runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 1999-11-11:
Forslaget fra Enhedslisten er jo en genfremsættelse, og der bliver henvist til, at der ligger en rapport om en reform af førtidspensionen helt tilbage fra sommeren 1996.
Det er også rigtigt nok, men det betyder jo bestemt ikke, at der ikke er sket noget på området. Det var jo sådan, at de partier, som blev enige om at ændre bistandsloven, netop inddrog en lang række elementer fra førtidspensionsudvalget i reformen af bistandsloven.
Det drejer sig især om det, der forbedrer vilkårene for det rummelige arbejdsmarked, og som kan siges at være en væsentlig forudsætning for at tilvejebringe grundlaget for en egentlig reform af selve førtidspensionssystemet, altså ydelserne osv.
Og dengang var den her meget brede kreds af partier enige om, at det var den mest hensigtsmæssige måde at gå frem på.
Senere er der jo sket det, at der har været de såkaldte studiekredse omkring det, man kunne kalde næste skridt i en pensionsreform, og de studiekredse har omfattet alle partier i Folketinget.
Det har været overordentlig konstruktivt, og vi har nået, kan man sige, en slags afklaring på en række punkter.
I hvert fald har vi opnået det, synes jeg, der var formålet, nemlig at få en klarhed over, en fælles forståelse af, hvor
problemet ligger, og hvis man gør det ene, hvad bliver så konsekvenserne, og hvis man gør det andet, hvad bliver så konsekvenserne.
Så vi har et mere fælles udgangspunkt for det næste skridt, nemlig at overveje egentlige ændringer af hele førtidspensionssystemet.
Det har regeringen jo tilkendegivet, at vi er indstillet på at tage fat på i det nye år at lave sådan en egentlig ændring, og der vil jeg bestræbe mig på at inddrage alle partier i det fortsatte arbejde, sådan at alle partier også har været inddraget i studiekredsarbejdet.
Jeg har kun en enkelt bemærkning til Enhedslistens forslag her, og det er den sammenkædning, der er mellem funktionsevnekriteriet og lægekonsulenternes rolle.
Altså, nu er der jo så ellers enighed om at kalde funktionsevnekriteriet for arbejdsevnekriteriet, lige for en god ordens skyld, men altså, jeg går ud fra, at det er det, der tænkes på, altså det positive og hvad man kan.
Og det indebærer jo faktisk, at man flytter fokus fra diagnoserne til en mere helhedsorienteret vurdering af, hvad borgeren kan, og derfor ændrer det også helt lægekonsulenternes rolle.
Men lad det være.
Det er jo noget af det, vi også skal snakke videre om.
Så regeringen kan ikke støtte forslaget, fordi vi mener faktisk, vi er i gang med en proces, som jeg meget håber ender med en reform af førtidspensionen.
Jørn Pedersen (S), 1999-11-11:
Ja, der er jo grund til at takke Enhedslisten for en vis vedholdenhed, når vi sådan anden gang i år skal behandle et sådant forslag.
Og jeg vil sige, der er jo grund til at takke for opmærksomheden, men samtidig vil jeg sige, at jeg synes, det er sådan set lidt overflødigt at behandle det her i dag, fordi det arbejde, man efterlyser, foregår jo for en stor dels vedkommende allerede nu.
Så under hensyntagen til alle de der gode samtaler, der er i mange forskellige kredse, vil jeg nok sige, at det er ikke tiden til at vedtage det her.
Så vi vil anbefale, at man siger pænt nej tak.
Og det på trods af, at det jo selvfølgelig er fremsat i den bedste mening, det er vi godt klar over.
Men alligevel: Dobbeltarbejde er jo sådan set ikke noget, vi går ind for sådan som princip i hvert fald.
Else Winther Andersen (V), 1999-11-11:
Da Venstres ordfører, hr. Erik Larsen, ikke kan være til stede, skal jeg læse hans ordførertale op.
Venstre har hele tiden været af den opfattelse, at vi af hensyn til de mennesker, som har stærkt nedsatte erhvervsmuligheder, skulle have en førtidspensionsreform.
Og vi har været stærkt forundret over, at regeringen på trods af, at man har det stående i regeringsgrundlaget, har nølet og er kommet med modsatrettede meldinger. På den baggrund forstår vi godt, at Enhedslisten genfremsætter sit beslutningsforslag.
Men glædeligvis har regeringen nu indledt drøftelser med en række partier om en rammeaftale for en førtidspensionsreform.
Venstre er meget tilfreds med det initiativ fra regeringens side.
Venstre ønsker en forbedret indsats for at øge antallet af fleksjob, sikre en større tryghed for personer i fleksjob.
Venstre ønsker en forbedret retssikkerhed for de mennesker, det hele handler om.
Venstre ønsker et tostrenget system, hvor det for personer, som har en resterhvervsevne, bliver muligt at få en kombination af en ydelse og et job, hvor det kan betale sig at bruge sin restarbejdskraft.
Det skal i fremtiden for denne gruppe kunne betale sig at arbejde.
De, som ingen resterhvervsevne har, skal have en ordentlig ydelse.
Venstre ønsker, at et nyt system kun kommer til at gælde for personer, som tilkendes pension efter nye regler, medmindre nogen selv ønsker det.
Som konsekvens af, at regeringen har taget initiativer i sagen, kan vi ikke støtte forslaget fra Enhedslisten.
Men vi vil gerne kvittere for, at man har ønsket at lægge pres på regeringen for at få den til at handle.
Derudover skulle jeg sige fra De Konservatives ordfører, at man, da regeringen er gået i gang med et reformarbejde af pensionerne, heller ikke kan støtte Enhedslistens forslag.
Inge Refshauge (DF), 1999-11-11:
Sidste gang, dette beslutningsforslag var oppe at vende,
var Dansk Folkeparti imod det, og det er vi også denne gang.
Pasningsordningerne bliver prioriteret meget højt ude i kommunerne.
I Dansk Folkeparti har vi tidligere slået til lyd for en såkaldt taxameterordning, hvor forældre kun betaler for den tid, barnet er i pasningsordningen.
Det har så været oppe at vende i en enkelt kommune og er erklæret ulovligt, hvad vi i grunden ikke forstår.
Men børnepasning er en kommunal opgave, og det er kommunerne, der skal tackle dette.
Derfor mener vi ikke, vi her i Folketinget skal til at give forældre garanti for, at enten får de deres børn passet, når de har brug for det, eller også får de fuld dagpengesats.
Det er for meget, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Kommunerne gør virkelig, som jeg siger, hvad de kan inden for de økonomiske rammer for at få pasningsordninger til at nå sammen.
Vi kan ikke blive ved med at pålægge byrder her fra Folketinget, uden at der også følger kontanter med ud til kommunerne.
Villy Søvndal (SF), 1999-11-11:
Vi fremlagde jo som bekendt fra SF's side et meget præcist forslag om, hvordan vi gerne vil reformere det nuværende system.
Det er meget velunderbygget, og det er meget gennemregnet.
Som bekendt er vi i øjeblikket i gang med at diskutere rammerne for en reform af førtidspensionssystemet, og vi går i sagens natur ind i de forhandlinger med henblik på at præge det i så høj grad, som vi kan med vores synspunkter.
Det afgørende lige nu synes jeg måske også er at diskutere to andre forhold, som lige er kommet op.
Det ene er det voldsomme styrtdyk, vi oplever i tilkendelsen af førtidspensioner.
Altså ét er, hvad folk skal have, når de er inde i førtidspensionssystemet, men det alvorlige lige nu er jo, at vi fra første/andet kvartal i 1998 til første/andet kvartal i 1999 har oplevet et fald på 39 pct. Jeg tror, det er årsagen til, at ganske mange af os får ganske mange henvendelser i øjeblikket fra mennesker med ondt i ryggen eller ondt i sjælen, der ikke er i stand til at få deres pension.
Derudover er vi jo også i de sidste dage blevet inspireret af en SFI-rapport, der sammenligner danske forhold med forholdene i Holland og Sverige.
Det, jeg synes er nyt i rapporten og som kunne give anledning til overvejelser, også når der forhandles en førtidspensionsreform, er påpegningen af, at arbejdsgiverne nogle steder er med til at finansiere nedslidningen af arbejdskraften, altså man lægger en adfærdsregulerende afgift på.
På den måde er de, der slider ned, også er med til at betale.
Det er formentlig det eneste virkningsfulde, hvis vi for alvor skal gå ind og forebygge førtidspension, og det er jo en afgørende ting.
Men jeg har ikke mere at tilføje.
Vi deltager gerne i de der forhandlinger med håbet om at få et førtidspensionssystem, der er noget mere retfærdigt, noget mere retssikkert, og hvor de lave ydelser ikke længere eksisterer.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1999-11-11:
Der er grund til at sige tak til Enhedslisten for det pres, som blev lagt på regeringen for at komme i gang med forhandlingerne, og det, kan man sige, lykkes jo i meget høj grad, så det er svært at se, hvad man egentlig vil med forslaget denne her gang.
Sidste gang fik vi så det, der hedder en »studiekreds«, og senere har det så ført til egentlige forhandlinger om, hvordan den her reform så skal se ud.
Det skulle gerne give et fornuftigt bruttobeløb til folk, så de ikke behøvede at gå op og bede om noget hele tiden.
Så mange nye ting var i det, og det synes jeg egentlig, at man er kommet rigtig godt i gang med, og de store linjer er jo lagt.
Så var der det, som også blev sagt fra den forrige ordfører med hensyn til tid.
Det er nok der, det har været vanskeligst, men det, der har været vanskeligt for de mennesker, som har pension, de mennesker, der skal have pension, har jo været uvisheden.
En uvished, som jo stadig væk er der, og som for mange har ført til, at man har været usikker på, om man nu turde gå op og få ændret sin pension, om man nu turde søge til en anden type pension, fordi man var jo ikke sikker på, at man så kom godt ud af det, om man så fik sin pension med sig. Måske så blev den lavere, det er jo ikke nogen god idé, hvis der gerne er noget, man vil med det offentlige. Men jeg mener egentlig, at det er i tråd med den arbejdsmarkedsreform med det rummelige arbejdsmarked, fordi det er jo en forudsætning.
Det hele hviler jo på den forudsætning.
CD's bekymring for det her gælder jo den meget store gruppe mennesker, som i dag er placeret på kontanthjælp, som fik pension, og så den gruppe, som tidligere fik pension af overvejende sociale årsager, at man så også får plads til dem i det nye.
At man ikke skaber sig et ekstra problem med at lave en moderne reform.
Men jeg synes sådan set, at det er i så god gænge, at jeg i realiteten ikke har behov for beslutningsforslaget.
Men det har gjort sin nytte.
Dorit Myltoft (RV), 1999-11-11:
I Det Radikale Venstre er vi helt enige med Enhedslisten i, at der er behov for en reform af førtidspensionsområdet.
Men i modsætning til Enhedslisten opfatter vi reformarbejdet som en bredere og mere tidskrævende proces.
En reform af førtidspensionsområdet er ikke blot et spørgsmål om at ændre paragrafferne i en lov om social pension.
Det er ikke kun et spørgsmål om ydelsesniveauer.
Fra radikal side mener vi, at det er utrolig vigtigt at sammentænke førtidspensionen og det rummelige arbejdsmarked.
Hvor så få som muligt parkeres på passiv forsørgelse, og hvor så mange som muligt får mulighed for en tilværelse på arbejdsmarkedet.
Vi skal have virkeliggjort det rummelige arbejdsmarked.
Indsatsen for at få oprettet flere fleksjob skal intensiveres.
Kommunerne skal leve op til lovens krav om tidlig opfølgning i sygedagpengesager, og de skal blive bedre og hurtigere til at anvise fleksjob.
Regeringen har allerede taget en række initiativer for at hjælpe processen på vej, og selv om målsætningen på 40.000 fleks- og skånejob ikke er nået endnu, så er vi godt på vej.
Faktisk peger flere ude i marken på, at målsætningen ikke længere virker så urealistisk, som den har gjort.
De signaler synes vi, at man skal lytte til, men det tager stadig væk tid at skabe holdningsændringer i kommunerne og hos virksomhederne, og den tid skal vi være parate til at give.
Vi skal skaffe en offentlig debat om førtidspension, og hvad den skal indeholde i fremtiden.
Vi skal efter grundige politiske drøftelser lave en reform af førtidspensionssystemet.
Fra radikal side ønsker vi os et mere enkelt og gennemskueligt system med færre niveauer og ydelser.
Det skal være et system, hvor førtidspensionen tilkendes efter arbejdsevnekriteriet, altså hvor det, der tæller, er, hvad man kan, og ikke, hvad man ikke kan.
Og endelig skal det være et system med større retssikkerhed og et system, som kan fungere som et rimeligt og ordentligt sikkerhedsnet for de mennesker, som på grund af nedsat arbejdsevne ikke kan klare sig selv.
Det mener vi er en anstændig strategi for reformarbejdet med førtidspensionen i modsætning til en proces, hvor vi som politikere blot prøver på at vise handlingskraft her og nu og i stedet ender med at tage de mennesker som gidsler, som vi ønsker at give bedre muligheder.
På den baggrund er det ikke nogen overraskelse, at vi ikke er enige med Enhedslisten i, at der nødvendigvis skal gennemføres en reform i denne folketingssamling.
Det er vigtigt, at en reform ikke jaskes igennem på rekordtid, uden at der er tid til at gennemtænke problemstillingerne, og uden at det rummelige arbejdsmarked kan følge med.
Der er behov for tid til eftertanke og til offentlig debat.
Det Radikale Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Tove Videbæk (KRF), 1999-11-11:
Kristeligt Folkeparti er enig med Enhedslisten i, at der er brug for en førtidspensionsreform nu.
Derfor er vi også tilfredse med, at socialministeren har nedsat studiekredse om sagen, og at reformen nu er et af de vigtigste områder, der diskuteres under finanslovforhandlingerne.
I forhandlingerne er man allerede kommet langt med arbejdet, og jeg er optimistisk med hensyn til at nå et resultat inden for den nærmeste fremtid.
Når det er sagt, så vil jeg tillægge, at alt for mange mennesker er utrygge og usikre i øjeblikket på grund af, at de har været holdt hen i et forløb omkring ansøgningen om førtidspension, og de bliver behandlet voldsomt forskelligt fra kommune til kommune.
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at der i kommunerne bør foreligge en generel forretningsgang for behandling af arbejdsprøvning og førtidspensionssager, og yderligere bør der udarbejdes en speciel handlingsplan for hver klient, således at hver klient ved, hvor i systemet han eller hun til enhver tid befinder sig.
Klienterne skal vide, hvad der yderligere skal gøres, hvad næste skridt er, og hvornår næste skridt skal tages.
Mange klienter får i dag blot at vide, at de ikke er færdige med arbejdsprøvningen og derfor ikke endnu kan tilkendes førtidspension.
Men de får ikke samtidig at vide
, hvad, hvor og hvornår der skal ske noget mere.
Det er en uanstændig behandling at give mennesker, der i forvejen er ramt af forskellige uheldige omstændigheder.
Derudover mener vi også, der skal sættes turbo på skabelsen af fleksjob.
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at alle, der gerne vil have et arbejde, skal kunne få det, og derfor skal der skabes langt flere fleksjob.
Det private erhvervsliv har bl.a. via erhvervslivets sociale netværk i stor stil vist socialt ansvar og har etableret fleksjob, men de offentlige arbejdspladser halter bagefter.
Nu må det offentlige også være med og få skabt nogle arbejdspladser til folk, som ikke kan levere en fuld uges arbejde især set i lyset af, at det offentlige er storleverandør til køen af nedslidte førtidspensionsansøgere.
Derimod mener vi i Kristeligt Folkeparti, at syge, der ikke kan arbejde, ikke skal trækkes igennem udsigtsløs arbejdsprøvning, kurser, aktivering og andre kostbare foranstaltninger.
Vi må respektere, at der er altså en gruppe mennesker, der på grund af sygdom ikke kan arbejde.
I den mellemliggende periode har de så mistet retten til sygedagpenge og har stået tilbage med muligheden for at få kontanthjælp.
, mens arbejdsprøvningen står på.
Det, mener vi i Kristeligt
Folkeparti, simpelt hen er en uanstændig behandling af mennesker.
Så vi er enige i, at der er brug for en førtidspensionsreform.
Vi er også enige med Enhedslisten i de fleste punkter i forslaget, men kan ikke stemme for det, da vi jo p.t. er i gang med frugtbare forhandlinger netop omkring reformen.
Karen Jespersen (V), 1999-11-11:
Forslaget her er også en genfremsættelse.
Det drejer sig om, i hvilket omfang man kan lave en særlig miljølov for børn eller rettere sagt et ønske om, at man laver sådan en lov.
Det har regeringen tidligere afvist, og det må vi gøre igen.
Men vi har jo en arbejdsgruppe med Kommunernes Landsforening og BUPL, hvor vi blandt andet aktuelt ser på støjproblemerne, og hvor vi i det hele taget har set på en række af de miljøproblemer, man stadig væk kan sige, der er i hvert fald i nogle institutioner. Kommunernes Landsforening er også selv gået mere aktivt ind i sagen.
Socialministeriet har selv lavet en pjece om alle de regler, der faktisk i dag gælder for daginstitutioner og dér, hvor børn færdes.
Det er jo sådan, at det mildt sagt ikke er et ureguleret område, men at der tværtimod er en lang række regler.
Denne her diskussion bliver jo også ført på folkeskolens område.
Der er i øjeblikket en arbejdsgruppe under Arbejdsministeriet med deltagelse af Socialministeriet og Undervisningsministeriet, der om ikke så længe kommer med en rapport, der er en slags status over, hvordan regeringen ser på de her problemer.
Men det meget omfattende forslag fra Enhedslisten kan vi ikke støtte.
Inger Bierbaum (S), 1999-11-11:
Ja, som sagt har vi tidligere behandlet et lignende forslag
fra Enhedslistens side.
Vi har i Socialdemokratiet ikke fundet anledning til at ændre vores holdning fra den seneste behandling i april 1998, og jeg vil derfor henholde mig til, hvad jeg sagde dengang, og hvor jeg gennemgik forslagets elementer.
Men dertil vil jeg gerne tilføje, at vi den 1. juli 1998 fik lov om social service med en vigtig formålsparagraf for dagtilbud til børn, der peger på øgede krav om kvalitet.
Og jeg vil gerne understrege, at Socialdemokratiet i høj grad også er optaget af, at børn i daginstitutioner bydes gode og trygge forhold. Derfor er vi også tilfredse med, at der er meget fokus på området, og at der er flere tiltag i gang for at sikre gode fysiske og sundhedsmæssige rammer for børnene og de ansatte.
Det samarbejde har allerede, som ministeren nævnte, resulteret i en branchevejledning om indretning af daginstitutioner.
Det er ligeledes mit indtryk, at Socialministeriets pjece: »Miljøregler for børn«, som er kommet, har givet forældrebestyrelser og ansatte et rigtig godt grundlag for at indgå i en dialog med kommunerne om de lokale forhold i daginstitutionerne.
Og jeg tror på, at den dialog bedre kan bidrage til at skabe de ønskede rammer på institutionerne, end hvis man fulgte Enhedslistens forslag med at stramme op omkring reglerne her fra centralt hold.
Så derfor kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.
Inge Refshauge (DF), 1999-11-11:
I Dansk Folkeparti mener vi, at alle de punkter, der her er nævnt i beslutningsforslaget, samt en del andre, som f. eks. et et- eller tostrenget system, er noget, vi diskuterer i de møder, vi har i Socialministeriet.
Vi har haft en del gode og frugtbare møder om netop en førtidspensionsreform, så vi kan ikke støtte forslaget, men ser frem til en afslutning af forhandlingerne med ministeren.
Vi i Dansk Folkeparti er klar over, at en reform haster, men det er også i orden, at socialministeren tager den tid til at få det rigtige strikket sammen.
Det gælder jo mange menneskers fremtid og deres livskvalitet.
Villy Søvndal (SF), 1999-11-11:
Dette er jo, som det allerede er sagt, en genfremsættelse af et forslag om, at kommuner, der ikke overholder regeringens målsætning om pladsgaranti til daginstitutioner, er forpligtet til at supplere børnepasningsorlovsydelsen til maksimal dagpengesats.
Selv om vi synes, at det på den måde er et revolutionistisk forslag, at vi hellere ville have forældrenes ret til at få passet deres børn - og det har vi jo fastslået nogle gange - så mener vi alligevel, at det her er bedre end den nuværende situation, fordi det i hvert fald presser kommuner, der ikke gør noget, til ikke bare at kunne friholde sig fra regningen.
Så vi plejer at støtte forslaget, selv om det er revolutionistisk.
Gyda Kongsted (V), 1999-11-11:
Da Venstres ordfører, fru Eva Kjer Hansen, ikke kan være til stede, skal jeg hermed læse hendes tale op: Egentlig kunne jeg jo bare henvise til, hvad Venstres ordfører sagde ved den seneste behandling af forslaget og behandlingen inden da, osv., men da Enhedslisten endnu en gang har fremsat dette beslutningsforslag, vil jeg lige gøre en enkelt principiel bemærkning. I Venstre mener vi, at det, der er brug for, er at få gennemført en økonomisk ligestilling af børnefamilierne, uanset hvilken form for børnepasning de måtte vælge, herunder at vælge selv at passe sit barn eller børn.
Hvis pengene kommer til at følge børnene, og forældrene får et reelt frit valg, vil der blive bedre muligheder for at få løst problemerne omkring pasning.
Venstre kan ikke støtte det foreliggende forslag.
Og da De Konservative ikke kan være til stede, skal jeg meddele, at De Konservative på linje med Venstre heller ikke kan støtte det foreliggende forslag.
René Skau Björnsson (S), 1999-11-11:
Som socialministeren sagde, er det nu fjerde gang, Enhedslisten foreslår, at kommuner, der ikke overholder regeringens målsætning om pladsgaranti til daginstitutioner, er forpligtet til at supplere børnepasningsorlovsydelsen op til maksimum dagpengesats til de forældre, hvis barn ikke har fået et dagpasningstilbud. Som ved den forrige behandling af forslaget vil jeg gerne påpege, at jeg har stor sympati for forslagets sigte, nemlig at gøre vilkårene for børnefamilierne bedre.
Det er noget, der ligger Socialdemokratiet meget på sinde, og det er en del af regeringens målsætning.
Men som de tre andre gange kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.
Det er forkert at blande forældres ret til at tage orlov og kommunernes pligt til at fremskaffe pasningstilbud sammen.
Hvis man blander de to ting, ender børnepasningsorloven med at blive et refugium for kommunernes manglende indsats på børneinstitutionsområdet.
Den skal ikke bruges som midlertidig holdeplads for de forældre, der ikke kan få deres børn passet.
Det er et forkert signal at sende, og det er en meget kortsigtet løsning.
Det skal ske ved, at kommunernes tilbud om dagpasning bliver udbygget, og det arbejde er allerede godt i gang.
Det skule også være et incitament til kommunerne til at få afskaffet ventelisterne og indført en pasningsgaranti.
Altså med de initiativer, der har været sat i gang, med de initiativer, der kommer som led i regeringens bestræbelser på at afskaffe ventelisterne, er der sket noget, og det er en bedre og mere langsigtet måde at løse problemerne på end ved at placere ventende småbørnsforældre på en orlovsordning, de for det første ikke ønsker at være på, og som for det andet slet ikke er beregnet til det formål. Derfor kan vi i Socialdemokratiet ikke tilslutte os dette forslag.
Aase D. Madsen (DF), 1999-11-11:
Det er til hr. Kim Andersen, Venstres ordfører, der før sagde, at man var meget bekymret for erhvervslivets konkurrenceevne med hensyn til de grønne afgifter.
Ja, det er Dansk Folkeparti sandelig også.
Men der ligger ligesom lidt dobbeltmoralsk i, at man så har været deltager i elreformen - jeg ved godt, at distributionsafgiften er gradueret - der lægger store afgifter på erhvervslivet tillige med det, der hedder den prioriterede el.
Den prioriterede el bliver jo større og større via elreformen, og det vil sige, at erhvervslivet får en kæmpestor konkurrencebagdel, når de skal aftage al det prioriterede el, der kommer gennem elreformen.
Så jeg synes, at Venstre lige scorer måske lidt billige point med hensyn til de grønne afgifter, når man selv har været deltager i elreformen.