendte private militære firmaer i fredsbevarende operationer.
Kunne fru Margrethe Vestager ikke prøve at give en lidt større uddybning af, hvad Det Radikale Venstre her tænker på, hvad det er for nogle private firmaer, man skal engagere, og hvorfor det er nødvendigt?
Hvorfor er det ikke bedre at sørge for, at det er lande, der bidrager til de konflikter, som vi ser rundtomkring i verden?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-06-02:
Det er et interessant aspekt, vi har fat i her, for det er klart, at vi er nødt til at have nogle midler til at gå ind og løse nogle internationale konflikter, også når der er et FN-mandat.
Men aspektet her om, at private firmaer skulle kunne levere militære styrker, kommer noget bag på mig, selv om jeg godt nok sporadisk har hørt om det radikale oplæg.
Mener fru Margrethe Vestager ikke, det er vigtigt, at enhver form for militære styrker er under demokratisk kontrol?
Og hvis ordføreren er enig i det, hvordan vil man sikre en demokratisk kontrol af privat lejede lejesoldater, som skal virke for FN?
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Det er jeg utrolig ked af.
Det var bestemt ikke på nogen måde med vilje, at jeg tog fejl af det politiske tilhørsforhold, det beklager jeg over for Venstres ordfører.
Til gengæld er det så en misforståelse at tro, at Det Radikale Venstre har en tilbageholdenhed over for militære midler, hvis man er nået dertil og andre muligheder er udtømt.
Vi har en fuldstændig nøgtern vurdering af, at sådan som verden er, kan det være nødvendigt at have militære midler til rådighed.
Det er bl.a. derfor, at vi er en af fadderne til SHIRBRIG og den internationale ændring af hele strategien for Danmarks forsvar, som vi har været med i forsvarsforlig om netop af samme grund.
Derfor synes vi, det er vigtigt, at man har en uhildet diskussion af, hvordan man sørger for, at man har de midler til rådighed, som FN skal bruge, så den demokratiske beslutning, som et Sikkerhedsråd må tage, faktisk kan bringes til udførelse.
Det er derfor, vi siger, at den legitimitet, som Sikkerhedsrådet må have, selvfølgelig må understøttes af handlekraft.
Vi mener, det naturlige er, at landene stiller op, og at vi har internationale brigader, men vi synes også, at man kan komme i den helt ekstreme situation, hvor andet kan være nødvendigt.
Det er, fordi FN må kunne handle i forhold til sine beslutninger for ikke at miste sin legitimitet over for de ekstreme overgreb, vi faktisk ser rundtomkring på kloden.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Vi støtter de principper, som Kofi Annan har lagt frem.
Jeg vil gerne understrege, for at der ikke er nogen, der skal gå forvirrede herfra, at Det Konservative Folkeparti mener, at tiden er til, at vi satser alle kræfter på at styrke FN's beslutningskraft.
Men når det er sagt, skal vi jo ikke afskære os retten til på et eller andet tidspunkt ude i fremtiden at tage hånd om en humanitær katastrofe et eller andet sted i en situation, hvor FN måtte være handlingslammet, sådan som vi så det i Kosovo.
Der vil vi naturligvis reservere os retten til at tage den moralske forpligtelse på os, præcis som den daværende SR-regering gjorde det, ingen tvivl om det.
Men vores satsning er at opbygge et stærkt internationalt system via FN, som er handlekraftigt, og som kan tage hånd om den slags situationer.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Der er ikke nogen skjulte dagsordener her.
Sagen er, at oppositionens forslag skærper Kofi Annans forslag, som i forvejen har problemer med at nyde fremme i Sikkerhedsrådet, fordi ingen af de permanente medlemmer vil give det tilslutning.
Det er, fordi Kofi Annan har formuleret det som en resolution.
Alene det er altså en anstødssten i forhold til de faste medlemmer.
Det forhindrer ikke, at man kunne arbejde for disse principper på anden måde, også få Sikkerhedsrådet til at forholde sig aktivt til disse principper på anden måde.
Kofi Annans formulering er i sig selv et problem for et ikke ubetydeligt antal lande.
Steen Gade (SF), 2005-06-02:
På den anden side vil man ikke være med til det forslag, som vi andre har fremsat på et meget vigtigt område.
Det er jo den konklusion, jeg kommer til.
Og nu er formuleringen om det der med forpligtelse jo taget ud.
Eller er der i virkeligheden en anden dagsorden?
Hvis vi fjerner ordet forpligter,
vil resolutionen jo være akkurat lige så forpligtende.
Det er sådan set bare for at få en afklaring af det.
Så vi kan sagtens fjerne ordet forpligter.
Men så forstod jeg, at så var fru Pia Christmas-Møllers argument et andet end det, som gik på, at hun havde gjort sig meget vred over, at der stod ordet forpligter.
Når det nu bliver fjernet, har fru Christmas-Møller et nyt argument.
Er det egentlig ikke sådan, at den indenrigspolitik, der er i den her sag, er, at Venstre er uenig i det, der står i punkt 126?
Jeg ved godt, at man ikke kan spørge De Konservatives ordfører om det, men er det ikke korrekt – så kan jeg spørge på den måde – at De Konservative er enig i alt, hvad der står i anbefaling 126 fra Kofi Annan?
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Det må jeg sige.
Det afgørende for regeringspartierne og for Det Konservative Folkeparti er, at vi på en konstruktiv måde får så mange som muligt på den internationale scene og særlig dem, der sidder ved beslutningsknapperne, til at forholde sig aktivt og helst positivt til disse principper, sådan som de er fremført og formuleret af Kofi Annan.
Det kan man gøre på forskellige måder, bl.a. ved at bede Sikkerhedsrådet om at diskutere disse principper, forholde sig til dem og måske også udtale sig om dem.
Men vi har ingen interesse i at rejse sagen på en måde, hvor vi får de faste og permanente medlemmer imod os fra start.
Det giver ingen mening, så er det selvmål, så har vi ikke fremmet sagen, så har vi faktisk gjort det modsatte.
Det er det, vi risikerer, hvis vi følger oppositionens forslag i dag.
Hvis man følger regeringspartiernes forslag, fremmer man den fælles sag.
Det er jeg nødt til at sige.
Det har været fremme i adskillige timer over for oppositionens hovedforhandler.
Jeg er ked af, at det ikke har været fru Margrethe Vestager, der har været forhandler.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Jeg synes altid, det er vanskeligt sådan at få fuldtroværdighed på, at man har strakt sig langt, når det, man har strakt sig til, er at sige, at andre kan tilslutte sig ens forslag, men det er så en vurdering af, hvordan de her ting forhandles.
Hvis det springende punkt er spørgsmålet om at forpligte til, tror jeg ikke, der er nogen, der har et problem med at stryge de ord.
Og den måde, ting vedtages på i Sikkerhedsrådet, sker nu engang i en resolution.
Derfor er der sådan set ikke noget som helst hokuspokus i det.
Men det, som er meget afgørende, er, at det ikke er noget, som nogen hånligt kunne kalde for sådan en løs rundbordsdiskussion om, hvordan man gør eller ikke gør, men at netop det ansvarlige organ i resolutionens form tager stilling til, hvordan det her skal håndteres i fremtiden, fordi det giver så stor anledning til politisk strid.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Nu er den samme regering faktisk temmelig ansvarlig, vil jeg gerne indlede med at sige som punkt 1.
Punkt 2, så er det faktisk, netop fordi vi forsøger at agere ganske ansvarligt, at vi ikke kan give tilslutning til lige præcis den her formulering.
Vi har udfoldet ganske betydelige bestræbelser på at opnå et solidt forslag til vedtagelse, der kunne skabe bredt flertal her i dag, og vi har faktisk givet buddet på, hvordan man kunne fremme disse principper på en juridisk forsvarlig måde.
Det fremgår jo af lige præcis det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat.
Jeg vil gerne for fru Margrethe Vestagers og eventuelt andres skyld lige læse den pind op, som omhandler lige nøjagtig dette tema.
Det er det punkt i vores forslag til vedtagelse, der lyder, som følger: »– at styrke den internationale retsorden, særlig på grundlag af generalsekretærens rapport »In Larger Freedom«, herunder med hensyn til spørgsmålet om principperne for Sikkerhedsrådets bemyndigelse til magtanvendelse«.
Det er jo præcis de principper, som Kofi Annan lægger op til, som vi gerne vil have sat fokus på med henblik på at fremme disse principper, men vi vil gøre det på en konstruktiv måde.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-02:
Må jeg så ikke appellere til den ansvarlige del af regeringen om at få en egentlig diskussion af, hvad det er, i stedet for at kaste en masse ord op foran os om juristeri og det ene og det andet.
Det er vel altid sådan, at det er en politisk bedømmelse, der er udslagsgivende.
Det er den politiske bedømmelse.
Der er et flertal her, som har foretaget den politiske bedømmelse, at det mandat var tilstrækkeligt.
Det er der en politisk uenighed om.
Sådan er det vel med en resolution.
Den forpligtelse, der lægges op til, er vel den forpligtelse, der følger af sikkerhedsrådsresolutioner.
Den er vel ikke mere juridisk, end den plejer at være.
Derfor synes jeg, at vi kunne diskutere det her på et lidt andet niveau end at svinge det helt op, hvis den ansvarlige del af regeringen så på, hvad det handlede om, og ikke på, hvad andre går rundt og tænker på med hensyn til mandat/ikkemandat i forbindelse med anvendelse af magt.
Troels Lund Poulsen (V), 2005-06-02:
Det var et spørgsmål til hr. Rune Lund om, hvorvidt det var en fejl, at man lavede aktionen i Kosovo uden et FN-mandat, for hr. Rune Lund var jo inde på, at det var en meget stor fejl, hvis man overhovedet kunne tillade at lave en aktion uden et FN-mandat.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Det er fuldstændig korrekt, at en resolution vedtaget af Sikkerhedsrådet har en gyldighed og en juridisk rækkevidde, uanset hvad.
Det er rigtigt.
Jeg kunne godt forestille sig, at man gav tilslutning til en resolution, som indeholder det, som Kofi Annan lægger op til, og med formandens tilladelse vil jeg tillade mig at citere formuleringen på engelsk: »intention to be guided«.
Det er ordene, og det vil altså sige, at det er med den intention at blive vejledt af disse principper.
Det kunne man godt forestille sig.
Det ville stadig væk være bindende, men man ville efterlade sig et åbent spørgsmål: Hvad er det egentlig, der bindes med?
Og det er jo det, der er problemet med de her principper.
Det er principper, der mestendels har politisk karakter, og derfor bliver det til sidst alligevel en politisk bedømmelse, om de er overholdt eller ikke overholdt.
Men det kunne man godt forestille sig.
Men der gør hr. Kofod sig skyldig i at stramme yderligere op ved at bruge formuleringen forpligter landene, så ikke alene begrebet resolution indgår i hr. Kofods forslag, men også ordet forpligter.
Så der er virkelig lagt op til en juridisk binding af noget, man ikke meningsfuldt kan binde juridisk, fordi det er politiske principper, som man nødvendigvis ifølge sagens natur må afgøre politisk.
Det er problemet.
Og så er der det virkelige liv: Der er ikke nogen i Sikkerhedsrådet, der vil støtte et sådant tiltag.
Derfor er initiativet dømt til fiasko, og derfor ville vi i virkeligheden, hvis vi fulgte hr. Kofods idé her i dag, være med til at undergrave de principper, som vi i virkeligheden i fællesskab støtter.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Jeg vil gerne sige til den konservative ordfører, at der ikke ligger nogen juridisk forpligtelse.
Vi vil gerne give opbakning til det, som Kofi Annan foreslår, og De Konservatives ordfører lagde meget vægt på, at vi skulle yde fuld opbakning til Kofi Annan og hans reformforslag.
Derfor er det oven i købet fremhævet i afsnittet om brug af magt i det her forslag, at man skal samle opbakning til, at der kommer en resolution, der beskriver, hvilke principper der er for brug af magt.
Det er et forslag fra generalsekretæren, og det bør vi kunne bakke op i fællesskab bredt i Folketinget, hvis vi virkelig mener, at de reformforslag, som Kofi Annan har lagt på bordet, er fornuftige.
Pia Christmas-Møller (KF), 2005-06-02:
Det er jo det, der er så meningsløst: at vandene skal skille her.
Vi er jo enige om principperne, det fremgik af udenrigsministerens besvarelse, og det fremgik af mit indlæg.
Vi er enige om principperne, vi arbejder på principperne, og vi vil støtte Kofi Annan alt det, vi overhovedet kan, for at fremme disse principper.
Men vi vil altså ikke gøre det på en måde, hvor de er dømt til fiasko, til nederlag, og det er jo det, hr. Kofods forslag lægger op til.
Det er det, der virkelig er så forbitrende ærgerligt.
Det sker, præcis fordi hr. Kofod lægger en juridisk forpligtelse ind, oven i købet i en strammere udgave end den, Kofi Annan lægger op til.
Det er dømt til fiasko, det er et håbløst mandat at udstyre den danske regering med i den position, vi har i øjeblikket.
Derfor er vi nødt til at afvise Socialdemokratiets forslag.
Rune Lund (EL), 2005-06-02:
Ja, jeg mener, at det var en fejl.
Jeg mener, at den aktion, som man lavede i Kosovo, rent faktisk betød, at man skubbede til en tilspidset situation, så man fik et folkemord, som ellers ikke ville være opstået.
For hvad skete der?
Man bombede serberne på grund af Rambouilletdiktatet.
Et diktat om, at hvis ikke de efterlevede det, ville man starte med at smide bomber.
Et diktat, som bl.a. indeholdt, at der skulle kunne være NATOsoldater i hele Serbien.
Det ville være en de facto-besættelse.
Så begyndte NATO at bombe, og så startede folkemordet.
Da man endelig forhandlede en fredsaftale på plads med serberne, lignede den endelige fredsaftale til forveksling det, som serberne oprindelig havde fremlagt som alternativ til Rambouillet.
Det her er ikke en støtte til Milosevic, men simpelt hen en forklaring på, hvad fakta var i den situation.
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Det er bare et enkelt spørgsmål til hr. Rune Lund: Vil hr. Rune Lund ikke bekræfte, at der er tale om et forslag om en ekstrabevilling på i alt 1 mia. kr. og ikke, som hr. Rune Lund sagde, 3 mia. kr.?
Og vil hr. Rune Lund ikke i samme åndedrag bekræfte, at Enhedslisten havde stemt for, uanset om der havde stået 1, 3, 5 eller 10 mia. kr.?
Rune Lund (EL), 2005-06-02:
Man skulle have givet plads til de forhandlinger, som allerede var i gang.
Hermed sluttede forhandlingen.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-06-02:
Jamen det gør jeg meget gerne.
Det er sådan, at jo flere penge man øremærker, jo mindre handlefrihed er der for området.
Men i øvrigt synes jeg, at Socialdemokraterne generelt fokuserer for meget på, hvor mange penge der er sat af.
Man fokuserer på, hvor mange procenter af BNI osv.
Det, det drejer sig om her, er effekten af hver eneste skattekrone, vi får, effekten fra statskasse til stråhytte, for at sige det som det er, af vores udviklingsbistand.
Det er det, vi skal fokusere på, og ikke så meget numeriske tal og procenter.
Det fokuseres der alt for meget på.
Mette Gjerskov (S), 2005-06-02:
Jeg synes da, det er mærkværdigt, at man godt kan have automatik for 20 mio. kr., men at man ikke kan have automatik for 40 mio. kr.
Det burde da være det samme.
Det, det handler om her, er jo rent faktisk, at vi gerne vil styrke, styrke arbejdsmarkedet i de forskellige lande, hvor der i høj grad er brug for det.
Vi har set så mange skræmmende eksempler på, hvordan arbejdsmiljø og arbejdstageres rettigheder er rundtomkring i verden.
Og det kan ILO jo være med til at gøre.
Én ting er, hvis Venstre ikke ønsker at forbedre arbejdsmiljøet, men den principielle forskel på, at man går fra 20 til 40 mio. kr., må jeg simpelt hen have forklaret én gang til.
Jeppe Kofod (S), 2005-06-02:
Det er jeg fuldstændig enig med Konservatives ordfører i, og jeg håber ikke, at der går indenrigspolitisk slagsmål i den her sag.
Derfor er det mig fortsat en gigantisk gåde, hvorfor man ikke kan støtte det meget fornuftige forslag til vedtagelse, som næsten fra ende til anden minder om regeringspartiernes eget forslag, men dog giver mere eksplicit opbakning til Kofi Annan i et enkelt tilfælde, der handler om det alvorlige forhold med hensyn til principper om brug af magt.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man vil blokere for den brede enighed.
Jeg synes egentlig, det er et fornuftigt forslag, og jeg lyttede meget nøje til, hvad udenrigsministeren sagde i udenrigsministerens tale.
Der er jeg fuldstændig enig, og jeg synes, at det fuldstændig dækker det, som også vores forslag indbefatter.
Så jeg håber, at Venstre og Konservative kan se fornuften i at støtte det her forslag bredt.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2005-06-02:
Det er jo sådan, at mængden af automatik i øjeblikket er forholdsvis lille.
Hvis man følger dette forslag, så bliver automatikken, der bliver indbygget, langt større, og dermed bliver handlefriheden i vores programmer mindsket.
Derfor er Venstre imod, at der indbygges en øget automatik i bevillingen af disse penge.
Mette Gjerskov (S), 2005-06-02:
Jeg undrede mig over en ting.
Venstres ordfører sagde, at man med hensyn til bidraget til ILOrammeaftalen ikke ønsker automatik og øremærkning ved at forhøje rammeaftalen, men samtidig støtter man den nuværende rammeaftale.
Der bliver vel ikke hverken mere eller mindre automatik eller øremærkning i det, om man har en rammeaftale på 20, 40 eller 60 mio. kr.?
Systemet er jo det samme, så det undrer mig.
Rune Lund (EL), 2005-06-02:
I Enhedslisten er vi selvfølgelig ikke ligeglade med tal.
Når vi kommer med en idé til, hvor der skal bruges penge på noget fornuftigt, angiver vi også altid, hvor pengene skal komme fra.
Der er ingenting, som vi stiller forslag om skal finansieres, uden at vi har en finansieringskilde til det.
Det kan jeg til gengæld bekræfte over for hr. Søren Espersen.
Søren Espersen (DF), 2005-06-02:
Jeg er glad for, at hr. Rune Lund nu med forskellige hovedbevægelser og sådan noget fik bekræftet, at der er tale om 1 mia. kr. over nogle år og ikke 3 mia. kr.
Jeg skal på den baggrund lige spørge hr. Rune Lund: Er det ikke korrekt, at Enhedslisten er fuldstændig ligeglad med tal, at alting i virkeligheden kan bevilges, bare det lyder godt i vælgernes ører?