Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-11-14:
Jeg vil gerne sige tak til udenrigsministeren for besvarelsen
af forespørgslen.
Så vidt jeg kunne lytte mig til, er vi langt hen ad vejen enige om, hvordan den påbegyndte kritiske dialog med Iran bør håndteres.
Som jeg sagde i min begrundelse, er vi i SF også af den opfattelse, at en dialog kan være et middel til at styrke reformkræfterne og til at undgå, at disse isoleres helt, hvilket der bestemt er en fare for.
Jeg tror for så vidt, at udenrigsministeren har ret i, at Khatami ønsker reformer og ikke kun taler om dem.
Spørgsmålet er imidlertid, om han er stærk nok, og om han ønsker det stærkt nok til at få disse igennem.
Som det bl.a. fremgår af Politiken i dag, men også af andre medier, er magtkampen internt i Iran ved at spidse til.
Der er på den ene side en tiltagende utilfredshed med, at det håb, der blev tændt gennem valgene i 1997, i 2000 og 2001, endnu ikke rigtig har ført til resultater, og på den anden side er der Khamenei, som åbenlyst truer med at sætte - i citationstegn - folkets kræfter ind, hvilket man vel bedst kan oversætte til et spørgsmål om religiøs terror.
Vi kan godt se tegnene på fremskridt, som udenrigsministeren pegede på, herunder bl.a., at der er kommet et større medieudbud, og at der på nogle områder er sket en vis formel sikring af bl.a. kvinders og religiøse mindretals rettigheder.
Men samtidig er det sådan, at situationen også er præget af, at der jævnligt lukkes aviser, journalister fængsles, parlamentsmedlemmer fængsles og forhøres, kritikere og også advokater fængsles og køres gennem retssager, der er totalt udemokratiske og uden nogen som helst rettigheder, de dømmes, sagerne går om igen, en række af dem holdes fængslet i de såkaldte hemmelige fængsler, der er, så vidt jeg husker, fem af dem, og så er der henrettelserne, hvoraf frygtelig mange er offentlige. Udenrigsministeren sagde i sin besvarelse, at der var tegn på, at antallet af henrettelser er faldende fra 2001 til 2002.
Nu har vi jo af gode grunde endnu ikke Amnesty Internationals opgørelse for 2002, men den for 2001 sagde, at der mindst havde været tale om 139 henrettelser.
Nogle af de tal, der cirkulerer i øjeblikket, herunder det, der nævnes i Politiken i dag, taler om, at der har været 340 henrettelser alene i det første halve år i 2002.
Hvis de tal er korrekte, må vi jo desværre sige, at det simpelt hen går den gale vej.
Jeg vil også godt takke ministeren for, at han understregede, at Danmark havde været meget aktiv med at sige, at forhandlingerne om en handels- og samarbejdsaftale helt klart var under forudsætning af, at der sker fremskridt i menneskeretssituationen, også at han sagde, at hvis der ikke rimelig hurtigt sker noget, vil man her til foråret gå meget aktivt i gang, også i forhold til FN's Menneskerettighedskommission.
Jeg kunne dog godt tænke mig en præcisering af det, for jeg mener, det er vigtigt, at man kører det her virkelig parallelt og sideløbende.
Jeg mener, at man bør have en resolution til foråret.
Den kan jo så afspejle, om der er sket fremskridt eller ej.
Her sagde ministeren, at der er et problem, fordi man må sige, at MKO er på terrorlisten, og det er jo korrekt, og at de andre organisationer under NCRI er for svagt forankrede, har for svag legitimitet internt i Iran til, at man rigtig har villet gå videre med en dialog med dem.
Vi finder det meget vigtigt, at den dialog ikke standser.
Det kan godt være, at de demokratiske kræfter i NCRI ikke talmæssig er de fleste, men ikke desto mindre ville jeg blive meget glad, hvis ministeren ville gå herop og sige, at man selvfølgelig også vil føre en dialog med disse kræfter.
Med dette vil jeg gerne på vegne af SF og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at menneskerettighedssituationen i Iran fortsat giver anledning til dyb bekymring, og Folketinget udtrykker sin skarpe fordømmelse af undertrykkelsen af ytringsfriheden, undertrykkelse af kvinder, anvendelse af hængninger, steninger m.v. samt anvendelse af tortur.
Folketinget opfordrer på denne baggrund regeringen til - at understrege over for den iranske regering, at en fortsættelse af dialogen - såvel den bilaterale mellem Iran og Danmark som den bilaterale mellem EU og Iran - forudsætter konkrete fremskridt i menneskerettighedssituationen i Iran, - at fastholde kritikken af Iran gennem internationale resolutioner og arbejde for, at menneskerettighedssituationen monitoreres systematisk, herunder af FN, - at føre dialog med såvel demokratiske reformkræfter i Iran som demokratiske reformkræfter uden for Iran, herunder demokratiske kræfter i NCRI og - at sikre, at udviklingen i de økonomiske forbindelser mellem Danmark og Iran og mellem EU og Iran betinges af, at der sker fremskridt i menneskerettighedssituationen i Iran samt i det politiske arbejde med ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, terrorisme og konflikten i Mellemøsten.«