Margrete Auken (SF), 2001-05-30:
Dette forslag er jo et af de, jeg havde nær sagt, sjældne forslag, som både er fyldt med store problemer, jeg synes mange endda, store konflikter vistnok også, men også med gode muligheder for, at man, hvis man gør sig umage, kan snakke sig hen imod hinanden i stedet for at snakke sig fra hinanden.
Jeg synes, vi allerede under førstebehandlingen fik tydeliggjort, at på nogle afgørende punkter er der - uanset om man har ønsket lovgivningen eller ej - ikke det store konfliktfelt, nemlig spørgsmålet om, hvor mange befrugtede æg man ved en reagensglasbefrugtning bør anbringe i kvinden. Skal man sætte flere op, end kvinden - parret - ønsker børn til, eller skal man holde sig til at sige: Jamen vi har ikke fosterreduktion indbygget som en del af behandlingen i det her? Ved den første behandling og også i det senere forløb har der lykkeligvis vist sig en stor overensstemmelse mellem den praksis, der er - og som ministeren gentagne gange har sagt var der - og det, som altså forslagsstillerne, hvoriblandt jeg selv, stadig væk ønskede at få fastslået som en retstilstand.
Men da der jo ikke var en retstilstand, der f.eks. sagde, man ikke måtte sætte flere æg op end ét -
det var der nogle, der havde misforstået, det var ikke det, nogle af os har sagt, man måtte godt sætte to æg op, og for den sags skyld undtagelsesvis også tre, men det kunne give nogle andre problemer - så har det været spærret inde, om jeg så må sige, i den ende af debatten: Skal vi have lovgivning om det her, skal vi ikke have lovgivning om det?
Jeg ønskede en lovgivning.
Ministeren og flertallet ønskede det ikke.
Det er ikke det afgørende her.
Og der er problemerne altså, som det har vist sig, mere uafklarede, end førstebehandlingen viste.
I går eller i forgårs, alt efter hvornår man har fået åbnet sin mail, fik ordførerne et brev fra Flerlingeforeningen Freja i Danmark, som skriver til os, at der nok sandsynligvis foregår adskilligt flere fosterreduktioner, end vi var klar over.
Og de henviser bl.a. til en artikel fra Politiken af overlæge Jakob Ingerslev, som gør opmærksom på, at der på social indikation nok foretages adskillige flere, end vi har vidst.
Vi har regnet med - det er også det tal, vi har fået - at der har været omkring 20.
Han siger, at det mindst er 50, sandsynligvis flere.
Det er et gråzoneområde, fordi man ikke har indberettet.
Det er i øvrigt noget, der undrer mig, men jeg synes, det er svært at klandre nogen her i salen inklusive regeringen, at vi ikke har haft de her tal, for hvis man ikke har været tidligt nok opmærksom på det, så synes jeg ikke, vi skal komme efter hinanden. Men det er givet, at den ende af problematikken, nemlig fosterreduktion, trænger til en grundig belysning.
Det er en del af forslaget, at det skal man have.
Så vidt jeg har kunnet høre, har der også været et klart tilsagn fra regeringen om, at det skulle laves.
Vi skulle ikke alene have klaret det retlige forhold omkring det, men selvfølgelig
også de etiske implikationer i det.
Og det vil jeg godt gøre opmærksom på, at i det materiale, der er sendt til os - jeg tror, det er ministeren, der har sendt det over til os for at vise, hvad det er for en vejledning, der gives til trillingegravide - der står i det papir, at der ikke er problemer for de tilbageblevne børn, hvis man gør det.
Så det er jo sådan set et problem, altså.
Jeg tror også, vi kan være enige om, at der er en meget høj abortrisiko ved det her, under første behandling blev der nævnt en betragtelig højere abortrisiko.
Det tal har jeg ikke set dokumenteret, men det kunne vi jo også godt gå ind i.
Men egentlig er det altså noget, som fortjener, at vi giver os god tid til at få det her klart oplyst.
Nu må vi lige høre, hvordan debatten forløber i dag, men jeg vil godt sige, at jeg mener, vi har gode muligheder for at snakke os hen imod hinanden i stedet for at snakke os fra hinanden, og jeg synes, vi skal lade det være den gyldne lejlighed til at lade tingene lande sådan, være en, vi griber, i stedet for at lade den gå vores næse forbi.