runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2001-04-18:
Jeg synes stadig, det nærmest er latterligt, at statsministeren ikke svarer på de spørgsmål, der bliver stillet.
Der kommer en besvarelse til fru Anne Baastrup og hr. Keld Albrechtsen og fru Lissa Mathiasen, men vi andre, som har nogle faktuelle spørgsmål ud fra rapporten, bliver ikke svaret.
Vi sidder med en henvendelse fra den danske Europarådsrepræsentation i Strasbourg af 15. marts 2001, hvor der står: Selv om rapportens tvivlsomme kvalitet for så vidt kunne begrunde dette, vil det næppe være tilrådeligt, at man fra dansk side modsætter sig den planlagte offentliggørelse den 3. april 2001.
Det kunne man faktisk godt gøre, hvis man ville, vurderer man i Strasbourg i den danske repræsentation; det gør man så ikke, og det er så også i orden.
Men så kommer det så: »I stedet bør der efter repræsentationens opfattelse sammen med ECRI-rapporten offentliggøres en fyldig dansk erklæring til imødegåelse af rapportens mere opsigtsvækkende kritikpunkter.«
Det er altså opfordringen fra Arne Belling, der sidder dernede som dansk repræsentant.
Den følger regeringen ikke; man imødegår ikke de ting.
Da er mit spørgsmål, som er meget simpelt: Hvorfor følger man ikke den opfordring, der kommer fra dem, der ved, hvor skoen trykker, hvor den er gal, hvor den er gal i rapporten, som kommer fra Europarådet?
Det er for mig uforståeligt, og det vil jeg godt have statsministerens svar på.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-18:
trukket tilbage, og kan statsministeren bekræfte, at Europarådsrepræsentationen har konkluderet: »Efter Repræsentationens opfattelse tegner rapporten på løst grundlag et åbenbart negativt billede af forholdene i Danmark.
Væsentlige positive aspekter, såsom omfang af økonomisk og social støtte til indvandrere og flygtninge, fravær af antisemitisme og få tilfælde af vold, nævnes ikke«?«
Spørgsmålet er selvfølgelig møntet på, hvad der så skal ske i fremtiden.
Vi har ikke indtil nu set nogen imødegåelse af den kritik, der er nævnt i rapporten.
Vil man gå ud og sige, at den er forældet, og at forholdene var sådan for et år siden, men ikke nu?
Eller skal man bare tie den ihjel?
Vil man fra regeringens side overhovedet tage initiativ til at imødegå nogen af de kritikpunkter?
Det forudsætter jo selvfølgelig også, at man forholder sig til, hvilke af disse kritikpunkter i rapporten der var aktuelle og relevante for et år siden.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-04-18:
Jeg har sådan set allerede svaret på hr. Klaus Kjærs spørgsmål.
Det, regeringen gør, vil jeg gerne sige til hr. Klaus
Kjær, er, at vi dag for dag i et godt samarbejde med kommunerne og i et stadig bedre samarbejde med arbejdsmarkedets parter, vore virksomheder, dansk fagbevægelse, tillidsrepræsentanter, gør alt, hvad vi kan, for, at den alt for høje arbejdsløshed, der er blandt flygtninge/indvandrere, bringes ned, for de mennesker har også et bidrag at give til det danske samfund for deres egen skyld og for fællesskabets skyld. Det er det, vi vil koncentrere os om fremover, og så naturligvis fastholde, synes jeg, den rigtige og grundliggende humanisme, som er bærekraften i dansk indvandrer- og flygtningepolitik sammen med dette at tage hånd om de daglige opgaver at få mennesker i arbejde, få danskundervisningen på plads osv.
Det er vores fremadrettede perspektiv.
Det er sådan, vi vil forholde os til det, og
det vil også være vores svar i den internationale debat.
Så har jeg ikke mere at tilføje til det spørgsmål.
Jeg føler, at vi går lidt i ring nu.
Det er de samme spørgsmål, der stilles omkring det samme emne, og jeg synes egentlig, vi har fået det belyst ganske godt - også i dag.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-18:
Statsministeren svarer ikke på det skriftlige spørgsmål, der er stillet.
Det går ikke på, hvordan flygtninge-/indvandrerpolitikken fremover skal være i Danmark.
Det går på, hvad regeringen agter at foretage sig over for Europarådet og ECRI.
Hvilke dele af rapporten vil regeringen nu tage afstand fra efterfølgende?
Det forudsætter, som jeg nævnte før, at man klart definerer og tilkendegiver, hvilke dele af rapporten der var korrekte, dengang den blev udformet.
Anne Baastrup (SF), 2001-04-18:
Jeg forventer naturligvis, at statsministeren besvarer hr. Keld Albrechtsens spørgsmål bekræftende.
Der skal ikke herske tvivl om, at SF synes, det er en utrolig dårlig idé, at regeringen deltager i forsvarskomiteen.
Men jeg vil så yderligere spørge statsministeren, om statsministeren ikke mener, at det er en ret god idé, at regeringen som sådan er enig, før man sætter sig ned og vælger en eller anden formand, at der overhovedet er fælles fodslag i regeringen, idet vi naturligvis forventer, at det er slut med, at regeringen tager af sted, uden at der foreligger et mandat fra Europaudvalget.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Nu gik den her sag jo galt for regeringen, fordi udenrigsministeren og forsvarsministeren fejlbedømte den politiske betydning af den sag med valg af formand for militærkomiteen.
For jeg går ud fra, at statsministeren er enig i, at selvfølgelig skulle en sådan væsentlig EU-sag have været forelagt for Folketingets Europaudvalg forud for afgørelsen i EU's militære komité.
Nu skal vi jo drøfte forløbet i Folketingets Europaudvalg og forhåbentlig nå frem til en aftale med regeringen, således at udvalget bliver orienteret, forinden der træffes væsentlige beslutninger.
Jeg håber, at statsministeren kan bekræfte, at regeringen er indstillet på at gå ind i det arbejde, således at der er en parlamentarisk kontrol også med det, der foregår i EU's militære del.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Det er jo en besvarelse, der desværre slet ikke går ind i den aktuelle problemstilling, som handler om valget af formand, hvor Danmark ser ud til at have været udslagsgivende.
Ligger det ikke i hele sagens natur, er det ikke ren logik, når man ser på formuleringen af det danske forsvarsforbehold, som faktisk er ret tydelig, at man da ikke kan deltage i sådan en situation?
Kan vi ikke få et svar på det?
Når statsministeren henviser til en folketingsbeslutning, som opfordrer regeringen til at følge arbejdet nøje, må man jo for det første sige, at det i øvrigt skal ske under fuld respekt for forsvarsforbeholdet, som statsministeren også nævnte, men for det andet bør statsministeren vel også nævne, at de partier, der stod bag den opfordring til regeringen, præcis er de partier, der slet ikke går ind for forsvarsforbeholdet; det er partier, som vel i virkeligheden går ind for og også gik ind for i 1992 i forbindelse med Maastrichttraktaten, at Danmark slet ikke skulle have nogen forbehold.
Derfor kunne man jo godt have de partier mistænkt for, at det, man i virkeligheden gør, er, at man siger: Ja, vi har da formelt set et forbehold, men vi forsøger af al kraft at være med i alt, hvad vi overhovedet kan være med i, som om forbeholdet ikke eksisterede, og så slipper vi for en folkeafstemning, der tager stilling til det. Var det ikke mere fair, at man sagde til befolkningen: Ja, vi kan deltage, men så kræver det, at forsvarsforbeholdet slettes, eller vi bevarer forsvarsforbeholdet, og så kan vi naturligvis ikke deltage i en afstemning om valg af formand i en militærkomité, som forbereder de konkrete aktioner, som en forsvarsdimension i EU går ud på?
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-04-18:
Jeg kan sige, at regeringen følger den praksis i fortolkningen af forsvarsforbeholdet, som der har været bred opbakning til i Folketinget.
Må jeg minde spørgeren om, at i december måned 1999, tror jeg det var, opfordrede Folketinget regeringen til »nøje at følge udviklingen og deltage aktivt i alle drøftelserne og sikre danske interesser i det videre arbejde i EU om krisestyring og den europæiske forsvarsdimension under fuld respekt af det danske forbehold.«
Det er faktisk det, der er ledetråden for vores arbejde, også i det videre forløb efter som sagt december 1999.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Nu er vi så ovre på et andet område.
Det kan være, statsministeren er mere indstillet på at diskutere med Folketinget på det område.
Det er jo på EU-området, hvor vi har en række forbehold, og det her drejer sig om forsvarsområdet, hvor vi har et forbehold, men hvor Danmark jo ikke desto mindre fuldt ud deltager i arbejdet med at opbygge en militær enhed i EU.
Dansk Folkeparti har klart tilkendegivet i hele processen omkring arbejdet, at vi mener, det strider imod det danske forbehold på forsvarsområdet, at Danmark deltager aktivt i bl.a. de militære komiteer, og det er jo lige præcis en af disse, der har været omdrejningspunktet for den seneste debat, nemlig på baggrund af, at den danske repræsentant i den militære komité har været med i en afstemning og har været udslagsgivende i forhold til, hvem der skulle vælges som formand.
Derfor har jeg ønsket i dag at få statsministerens vurdering af det her område og specielt, om regeringen mener, at man opfylder forsvarsforbeholdet ved den måde, man agerer på for øjeblikket.
»Kan ministeren oplyse, om regeringen varetager det danske forbehold på forsvarsområdet på en måde, der udelukker, at regeringen eller repræsentanter for regeringen aktivt deltager i udarbejdelsen og gennemførelsen af unionens afgørelser og aktioner på forsvarsområdet, herunder oplyse, om regeringen eller repræsentanter for regeringen på nogen måde har været involveret i valget af formand for EU's militære komité, og i bekræftende fald oplyse, hvordan regeringen kan have opfattelsen af, at regeringen kan deltage i valget af formand til EU's militære komité, når Danmark har et forbehold på forsvarsområdet?«
Skriftlig begrundelse
Det fremgår af dagbladet Politiken tirsdag den 10. april 2001, at der er stor uklarhed om, hvordan regeringen varetager det danske forsvarsforbehold i EU.
Ifølge Politikens oplysninger deltager forsvarschefen i møderne i EU's militære komité og har også den 26. marts 2001 deltaget i en afstemning om, hvem der skulle være formand for komiteen.
I spørgsmålets første led er spørgeren interesseret i at få oplyst, hvordan den danske regering varetager det danske forsvarsforbehold.
Om dette foregår på en måde, der udelukker, at regeringen eller repræsentanter for regeringen aktivt deltager i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner på forsvarsområdet. I spørgsmålets andet led er spørgeren interesseret i at få oplyst, om regeringen eller repræsentanter for regeringen på nogen måde har været involveret i valget af formand for EU's militære komité.
Ifald ministeren kan bekræfte, at regeringen har været involveret i valget af formand for EU's militære komité, bedes ministeren oplyse, hvordan regeringen kan have opfattelse af, at regeringen kan deltage i valget, når Danmark har et forbehold på forsvarsområdet.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-18:
Baggrunden for spørgsmålet er selvfølgelig, hvor lang tid regeringen har kendt til denne rapport, og hvornår den sidst har fået nogle vink med en vognstang om, at regeringen burde imødegå den kritik, der er rejst af Europarådet.
Rapporten har man jo sådan set kendt gennem et helt år, og meget sent, men dog alledere den 15. marts, faxer Europarådsrepræsentationen en udtalelse eller et godt råd til udenrigsministeren og indenrigsministeren, hvor den for det første i meget stærke vendinger udtaler, at rapporten er funderet på et meget, meget løst grundlag, og i øvrigt anbefaler regeringen, at man fra dansk side ikke modsætter sig offentliggørelse af rapporten, men at der bør gives en fyldig dansk erklæring til imødegåelse af rapporten.
Men dette er ikke sket fra regeringens side.
Det er ikke engang sket efterfølgende.
Vi har fået nogle forblommede udtalelser
fra udenrigsministeren om, at rapporten er forældet i forhold til i dag.
Jeg vil godt spørge statsministeren: For et år siden, da rapporten blev udarbejdet, var forholdene i Danmark kritiske. Hvad er det, der har ændret sig, så forholdene nu ikke længere er kritiske?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Tak for dét.
Jeg går så ud fra, at vi kan få et klart svar også i forhold til de andre punkter i rapporten.
Jeg beklager så bare, at det, der åbenbart er nødvendigt for at få et klart svar fra statsministeren, er, at vi formulerer hvert enkelt spørgsmål præcist i forhold til, hvad det enkelte afsnit i rapporten går ud på, når vi nu ikke kan få en samlet diskussion af rapporten.
Men jeg takker selvfølgelig for det klare svar.
Når statsministeren så går ind i en besvarelse af noget fra en tidligere runde, skal jeg erindre statsministeren om, at jeg mangler et svar på spørgsmålet om, hvad der i øvrigt i rapporten ikke tegner et korrekt billede.
Statsministeren nævnte tidligere og har nævnt det flere gange, at der er en forskel på det billede, der var for Danmarks vedkommende, da man lavede rapporten, og det korrekte billede nu, og der savner jeg stadig væk svar på, hvad det er for dele i rapporten, der tegner et korrekt billede, og hvilke dele af rapporten der ikke tegner et korrekt billede.
Jeg skal da endnu en gang erindre statsministeren om, at to af de markante udtalelser, der er kommet på udlændingeområdet, siden arbejdet med rapporten blev tilendebragt, jo for det første var statsministerens melding om, at man ikke ville have muslimsk bøn på arbejdspladsen, og for det andet indenrigsministerens melding om - som det i øvrigt aldrig blev til noget med, som med så meget andet med hensyn til det, regeringen siger - at man ville have kriminelle asylansøgere ud på en øde ø.
af et mere korrekt billede af Danmark, når man tager det med ind i betragtningen, eller det modsatte
Det synes jeg egentlig kunne være interessant at få oplyst.
Den eneste mulighed, vi jo så har, er at tage punkt for punkt i rapporten og spørge statsministeren, fordi han åbenbart kun ønsker at gå ind i en besvarelse en enkelt gang: Hvad mener man så om det punkt og det punkt og det punkt?
Det er jo altså ikke en ordentlig måde at gøre det her arbejde på.
Jeg har så her et spørgsmål, der går på den opfordring, som rapporten har om, at vi lige sådan skal ændre grundloven, for det passer ikke de mennesker, der har lavet denne her rapport, og som står for det her arbejde, at den danske grundlov er indrettet, som den er, så de kommer højt og flot med en opfordring til, at vi da lige kan ændre den danske grundlov.
Der står godt nok i rapporten, at det er lidt besværligt, men ikke desto mindre kommer der en entydig opfordring om, at det er en nødvendighed.
Derfor ønsker jeg statsministerens klare afvisning - forhåbentlig - af overhovedet at gå ind i sådanne overvejelser og en klar tilkendegivelse fra statsministeren om, at man selvfølgelig ikke tager sådan noget alvorligt.
Den måde, rapporten er kommet til live på, gør jo, at det er en rapport, som overhovedet ikke bør tages til indtægt for noget som helst, og som der ikke bør arbejdes videre med, og det er faktisk det, vi forsøger at få regeringens tilsagn om at man ikke gør, men det kan vi åbenbart ikke få.
Nu håber jeg så, vi kan få det på det her enkelte punkt, der handler om rapportens forhold til den danske grundlov.
Pia Kjærsgaard (DF), 2001-04-18:
Nu forholder det sig heldigvis sådan, at jeg både som formand for Dansk Folkeparti og Dansk Folkepartis folketingsgruppe - i øvrigt i modsætning til visse andre partier - deltager aktivt i det parlamentariske arbejde så tit, der overhovedet er mulighed for det.
Men må jeg sige til statsministeren, at, ja, der blev brugt ordet farce.
Jeg synes, det er en tragikomisk farce, og jeg synes, at statsministeren endnu en gang har vist en enestående foragt for Folketinget.
Hvad tror statsministeren egentlig, denne her spørgetid er til?
Den er naturligvis til, for at de ministre, som bliver trukket herned i spørgetiden, kan give nogle tilfredsstillende svar.
Når der ikke bliver givet tilfredsstillende svar - ud over rent ud sagt lallende svar til de partier, som går op som medløbere i forhold til statsministeren - så siger det sig selv, at der bliver stillet spørgsmål på spørgsmål på spørgsmål, og man må som medlem af et politisk parti kunne forlange, at statsministeren svarer.
Prøv at se, hvor meget denne her rapport er blevet debatteret i offentligheden, prøv at se, hvor mange danskere der undrer sig over denne her rapport, folk, der gerne vil høre regeringens holdning til det her.
Så er det da naturligt, at man spørger landets regeringschef: Hvad i alverden har man tænkt sig at foretage sig: bakke den hundrede procent op eller tage afstand fra den?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Peter Skaarup (DF), 2001-04-18:
Jeg synes, det er svært, når statsministeren ikke vil svare.
Men vi kan da håbe på, når nu hr. Arne Melchior har stillet det her meget geniale spørgsmål, at statsministeren så vil komme ind med en besvarelse af det, men også svare på nogle
af de spørgsmål, der rent faktisk er stillet.
Det er jo, som jeg har været inde på tidligere, noget, der bliver diskuteret meget ude i de små hjem her i Danmark.
Nogle mener, rapporten er berettiget, andre mener, rapporten ikke er berettiget, men det bliver diskuteret meget, og det bliver også diskuteret meget, under hvilke former en sådan rapport bliver til.
Og dér er det forstemmende, at når vi her fra Folketingets side spørger statsministeren, hvordan man har tænkt sig at forholde sig til det en anden gang, kommer der ikke noget svar.
Det spørgsmål, der er stillet, er jo meget klart, og det er også meget klart, at udenrigsministeren bl.a. har sagt, at man nok vil tackle en situation som den her på en anden måde en anden gang. Der er så mit spørgsmål her til sidst, da det er svært at få svar på de øvrige spørgsmål: Vil statsministeren tage initiativ til, at man tackler det på en måde, hvor man forinden orienterer de personer, der skal undersøge Danmark, bedre?
Og vil statsministeren også tage initiativ til, at man gør anskrig i forbindelse med de klare problemer, der er i sådanne tekster, der måtte komme fremover?
Det har man ikke gjort i det her tilfælde; det bør man gøre i fremtiden.
Arne Melchior (CD), 2001-04-18:
Nu faldt ordet farce om spørgetiden.
Ja, spørgetiden har jo udviklet sig på mærkværdige måder, og vi oplever atter i dag, at ét parti sender hele fire personer i marken i et antal spørgsmål, herunder partiformand, gruppeformand og gruppenæstformand.
Jeg tror aldrig, det er sket før, eller jeg er sikker på, det aldrig er sket før, hverken blandt store eller små partier, og det må jo efterhånden gå op også for spørgerne, at der tydeligvis ikke er andre partier, der har ønsket at komme dem til undsætning, skønt spørgsmålene jo har været kendt for alle medlemmer af Folketinget.
På denne baggrund har jeg fået et godt tip, som jeg synes, jeg må udnytte, for når man hører det, vi hører her i dag, så kommer man jo til at tænke på det gamle ordsprog: »Når man slår i en flok hunde, hyler den, der bliver truffet.« Jeg vil bare spørge - jeg bliver ikke fornærmet, hvis ikke jeg får svar - om statsministeren godt kan godkende allegorien i det gamle ordsprog og situationen her i dag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-04-18:
Det siger jo sig selv, at det er de samme spørgsmål, der stilles, al den stund statsministeren ikke svarer på dem.
Så bliver vi jo nødt til at forsøge igen.
For det er jo håbløst, at vi har en spørgetid, hvor vi kan stille spørgsmål, men der kommer ikke nogen svar, ikke engang et forsøg på antydningsvis at komme ind på de emner, som spørgsmålet berører.
Jeg har spurgt i forhold til mediernes rolle i rapporten og har ikke fået noget svar.
Jeg har spurgt i forhold til, at statsministeren siger, at rapporten ikke giver et korrekt billede af Danmark.
Så har jeg spurgt: Hvad er det i rapporten, der ikke giver det korrekte billede, og hvad giver et korrekt billede?
Jeg får ikke noget svar.
Nu er der så et spørgsmål her, S 2407, hvor der spørges, om regeringen er enig i, at rapporten her går ud over det mandat, der ligger til grund for den her del af Europarådets arbejde.
Og statsministeren kommer ikke med et eneste ord, som kommer bare tilnærmelsesvis i nærheden af et svar på det spørgsmål.
Det er jo derfor, det her udvikler sig til en ren farce.
Statsministeren må altså enten finde ud af, om vi skal have en spørgetid her i Folketinget, hvor ideen er, at der kommer nogle svar bare på nogle af de spørgsmål, der stilles, eller om statsministeren ønsker at ødelægge spørgetiden som institution ved slet ikke at gå ind i nogen dialog.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2001-04-18:
Ja, der er tale om et klart spørgsmål, som der også er et klart svar på: Nej, regeringen har ikke planer om at ændre grundloven, heller ikke på det punkt, som rapporten her antyder. Så vil jeg i øvrigt gerne erklære mig enig i hr. Arne Melchiors allegori fra før.
Jeg synes, den på fremragende måde beskriver situationen, som vi ser den illustreret her i dag.
Klart spørgsmål, klart svar, og mere er der faktisk ikke at sige om den sag.
Charlotte Antonsen (V), 2001-04-18:
Jeg vil også interessere mig for den sidste del af spørgsmålet, nemlig om den måde, hvorpå regeringen har været involveret i denne her sag.
For så vidt vi har kunnet se i pressen, er der meget stor tvivl om, hvad Danmark faktisk har stemt, for Udenrigsministeriet har ladet lække på behørig vis, så vi alle sammen har kunnet få øje det, at man fra dansk side ønskede en NATO-mand som formand, og på den anden side har der jo så været vedvarende avisforlydende om, at man faktisk fra dansk side har peget på en finne, der som bekendt ikke er medlem af NATO. Så på hvilken måde har man involveret sig i denne sag?
Pia Kjærsgaard (DF), 2001-04-18:
Er statsministeren ikke enig i, at der er utrolig stor forskel på, at man konkret sammenligner forskellige lande på f.eks. skattetryk, arbejdsløshed og andre størrelser, og dette her, som jo er sindelagskontrol, holdningsovervågning?
Den rapport fra Europarådet er jo fuldstændig usammenlignelig med f.eks. det, man har forsøgt at sammenligne i OECD eller andre internationale organisationer.
Det her drejer sig om sindelagskontrol.
Det drejer sig om en ny overvågningsenhed, og det er dog en afgørende forskel.
Det er noget, der i den grad er uforeneligt med danske synspunkter, dansk demokrati og dansk måde at gebærde sig på.
Igen til det spørgsmål, som har været rejst, og som statsministeren ikke vil svare på: Det er da urimeligt, at man ikke kan få en samlet tilkendegivelse fra regeringen.
Det er da urimeligt, at statsministeren ikke vil tage afstand fra denne rapport, som vil tilgodese de medier, der favoriserer fremmede.
Det er da fuldstændig utilstedeligt.
Keld Albrechtsen (EL), 2001-04-18:
Jamen betyder det så, at Politiets Efterretningstjeneste, som har ansvaret for at bekæmpe spionage imod danske myndigheder,
slet ikke råder over selvstændig kapacitet til at bedømme risiko for aflytning?
Det må jo ligge i ministerens svar.
Det er ærlig talt ikke tilfredsstillende, at den
efterretningstjeneste, der har ansvaret for, at der ikke bliver brudt koder, at der ikke bliver aflyttet, f.eks. hvad Udenrigsministeriet har af kommunikation, ikke selv råder over nogen ekspertise.
Kan det virkelig være rigtigt?
Så vil jeg opfordre ministeren til at få lavet om på selve organisationen, for så er den jo rivende gal.
Så vil jeg godt spørge ministeren: Skal ministerens svar forstås sådan, at ministeren tror, at bare fordi man selv laver den såkaldte algoritme - altså den der krypteringskode - er det ikke muligt at omgå den?
Sådan hører jeg næsten svaret, så det er åbenbart, hvad Forsvarets Efterretningstjeneste har sagt til ministeren.
Men det er det, eksperterne siger ikke holder ude i virkeligheden.
Der findes muligheder for at bryde koder, selv om Danmark selv har lavet koderne.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det er det grundlag, ministeren arbejder ud fra.
Helge Adam Møller (KF), 2001-04-18:
»Er statsministeren enig med finansministeren i, at det er helt i orden, at en højtstående embedsmand med tilladelse og accept fra finansministeren inviterer et antal medarbejdere samt ministeren - inklusive ægtefæller i alt 25 personer - til en »bid brød« i sit private hjem, og at finansministeren bagefter sender regningen på 21.655 kr. videre til skatteborgerne?«
Den 16. januar i år inviterede departementschefen i Finansministeriet og hans kone 25 mennesker til en privat middag i deres eget hjem, herunder finansministeren.