Frank Jensen (S), 1998-04-14:
Det har været en lang debat, og en gang imellem syntes jeg, perspektivet forsvandt, nemlig visionen om det europæiske samarbejde, som for regeringen og mig er, at vi nu også med baggrund i Amsterdamtraktaten er på vej til at realisere borgernes Europa i et samarbejde, som er langt mere spændende end det samarbejde, vi har oplevet hidtil, og med en traktat, der er langt bedre end den traktat, der er gældende i dag, nemlig Maastrichttraktaten.
Sådan ser regeringspartierne på det, og sådan ønsker vi også at debatten frem til den 28. maj skal forløbe, så vi kommer frem til kendsgerningerne om, hvad det er for et samarbejde.
Og det er jo netop sådan, som det blev fremlagt i den debat, der forløb mellem hr. Duetoft og hr. Thulesen Dahl, og perspektivet blev lagt helt tilbage ved vedtagelsen af Den Europæiske Fælles Akt i 1986 om fri bevægelighed ikke bare for varer, kapital og tjenesteydelser, altså ikke blot for erhvervslivets Europa, men også for borgernes Europa, nemlig fri bevægelighed for personer.
Det er et frihedsgode, og det er et gode, som regeringspartierne vil værne om, men det kræver også - som det allerede blev forudset i 1986 - at vi træffer de nødvendige foranstaltninger for at kunne realisere det, for det gode kan misbruges og vil blive misbrugt.
Nogle har sagt, at der er grænseoverskridende kriminalitet og illegal indvandring i Europa i dag, selv om vi har personkontrol ved grænserne, men det er vel ikke et argument for, at vi ikke skal styrke samarbejdet om at bekæmpe kriminaliteten, også i lyset af, at vi nu ønsker at realisere visionen om den fri bevægelighed også for personer i Europa.
Regeringens udgangspunkt er at styrke samarbejdet på det grundlag, som vi nu engang har i Danmark, og det er det mellemstatslige grundlag.
Jeg skal herefter forsøge at knytte nogle kommentarer til nogle af de punkter, der har været oppe i debatten.
Det har været et vedholdende punkt både hos hr. Keld Albrechtsen og også hos den del af SF, som fru Anne Baastrup taler på vegne af, at der bliver fiflet med forbeholdene med hensyn til det samarbejde, vi har på det retlige og indre område.
Jeg vil gerne slå fast, at der under ingen omstændigheder fifles med de danske forbehold.
I Edinburghafgørelsen hedder det nemlig, at Danmark deltager fuldt ud i samarbejdet om det retlige og indre anliggende på grundlag af bestemmelserne i afsnit 6 i Traktaten om Den Europæiske Union.
I praksis betyder det, at Danmark har deltaget i samarbejdet om det retlige og indre område på et mellemstatsligt grundlag.
Sådan er det, og sådan vil det også være efter Amsterdamtraktaten.
Dér er det vigtigt at erindre, og specielt for en ordfører for SF, som jo var med bag det nationale kompromis, der dannede grundlag for at anbefale et ja op til afstemningen den 18. maj 1994, at Danmark allerede i forbindelse med forhandlingerne i Edinburgh gav de andre grundlag for i den samlede erklæring, der kom ud af Edinburghforhandlingerne, at erklære, at man noterede sig, at Danmark ikke agter at gøre brug af de efterfølgende bestemmelser på en sådan måde, at det hindrer et snævert samarbejde i at virke blandt medlemsstater, der er foreneligt med Traktaten, og som ligger inden for rammerne af Unionen og dens målsætninger.
Det betyder altså, at Danmark har sagt, at vi ikke vil forhindre de andre lande i at gå videre.
Det gav så lige pludselig hr. Keld Albrechtsen anledning til at bruge det som grundlag for at sige, at vi så heller ikke har tilkendegivet, at vi vil forhindre dem i at overføre det politimæssige samarbejde til overstatsligt samarbejde.
Jo, for det fremgår hverken af Maastrichttraktaten eller af Amsterdamtraktaten, at det politimæssige samarbejde skal gøres til et overstatsligt samarbejde.
Det var, det er, og det vil fortsat være et mellemstatsligt samarbejde, der knytter sig til det politimæssige samarbejde, vi har i Europa inden for Unionen.
Dette er også sagt til hr. Kim Behnke, som roste det politimæssige samarbejde og så sagde, at det var der ikke grundlag for længere - sådan måtte man forstå ordene - når det nu blev gjort til et overstatsligt samarbejde.
Det politimæssige samarbejde er og vil fortsat være et mellemstatsligt samarbejde, som Danmark fuldt og helt kan deltage i.
Når hr. Albrechtsen nu er på vej op for at tage ordet,
må jeg bare lige minde hr. Albrechtsen om - så kan vi jo allerede forebygge den misforståelse, hr. Albrechtsen muligvis vil gøre sig skyldig i - at af Maastrichttraktatens K 9 fremgår det, hvilke områder inden for søjle 3-samarbejdet man allerede inden for rammerne af Maastricht kan overføre til det overstatslige samarbejde.
Jeg kan allerede nu se på hr. Albrechtsen, at det netop var derfor, hr. Albrechtsen var på vej op for at ville tage ordet.
Når man går over til at se på, hvilke samarbejdsområder det så er, man vil overføre inden for de bestemmelser, er det politimæssige samarbejde undtaget, for det er alene asylpolitikken, regler for personers passage af medlemsstaternes ydre grænser, indvandringspolitikken, politikken over for tredjelandes statsborgere, betingelserne for tredjelandes statsborgeres indrejse og færden på medlemsstaternes område osv.
Det civilretlige samarbejde er med.
Det strafferetlige samarbejde, toldsamarbejdet og politisamarbejdet kan ikke inden for rammerne af Maastrichttraktaten overføres til det overstatslige samarbejde.
Hr. Albrechtsen taler om, at Schengensamarbejdets integration i Traktaten om Den Europæiske Union betyder, at det danske forbehold på længere sigt vil blive krænket.
Her bygger hr. Albrechtsen sin argumentationskæde op om det nye grundlag for samarbejde inden for søjle 3-samarbejdet, altså inden for det mellemstatslige samarbejde.
Her er det for mig vigtigt at få slået fast, at fælles for de nye beslutningsinstrumenter, der vedtages på baggrund af Amsterdamtraktaten, er, at det udtrykkeligt fremgår af bestemmelserne, at disse instrumenter ikke vil kunne tillægges umiddelbar anvendelighed.
Der er altså ikke tale om overstatslige instrumenter.
De vil ikke have
umiddelbar retlig karakter over for borgere her i landet, og landene afgør selv implementeringen af de beslutninger, der træffes gennem rammeafgørelser og afgørelser i andet øjemed.
Der bliver altså ikke på baggrund af nye beslutningsinstrumenter mulighed for at gøre det politimæssige samarbejde til overstatsligt samarbejde; det vil fortsat være af mellemstatslig karakter.
Hr. Albrechtsen tager så fat på den immunitet, som vil være gældende for medarbejdere hos Europol, og bruger det som grundlag for at sige, at der her er et samarbejde, som har en eller anden spekulativ karakter.
Dér er jeg nødt til at sige, at de regler, der kommer til at gælde for Europols medarbejdere, er de kendte immunitetsbestemmelser - der så her er tilpasset til, at det drejer sig om et samarbejde for politifolk - som man i øvrigt kender fra FN-organisationers udstationeringer i en række europæiske lande.
Hr. Søren Søndergaard og fru Anne Baastrup brugte meget lang tid på at tale om den såkaldte spanske protokol, altså den protokol, der følger, når det drejer sig om det asylmæssige samarbejde.
Jeg er nødt til at sige, at det er rigtigt, at Amsterdamtraktaten har en særlig protokol om asyl for statsborgere i EU's medlemslande.
I protokollen bliver det påpeget, at på grund af det høje niveau for beskyttelse af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i EU-landene må medlemslandene som udgangspunkt betragte hinanden som sikre oprindelseslande i forbindelse med asylsager.
Et medlemsland kan dog stadig behandle asylansøgninger fra andre medlemslandes borgere ud fra en formodning om, at ansøgningerne er åbenbar grundløse, og på den betingelse, at Rådet underrettes. Hvordan stiller denne protokol sig så til praksis i Danmark?
Konklusionen er, at protokollen ikke vil medføre ændringer af praksis i Danmark.
Jeg er også nødt til at henvise til, at det fremgår af det lovforslag, som regeringen har fremsat som grundlag for Danmarks tilslutning til Amsterdamtraktaten, på side 123 i erklæringen om protokollen om asyl for statsborgere af Den Europæiske Unions medlemslande, at denne protokol - altså den, som i debatten i dag er fremstået som den spanske protokol - ikke ændrer medlemsstaternes forpligtelser i henhold til Genèvekonventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling.
Jeg synes, det er ærgerligt, at både SF og Enhedslisten bruger debatten i dag til at skabe forvirring om det spørgsmål.
Det, som regeringen bestræber sig på og arbejder på, er at etablere et europæisk samarbejde, som bygger på at stabilisere muligheden for fred og fredelig sameksistens, som giver mulighed for, at landene, bl.a. Danmark, kan opretholde en humanistisk flygtningepolitik, og at Danmark gennem sit samarbejde bidrager til, at Europa kan se en anden fremtid i møde end den, der blev skabt under den kolde krig.