Peter Hansen-Nord (V), 2001-05-08:
Men det, jeg har sagt, er forhåbentlig noteret i forhandlingerne, så derfor kan jeg gå direkte videre til det, der er mere fremadrettet og mere interessant og mere spændende, nemlig en direkte elreform. Jeg synes, at elreformen med forskellige opfølgninger på mange måder er gået over al forventning
med den kunstneriske udførelse
, og til trods for, at vi befinder os i en valgkamp, vil jeg gerne komplimentere alle forligspartierne for det. Det tekniske indhold, den tekniske værdi, kræver derimod snart nogle revisioner og genforhandlinger.
Den første tekniske ændring kan f.eks. vedrøre den strøm, som i øjeblikket under overgangsordningerne vedvarende vælter ind på vores net.
Vi vil selvfølgelig som forligspart holde ministeren fast på, at alle anlæg skal opfylde de på tidspunktet for indgåelsen af bindende tilsagn og underskrift gældende regler og bekendtgørelser, og hvis det ikke er tilfældet, må de køre efter de nye 2000-regler.
Jeg mener ikke, der her kan gives dispensation.
Jeg mener nok også, at man måske kunne tage et par håndfulde af nogle af de godkendte anlæg ud og få tjekket og bekræftet, at alt er gået rigtigt til hele vejen igennem.
Ingen i forligskredsen kan holde til, at der er lavet møller under forkerte forudsætninger under overgangsordningerne.
Teknik 2: Vi har i elreformen aftalt maksimalt 20 pct. VE-strøm, og den grænse er vi ved at nå med det føromtalte voldsomme boom af VE-strøm, som vi har set komme ind.
Hvordan skal vi komme videre?
Er de 20 pct.-grænsen for at godkende flere anlæg?
Eller falder prisen for de anlæg, der ligger ud over de 20 pct., til markedsprisen plus VE-tillæg?
Det er også et emne, vi snart er nødt til at tage hul på.
Den tekniske øvelse 3, som jeg har tænkt mig at tage med her, er den såkaldte 100 millioner kW-grænse, der jo beskriver, hvor grøn man egentlig kan være som elforbruger.
Det er uden mening, at det danske erhvervsliv, som er vores alle sammens malkeko, skal stilles uforholdsmæssigt dårligt i international konkurrence på grund af det miljøtillæg, vi som enkeltpersoner måske burde betale i stedet for, så meget mere som dansk erhvervsliv i sin tid jo lod sit energiforbrug og sin energieffektivitet efterse i forbindelse med fordelingen af de grønne afgifter mellem tung proces, let proces og varme.
Den fjerde tekniske ting, jeg vil bringe frem, er, at vi skal begynde at finde ud af, hvordan vi kan skaffe mere konkurrence ind i den prioriterede strømdel.
Det kunne godt omlægges, så hele ens elkøb blev foretaget på det frie marked med et efterfølgende pristillæg, som kompenserede den prioriterede produktion.
Dette ville give nogle handelsmæssige og markedsmæssige fordele, indtil almindelige prisstigninger på elmarkedet udlignede prisforskellen mellem markeds-el og prioriteret garantipris.
Den femte tekniske ting i elforliget, jeg vil bringe op, er: For at opbygge en reel markedsprismodel for el over grænserne er det efterhånden ved at være bydende nødvendigt, at vi og vore nabolande aftaler et passende, tilgængeligt effektniveau for udveksling af strøm, så kunstige blokeringer, der forhøjer elprisen undgås.
Dette burde være et højt prioriteret emne, når energiministeren mødes med sine kolleger i vore nabolande, og i den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at spørge, hvordan det i øvrigt går med afvikling af 2-øre-toldsatsen mellem Sverige og Danmark.
En sjette tekniske ting, jeg vil bringe op, er kraftværkspakke, åbningsbalance, skattepligtig indtægtsramme, benchmark og meget andet, der er blevet nye begreber som følge af elreformen.
Problemstillingen er jo ikke ny og er ikke nyt stof for forligspartierne, men på den anden side vil jeg sige, at den løser sikkert ikke sig selv. Mig bekendt bliver der i øjeblikket forberedt to grundlovssager, og det ser rent teknisk ikke særlig smukt ud. Da vi jo reelt befinder os i en valgkamp, kunne vi selvfølgelig bare læne os tilbage og sige, at det er regeringens problem, og det er dårlig teknik, osv. Men lad mig være konstruktiv og sige, at en klar forudsætning for elreformen bl.a. var, at vi ikke ville ekspropriere hverken ejerskab eller ejendomsret; så vidt, så godt.
Men vi har eksproprieret ejernes dispositionsret over nogle aktiver, og vi er nødt til at finde en løsning og bl.a. finde ud af, hvad det skal kaldes: genvundne afskrivninger, kapitalvindingsskat, arveafgifter - i øvrigt alt sammen forfærdelige begreber for en selvstændig erhvervsdrivende, men dog gældende lov - og hvordan vi i øvrigt kan løse problematikken.
Vi vil gerne tages med på råd.
Den syvende tekniske ting, jeg vil bringe op, er de gode historier, vi ser i dagspressen om, at strøm, der koster danskerne 60 øre pr. kWh, bliver solgt til den nordiske elbørs for 7 øre eller mindre.
Man må spørge - og det spørger
læserne jo om - hvor mange molboagtige tilskud vi efterhånden skal finde os i.
Jeg ved godt, at det er et balanceproblem, men jeg mener, vi skal være mere smidige i vores energipolitik.
Vi bliver nødt til at reformulere nutidens - og jeg regner nutiden for at begynde ca. 1985 - syn på tabuemnet elvarme.
Jeg mener også, at jagten på elopvarmede boliger i område 4 kan indstilles og afblæses, og at man med vore dages teknik som afbrydelighed og anden god teknik godt kan give en passende rabat ved brug af overskudsstrøm på bestemte tidspunkter af døgnet.
Den ottende tekniske del, jeg er faldet over, og som vi jo stadig ikke har set noget konkret om,
er de såkaldte VE-beviser, som blev aftalt i elreformen.
De skal være på plads inden den 1. januar 2003, og jeg skal stærkt opfordre ministeren til på Danmarks vegne at få dette marked tydeliggjort i det nye VE-rammedirektiv og derigennem få et større europæisk marked op at stå, så VE-beviserne kan handles over grænserne inden for EU og for den sags skyld også uden for EU.
Vi kan allerede nu se, at vi også på dette felt skal gå en hel masse skrækkeligt igennem, før markedet forstår, hvad VE-beviser er for noget, men jeg er enig i og fastholder - og håber også, at de øvrige forligspartier gør det - at VE-markedet og denne måde at udbyde vedvarende energi på er det eneste visionære i den del af energipolitikken.
Det var et par tekniske emner, som efterhånden er dukket op i forbindelse med vores elreform, og som jeg mener at forligspartierne er nødt til at sætte sig ned og tage nogle nye drøftelser om.
Dermed er jeg kommet til min afslutning.
Jeg tror, vi er nogle stykker, der bliver nødt til at gøre den førte energipolitik mere nærværende og vedkommende og måske endda sexet, indtil vi har nået målet.
Jeg talte med en sød journalist i går, og hun mente, hun havde hørt noget om, at danskerne fra 2003 selv kunne bestille og købe deres strøm, hvor de ville.
Jeg svarede journalisten, at det er da rigtigt nok, det kan de godt; de kan f.eks. købe deres strømforbrug i Brugsen eller i Netto, når de alligevel skal købe sødmælk til puslingerne derhjemme.
»Hvor fedt!« udbrød hun spontant, »Det må vi lave en historie på!«
Dette er kun et lille eksempel på, at al vores snak om teknik går hen over hovedet på de fleste mennesker.
Vi er nødt til at finde nogle solskinshistorier, som folk kan forholde sig til, og som er vedkommende i deres hverdag.
Vi må altså, som den socialdemokratiske propagandamaskine så rammende udtrykker det, ned i øjenhøjde med borgerne.