runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-22:
Jeg vil også godt takke for den omsorg, ministeren har haft
for mine ønsker.
Når nu der er så stor imødekommenhed fra ministerens side,
vil jeg godt spørge, hvorfor så ikke gå det sidste lille skridt, når ministeren nu ved, at jeg så inderligt ønsker, at der står i loven, at det er tillidsrepræsentanten, der skal have mulighed for at være til stede?
Det er der selvfølgelig en årsag til, og den er, at der netop i forbindelse med overenskomsterne står, at tillidsrepræsentanten kan være til stede, og så kan vi jo lige så godt sørge for den ligestilling her, hvis ministeren absolut ønsker sin deltidslov.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-22:
Jeg skal indledningsvis takke for svaret.
Jeg er helt på det rene med, at hvis en lønmodtager ønskede måske endda at få beskæftigelsesministeren med til en sådan samtale hos sin arbejdsgiver - jeg ved, ministeren har en travl kalender - så ville beskæftigelsesministeren også kunne være velkommen til at komme med.
Men det, der er interessant, er, hvilken lønmodtagerbeskyttelse det kan give den enkelte at have sin tillidsmand med til de forhandlinger, hvilke rettigheder der er knyttet til tillidsrepræsentantens funktion i den her henseende.
Vi ved jo, at ministeren har erklæret, at § 11 i industriens overenskomst er ugyldig, fordi der står, at hvis parterne finder, det er nødvendigt at gå på deltid, ja, så kan de gøre det.
Det mener ministeren er en hindring, fordi der har lønmodtageren via sin tillidsmand, via sin overenskomst, via organisationen, en mulighed for at sige: Nej, det vil jeg ikke.
Hvilke rettigheder er der forbundet med, at en tillidsrepræsentant kan deltage i de forhandlinger om eventuelt at gå ned på deltid?
Det er det, der er interessant.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-22:
Det var da dejligt, at beskæftigelsesministeren selv kom ind på forslaget om en ændring af deltidsloven, for det var netop det, jeg gerne ville spørge om.
Hvis ikke det netop var for at præcisere, at der havde været tvivl i loven, som den ser ud i dag, så var der jo ingen grund til at komme med et ændringsforslag.
Mit spørgsmål går mere på, hvorfor det er så vigtigt for ministeren, at der kommer til at stå »en rådgiver«.
Jeg har hørt alle udtryk om tanten, onklen, bankrådgiveren osv., men hvad er det, der gør, at ministeren absolut har så meget imod, at der står, at det er tillidsrepræsentanten, den pågældende medarbejder har lov til at have med ved den her forhandling?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-22:
Til nye lyttere og seere vil jeg godt lige redegøre for, hvad det her lovforslag handler om.
Det her lovforslag, som der bliver stillet spørgsmål til, handler om, at en lønmodtager kan rejse ønske om at gå på deltid, og hvis arbejdsgiveren mener, at det kan lade sig gøre, ja, så kan der træffes en aftale, uanset hvad der står af bestemmelser i de kollektive overenskomster.
Det forslag har vi jo nu diskuteret et stykke tid, og nu er vi så kommet til spørgsmålet, om medarbejderen kan inddrage sin tillidsmand i en forhandling om deltid.
Spørgsmålet er nu altså formuleret på den måde, om jeg taler mod bedre vidende, og det vil jeg godt afkræfte indledningsvis.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor nogen kunne få den mistanke om, at jeg skulle tale mod bedre vidende.
Lovforslaget er ikke til hinder for, at lønmodtageren kan inddrage sin tillidsrepræsentant i en forhandling med arbejdsgiveren om deltid.
Det har jeg besvaret på skriftlige spørgsmål fra Arbejdsmarkedsudvalget, det har jeg nævnt i samrådet i Arbejdsmarkedsudvalget i sidste uge, jeg har omtalt det i den pressemeddelelse, der er blevet udsendt, og jeg har sagt det her i salen en sen aftentime sidste torsdag.
Eftersom lovforslaget går ud på, at der skal indgås en frivillig aftale, og eftersom en aftale forudsætter, at begge parter indgår i forhandlingen herom, er der ingen tvivl om, at lønmodtageren kan stille som betingelse for at indgå i sådanne forhandlinger, at lønmodtageren er ledsaget af en rådgiver.
Men for at udrydde enhver tvivl foreslår jeg, at der i § 4 a, stk. 2, indsættes en udtrykkelig bestemmelse om, at det står en lønmodtager frit for under forhandlinger med arbejdsgiveren om en eventuel deltidsansættelse at være ledsaget af en rådgiver.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-22:
Jeg vil gerne have, at beskæftigelsesministeren uddyber det spørgsmål, som jeg har stillet.
Det er jo klart, at det er en sag, der har optaget mange mennesker, og jeg har også set, at det har optaget beskæftigelsesministeren.
Derfor er det ret interessant at få besvaret det, som ministeren var ude med i sin pressemeddelelse, nemlig om det er sådan, at man frit kan vælge at tage sin tillidsrepræsentant med i de forhandlinger, og hvilken indflydelse tillidsrepræsentanten har på de her forskellige forhold.
Når vi taler om både en overenskomst og om EF-direktiver, så drejer det sig jo om, at det er beskyttelse af den enkelte lønmodtager.
Jeg tror, at både ministeren og undertegnede er enige om, at det er vigtigt at sikre, at lønmodtagerne har nogle rettigheder på det danske arbejdsmarked.
»Taler ministeren ikke imod bedre vidende, når ministeren i sin pressemeddelelse af 15. maj 2002 skriver, at der intet er, der forhindrer medarbejderen i at inddrage sin tillidsmand i en forhandling om deltid?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-05-22:
Jeg er ikke i tvivl om, at spørgeren er fuldstændig klar over, at det stillede spørgsmål jo hører under de områder, som økonomi- og erhvervsministerens ressort dækker, og jeg vil derfor henvise til de § 20-spørgsmål, som hr. Jan Trøjborg stillede sidste onsdag og til besvarelsen af de tre spørgsmål, som hr. Jan Trøjborg også har stillet i dag. Men til den helt konkrete sag vil jeg godt sige, at det var med glæde, jeg konstaterede og noterede mig indholdet af den pressemeddelelse, som i fællesskab blev udsendt af Hanegal og Danish Crown den 17. maj.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-05-22:
Når jeg også har ønsket at rejse spørgsmålet over for fødevareministeren, så hænger det jo sammen med, at vi faktisk kunne være kommet i en situation, hvor der ikke var en fedtfattig leverpostej på markedet, nemlig ved, at hvis Danish Crown havde fastholdt sit patent og ikke havde ønsket at anvende det, så havde det i realiteten betydet, at forbrugerne ikke kunne få det fedtfattige produkt.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at vi i allerhøjeste grad på fødevareområdet har brug for, at der er et valg, og at der også er en valgmulighed mellem fedtfattige produkter.
Karen Jespersen (S), 2002-05-22:
Jamen der bliver jeg så nødt til at sige, at der ligger ikke nogen modsætning i frivillighed kontra tvang.
Virksomhedernes sociale ansvar har altid bygget på, at virksomhederne frivilligt skulle påtage sig et socialt ansvar, på et samarbejde, på tillid og på medansvar. Men det, det handler om, er selvfølgelig initiativer, som skaber nogle bedre forudsætninger for at påtage sig det sociale ansvar på et frivilligt grundlag, og der har jeg så nævnt nogle af initiativerne.
Jeg kan bare tilføje, at jeg selvfølgelig vil holde et vågent øje med, at de initiativer ikke havner i papirkurven, men at de bliver fulgt op.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Jeg vil gerne have lov til at sige, at når vi mener, at vores vækststrategi er utrolig bred, så er det jo netop, fordi vi har analyseret styrker og svagheder.
Vækststrategien er en overligger, en paraply, over mange initiativer på de steder, hvor Danmark ikke gør det godt nok.
Som jeg har sagt, føler jeg faktisk, at når vi taler om virksomhedernes sociale ansvar, gør virksomhederne det godt, og jeg tror ikke på, at vi kan tvinge noget igennem på det her område.
Jeg tror, man kommer længst ad frivillighedens vej på det her område, og jeg står ved, at jeg mener, at vores vækststrategi er bred sammenlignet med dk21, bl.a. fordi vi tager hul på nogle meget, meget følsomme områder, som vi netop har brugt halvdelen af spørgetiden i dag til at diskutere, skat, arbejdsmarked m.v., som man ikke gjorde i dk21.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-22:
Over for fru Meldgaard vil jeg godt lige præcisere, at der ikke har været nogen tvivl om det her.
Jeg har jo stillet det her ændringsforslag for fru Meldgaards skyld, sådan at vi ikke behøver at have den debat længere, for det er jo helt klart, at til en forhandling mellem to parter om en frivillig aftale kan man selvfølgelig tage den ven med, man ønsker.
Nu håber jeg så, at det er ryddet af banen.
Se, det, der jo er det himmelråbende i det her problemfelt, vi beskæftiger os med, er jo den kendsgerning, at for 40 pct. af lønmodtagerne er der fuldstændig frihed til at aftale deltid.
For 6 pct. af lønmodtagerne er der totalt forbud mod at aftale deltid.
For 54 pct. af lønmodtagerne er der varierende hindringer i overenskomsten.
Hr. Bjarne Laustsen spørger så, hvilken ret tillidsmanden har.
Jamen altså i de 40 pct. af overenskomsterne, hvor deltid ikke er et problem, kan den enkelte lønmodtager jo aftale med arbejdsgiveren at gå på deltid, og sådan er det.
Lad mig sige det på den måde, at det jo er voksne mennesker, vi taler om her.
Jeg har intet imod, at tillidsmanden kommer med, hvis lønmodtageren ønsker det.
Men hele lovforslaget bygger jo på, at en lønmodtager har ret til at anmode sin arbejdsgiver om at komme på deltid, og derfor er det jo lønmodtageren selv, der må afgøre, på hvilke betingelser det foregår.
Bendt Bendtsen (KF), 2002-05-22:
Jeg kan jo ikke her på stående fod i dag sige, hvor mange af de projekter, som fru Karen Jespersen her nævner, der kører i Beskæftigelsesministeriets, tidligere Socialministeriets, regi.
Det, jeg i øvrigt kan sige, er, at i midten af juni afholder Økonomi- og Erhvervsministeriet i fællesskab med Beskæftigelsesministeriet, DI, LO og CO-Industri en konference om virksomhedernes samfundsmæssige ansvar.
Her vil bl.a. tendenserne i EU og virksomhedernes markedsmæssige muligheder blive diskuteret.
Derudover ved jeg, at Beskæftigelsesministeriet i september holder konferencen »Rummelighed gennem social dialog og partnerskab«, hvor deltagere fra EU og ansøgerlande bliver inviteret.
Jeg ved også, at Beskæftigelsesministeriet arrangerer en konference i november, hvor der tages udgangspunkt i Kommissionens kommende meddelelser og handlingsplan for virksomhedernes sociale ansvar.
Så det er et område, hvor der sker noget, men lige de specifikke indsatser i Beskæftigelsesministeriet, tidligere Socialministeriet, har jeg ikke liggende her.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-22:
Det er da fantastisk.
Det, der er den enkelte tillidsmands funktion, er at sidde med armene over kors og lytte til de herrer og damers tale, og der er ikke mulighed for at kunne gå ind og sige, at det synes man er en dårlig aftale, for det er jo efter ministerens opfattelse en indirekte hindring for at kunne gå på deltid, og sådan noget går jo ikke.
Er det ikke bare spild af tid, at man i det hele taget har skrevet den paragraf ind, hvis ikke tillidsmanden har sin funktion, som vi kender den på arbejdsmarkedet,
hvor tillidsmanden kan forhandle og træffe beslutninger på medlemmernes vegne, hvis man har valgt en person til det?
Det har man, når man har valgt en tillidsmand.
I det tilfælde kan vedkommende ikke klare det forhold her.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-22:
Fordi hele formålet med lovforslaget er at give lønmodtageren en ret til at aftale deltid, på trods af hvad der står i overenskomsten.
Nu har vi jo været igennem denne diskussion mange gange.
Jeg har på et tidspunkt citeret Poul Erik Skov Christensens syn på deltidsbeskæftigelse, og hvis hans syn er det samme som tillidsmændenes, kunne en lønmodtager jo risikere at have en tillidsmand på virksomheden, som var imod deltidsansættelse uanset hvad.
Her synes jeg bare, det må være fair, at lønmodtageren kan få lov at vælge den rådgiver, som han måtte ønske.
Jeg ville i de fleste tilfælde finde, det var naturligt, at man diskuterede det med tillidsrepræsentanten, og at tillidsrepræsentanten kom med.
Men lovforslaget bygger jo på, at det er lønmodtagerens ønske, der skal kunne afspejle sig i den aftale, der bliver truffet.
Ønsket med det her forslag er at give det enkelte menneske en mulighed for at kunne indrette sit liv, som man vil.
Jeg skal selvfølgelig sige, at det gør indtryk på folk, på mig, når der er demonstrationer.
Det, jeg bliver hånet for fra Socialdemokratiets side, er, at Dansk Folkeparti og regeringen altså rent faktisk har lyttet til nogle af de bekymringer, der er blevet fremført, og har stillet ændringsforslag.
Men det er jo, efter hvad jeg kan forstå på debatten her, et meget dårligt tegn, at man arbejder på den måde.
Vi har lyttet til debatten.
Der er nogle ting, hvor vi har sagt: O.k., der var en pointe dér, vi ændrer lovforslaget.
Sådan er det, og det synes jeg faktisk er en rigtig god ting, der viser, at det kan betale sig at udnytte sin ret til at få foretræde her i Folketinget.
Tænk, jeg synes faktisk, det er en mønstermåde, det her forslag er blevet bearbejdet på.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-22:
Jeg er godt klar over, at der er mange ting i den her sag, der irriterer ministeren.
Ministeren siger, han godt kan lide, at der er politiske demonstrationer og manifester og protester derude, og at man nedlægger arbejdet her og der.
Så er der selvfølgelig en ting, og det er, at alle de deputationer, alle de protester er imod regeringen.
Det er da mærkeligt, at regeringen ikke har været i stand til at fremdrive en enkelt lille bitte, bitte, bitte deputation eller demonstration til fordel for regeringen, når nu det er så vigtig en folkesag, som ministeren bringer på banen her.
Hvor er den folkelige opbakning til ministerens forslag?
Hvem er det, der har bragt det på banen?
Der findes halvanden million lønmodtagere, der er organiseret.
Har ministeren nogen sinde set et ændringsforslag til overenskomsten, hvor man siger: Mulighederne i den overenskomst, jeg arbejder under, er simpelt hen for begrænsede.
Jeg ville ønske, der var en regering i dette land, der ville tage den sag op.
Har man nogen sinde set det?
Er det ikke at løbe åbne døre ind, som jeg tidligere har været inde på?
Der er ingen problemer i den her sag, ud over at ministeren ønsker at blande sig i den fri aftaleret i Danmark og dermed ødelægge ...
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-22:
Jeg vil nødig have, at den misforståelse breder sig, at jeg ikke synes, det er fint, at folk demonstrerer.
Det synes jeg er alletiders, og det bekræfter vores demokrati.
Så ingen skal gå fra denne lille seance uden at vide, at jeg sætter utrolig pris på grundlovens bestemmelser om ytringsfrihed og ret til demonstration.
Det, der er det pudsige i denne sag, er, at Socialdemokratiet hele tiden skifter spor. Nogle gange er det et meget lille problem, man kan faktisk slet ikke få øje på problemet, og andre gange er det simpelt hen verdens største problem, vi står med her, som er et angreb på velfærdssamfundet, og vi ender alle sammen som slaver af nogle fæle kapitalister, der sidder rundtomkring.
Hr. Jens Peter Vernerser frister mig næsten over evne ved at sige, at der ikke er brug for liberal politik på arbejdspladserne.
Det er næsten himmelråbende, og det illustrerer jo, hvorfor det her lovforslag er nødvendigt.
Der er nogle her i landet, der er nødt til at sige, vi tager det enkelte menneskes situation, og hvad det enkelte menneske ønsker, alvorligt, og så prøver at indrette reglerne sådan, at en ældre medarbejder kan nedtrappe, at en kone kan være hjemme hos sin mand, der er gået på pension, så de kan få lidt mere tid sammen, eller at et barn, der er i skolealderen og kommet i puberteten og derfor har lidt vanskeligt ved at følge med i skolen, i en periode kan have enten far eller mor hjemme.
Det er jo det, det handler om.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-22:
Jeg tror nu nok, at alle, der er til stede her i salen, ved, hvad det her lovforslag drejer sig om.
Med hensyn til den skyttegravskrig, der har kørt, som ministeren siger, i et halvt års tid, synes jeg efterhånden også, det er lidt pinligt, at lønmodtagerne skal tages som gidsel for, at ministeren og regeringen kan gå ind og lave et større indgreb. Ministeren sagde selv her, at der havde været et halvt års kampagne mod den her lille ting. Den her lille ting! Mener ministeren hermed, at et permanent indgreb i overenskomsterne er en lille ting?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-22:
Beskæftigelsesministeren slutter sit indlæg med spørgsmålet om at tage hensyn til det enkelte menneske.
Det er jo helt fantastisk, sagt til beskæftigelsesministeren, hvis beskæftigelsesministeren tror, at de mange lønmodtagere, der er mødt op i deputation, og at de mange mennesker udeomkring i landet, der har sagt, de ikke kan lide denne lovgivning, har gjort det, fordi de lønmodtagere ikke kan gennemskue, hvad der foregår.
Enten har beskæftigelsesministeren en utrolig nedladende opfattelse af lønmodtagere, eller også tager beskæftigelsesministeren fejl.
Selvfølgelig kan man ude på arbejdspladsen gennemskue, hvad det her går ud på.
Det er derfor, man protesterer.
Man ønsker ikke, at der skal være liberal politik på arbejdspladsen.
Det er sådan set det, det går ud på.
Med hensyn til det andet med, at vi ikke tager hensyn til det enkelte menneske, vil jeg sige, at det jo præcis er det, vi gør, fordi vi kan se, at det her forslag ødelægger nogle muligheder og ingen rettigheder giver.
Det giver ingen rettigheder, og det ødelægger nogle muligheder.
Carsten Hansen (S), 2002-05-22:
Jeg skal gentage mit spørgsmål til ministeren.
Der er intet i den indrømmelse, som man kalder det, man har givet Dansk Folkeparti, der forhindrer en arbejdsgiver i at konvertere en fuldtidsstilling til en deltidsstilling 1 dag, 1 uge eller 3 dage efter.
Det er sandheden om det her forslag, og det er jo det, vi diskuterer.
Det er ikke et spørgsmål, om SiD kan lide deltid, eller andre ikke kan lide deltid.
Ministeren er efterhånden ved at være godt parlamentarisk vant til gode udenomsforklaringer, og når vi stiller klare konkrete spørgsmål, får vi nogle lange udvandede forklaringer.
Jeg vil godt have lov til at sige til ministeren, at det er altså at skyde over målet at sige, at det er en ganske lille bitte bitte ting, der sker her,
som ministeren plejer at sige, når vi kan organisere arbejdsnedlæggelser hele landet over og har arrangeret 20.000 mennesker til at komme i protest.
arbejdsgivere og dem, der har sagt fra over for det her,
til at komme med nogle tilbagemeldinger på og en registrering af, hvad søren det er, der sker ude i verden, for ingen ud over ministeren har ønsket det.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-22:
Man bruger udtrykket rådgiver.
Det vil sige, at ministeren mener, man kan tage en rådgiver med, som egentlig ikke er beskyttet af tillidsmandsregler.
Er det hensigtsmæssigt, at man kan vælge hvem som helst til rådgiver?
Jeg kan høre, at ministeren i sit sidste svar her strammer det op, når han bruger udtrykket tillidsrepræsentant.
Der ligger helt klare regler for beskyttelse af folk, der er valgt, men den beskyttelse findes jo ikke for rådgivere.
Hvorfor har man egentlig skabt mere usikkerhed ved i ændringsforslaget at bruge udtrykket rådgiver i stedet for tillidsrepræsentant?
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-22:
Ministeren fremturer med, at vi har ført en kampagne.
Jeg tror endda, har jeg set på tv, der var et postbud i rød uniform på ministerens eget kontor for at sige, at man ikke syntes, at ministeren havde nødet at blande sig med det her forslag.
Alligevel er det ministeren og regeringen, der fremturer med, at de vil give lønmodtagerne nogle rettigheder, som de ikke har i forvejen, som man siger.
Alligevel promoverer beskæftigelsesministeren et forslag, der siger: Vi vil give nogle rettigheder til folk, som der ikke er behov for.
Når man skal til at udmønte lovforslaget i konkret tale og i tekst, så viser det sig, at i bedste fald har forslaget ingen betydning og i værste fald ødelægger det en hel masse.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-22:
Det er jo en juridisk vurdering, der skal ligge til grund for det her.
Men skulle vi ikke lige rekapitulere, hvad det her lovforslag handler om?
Det handler om at give en lønmodtager mulighed for at aftale deltidsbeskæftigelse med sin arbejdsgiver, og kan det lade sig gøre ifølge arbejdsgiveren, ja, så kan ingen bestemmelser i en kollektiv overenskomst forhindre dette.
Det er jo åbenbart en ret i forhold til, hvordan det er i dag, for ifølge en lang række overenskomster kan man ikke træffe den slags aftaler.
Det er endda sådan, at for 6 pct. af lønmodtagerne er det direkte forbudt at gøre det.
Så mon ikke man kan sige, at her tager vi et lille skridt i retning af at hjælpe nogle lønmodtagere i en situation, hvor de ønsker at indrette deres liv lidt anderledes, end SiD måtte ønske det, så de kunne få lidt tid at være sammen med deres ægtefælle eller nedtrappe deres arbejdstid forud for pensionstidspunktet?
Det er såmænd i al sin enkelhed det, det her lovforslag handler om. Jeg synes, det er utrolig sigende, at det føler Socialdemokraterne ekstremt krænkende, sådan at man nu i et halvt år har ført kampagne mod denne lille ting.
Og når hr. Jens Peter Vernersen siger, at det er udtryk for liberal tankegang, ja, så bliver jeg næsten helt stolt over det.
Jeg bliver faktisk helt stolt over, at vi tager hensyn til det enkelte menneske forud for de store organisationer, der skal tryne de her ting igennem.
Så lige præcis det får mig til at ranke ryggen og sige, at vi er på rette spor med de her ting, hvor det er mennesket, vi tager hensyn til, og ikke systemerne.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-05-22:
Puha, nu bliver det helt mystisk; nu begynder vi at tale om hemmelige aftaler ved sådan nogle ansættelser her.
Jeg vil vende lidt tilbage til det med tiden.
Vi har også stillet skriftlige spørgsmål til ministeren og fået skriftlige svar, og jeg kunne konstatere, at den besvarelse, som hr. Bjarne Laustsen fik, var en direkte oplæsning af et svar på spørgsmål nr. 233, hvor ministeren præciserer, at ca. 2 måneder måske er det, der kan være sagen. Men i et andet spørgsmål, spørgsmål nr. 228, siger ministeren noget med, at jo nærmere på ansættelsesdagen, man laver en deltidsaftale, jo større chance er der for, at det er et brud på eller en omgåelse af overenskomsten.
Kan vi indkredse det?
Nu er vi nede på »jo nærmere«, og at det er
mellem dag et og så 2 måneder, som jeg kan forstå det efterhånden ligger på i denne sammenhæng.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-22:
Jeg vil godt, også i fortsættelse af den diskussion, der har været her tidligere, spørge, om denne lovgivning overhovedet giver lønmodtageren nogen rettigheder. Den giver rettigheder til at diskutere, om man kan komme på deltid, men deciderede rettigheder er der jo ikke tale om.
Det er også derfor, at hele diskussionen, om det er 1, 7 eller 90 dage, der skal gå, er ren grå teori.
Det er jo ren grå teori, vil jeg sige til beskæftigelsesministeren, for der er overhovedet ikke lønmodtagerrettigheder.
Det er jo det, der er det så utrolig triste ved denne lovgivning.
Hvor man normalt på arbejdsmarkedet siger, at nu opnår man en ny rettighed, kan man sige, at med denne lovgivning, opnår man ingen rettigheder, måske nogle muligheder, hvis man aftaler det.
Det er i øvrigt en meget typisk liberal tankegang, at det hele beror på, om man har nogle muligheder for, at man kan aftale et eller andet, men ikke noget, der giver lønmodtagerne rettigheder.
Carsten Hansen (S), 2002-05-22:
Hvem kan sikre et entydigt svar, vil jeg spørge beskæftigelsesministeren.
Ministeren siger, at han ikke kan give noget entydigt svar.
Jamen det kan ministeren jo bare sikre.
Ministeren skriver loven.
Det var da så nemt.
Opskriften kan ministeren henvende sig og få.
Man kan spørge, om det her ændringsforslag overhovedet er noget værd.