runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bendt Bendtsen (KF), 2002-04-11:
Som det allerede er fremgået af flere af talerne her i dag, er det jo en udmøntning af en aftale, der er indgået efter forhandlinger.
Jeg kan sige i forbindelse med de bemærkninger, der er kommet om det kritiske eloverløb, at det jo er sådan, at det her lovforslag - det vil jeg gerne understrege - er de nye regler, der handler om nedregulering eller afbrydelse, når den systemansvarlige virksomhed kan forudsige, at der er risiko for et kritisk eloverløb dagen før et driftsdøgn eller i selve driftsdøgnet.
Med hensyn til, hvordan man så lukker ned,
kan jeg berolige hr. Keld Albrechtsen med, at det altså er fra de centrale værker og nedad, og jeg kan bekræfte over for hr. Keld Albrechtsen, at vindmøllerne er dem, der står i bunden. I øvrigt er det, når vi taler om kritisk eloverløb, meget sjældent, at vi bliver udsat for det.
Men det er altså i den retning, som hr. Keld Albrechtsen nævnte - det kan jeg berolige hr. Keld Albrechtsen med - og set fra hans synsvinkel er det sådan, at de miljøvenlige anlæg er i den sidste ende, når man nedregulerer. Så kan jeg sige med hensyn til forhandlingerne om VE-bevismarkedet, at det jo er sådan, at der pågår forhandlinger om det her område - regeringspartierne er jo bundet af en aftale på det her område - og der skal iværksættes et VE-marked pr. 1. januar 2003, hvis parterne ikke er enige om at udskyde det.
Det er nogle forhandlinger, der pågår i Økonomi- og Erhvervsministeriet på nuværende tidspunkt, og hvad de ender med, kan jeg som sagt ikke sige her fra talerstolen i dag.
Men endnu en gang tak for den tilslutning, der er givet
til lovforslaget.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-11:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området, fru Bodil Kornbek, ikke kan være til stede, skal jeg blot sige, at vi støtter lovforslaget her, som jo også er et resultat af et forlig, som vi deltager i.
Så det er ikke så kompliceret.
Vi støtter forslaget.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-04-11:
Der er tale om en række mindre justeringer af elforsyningsloven og en række andre energilove.
Der er tale om et lovforslag, der følger den aftale, som SF er en del af fra februar i år, og vi kan som følge heraf selvfølgelig støtte de enkelte elementer i lovforslaget.
Det er et lovforslag, der er ret teknisk, så der kan selvfølgelig være tale om, at der er visse ting, vi har overset undervejs, det vil jeg ikke udelukke.
Men det må vi så forholde os til under udvalgsarbejdet.
Ellers er der faktisk kun én ting, jeg undrer mig over, og det er i den skriftlige fremsættelse, hvor VE-markedet omtales.
Der står her, at der er udsigt til, at VE-markedet vil blive udskudt, og at der derfor skal forhandles og forhåbentlig aftales en ordning for den vedvarende energi i perioden fra det tidspunkt, hvor det skulle være trådt i kraft, nemlig januar 2003, og til det måtte træde i kraft på et tidspunkt.
Og der står videre, at det er hensigten, at disse rammer skal fastlægges og gennemføres ved en ændring af elforsyningsloven i foråret 2003.
Det synes jeg lyder
meget sent, i betragtning af at VE-bevismarkedet skulle være trådt i kraft den 1. januar 2003.
Jeg håber ikke, at jeg skal tage det her som udtryk for, at ministeren fortsat er af den formening, at der først skal forhandles om de væsentlige elementer i energireformen i efteråret 2002, idet jeg har forstået det sådan, at ministeren faktisk var gået hjem og var gået i tænkeboks med henblik på at lave en tidsplan, hvor vi får fremskyndet det væsentligt.
Efter vores mening skulle vi helst være færdige med alle de væsentlige elementer i aftalen i løbet af denne måned og maj måned i år.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-11:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, fru Helle Sjelle, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre mit partis synspunkter.
I Det Konservative Folkeparti finder vi det meget positivt, at vi er gået fra at have et monopol til et åbent energimarked.
Men vi er også godt klar over, at den elreform, der blev lavet i 1999, er ganske kompliceret, og at vi politikere har et ansvar for, at den kommer til at fungere på en hensigtsmæssig måde.
Således vil der indimellem være et behov for at justere på elementerne i den, for at den kommer til at virke efter hensigten.
Og dette lovforslag, L 174, er netop et udtryk for en sådan justering.
Lovforslaget er baseret på den aftale, som parterne bag elreformen er blevet enige om i februar, og det er en aftale, der indeholder flere forskellige elementer.
For det andet giver lovforslaget de systemansvarlige virksomheder en bedre mulighed for at sikre elforsyningen imod situationer med kritisk eloverløb.
For det tredje indeholder lovforslaget ændrede rammer
for de økonomisk nødlidende vindmøller, så de systemansvarlige virksomheder fremover får mulighed for at overtage vindmøllerne. For det fjerde sikrer lovforslaget, at netvirksomhederne fortsætter med at yde bistand med hensyn til elsikkerhed til Elektricitetsrådet.
Og endelig, for det femte, skal lovforslaget sørge for, at der er et tilstrækkeligt beredskab i krisesituationer.
Alle er det ændringer, vi opfatter som nødvendige tiltag, hvis vi vil sikre, at vi vil bevæge os mod en mere effektiv elforsyning og lavere elpriser, noget, vi er stærke tilhængere af, og vi støtter derfor lovforslaget.
Erik Mortensen (S), 2002-04-11:
Der er ingen grund til at gentage de enkelte elementer i forslaget.
Så Socialdemokratiet kan støtte forslaget, og da den radikale ordfører ikke kan være til stede i øjeblikket, har jeg lovet på De Radikales vegne at sige, at de ligeledes støtter forslaget.
Kim Andersen (V), 2002-04-11:
Lovforslaget her fra økonomi- og erhvervsministeren er jo en formalisering af den aftale, elforligspartierne indgik
den 20. februar, og den kan Venstre naturligvis støtte. Elementerne i lovforslaget er, som det også var aftalen den 20. februar: Et spørgsmål om at indregne omkostninger til mindstekapacitet, således at udgiften hertil kan strækkes over en 10-årig periode, og ikke, som der hidtil var lovbestemmelser for, over en 4-årig.
Et spørgsmål om, at ministeren på statens vegne overtager forpligtelsen til at overtage nødlidende vindmøller i stedet for den VE-fond, der i sin tid i elreformaftalen var forudsat at skulle varetage den opgave.
Det er ligeledes aftalt den 20. februar og således også i lovforslaget, at Elektricitetsrådet kan tilbyde information og oplysninger til netvirksomheder og andre virksomheder omkring elsikkerhedsopgaver.
Endelig bestemmes det, at energisektoren selv skal påtage sig en højere grad af forpligtelser i forbindelse med beredskabslagre, en ordning, der tidligere var hjemlet i beredskabsloven.
Det er således fuldstændig i overensstemmelse med aftalen, som reformpartierne har indgået.
Det er så kun en lille del af de problematikker, der tegner sig på området, hvor forligsforhandlingerne fortsætter.
Jeg håber meget på Venstres vegne, at de forhandlinger kan fortsættes snarest muligt, og at de kan give et resultat mellem forligspartierne, som er lige så fremadrettet og stabilt, som denne miniaftale, som vi indgik den 20. februar, og som her formaliseres, er udtryk for.
Med det lille håb til de fortsatte forhandlinger, skal jeg tilkendegive, at Venstre naturligvis støtter forslaget.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Jeg blev indledningsvis glad for at høre fru Ester Larsens ordførertale
Det skulle forstås sådan, at det var nogle fine ord, men ordene hænger jo ikke rigtig sammen med handlingerne.
Jeg vil gerne spørge fru Ester Larsen: Når man nu indfører kunstfradrag, hvad der kan være meget fornuftigt, og samtidig siger, at man vil støtte en fri og uafhængig kunst, hvori ligger logikken så, når man med den ene hånd laver kunstfradrag og med den anden hånd skærer i vækstlagene, altså den del af kunsten, som ikke kan klare sig, og som ikke efterspørges af erhvervslivet?
Eksempelvis var der vel mange, der blev provokeret og forarget, dengang den unge, langhårede Bjørn Nørgaard skar hovedet af en hest.
I dag producerer han gobeliner for dronningen.
Tingene hænger jo lidt sammen.
Derfor er det uforståeligt, at man skærer ned i vækstlagene.
Jytte Andersen (S), 2002-04-11:
Det var jo mange gode statements og også fine kulturpolitiske holdninger, der kom til udtryk.
Jeg vil gerne hæfte mig ved én ting her i første omgang, nemlig at fru Ester Larsen understreger, hvor vigtigt det er at have en frihed og en uafhængighed i kulturlivet og i kulturens mulighed for at udvikle sig, også på en måde, som måske ikke lige er inde i øjeblikket.
På den baggrund vil jeg gerne spørge fru Ester Larsen, om det så ikke kan virke temmelig modsætningsfyldt, at det udspil, som vi har set fra kulturministeren om den ny kunststøttereform, jo i meget, meget høj grad centraliserer, i uhyggelig grad centraliserer.
To af fem i de faglige udvalg skal udpeges af ministeren.
Det er et udtryk for centralismne.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Ja, man kommer vidt omkring i en kulturpolitisk forespørgselsdebat.
Sygehusene har spillet en ikke helt uvæsentlig rolle.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Ester Larsen: Hvor meget kan man styrke dansk sundhedsvæsen med penge ved at foretage yderligere investeringer i f.eks. musikken, filmen, arkitekturen og litteraturen?
Det er jo alle sammen områder, som giver samfundet indtægter.
Alene litteraturen giver årlig statskassen, når alle støtteordninger er taget fra, 300 mio. kr. netto til brug til sundhedsvæsenet.
Kernen i mit spørgsmål er: Ville det ikke også være klogere og sundere at investere i kulturen, ikke alene fordi den giver os oplevelser og beriger os, men så sandelig også fordi den har nogle positive afledte effekter. Det sidste spørgsmål er: Kan fru Ester Larsen her garantere, at Venstre vil sikre, at de ekstra midler, 100 mio. kr., der skal bruges til teaterområdet, når det nye skuespilhus står klart, bliver tilført ekstra og ikke taget fra de små teatre, egnsteatre, landsdelsteatre?
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Jeg vil gerne vende tilbage til forholdet mellem kultur og erhverv - erhverv, som har fået en større vægt af den nye regering.
Jeg stillede fru Ester Larsen to spørgsmål tidligere, som jeg ikke fik svar på.
Det ene spørgsmål er: Hvordan skal markedet sikre den grænseoverskridende, provokerende kunst?
For jeg mener faktisk, at det er den etablerede kunst og de etablerede kunstnere, der kommer til at få mest ud af skattefradraget.
Og det andet spørgsmål er: Hvordan skal markedet sikre den kunstneriske kvalitet?
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Hr. Qvist Jørgensen spørger, hvor forøgelsen er henne i regeringens finanslov.
Jamen jeg har sagt, at der ikke er tale om en forøgelse af kulturbudgetterne.
Jeg har sagt, at vi på linje med, hvad den tidligere kulturminister erkendte, har et behov for at støtte kernevelfærdsområderne som syge og ældre.
Så de løfter, som vi har givet, lever vi op til, men de løfter, som andre vil pådutte os, som nu en forøgelse, dem vil vi gerne fralægge os ansvaret for.
Så forsøger hr. Qvist Jørgensen at flytte debatten til at være en sygehusdebat.
Det vil jeg da meget gerne være med til.
De midler, som er stillet til rådighed, den 1,5 mia. kr., som Socialdemokratiet også har støttet, som er stillet til rådighed for afvikling af ventelister,
er man i fuld gang med at udnytte, og der er masser af initiativer i gang rundtomkring i de danske amter.
Det kulturstøttesystem, vi har i dag, baserer sig på et armslængdeprincip, sådan at det er Kunstfondens udvalg, hvor der er overvægt af kunstnernes egne medlemmer, som bestemmer, hvordan disse midler skal forvaltes.
Så hvis de går hen og overser de spirende talenter, har de påtaget sig et ansvar, som det var meningen de skulle løfte.
Så siger man, at det er den progressive og moderne kunst, vi ikke vil have støttet.
Jeg ved ikke, hvor man kan finde noget som helst belæg for den påstand.
Fradragsordningen er man meget bekymret for, og hr. Albrechtsen er bekymret.
Jeg er helt sikker på, at det, der vil ske i det samspil imellem virksomheder og kunstforeninger, er, at de selv bestemmer den kunst, som virksomheden indkøber.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-11:
Jeg hæfter mig ved, at fru Ester Larsen finder, at det er en uhensigtsmæssig politisering, når vi taler om en kulturkamp.
Først angriber regeringen den progressive og modernistiske kunst og kultur, og bagefter siger man: Nej, vi skal ikke have nogen kulturkamp.
Men sådan kan man jo altså ikke gøre.
Den får man, uanset om man ønsker det eller ej, må jeg sige til fru Ester Larsen.
Jamen det er jo grundholdningen i den borgerlige kulturpolitik, og den sikrer, at det er virksomhedernes ejere, som kommer til at bestemme, i hvilken retning kunsten skal gå.
Jeg tror ikke, man behøver at være nogen stor profet for at regne ud, hvad det er for en retning.
Jytte Wittrock (S), 2002-04-11:
Jeg prøver én gang til.
Jeg hørte fru Ester Larsen sige, at man var interesseret i at dyrke det spirende vækstlag, at man ikke måtte springe en generation over.
Jeg vil gerne have konkrete eksempler på, hvad det er for nogle overvejelser, man i regeringen har gjort sig for ikke at springe nogen over, for at støtte det vækstlag.
Jeg synes ikke umiddelbart, at den mulighed, at kendte, etablerede kan komme af med deres kunst, eventuelt ved skattefradrag, støtter dem, der er på vej.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-04-11:
Nu har jeg jo så næsten fået svaret, men jeg vil dog alligevel sige tak til fru Ester Larsen, der så venligt nævner, at den forrige regering har opfyldt sit valgløfte fra valget i 1998 og i øvrigt også fra valget før om en kulturstyrkelse på 50 pct. Tak for det.
Så er vi fri for selv at stå og bryste os af det.
Uanset at fru Ester Larsen ikke er helt enig i fordelingen af de 50 pct.s forøgelse, må jeg spørge fru Ester
Larsen, hvordan det egentlig ser ud med den dér forøgelse i den nuværende regerings finanslov, som bare kunne være i nærheden af de plus 50 pct.
Mon ikke det er sådan, at vi nærmere skal hen i den negative talrække for overhovedet at komme til noget, der ligner noget med 50 pct.?
Skal denne besparelse, som man jo altså vil finde - og jeg skal da retfærdigvis sige, at man heller ikke har annonceret med plus 50 pct., det ved jeg godt - skal den nu bruges til de syge og de gamle?
Det har vi fået svar på.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Vi havde forleden her i salen en debat om vederlag for kopiering.
Det, regeringen er optaget af, er at skabe en kompensation, som dækker den lovlige kopiering, og det er der et arbejde i gang for.
Nu bliver der talt lidt hånligt om at forholde sig til facts, at forholde sig til tal.
Jeg må sige, at den måde, fru Jytte Andersen lægger tallene sammen på på tværs af årene, er ikke hensigtsmæssig og ganske meget ukorrekt.
Så bliver der henvist til, at Børnekulturrådet bliver nedlagt.
Jamen det er da ikke noget udtryk for, hvad man kulturelt vil gøre for børn.
Vi har de seneste 40 år set, at der er sket en knopskydning inden for kulturlivet.
Der er nedsat nævn og råd og kommissioner og centre for hvert eneste nyt udviklingsområde, man kunne få øje på.
Partierne har før valget klart lagt frem, at vi ønskede en forenkling af det her område, vi ønskede en forenkling i form af nedlæggelse af en række råd og nævn.
Der bliver nu skabt en ny struktur på kunststøttens organisering, og man kan diskutere, om det er en fordel eller en ulempe; det vil der altid være delte meninger om.
Det er et forenklingssystem, som skal gøre vejen mellem kunstnere og dem, der formidler støtten, hurtigere og mere fleksibel, som skulle rumme muligheder for dynamik.
Men det siger da intet om indsatsen på børnekulturområdet.
Jeg synes også, jeg har meget svært ved at forstå, at man hævder, at den justering af budgetterne, der er foretaget, udelukkende rammer de spirende vækstlag.
Det er en fordrejning, det er en uhensigtsmæssig politisering.
Poul Qvist Jørgensen (S), 2002-04-11:
I forlængelse heraf kunne man jo stille det spørgsmål til ministeren, om man kunne forestille sig, at ministeren i stedet for den udbredte anvendelse i sit indlæg af demokrati, jeg tror oven i købet, at der blev sagt ægte demokrati for fuld udblæsning, anvendte det rette ord. Jeg tror, at det rette ord er fletalsdiktatur, og det er i hvert fald en nyskabelse i dansk parlamentarisme, en nyskabelse, som jeg synes er meget betænkelig. Et eksempel på det får vi jo om lidt anledning til at tale mere om, nemlig om biblioteksafgiften, så derfor vil jeg ikke tage hul på den debat nu, men bare minde om, at der synes jeg, at ordet diktatur er mere dækkende end noget som helst om demokrati for fuld udblæsning, hvad enten det drejer sig om Folketinget eller de implicerede parter, f.eks. Dansk Forfatterforening og Den Skønlitterære Forening.
Ole Sohn (SF), 2002-04-11:
Man kan få nogle meget særprægede debatter, hvis man som kulturpolitiker beder sin økonom om at lave nogle tal, man kan bruge i en kulturdebat.
Det skal man altså passe lidt på med.
Det er korrekt, at kulturbudgetterne op igennem 1990'erne er steget, og SF påtager sig et meget stort ansvar for at have været med til at presse den forrige regering til at bruge flere penge på kulturen.
Men at det er uomtvisteligt, at der blev foretaget massive nedskæringer på kulturbudgettet, kan fru Ester Larsen vist ikke løbe fra, og at de primært rammer de skabende og udøvende kunstnere, det er en kendsgerning. Jeg vil gerne spørge: Fru Ester Larsen siger, at kernen bag regeringens forslag eller Venstres idé om et kunstfradrag er, at man skulle kunne leve af sit arbejde - det tror jeg alle er enige i - men hvad er så begrundelsen for, at Venstre har blokeret for, at f.eks. musikerne kan leve af deres arbejde, ved ikke at sikre, at der bliver en reel kompensation for den omfattende kopiering, der finder sted af deres værker?
Nicolai Wammen (S), 2002-04-11:
Både kulturministeren og fru Ester Larsen brugte mange kræfter på at beskrive de spændende muligheder, der er i et samspil mellem erhvervsliv og kultur.
Og i Socialdemokratiet er vi meget enige i, at der er nogle spændende muligheder dér.
Er fru Ester Larsen enig eller ikke enig i det?
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Det kan godt være, at det er lidt kedsommeligt at skulle opremse tal, men den tidligere regering brugte i gennemsnit, og nu er det altså i faste sammenlignelige priser, fra 1992 til 2001 3,6 mia. kr. i gennemsnit på kulturområdet.
Det er altså en total misforståelse, at regeringen skulle have indledt et korstog mod kulturen i Danmark.
Hvis man mener, at regeringens niveau for 2002 er udtryk for en massakre i Danmark, ja, så er Socialdemokratiet jo ansvarlig for en enorm kulturfjendsk holdning, for man ligger på niveauet i 1990'erne, som ligger lavere. Jeg vil godt sige, at den erkendelse, at kulturområdet har haft en meget stor vækst sammenlignet med andre velfærdsområder, var en erkendelse, som den tidligere kulturminister besad, for i forbindelse med finansloven for 2002 - det var den 29. august 2001 - forlød det således: Nu er pengekassen lukket, erkender kulturminister Elsebeth Gerner Nielsen, der forklarer den kulturelle status quo med fortidens store satsninger.
Kulturen har jo fået mange flere penge de senere år, så regeringen er også nødt til at prioritere kernevelfærdsområder som ældrepleje, sundhedspleje og børnepasning, forklarer hun.
Så det er en linje, en vurdering af kulturen set i forhold til de andre områder, som der har været dækning for i den tidligere regering også.
Jeg kan sige til hr. Keld Albrechtsen, at det billede af en kulturkamp, som hr. Albrechtsen så gerne vil tegne, er jo grundlæggende sådan, at man meget gerne vil se sig bekræftet i nogle fordomme.
Men de fordomme er falske.
Regeringen har ikke i sinde at føre en kulturkamp.
Hvis der er tale om en kamp overhovedet, hvis nogle gerne vil tegne et billede af en heroisk kulturkamp, så er det en kamp for de syge og de svage.
Jytte Wittrock (S), 2002-04-11:
Fru Ester Larsen siger, at man i regeringen er optaget af det spirende talent, og at forsømmer vi bare én generation, har vi tabt det hele på gulvet.
Det er jeg meget enig i.
Men jeg har altså svært ved at se - også selv om der bliver remset tal op, som kan vise, at man ikke er gået helt bag af dansen med hensyn til kulturbudgettet i Danmark - hvor den reelle interesse er for det spirende talent.
Hvor er sikkerheden for, at man ikke taber en generation på gulvet?
Jeg kan ikke få øje på den.
Naser Khader (RV), 2002-04-11:
Det er også fint, at markedet får
en rolle og et samarbejde med kulturlivet.
Men vi synes ikke, at markedet skal have en større rolle end kulturen i kulturlivet, for kulturpolitik skal ikke udelukkende gøres til erhvervspolitik.
Så spørgsmålet er, hvordan markedet skal kunne sikre den kunstneriske kvalitet, og hvordan skal markedet sikre den grænseoverskridende og provokerende kunst?
Det vil jeg gerne have fru Ester Larsens svar på.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-04-11:
Der er fremsat et forslag til vedtagelse fra regeringspartierne sammen med Dansk Folkeparti, og deri ligger jo også en markering af, at man kulturelt bygger på blokpolitikken.
Det er en borgerlig, kapitalistisk kulturpolitik.
Det ønsker man at markere ved at basere sig på et nationalt, konservativt støtteparti.
Det er ikke pluralismen, man tilsigter.
Det er jo et politisk valg, man har truffet fra regeringens side, men dermed har man også sagt, at man har givet startsignalet til en kulturkamp, og den dans, man har budt op til, skal man få.
Der bliver nu en kulturkamp i Danmark mellem højre og venstre.
Mellem frisind og pluralisme på den ene side og romantisk national konservatisme på den anden side.
Jamen det gør der, og den hilser jeg velkommen, for den har vi længe trængt til, så vi kan komme ud af den lumre nationalisme, som i virkeligheden er baggrunden bag alle de sødladne fraser, som fremføres.
Jeg vil godt spørge fru Ester Larsen, om hun kan vedkende sig den beskrivelse, jeg har givet, eller om hun vil modsige den.
Ester Larsen (V), 2002-04-11:
Jeg bliver spurgt om sammenhængen mellem kunstfradrag og reduktion i vækstlag.
Det er sådan, at gennemførelsen af virksomheders mulighed for skattefradrag er et meget centralt punkt i Venstres politik, som vi gennemfører for at gøre nogle kunstnere uafhængige af offentlige tilskud.
I det omfang, det lykkes for kunstnere at gøre sig uafhængige, kan midlerne anvendes mere direkte til de spirende talenter, til vækstlaget.
Der er ikke tale om, at der bliver skåret specielt i vækstlaget.
Der er tale om, at der er foretaget en justering af det samlede kulturbudget.
Hvis man prøver at se på, hvordan udviklingen har været i den forrige regering, hvordan regeringen har benyttet den indkomststigning, der har været i samfundet i regeringens periode, kommer man til nogle meget interessante resultater.
Stigningen i bruttonationalproduktet har været 25 pct. i perioden.
Kulturbudgettet er vokset med ca. 50 pct.
Heraf er tilskudsdelen vokset med 65 pct. Så der er altså tale om, at kulturområdet har fået en opprioritering.
Sammenligner man så med, hvordan sundhedsområdet har været behandlet af den tidligere regering, vil man se, at udviklingen på sundhedsområdet, specielt sygehusvæsenet, ligger under udviklingen i bruttonationalproduktet.
Så det er altså på bekostning af andre områder, at kulturen har fået en vækst.
Det er så tiden, hvor man har syntes, at nu gælder det om at give en håndsrækning til de syge.
Nu laver man en afbalancering.
Men det niveau, man er på, ligger fortsat over gennemsnitsniveauet i 1990'erne.