Bodil Kornbek (KD), 2004-11-10:
Vores udgangspunkt er: Hvad er bedst for barnet?
For os at se
er det at have sin far eller mor hos sig i det første år, netop hvor barnets udvikling forløber stærkest, og hvor barnets modstandsdygtighed opbygges.
Når det er sagt, er det også vigtigt for Kristendemokraterne at slå fast, at pasningsgaranti ikke er nok til for alvor at forbedre vilkårene for de danske børnefamilier.
Der skal sikres bedre muligheder for småbørnsfamilierne til at gå på deltid, der skal skabes bedre forhold i daginstitutionerne med hensyn til indeklima, pladsproblemer osv., og der skal også sikres bedre muligheder for, at forældrene selv kan passe deres børn, når de er syge.
Vi så også gerne, at der kom en tidskonto, som netop gav mulighed for større sammenhæng mellem arbejdsliv og familieliv, og vi så også gerne, at arbejdspladsen simpelt hen skulle have en klar familiepolitik for dermed at sikre større sammenhæng mellem familieliv og arbejdsliv.
Når disse grundlæggende selvfølgeligheder er sagt fra Kristendemokraternes side, har vi nogle konkrete og meget klare forbehold over for lovforslaget.
For det første er det ikke tilfredsstillende, at kommunerne kan opfylde kravet om pasningsgaranti ved at tilbyde institutionsplads i nabokommunen.
Det kan ikke være rigtigt, at børn og forældre skal køre måske 50 km for at få barnet passet, og derfor er Kristendemokraterne betænkelige ved at give kommunerne mulighed for at anvise til institutioner i andre kommuner.
For det andet er vi betænkelige ved lovforslagets bestemmelse om, at kommunerne kan hæve forældrebetalingen fra 30 pct. til 33 pct. af de samlede udgifter, og for det tredje er det afgørende for os, at pasningsgarantien ikke medfører kvalitetsforringelser i daginstitutionerne.
Pasningsgarantien må med andre ord ikke indebære kvalitetsforringelser for børnene ved, at der presses flere børn ind på den samme plads, og ved, at personalenormeringen ikke følger med, sådan som det desværre har været tilfældet ved tidligere udvidelser af antallet af pasningspladser.
Pasningsgaranti er interessant, men daginstitutionsmiljøgaranti eller -kvalitetsgaranti vil være endnu mere interessant.
Kristendemokraterne vil i udvalgsarbejdet se nærmere på nogle af de områder, vi her har nævnt, og vi vil se, om der er mulighed for nogle ændringsforslag.
Jeg er helt sikker på, at det er noget, vi alle sammen er glade for nu bliver en realitet, for det er jo noget, vi hver især har kæmpet for, lige med undtagelse af Kristendemokraterne som jeg jo godt ved har et særligt synspunkt på området, og det har jeg selvfølgelig respekt for.
Men ellers synes jeg, det generelt er en glad dag, når vi nu kan vedtage en landsdækkende pasningsgaranti, så folk kan få det maksimale udbytte af den 1-årige barselorlov og selv kan vælge, om de vil bruge hele orloven med det samme eller gemme noget til senere.
Det var jo faktisk det, der var ideen med barselsorloven: Man skulle kunne udnytte den efter de forskellige behov, man måtte have.
Det har været svært, hvis man har boet i en af de kommuner, hvor der ikke er pasningsgaranti, og hvor der, som den radikale ordfører nævnte, oven i købet også er problemer ud over de 12 måneder.
Jeg synes, det er meget positivt, at vi nu får det på plads.
Det er jo sådan, at når vi laver lovforslag i Folketinget, skal de DUT'es med kommunerne, og så sætter man sig ned og regner ud, hvad det koster.
Det lyder,
som om fru Line Barfod og sådan set også hr. Villy Søvndal tænker: Pyt med hvad det koster, jo mere, jo bedre.
Kan vi få det op på at koste 0,5 mia. kr., gør vi det.
Det er brandgodt, for så får kommunerne pengene.
Men fru Line Barfod må jo have tiltro til, at det er stemt af, og at man har regnet på, hvad de faktiske omkostninger for kommunerne er.
Årsagen til, at tallet er faldet fra det, der står i lovforslaget, til det, der står i finanslovaftalen, er, at vi har haft en drøftelse med Københavns Kommune.
Den har allerede lavet et budget og indgået et forlig om at reducere ventelisterne, og derfor er beløbet blevet reduceret.
Det var noget, der virkelig battede noget i de samlede udgifter til området, kan man roligt sige.
Så er det jo også sådan, som hr. Villy Søvndal ganske rigtigt sagde, at de kommuner, der ikke har pasningsgaranti, ikke får pengene.
De vil blive givet ud over det almindelige bloktilskud, så de, der har opført sig ordentligt, bliver belønnet med de midler, men vi kan altså ikke udbetale flere penge, end det koster.
Det er også sket, i og med at vi netop har fået lavet begyndelsen til de bedstemorordninger, jeg har foreslået.
Vi har lavet puljer, som kommunerne kan søge, hvis de vil prøve at oprette et system som det, vi bl.a. kender fra Frederiksberg Kommune, som interesserede kvinder og mænd, der er gået på efterløn og synes, at de vil godt have lidt mere indhold i tilværelsen end bare at gå derhjemme og trille tommelfingre, kan tilmelde sig.
Vi kunne godt tænke os forskellige modeller for, hvordan det kan udvikles, og der er blevet afsat penge til det i finansloven, ligesom vi har afsat penge til forsøg med modulordninger.
Vi kender også ordningen fra Vejle.
Her fungerer den jo godt, men vi ved, at man har haft svært ved at få den etableret i andre kommuner, så nu kan vi afprøve nogle forskellige modeller.
Det er ikke nogen hemmelighed, at det er min intention, at kommunerne skal give forældrene det tilbud, at de i højere grad kan betale for den tid, de reelt benytter daginstitutionerne, og der dermed skabes mere fleksibilitet, men nu vil vi se, hvordan vi får det til at fungere bedst muligt, hvilken model der er bedst, og hvad vi kan anbefale kommunerne at gøre.
Jeg synes, det er positivt, at der også bliver plads til det, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man har problemer med det.
Men jeg vil som sagt gerne uddybe det nærmere under udvalgsarbejdet og også sende et skriftligt svar, hvor det bliver præciseret og dokumenteret, hvorfor beregningerne har givet det resultat, som de har.