runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Jeg vil gå ned og læse en ekstra gang, hvad der står der.
Vi kan drøfte og diskutere og debattere.
Det, der for mig ligger i den, er først og fremmest en beskyttelse af den menige og typisk den unge menige soldat, som af naturlige grunde ikke altid nøjagtig kan overskue: Er det her nu lovligt eller ikke lovligt?
Der er altså ikke tid til at se i Karnovs Lovsamling eller andre steder, og hvis han ikke gør det, han får ordrer til, så kan man risikere, at der er tre eller fire af hans kammerater, der bliver skudt eller udsat for noget andet.
Han må så tro på, at den, der har stjernerne og den lange uddannelse, gør det rigtige, medmindre det er åbenlyst og indlysende ulovligt.
Så det er altså for mig at se en beskyttelse af et stort antal af specielt yngre soldater, som vi ellers ville bringe i fedtefadet
Det er i hvert fald det, der ligger bag det.
Men lad os kigge på det.
Vi har forskellige indgangsvinkler, men jeg tror, målet er det samme, at vi både vil overholde konventioner og beskytte vores soldater mod at komme i fedtefadet for noget, de ikke har fortjent at komme i fedtefadet for.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-11-11:
Jeg skal selvfølgelig kvittere for ordførerens tilsagn om, at det er noget, vi kan dyrke i udvalgsbehandlingen, for jeg synes, det er et meget principielt spørgsmål: Vil vi tilslutte os statutterne i Den Internationale Straffedomstol, eller vil vi ikke?
Og i givet fald vi vil, så bør man sådan set også ændre den § 9, som ligger i lovforslaget, som det ligger foran os på bordet, i overensstemmelse med, hvad mindretallet har anbefalet, jævnfør side 373, det mindretal, som indbefatter Udenrigsministeriets repræsentant i arbejdet.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Umiddelbart synes jeg, at § 9, sådan som jeg læser den – og den genkender jeg, for den har stået der, lige siden jeg blev soldat i 1962, med få ændringer – er en hundrede procent rigtig paragraf.
Jeg husker de tusindvis af soldater, jeg har undervist, og hvor jeg har sagt: Soldatens første pligt er villigt og nøjagtigt at adlyde enhver lovlig tjenstlig befaling.
Det står også på side 1 i soldaterbogen: villigt og nøjagtigt at adlyde enhver lovlig befaling.
Så understreger man det, og så spørger de: Hvad betyder lovlig?
Ja, det betyder, siger jeg så – eller rettere sagt, det kan jeg huske at jeg sagde dengang for 30 år siden – at hvis jeg siger, at nu skal en af jer gå ned og hente 1.000 skud ekstra ammunition henne hos nabokompagniet, fordi vi ikke kan komme ind i vores egne våbendepoter, og så kan vi ikke komme ned og skyde, så farer han derned.
Så siger jeg: Nu har jeg 100 mand stående, du må jo brække døren op og tage det, og det er mig, der tager ansvaret.
Fint, siger han, for det har han fået en ordre til.
Det skal han gøre, ingen tvivl om det, for det er, for at vi kan komme ned og skyde, og det er fornuftigt at smadre den dør, selv om den koster 1.000 kr.
hvis jeg siger, at han skal gå ned i Næstved Diskontobank og røve 500.000 kr. til mig, så er det indlysende ulovligt.
Selv om jeg siger det, og selv om jeg har flere stjerner på end ham, så skal han sige nej, og hvis han alligevel gør det, så skal han straffes.
Men man kan ikke forlange, at en ung mand på 18 år kan overskue, hvis en oberst på 50 år giver en ordre, om den er lovlig eller ulovlig.
Morten Helveg Petersen (RV), 2004-11-11:
Mit spørgsmål vedrører § 9 og hele spørgsmålet om, hvorvidt man er straffri eller strafbar i forbindelse med en handling, man er sat til af en overordnet.
Jeg har al mulig forståelse for det, hvis ordføreren ikke lige kan paragrafferne udenad.
Jeg kan oplyse, at det er på side 373 i betænkningen.
Det korte af det lange er, at Det Konservative Folkeparti jo hylder princippet om en international retsorden.
Den konservative udenrigsminister taler for det ude i den store verden.
Og nu har vi altså et lovforslag, der, sådan som jeg forstår det, går på tværs af selv samme principper.
Ifald min udlægning nu er korrekt – og jeg forventer ikke, at ordføreren nødvendigvis kan alle detaljerne på stående fod – er den konservative ordfører så ikke også indstillet på, at vi skal ind og arbejde med den problematik i udvalgsbehandlingen?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Det er min opfattelse, at det ikke er det, man lægger op til, for så ville jeg blive meget skuffet over det personel, der er i forsvaret, og den måde, man ville fortolke både disciplinarlov og straffelov på.
Jeg kan godt huske, at hr. Søren Krarup nævnte et par eksempler fra Livgarden, som var helt ved siden af.
Men det kommer meget an på situationen.
Hvis jeg nu mødte min gruppeformand, hr. Knud Erik Kirkegaard – vi er jo ligestillede, vi er begge to folketingsmedlemmer – ude på gangen, og han sagde: Helge, jeg har dæleme travlt, kan du ikke smutte ned i kiosken og købe to flasker vin, for jeg skal til en reception?
Så ville jeg selvfølgelig sige: Det kan du tro jeg vil.
Og så ville jeg drøne derned.
Men hvis han befalede mig at gøre det og sagde: Helge, du skal gå derned.
Og jeg sagde: Men jeg skal nå et tog.
Og han så sagde: Helge, jeg er gruppeformand, du skal gøre det.
Så det er jo meget afhængigt af netop de relationer mennesker imellem.
Hvis du optræder som ligeværdig og behandler dine undergivne på en ordentlig måde, finder de sig jo i utrolig meget, fordi det er gjort i god tro.
Jeg mener, der har været eksempler i forsvaret på, at det er der nogle der har misbrugt.
Søren Krarup (DF), 2004-11-11:
Det er for at forsøge at uddybe det.
Det er jo ikke tilfældigt, at jeg standser ved et ord som krænke og gør opmærksom på, hvordan forklaringen på side 36 med en objektiv vurdering skulle begrunde krænkelsens indhold.
Som enhver kan høre, er begrebet objektiv vurdering simpelt hen det mest vitterlige vås, for en vurdering er altid subjektiv.
En objektiv vurdering er en ophævelse af enhver mening.
Det er jo altså karakteristisk, at et begreb som krænke lægger op til hele flæberiet, om jeg så må sige; der er ikke en reel holdning.
Jeg giver hr. Helge Adam Møller fuldstændig ret i, at selvfølgelig ligger der også i en militær straffelov, at der er rettigheder, men de skal knageme ikke føres helt derop, så en hvilken som helst daglig adfærd skal være bestemt af jura.
For det ødelægger militærtiden, og det ødelægger også hæren.
Derfor synes jeg altså, at man skal være lidt varsom med at tage hele den rettighedstænkning ind og indføre det begreb krænke på den måde, som altså efter min mening faktisk lægger op til en ødelæggelse af forholdene i hæren.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Tak for den klarificering, men jeg er stadig væk ikke helt enig.
Jeg kan godt forstå det i forholdet mellem en mand og en kone, det skal ikke først og fremmest være bundet af paragraffer, selv om jeg faktisk tror, at der i ægteskabsloven er en del paragraffer, der alligevel gælder.
Men det er jo også, fordi det er et frivilligt forhold, i hvert fald når det starter, og begge parter har mulighed for at forlade det og gå ud af det.
Men sådan er det jo ikke altid i et ansættelsesforhold.
Det er det jo ikke for værnepligtige.
Så derfor mener jeg altså, at der er brug for det.
Søren Krarup (DF), 2004-11-11:
Jeg vil godt svare på hr. Helge Adam Møllers bemærkninger og sige, at jeg egentlig tror, vi er fuldstændig enige, men jeg må så prøve på at udtrykke mig lidt mere forståeligt.
Det, jeg siger, er, at i forhold mellem mennesker skal man ikke begynde at indføre jura, sådan at det, der hidtil har været et menneskeligt forhold, bliver et juridisk forhold.
Jeg kan tage forholdet mellem en mand og en kone.
Hvis deres forhold er betinget af jura, så de står på deres rettigheder over for hinanden, så ødelægger det ægteskabet.
Jeg vil sige ud fra min erfaring som soldat, at det, der gjorde, at det virkelig var menneskeligt modnende at være soldat, var, at man var der i et forhold, hvor man gav og tog, uden at man hele tiden skulle stå med en paragraf i hånden og sige, det har jeg ret til, og det må du ikke.
Det er altså hele denne appel til flæberi, rethaveriskhed og forurettethed, jeg er ude efter i § 18 og for så vidt også i § 17. Jeg er fuldstændig enig med hr. Helge Adam Møller i, at naturligvis skal fornedrende behandling ikke være noget, man accepterer.
Soldaterne gør oprør.
Det gjorde vi også.
Og en ordentlig, ansvarlig befalingsmand griber også ind.
Man kan ikke undgå, at der er misforhold.
Men som sagt: at gøre et menneskeligt forhold til et juridisk forhold er at ødelægge det.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Det kræver jo i hvert fald én kommentar, og det er en undskyldning til hr. Per Kaalund, for hvis den er kommet ind i 1881, har den sikkert også stået der før den lov, der kom i 1973, hvilket jeg ikke troede var tilfældet.
Det beklager jeg selvfølgelig, så et stort undskyld til, at den er så meget ældre, end jeg troede.
Jeg synes stadig væk, vi skal bevare den, men jeg har et åbent sind.
Lad os drøfte det.
Pia Boisen (EL), 2004-11-11:
Mit spørgsmål ligger i forlængelse af dette, for vi, der ikke har været i Hendes Majestæts klæder, kan jo så læse om det i betænkningen, og der vil jeg da gøre ordføreren opmærksom på, at bestemmelsen i virkeligheden stammer tilbage fra 1881.
Da var den bredere og handlede også om, at man ikke måtte indtræde i foreninger, som angik tjenesteforhold, altså et forbud mod fagforeninger i forsvarsmagten.
Det er mere et spørgsmål om, at efterhånden som tingene har udviklet sig, har man jo så i 1973 indskrænket det til alene at gælde ikke fagforeninger, men andre organisationer, og på den baggrund kunne man jo overveje, om tiden nu var kommet til at fjerne den sidste begrænsning af den politiske frihed i forsvaret.
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Nu skal jeg have 5 minutter til, så vil jeg prøve at konstruere et eksempel.
Men vi var jo altså inde på et eksempel, som godt nok hørte fortiden til – det var hr. Per Kaalund, der selv bragte det op – hvor der under besættelsen faktisk var danske officerer, som i fuld uniform meldte sig ind i nazipartiet og deltog i nazistiske demonstrationer.
Og der skulle jeg hilse og sige fra nogle af de officerer, der ikke var nazister – og det var jo heldigvis det store flertal – at der her var en voldsom forargelse, ligesom der var en voldsom forargelse i befolkningen over at se danske officerer i fuld uniform som medlemmer af et parti og deltagende i dette partis demonstrationer, som havde besat os forinden.
Jeg tror som sagt ikke, at der bliver brug for den, og jeg håber det ikke, men jeg tror ikke, muligheden kan udelukkes.
Per Kaalund (S), 2004-11-11:
Hvem er det, man har i tankerne her for at kunne anvende den til at forbyde medlemskab af en politisk forening?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Jeg anfægter ikke, at det er helt legitimt, og det er selvfølgelig den allermest legitime lejlighed, når vi nu kigger på loven, for så kigger vi jo på alle paragraffer.
Jeg mener ikke, at den stod der i 1973.
Det, der var spændende og det, der var min hovedpointe, var, at man satte den ind i 1973.
Det var altså en nyskabelse i 1973 foranlediget af den debat, der havde været dengang, og den blev sat ind, dengang det var hr. Kjeld Olesen, der var forsvarsminister.
Men det er nu lige meget; havde det været en konservativ minister – lige før hr. Kjeld Olesen var det hr. Knud Østergaard – tror jeg, han ville have gjort nøjagtig det samme.
Jeg tør ikke angive sandsynligheden for, at der bliver brug for den, i procent, om den er meget lille, men jeg tror godt, jeg kan konstruere et par tilfælde, hvor vi ville sige, at det ville være rart at have den.
Jeg kan jo også forstå, at hr. Per Kaalund siger, at hvis vi nu skal have den, så skulle det måske i stedet for være Folketinget, der skulle beslutte det, men jeg tror, at netop i de få tilfælde, der kan tænkes, og som sandsynligvis ikke sker, har man altså brug for en rimelig hurtig handling.
Der har man ikke tid til at indkalde, og det er vel derfor, vi giver bemyndigelse, som vi typisk gør.
Jeg ville altså være tryg ved, uanset hvem af de forsvarsordførere, der i øjeblikket er med i forliget, der måtte være forsvarsminister, at han eller hun havde bemyndigelsen.
Men som jeg har sagt, er det ikke det største problem i dette her lovforslag, så jeg er helt åben.
Vi kigger på det.
Men min grundholdning er, at jeg synes, vi skal lade den stå, og lad os så drøfte det.
Per Kaalund (S), 2004-11-11:
Det er et spørgsmål i relation til denne her § 27 og argumentationen om, at den stod der i 1973.
Det var i øvrigt i den kolde krigs periode, mener jeg, og tingene var lidt hidsige dengang, men det er jo ligegyldigt, men da var Anker Jørgensen og Kjeld Olesen ministre, og så er der siden en række ministre, der har administreret denne her regel.
Hvis det var en argumentation for det, så var der jo ingenting, der ville blive ændret her i verden.
I øvrigt står der jo i bemærkningerne til nævnte § 27, at man henviser til menneskerettighedskommissionen og menneskerettighedsdomstolen, og i krigstilfælde kan man jo indføre visse regler af forskellig art.
Man er altså inde at kigge på denne paragraf under alle omstændigheder, uanset den nu har stået der i mere end 30 år, uanset hvem der var statsminister og forsvarsminister gennem den tid.
Derfor må det være helt legitimt at spørge, når man har fat i denne paragraf og skal modernisere og nyskabe det her: Er tiden ikke løbet fra denne her?
I det mindste vil jeg da spørge hr. Helge Adam Møller, om vi ikke bare kan antyde et eller to små eksempler på, hvornår denne paragraf skulle kunne komme i anvendelse.
Søren Krarup (DF), 2004-11-11:
Overalt, hvor man er meget optaget af at ynke sig selv og sige, at jeg er en lille uskyldig en, der er blevet mishandlet, er det klynk.
Men nu er det jo ikke tilfældigt, at det er disciplinarloven, som jo netop forholder sig til disciplinarmidler og ikke til direkte straffe, og det er da klart, at man der tit er i den gråzone, hvor tingene ikke kan afgøres klart og konsekvent, og der er det selvfølgelig da også rigtigt.
Det gælder jo nok, at man faktisk har svært ved at udtale sig om de ting her, hvis man ikke selv har været i militæret, men enhver, der har været soldat, ved jo, at en situation af den art består i, at en befalingsmand taler med de pågældende og søger at finde en løsning og så idømmer de disciplinarmidler, der er tale om.
Selvfølgelig kan man da i høj grad blive hørt i den sammenhæng.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-11:
I forlængelse af svaret betyder det vel så også, at det, når vi skal tage stilling igen om 6 måneder, altså i april måned – hvis volden fortsætter den eskalation, som man i rapporten fra Forsvarets Efterretningstjeneste peger på er det sandsynlige; de siger, at volden i 2005 vil være stigende i forhold til 2004; og hvis der afholdes valg, som ikke er legitime, f.eks. på den måde, at den sunnimuslimske befolkningsgruppe ikke deltager – så er sidste gang, vi har set De Radikales folketingsgruppe stemme for en forlængelse?
Søren Krarup (DF), 2004-11-11:
Jeg kan fortælle hr. Keld Albrechtsen, at der engang var en gammel folketingsmand – jeg tror, det var ham, der hed J.K. Lauridsen, og han var i øvrigt en temmelig begavet mand – som heroppefra fremførte synspunktet »a benægter fakta«.
Og i forbindelse med den interessante argumentation, hr. Albrechtsen fremfører, når han nu på ny taler om korsriddere, hvor han åbenbart ikke fatter, hvad jeg siger, han har ikke den ringeste anelse om, hvordan evangelisk-luthersk kristendom forholder sig til det, han kalder korskrig, opgiver jeg ham og lader ham stå og fortsætte med at sige: »A benægter fakta«.
Der er altid nogen, der er ofre.
Der er altid nogen, der kan sige, at det er de andres skyld.
Det kunne jo også, bedste hr. Albrechtsen, være sådan, at en religion, der som sin konsekvens har det, der hedder hellig krig, altid vil være disponeret for at føre til terror.
Og hvis hr. Albrechtsen begyndte at læse f.eks. lidt kirkehistorie, lidt verdenshistorie, så var han måske også i stand til at finde eksempler på noget af det, vi oplever, i den fjernere fortid.
Villy Søvndal (SF), 2004-11-11:
Jeg synes, at hr. Niels Helveg Petersen holdt en på mange måder afbalanceret tale – man kan næsten blive begejstret efter at have hørt de borgerlige ordførere.
Også i forhold til analysen, at situationen denne gang er en fuldstændig anden på grund af undtagelsestilstanden, bombardementet, sunnimuslimerne på vej ud, de hundredetusind dræbte osv. osv.
Jeg vil bare spørge: Hvor længe vil Det Radikale Venstre tage et medansvar for den eskalerende vold, hvilket Politiken også spørger om i en leder i dag?
Jeg synes, at det ud fra Det Radikale Venstres tilgang til militære løsninger må bekymre at se en situation, der dagligt eskalerer i vold; hvor denne måned og hver måned bringer flere dræbte end den forrige måned.
Hvor stor en eskalation af vold vil man anerkende fra De Radikales side, inden man når en smertegrænse?
Kim Andersen (V), 2004-11-11:
Vi har haft utallige forhandlingsmøder, og der har også været bilaterale samtaler og drøftelser.
Mange ideer og konstruktioner har været oppe at vende.
Jeg noterer mig, at det er ministeren, der har ansvaret for at placere hovedsædet.
Jeg noterer mig, at der fra de store partier i forligskredsen fra første færd har været udtrykt et klart ønske om, at hovedsædet skal ligge i Trekantsområdet, og at det skal være et fuldgyldigt hovedsæde.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-11-11:
Jeg har bestemt ikke tænkt mig at blande mig i, hvor bestyrelsen holder sine møder, det skal den såmænd nok selv finde ud af, og jeg synes, det ser ud til at være en fornuftig bestyrelse.
Jeg vil bare gerne have hr. Kim Andersen til at bekræfte en ting, nemlig at fra det tidspunkt, hvor vi sad og kunne lave kommentarer til det og skulle have en tilbagemelding på, hvad der blev ændret, til forslaget gik ud til høring, er det blevet ændret.
Det, der hed, at der som udgangspunkt vil være tale om en smal model, hvor kun et begrænset antal medarbejdere samles fysisk i hovedsædet, er simpelt hen blevet ændret.
Det vil jeg bare gerne have hr. Kim Andersen til at bekræfte er tilfældet, og at det er sket, uden at alle forligsparter overhovedet har været involveret i det.
Kim Andersen (V), 2004-11-11:
Jeg er meget enig med fru Anne Grete Holmsgaard i, at der uden tvivl vil være brug for alle de kompetencer, der i dag findes i Elkraft og Eltra, når Energinet Danmark skal etableres som en fremtidsorienteret organisation.
Jeg er også overbevist om, at der fortsat vil skulle være vigtige aktiviteter i såvel Østdanmark som i Vestdanmark og for min skyld også gerne på nogle af de adresser, der i dag er i Østdanmark.
Men det er jo ikke alle de kompetencer og alle de medarbejdere, vi her har brug for, som er nødvendige for, at man kan etablere et komplet hovedsæde.
Sådan er det jo også i andre koncerner.
Man kan udmærket have et komplet, velfungerende hovedsæde og så alligevel have forskellige faglige kompetencer i andre dele af organisationen, også rent fysisk.
Det, vi ønsker, er en entydig placering af Energinet Danmark i Trekantsområdet og et fuldgyldigt hovedsæde med de funktioner, der er kendetegnet for et hovedsæde.
Det vil altså også sige, at direktionens hjemsted er Trekantsområdet, og at det også er der, bestyrelsen holder sine møder.
Det har intet at gøre med, at vi ikke værdsætter og fortsat vil have brug for de kompetencer, der er andre steder i Energinet Danmarks organisation på andre adresser i landet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2004-11-11:
Jeg mener, at økonomi- og erhvervsministeren er nødt til at indse, at det bliver han nødt til at sætte sig ned og drøfte med os.
Det er fuldstændig afgørende, at vi ikke risikerer at få en situation, hvor de medarbejdere, der sidder i henholdsvis Ballerup og Birkerød, føler sig truet eller føler sig svigtet.
Det er afgørende af hensyn til dem som personer, men også for at fastholde de kompetencer, de sidder inde med.
Vi har været uenige om placeringen af hovedsædet, og vi har kæmpet meget om det.
Men jeg synes ikke, det er fair, at når man fra ministerens side selv lægger op til at sige, o.k., så bliver det som udgangspunkt et smalt hovedsæde, og at det bliver i Trekantsområdet og ikke i Skærbæk, for der skal være armslængde, at vi så efterfølgende kan konstatere, at det med det smalle hovedsæde bare er fjernet.
Det her handler altså om mange hundrede medarbejdere, som skal opleve, at de alle sammen er værdsatte og alle sammen er nødvendige i en konstruktion, som vi jo grundlæggende er enige om er en succes, fordi vi har værnet transmissionssystemet mod kommercialisering og salg.
Så er det bare meget, meget ufornuftigt at gøre det her, uden at man helt klart sender signalet: Vi har brug for alle jeres kompetencer.
Jeg spiser ikke argumentet, som dog heller ikke har været fremført i dag, om, at det er, fordi de skal flyttes til udkantsområder, for Trekantsområdet er ikke noget udkantsområde.
Så snakker vi altså om en helt anden placering, så snakker vi om Nordjylland, Bornholm, Sydfyn, Langeland, dele af Vestsjælland, Lolland-Falster.
Jeg ved, at der har været lobbyet rasende meget på det her.
Jeg synes, det er fair, at vi er uenige, men jeg synes ikke, det er fair at opdage, at der er gået bag om ryggen på en.
Det synes jeg simpelt hen er urimeligt.
Det kunne jeg så leve med, hvis det bare gik ud over mig, så kunne jeg bare blive gal.
Men det her handler altså ikke om mig.
Det handler om en hel masse medarbejde re, som skal opleve, at de virkelig er værdsatte her.
Jeg vil derfor meget anmode ministeren om at gå ind i en meget seriøs diskussion om, hvordan vi får sendt de klare signaler til de medarbejdere, der sidder i de to selskaber, om, at de ikke er i farezonen for at blive tabere i det her.
For vi risikerer faktisk også hele selskabskonstruktionen ved det, og det synes jeg ville være dybt ulykkeligt.
Erik Mortensen (S), 2004-11-11:
Jeg vil gerne stille ministeren et spørgsmål angående høringssvarene.
Der er der jo et par ting, der går igen omkring beskatning.
Vi taler jo her om de afgivne selskaber, og der er både tale om spaltning og fusion, og i bemærkningerne til høringssvarene, fremgår det sådan set, at det er noget, man i samarbejde med Eltra og Elkraft System vil arbejde videre med.
Mener ministeren, at det er en betingelse, at disse ting er afklaret, sådan at de involverede selskaber helt klart kender deres skattemæssige stilling?
Er det en betingelse for, at lovforslaget som sådan kan vedtages, eller må de selskaber leve med, at det kan gå både den ene og den anden vej, når vi i givet fald har vedtaget lovforslaget?
Der er selvfølgelig også afklarede forhold omkring det skattemæssige.
Jeg vil blot sige til hr. Erik Mortensen, at vi jo stadig væk arbejder med at få alle de her problemstillinger afklaret.
Jeg lægger ikke skjul på, at vi har en deadline for at få det her lovforslag færdigt, og det vil vi selvfølgelig forholde os til.
Der er jo lagt op til, at fusionen af Eltra og Elkraft sker efter reglerne i fusionsskatteloven som en skattefri fusion.
Det betyder altså, at det skattemæssige underskud i Eltra og Elkraft forsvinder, når selskaberne fusionerer.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-11:
Jeg er ikke helt sikker på, at det er et fuldstændig gennemtænkt forslag, fru Aase D. Madsen kommer med, men det vil vi da gerne kigge på.
Det er meget vigtigt for os at få stoppet den udsalgspolitik.
Det var da et meget klart svar.
Så er det rigtigt, at der bliver større olieindtægter, men de større olieindtægter skyldes jo, at olieprisen stiger.
Dér vil jeg erkende, at der et punkt, hvor fru Aase D. Madsen kan undskylde sig med, at der virker andre kræfter – nemlig den internationale oliepris – end dem, som fru Aase D. Madsen har indflydelse på.
Den vil jeg ikke gøre fru Aase D. Madsen ansvarlig for.
Men det er den stigning i olieprisen, der er årsagen til, at der kommer lidt flere penge ind fra oliebeskatningen til den danske stat.
Det er ikke den aftale, fru Aase D. Madsen har lavet, tværtimod.