runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-04:
Det er da en interessant debat, den her.
Jeg synes, det er en meget værdifuld debat.
Og begge sider har jo lidt ret.
Jeg synes da bestemt, Enhedslistens ordfører har ret i, at der udføres alt for meget ordinært arbejde af aktiverede.
Det er jo en kendsgerning, at på grund af kassetænkning foregår det på den måde.
Det er bare ærgerligt, og løsningen på det problem er jo, at vi får ledigheden og antallet af aktiverede så langt ned, at man bliver nødt til at finde ud af ude i de offentlige systemer, hvilke job man ønsker udført, og hvilke man så reelt kan rationalisere væk, hvad der jo ikke er anledning til, når man kan få aktiverede til at passe dem. Ja, det er selvfølgelig der, man skal hen.
Så er jeg da på mange måder enig med arbejdsministeren og den socialdemokratiske ordfører i, at det er en ganske udmærket indsats, der er blevet lavet siden 1993.
Derimod tror jeg nok, at de to, ministeren og ordføreren, overdriver betydningen af aktiveringen en smule.
Det er nok mit indtryk.
Men tilbage til forslaget.
Hr. Ole Sohn ved jo udmærket godt, at når man er med i et forlig, kan man ikke stemme for det her, men derfor kan hr. Ole Sohn da udmærket have fornøjelse af at drille os lidt.
Det er ham vel undt, det synes jeg bestemt.
Men sådan er det jo bare.
Det har vi ikke fortrudt.
Der er mange gode ting og gode intentioner i det, men der er også noget, der ikke er lykkedes.
Og det har jo flere årsager.
Den første er velsagtens, at forudsætningerne, som statsministeren og regeringen jo har hovedansvaret for at vurdere, nok var lidt for optimistisk vurderet. Det tror jeg nok de var.
Endelig har ambitionsniveauet nok også været lidt for højt med hensyn til, hvad man kunne aktivere på en fornuftig måde, og derfor er der jo opstået megen meningsløs aktivering.
Forudsætningerne for vurderingen og administrationen har regeringen selvfølgelig hovedansvaret for.
Det er den, der sidder med det.
Og de oppositionspartier, der er med i forliget, har jo sådan undertrykt vores kritik så meget, som vi nu syntes vi sådan kunne magte.
Det er jo ikke sådan lykkedes til fuldkommenhed, men jeg synes alligevel, at vi har været ret gode.
Også så gode, at jeg næsten følte, det var illoyalt, da ministeren nu her for 2-3 uger siden kom ud
med, at nu havde han også indset, at der var huller i aktiveringssystemet, at der var meningsløs aktivering, og at tiden er inde til at gøre op med nogle ting.
Jeg anerkender i høj grad, at ministeren gør det, og det sidste, jeg siger her, skal vel mere forstås som en vittighed.
Jeg synes bestemt, det er fornuftigt, og derfor kan vi selvfølgelig heller ikke stemme for det forslag, der ligger her.
Jeg kan slet ikke tilslutte mig det, der jo ligger i beslutningsforslaget, at hvis folk ryger ud over 4-års-grænsen, så er det nærmest alene, fordi de ikke får aktivering nok.
Sådan er det jo nok ikke.
Men foreløbig går der altså indtil nytår, inden de gør det, og så må vi se, hvor stort problemet er til den tid.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Jeg synes, det er lidt underligt, at man af Venstres ordfører skal anklages for at ville lade en arbejdsløs køre rundt i et aktiveringscirkus.
Jeg har sådan set
i årevis efterlyst alternative forslag til, hvordan man sikrer, at arbejdsløse kommer i ordinær beskæftigelse, og vi er selv fremkommet med forslag, men de er alle sammen blevet skudt ned.
Det er det, Venstre efterlyser, nu skal der gøres noget ved det, og derfor vil jeg gerne spørge hr. Jens Vibjerg: Hvad har Venstre gjort for at sikre, at det private erhvervsliv lever op til den intention, som er forudsætningen for, at den eksisterende arbejdsmarkedsreform kan virke?
Hvad har Venstre gjort?
Bare ét eksempel på, hvad Venstre har gjort for at sikre ordinær beskæftigelse for de arbejdsløse.
Ove Hygum (S), 2001-04-04:
Kan jeg få fru Jette Gottlieb til at uddybe bagsiden af medaljen, når vi ser på, at over 200.000 personer yderligere er i beskæftigelse i år 2001 set i forhold til, hvad arbejdsløshedstallet og beskæftigelsen viste, dengang denne regering tog over i januar 1993?
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Næh, det, at der er kommet flere i beskæftigelse, har ikke nogle negative konsekvenser.
Jeg konstaterer, at aktiveringen som virkemiddel har nogle bagsider, og det er dem, jeg påpeger.
Og jeg synes, det er vigtigt at gøre opmærksom på dem, fordi ordinært arbejde på overenskomstmæssige vilkår trods alt er perspektivet, og det tror jeg også, det er for arbejdsministeren.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Nu er vi inde ved kernen af Enhedslistens politik, der handler om, at der ikke skal ske noget.
At der ikke skal være nogen ting, selv om man siger: Jamen der skal være selvvalgt uddannelse og alt det der.
Det, det dybest set handler om i forhold til det, fru Jette Gottlieb siger nu, er, at de ledige skal blive i køen, indtil der er nogen, der kan ansætte dem i et ordinært job. Og det vil være synd og skam for de ledige, for det ville være at holde dem udenfor.
Tværtimod.
Man kan mene om det system her, hvad man vil, men det, at de kommer med ind og får et løft, og at mange af dem kommer igennem via privat jobtræning, som vi har talt om, eller andre former for værktøjer, som vi kender, som virker, betyder, at de jo så dermed også får en plads på arbejdsmarkedet.
Det andet
synes jeg bare er at parkere dem i en lang kø, hvor man så kan vente på, at nogen ansætter dem.
Her giver vi via et system mulighed for, at de kommer ind og er med på det ordinære arbejdsmarked.
Ove Hygum (S), 2001-04-04:
Jeg må i forhold til de svar, jeg har modtaget fra fru Jette Gottlieb konstatere, at der er sket en kolossal beskæftigelsesmæssig fremgang siden 1993-1994. Jeg må også konstatere med det, der er svaret på, og det, der ikke er svaret på, at det er en rigtig tese, at netop den rigtige arbejdsmarkedspolitik og aktiveringen har bidraget til, at arbejdsmarkedet i Danmark trods højkonjunktur, trods stigende beskæftigelse, ikke er brændt sammen, som vi så det i slutningen af 1980'erne.
Sandheden er jo den, at hvis ikke der havde været ført en aktiv arbejdsmarkedspolitik med en seriøs rådighedsvurdering og en aktiv aktivering med opkvalificering, jobtræning m.v., så havde dette ikke kunnet lade sig gøre.
Det synes jeg ikke er nogen skam at acceptere.
Jeg vil godt sige, at det slet ingen skam er at kunne henvise til, at der er udrettet ganske mange fornuftige ting de sidste 8 år og samtidig at kunne konstatere, at opgaven nu måske er en anden, og derfor har jeg lagt op til en helt åben debat om, hvordan vi skal tage fat på de næste lange seje træk for at få ledigheden endnu længere ned.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Jo, men de ting, der bliver fortiet, er, at der stadig er folk, der hænger fast i systemet, og at aktivering i mange tilfælde betyder, at folk låses fast i en ikke almindelig beskæftigelse.
Og det er der mange eksempler på.
Ca. 50 pct. af dem, der har været i jobtræning, kommer ikke videre.
Det er jo dog trods alt noget, man må konstatere er en fejl i systemet, og det er vel også det, arbejdsministeren konstaterer, når han kommer med nogle betragtninger om, at man skal gå ind i en kompetenceløftbetragtning i stedet for, og at man skal gøre mere for at gøre det lidt mere fleksibelt og sådan nogle ting.
Det går jo ikke så glat, som der bliver sagt.
Der er stadig folk, der ryger ud af systemet.
Og det er vel ikke ønsket.
Derfor er en af de ting, som vi f.eks. har snakket om, det der med, at jo mere man strammer listen over uddannelse ind, som folk kan opkvalificere sig i, jo smallere den vifte bliver, desto mindre bliver det redskab selvfølgelig brugt. Og det er jo også præcis det, der er sket.
Tidligere, altså i begyndelsen af perioden siden arbejdsmarkedsreformen, havde man langt mere uddannelseseffekt med uddannelsesorlov og alle de der ting som en langt vigtigere faktor, end man har i dag.
Positivlisten har begrænset ganske betragteligt, hvor mange forskellige former for kompetenceudvikling folk kan beskæftige sig i, og det er et af problemerne.
Det, som hr. Bjarne Laustsen sagde, var fuldstændig præcis det modsatte af det, jeg havde sagt. Så der var intet belæg i det, jeg sagde, for de betragtninger, som hr. Bjarne Laustsen kom med.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Det er fru Jette Gottliebs bemærkning om, at 50 pct. af de mennesker, der er i jobtræning, kommer til at sidde fast i systemet, der får mig herop.
De kommer ikke videre, var postulatet denne gang. Hvis det skulle være rigtigt, ville der jo være mange, mange, mange flere, der faldt ud af dagpengesystemet, end der rent faktisk er.
Sandheden er vel, at hovedparten af dem kommer i ordinært arbejde, ellers ville de som sagt falde ud af systemet.
Jeg synes, at den melodi, der skal synges i dag, som også Enhedslisten kunne synge med på, er, at vi sammen har lavet servicejobloven, vi har endda også forbedret den.
Det svar, vi kan give til de folk - uanset hvor mange det nu er - er, at det ikke er en umulig opgave med alle de jobåbninger, der er.
Og der er økonomi i det her også for de berørte parter, dvs. at først og fremmest kommunerne kan gå ind og løse det.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Ordningen med servicejob er en sang, jeg meget gerne vil synge, og det gør jeg også, også ude i kommunerne.
Men realiteten er jo, at kommunerne er usædvanlig sløve til at få oprettet de servicejob. Servicejob har en dobbeltfunktion.
De kan på den ene side skaffe folk ordinær beskæftigelse til overenskomstmæssig løn, vel at mærke hvis de folk er over 48.
Det skal vi lige huske.
Det er en særlig gruppe, vi taler om, men o.k., det er en vigtig og stor gruppe.
Men kommunerne opretter ikke jobbene, staten opretter ikke jobbene, amterne opretter ikke jobbene, de humanitære organisationer opretter ikke jobbene, ikke endnu i hvert fald.
Jeg håber da bestemt, de kommer til at gøre det.
Det var jo derfor, vi foreslog det i sin tid.
Og det var også derfor, vi foreslog til spidsen af knivsæggen den sidste nattetime under finanslovforhandlingerne, at nu skulle de her job altså gøres overenskomstdækkede, og det skulle være muligt at genoptjene sin dagpengeret på dem, så det blev ordinært arbejde.
Og det lykkedes, det var fint, det er vi glade for.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Det er sjældent, at jeg møder nogle folk ude i landet i forsamlingshusene eller andre steder, der er i den gruppe her i aktivperioden, som synes, at de i spørgsmålet om aktivering får for meget aktivering eller for lidt aktivering.
De fleste synes, det er mere end rigeligt, og derfor er det jo en spændende diskussion her i dag, hvor der er nogen, der synes, de skulle have noget mere.
Men jeg kan ikke have siddende på mig, at hr. Ole M. Nielsen synes, at vi overdriver en smule med hensyn til aktiveringens betydning.
For hvis vi ikke havde de regler og de muligheder, som vi sammen har strikket sammen, og som virker som værktøj i den aktive arbejdsmarkedspolitik,
så tror jeg heller ikke på, at det kunne lykkes.
Det, der selvfølgelig er problemet, er, at vores land er delt op i forskellige regioner. Nogle steder er ledigheden meget lav; der er det meget lettere at få nogle gode udslusningsprocenter.
Som det er oppe hos os i Nordjylland, ja, der er beskæftigelsen jo dårligere.
Der er højere ledighed, og det betyder, at man ikke kan få den samme effekt der.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-04-04:
Jamen kvalitetsaktivering, altså opgraderende aktivering, aktivering, som gør folk bedre egnet til at tage et job, kan vi selvfølgelig ikke få for meget af.
Men vi har desværre også haft demoraliserende aktivering - det skal vi ikke uddybe i dag, for der er efterhånden lidt forståelse for, at sådan er det - og det skal vi selvfølgelig se at komme ud over.
Det redder ikke folk at sætte mere af det i gang.
Folk ryger alligevel ud over 4-års-grænsen.
Det var sådan set det, jeg ville sige med mit indlæg. Jeg glæder mig til, at vi kommer i gang med det arbejde, hvor vi måske ligesom kan starte på en frisk og få en ny måde at se på tingene på og så få ledigheden endnu længere ned.
Omkring den skæve fordeling af jobmuligheder: Det er jeg helt enig i, og derfor undrer jeg mig også ofte lidt over den her 110 pct.s tro i regeringen på, at når bare man er aktiveret, så får man også job.
Altså, aktivering skaber måske nogle job, men ikke job i ubegrænsede mængder
, det må man altså sige, i de svage dele af landet.
Så er der altså tilbage at satse på den faglige mobilitet.
Der tror jeg da sådan set at vores regler er tilstrækkelig stramme, men at der måske ikke bliver administreret fuldt ud. Man møder jo også en gang imellem folk, der siger, at det ikke kan betale sig for dem at tage arbejde.
Og det er altså en formulering, jeg ikke kan snuppe.
Jeg mener derimod ikke, at vi skal sætte dagpenge eller bistandshjælp ned, og jeg mener heller ikke, at lønninger har godt af at komme op.
Folk skal bare ikke have lejlighed til at benytte sig af den tredje mulighed og sige nej.
De skal være forpligtet til at tage et job.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-04:
Jeg har faktisk rost hr. Ole Sohn for det her beslutningsforslag og den debat, vi har i dag.
Men jeg kan selvfølgelig ikke rose ordføreren for, at han siger, at det store regeringsparti ikke lever op til den lov, vi selv har lavet, og det forlig, vi har lavet.
Det mener jeg bestemt vi gør, og vi har de bedste intentioner om det.
AF kender den opgave, der ligger foran dem derude, og der er givet besked, og det gør de andre aktører også på området.
Jeg tror, de vil gøre alt, hvad de kan, og ikke bare bruge Amanda som en dårlig undskyldning for ikke at løse den her opgave.
Der er så mange jobåbninger i vores samfund ude i kommunerne, og der er masser af opgaver, der skal løses.
Hvis alle er parate til at gå ind i denne her konstruktive dialog, vil det også kunne lade sig gøre.
En af de gode ting ved sådan en debat som den her er jo, hvis de kommuner, vi gerne vil have til at gøre noget mere ved servicejobbene, læser et udskrift af Folketingets forhandlinger her, for så vil de jo kunne se, at det ikke har skortet på anbefalinger: Prøv at komme i gang med det her.
For det er jo en målrettet indsats, vi ønsker at gøre.
Hvis vi lytter til, hvad der foregår i forsamlingshusene, er det jo et spørgsmål om at gøre noget mere inden for ældresektoren.
Derfor har vi valgt at gøre det og målrette det her og ikke bare give det over bloktilskuddet.
Så vil jeg også sige, at med hensyn til de ting, der er sagt her om efterårets forhandlinger, er det i hvert fald væsentligt at slå noget fast, for hr. Ole M. Nielsen var lidt inde på spørgsmålet om rådighed og regler og sådan noget.
Jeg synes ikke, vi skal lægge op til en debat, hvor vi ønsker at stramme noget på rådigheden, ej heller på ydelserne og ej heller på dagpengeperioden.
Det andre ting ligger udmærket, som de ligger.
Ole Sohn (SF), 2001-04-04:
Jeg vil gerne sige, at det også er min klare fornemmelse, at vi taler os tættere på hinanden og ikke længere fra hinanden, så der er bestemt sket noget konstruktivt i debatten.
Jeg tror også, at vi kan finde gode løsninger.
Men man er bare nødt til at forholde sig til den virkelighed, at AF-kontorerne i dag er bagud med deres arbejde, og nu pålægger vi dem en kæmpe brandslukningsøvelse, og de nye arbejdsløse, der går fra dagpenge til aktivperioden, kommer der jo flere af.
De kommer også bagefter.
Så man kommer hele tiden bagefter.
Det er jo derfor, vi mente, at det mest regulære simpelt hen var at give den luft, der skal til.
Det kom vi ikke igennem med, men vi fik taget hul på den konstruktive debat om fremtiden, så dér kan være en løsning, men der er altså en stor pukkel af arbejdsløse i aktivperioden, som kommer til at hænge lidt, og det er vi selvfølgelig kede af.
Men vi håber med alle de brandslukningsøvelser, som også aktørerne og a-kasserne foretager - selvfølgelig gør de en stor indsats, for de vil jo ikke have, at deres medlemmer skal falde ud - at vi godt kunne have givet dem det bidrag, som Folketinget kunne hjælpe til med.
Det må blive en anden gang.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-04:
Efter de tidligere regler var der mulighed for, at en tidligere ejer af en virksomhed kunne afvente udviklingen i virksomheden helt op til l år, inden vedkommende tog stilling til, om selskabsstiftelsen skulle gennemføres med virkning for det pågældende år eller ej.
Dette gav anledning til spekulation, som nu er forhindret ved, at ejeren skal anmelde selskabet til registrering hos Erhvervs- og Selskabsstyrelsen og derefter sende dokumentation for registrering til den skatteansættende myndighed senest l måned efter stiftelsen. l-måneds-fristen har imidlertid givet anledning til, i tilfælde af at fristen ikke blev overholdt, at omdannelsen blev skattepligtig for ejeren af virksomheden, hvilket kan medføre meget store økonomiske konsekvenser for ejeren.
Endelig foreslås det, at fristen på l måned i lov om skattefri virksomhedsomdannelse anses som overholdt for omdannelser, der finder sted i perioden l. juli l999 til 31. maj 2001, hvis ejeren senest den l. juli 2001 indsender dokumenterne til den skatteansættende myndighed.
Det skulle sikre, at ingen ejere kommer i økonomiske vanskeligheder som følge af, at de ikke har været opmærksomme på, at fristen for indsendelse af dokumenter er blevet ændret.
Dansk Folkeparti er enig i, at der kan være undskyldende momenter for, at l-måneds-fristen ikke er overholdt, og at den undskyldelige fristoverskridelse kan have katastrofale økonomiske virkninger for den tidligere ejer.
Vi finder det
derfor positivt, at der foreslås en dispensationsbestemmelse, hvorefter der kan lempes på fristen.
Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Jamen så er der jo kun tilbage at klappe i hænderne.
Når vi ikke gør det, så er det, fordi det også har nogle bagsider, og vi har en lang række bagsider af den politik.
Jeg er enig i, at kompetenceløft og f.eks. de muligheder, folk har fået for at uddanne sig, har været medvirkende til at bringe mange i arbejde.
Jeg er enig i, at højkonjunkturen har medvirket til en stigende beskæftigelse, ingen tvivl om det.
Men jeg kan også se et system, hvor vi f.eks. har et offentligt kulturområde, som ikke kunne eksistere, hvis de mennesker, der i dag er aktiveret, havde arbejdet ordinært, for så ville der ikke være bevillinger til at drive det.
Det vil sige, vi har skaffet et offentligt arbejdsmarked, hvor en meget stor forudsætning er, at folk arbejder uden rettigheder og på ikke-overenskomstmæssige vilkår.
Det synes jeg ikke er passende.
Og det er en af mine angrebsvinkler på aktiveringssystemet.
Hvorfor ikke give de mennesker ordinært arbejde?
Vi har også påvist i flere forskellige eksempler, hvordan man kunne lave ordinære stillinger i stedet for uden
meget væsentlig brug af ekstra penge
, fordi det ville indebære, at de mennesker kom i rigtigt arbejde på normale overenskomstmæssige vilkår.
Hvorfor ikke gøre det i stedet for?
Ove Hygum (S), 2001-04-04:
Min tålmodighed er brugt op.
Jeg er simpelt hen nødt til at spørge fru Jette Gottlieb, om det ikke er rigtigt, at vi siden 1993-1994 har fået nedbragt strukturledigheden i Danmark fra over de 10 pct. til nu omkring de 5 pct.
Er det ikke rigtigt, at aktivering og opkvalificering netop har flyttet tærskelen for, hvornår arbejdsmarkedet brænder sammen? Hvis fru Jette Gottlieb kan bekræfte det, så kan jeg supplere med, at for hver gang, vi bringer strukturledigheden ned med 1 pct., så spares der 1 pct. af det danske bruttonationalprodukt på de offentlige finanser.
Så der er både økonomi og fremgang som effekt af den aktive arbejdsmarkedspolitik, der har været ført siden 1994.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Jeg kan såmænd nævne mange eksempler, men det skal jeg ikke bruge tid på.
Hr. Ole Sohn kan bare slå op i de aftaler, vi har lavet, og som også er implementeret her i Folketinget.
Her er jo værktøjer til at løse opgaverne.
I Venstre er vi ikke et øjeblik i tvivl om, at de 10.500 private jobtræningspladser sagtens kan etableres
; men det kræver, at AF-medarbejderne kommer ud på virksomhederne, som jeg også sagde i min ordførertale.
Det handler om, at de kommer ud på virksomhederne og får åbnet dørene, får skabt kontakten og får matchet de ledige med de muligheder, der er i de enkelte virksomheder.
Men her er det, Amanda har været et stort problem, fordi
det har optaget så mange ressourcer på AF-kontorerne, at medarbejderne ikke har haft kræfter til at komme ud og få lukket de døre op, som skal sikre, at de ledige kommer ud i de pladser, der skal give dem almindelig beskæftigelse.
Men vi har en tro på, og det har vi jo for så vidt også ministerens ord for, at der virkelig vil blive sat ind på det felt, og så er der jo ikke noget problem.
Vi ved i hvert fald først, når vi kommer til årsskiftet, om der reelt er et problem, men lever ministeren op til det, han ved tidligere lejligheder har lovet, og bruger de værktøjer, der ligger, så er der ingen problemer.
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-04:
Jamen det er jo en lille smule interessant.
Det vil sige, at den eneste grund til, at vi har et aktiveringscirkus, er, at arbejdsformidlingen ikke i tilstrækkelig grad kontakter private firmaer. Sådan forstår jeg Venstres diagnose af problemerne, og det kommer mildest talt bag på mig.
Men så vil jeg gerne spørge: Nu er vi altså i den situation, at vi har konstateret, at der er folk, der falder ud af dagpengesystemet,
Er hr. Jens Vibjerg villig til f.eks. at ændre positivlisten, så en bredere uddannelsesvifte bliver mulig for folk i aktivperioden?
Er det to konkrete tiltag, som hr. Jens Vibjerg vil være med til, når vi her og nu er i den situation, at vi kan se, at et eller andet stort antal personer faktisk kommer til at falde ud af dagpengesystemet?
Jens Vibjerg (V), 2001-04-04:
Jeg er uenig med fru Jette Gottlieb i, at vi på nuværende tidspunkt kan se, at der er en lang række ledige, der vil falde ud af dagpengesystemet.
Det er jo ikke tilfældet, og hvis det, jeg gav udtryk for tidligere, altså at de kommer ud i privat jobtræning og efterfølgende får ordinær beskæftigelse, er der ikke noget problem.
Med hensyn til de forslag, Venstre har bragt på banen, kan fru Jette Gottlieb bl.a. læse i Venstres finanslovoplæg
fra efteråret.
Her har vi klart lagt frem, hvilke forslag vi mener der skal til for at få systemet til at virke optimalt, og de tanker, vi har givet udtryk for dér, vil vi selvfølgelig arbejde videre for.
Nu er der jo noget, der tyder på, at vi kommer til at drøfte en eventuel ny arbejdsmarkedsreform hen over sommeren eller efteråret, og Venstre vil selvfølgelig markere sine synspunkter klart og tydeligt i de forhandlinger.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-04:
Denne arbejdsmarkedsreform, som en bred kreds af partier gennemførte i efteråret 1998, er en god lovgivning med nogle hensigtsmæssige regler og nogle intentioner, som der er masser af ambitioner i, og vi har ikke i Det Konservative Folkeparti fortrudt, at vi gik med i et forlig for at få en bedre arbejdsmarkedspolitik.
2002, om der er nogle af dem, som er omfattet af de nye regler, der falder ud af dagpengesystemet.
Det vil der givetvis være, for hver gang man har en sådan fast tidsgrænse, vil man opleve, at der er et antal, der falder
Sådan har det altid været.
Men det er et forholdsvis begrænset antal, viser erfaringen, og ofte vil vi kunne se, at der kan være andre problemer end ledigheden, der er årsag til, at man falder ud af dagpengesystemet. Først den 1. januar 2002 kan vi altså konstatere, om der er et større antal, end man kunne forvente, der falder ud af dagpengesystemet, og hvis det skulle ske, er vi naturligvis i en beklagelig situation, for så har vi ikke opnået det, vi gerne ville med den reform, vi fik gennemført.
Vi er overbevist om, at han vil gøre, hvad han kan for at leve op til dette løfte, vi vil inspirere med gode ideer, som vi har gjort undervejs, og det vil vi fortsætte med at gøre, så vi får systemet til at fungere bedre, end det gør i øjeblikket.
Jeg synes, vi skal fatte mod.
Der er mange gode kræfter, der arbejder på, at dette her skal lykkes, og vi er overbevist om, at vi også kommer til at se, at det bliver tilfældet.
På den baggrund kan vi altså ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag fra SF.