Anne Baastrup (SF), 2003-03-14:
Lovforslaget er en gennemførelse af det indre retlige unionsområde, uden at man har beskæftiget sig med den detalje, at der ikke er sket den nødvendige retlige tillempelse af de forskellige straffelovgivninger.
Det er den her tillempelse, som jo i virkeligheden er afgørende for, at man trygt som statsborger i et EU-medlemsland kan rejse rundt i de øvrige medlemslande.
Lovforslaget betyder jo, at man skal udleveres fra Danmark for eventuel overtrædelse af en bestemmelse, der giver mere end 1 års fængsel, eller hvis man konkret står til 4 måneders fængsel.
Jeg har fuld forståelse for Venstres og De Konservatives og Dansk Folkepartis argumentation, nemlig at der ved organiseret og alvorlig kriminalitet, som er grænseoverskridende, skal ske udlevering.
Men det, som det jo i virkeligheden handler om med denne her europæiske arrestordre, er småtyveri; det drejer sig om, at man kører lidt for hurtigt; det drejer sig om, at man går over for rødt lys i et andet EU-land.
Så kan man i virkeligheden stå i en situation, hvor man kan blive udleveret.
Det kan man jo i og for sig tage ganske afslappet, for vi må jo gå ud fra, at de retsregler, der gælder i de andre EU-lande om retssikkerhed m.v., er på samme niveau som i Danmark.
Derfor var det også meget interessant at høre de forskellige retsordføreres kommentarer til den afgørelse, der fandt sted i Grækenland for nogle måneder siden, hvor et ungt par sad i en forkert bil med de forkerte mennesker i, og de blev dømt for menneskesmugling.
Det, der var det interessante, var jo, at de fik at vide, at hvis bare de opførte sig ordentligt i retten, så skule det nok gå alt sammen, og de behøvede ikke nogen forsvarsadvokat, for de var jo uskyldige, og det ville jo bare understrege fra rettens side, at de måske havde noget skidt mel i posen, så de fik ikke nogen forsvarsadvokat.
Hvad angår tolk, var det en tolk på svensk, og de forstod ikke rigtig, hvad det var der skete i virkeligheden, for den tolk, der talte svensk, talte et lidt utydeligt svensk.
Det er de retssikkerhedsgarantier, som de her unge mennesker blev sat over for i en græsk retssag. Efterfølgende viste det sig, at den 6-års-dom, de fik i byretten, så blev lavet om til fortsat 6 år, men de kunne betale sig fra det vistnok for 100.000 kr.
Det er en lidt besynderlig måde at køre en retssag på, synes jeg, og jeg vil i hvert fald sige, at hvis det drejer sig om overtrædelse af lovgivning eksempelvis i Grækenland på det meget lave niveau, som det jo er, når det drejer sig om en mulighed for 1 års fængsel, så er det meget små ting, der skal til. Det, der også er interessant i den europæiske arrestordre, er jo, at der jo ikke er krav om dobbelt strafbarhed.
Hvis vi slår op i den positivliste, der er udarbejdet som baggrund for de situationer, hvor man kan blive straffet, selv om der ikke er dobbelt strafbarhed, så ser vi jo også, at det drejer sig om kulturskatte.
Jeg blev kontaktet af en advokat forleden dag, der sagde: Når I tager sydpå, så tag aldrig en sten fra stranden.
Er der nogle små ciseleringer i, er det en kulturskat, og så kan I stå til en længere straf i Grækenland, hvis man finder ud af det.
Det er faktisk en meget, meget vidtgående lovgivning, der her gennemføres, og det er en lovgivning, som virkelig vil give genlyd, når vi får de konkrete enkeltsager, hvor folk ikke aner, at de har begået noget ulovligt i et andet land.
De aner det ikke, og pludselig, når de kommer hjem, er der så et brev fra en udenlandsk statsadvokat om, at nu skal de stille i retten i et fremmed land inden for x antal dage.
Det er en meget alvorlig beslutning, som et flertal i Folketinget træffer ved at stemme for denne arrestordre.
Jeg kvitterer til fulde for, at man i Justitsministeriet har forsøgt på alle mulige måder inden for den ramme, som rammeafgørelsen lægger op til, at tilgodese normale retssikkerhedsgarantier.
Institut for Menneskerettigheder er lidt inde på, at det kunne være en god idé at tage nogle af menneskerettighedskonventionens fundamentale bestemmelser og putte ind.
Det kunne være, at det skulle være den
overvejelse.
Men jeg lægger i hvert fald op til, at vi bruger den tid, der er inden den 1. januar 2004, til at overveje det her lovforslag nøje.