Ole Stavad (S), 2000-11-16:
Om det forslag, vi her behandler, vil jeg godt sige - også som en serviceoplysning til ordførerne uden for kredsen af partier, der har aftalt det her i forbindelse med finansloven - at vi betragter det i den kreds også som et element omkring erhvervsskattepakken og omlægningerne dér.
Det betyder jo, at den finansielle sektor - når vi har vedtaget den gruppe af forslag, der er dér, med nedsættelse af selskabsskatten - her opnår en fordel, der på lang sigt ikke er mindre end den afgift, vi her taler om.
På kort sigt er den faktisk højere.
Så jeg vil sige, at den snak, der har været her fra talerstolen om, hvem der skal betale, er der i hvert fald ikke noget som helst grundlag for, idet ikke en eneste kunde noget sted skal betale én krone mere som følge af det her forslag.
Jeg vil så også gerne benytte lejligheden til at udbygge nogle af de bemærkninger, der er i lovforslaget her, for jeg mener faktisk, at en række af ordførerne har haft en forkert indgang: Det her er jo en særregel, som den finansielle sektor har, om hensættelse med skattefradragsret til imødegåelse af eventuelle fremtidige tab.
Det er ikke vilkår, der gælder for nogen andre brancher. For nogle år siden, 3-4 år siden, opstod der en diskussion om, hvorvidt den praksis, der havde udviklet sig til fradragsretten, var tilstrækkeligt lovhjemlet, og der var blandt eksperter betydelig usikkerhed om, hvorvidt den praksis nu også var funderet i lovgivningen.
For at en sådan tvivl ikke skulle blive stående, fremsatte jeg i 1998 et lovforslag, hvor vi sikrede, at lovhjemlen var i orden.
Jeg er nødt til at sige til Folketinget, som det også fremgår af bemærkningerne, at det er stadig væk ikke i orden, og det er det ikke, fordi det, da det er en særregel for pengeinstitutterne, forudsætter, at den bliver notificeret i EU, da det kommer ind under statsstøttereglerne.
På trods af at der er gået små 2 år, siden Folketinget vedtog lovforslaget, har vi altså endnu ikke modtaget Kommissionens notifikation, og det er ikke, fordi Økonomiministeriet, der har haft opgaven, ikke har brugt kræfter på den, men der har været en række spørgsmål, som er blevet fulgt op.
Det er faktisk over 33 mia. kr., der er hensat med skattefradragsret, og derfor kan jeg egentlig undre mig en anelse over, at der er ordførere, der har haft bemærkninger af den skarphed, som tilfældet har været til det her lovforslag, faktisk væsentligt skarpere end til nogen af de foregående lovforslag.
Jeg mener, det er et lovforslag, som er velbegrundet, som er helt i orden, som ikke med nogen saglig indgang kan kritiseres, og jeg håber så også, at det vil yde et bidrag, så vi hurtigt kan få notifikationen på plads, således at de fornuftige regler, vi har på det her område, kan vi også fremover sikre og dermed også have klar bane for statsstøttereglerne.
Hvis det er sådan, at der skulle opstå endelige problemer med notifikationen, hvad jeg ikke forventer at der gør,
ja, så bliver konsekvensen jo, at de hensættelsesregler, der gælder for alle andre, og de fradragsregler, der gælder for alle andre med hensyn til tab, i givet fald også må komme til at gælde for den finansielle sektor.
Derfor kan man sige, at her er et forslag, der har to gode formål, nemlig at sikre den betydelige gevinst på grund af nogle hensættelsesregler, der kan være velbegrundede for at sikre, at der er den tilstrækkelige soliditet, og at der er incitament i den finansielle sektor til at sikre soliditeten.
Det incitament bevarer vi, men på et lidt lavere blus.
Det er regler, som vi også kan få funderet, og vi kan også få det lovforslag, som Folketinget vedtog, som jeg husker det ganske bredt, notificeret.