runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Andreasen (DF), 1998-12-17:
Hr. Jan Petersen bad om eksempler på, hvilke pensionister der blev ramt.
Jamen, hr. Jan Petersen, det er da så såre nemt at se.
Hvis folk går på efterløn i dag, er grænsen 67 år, før de går på folkepension.
Nu nedsætter man så pensionsalderen til 65 år, hvor folk så går fra en efterlønssats til en folkepensionssats.
Så må det jo ligge helt klart, at alle, der går over på folkepension ved det 65. år, får en indtægtsnedgang.
Jette Gottlieb (EL), 1998-12-17:
Det forekommer mig, at hr. Thor Pedersen kom til at glemme at svare på spørgsmålet om det med solderiet og aktieudbyttestigningerne.
Men jeg vil godt vende tilbage til det med efterlønnen, for vi er nødt til i det her spørgsmål at spørge meget præcist.
Selv om Enhedslisten vil gøre alt for at forhindre det, går jeg ud fra, at hr. Thor Pedersen i hvert fald arbejder med den forudsætning, at der kan opstå en regering, hvor hr. Thor Pedersens parti er medlem, efter næste valg.
Så vil jeg spørge punkt 1: Vil det være en del af Venstres valgkamp, at man agter at fastholde den efterlønsordning, der nu bliver indført?
Og punkt 2: Vil Venstre i en sådan kommende regering, selv om der bliver stillet et krav fra De Konservative om at ændre på efterlønsordningen, fastholde, at det ikke skal ske?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-12-17:
Efter at forliget om efterlønnen blev indgået, har der løbende været signaler om, at forliget bliver ændret, og at forligskredsen sætter sig sammen og finder ud af, at nu må man hellere komme nogle af kritikerne i møde på nogle enkelte punkter.
På et eller andet tidspunkt ser det jo ud til, at der kommer en efterlønsreform, som bliver endeligt vedtaget, og derfor spørgsmålet til hr. Jan Petersen, som ikke er besvaret
endnu, men ellers er stillet tidligere i debatten, nemlig i hvor høj grad den efterlønsordning, som så kommer, er fremtidssikret, for det, Socialdemokraterne sælger denne ordning på, er jo, at nu har man fremtidssikret efterlønnen. Derfor vil jeg spørge hr. Jan Petersen: Hvordan har Socialdemokratiet det med, at et af de seks partier, som står bag forliget, har undsagt det og har meddelt, at der ikke er tale om nogen fremtidssikring?
Smadrer det ikke fuldstændig den argumentation, som er blevet brugt omkring forliget, blev brugt som baggrund for, at forliget var en nødvendighed, nemlig at man nu havde sikkerhed for, at efterlønnen ville bestå i al fremtid?
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Hr. Frank Aaen spørger, om vi har opgivet ambitionen om at være et alternativ til hr. Anders Fogh Rasmussen.
Jeg ved ikke rigtig, hvad jeg egentlig skal svare til det.
Jeg kunne jo svare, at det kræver, at vi ved, hvad det er for et alternativ, hr. Anders Fogh Rasmussen udgør, altså indholdsmæssigt også.
Men det kan vi vel få illustreret om lidt.
Så vi har stadig væk den ambition, kan jeg sige til hr. Frank Aaen, at det gør en forskel, hvem der regerer landet.
Må jeg sige til hr. Ole Sohn, der mener, at der ikke er mangel på arbejdskraft, men at der er mangel på kvalifikationer hos de ledige, sådan forstod jeg det, men så er der alligevel mangel på lærere og visse faglærte: Ja, det er jo en diskussion, som der er mange variationer i.
Lad mig nævne, at der er områder i landet, hvor ledigheden i visse fag stort set er lig nul.
Det er klart, at det kræver øget arbejdsudbud, øget arbejdsstyrke at få opfyldt disse beskæftigelsesbehov.
Så er der andre områder i landet, hvor der er regional arbejdsløshed.
Jo, det er en mere kompliceret diskussion end som så, men når man lægger den sammen, denne diskussion, kan vi se foran os, at vi er nødt til at udvide arbejdsstyrken for at kunne leve op til de beskæftigelsesmæssige forventninger og for at leve op til det velstandsniveau, som vi alle vel gerne vil have.
Det kræver, at vi er nødt til at se frem ikke bare i år og næste år og næste år igen; vi er også nødt til at se på det i et 10-års-perspektiv, for vi har demografi foran os, befolkningsforandringer foran os, der gør, at det kan være svært at se, at arbejdsmarkedet kan vokse tilpas meget i forhold til, hvad vi ønsker, der skal produceres, og hvilke værdier vi skal have frem.
Jeg vil gerne videreføre diskussionen med hr. Villy Søvndal, men jeg tror faktisk, det er mere nyttigt at gøre det på baggrund af de lovforslag, der kommer, for man kan stadig væk ikke lægge alle kroneændringer i menneskers husstand sammen og så sige, at hvis de bliver ramt af det hele alle sammen, så går det galt.
De bliver jo ikke ramt af det hele alle sammen.
Derudover beror meget også på: Er det en rig ægtefælle, eller er det ikke en rig ægtefælle, de har?
Er det en kortvarig situation, de er i, eller er det en langvarig situation, de er i?
Det er også afgørende, hvor meget de har til rådighed, når det hele er lagt sammen og trukket fra.
Og det er ud fra det, jeg siger, at så behøver det ikke at være så elendigt, som man siger.
Der vil være nogle, der får mindre, der vil være nogle, der får mere, og jeg tror ikke, det bliver så drastisk, som man forestiller sig.
Birthe Skaarup (DF), 1998-12-17:
Blot det til hr. Jan Petersen efter det svar, Dansk Folkeparti fik omkring de livstruende sygdomme, at vi blot må konstatere, at det, der står i finanslovforslaget, måske er blevet solgt på, at det måske bliver opfyldt.
Det, der yderligere kan komme ud af det, kan vi i Dansk Folkeparti i hvert fald kun opfatte som, at det ikke bliver et hak bedre end det, et enigt Folketing allerede har vedtaget i oktober måned.
Kirsten Jacobsen (FP), 1998-12-17:
Jeg sad faktisk som så mange gange før og glædede mig over hr. Thor Pedersens tale, og det eneste, jeg manglede, var jo, at hr. Thor Pedersen havde sluttet af med at sige: Og af de og de grunde har Venstre naturligvis ikke kunnet acceptere det her finanslovforslag.
Sådan lød hele talen jo.
Hr. Thor Pedersen sagde meget, meget rigtigt, at der ikke finder en tilstrækkelig prioritering sted.
Mit spørgsmål til hr. Thor Pedersen fra Venstre er: Med den styrke, som Venstre og Det Konservative Folkeparti har haft i dette finanslovforlig, hvorfor i alverdens riger og lande kan man så ikke se, at det, man har gjort, er, at man har flyttet ressourcer?
Hvorfor har Venstre og Det Konservative Folkeparti accepteret, at det er bedre at bruge 2,7 mia. kr. til fritidsundervisning end til syge mennesker?
Hvorfor har de accepteret, at filmstøtten på 2 år skal stige til det tredobbelte i stedet for at bruge pengene til hjemmehjælp?
Kristen Touborg (SF), 1998-12-17:
Mine spørgsmål affødte nogle meget generelle bemærkninger fra Socialdemokratiets ordfører om kommuneaftalerne, om, at to tredjedele af samfundets udgifter ligger ude hos amter og kommuner.
Det ved vi faktisk godt.
Men jeg fik altså ikke svar på mine spørgsmål.
Det er jo altså ikke rene tåber, der sidder derude i kommunalbestyrelserne; de ved godt, at der skal midler til for at opfylde regeringens løfter.
Det burde regeringen faktisk også have kunnet forudse.
Derfor var SF også imod kommuneaftalerne.
Ole Sohn (SF), 1998-12-17:
Ud fra Venstres parole om, at Venstre ved man, hvor man har, vil jeg gerne spørge hr. Thor Pedersen, om han kan give den forklaring, som Socialdemokratiet ikke ønskede at give eller ikke kunne give.
Hvad menes der med aftalens bemærkninger om, at finanslovpartierne ønsker at skabe nogle mere fleksible forhold for arbejdstidstilrettelæggelsen inden for sundhedssektoren, inden for skoleområdet?
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Fru Jette Gottlieb spørger, hvor vi egentlig har måttet bøje hovedet for at acceptere aftaler i finansloven, som vi ikke bryder os om.
Jamen vi bruger egentlig ikke kræfterne på at efterprøve, om alt lige akkurat har fået den udformning, som Venstre i almindelighed helst så.
Vi bøjer i virkeligheden det hele mod hinanden, for det, der jo ligger i forliget, er, at helheden gør, at man synes, der er grundlag for at stemme ja til ændringer og for så vidt også stemme ja til finansloven i dens helhed.
Jeg kan sige, at vi har ikke bøjet hovedet så meget, at vi har fået ondt i nakken, for jeg vil medgive, at det er en øvelse at finde områder, hvor vi synes, at det burde vi egentlig ikke være gået med til.
Vi synes, det er en god aftale, og den ros giver vi jo også regeringen.
Vi står ved aftalen; vi synes, der er nogle gennembrud, som er værd at tage med, og som vil sætte sig spor i fremtiden.
Der spørges til, hvilken vetoret andre partier har, som har taget del i forhandlingerne og har accepteret forslag.
Der må man spørge de enkelte partier.
Jamen det er et gennembrud, at der er et papir, der fortæller om en borgers ret til at vælge et privat sygehus og få regningen betalt, hvis det er sådan, at det offentlige sygehusvæsen er ude af stand til at give behandlingen inden for den frist, som er fastsat af fagfolk, altså Sundhedsstyrelsen.
Så blev jeg spurgt: Er der ikke andre, der har været medvirkende til det, bl.a. ved den vedtagelse, der blev hjemstemt i Folketinget?
Det er der, og det er da fint.
Sejre har altid mange sejrherrer.
Vi deler glæden med alle dem, der støtter forliget.
Sådan må det nu engang være.
Vi er glade for dem, der støttede vedtagelsen, og vi er glade for dem, der har båret det igennem i Finansministeriet.
Det gælder regeringspartierne, det gælder enkelte ministre, og det gælder selvfølgelig også de partier, der i øvrigt står bag.
Fru Kirsten Jacobsen spørger også til prioriteringsdebatten.
Der vil jeg lige sige, at den debat for så vidt har sit udspring inden for det sidste halve år.
Hvis jeg overhovedet skal rose regeringen - jamen det skal jeg en gang imellem, når vi har lavet et forlig - så vil jeg sige, at regeringen spillede jo selv ud med det, der hed »Danmark som foregangsland år 2005« i den revision, der kom i august i år, hvor den jo lige præcis belyste, hvad der ville ske, hvis ikke vi prioriterede de offentlige udgifter i fremtiden.
Jan Petersen (S), 1998-12-17:
Jeg vil såmænd blot stille hr. Thor Pedersen et enkelt spørgsmål omkring behandlingsgarantien for de livstruende sygdomme, der blev karakteriseret som et gennembrud for Venstre.
Er det ikke sådan, at det, Venstre havde stillet vælgerne i udsigt, var et frit valg, hvor der var adgang til med 85 pct. i offentligt tilskud at gå ud og vælge en privat løsning og så selv erlægge eller forsikre sig til at betale 15 pct. selv?
Hr. Thor Pedersen skylder både Folketinget og befolkningen en forklaring på, hvorfor Venstre ikke har stået fast på det krav.
Men jeg har meget vanskeligt ved at se, at det er et gennembrud i forhold til det, Venstre har stillet vælgerne i udsigt, for det var jo reelt, at der skulle være et frit valg med egenbetaling, og det har man jo ikke indfriet.
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Hr. Villy Søvndal spørger til beregninger.
Jamen det er jo normalt sådan, at under udvalgsarbejdet produceres der i stribevis af beregninger.
Loven er jo ikke vedtaget.
Der vedtages betalingsstørrelser for at kunne opnå ret til efterløn.
De går jo fra ca. 2.200 kr. til 3.600 kr. inden for en 3-års-periode.
Det regnestykke kan man lave.
Det kan man så trække fra det nettoprovenu, man har, hvis man får 14.000 kr. om måneden, eller hvis man får 18.000 kr. om måneden.
til at lave uden i øvrigt at ulejlige et ministerium.
Så jeg vil gå ud fra, at alle kan sidde og lave regnestykket.
Med hensyn til det mere spidsfindige og de forskellige familieformer går jeg ud fra, at man får svar på det under det normale udvalgsarbejde.
Vi har jo i Danmark tradition
for, at et ministerium betjener udvalgene uanset politisk observans. Hr. Jens Peter Vernersen er inde på det her med pensionssparerne.
Og det kan altså ikke bestrides, at der over en 4-års-periode fjernes 30 mia. kr. fra pensionssparerne.
30 mia. kr.!
Så siger hr. Jens Peter
Vernersen
, at med hensyn til hus og rentefradrag er det den lille mand, der betaler.
Er vi helt sikre på det?
I teorien kan man sige, at den store mand kan købe det kvit og frit, sådan er det jo engang.
Den, der virkelig har formue, behøver jo ikke at gøre brug af realkredit, men kan i virkeligheden placere sine egne midler. Det kunne jo være, at det lige præcis er den lille mand, der har problemet, når han med sin familie skal bosætte sig for første gang og skal finde ud af: Har vi råd til at få en ejerbolig, som vi helst ville have, eller er vi tvunget til at få en støttet bolig, vel vidende at der ikke er forskel på omkostningen ved at bygge 1 kvadratmeter støttet og 1 kvadratmeter ejerbolig.
Det er samme omkostning.
Men hvis ikke man har en rimelig balance mellem det subsidie, der ligger til den støttede bolig, og det, man kan få over skatten til ejerboligen, så tvinger man alle nye familier over i det støttede boligbyggeri, selv om de måske ønsker noget andet.
Hr. Jes Lunde spørger igen til en garanti om efterløn.
Jeg kan kun give det råd til dem, der er valgt af Folketinget i år 2004 og senere, at de skal leve op til det ansvar, de har for det, de er gået til valg på, det, de har, om jeg så må sige, i deres egen bagage.
Det er det, de skal følge her i Tinget, og der behøver de ikke lytte til et råd, der ligger 10 år
tilbage i tiden.
Jens Peter Vernersen (S), 1998-12-17:
Hr. Thor Pedersen gentog, at det er pensionssparerne, der skal betale som følge af pinsepakken, som følge af de justeringer.
Hr. Thor Pedersen ved da formentlig godt, at der er sket forbedringer, også for pensionssparerne.
De kan investere større beløb i aktier.
Det har måske ikke været så stor en fordel det sidste halve år, men over en længere periode vil det givetvis være en fordel.
Jeg synes, det er noget sludder, når hr. Thor Pedersen heroppefra siger, at man rammer pensionssparerne.
Hr. Thor Pedersen ved da også godt, at justeringerne i rentefradraget jo netop betyder, at vi ikke skal have fortsatte prisstigninger på fast ejendom.
Det er virkelig til skade for den lille mand, hvis vi får disse prisstigninger; det ved hr. Thor Pedersen godt.
Jeg siger gerne, at når hr. Thor Pedersen beskytter den lille mand, er det givetvis, fordi det er endnu mere til gavn for den store mand.
Er det også for at beskytte den lille mand, at Venstre nu igen vil hæve kapitalpensionsfradraget til 59 pct.?
Det er i hvert fald noget, den lille mand skal betale.
Så enkelt er det jo.
Villy Søvndal (SF), 1998-12-17:
Jeg stillede nogle meget konkrete spørgsmål; jeg fik en meget spirituel tale.
Det, som folk er optaget af omkring hjemmehjælp, er jo ikke at få valgmuligheden.
Det tror jeg ikke er det primære for folk.
Det er det ikke, når vi spørger dem.
Det synes jeg betegner en ganske betydelig forskel.
Mennesket lever jo ikke alene af brød, det er klart, men de lever i øvrigt også af brød.
Og jeg vil godt spørge Venstre, nu da Socialdemokratiet ikke har lavet beregninger - det har de jo vedstået, og derfor er det vel også svært at sige, hvordan det rammer - om Venstre har lavet beregninger?
Venstre har formentlig også nogle, der kan regne.
Har man lavet familietypeberegninger, hvor man har regnet på, hvordan det rammer enlige, hvordan det rammer lavtlønsgrupper osv.?
Det må dog være lidt af en lakmusprøve for et parti, der vil være den lille mands parti.
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Jeg fik ikke mulighed for før at give en kort kommentar til hr. Jacob Buksti inden for taletiden.
Men jeg vil blot sige, at det, vi har foreslået, har vi jo altid anvist finansieringen for.
Det har vi gjort i hvert eneste forslag til finansloven fra 1993 og frem.
Hr. Kim Behnke spørger til, hvad vi har fået igennem i forhold til oplægget.
Jeg sagde også før: Vi har ikke fået alt det igennem, vi har ønsket os, sådan er det nu engang.
Vi har ikke noget flertal, vi er i virkeligheden en del af et mindretal i dagligdagen.
Så hvor meget mere der skal komme igennem, lægger vi op til vælgernes afgørelse ved et kommende valg.
Sådan er det nu engang.
Det er vælgerne, der har sammensat Folketinget, som har haft et flertal, der har gjort det muligt at få en pinsepakke igennem mod vore stemmer.
Det kan vi ikke gøre noget ved, det kan kun vælgerne rette op på.
Fru Pernille Frahm spørger om ligheden, når det gælder dagpenge, når det gælder aktivering.
Jamen hovedsynspunktet er jo, at ligheden skal være sådan, at flest muligt kan få en tilværelse, hvor de er selvhjulpne.
Det, der er uforståeligt for os, er, at nogen overhovedet kan tale imod, at man bliver aktiveret tidligere.
Hvis man har mistet et arbejde, er det bedste, der kan gøres, da at hjælpe til en aktiv tilværelse og helst til en beskæftigelse i et almindeligt job.
Det har altid undret os i Venstre, hvorfor det er så svært, og hvorfor man hele tiden ganske langsomt skal trække andre partier frem mod at fremrykke aktiveringen.
Det er måske den største gevinst i reformen på arbejdsmarkedet, at ingen får lov at gro fast i ledighed.
Formålet for os er ikke at give dagpenge, formålet for os er at sikre, at folk har et arbejde, og at de, der så uheldigvis ikke har et arbejde, har
en dagpengeret.
Vi burde bruge vore ressourcer på at sikre, at folk kommer i arbejde og jo før, jo bedre.
Når det gælder boligsikring, boligydelse,
vil jeg lige sige, at vi jo har en helt anden løsning, nemlig den, der hedder: støtte til mennesker, ikke til mursten.
Det er også her at hjælpe den lille til selv at kunne vælge sin bolig.
Så støtten gives til familien, til dem, der skal bo, og ikke til boligblokken.
Men det er en debat for sig, som kræver 5 timer, tror jeg, før Folketinget er overbevist.
Jes Lunde (SF), 1998-12-17:
Venstre er vist i denne debat ved at udvikle sig til at ligne et stykke vådt håndsæbe, der smutter mellem fingrene på én.
Det kan ganske vist være til lands, til vands og i luften, men hvis man forsøger at få hold på det, så er det mest dér, hvor man ikke har lyst til, at det er. Jeg fik intet svar på, hvor længe det her forlig om efterlønnen varer.
Jeg synes, det er sløjt, at vi ikke kan få et årstal på, hvornår det forlig er færdigt.
Og jeg synes, det er endnu mere sløjt, at Venstre ikke engang kan svare på, om det stadig væk er Venstres politik at afskaffe efterlønnen, når forliget er udløbet.
Det er selvfølgelig helt fair, som hr. Thor Pedersen siger, at vi ikke kan vedtage love nu, der skal vedtages af et Folketing i år 2004, og hvad ved jeg.
Fair nok, men kan hr. Thor Pedersen så ikke i det mindste nu sige, hvad hr. Thor Pedersens råd er til det Folketing, der sidder i år 2004, hvis dette forlig er udløbet på det tidspunkt?
Hvad er hr. Thor Pedersens råd til det Folketing?
Bør det Folketing fjerne efterlønnen?
Er det Venstres politik i dag?
Vi må have et svar på det, alt andet er simpelt hen for sløjt af et parti, der bryster sig af, at man ved, hvor man har det.
Pernille Frahm (SF), 1998-12-17:
»Mennesket frem for systemet er princippet«, og »vi skal have lighed«.
Så vil jeg gerne spørge, om Venstre vil arbejde for lighed på arbejdsmarkedet, sådan at de mennesker, der er ude i aktivering, får en ligebehandling, samme muligheder, samme rettigheder som andre, f.eks. retten til at optjene dagpenge.
»Mennesket frem for systemet« betyder, at den gruppe af livstruende sygdomme, som Venstre har været med til at definere, springer andre sygdomme over, og at andre skubbes bagud.
Jeg forstår, at Venstre er tilfredse med finansloven.
Det kan jeg sådan set godt forstå, og jeg er også meget glad for den præcisering af, at det ikke er Venstre, der kom med udspillet omkring efterlønnen, for Venstre troede vel ligesom alle vi andre på Socialdemokratiets valgløfter.
Med hensyn til boligsikringen vil jeg gerne høre, hvor længe fremtidssikringen gælder på det her område, for er det ikke rigtigt, at her fik vi så løftet sløret lidt for, hvem den lille mand, som Venstre slås for, er.
Hvor længe holder den fremtidssikring?
Kim Behnke (FP), 1998-12-17:
Meget kan man sige om Venstre, men de er jo altid gode til at publicere deres synspunkter, og forud for finanslovforhandlingerne trykte Venstre en tyk bog med alle de krav og ønsker, Venstre havde.
Der var fem punkter deri, som nærmest fik karakter af at være succeskriterier.
Hr. Thor Pedersen har talt meget om, at nu kan man vælge og alt det her, men det er jo ikke lige præcis det, der står i aftalen.
Hvor er den effektive indsats mod ventelisterne til sygehusene?
Så skulle hjemmehjælpen også forbedres.
Det blev der heller ikke penge til, fordi man jo accepterede regeringens forslag om, at filmstøtten skal stige i det uendelige.
Hvor er det punkt henne i den finanslovaftale?
I det hele taget må man sige, når man hører hr. Thor
Eller sagt på en anden måde: Hvorfor har man ikke fået gennemført mere af dette glimrende program ved forhandlingsbordet, når nu Venstre er så stor i luften og på jorden og til vands og alle de andre steder?
Hvorfor fik man så ikke mere gennemført?
Thor Pedersen (V), 1998-12-17:
Hr. Ole Sohn spørger, hvor man har Venstre, når vi siger, at Venstre ved man, hvor man har.
Men jeg er bare nødt til at sige: over det hele, på arbejdspladserne, i hjemmene, i det offentlige, i skolerne, i børnehaverne, i sygehusene, til lands, til vands og i luften.
Man har altså Venstre over det hele.
Det er selvfølgelig altid en opgave at svare på, hvad det så er, der menes i en så bred bevægelse.
Det er selvfølgelig altid en politisk debat værd.
Hvad er det så, der egentlig menes, bl.a. når hr. Ole Sohn spørger til, at vi i aftalen har skrevet, at der skal være mere fleksible vilkår omkring ansatte på sygehuse og omkring lærernes arbejdsvilkår i folkeskolen?
Jamen tænk hvis nogen ville opfatte det positivt: at man vil gøre noget ved de stive systemer, der forhindrer, at også offentligt ansatte kan få en bedre oplevelse i deres job i dagligdagen, fordi de kan få større råderet til at finde ud af, hvordan de kan disponere i dagligdagen; at en læge kan tilrettelægge arbejdet på en sådan måde, at patienten er på operationsstuen, når man er klar til at operere; at der er et sådant samarbejde ud fra den målsætning, at man skal yde
den bedste service til patienten på et sygehus, og at man derfor er nødt til at bryde nogle stive historiske grænser, som især personalegrupper egentlig altid har været kede af, for det er jo dem, der fortæller os, at der er problemer, at der er noget at rette op på
Så dette at indføre fleksibilitet vil forhåbentlig gøre det sjovere, bedre at være ansat og måske også give en større tilfredshed med den faglige viden, man har, når man er offentligt ansat.
Hr. Aage Frandsen spørger igen til efterløn, tabere og vindere.
Jamen der er ingen tvivl om, at der er stramninger, men forstået på den måde, at der er en større forskel mellem at vælge at gå på efterløn og at vælge at blive på arbejdsmarkedet.
Vi mener, at det i virkeligheden er de positive elementer, der er i overtal, bl.a. den fordel, der ligger i at kunne blive længere på arbejdsmarkedet, og at det rent faktisk kan betale sig, og det garantibevis, man får ved at vise, at der er en egeninteresse ved at blive længere på arbejdsmarkedet.
Vi har i øvrigt aldrig været modstandere af, at det også var synligt, at det også kostede noget, at man have en egenfinansiering, at man havde et kontingent, at man havde noget, der kunne ligne en forsikringsordning.
Det har vi altid talt for.
Så vi synes, at det for så vidt også på dette område er en god aftale, der er indgået med regeringen.