runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Bonnesen (V), 2005-03-11:
L 21 handler om en styrket sygefraværsindsats med ny visitation og opfølgning i sygedagpengesager m.v.
I lovforslaget foreslås en ny visitations- og opfølgningsmodel, der skal sikre, at indsatsen systematiseres og målrettes de sygemeldte med det største behov.
Lovforslaget betyder bl.a., at den sygemeldte fra første dag skal tilsendes et skema med spørgsmål om sygdommen og arbejdet til brug for et bedre beslutningsgrundlag for kommunen.
Der skal herefter foretages en visitation til en af tre kategorier afhængigt af sygdommens karakter, og efter første samtale skal der udarbejdes en opfølgningsplan, der løbende justeres i forhold til de konkrete behov.
Planer om gradvis tilbagevenden til arbejdspladsen skal laves i et samarbejde mellem kommunen, virksomheden og den sygemeldte.
Desuden skal lægeerklæringer fremover kunne anvendes aktivt af så vel kommune som arbejdsplads til at skabe grundlag for at bestemme, hvorvidt den sygemeldte gradvis kan vende tilbage til arbejdet.
En tredje vigtig del består i, at statens andel af finansieringen af sygedagpenge nedsættes fra 50 pct. til 35 pct. fra uge 27 til uge 52.
I dag afholdes 100 pct. af udgifterne af staten i de første 4 uger, og herefter 50 pct. fra uge 5 til uge 52.
Lovforslaget skal være med til at fastholde flest muligt i arbejde for at undgå, at de bliver udstødt fra arbejdsmarkedet, og det giver desuden kommunerne et større incitament til at sætte hurtigt ind med målrettede procedurer og et bedre beslutningsgrundlag.
Derfor støtter Venstre forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Det er vi selvfølgelig, og det har vi også talt om.
Der står i loven, at der skal ske en DUT-udligning på refusion af sygedagpenge.
Hr. Thomas Adelskov rejser problemet med de fattige kommuner, for når der skal ske en DUT-udligning på sygedagpenge, er det mange gange de rige kommuner, der får pengene dertil.
Derfor synes jeg da også, det er rimeligt, at det problem bliver taget op.
Jeg er ikke helt klar over det, men så vidt jeg ved, er det i Finansudvalget, at det her med DUT-udligning skal tages op, men det kan da være aktuelt at bede ministeren om at forklare, hvordan det forholder sig; om man kan tage højde for den problematik, der ligger deri.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Jeg prøvede at høre rigtig, rigtig godt efter også hr. Bent Bøgsted for at høre et ord om, hvordan man kunne få forebygget, at folk bliver syge.
Jeg hørte ikke meget andet end en del teknik omkring forholdet mellem kommunerne og den syge, men ikke noget om, hvordan man kunne forhindre, at folk kom ud i langvarigt sygefravær.
Nu forstod jeg på Venstres ordfører, at det jo var noget, der hørte hjemme i anden lovgivning, og derfor måske rettelig skulle pilles ud af bemærkningerne til det her lovforslag.
Ja, en af de instanser, som både kan være med til at forebygge, og som kan være med til at få folk tilbage på arbejdspladserne igen, nemlig BST-systemet, har man skåret ned til ukendelighed.
Derfor vil jeg godt høre fra hr. Bent Bøgsted: Hvad har man egentlig af bud på det område, der hedder forebyggelse?
Erling Bonnesen (V), 2005-03-11:
Der er ingen tvivl om, at der udestår et omfattende udvalgsarbejde nu, herunder også om de spørgsmål, som du har rejst her, så jeg vil ikke svare specifikt på det nu, men henvise det til udvalgsbehandlingen.
Det er klart, at det her ikke bliver lavet for at genere borgerne, det bliver lavet for at hjælpe dem til at komme hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Der har du ret i, at lægekonsulenterne har en vigtig funktion i det også.
Det kigger vi på i udvalgsbehandlingen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Jeg bider såmænd mest mærke i det, fordi det i bemærkningerne står, at det går ud på at forebygge sygefraværet.
Og det, det nu er blevet reduceret til, er at forebygge, at folk bliver langvarigt syge.
Noget af det har jo at gøre med langvarigt syge, vil jeg godt sige, men ikke desto mindre vil jeg bare bede hr. Bent Bøgsted give mig ret i den gode gamle læresætning: Det er bedre at forebygge end at helbrede.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Det, der står om forebyggelse heri, er forebyggelse af, at de syge ikke skal være langvarigt syge, at de kan komme hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet, og dermed er det kommunernes indsats, der skal forebygge, at den sygemeldte i stedet for at gå 50 uger måske kun kan gå 30 uger.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Man kan sidde og undres lidt, for når man hører på hr. Jørgen Arbo-Bæhr, lyder det for mig, som om hr. Jørgen Arbo-Bæhr mener, at alle de danske arbejdspladser gør det elendigt over for den danske arbejder, og at de behandler de sygemeldte rigtig dårligt.
Det er egentlig det, jeg vil have bekræftet, om det er den opfattelse, hr. Jørgen Arbo-Bæhr har.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Nå, men så vil jeg bare komme med en modoplysning: Hvis vi snakker om stress, handler det om, at folk arbejder for meget, for længe og for hurtigt.
Det er meget enkelt, sådan er virkeligheden.
Det kan man ikke have noget som helst imod, og det kan også udvide vores kendskab til emnet.
Men grundlæggende set kan stressrelaterede sygdomme forebygges bare ved at sørge for, at der bliver flere mennesker, der tager sig af de ting, som det er nødvendigt at tage sig af.
Marion Pedersen (V), 2005-03-11:
Det er ikke så meget et spørgsmål, det er mere en oplysning til ordføreren.
Jeg opfattede det sådan i ordførertalen, at ordføreren mente, at der ikke blev gjort nok i forhold til stressrelaterede sygdomme på arbejdspladserne.
Så vil jeg bare give den forbrugeroplysning, at regeringen og Dansk Folkeparti faktisk her for ganske kort tid siden har afsat næsten 47 mio. kr. udelukkende til forskning inden for stressrelateret sygdom, og hvad deraf følger.
Det var bare en oplysning.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Det her lægger på tre punkter op til, at man skal tilpasse sig og komme tilbage.
Det ene punkt handler om de udvidede lægeerklæringer.
Det er jo ikke noget, der gør, at man så derefter følger op med at tilpasse arbejdspladsen til, hvad den syge kan.
Det har noget at gøre med, hvordan den syge så f.eks. skal delvis raskmeldes, hvilket kan være en enorm ulempe for vedkommende, hvis vedkommende rent faktisk ikke er i stand til at komme ind på den arbejdsplads, hvor vedkommende hører til, ud fra de forudsætninger man har.
Jeg nævnte problemerne med hensyn til de private aktører, som gør, at retssikkerheden for den enkelte bliver undermineret.
Elisabeth Geday (RV), 2005-03-11:
Jeg har bl.a. lidt problemer med at opleve, at der altid og i alle situationer er en konflikt mellem arbejdsgiveren og lønmodtageren.
Ofte forekommer det mig, at det mest almindelige er, at der faktisk er en fælles interesse i at skabe en situation, hvor lønmodtageren hurtigst muligt og på vedkommendes egne betingelser kan vende tilbage til arbejdspladsen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Nu har jeg på tre punkter forholdt mig fuldstændig konkret til, hvad der står i det her lovforslag, og på de tre punkter har jeg nævnt, at det er problematisk.
På de tre punkter har jeg nævnt, at man sætter systemet før det enkelte menneske.
Jeg vil godt sige, at det er godt med en tidligere indsats i forhold til at få den syge tilbage på arbejdsmarkedet.
Jeg går ind for det.
Elisabeth Geday (RV), 2005-03-11:
Jeg synes, det er en lillebitte smule forvirrende, når hr. Jørgen Arbo-Bæhr forholder sig mere til generelle spørgsmål om forebyggelse og mindre til det konkrete lovforslag, som nu er lagt frem.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. ArboBæhr, om han isoleret set mener, at det vil være en ulempe for de sygemeldte, at der sker en tidligere opfølgning over for vedkommende fra kommunernes side, som det her lovforslag lægger op til, end den situation, der er i dag, hvor der i nogle tilfælde kan gå helt op til 52 uger, før den sygemeldte overhovedet hører fra kommunen.
Det, jeg beder hr. Jørgen Arbo-Bæhr om, er at forholde sig konkret til indholdet i det lovforslag, som faktisk ligger her, i stedet for at forholde sig til spørgsmål om forebyggelse i al almindelighed, som vi jo sikkert vil få en lejlighed til at diskutere ved en senere lejlighed.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-03-11:
Jeg er fuldstændig enig i, at de rigtige oplysninger skal være til stede, nemlig om vedkommende er syg eller ej.
Jeg er også fuldstændig enig i, at det skal være muligt for den enkelte syge selv at få tilpasset situationen, så man kan komme tilbage på den arbejdsplads, hvor man har været, eller på en anden arbejdsplads.
Jeg er bare ikke enig i, at der skal være adgang for arbejdsgiveren til at få de her uddybende lægeerklæringer, som alle og enhver ved kan bruges præcis i den modsatte retning af at få folk tilbage og i stedet for vil sørge for, at de bliver holdt uden for den arbejdsplads, de kommer fra, og måske i sidste ende fra arbejdsmarkedet som helhed.
Jeg er for det første fuldstændig enig i, at der er behov for en målrettet indsats for at få syge tilbage på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Hvorfor fremgår det så af det, hr. Jørgen ArboBæhr siger, at det er den måde, hr. Jørgen ArboBæhr opfatter det hele på, som om de danske arbejdspladser og de danske virksomheder befinder sig i en fortid, der ligger måske 100 år tilbage?
Det er forunderligt for mig, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr faktisk fremfører en opfattelse, der kan forstås på den måde.
Erling Bonnesen (V), 2005-03-11:
Jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører, om han som det ene er enig i hovedsigtet, nemlig at få en målrettet indsats i forhold til den sygemeldte for hurtigst muligt at komme tilbage til arbejdsmarkedet.
Det andet er, om også Dansk Folkepartis ordfører er enig i, at ingen med det her forslag er tænkt at skulle presses ud i situationer med nogle job, som man ikke kan klare.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Jamen hr. Jørgen Arbo-Bæhr svarer egentlig selv på det her.
Der står: at forebygge sygefraværet.
Der står ikke noget om at forebygge, at den enkelte bliver syg.
Det er ikke det, der står i lovforslaget.
Det her drejer sig om at forebygge, hvor lang tid man skal have til at være syg, hvor lang tid man kan være syg, om man kan være syg i 10 uger, 20 uger, 30 uger eller 50 uger eller længere tid, alt efter hvad man er kommet til skade med.
Det er den forebyggelse, der ligger heri.
Det var det, hr. Jørgen Arbo-Bæhr selv sagde, nemlig at det er forebyggelse af sygefraværet og ikke noget med forebyggelse af, at man bliver syg.
Jamen det kan jeg kun være enig i, for jeg har også læst lovforslaget sådan.
Erling Bonnesen (V), 2005-03-11:
Nu kan det ikke undre, at Enhedslistens ordfører forsøger at dreje fokus et andet sted hen.
Så jeg vil spørge meget kort, om Enhedslistens ordfører er enig i, at der er behov for, og at det er godt, at vi nu får sat fokus på en målrettet indsats og opfølgning i forhold til den sygemeldte med henblik på at finde lige præcis den rigtige indsats for den konkrete sygemeldte i den konkrete situation, hvilket er præcis det, som det her lovforslag handler om – og intet andet.
Tom Behnke (KF), 2005-03-11:
Da den konservative ordfører, hr. Jakob Axel Nielsen, ikke kan være til stede i dag, har jeg lovet som stand-in at sige følgende: Vi kan alle blive syge og være nødt til at blive hjemme fra arbejde, men det er ikke godt, hvis vi er syge alt for ofte eller i alt for lang tid.
Det er ikke godt for den enkelte, og det er skidt for samfundsøkonomien og for virksomhederne.
Med forslaget her tages en række initiativer, der samler op og sikrer, at der tages hånd om sygefraværet.
Det er vigtigt, at så mange som muligt fastholder så stor en tilknytning til arbejdsmarkedet som muligt, og derfor er det godt, at kommunerne fremover i et tæt samarbejde med lægen og virksomheden gør, hvad der er muligt, for at den syge bliver rask og igen kan komme på arbejde eller i det mindste i en eller anden grad bevarer tilknytningen til jobbet.
Vi ser forslaget som et godt initiativ og ser frem til, at sygefraværet med bl.a. hjælp fra det her forslag nedbringes i fremtiden.
Bent Bøgsted (DF), 2005-03-11:
Fru Elisabeth Geday kom med en bemærkning om kontakten til virksomhederne.
Nu ved jeg af erfaring fra at være ude på en virksomhed, at hvis man bliver syg, melder man selvfølgelig til virksomheden, at man er syg.
Efter et stykke tid, måske 1 uge, 2 uger, alt efter hvor lang tid det er – medmindre man fra starten siger, at man har brækket et ben, så der går så og så lang tid, så ved man, hvad man har at forholde sig til – kontakter den sygemeldte virksomheden af hensyn til planlægningen, eller tillidsmanden kontakter den syge for at høre, hvordan det går.
Det er af hensyn til planlægningen, altså om de skal have en vikar for at løse den opgave, eller hvordan og hvorledes det nu skal foregå.
Der er rigtig mange virksomheder, hvor det foregår på den måde i dag.
Det var kun en oplysning til fru Elisabeth Geday, og der behøves ikke noget svar.
Elisabeth Geday (RV), 2005-03-11:
Hr. Bent Bøgsted har fuldstændig ret i sine betragtninger, og sådan er det også i de ideelle situationer, i langt de fleste tilfælde, men der er faktisk også tilfælde, hvor den sygemeldte får lov at gå i ganske lang tid, uden at der overhovedet bliver fulgt op på det.
Men vi kan jo glæde os over, at man på ganske mange virksomheder følger den praksis, som hr. Bent Bøgsted præciserer.
Elisabeth Geday (RV), 2005-03-11:
Vi synes, det er svært at være modstandere af ministerens forslag om at forbedre den kommunale opfølgning på langtidssygemeldte.
Jeg tror, at vi alle kender til eksempler på mennesker, som har fået lov at gå sygemeldte i ganske lang tid uden opfølgning hverken fra arbejdsgiverens, fra kollegernes eller fra kommunens side.
Resultatet er, at ganske mange mennesker hvert år bliver marginaliseret ud af arbejdsmarkedet efter en langvarig sygemelding.
Det forhold kan lovforslaget være med til at rette op på.
Lovforslaget bygger på erfaringer fra kommuner, som følger godt op på sygedagpengesager, for sagen er jo, at der er ganske store forskelle kommunerne imellem.
Lovforslaget lægger op til, at kommunerne skal starte opfølgningen efter den 8. sygeuge, men det er vigtigt for mig her fra talerstolen at understrege, at der bør være en dialog mellem arbejdsgiveren og den sygemeldte lang tid forinden, uden at det dog er noget, der skal indgå i dette lovforslag.
8 uger er meget lang tid at være væk fra jobbet på grund af sygdom, medmindre der er tale om et trafikuheld eller alvorlig sygdom af anden karakter.
I mine øjne har det ofte karakter af konfliktskyhed eller misforstået hensyntagen, hvis arbejdsgiveren ikke allerede efter en uge eller deromkring har haft en samtale med den sygemeldte om, hvordan han eller hun har det, og om, hvorvidt arbejdspladsen kan gøre noget for at gøre det lettere for den sygemeldte at vende tilbage til jobbet.
Mange danske virksomheder gør i disse år erfaringer med at reducere sygefraværet på denne vis, og det er den samme logik, som lovforslaget bygger på.
Vi kan i udvalgsarbejdet overveje, om kommunerne bedre kan bistå virksomhederne med information og rådgivning i tidligere faser end de 8 uger af sygemeldingen.
Når alt det positive om lovforslaget er sagt, så er der jo også en lang række bekymringer, som jeg ser frem til at få afkræftet under udvalgsbehandlingen.
Det er spørgsmål om, hvorvidt folk med psykisk sygdom overhovedet er i stand til at gennemskue de konsekvenser, som lovforslaget har for den enkelte.
Jeg er også bekymret for, om borgerens retssikkerhed i tilstrækkelig grad er opfyldt.
F.eks. kan jeg være bekymret for, om det sociale ankenævn i kommunerne overhovedet har tilstrækkelige ressourcer, eller om der kan være for lang ventetid, hvis den enkelte borger føler, at vedkommende har fået en forkert afgørelse fra kommunens side.
Også det er vi nødt til at kigge på, når vi nu er i færd med at stramme op i forhold til sygedagpengereglerne.
Jeg er også lidt bekymret for, hvilken effekt det her med at nedsætte den kommunale refusion kan få for den sygemeldte, om det kan være med til at presse folk over på lavere ydelser af den ene eller den anden karakter.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får belyst det i udvalgsarbejdet og om nødvendigt eventuelt får stillet et ændringsforslag i den retning.
Men alt dette er noget, jeg forestiller mig vi skal gå i dybden med i udvalgsarbejdet, som jeg selvfølgelig i høj grad ser frem til.
Line Barfod (EL), 2005-03-15:
Jeg forstod ikke helt det her med, at denne her lov skulle sikre de ansatte også efter 1. januar 2007.
Det er jo ikke helt sådan, de ansattes organisationer har opfattet tingene hidtil.
Men betyder det, at Venstres ordfører nu kan stå her og love, at de offentligt ansatte får en jobgaranti, den garanti, som statsministeren, finansministeren og indenrigs- og sundhedsministeren endnu ikke har ville give, så vi kan regne med, at de offentligt ansatte har en sikkerhed for, at de også er ansat efter den 1. januar 2007?
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Ja, altså nu er gentagelser ikke forbudt i politik, og de er da så åbenbart nødvendige, for at fru Line Barfod forstår det.
Det betyder, at i den overenskomstperiode det så er, når virksomhedsoverdragelsesloven gælder, har man sikkerhed i den periode, der ligger inden for det.
Så enkelt er det.
Line Barfod (EL), 2005-03-15:
Den ansatte flyttes med den 1. januar 2007.
Det er klart, det er der ingen tvivl om.
Men hvis den nye myndighed, man er flyttet hen til, eller der, hvor man er blevet, den 2. januar eller den 17. januar eller i februar beslutter at lukke plejehjemmet eller skolen eller institutionen, eller hvor det nu er, man er blevet ansat, eller beslutter at skære ned i antallet af miljøansatte, eller hvad det nu kan være, så har man vel ikke den sikkerhed i sit job.
Så medmindre hr. Leif Mikkelsen kan give den jobgaranti, som vi ikke hidtil har kunnet få fra andre ministre, går usikkerheden hos de ansatte jo på, at fyringsrunden kan ske umiddelbart efter den 1. januar 2007, når man skal i gang med at skære ned for at få penge til de her store omlægninger.
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Det en teoretisk diskussion, at man skal i gang med nedskæringer på grund af, at man skal skaffe penge.
Det må være noget, der foregår i fru Line Barfods hoved.
Virkeligheden er, at hvis der foretages dispositioner af de råd, der nu bliver valgt, der fører til en ændring i deres serviceniveau eller en skolelukning, så gælder præcis de regler til den tid, som gælder i dag.
Det her er alene et spørgsmål om, at opgaven flytter, personen flytter, pengene flytter, og dermed er de stillet på akkurat samme måde som før denne kommunalreform.
Så enkelt er det.
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Nu skal jeg ikke teoretisere over, hvad man betragter sig som.
Virkeligheden er jo den, at når opgaven flytter, så er der muligheden for at flytte med.
Og det gør pengene altså også.
Der er egentlig ikke mere at sige om det.
Det her lovforslag sikrer den proces, der fører til ændringer i forhold til kommunalreformen, og ikke andre spørgsmål.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Ja, og lovforslaget er konstrueret på en sådan måde, at de rettigheder, man sædvanligvis har som offentligt ansat, mister man, og det er kombineret med, at man ikke har en individuel partshøring, aktindsigt og andre regler, der beskytter det konkrete enkelte menneske.
Så er det ikke korrekt, at det her lovforslag i virkeligheden lægger op til, at de offentligt ansatte, der står der og hverken helt eller delvis er omfattet af reglerne om bestemte arbejdsopgaver, kan risikere at miste deres rettigheder, herunder også et opsigelsesvarsel?
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
I forbindelse med vedtagelse af kommunalreformen og de regler, der følger af det om de flytninger, der finder sted, kan jeg sige, at der er meget klare regler her, der sikrer de ansatte, så de også har job efter denne flytning på grund af kommunalreformen.
Så enkelt er det.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Er det ikke korrekt forstået, at hele denne konstruktion i det her lovforslag i virkeligheden baserer sig på, at man vil forhindre, at folk får de rettigheder, der følger af, at de bliver afskediget?
En person, der i dag bor i Svendborg, hvis fremtidige arbejdsopgave kommer til at ligge i Aabenraa, kan fysisk ikke blive boende.
Manden har et bedre arbejde end konen.
Hun anser hele flytningen for at være så stor en ændring af betingelserne for at have det her arbejde, at hun betragter sig som fyret.
Det forhindrer det her lovforslag ikke, er det ikke korrekt forstået?
Da vi diskuterede med en tidligere ordfører fra regeringspartierne, var vi inde på spørgsmålet om koordineringsudvalget, og hvorfor det skulle være i det der fortrolige rum.
Hvis det er sådan, at man gerne vil have det der samspil mellem kommuner og region og udvikle bestemte måder at tænke på,
hvad er så den egentlige årsag til, at lige præcis det omkring grundbidraget, udviklingsbidraget, skal være i det fortrolige rum?
Der er mange af de andre lovforslag, hvor jeg også undrer mig over, hvorfor det skal være så forfærdelig fortroligt.
Men konkret til de her lovforslag: Hvorfor skal det være så hemmeligt?
Så tror jeg i øvrigt, at det de facto vil være sådan, at der kommer masser af åbenhed omkring de her processer.
Det er jeg slet ikke et sekund i tvivl om.
Hvis der f.eks. i en region opstår en diskussion om, at medmindre man hæver de her grundbidrag, skal man ind og kigge på sygehusstrukturen eller noget sådant, er jeg overbevist om, at det genererer masser af offentlig debat.
Endelig vil jeg så sige, og det er dækket ind af det, jeg sagde før om at gøre sine krav gældende, at vi da er lydhøre over for at diskutere både det ene og det andet i den proces, vi nu tager hul på.
Jeg har da ikke fantasi til at forestille mig andet, end at hvis det her er det springende punkt, og hvis SF siger, at givet et andet sæt spilleregler for de her kontaktudvalg bakker de op om forslaget, så vil jeg da i hvert fald gerne gå i dialog om det.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Nu synes jeg ikke, at vi skal forhandle her, for det kan ikke lade sig gøre.
Jeg har en bemærkning tilbage.
Det, jeg så i virkeligheden hører nu på indenrigsministeren, er, at ministeren ikke har noget argument for, at det her skal være fortroligt, andet end at sådan plejer det at være i de systemer, vi har nu.
Men det, det jo drejer sig om, når det handler om udviklingsbidrag og grundbidrag, er, at de bidrag udgør et sted mellem 12 og 13 pct. af regionens økonomiske muligheder for overhovedet at udvikle sundhedsvæsenet, og så synes jeg, at det er så mange penge, at jeg i og for sig godt vil have et argument fra ministeren, som ikke bare er, at det plejer vi at gøre.
Det er måske i virkeligheden det bedste svar på, hvorfor konstruktionen er, som konstruktionen er.
Leif Mikkelsen (V), 2005-03-15:
Dette er jo et lovforslag, som ligger i naturlig forlængelse af det, vi har drøftet indtil nu, som er nødvendiggjort af en nedlæggelse af amtskommunerne, Hovedstadens Sygehusfællesskab, HUR og de opgaveflytninger, der sker.
Forslaget er et signal om hensynet til de ansatte – vi har flere gange berørt det periferisk.
Når opgaven flyttes, flytter personalet med, og det gør pengene også.
Det vil sige, at efter det her lovforslag er man sikret sit job også efter opgaveflytningerne pr. 1. juli 2007.
Så det er et lovforslag, der fastslår principperne for det.
Så indeholder forslaget nogle undtagelser fra offentlighedsloven og forvaltningsloven for at give arbejdsro i den proces, der skal føre frem til opgaveflytningerne.
Så enkelt kan det siges om det her lovforslag, som så også indeholder muligheden for de fem delingsråd, der skal klare det, hvis der bliver opgaver, som man ikke af sig selv finder en løsning på.
Ja, nok om det.
Anne Baastrup (SF), 2005-03-15:
Jeg vil godt høre hr. Poul Nødgaard, om beslutningen om, at man individuelt ikke får adgang til at få at vide, hvad der kommer til ske med en som person, har groet i Dansk Folkepartis have.
Det vil sige: Er det Dansk Folkeparti, der har stillet krav om, at aktindsigt og partshøring skal fjernes fra den enkeltes ret i forbindelse med de ændringer, der kommer til at ske her?
Karen J. Klint (S), 2005-03-15:
Det er da sådan set betryggende, for vi er vel her for at holde landets love.
Men der må jo også ske noget.
Selv om den pågældende kommune ikke skal sammenlægges med andre, skal man måske overtage nogle opgaver fra amterne, og der er jo også noget personale der, der skal fordeles.