Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-24:
Jeg vil gerne sige tak for den debat, vi har haft.
Jeg synes, vi har været rundt omkring mange væsentlige emner.
Der er jo en del ordførere, der har beskæftiget sig meget med, om jeg så må sige, at frelse hele verden.
Det vil vi jo som politikere gerne, og vi synes jo hver især, vi har det rigtige svar på verdens frelse.
Det, jeg godt vil sige med det, er, at der jo ikke er nogen, der er uenig i, at vi gerne vil have en mere retfærdig verden, for nu at bruge det udtryk som hr. Kim Mortensen anvendte.
Det er jo ikke det, diskussionen handler om.
Vi vil jo alle sammen gerne gøre det bedste for verden.
Men det er nu altså en meget god idé, hvis man vil frelse verden, at man så starter med sig selv.
Jeg tror, det var fru Marianne Jelved, der brugte det udtryk, at noget af det, vi skal her, er at sikre, at den slagteriarbejder, der mister sit job, ikke mister modet.
Det er jo så rigtigt, som det er sagt, men det tror jeg altså ikke sker ved, at man taler om at frelse verden, det sker altså ved, at man gør noget konkret her i Danmark, for at de arbejdere, som står i risiko for at miste deres job, kan mærke, at der er nogle politikere, som gør noget for, at det danske samfund hurtigere bliver i stand til at oprette nye job til erstatning for de gamle, der bliver nedlagt.
Det betyder ikke, at vi nedprioriterer de globale hensyn og ikke har blik for de internationale dimensioner, men vi føler bare, at vi som politikere her i Danmark har et ansvar for at ruste det danske samfund sådan, at de danskere, som føler en risiko for at miste job på grund af globaliseringen, får nogle tilbud, som gør, at de hurtigst muligt bliver i stand til at bestride de nye job, der bliver oprettet til erstatning for de gamle, der bliver nedlagt.
Det er jo det, det handler om.
Nu kan det jo lyde så flot, når hr. Steen Gade lægger for, som han gør, og kritiserer regeringen for ikke at have blik for det internationale.
Jeg tror, at hr. Kim Mortensen brugte det udtryk, at nu skulle regeringen droppe den smalle nationale dagsorden.
Fru Marianne Jelved var lidt inde på det samme, og ih, hvor det lyder flot, men man skal jo ikke tage fejl af, at når man hører de pågældende ordførere, så har de jo en fuldstændig national dagsorden.
Det handler jo ikke om det globale.
Altså, det handler jo om, at de pågældende ordførere bare er uenige i regeringens politik, er uenige i regeringens miljø- og energipolitik, er uenige i regeringens udviklingspolitik, er uenige i regeringens udlændingepolitik – i meget høj grad.
Jeg tror oven i købet, at hr. Steen Gade brugte udtrykket, at der ligesom ved Dansk Folkepartis mellemkomst var lagt en dunst ned over Danmark; jeg tror, det var det udtryk, der blev brugt.
Jeg synes godt nok, det er et stærkt udtryk i sådan en debat her.
Det handler jo ikke om det globale, det handler jo om, at ordførerne har en fuldstændig national dagsorden, hvor de bare er uenige med regeringen, også om skattepolitikken, og for nogle af ordførernes vedkommende meget uenige i regeringens skole- og uddannelsespolitik.
Det gælder jo i hvert fald i udpræget grad for fru Marianne Jelved, kunne vi høre, hvor hr. Per Ørum Jørgensen i hvert fald tilsyneladende fik trådt på et ømt sted.
Så lad os nu ikke tage fejl af, inden man svinger sig alt for højt op, at for de pågældende handler det her jo ikke om en global dagsorden, det er en fuldstændig national dagsorden, hvor man bare er uenig med regeringen på de her områder; og al ære og respekt for det, det er da i orden.
I et frit folkestyre skal vi kunne tage en dyst på det, men man skal ikke gøre det til andet og mere end det, det er.
Må jeg så sige til hr. Steen Gade, at det jo ikke er rigtigt, at miljø- og energidimensionen ikke indgår i Globaliseringsrådets arbejde.
Jeg kan oplyse, at lige præcis miljø- og energipolitik har været et tema på to af de møder, der har været afholdt om privat forskning og offentlig forskning, og vil være et tema på et af de kommende møder her i februar måned, så det bliver altså tre møder i det hele, hvor det tema har været oppe.
Miljø- og energiområdet indgik samtidig som eksempler på områder, hvor Danmark kan få mere ud af at deltage i EU’s teknologiinitiativer og forskningsprogrammer.
Så faktisk har også EU-dimensionen været draget ind netop på det her område.
Så havde hr. Steen Gade nogle kritiske betragtninger om ulandsbistand og international bistand i det hele taget.
Det er jo en gammel diskussion, og lad mig bare kort henvise til, at en kendt international tænketank jo igen har kåret Danmark til at være det land i verden, der overhovedet har den samlet set bedste internationale bistand.
Endelig efterlyste hr. Steen Gade, at vi skulle inddrage EU-dimensionen noget stærkere i det her arbejde.
Der må jeg altså igen melde hus forbi, for det er lige præcis, hvad vi har gjort fra regeringens side fra starten af.
Allerede i 2004 spillede vi jo offensivt ud i EU-sammenhæng med at, skal vi sige ruste EU stærkere til at klare globaliseringen ved at lægge op til en meget massiv ekstra satsning på forskning, udvikling og uddannelse i EU-sammenhæng.
Faktisk har vi jo fra dansk side foreslået en fordobling af indsatsen på det område.
Jeg vil gerne sige til hr. Steen Gade, at vi faktisk tager vores udgangspunkt i, at det at ruste sig til globaliseringen som udgangspunkt er et nationalt anliggende, men det, man kan gøre på EU-plan, bør man gøre.
Derfor var vi også glade for her ved beslutningen om det nye budget for 2007-2013 at få en kraftig forøgelse af de midler, der afsættes til forskning og udvikling, og det betyder, at der i 2013 vil være 28 mia. kr. mere til forskning, end der var i 2006.
Desuden er det lykkedes at få besluttet etablering af en europæisk grundforskningsfond.
Vi har bare taget fat på det med EU, allerede inden vi tog fat på Globaliseringsrådet, fordi det er et utrolig vigtigt aspekt.
Det kunne man ellers godt få indtryk af, når man hørte i hvert fald dele af fru Marianne Jelveds indlæg.
Så sagde fru Marianne Jelved, at vi skulle slippe uddannelserne fri.
Jamen det er jo præcis, hvad vi er i gang med.
Der er jo bl.a. på de videregående uddannelsesinstitutioner etableret selvstændige bestyrelser, der får mere frihed og ansvar end den styring af universiteterne, vi har kendt under det gamle system.
I det hele taget vil jeg sige, at jeg altid bliver så ganske imponeret, når jeg hører fru Marianne Jelveds ønsker til reformer af det danske samfund.
Jeg bliver virkelig hensat i en tilstand af imponerethed og somme tider også undren, for jeg tænker hele tiden på, at fru Marianne Jelved sad som et meget fremtrædende medlem af regeringen fra 1993-2001, og i disse 8-9 år så vi jo ikke noget til alle de reformer, som fru Marianne Jelved nu pludselig er i stand til at fremføre.
Da fru Marianne Jelved sad som et sådant fremtrædende medlem af den tidligere regering, blev der tværtimod fremsat og gennemført forslag om forskellige orlovsordninger, som ikke betød, at man øgede arbejdsudbuddet, men tværtimod sænkede det.
Men det, fru Marianne Jelved lagde ryg til som minister, var ikke at øge arbejdsudbuddet, men at sænke det igennem orlovsordninger m.v. Hvis vi tager uddannelsespolitikken, hvad var det så, der skete i disse mange år, hvor vi havde en radikal undervisningsminister?
Det var i hvert tilfælde, må vi jo indrømme, noget andet end det, der sker nu.
Men problemet er måske netop, at der var 8-9 år, hvor der ikke blev taget fat på det her med fagligheden i uddannelsessystemet, som vi så har taget fat på, fordi vi tror, at det, der skal til for at ruste det danske samfund bedre, er en højnelse af det faglige niveau allerede fra folkeskolen og hele uddannelsessystemet igennem.
Jeg tror faktisk, man må sige, at den alvorligste fejl, der overhovedet er begået over for de elever i folkeskolen, der har den svageste baggrund, var anvendelsen af det pædagogiske princip, der hed den frie læring, det at sige, at det er eleven selv, der har ansvaret for læringen.
Nu ved vi selvfølgelig godt alle sammen, at det er nødvendigt, at eleven tager et ansvar og er motiveret, og de, der har den stærke baggrund, kan sagtens det, mens de, der har den svage baggrund, ikke kan det.
Derfor er jeg nødt til at sige til fru Marianne Jelved, at det er nødvendigt nu at tage skeen i den anden hånd og sige, at der er nogle lærere, som har ansvaret for, at også de elever, som har den svageste baggrund, får højnet det faglige niveau, for det er gennem et bedre fagligt niveau, at de kan klare sig bedre i samfundet.
Hvis vi vil undgå at få et todelt samfund med en elite, der bare kan klare det hele, og en restgruppe, som står tilbage og måske kun har folkeskolen og ingen videre uddannelse, ingen ungdomsuddannelse, og oven i købet en folkeskolebaggrund, der ikke er alt for stærk, jamen så får vi lige præcis et opsplittet samfund med en gruppe, som altid vil få det svært, og det skal vi undgå.
Vi skal have en stærk sammenhængs kraft, hvor vi får alle med.
Det kræver altså, at vi højner det faglige niveau, for det er især til fordel for de elever i skolen, der har den svageste baggrund.
Jeg må sige til Det Radikale Venstre, at det sådan set er min anklage mod Det Radikale Venstres mangeårige uddannelsespolitik, at man ikke i tide har taget fat på det.
Det gør vi så nu, og det gør vi i øvrigt bl.a. i samarbejde med Socialdemokraterne.
Jeg er også imponeret over fru Marianne Jelveds krav til en skattereform, i betragtning af at det jo ikke ligefrem var sådan en sænkning af skatten, der var på dagsordenen i de 8-9 år, hvor fru Marianne Jelved var medlem af regeringen, tværtimod steg skatter og afgifter jo i gennemsnit en gang om måneden.
Det har vi før haft lejlighed til at debattere, så det vil jeg ikke gå yderligere ind i.
Jeg føler trang til at sige det her, fordi vi altså gang på gang som regering skal lægge øre til fru Marianne Jelveds kritik af, at regeringen ikke er ambitiøs nok, når det gælder reformer, og at man skal vente og vente på, hvad regeringen kommer med.
Jeg er altså nødt til at sige, at denne regering hele tiden har reformer på dagsordenen, men vi gør os den umage at forberede det godt og ordentligt, så det ikke kommer som en tyv om natten, men sådan at vi inddrager brede grupper i forberedelsen af denne politik.
Sådan har vi gjort det med velfærdsreform, sådan gør vi med globaliseringsreformer, og det er jo derfor, vi har Globaliseringsrådet som ramme om det arbejde.
Jeg er meget glad for, at hr. Svend Erik Hovmand, hr. Per Ørum Jørgensen og hr. Bent Bøgsted kan bakke op om hovedelementerne i den strategi, der er under forberedelse, og det kan vi se udmøntet i det forslag til vedtagelse, som de tre ordførere har fremsat.
Det mål, vi har sat os, er at skabe uddannelser i verdensklasse, og der starter vi allerede i folkeskolen ved at sikre, at vi højner det faglige niveau i læsning, matematik, naturfag og engelsk.
Vi understøtter det også med en reform af læreruddannelsen.
Vi skal have en reform af ungdomsuddannelserne, vi sætter det mål, at alle unge skal have en ungdomsuddannelse.
Vi sætter det mål, at mindst halvdelen af en ungdomsårgang skal have en videregående uddannelse, og at de videregående uddannelser er af højeste internationale standard.
Som også hr. Bent Bøgsted rigtigt var inde på, er det vigtigt, at vi på arbejdsmarkedet har de bedst mulige tilbud om voksen- og efteruddannelse og opkvalificering, at de modsvarer de udfordringer og de krav, der er i fremtiden, og hele tiden sikrer, at det er moderne tilbud, der svarer til den tid, vi lever i, og netop en reform af voksen- og efteruddannelsessystemet er noget af det, vi i øjeblikket arbejder på sammen med arbejdsmarkedets parter.
Vi sigter på at gøre Danmark til et førende vidensamfund ved den kraftige ekstrasatsning på forskning og udvikling, som jeg beskrev allerede i mine indledende bemærkninger i dag.
Vi vil gerne gøre Danmark til et førende vækstiværksættersamfund, altså ikke bare et samfund, der opretter mange nye virksomheder, men som hr. Bent Bøgsted også var inde på, skal det være virksomheder, der giver vækst i antallet af arbejdspladser.
Endelig sætter vi det mål at gøre Danmark til et sådan gennemgribende innovativt samfund, altså et samfund med løbende fornyelse i både den offentlige og den private sektor.
Det understreger jeg særlig, fordi jeg også undrede mig over nogle passager i debatten i dag, hvor det kunne komme til at lyde, som om der er et modsætningsforhold mellem en høj grad af faglighed i uddannelsessystemet og det at være kreativ og fornyende.
Det er en falsk modsætning efter min opfattelse.
Tværtimod vil jeg sige, at forudsætningerne for at få noget ud af det kreative er altså væsentlig bedre, hvis der er et godt fagligt udgangspunkt, og derfor er der ikke nogen modsætning mellem faglighed og kreativitet.
Jeg vil godt sige, at det har været en god debat, og det er jo ikke forbudt nogen som helst at komme med initiativer, når det gælder at ruste Danmark bedre til globaliseringen, ethvert parti kan jo komme med forslag.
Vi har annonceret fra regeringens side, at vi altså kommer med et udspil i slutningen af marts, og vi synes, vi har forberedt det i bedste danske tradition ved at inddrage brede grupper i det danske samfund, og derefter vil vi så for handle det på helt normal vis med Folketingets partier.
Det synes jeg er en forbilledlig og meget, meget åben proces, og jeg er også glad for, at den debat, vi har haft i dag, i højere grad har kunnet komme til at dreje sig om substansen, altså om indholdet, om strategien end om selve formen, for jeg synes, at det er den rigtige måde at gribe det an på i et moderne folkestyre.
Jeg konstaterer også, at der sådan i det store og hele jo i virkeligheden er enighed om hovedelementerne i en strategi for at ruste det danske samfund bedre til at klare udfordringerne fra globaliseringen, og det synes jeg har været meget opløftende.