runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Aage Fauerholdt (DF), 2001-03-29:
Det er en utrolig diskussion, vi har her i dag.
Der bliver fra talerstolen nævnt ridser i lakken og mistillid. Det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkeparti er med i, kan også læses på en helt anden måde, så de ting, som vi konstaterer her, på en måde kan hilses med tilfredshed.
For det er da klart, at efter et valg vil der da også blive set på planlovens bestemmelser.
Det er jo simpelt hen en nødvendighed.
Der er partier, der siger, at vi skal have folkehøringer.
Og ved de høringer vil de også helt klart få at vide, at ja, vi har for stramme regler i planloven.
Vi, der sidder i amter og kommuner og arbejder med tingene, ønsker også ind imellem, at der kunne ske en nytænkning, og at vi havde mere at bestemme.
Men det har vi jo så ikke.
Meget af den lovgivning, der sker herinde, giver bemyndigelse til ministeren til at foretage forskellige ting.
Der kan så være dem, der er tilfredse med det, og der kan være andre, som siger: Jamen vi skal have løsnet op for nogle ting.
Her har ministeren så selv løsnet op og sagt: Her gives dispensationer.
Og det er da klart, at der vil komme en hel række, som prøver på at få de samme forhold og den samme dispensation for planloven, som vi har set her.
Det skal da selvfølgelig ses fra sag til sag, for vi skal have befolkningen med i hver kommune og i hvert amt, hvor der skal ske ændringer.
Det vil være helt naturligt, at fordi man er valgt, så skal man ikke bare gå ind og styre og simpelt hen bare hænge forskellige ting på folk og sige: Jamen sådan er det.
Vi skal have de folkehøringer, og vi skal have forskellige ting med i vores hverdag, så vi kan tage de rigtige bestemmelser.
Dansk Folkeparti er med til at fremsætte denne her vedtagelse, og det står vi selvfølgelig ved, men vi kan også sætte nogle ekstra linjer ind bagefter, bare vi kan få det her vedtaget, så vil det danne en lidt anden situation, og i særdeleshed ude i det åbne land, ude i amter og ude i kommuner.
For der er helt klart mange, der efter det her Øresundsprojekt er kommet op at stå og spørger: Kan vi ikke få samme forhold?
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-03-29:
Der er to ting, der er vigtige for mig at understrege netop i forbindelse med de små bysamfund, og jeg var lidt inde på dem før.
Det, at man f.eks. også havde en periode, hvor man sandede alt til og sagde, at nu kan intet røres i en længere periode, mens vi reorganiserer osv., var ganske skrækkeligt for en masse.
Det var jeg meget vred over, men det har stadig væk ikke noget med denne sag at gøre.
Det, der er det afgørende her, og det vil jeg gerne understrege, er, at der jo ikke er nogen her i salen, der er i tvivl om, hvad jeg mener, og var i tvivl om, hvad jeg mente, inden jeg kom herind.
Der har ikke været en debat af den her slags, uden at jeg også offentligt har sagt de samme ting, også i forhold til Ørestaden.
Jeg har ikke tilpasset min holdning til den her debat og til, hvad der nu var opportunt eller taktisk i den givne situation.
Der er ikke nogen, der har hørt noget nyt fra mig.
Der er måske nogle, der en gang imellem mener, at de godt kunne trænge til det, men det er en helt anden sag.
Det, der er det afgørende, er, at vi har taget en fuldkommen nøgtern holdning til den her sag og ikke andet.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-03-29:
Jamen jeg deler sådan set hr. Ebbe Kalnæs' synspunkt.
De, der bor ude i landdistrikterne, de, der bor ude i de mindre kommuner og de mindre amter, har problemerne.
Det er dem, der bliver hældt ned af brættet; sådan er det.
Det er en centralisme, og det er lidt ærgerligt, men man må sige, at sådan virker det i dag.
Det skulle gerne være sådan, at der også blev plads til de mindre bysamfund.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-03-29:
Jo, men vi skal lige huske på, at der er et udgangspunkt, der er helt forskelligt.
Jeg synes, det er fornuftigt at give de muligheder, der er givet med planlovens dispensationsmuligheder osv. i Ørestaden.
Det synes hr. Ole M. Nielsen ikke.
Jeg er helt enig med hr. Ole M. Nielsen i den meget firkantede facon, hvor amter går helt ned i ostebutikker på 40 m2 og begynder at lave restriktive regler, men det er jo en helt anden diskussion.
I den diskussion, vi har her, kan jeg ikke opleve noget fra Brande eller fra Svendborg eller fra noget som helst andet sted, ved at vi hindrer noget i Ørestaden og ved at pege på, at man ikke skulle være fleksibel i de tilladelser, der er givet i Ørestaden.
Det er jo dér, vi har det helt forskelligt, og det er derfor, jeg siger, at det kan blive lidt svært, uanset om der er regeringsgrundlag eller en ny regering, når vi skal have løst op for planloven.
Til hr. Hans Christian Schmidt vil jeg bare sige: Jamen jeg tror bare ikke på den vej.
Jeg tror ikke, at jeg opnår noget som helst ved at løse det.
Men jeg ser, og det ved jeg
ikke om hr. Hans Christian Schmidt ser, at der er lempet på det her, at der sker nogle forhandlinger rundtomkring.
Der er sket forhandlinger i Århus, og det er for nylig sket i forhandlinger i Odense, hvor man har givet sig på en række områder.
Mere firkantet: De 25.000 m2 har man fastholdt i Rosengårdscentret.
Den de har i Odense er for lille.
Det synes jeg var ærgerligt.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-29:
Jeg fik ikke noget særlig klart svar på det der om, hvorfor der er folk fra Brande og Tønder på den ene side og så Ørestaden på den anden side, for hr. Kalnæs er jo også utilfreds med den håndtering, der sker i Brande og Tønder, kan jeg forstå på det.
Det er jo sådan, at vi vel alle sammen har haft små børn, sådan uden sammenligning med miljøministeren, og det er jo somme tider sådan, når de gentagne gange går for langt og ikke får at vide, at det altså har nogle konsekvenser, at man bliver nødt til sådan at lave en eller anden form for ikke korporlig afstraffelse, men i hvert fald en afstraffelse, som de forstår.
Og vi kunne give sådan et pålæg og stemme for det, der er pind tre i hr. Jørn Jespersens forslag til vedtagelse og pind to i vores.
Ellers gør ministeren jo bare det samme igen, når det passer ham, helt uden hensyn til hvad hans venner, som han i øvrigt har brug for i andre situationer, mener.
Hvad vi så kan bruges til i en kommende firkløverregering - nu er jeg ikke ret sikker på, at vi egentlig ønsker at komme med i sådan en - er jo et spørgsmål om et samlet regeringsgrundlag.
Det lyder som et ganske spændende arbejde at lave sådan et.
Vibeke Peschardt (RV), 2001-03-29:
Jeg vil med det samme slå fast, at Det Radikale Venstre naturligvis ikke kan støtte nogen af de fremsatte forslag til vedtagelse. Jeg synes, at den debat, vi har hørt i dag, har ét eneste formål, og det er jo blevet afsløret hele formiddagen og nu også her over middag, som handler om ganske almindelig valgkamp og kalkunjagt på en minister, der faktisk har gjort, hvad han kunne for at minimere skaderne af noget, som er sket for mange år siden, nemlig det, at man har lavet Ørestadsforliget.
Det har mit parti ikke tilsluttet sig i sin tid, men som regeringsbærende parti bliver man altså nødt til at stå last og brast, også i sager, man ikke altid holder af, og det er klart, at denne Ørestadssag fra starten er født med en fejlkonstruktion, som så har affødt en hel række beslutninger, som jeg ikke skal kommentere mere.
Ellers har diskussionen her gået på planloven, og der må jeg altså sige, at Naturklagenævnets afgørelse ganske klart viser, at det, man har lavet, altså holder sig inden for lovgivningens rammer.
Lige til allersidst: Hr. Ole M. Nielsen skriver i forespørgselsteksten: »... tilladelsen til at bygge et butikscenter i Ørestaden, der budgetterer med at tiltrække kunder fra hele det østlige Danmark inkl. trekantområdet ...«.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Det er sådan, at i Odense har man altså et Rosengårdscenter på 100.000 m2.
Jeg kan ikke forestille mig, at folk fra trekantområdet vil køre til Ørestaden, men jeg kunne derimod forstå, og det er jo det, der har været hensigten, at folk fra Sverige muligvis ville bruge 230 kr. på at komme hver vej for at handle et sted, men selv det vil jeg tvivle på.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-03-29:
Lad mig svare hr. Ole M. Nielsen først: Jeg synes ikke, den skal være selvkørende i Brande eller Bradstrup eller nogen som helst andre steder.
Men jeg opnår jo altså ikke noget ved at deltage sammen med nogen, der gerne vil have, at den heller ikke er det - andet end at den er selvkørende i forhold til Ørestaden.
Jeg vil stille et andet spørgsmål, og det er også et svar til hr. Hans Christian Schmidt: Når jeg har hørt Venstres formand tale for en firkløverregering i fremtiden, som jeg synes er et udmærket initiativ, vil jeg gerne spørge, om Venstres ordfører i denne sag mener, det er muligt at få slækket nogle af båndene i planloven i en firkløverregering sammen med Kristeligt Folkeparti?
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-03-29:
Jeg vil helt kort spørge hr. Kalnæs i forbindelse med den dér udmærkede formulering »selvkørende«: Hvorfor må planlovsadministrationen nok være selvkørende i Brande og Tønder, men ikke i Ørestaden?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-03-29:
Jeg vil ikke gå ind i en længere debat med hr. Ebbe Kalnæs.
Jeg kender godt hr. Ebbe Kalnæs' synspunkter.
Hr. Ebbe Kalnæs siger, at hvis nu det er sådan, at man vil indsnævre mulighederne i de øvrige kommuner og amter, vil CD reagere.
Men det er vel præcis det, som hr. Jørn Jespersen har formået i dag.
Jeg vil sige, at hvis der er vindere i dag, er det først miljøministeren, og det bliver jo en god sejr,
han har simpelt hen med fast hånd kunnet lede et par partier efter sig.
Det er lykkedes ham at få ministeren til at tilkendegive, at nu skal man holde logemøder.
De, der normalt er sammen, skal have en forbrødring, og det er jo sådan set i orden.
Altså man må jo holde møder med hvem, man vil.
Og dér skal man så sidde, og så skal man diskutere lidt omkring, hvordan man vil lave indsnævringer.
Der vil jeg bare spørge hr. Ebbe Kalnæs: Vil hr. Kalnæs alligevel ikke overveje, om det ikke var en bedre mulighed at støtte det forslag, som er kommet fra hr. Ole M. Nielsen?
Hans Christian Schmidt (V), 2001-03-29:
Nu er det sådan, at jeg omgående beder om at få en anden omgang.
Jeg skal nok huske spørgsmålet, og så har jeg lidt tid til, at jeg også får lov til at forklare det, for jeg vil gerne sige til hr. Ebbe Kalnæs, at det vil der ingen tvivl være om.
De, der gerne vil støtte en politik, som man kan blive enig om, kommer selvfølgelig med.
Sådan er det jo.
Det er det, man siger igen og igen og igen, og vi vil sige det samme igen og igen og igen.
Jeg plejer jo næsten altid at være enig med CD, men det hjælper jo ingenting, for det problem, vi kommer ind i nu, er, at resten af Danmark bliver udsat for en planlovgivning, der er fuldstændig selvkørende.
Men i Ørestaden gør man undtagelser.
Der skal man have specielle regler.
Der skal man ikke lide under det, som andre borgmestre og amtsborgmestre skal lide under.
Det er det, jeg synes er så trist.
Det eneste, man kunne have håbet på, var, at hvis man havde vedtaget dét, som hr. Ole M. Nielsen har fremsat forslag om her, så ville man være kommet i den situation, at miljøministeren var blevet klar over, at det her er så alvorligt, at man i hvert fald skulle sørge for, at der var fælles spilleregler.
Til det andet spørgsmål fra hr. Ebbe Kalnæs: Jo, vi ville i en borgerlig regering kunne lindre på planlovens urimelige bestemmelser.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-30:
Når jeg kommer op allerede nu, er det, fordi jeg lige vil præcisere, at jeg er bekendt med voldspakken og tiltagene fra 1994 og fra 1997.
Men som det jo også fremgik af justitsministerens egen tale her, er problemet ikke løst.
senest 30 dage efter fuldbyrdelsesordren, at de dømte skal afsone.
Hvorfor er det ikke med det samme?
For det andet fremkom justitsministeren med nogle procenter, de er godt nok faldende og efterhånden lave, på, at der er folk, der ikke afsoner, heller ikke efter de 30 dage, på grund af pladsmangel.
I så fald må man altså rykke lidt tættere sammen.
Det sker på landets sygehuse, det sker på landets plejehjem med raske, lovlydige mennesker.
Så kan man også bruge den fremgangsmåde
over for forbrydere og i fængsler.
Sandy Brinck (S), 2001-03-30:
Socialdemokratiets retspolitik går ud på at være konsekvent - konsekvent ikke bare i forhold til, hvor mange år man skal sidde straffet, men også konsekvent i forhold til, at der skal falde en hurtig dom og en hurtig afsoning. Forslagsstilleren ønsker med B 121 at sikre hurtig afsoning for alle voldsmænd.
Der er opstillet krav fra regeringens side i de to voldspakker, og det ligger år tilbage.
Socialdemokratiet ser derfor ingen grund til at støtte et forslag, som pålægger regeringen at gøre noget, regeringen allerede gør.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-30:
Socialdemokratiets ordfører gentog jo bare, hvad justitsministeren sagde: at problemet er løst, der er ikke noget problem, og det her forslag er for sent ude.
Det mener jeg ikke det er - heller ikke på baggrund af det, justitsministeren har sagt.
Der var jo en debat.
Ja, det er jo inden for de seneste 12 måneder, at det igen i pressen er blevet skrevet, at det var pres på arresthusene og på hele kapaciteten i Kriminalforsorgen, der gjorde, at der var dømte, som ikke kunne komme ind og afsone deres straf.
Sådan har man altså oplevet nogle situationer, der var dybt krænkende for retsfølelsen i befolkningen, og hvor der var forbrydere, der kunne gå rundt, mens de skulle sidde inde.
Og i lyset af hvad jeg allerede har sagt om, hvad man byder raske mennesker, gamle mennesker på landets sygehuse, hvor de må ligge på gangene og på badeværelser, så kan man vel også byde raske voldsmænd en tilsvarende behandling i landets fængsler og arresthuse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-03-30:
Vi mener også i Venstre, at den væsentligste generalpræventive effekt ligger i en hurtig opklaring af forbrydelser, en hurtig pådømmelse og en hurtig afsoning, derom kan der ikke herske stor uenighed her i Folketinget.
Det er jo rigtigt, som justitsministeren har redegjort for, at der er opstillet forskellige målsætninger, som et stort flertal i Folketinget har tilsluttet sig, først i 1994, så i 1997.
Men måske synes jeg nok, at justitsministeren tegnede det lidt vel lyserødt.
Det synes vi er stærkt utilfredsstillende.
Vi må jo så erkende, at ingen kan hekse.
Men jeg vil da godt benytte lejligheden til igen at opfordre justitsministeren til at overveje: Er der yderligere muligheder for at stramme reglerne med hensyn til ansøgning om udsættelse af afsoning? Og så vil jeg sige, at vi i Venstre selv har den grundlæggende opfattelse, at der var flere, og det gælder ikke bare vold, med, om jeg så må sige, de middellange straffe, der straks efter domfældelsen burde hensættes til afsoning.
Det kræver formentlig en ændring i retsplejeloven, og vi vil i Venstre overveje, om ikke vi skal udarbejde en regel i retsplejeloven, så domstolene i højere grad varetægtsfængsler efter dommen med henblik på hensættelse til øjeblikkelig afsoning.
Så har forslagsstilleren været inde på, at vi skal fylde fængslerne op i højere grad, end vi gør nu.
Jeg tror ikke, det er nogen hensigtsmæssig foranstaltning.
Og hvis man overhovedet skal tro på, at straf har nogen gavnlig effekt, så taler det ikke for at fylde op, sådan som hr. Frank Dahlgaard er inde på.
Jeg skal jo også sige, at vi er bundet af et fængselsforlig, og det henholder vi os til.
Men hvis hr. Frank Dahlgaard kan skaffe penge til nye fængsler og så lige stampe dem op af jorden, så hører vi selvfølgelig gerne om, hvordan det kan lade sig gøre.
Frank Jensen (S), 2001-03-30:
Ethvert medlem af Folketinget har selvfølgelig krav på at få
Og netop fordi alle, der har begået de her typer sædelighedsforbrydelser med straffe op til 4 års fængsel, skal igennem den her visitationsafdeling, har det givet kapacitetsproblemer.
Det gjorde det nødvendigt for mig at træffe foranstaltninger til, at de pågældende ikke skulle være på fri fod, men skulle påbegynde afsoningen, indtil der var plads i visitationsafdelingen i Herstedvester.
Men vi ønsker at leve op til, at alle sexdømte skal igennem visitationsafdelingen, fordi målet her er, at de kommer i behandling for de forvrængninger, de har i deres seksuelle orientering og fantasier.
Derfor er vi i gang med at skabe rammer for en udbygning af visitationsafdelingen i Herstedvester, sådan at vi kan sikre, at alle kommer igennem visitationsafdelingen.
Men det har ikke noget at gøre med den generelle udnyttelse af kapaciteten.
Hr. Frank Dahlgaard henviser til, at sygehusene ofte kører med en kapacitetsudnyttelse på over 100.
Som jeg redegjorde for i indledningen, gør fængselsvæsenet det også.
I høj grad kører arresthusene ganske ofte med en kapacitetsudnyttelse, der er langt over 100.
Og det er netop, fordi der er en pligt til, når politiet kommer med en arrestant, at tage den pågældende ind.
Så vi gør allerede det, hr. Frank Dahlgaard henviser til, og det er baggrunden for, at også den socialdemokratiske ordfører kunne henvise til, at det, hr. Frank Dahlgaard ønsker sig, allerede er gældende politik.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-03-30:
Ja, det kunne jeg måske nok.
Det ved jeg ikke.
Men ideen i det her forslag er jo netop ikke at fremskaffe flere penge.
Dette forslag er smadderpolitisk, og derfor hører det lige præcis hjemme her i Folketinget.
Kapaciteten skal ikke øges.
Det er jo børnehavepolitik at sige: Vi skal have mere til alle, vi bygger flere sygehuse, vi bygger flere plejehjem, vi bygger flere fængsler.
Det er jo ikke politik.
Det kunne vi alle sammen være enige om, hvis der var penge. Når der er begrænsede muligheder, så må vi vælge.
At vælge i politik er prioritering. Jeg vælger, at der skal bygges sygehuse, plejeboliger, sådan at kapaciteten dér forøges og vi afhjælper det her problem.
Det prioriterer jeg som politiker højest.
Og så vil jeg ikke have bygget flere fængsler, men vi må bruge dem, der er, og sætte nogle flere ind, altså simpelt hen ændrer politikken, sådan at man kører fængselspolitik, havde jeg nær sagt, på sygehusene, så man får en ordentlig behandling, så der kun er én på hvert værelse, og så der er fuld service på.
Og så kan man køre den hidtidige sygehuspolitik i fængselsvæsenet, hvor man bare stuver folk sammen alle mulige vegne.
Det synes jeg var en god borgerlig holdning og en rigtig prioritering.
Villy Søvndal (SF), 2001-03-30:
Da SF's ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg på SF's vegne udtale: Forslaget går ud på, at voldsmænd skal fængsles umiddelbart efter dommen, uanset om der er plads eller ej.
I bemærkningerne sammenlignes der med overfyldte sygehuse og plejehjem, hvor folk stuves sammen.
Forslaget bærer ikke præg af de store overvejelser.
Der er kapacitetsproblemer inden for Kriminalforsorgen.
Det skyldes bl.a., at der er sket en voldsom stramning af såvel lovgivning som retspraksis i de sidste år.
Der er i øvrigt en lang række grunde til, at man bør sørge for mulighed for hurtig afsoning, men det er ikke og bør ikke være niveauet for debatten at aflevere et så uigennemarbejdet forslag.
Gitte Seeberg (KF), 2001-03-30:
Da mit partis ordfører, hr. Helge Adam Møller, er forhindret i at være til stede, skal jeg på den konservative folketingsgruppes vegne udtale følgende: Forslaget fra hr. Frank Dahlgaard indeholder to pålæg til regeringen. Jeg konstaterer, at pålæg nr. 2 om, at ingen person, der er sigtet og i forbindelse hermed idømt varetægtsfængsel, må løslades på grund af manglende kapacitet, tilsyneladende er helt opfyldt i hvert fald siden 9. marts sidste år.
Dette fordi justitsministeren jo på denne dato i et svar til hr. Helge Adam Møller på spørgsmål S 1534 anførte, at sådan var det.
Jeg går ud fra, at justitsministeren kan bekræfte, at det fortsat er gældende retstilstand.
Angående det første pålæg til regeringen om, at enhver voldsmand umiddelbart uanset voldens omfang og alvorlighed øjeblikkelig skal indsættes til afsoning, efter at dommen er afsagt, kan jeg kun tilslutte mig i hovedideen.
Men jeg og den konservative folketingsgruppe finder, at vi skal koncentrere os om at få indført dette princip først og fremmest for alle grove voldsmænd, dvs. de voldsmænd, der er dømt efter §§ 245 og 246, samt voldsmænd, der er dømt for forseelser, der ligger i den alvorlige ende af de straffe, der gives efter den såkaldte minivoldsparagraf, nemlig § 244.
Der er jo indimellem kapacitetsproblemer i fængselsvæsenet, også selv om der en gang imellem bliver sat to i samme celle.
Så kan jeg godt acceptere, at den unge 18-årige handelsskoleelev, som under et skænderi og i en stor brandert har fået stukket en anden ung mand et par øretæver, må vente et par måneder med at få afsonet sin straf.
Med andre ord kan vi ikke støtte forslaget.
Frank Jensen (S), 2001-03-30:
Hr. Skaarup spurgte mig, om det lovforslag, som vi arbejder med i Justitsministeriet, vil have en generel karakter, så det ikke alene er imod aktiviteter i lokaler, hvorfra der foregår en handel med hash, at forbudet kan bruges.
Det sagde jeg allerede i min indledning.
Det har hr. Sjursen været henne og kvittere for.
Jeg kan så sige til hr. Skaarup, at jeg svarede, at det er det.
Det bliver af generel karakter.
Det kan bruges imod de former for kriminalitet, som er strafbare allerede i dag.
Og er der et bordel, hvor der er rufferivirksomhed, så vil lovgivningen, som vi arbejder med, også kunne anvendes her.
Det ville hr. Skaarup kunne have hørt allerede i første runde, hvis hr. Skaarup havde brugt sin hørelse til at høre min besvarelse af det beslutningsforslag, som hr. Skaarup har fremsat i dag.
Helge Bo Jensen (EL), 2001-03-30:
Nej, Enhedslisten stiller sig naturligvis ikke på de kriminelles side, vi stiller os på retssikkerhedens side.
Vi synes, det er rimeligt at tage det i betragtning, når vi nu skulle snakke om at lave lovgivning, og vores synspunkt er, at der skal være et rimeligt forhold mellem den forbrydelse, den kriminelle handling, man snakker om, og den straf, der er tale om.
Det centrale er jo, at kriminalisering f. eks. af brugen
af rusmidler ingenting løser.
Det løser ikke problemet.
Brugen af hash forsvinder ikke, fordi man forbyder det.
Det eneste valg, vi reelt har som samfund, er jo, at man kan vælge en civiliseret måde at håndtere det på som for eksempel i Hollands tilfælde, at man kan løse de problemer ved at stille muligheder til rådighed på en måde, så det ikke giver nogen problemer for samfundet.