Frank Jensen (S), 2000-12-07:
Debatten om dommeres bibeskæftigelse er ikke en ny debat, heller ikke en debat af ny dato, og vi har som bekendt for ikke så længe siden gennemført en ganske omfattende regulering på området ved lovgivning her i Folketinget.
I snart mange år har det krævet en forudgående tilladelse af Præsidentrådet, som udgør præsidenterne for de kollegiale retter, hvis en dommer vil have fast indtægtsgivende bibeskæftigelse efter retsplejelovens § 47, og dommerne er naturligvis også omfattet af bestemmelserne i tjenestemandsloven om, at en tjenestemand kun må have bijob i det omfang, det er foreneligt med den samvittighedsfulde udøvelse af tjenestemandsstillingen og med den agtelse og tillid, der er nødvendig for stillingen - tjenestemandslovens § 17. Men herudover er spørgsmålet om dommeres bijob for få år siden kulegravet af Domstolsudvalget, der i 1996 afgav den betænkning, der dannede grundlag for den store domstolsreform.
Domstolsudvalget kunne ikke anbefale et generelt forbud mod dommeres bibeskæftigelse.
Domstolsudvalget kunne heller ikke tilslutte sig en maksimumsgrænse for størrelsen af dommeres biindtægter.
Udvalget overvejede, om der burde fastsættes et sådant maksimum, men et meget stort flertal i udvalget, alle bortset fra én, fandt ikke, at der var grund til at indføre en sådan begrænsning. Udvalget lagde bl.a. vægt på, at man med hensyn til dommeres bibeskæftigelse må vurdere ud fra principielle og arbejdsmæssige hensyn.
Der er ikke nogen nødvendig sammenhæng mellem den samlede indtægtsstørrelse og disse hensyn.
Herudover frygtede udvalget, at en sådan begrænsning ville kunne komme til at virke vilkårlig eller stille sig hindrende i vejen for varetagelse af velbegrundede bierhverv.
I sommeren 1998 vedtog Folketinget domstolsreformen.
Tinget tog i den forbindelse også stilling til regulering af dommeres bibeskæftigelse.
mod dommeres varetagelse af hverv ved siden af hovedstillingen
Vi indførte heller ikke en maksimumsgrænse
for størrelsen af dommeres biindtægter.
Derimod vedtog Tinget en række nye regler med henblik på at skabe større gennemsigtighed og indsigt i dommeres bibeskæftigelse.
De tilladelseskrav, jeg netop har nævnt, blev således suppleret med en generel indberetningsordning.
Indberetningen skal bl.a. indeholde oplysninger om hvervets art, hvervsgiveren og indtægten ved de enkelte hverv.
Bortset fra oplysning om indtægten ved de enkelte hverv er disse oplysninger offentligt tilgængelige.
I tilknytning til denne generelle indberetningsordning blev der samtidig givet vedkommende retspræsident adgang til at pålægge en dommer yderligere at redegøre for tidsforbruget og indtægten ved bibeskæftigelsen, retsplejelovens § 47 b. Hvis oplysningerne om dommerens bibeskæftigelse giver anledning til det, kan vedkommende retspræsident endvidere efter drøftelse med Præsidentrådet beslutte, at dommeren skal have tilladelse til alle bierhverv, dvs. hvert enkeltstående og ulønnede.
Nyreguleringen af dommeres adgang til bibeskæftigelse trådte i kraft den 1. juli 1999.
Den har altså været i kraft i noget over 1 år.
Den første samlede indberetning om dommeres bierhverv blev offentliggjort på Internettet i februar i år.
Disse oplysninger har gjort det muligt at danne sig et samlet overblik over omfanget og arten af samtlige dommeres bibeskæftigelse.
Dette har forståeligt nok givet anledning til overvejelser i Højesteret.
Højesteret vil, som Højesterets præsident har redegjort for bl.a. over for Rigsrevisor, tage skridt med henblik på en bedre fordeling af bibeskæftigelsen, dels internt, dels i forhold til andre dommere.
Præsidentrådet har desuden redegjort for rådets drøftelser og vurdering af oplysningerne om dommeres bibeskæftigelse.
Af redegørelsen fremgår det, at også retspræsidenterne finder, at der er anledning til at søge omfanget af dommeres bibeskæftigelse begrænset.
Rådet peger især på, at der skal ske en anden fordeling
af dommeres bibeskæftigelse, navnlig således at en del af bibeskæftigelsen flyttes fra højesteretsdommerne til dommere ved lavere instanser.
Herudover rejser Præsidentrådet spørgsmål om dommeres medvirken i de offentlige nævn, der udgør en betydelig del af dommeres bibeskæftigelse.
Rådet har således rettet henvendelse til mig med anmodning om at sørge for, at de berørte ministerier gennemgår de love, hvorved nævnene er oprettet, bl.a. for at foretage en vurdering af, om dommermedvirken er tilstrækkelig begrundet.
Det vil jeg naturligvis gøre.
Rådet har desuden iværksat en gennemgang af praksis med hensyn til meddelelse af tilladelse til fast bibeskæftigelse, og rådet vil lade de reaktioner, som henvendelsen giver anledning til, indgå i denne gennemgang.
Som nævnt har også Rigsrevisor taget spørgsmålet op.
I et notat af 29. september i år, der er optaget som bilag til beslutningsforslaget, har Rigsrevisor således gennemgået en række problemstillinger i forbindelse med højesteretsdommeres bibeskæftigelse, og heri anfører han bl.a., at bredere habilitetsmæssige og retssikkerhedsmæssige hensyn bør føre til ophør af bibeskæftigelse, som ikke vedrører det offentliges helt særlige interesser eller undervisnings- og forfattervirksomhed.
Højesterets præsident er, som jeg har redegjort for over for Folketingets Retsudvalg, fremkommet med en række bemærkninger til Rigsrevisors notat.
På flere punkter må Højesterets præsident tage afstand fra de synspunkter, som Rigsrevisor er fremkommet med.
Højesteret er imidlertid opmærksom på, at den i debatten fremsatte kritik kan have skadelig virkning for rettens omdømme. Højesteret følger derfor opmærksomt udviklingen og er villig til at deltage i en drøftelse af den bestående ordning. Vi står således med et sæt regler om dommeres bibeskæftigelse af relativt ny dato.
Vi har i foråret fået det første samlede overblik over omfanget af denne bibeskæftigelse.
Højesteret og Præsidentrådet er helt opmærksomme på spørgsmålets betydning og vigtighed og følger det nøje og har taget en række initiativer på området.
Lad os vise tillid til, at domstolene selv løbende vil sørge for, at dommeres bierhverv holdes på et rimeligt niveau.
Det er der mulighed
for at vi kan gøre ved nu at lade tiden gå lidt endnu og ved at afprøve de eksisterende regler. Regeringen kan således ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.