Naser Khader (RV), 2005-05-19:
Vi i Det Radikale Venstre siger nej til Dansk Folkepartis beslutningsforslag om forbud mod slagtning og aflivning af dyr uden forudgående bedøvelse, og det gør vi af flere grunde.
Et forbud vil begrænse religionsfriheden.
Godt nok beskytter grundlovens § 67 i første række kun den religiøse tro og ikke direkte den religiøse praksis, men de internationale konventioner beskytter den religiøse praksis meget udtrykkeligt.
Umiddelbart må det lægges til grund, at grundloven skal fortolkes i overensstemmelse med de internationale konventioner, og det er derfor klart, at rituel slagtning, som den foreskrives efter muslimsk og jødisk skik, er omfattet af denne beskyttelse.
En begrænsning i religionsfriheden, både i dansk grundlov og i de internationale konventioner, kan selvfølgelig komme på tale med henvisning til sædelighed, for vi skal selvfølgelig ikke acceptere alt i religionens navn, og vi skal heller ikke tillade alt i religionens navn.
I Det Radikale Venstre ønsker vi selvfølgelig at tilgodese dyrevelfærd, herunder også under slagtningen, dyremishandling kan vi under ingen omstændigheder gå ind for.
Men jeg er endnu ikke blevet overbevist om, at dyrene lider større smerte ved rituel slagtning end ved industriel slagtning.
Det Dyreetiske Råd anbefaler et forbud modsat rådets anbefaling i 1997.
De henviser til det materiale, rådet i dag har adgang til, hvoraf det fremgår, at dyrene sandsynligvis påføres en stærk om end kortvarig lidelse.
Som modvægt hertil kan jeg henvise til den seneste videnskabelige undersøgelse udført af Faculty of Medicine i London i 2004, hvor det konkluderes, at schæchtning: is a painless and human method of animal slaughter.
Jeg kan også henvise til et forsøg med halalslagtning udført af veterinærhøjskolen i Hannover, der konkluderer, at den rituelle slagtning faktisk er den mest humane slagtemetode.
Halalslagtning forudsætter nemlig en lang række hensyn til dyret, bl.a. må dyret ikke føle sult og tørst, dyret skal behandles med ro og venlighed og må derfor ikke påføres angst, andre dyr må ikke slagtes i dyrets nærvær, og slagtningen skal udføres hurtigt og præcist.
Formanden for Det Dyreetiske Råd, professor Peter Sandø fra Landbohøjskolen, udtaler til Religion.dk, at han synes, at det har været en meget svær beslutning, og at der er tale om et dilemma, hvor begge udfald er problematiske.
Jeg er heller ikke blevet meget klogere, men det er da sympatisk, at der efter den rituelle slagtemetode sættes meget præcise standarder for, at dyr skal behandles med respekt, og at der således fastsættes regler, der søger at begrænse dyrets lidelser.
Sådanne forholdsregler eksisterer ikke, så vidt jeg ved, ved almindelig industriel slagtning.
Det har ikke været muligt for mig præcis at finde frem til, hvilke regler der skal overholdes i forbindelse med industriel slagtning i almindelighed, men vi har alle set billeder af levende slagtekvæg hængt op i fødderne side om side og først derefter blive bedøvet.
Vi har også set billeder af svin, som stresses med elstave, og også set dyr, som lider ved jagt osv.
På baggrund af ovenstående synes jeg, det er svært at konkludere, at dyrene påføres større smerte ved rituel slagtning end ved almindelig industriel slagtning.
Måske er der behov for mere forskning på området.
Jeg og vi i Det Radikale Venstre mener ikke, at der er proportionalitet mellem indgrebets mål, dyrenes velfærd og dets midler, nemlig indgreb i religionsfriheden.
Et indgreb i en fundamental rettighed som religionsfrihed må kræve, at der er et klart og utvetydigt hensyn at tage til modstridende interesser.
Så alt i alt siger vi nej til Dansk Folkepartis beslutningsforslag.