runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hanne Andersen (S), 2000-05-12:
Forslagsstillerne er optaget af folkesundheden, og det er jo dejligt, og jeg noterer også, at der i forslaget er anerkendelse af de mange initiativer, der er i regeringens folkesundhedsprogram.
Selvfølgelig skal vi gøre en indsats for at ændre befolkningens holdning til rygning, alkohol, fedtholdig kost
og motion
Danskerne er blevet opmærksomme på de sundhedsfarer, der lurer specielt på disse områder.
Men det er en meget pudsig vinkel, forslagsstillerne har, når det gælder fremme af folkesundheden: Mere medicin, flere lægemidler, flere reklamer er vejen til løsningen. Reklamer i fjernsyn er tilsyneladende den sikre vej, og alle skal via disse tv-reklamer på skærmen have de godkendte præparater præsenteret.
Forslagsstillerne nævner i bemærkningerne de lægemidler, hvor kendskabet skal udbredes, og hvor tv-reklamerne skal servere antabus, appetitnedsættende piller og rygeafvænningsprodukter til aftenkaffen.
Begrundelsen for tv-reklamer er, at så vil lægemiddelindustrien udvikle endnu flere lægemidler, fordi de kan få en større fortjeneste, når reklamer i tv skaber et større behov.
Vi er ikke enige.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Indtil dette øjeblik er det lykkedes os at holde reklamer for alkohol og medicin væk fra danske public service-kanaler.
Det er vi godt tilfredse med, og ønsket om en større indtjening til lægemiddelindustrien kan ikke få os til at ændre holdning.
Medicin og lægemidler skal behandles med alvor og stor omtanke.
Der er selv for de bedste af dem større eller mindre bivirkninger, også for de lægemidler, der er nævnt her i forslaget, bl.a. svimmelhed, hovedpine, kvalme, søvnløshed, hjertebanken, for hurtige hjerteslag, sygelig opløftet stemning.
Ja, der er endda unge piger, der udtaler til dagspressen: »Jeg har desværre ikke flere Letigen, ellers kunne jeg godt være taget med på Burger King«.
Der findes næppe nogen speciel opskrift på et langt, sundt og lykkeligt liv og heller ingen medicin, hvad enten
den sælges i håndkøb, på recept eller markedsføres i fjernsynet, men der er efterhånden ingen, der tror, at røg, alkohol, fedt og for lidt motion er en livsforlængende eliksir.
Den gode opskrift på folkesundhed handler om, at endnu flere ændrer vaner.
Mange har gjort det.
Mange tager imod hjælp til ryge- og alkoholafvænning, enten det er på arbejdspladsen eller via den praktiserende læge, og oplysning nytter.
Der findes ingen lykkepille eller lykkeeliksir, og i langt de fleste tilfælde varer lykken jo også kort, hvis man skal klare det på egen hånd. Så lad os ikke bilde folk ind, at sjove, salgsfremmende reklamer klarer sundheden.
Information og vejledning er de bedste hjælpemidler, også i de tilfælde, hvor der skal ordineres medicin.
I dag er det allemandsviden.
Ingen tror jo alligevel på, at man får et langt, sundt liv, hvis man misbruger røg, alkohol, fedt og sofaen.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Det var lige omkring registreringer over, hvad sygehusapoteker på nuværende tidspunkt producerer.
Jeg synes ikke, det fremgik helt klart, og jeg vil så lige pointere her fra talerstolen, at de spørgsmål, jeg rejste her under første del af talen, vil jeg sende videre i dag, og vi håber så også på at få et hurtigt svar, og så kan vi jo tale videre om det her under udvalgsbehandlingen.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Ministeren forsvarede dette her lovforslags meget kraftige afgrænsning med, at det er fornuftigt, at vi begrænser risikoen for sygehusapotekernes virksomhed.
Jeg synes faktisk, det er en mangel på tillid til, at amtet og ledelsen af det pågældende sygehusapotek selv er i stand til at tage stilling til, om det her er klogt eller ikke er klogt.
Jeg forstår det ikke.
Vi lægger jo ikke den slags begrænsninger på private virksomheder.
Altså er det fornuftigt at udvide aktiviteten, så klapper vi i vores små hænder, hvis man gør det.
Men her er det sådan, at hvis der er nogen, der siger, at de gerne vil prøve at udvide kapaciteten, fordi det går vældig godt, ja, så får de at vide, at det må de ikke, for de må ikke udvide kapaciteten for at udføre en god virksomhed for en privat. Der er ikke meget logik i det, der er kun ideologi i det.
Jeg beklager.
Anni Svanholt (SF), 2000-05-12:
Ja, sådan kan man blive overrasket, når der bliver taget en sag af dagsordenen.
Jeg vil godt starte med at sige, at jeg er meget tilfreds med, at sundhedsministeren er så hurtig til at komme med det forslag, som vi her har til behandling i dag.
Vi havde jo en debat under Venstres forslag - det er nr. L 209 - som jo havde baggrund i en konkret sag på Fyn, og det forslag var jo af meget begrænset karakter.
Det forslag, der her ligger på bordet, er jo langt at foretrække set ud fra
et SF-synspunkt.
Vi er meget tilfredse med, at det nu kan lade sig gøre, at vi udnytter sygehusapotekernes store ekspertise langt bedre, og jeg har jo også hermed en forventning om, at det konkrete problem, der er på Fyn mellem Fyns Centralapotek og en privat virksomhed, også hermed bliver løst.
Så på den måde kan vi være meget tilfredse med, at vi både her med det lovforslag får en generel løsning, og at det specielle problem bliver løst, så vi kan på alle mulige måder hermed støtte lovforslaget.
Tak for det.
Tom Behnke (FRI), 2000-05-12:
Jeg skal ikke gentage, hvad forslaget går ud på, men konstatere, at Frihed 2000 jo støttede forslaget fra Venstre, og derfor kan vi naturligvis også støtte lovforslaget fra ministeren her, da det jo er en realisering af det forslag, vi tidligere har behandlet. Men der er et spørgsmål, som jeg godt kunne tænke mig at rejse under debatten af det her lovforslag, som vi formentlig vil stille ændringsforslag til, nemlig forholdet mellem offentlige sygehusapoteker og så de private hospitaler.
Så vidt som jeg har forstået, er det sådan, at de private hospitaler i dag ikke har mulighed for at lave indkøb via de offentlige sygehusapoteker eller mulighed for at lave fællesindkøb, og dermed er de private sygehuse i den situation, at de skal købe præparaterne på almindelige apoteker og dermed ofte til en dyrere pris.
Vi kunne godt tænke os, at vi fik fjernet den konkurrenceforvridning, enten så de private sygehuse kunne få lov til at slå sig sammen og lave fællesindkøb og dermed opnå nogle rabatter, eller allerbedst at man simpelt hen gik ind og sagde, at de private sygehuse skal have lov til at købe deres præparater på de offentlige sygehusapoteker.
Det er et spørgsmål, vi vil stille under udvalgsbehandlingen for at få præciseret, hvordan det lige præcis er, det foregår i dag, og så eventuelt stille ændringsforslag.
Men det kunne være, ministeren allerede i dag kunne løfte sløret for, om ministeren vil være velvilligt indstillet over for en sådan yderligere liberalisering og en fjernelse af den konkurrenceforvridning, der egentlig finder sted i dag.
Tove Videbæk (KRF), 2000-05-12:
Med dette lovforslag udvides adgangen for sygehusapoteker og deres filialer til at udføre opgaver for offentlige og private virksomheder og institutioner, idet det dog forudsættes, at opgaverne skal have en naturlig tilknytning til sygehusapotekets virksomhed.
Desuden er det forudsat, at der for udførelsen af opgaverne fastsættes en pris, der mindst skal dække omkostningerne ved at udføre den enkelte opgave, og i omkostningerne mener vi naturligvis også, ligesom andre har nævnt det, at der skal medregnes husleje, løn og alle øvrige udgifter, så vi ikke her skaber en konkurrenceforvridende virksomhed, der udsætter private udbydere af tilsvarende varer og ydelser for urimelige konkurrencevilkår. Kristeligt Folkeparti ser frem til en positiv behandling af forslaget, som vi synes er godt.
Frank Aaen (EL), 2000-05-12:
Vi kan støtte forslaget.
Det er fornuftigt, men vi synes faktisk, at det er urimeligt begrænsende.
Hvorfor skal der være så lillebitte en ekstra åbning?
Jeg kan ikke få øje på nogen seriøs begrundelse for det andet end ren ideologi.
Hvorfor må et sygehusapotek ikke være med til at udvikle et nyt lægemiddel for en privat virksomhed?
Hvorfor må det kun være inden for den eksisterende kapacitet, hvis et samarbejde mellem den private virksomhed og sygehusapoteket viser, at der er grundlag for at have et frugtbart samarbejde, og at man bare skal udvide apotekets kapacitet?
Hvis man kunne finde på at lave noget fornuftigt inden for veterinære lægemidler, hvorfor skal det så være forbudt?
Osv., osv.
Altså det, der åbnes for, er fornuftigt, men jeg forstår faktisk ikke, hvorfor der åbnes så lidt, hvorfor man er så forsigtig.
Selvfølgelig skal det foregå på rentable vilkår, men dér har vi jo Konkurrencestyrelsen, som vil være i stand til at gå ind, hvis det viser sig, at et offentligt ejet apotek dumper, som vi jo for øvrigt kender at private gør det, men det er jo forbudt for det offentlige.
Altså i det hele taget er det meget mere forbudt for det offentlige at lave produktion.
Det har jeg sådan set ikke nogen forståelse for.
Vi gider ikke at have underskudsproduktioner, men hvis det er fornuftigt og det tjener et godt formål, kan vi ikke se nogen grund til at lave hele den stribe af begrænsninger, der er lagt ind i det her lovforslag.
Så jeg kan tilsige ministeren, at vi vil stille spørgsmål om at få fjernet nogle af begrænsningerne i lovforslaget, men vil medvirke positivt til dets vedtagelse.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-05-12:
Jeg kan huske, at det var i sidste halvdel af 1970'erne, at man lavede det første rigtig store sygehusapotek i forbindelse med opførelsen af Herlev Sygehus, og der havde man en virkelig varm debat om, hvad man nu måtte producere dér.
Og så blev man enig om, at det kunne være infusionsvæsker til hæren og til Grønland.
det var jo utrolig stramt, og der er løbet meget vand i åen siden da. Og vi har også her haft et forslag fra Venstre, hvor vi har drøftet præcis det samme på et meget smalt område, og nu tager man så fat.
Og der er jo virkelig lagt begrænsning i det her forslag.
Det er jo ikke sådan, at man kan gå ud og lave konkurrenceforvridende virksomhed, det mener jeg bestemt ikke.
Der er både seler og livrem på.
Og vi kan også se i de høringssvar, som vi har fået, at det stort set har opfyldt de betingelser, der blev stillet rundtomkring.
Det er jo ikke meget, man har at bemærke. Omkring Konkurrencestyrelsens betingelser mener jeg, at hvis det er klarificering, der skal til, så må det være muligt at gøre det, for som lovforslaget ligger her nu, mener jeg egentlig, det opfylder det, så det kun er et spørgsmål om at klargøre nogle enkelte ting, hvis der er problemer med det.
Men man får løst det problem, som også Venstre rejste, hvis man har ledig kapacitet, eller hvis man kan løse opgaver for hinanden, for privat/offentligt er jo ikke det store samtaleemne mere.
Nu er det snarere et spørgsmål om, hvor tæt man skal samarbejde, sådan at man ikke skævvrider noget i øvrigt i erhvervslivet.
Det er der jo ikke nogen der har ønske om.
Jeg synes det her er et fornuftigt forslag, som løser op for det problem, at man på nuværende tidspunkt ikke kan løse opgaver for hinanden, og det er da helt urimeligt.
Birthe Skaarup (DF), 2000-05-12:
Forslaget fra regeringen her går ud på, som andre har været inde på, at private og offentlige virksomheder kan få mulighed for at udnytte den særlige viden, som sygehusapotekerne gennem årene har udviklet.
Det skal så ske i et øget samarbejde mellem private virksomheder.
Og lovændringen lægger op til, at det kan løses også i samarbejde med offentlige virksomheder, men at det skal ske i overensstemmelse med et sygehusapoteks naturlige opgaver.
Vi har også mærket os, at det udtrykkeligt er pointeret i bemærkningerne, at der ikke kan ske analyser af kosmetiske produkter eller veterinære lægemidler eller produktion i tilknytning hertil.
Man gør endvidere i forslagets bemærkninger opmærksom på, at betaling for disse opgavevaretagelser mindst skal dække de udgifter, det enkelte apotek får ved at udføre en given opgave.
Jeg vil godt sige, at det er meget væsentligt for Dansk Folkeparti at gøre opmærksom på, at alle udgifter ved produktion og drift af et sygehusapotek, herunder alt hvad der kan henregnes til husleje og andre faste udgifter, skal indgå udførligt i regnskabet.
Jeg må sige, at vi har en del betænkeligheder med forslaget, for hvordan sikres det, at sygehusapotekerne ikke pludselig tager skridt til nye produktioner, nye leverancer, som allerede markedsføres i medicinalindustrien?
Jeg har nogle spørgsmål her, som måske kan besvares i dag, men ellers kan de vel nok besvares under udvalgsbehandlingen: Ligger der registreringer over, hvad sygehusapotekerne på nuværende tidspunkt producerer?
Vi er alvorligt bekymrede for, at der kan opstå en skæv konkurrencesituation. Bliver de pågældende priser fastsat på markedsvilkår med de gældende prisfastsættelser ved indtægtsdækket virksomhed?
Har apotekerne i dag ledig kapacitet, eller vil de kunne få lov at udbygge deres kapacitet med det her forslag?
Andre har været inde på det med privathospitalerne; de kan i dag ikke oprette sygehusapoteker, og det er efter Dansk Folkepartis opfattelse en konkurrenceforvridning mellem det offentlige og private.
Hvad med de private laboratorier, der eksempelvis udfører analyseopgaver?
De kan meget nemt komme i en uheldig konkurrencesituation.
Vil de produkter, som sygehusapotekerne fremstiller, ligeledes blive sendt i licitation, således at det sikres, at en eventuel produktion fremstilles til konkurrencedygtige priser?
Der er rejst nogle spørgsmål også omkring privatapoteker og om, hvorvidt Den Kgl. Veterinær- og Landbohøjskoles apotek kommer ind i denne her lovgivning.
Som sagt er der en hel del spørgsmål, der skal rejses og besvares.
Vi er ikke direkte imod, men vi vil tage stilling ud fra de svar, vi får på de spørgsmål, som er stillet her fra talerstolen.
Henriette Kjær (KF), 2000-05-12:
Vi er grundlæggende imod offentlig virksomhed.
Vi mener, at private er bedst egnede til at drive virksomhed, og der skal meget gode argumenter til at afvige dette synspunkt.
I visse tilfælde findes de gode argumenter dog, og så er vi heller ikke så ideologiske, at vi ikke vil være med til at lave nogle praktiske løsninger.
Så vi siger altså ja til dette forslag, og vi lægger meget vægt på det notat, vi har fået om ændringer til loven, hvor det helt klart præciseres, at der skal være gennemsigtighed i tingene.
Det er meget vigtigt for os, at alle direkte og indirekte omkostninger, der er forbundet med den pågældende opgave, klart kommer til udtryk, ligesom det ligger os meget på sinde, at der kun løses opgaver, der naturligt knytter sig til et sygehusapoteks virksomhed.
Vi vil altså følge loven meget nøje og håber ikke, at de offentlige sygehusapoteker begynder at konkurrere med de private aktører.
De private konkurrerer rigeligt i forvejen.
Og så ønsker vi også mulighed for, at privathospitaler skal kunne drive sygehusapoteker.
Preben Rudiengaard (V), 2000-05-12:
Dette lovforslag indebærer, at sygehusapoteker kan udføre opgaver for offentlige og private virksomheder og institutioner, såfremt opgaven naturligt knytter sig til apotekets virksomhed.
Hvad drejer denne virksomhed sig så om?
Ja, det er analyse af råvarer til lægemiddelfremstilling og færdigfremstillede lægemidler.
Det er fremstilling af lægemidler i lønarbejde for en privat virksomhed.
Det er færdigkonfektionering og dosispakning samt fremstilling af placebopræparater, altså snydemedicin, til klinisk afprøvning. Og så er det rådgivning over for private og offentlige virksomheder på områder, som vedrører sygehus- og apoteksvirksomhed.
Det er det, der er indholdet i det, virksomheden må beskæftige sig med.
Man kan så stille sig selv det mere eller mindre ideologiske spørgsmål, om vi her lægger kimen til, at det offentlige herigennem kan være med til at foretage en konkurrenceforvridning mellem offentlig og privat virksomhed.
Og det spørgsmål, man så kan rejse, når man ser det, er, hvorfor man i dette lovforslag så ikke tager den fulde konsekvens og lader private hospitaler også få lov til at drive sygehusapotek.
Men vi må nok sige, at hvis vi ikke tænker os grundigt om, er der en potentiel mulighed for en konkurrenceforvridning over for private laboratorier, som også kan foretage disse analyser og færdigkonfektionerede pakninger. For Venstre er det et kardinalpunkt, at der altid er en fair og ligelig konkurrence, og at vores brugere vil få de mest optimale priser. Jeg vil gerne over for ministeren meddele, at vi kan tilslutte os dette lovforslag under den forudsætning, som jeg nu vil skitsere: at vi prøver at sikre, at der ikke sker nogen form for konkurrenceforvridning.
Og hvordan kan vi så gøre det? Ved, at alle direkte omkostninger, der er forbundet med opgavevaretagelsen, dvs. eksempelvis løn, apparatur, husleje, administration - og det står også i ministerens forslag - indkalkuleres og synliggøres i de priser, som sygehusapoteket tager for opgaven.
Under disse forudsætninger mener vi at det er muligt at etablere en fair konkurrence på pris og kvalitet mellem offentlige og private sektorer og aktører.
Vi finder, at vi næppe kan få flertal for, at private sygehuse også kan få lov til at drive et sygehusapotek.
Det havde vi gerne set som led i en fair konkurrence, men dette forhold håber vi kan medinddrages, når vi senere skal se på at arbejde med en liberalisering af det samlede apotekervæsen.
Med de anførte bemærkninger skal jeg meddele, at Venstre kan tiltræde lovforslagets hovedsigte.
Hanne Andersen (S), 2000-05-12:
For kort tid siden havde vi et forslag til behandling om ændring af apotekerloven fremsat af fru Ester Larsen fra Venstre.
Venstres hensigt var at give sundhedsministeren mulighed for at dispensere fra loven.
Det var nye toner fra Venstre, men en konkret situation fra det virkelige liv på Fyn fik Venstre til at se på samarbejdet mellem sygehusapoteker og private virksomheder med nye øjne.
Man rettede lidt på brillerne.
Samarbejdet mellem offentlig og privat virksomhed var ikke lige så farligt mere. Venstres forslag løste dog ikke det reelle problem.
Derfor tak til ministeren for hurtig handling.
Nu er der mulighed for et nyttigt samarbejde mellem sygehusapoteker og offentlige og private virksomheder.
Det er regler, der kan bruges af alle, samtidig med at unødvendig administration, bureaukrati og bøvl med ansøgninger og dispensationer undgås. Det er dejligt, at den ekspertise, sygehusapoteker har oparbejdet på forskellige områder, nu også kan bruges i et sådant samarbejde.
Den ekspertise og erfaring, der naturligt hører sammen med sygehusapotekets virksomhed, må nu kunne bruges og må bruges til glæde for andre.
Der skal naturligvis betales for den service, sygehusapotekerne giver, den opgave, de løser for andre.
Prisen for at få løst opgaven skal selvfølgelig omfatte alle omkostninger, både de direkte og de indirekte.
Vi tager det for helt givet, at når sundhedsministeren skal fastsætte de nærmere regler for prisudregningen, vil disse udregninger omfatte såvel de direkte som de indirekte omkostninger.
Vi frygter såmænd heller ikke, at sygehusapotekerne vil kaste sig over en kæmpe samproduktion med offentlige og private virksomheder, men man får altså en mulighed for at løse de opgaver, hvor man har fået opfordringer om samarbejde, men hidtil har måttet sige nej, fordi loven forhindrede det. Vi støtter forslaget og kan medvirke til en hurtig udvalgsbehandling.
Preben Rudiengaard (V), 2000-05-12:
I Venstre er vi enige med forslagsstillerne i, at rygning, alkohol, fedtholdig kost og for lidt motion selvfølgelig er en væsentlig årsag til den øgede sygelighed og også en alt for tidlig død, hvilket vi også gjorde klart fra denne talerstol ved regeringens forelæggelse af sundhedsprogrammet i januar måned.
Nu beskæftiger vi os med et lovforslag om ændring af lov
om lægemidler, og forslagsstillerne anfører, at et supplement til implementering af folkesundhedsprogrammet kunne være at fremme udbredelsen af eksisterende, godkendte håndkøbspræparater til rygeophør, understøttelse af alkoholbehandling og appetitnedsættelse.
Derfor bliver det forslået, at der gives mulighed for, at der kan reklameres i tv for en række af disse midler under forudsætning af - sådan har jeg også tolket bemærkningerne, det vil jeg gerne sige - at Lægemiddelstyrelsen giver tilladelse, såfremt midlet er godkendt til håndkøbssalg på et apotek, og såfremt lægemidlet har en dokumenteret effekt.
Lægemiddelstyrelsen har også hjemmel til at kunne inddrage tilladelsen, såfremt midlet viser sig at have sundhedsfaglige, uheldige virkninger.
Sådan læser jeg det også.
I Venstre er vi af den opfattelse, at der bør gives mulighed for reklamering i tv for de af Lægemiddelstyrelsen godkendte midler mod rygeafvænning.
Vi kan også se det i tv fra England, og vi kan se det fra Frankrig, hvor det er tilladt at reklamere for disse produkter under forudsætning af - og det står der altid - at man i alle tvivlstilfælde kan søge råd hos egen læge eller på apotek.
Vi vil gå med til at fremme forholdet vedrørende håndkøbsmidler til rygeafvænning.
Vi vil gerne præcisere, at vi ikke kan gå med til, at der reklameres for receptpligtige midler til alkoholafvænning, og at appetitnedsættende midler også medtages.
Vi kan acceptere - og vi vil gerne udvide det - at også andre af Lægemiddelstyrelsen godkendte håndkøbsmidler også medgår i en sådan tilladelse til tv-reklamer, og her taler jeg om midler mod snue, basal hovedpine og slige sager.
Såfremt der i fremtiden kommer midler på markedet, som af Lægemiddelstyrelsen kan godkendes som håndkøbsmidler som led i alkoholafvænning, eller som har en appetitnedsættende effekt, så kan vi også gå med til, at de tillades til tv-reklame.
Der er dog imidlertid ikke præparater i øjeblikket inden for dette område, så vi kan ikke gå med til at tage Letigen eller alle mulige andre receptpligtige præparater med.
Vi skal sluttelig pointere, at medicin kun er et lille supplement til at løse de anførte symptomer på en livsstilsproblematik, og at en medicinsk behandling eller egenbehandling med medicin aldrig må blive den dominerede faktor i behandlingen af disse symptomer.
Der skal andre midler til.
Det er jeg enig med fru Hanne Andersen i.
Vi vil se positivt på disse ting, og Venstre kan medvirke til, at vi fremmer lovforslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-05-12:
Dansk Folkeparti har her stillet et forslag om, at det skal være lovligt at sende tv-reklamer for visse præparater.
Og Dansk Folkeparti har udvalgt den type lægemidler, der netop går ind og hjælper folk af med de problemer, der er årsag til de store folkesygdomme.
Selv om der ikke er så mange præparater i håndkøb lige for tiden, synes vi i Det Konservative Folkeparti, at dette forslag er godt.
Vi ønsker faktisk at gå videre end Dansk Folkeparti og lovliggøre tv-reklamer for alle typer håndkøbsmedicin.
Vi ser reklamerne på TV 3 og andre af de kanaler, der bliver sendt fra England, så de findes allerede.
I Det Konservative Folkeparti mener vi, det er udtryk for overformynderi, når man ikke tillader tv-stationerne generelt at sende reklamer for håndkøbslægemidler. Vi kender udmærket alle argumenterne imod: frygten for et utilsigtet overforbrug på grund af tv-mediets stærke virkekraft og eventuelt vildledende markedsføring.
Og vi synes, det ville være positivt at udbrede kendskabet til rygeplastre og tyggegummi og eventuelt andre præparater, der i øvrigt kan afhjælpe de problemer, folk har med forskellige laster.
Det være sig rygning, fedme og alkoholmisbrug. I Det Konservative Folkeparti mener vi, at det skal være muligt at reklamere for tilladte og lovlige produkter, der forhandles frit.
Og qua markedsføringsloven mener vi, at vi er sikrede en reel og sober markedsføring af de produkter, der er i handelen.
Vi mener også, at forbudet mod tv-reklamer for håndkøbsmedicin er gammeldags, i og med at Internettet vinder stadig større udbredelse og hele tiden udvikler sig.
Så vi vil inden længe kunne se levende reklamer i det medie og også for lægemidler, hvis de ikke allerede findes, men i dag er det hovedsagelig bannerreklamer, vi kan se. Vi støtter altså forslaget varmt og er parate til at gå endnu videre end det, forslaget lægger op til, men i denne udformning kan vi også støtte det.