Karin Nødgaard (DF), 2006-05-23:
Jeg er bevidst om, at der er et EU-retligt perspektiv, og at det kan medføre en teknisk handelshindring for producenten, når varen skal sælges.
Desværre er det jo sådan, at EU også på dette område vil være medbestemmende for vores lovgivning, og det anser jeg for også i dette tilfælde at være uacceptabelt, da vores forslag jo netop går ud på at beskytte unge mennesker, så de ikke ender i en situation, hvor de bliver afhængige af at sniffe, pådrager sig skader på krop og sjæl og i værste tilfælde ender med at dø efter at have sniffet eller været i forbindelse med gas, som har forårsaget en eksplosion.
Derfor skal der fra Dansk Folkeparti lyde en opfordring til regeringen om at fremme en notifikationsproces.
I bemærkningerne har vi netop valgt at beskrive nogle af de ulykkelige historier og skæbner, som er resultatet af, at det i Danmark er så utrolig nemt for unge at komme i besiddelse af det billige, men farlige rusmiddel.
Faktum er, at ca. 8 pct. af 9.-klasses-eleverne har prøvet at sniffe, og at der som konsekvens af snifning ses kvælning, forstyrret hjerterytme, hjertestop, hukommelsesskader, koncentrationsbesvær, lever-, knoglemarvs- og nyreskader samt selvfølgelig også de ydre skader, som f.eks. sker ved voldsomme forbrændinger.
Jeg håber, at regeringen vil se med alvor på det her område, og at erhvervsministeren vil være opmærksom på det sundhedsmæssige aspekt i sagen frem for selvfølgeligt måske at opholde sig mere ved det EU-retlige og erhvervsmæssige.
I en tirsdagsspørgetime valgte jeg at komme med nogle spørgsmål til sundhedsministeren som reaktion på de på det tidspunkt foregående ugers triste og tragiske beretninger i pressen om alvorlige ulykker i forbindelse med snifning.
Jeg synes umiddelbart, at sundhedsministeren tilkendegav, at han forstod alvoren i det skete, men ikke rigtig ville være med til løsnings modeller, og jeg gav endda nogle bud på, hvordan adgangen til lightergas kunne mindskes, og fremførte også muligheden for at tilsætte et ildelugtende stof til gassen, således at fristelsen blev minimeret betragteligt.
Det er en kendsgerning, at flere og flere unge mennesker har ondt i livet og derfor på den ene eller den anden måde ofte i desperation tyer til løsninger, som i længden intet løser, hverken i deres psykiske eller fysiske liv, og som i værste fald skader langt mere, end hvad den unge på forhånd ville kunne have forestillet sig.
Derfor er det, at jeg som voksen og ansvarlig politiker synes, at vi har en forpligtelse til at drøfte stort som småt, hvad der kan bedre de forhold, som de unge konfronteres med, og samtidig må vi sørge for at reducere de tilbud og fristelser, som er skadelige for de unges liv og helbred.
Tidligere i samlingen havde vi en forespørgselsdebat om unge pigers psykiske velbefindende målt på antallet af selvmordsforsøg og spiseforstyrrelser.
Den debat mundede ud i en vedtagelse, som skal bedre forholdene, for så vidt angår behandlingstilbud, og sætte denne gruppe på den politiske dagsorden.
Nu er det Dansk Folkepartis ønske at bringe et andet ungdomsproblem på banen, hvor vi ønsker at forebygge, at unge bruger lightergas til snifning, netop ved at tilsætte gassen et ildelugtende stof.
Vi er af den overbevisning, at det vil være et godt skridt på vejen og vil mindske de unges ønske om at købe varen.
Fra forskningsmæssig side er det jo også blevet ytret, at det teknisk kan lade sig gøre at tilsætte en form for røbestof, som man jo også ser i skolernes fysiklokaler.
Derudover er det selvfølgelig også fint, som det også har været nævnt, at man kan gå ind med en intensiv oplysningskampagne for at oplyse de unge om det skadelige ved at indtage gassen.
Jeg håber selvfølgelig meget, at vi kan arbejde videre med det her beslutningsforslag, så der fortsat kan være fokus på de unge, også inden for anden lovgivning selvfølgelig, og så vi kan arbejde videre med problematikken og opfatte det her som noget, der er meget, meget alvorligt og ikke bare et harmløst rusmiddel.