runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Nu foretrækker jeg selv at sige, hvilke holdninger jeg har, for så bliver det mere præcist og nøjagtigt.
Jeg har megen tiltro til, at der er mulighed for at forbedre mennesker, specielt hvis man griber ind meget, meget tidligt.
Men et langt livs erfaring har også lært mig, at i nogle situationer drejer det sig altså om at beskytte nogle andre medmennesker.
Vi kan godt have personer, også 17-18-årige, som er en fare for de andre indsatte eller for fængelsfunktionærerne, og derfor bliver de i en periode nødt til sidde i en enecelle.
Det er altså for at beskytte nogle andre mennesker, og så kan fru Anne Baastrup komme med al sin rundbordspædagogik, men når der først er to-tre andre, der er slået ned, er der ingen, der takker fru Anne Baastrup.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Symbollovgivning eller ej, nu er børnekonventionen jo den konvention, som stort set alle FN's medlemslande har ratificeret.
Det er kun USA, som på nuværende tidspunkt står
udenfor.
Det ville være et godt signal, hvis Danmark overhovedet vil spille en international rolle, at vi så rent faktisk inkorporerede den.
De forskellige lande har jo forskellige måder at involvere de forskellige konventioner i de enkelte landes retssystemer på, og der har vi den specielle måde, at det skal inkorporeres, før det bliver et fundamentalt grundlag for dansk ret.
Der er jo et internationalt signal i det, hvad siger
ministeren dér?
Lene Espersen (KF), 2004-01-30:
Jo, det gør indtryk.
Men jeg må også sige, at jeg ikke deler fru Anne Baastrups opfattelse, hvis spørgsmålet skulle forstås derhen, at det kun er enkelte konventioner, man tager hensyn til i retspraksissen i Danmark.
Det er klart, at i og med at Danmark har ratificeret en konvention, har det været skiftende regeringers pligt at sørge for, at dansk ret opfylder konventionerne.
Jeg må sige, at jeg har den opfattelse, hvilket også fremgår af de nævnte papirer, som fru Anne Baastrup henviser til, at det er dansk retspraksis, at FN's menneskerettighedskonventioner bliver benyttet som en relevant retskilde.
Det, jeg gerne vil fremhæve som et eksempel, er Højesterets dom i den såkaldte taxasag fra 2002, hvor Højesteret skulle tage stilling til lovligheden af et indfødsretskrav i den daværende lov om taxakørsel som betingelse for at få hyrevognsbestalling.
Her fortolkede Højesteret FN's racediskriminationskonvention og FN's konvention om borgerlige og politiske rettigheder, idet det blev gjort gældende, at loven var i strid med disse konventioner.
Så dommen viser bl.a., at Højesteret fortolkede lovens overensstemmelse med konventionerne uden at lægge vægt på, om de var inkorporerede i dansk ret.
Jeg synes faktisk, det er en bekræftelse på, at man ikke behøver at overimplementere ved at lave en symbollovgivning, men at man ad anden vej kan sørge for, at vi efterlever konventionerne.
Morten Bødskov (S), 2004-01-30:
Det vil jeg gerne sige ministeren tak for, for også i andre sammenhænge ser vi jo, at der er problemer med myndighedernes samarbejde i disse sager.
Med hensyn til ungdomssanktioner og andet er der ufattelig lange sagsbehandlingstider, og vi ser, at unge bliver efterladt så at sige på gaden, og at der går for lang tid, inden de sociale myndigheder får taget sig sammen og får lavet de handlingsplaner, som er gældende for gruppen af 15-17-årige.
Det svigt mener vi ikke må ske, især ikke når der er tale om børn under 15 år.
Derfor vil jeg også tilkendegive, at vi agter at følge spørgsmålet op.
Det er vigtigt, at vi sikrer, at der er fokus på de rette steder, og at det er de sociale myndigheder, som har hovedansvaret for børn under den kriminelle lavalder,
hvis de begår kriminalitet.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Regeringens generelle beslutning om ikke at inkorporere nogen af de nævnte konventioner kan vi tage en diskussion om på et senere tidspunkt.
SF fremsætter her på tirsdag et beslutningsforslag, hvor vi simpelt hen tager samtlige konventioner, der er blevet behandlet.
Jeg vil godt spørge ministeren, om det ikke gør indtryk i spørgsmålet om, hvorvidt det nu er unødvendigt eller nødvendigt at inkorporere eksempelvis børnekonventionen, at siden vi inkorporerede den europæiske menneskerettighedskonvention, fremgår det af Inkorporeringsudvalgets betænkning, har man i 156 sager lagt den europæiske menneskerettighedskonvention til grund, hvorimod samtlige andre konventioner, som vi har ratificeret, kun er anvendt i 12 sager.
Deri ligger jo, at når vi har inkorporeret en konvention, er domstolene mere opmærksomme på den, og så følger de rent faktisk de fortolkningsbidrag, der ligger omkring den enkelte konvention.
Det gør man omkring den europæiske menneskerettighedskonvention, den har vi inkorporeret, det gør man bare stort set ikke ved de andre.
Gør det ikke indtryk på ministeren?
Jann Sjursen (KD), 2004-01-30:
Kristendemokraterne har bestemt også sympati for det fremsatte beslutningsforslag fra Enhedslisten.
Da vi før behandlede L 133, hvor diskussionen om enrumsanbringelse var lidt indblandet, udtrykte jeg i den forbindelse vores klare betænkelighed ved at sætte børn under den kriminelle lavalder i enrum.
Bekymringerne er heller ikke mindre, når vi taler om børn og unge, altså en aldersgrænse, der hedder 18 år.
Derfor har vi som sagt også sympati for Enhedslistens beslutningsforslag, også for den adgang til domstolsprøvelse, som er et andet element i beslutningsforslaget.
Det er klart, at hvis man beslutter sig for noget sådant i forbindelse med et så drastisk indgreb, som enrumsanbringelse er med udelukkelse fra fællesskabet, skal det selvfølgelig i givet fald erstatte andre klagemuligheder, så man ikke bare får endnu en mulighed for at klage eller få prøvet sin sag.
Det er vi altså først og fremmest, fordi isolationsfængsling, det, at man bliver anbragt uden for fællesskabet, er et drastisk indgreb.
Det kan være nødvendigt, og det kan bruges mod personer over 18 år, men når vi kommer under 18-års-grænsen, og når vi taler om, hvilke muligheder der er for at få prøvet sagen, synes vi, der kan være behov for ændringer i lovgivningen, på trods af at der de senere år er sket ændringer, også med støtte fra Kristendemokraternes side.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-30:
Det Radikale Venstre har sympati for forslaget fra Enhedslisten.
Det er allerede fastslået, at isolation og enrumsanbringelse er nedbrydende for den indsatte.
Danmark er da også ved at fjerne sig fra tidligere tiders rekordlange isolationsfængslinger.
Alligevel kan der være grund til at se på enrumsanbringelser under afsoning.
De hårde miljøer i de overfyldte fængsler kan befrygtes at øge vanskelighederne for svage fanger og dermed hyppigheden af enrumsanbringelser.
Vi deler altså bekymringen over enrumsanbringelsers psykiske konsekvenser, og vi kan ikke i dag undlade at lade tankerne vandre til debatten i går om L 122, hvor ministeren betonede resocialisering af kriminelle.
Vi tror ikke, at enrumsanbringelser af længere varighed og af børn under 18 år i særdeleshed fremmer vores fælles sag med ministeren om dekriminalisering af indsatte.
Vi ønsker derfor i dag at udtrykke sympati for forslaget.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Da Folketingets Retsudvalg var på besøg i Vestre Fængsel, snakkede vi også med en ung, som havde meget vanskeligt ved at styre sig selv.
Det, han forklarede, var, at det var kontakten til en fængselsbetjent, der fik ham til at se sig selv som en almindelig ung, der bare var rundtosset.
Det er det, der skal til.
Det er jo ikke bare at lade dem sidde for sig selv uden menneskelig kontakt.
Det er at skabe en kontakt med et voksent menneske, som kan håndtere dem.
Det er jo det, der flytter.
Det flytter ikke bare at sidde alene med sine tanker.
Det flytter at have en voksen, man kan være sammen med, som kan lære én at opføre sig ordentligt.
Det, der er vigtigt i den type eksempler, er at finde ud af, hvorfor den pågældende er så ekstremt voldelig.
Det hjælper jo ikke at sætte ham i enrum.
Han er jo lige så voldelig, når han kommer ud.
Han bliver ikke rask af at blive sat i enrum.
Hr. Helge Adam Møllers opfattelse af mennesket går på, at man kan true og straffe folk til at ændre sig.
Det kan man ikke.
Man kan ændre noget i menneskers hoveder, hvis de er sammen med almindelige mennesker.
Der er andre muligheder for at få denne voldelige adfærd ud.
Vi har på nuværende tidspunkt et projekt, hvor det er tidlligere kriminelle, der deltager i det projekt, hvor man bl.a. har mediation, brydetræning og andet, og de folk lærer at styre sig selv.
Hr. Helge Adam Møller er meget optaget af cognitive skill-programmerne, lær at styre dig selv-programmerne.
Det er i et samspil med andre mennesker, de lærer at styre sig selv.
De lærer ikke at styre sig selv ved bare at sidde alene.
De bliver mere tosset oven i hovedet af det.
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Jeg vil godt spørge fru Anne Baastrup: Vi har denne 17-årige, som man af den ene eller den anden grund - det kan være på grund af disciplinære vanskeligheder eller trusler mod medfanger - bliver nødt til i øjeblikket at sætte i enrum.
Det vil SF ikke være med til, men skal han så sættes sammen med en anden 17-årig, som er lige så kriminel?
Han må jo ikke sættes sammen med en voksen kriminel - sådan har jeg forstået SF's retspolitiske tanker.
Hvem er det, vi skal sætte ham sammen med?
Er det bedre, at vi sætter to ekstremt kriminelle sammen, så de er isolerede sammen og rigtig kan blive mere kriminelle, end at vi lader ham sidde alene?
Man må have et modforslag.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Men sådan er der så meget.
Enhedslisten skal have ros for at rejse denne debat med ujævne mellemrum.
Jeg husker stadig væk, da SF i midten af 1980'erne fik vedtaget et beslutningsforslag om, at man skulle undersøge, i hvilket omfang isolation var farlig for folk.
Det tog så 10 år, før man blev færdig med den undersøgelse, og først her i 1990'erne fik vi begrænset mulighederne for at isolere.
Det er klart, at der nu er en viden om, at isolation, enrumsanbringelse, er eller kan være farlig for et menneskes psykiske udvikling.
Derfor er det også fint, at man med det her pres konstant får tvunget Justitsministeriet til at forholde sig til udviklingen af enrumsanbringelser.
Vi kan også se på arbejdsgruppens konklusioner, at man erkender, at man skal være meget opmærksom på de mennesker, der sidder i enrum, og erkende, at det kan være et psykisk meget alvorligt problem for den pågældende.
Når det så drejer sig om unge under 18 år, så synes jeg også, at vi skal mindes den undersøgelse, som Retsudvalget blev orienteret om, da vi var sammen med Fyns Amt.
Der fortalte den ansvarlige for Fyns Amtskommune, at der er lavet en undersøgelse blandt de unge i de fynske institutioner, hvor det viser sig, at op til 69 pct. af unge på sikrede institutioner har psykiske lidelser. Man kan meget vel forestille sig, at hvis en ung lander i et fængsel, en ung, som oven i købet er psykisk ustabil, og derefter sættes isolation af den ene eller den anden grund, kan det være meget ødelæggende for den pågældendes udvikling og den pågældendes sundhed.
Derfor er det vigtigt, at Enhedslisten konstant holder det her pres.
SF stemmer ligesom sidst for, hvis det lander til anden behandling i salen.
Helge Adam Møller (KF), 2004-01-30:
Det kan Det Konservative Folkeparti heller ikke.
Vi drøftede stort set nøjagtig det samme forslag for et par år siden.
Jeg gav klart og tydeligt udtryk for den konservative holdning dengang, og den har overhovedet ikke ændret sig.
Indsatte, der udelukkes fra fællesskab, er selv årsag til dette.
I øjeblikket kan man anke afgørelsen til Direktoratet for Kriminalforsorgen; og hvis deres afgørelse går en imod, kan man gå til Ombudsmanden, og det synes vi er rigeligt.
Vi synes ikke, der er nogen grund til at belemre domstolene med det, så vi afviser forslaget.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Vi har her igen et af de forslag, hvis tekst kan få enhver forstandig person til at tænke, at her er noget galt.
Enrumsanbringelse - hvad er dog det for noget?
Sættes folk i fangehuller, eller hvad er det, der foregår?
Der foregår ikke anbringelse i enrum, såfremt der ikke er en god grund til det, og det ved Enhedslisten godt.
Men når forslaget fremsættes, ser det ud, som om Enhedslisten er de eneste humanister her i verden, i hvert fald her i Danmark.
Men det er selvfølgelig noget sludder.
Der er gode grunde til, at nogle indsatte vælger at lade sig isolere.
Det kan imidlertid også ske som en disciplinær straf eller på grund af, at den indsatte er farlig for sig selv eller måske for sine medfanger.
Enhedslisten skriver i forslaget, at der er flere eksempler på, at indsatte bliver anbragt i enrum i årevis.
Jeg har fundet frem til noget materiale fra Kriminalforsorgen, og det drejer sig om to styks, som dog havde mulighed for at anke afgørelsen.
For nærværende er de nok ikke længere i enrum, men dengang undersøgelsen blev lavet tilbage i oktober 2001, havde de mulighed for gårdture og telefonisk kontakt med omverdenen, og den ene havde yderligere mulighed for samvær med fællestalsmanden og sin kæreste. Helt så slemt, som begrebet enrumsanbringelse lyder, er det altså ikke, så Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Lene Espersen (KF), 2004-01-30:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Morten Bødskov i, at en af opgaverne i hvert fald er at sikre, at de sociale myndigheder hurtigst muligt kommer til stede.
Jeg vil gerne under udvalgsbehandlingen medvirke til, at vi kan få afklaret, hvorvidt der er nogle problemer i den almindelige administration og arbejdstilrettelæggelse, og hvordan vi får sikkerhed for, at de sociale myndigheder møder op og overtager det, der egentlig er de sociale myndigheders forpligtelse. Vi skal jo huske på, at når man har at gøre med et barn, der er i en sådan situation, er opholdet på f.eks. en politistation forhåbentlig bare et meget, meget kortvarigt fænomen.
Det er meningen, at de sociale myndigheder, skoler og forældre skal tage over og sikre, at de nødvendige sociale foranstaltninger bliver iværksat for at få bragt barnet ud af kriminalitet og give det et andet perspektiv i livet.
Jeg medvirker gerne under udvalgsbehandlingen til at undersøge, om der er nogle, om jeg så må sige, praktiske problemer.
Jeg synes ikke, der må efterlades nogen tvivl om, at målet må være, at de sociale myndigheder kommer på banen så hurtigt som muligt til gavn for barnet.
Per Dalgaard (DF), 2004-01-30:
Mange tak, hr. formand, jeg skal forsøge at være til stede her i salen på passende tider fremover.
Dette lovforslag er et af den slags, som tidens tendens
desværre har medført et behov for.
Det er yderst beklageligt, at samfundet og i denne sammenhæng forældrene ikke har mere kontrol over deres børn.
Selv om mine udsagn her nu vil skabe opstand på venstrefløjen, så er det desværre en kendsgerning, at langt den største gruppe unge, som dette forslag vil ramme, er børn af fremmed herkomst, også selv om de er født i Danmark, og netop den kendsgerning gør hele problematikken endnu værre, idet man må formode, at deres forældre ikke opdrager dem til respekt for den samfundsmodel, som vi har.
Den kriminalitetsrate, disse unge udviser, har nogle skræmmende perspektiver for den kriminelle udvikling i Danmark i de kommende år, men selvfølgelig gælder forslaget alle unge under den kriminelle lavalder.
Dansk Folkeparti beklager, at det er nødvendigt at fremsætte et sådant forslag, men vi politikere bliver nødt til at reagere på den virkelighed, vi oplever ude i samfundet, og dette forslag er et skridt i den rigtige retning.
Jeg har tidligere udtalt fra denne talerstol, at det efterhånden burde få økonomiske konsekvenser for de forældre, som har kriminelle børn, dels ved at man pålægger forældrene en tvungen terapi, dels ved at udgiften til denne for en stor dels vedkommende skal betales af nogle af de sociale ydelser, som forældrene opnår.
Det synes vi ville være en rimelig ordning.
Dansk Folkeparti er således enig i sigtet med loven og finder dens ånd og bogstav passende for vor tid.
Jeg vil ikke undlade at nævne, at Dansk Folkeparti længe har haft et ønske om at sænke den kriminelle lavalder til 12 år med det formål at kunne gennemføre en straffesag mod disse unge.
Samtidig har vi talt om, at der burde oprettes en ungdomsdomstol, hvor sådanne unge kunne få advokatbistand.
De har selvfølgelig ret til i en sådan ungdomsdomstol at få en professionel forsvarer til deres sag.
Så tanken om en form for lavere kriminel lavalder ligger jo heller ikke regeringen fjernt.
Et enkelt spørgsmål trænger sig på i forbindelse med selve lovforslaget.
Det er, hvorfor man ikke kan tage et foto eller et fingeraftryk af en ung sigtet.
Det mener jeg er en de ting vi kan få afklaret under udvalgsarbejdet.
Vi er positive over for forslaget og ser frem til at få bearbejdet det yderligere i udvalget.
Jann Sjursen (KD), 2004-01-30:
Kristendemokraterne er enige i, at det er vigtigt med et klart og udtømmende hjemmelsgrundlag for politiets muligheder for under efterforskning at kunne tilbageholde børn under den kriminelle lavalder.
Men uanset det, må vi jo erkende, at kriminelle aktiviteter altså ikke er afhængige af alder, og at man derfor også er nødt til at se på, hvad man gør ved børn, der er under den kriminelle lavalder, når de medvirker til eller selv begår kriminelle handlinger og dermed også kommer i søgelyset i forbindelse med politiets efterforskning og strafprocessuelle handlinger i øvrigt.
Derfor er vi som sagt tilfredse med, at regeringen nu også på baggrund af Retsplejerådets betænkning lægger op til at lovregulere området her, men vi har i lighed med andre partier en række betænkeligheder, som jo ikke mindst er opstået, efter at vi har set på de høringssvar, som er indkommet.
Derfor kan jeg heller ikke i dag meddele partiets endelige stillingtagen til lovforslaget som sådan.
Derudover, og det bliver så en mere generel betragtning, er vi også meget optaget af det såkaldte samspil med de sociale myndigheder, eller man kunne også sige det mere præcist: Hvornår bliver det mere en opgave for de sociale myndigheder end en politimæssig opgave?
Det kan jo også berøre en række af de enkeltelementer, der er i selve lovforslaget, hvordan det bliver skruet sammen, men vi mener, at det er helt afgørende i lovforslaget at få de sociale myndigheder og selvfølgelig også i vid udstrækning forældrene med ind i billedet, for vi har altså den opfattelse, at den kriminelle lavalder skal være, hvor den er, og at børn under den kriminelle lavalder, der begår kriminalitet eller medvirker til det, først og fremmest skal søges hjulpet, men også mærke en konsekvent indstilling fra samfundets side via de sociale myndigheder.
Line Barfod (EL), 2004-01-30:
Enhedslisten mener, at det er en stor forbedring, at vi er gået i gang med at se på en lovregulering af politiet på en lang række forskellige områder, hvor politiet hidtil traditionelt bare med henvisning til deres generalfuldmagt og det, man altid har gjort, har haft beføjelser til at udøve forskellige former for magt, hvad enten vi snakker om børn, berusere eller andre.
Vi mener, det er positivt, at vi får en lovregulering, og at vi dermed også får lejlighed til at diskutere, hvad det egentlig er, vi mener, der er politiets opgave, hvad vi mener, de skal overlade til andre myndigheder, og hvor vi mener, grænserne skal gå, om der skal være tidsfrister på osv.
Det er en positiv udvikling.
Langt de fleste, der er ude i kriminalitet, holder jo heldigvis op igen af sig selv, og jeg er også meget enig i, at når vi snakker børn, der begår kriminalitet, så er det først og fremmest sociale problemer, der er tale om, og så skal vi have involveret de sociale myndigheder for at prøve at se, hvordan vi kan løse de problemer, så de børn kan komme ud i en kriminalitetsfri tilværelse.
Der er i høringssvarene rejst en række problemer
både i forhold til FN's børnekonvention og til spørgsmål om, hvordan vi gør det her bedst.
Jeg er meget enig i de overvejelser om, at vi må se på enrumsanbringelse, hvorfor det overhovedet skulle være nødvendigt at anbringe børn i enrum, om man ikke kan finde nogen andre praktiske løsninger.
Hvis der er tale om børn, som på grund af en rus, hvad enten det er alkohol, nogle mærkelige piller eller andet, de har taget, så er det jo egentlig slet ikke politiet, de hører hjemme hos.
Så må de ind under sundhedsvæsenet eller andre steder, indtil de er blevet afruset, og man så kan afhøre dem.
Hvis der er tale om et barn, som skal sidde og vente, og som man er bange for kommer i kontakt med andre, fordi der er flere involverede i sagen på den samme politistation, så må det være muligt at finde en løsning, hvor man enten meget hurtigt får forældre eller sociale myndigheder til at være til stede, eller man må sige, at man så må have en af de ansatte på stationen til at være sammen med barnet, indtil man kan foretage afhøring af det.
Det mener vi også er væsentligt at se på, for omvendt kan det jo også være voldsomt, hvis der nu bare er tale om, at det vil tage 2 timer på politistationen, at barnet så skal hen til en social institution og være der. Så vi mener, det er væsentligt, at vi får det belyst grundigere under udvalgsarbejdet.
Morten Østergaard (RV), 2004-01-30:
Hvad må politiet overhovedet foretage sig over for unge under den kriminelle lavalder, der mistænkes for at have begået kriminalitet?
Selv om det fremsatte forslag er grundigt gennemarbejdet og har været igennem en høringsrunde, er Det Radikale Venstre ikke tryg ved resultatet.
Der er under høringsrunden fremsat adskillige kritiske bemærkninger, herunder om behovet for at få en bedre balance mellem hensynet til børns rettigheder og politiets beføjelser.
Her vil vi især fremhæve en af bemærkningerne: »Forslaget repræsenterer et forældet børnesyn, og den kriminelle lavalder er indirekte ved at blive nedsat til 12 år.«
Det Radikale Venstre ønsker at få pudset vinduet, således at der såvel ude som inde er klarhed over, hvad politiet må og ikke må over for børn under en efterforskning, og hvilke rettigheder børn under den kriminelle lavalder har i forbindelse med strafprocessuelle tvangsindgreb.
Men vi vil ikke medvirke til, at dette vindue udskiftes med et større og dermed de facto forringer børns rettigheder.
Vor bekymring understøttes i denne forbindelse af bemærkningernes afsnit 2.1.2, hvor det fremgår, at det ikke kan udelukkes, at forslaget netop vil medføre en sådan udvidelse.
Vi vil i dag understrege, at vi modsætter os ethvert skridt i retning af en nedsættelse af den kriminelle lavalder.
Det Radikale Venstre har især følgende indvendinger imod forslaget: Den manglende garanti for advokat eller anden sagkyndig bistand til barnet, den lange tilbageholdelsesperiode, 6 timer, er længere end i Norge, hvor de geografiske afstande er betydelig større, og anbringelse i enrum af børn.
Det burde faktisk ikke være muligt i dagens Danmark, og det er vores grundholdning, at børns kriminalitet repræsenterer et svigt fra såvel familie som samfund. I et af verdens rigeste samfund må det være muligt at bruge tilbageholdelsestiden for et kriminelt barn bedre og mere konstruktivt end blot til indespærring.
Der tales i forslaget om politiets bemanding som en legitim grund til enrumsanbringelse, og det finder vi særdeles betænkeligt.
Der er flere andre punkter, vi kunne fremhæve kritisk, men det vil vi overlade til arbejdet i udvalget.
Vi er dog interesseret i, at reglerne for politiets beføjelser over for de unge under 15 år bliver klarere og afbalanceret, og vi vil derfor bidrage til et grundigt udvalgsarbejde og herunder søge at få tilslutning til nødvendige ændringsforslag.
Anne Baastrup (SF), 2004-01-30:
Jeg synes bare, det er vigtigt, at vi får diskuteret det.
Det er jo nogle meget alvorligt belastede børn, det drejer sig om.
Er det det rigtige svar, at man så anbringer dem på en politistation med al den uhygge, der i øvrigt kan være forbundet med det?
Skal de ikke et andet sted hen, hvor de rent faktisk måske skal blive?