Karen Jespersen (S), 2001-03-22:
Beslutningsforslaget går ud på, at regeringen skal betragte 38 af Europarådets 42 medlemslande som sikre lande, sådan at vi i Danmark ikke længere skal kunne give asyl til mennesker fra de lande.
De skal afvises ved grænsen uden asylbehandling.
Begrundelsen for at betragte de 38 lande som sikre er ifølge forslagsstillerne, at landene er medlemmer af Europarådet og samtidig har tiltrådt flygtningekonventionen.
Det beslutningsforslag kan regeringen ikke støtte.
Hvis forslagets indhold blev ført ud i livet, så ville Danmark ikke længere føre en udlændingepolitik, der sikrer, at mennesker, der har et reelt behov for beskyttelse, rent faktisk får den beskyttelse, de har krav på. Det er desværre ikke sådan, at menneskerettighederne pr. definition aldrig bliver overtrådt i et land, bare fordi landet har tiltrådt en bestemt konvention eller er med i en international organisation.
Det afgørende er naturligvis, hvordan det i realiteten forholder sig.
Og realiteterne er, at Danmark i flere tilfælde har været nødt til at give asyl til udlændinge fra lande, der både er med i Europarådet og har tiltrådt flygtningekonventionen.
Hvis den danske politik på området havde været i overensstemmelse med det beslutningsforslag, vi behandler i dag, havde de mennesker ikke alene fået afslag på asyl.
De havde ikke engang fået mulighed for at få deres asylansøgning behandlet.
De var altså blevet sendt direkte hjem til forfølgelse i strid med vores internationale forpligtelser.
Det er med andre ord klart, at den omstændighed, at et land på samme tid er medlem af Europarådet og har tiltrådt flygtningekonventionen, ikke i sig selv betyder, at statsborgerne i landet aldrig kan opfylde betingelserne for at få asyl.
Jeg vil gerne understrege, at virkeligheden ikke er sådan, at alle, der kommer til Danmark og søger asyl, får behandlet asylansøgningen her.
Det bliver først undersøgt, om et andet EU-land efter Dublinkonventionen er ansvarlig for at behandle ansøgningen.
Herudover kan ansøgerne, der kommer til Danmark via et sikkert land uden for EU, afvises til det land efter de nærmere regler i udlændingeloven.
Grunden til, at vi kan have sådanne ordninger, er, at vi ved om de pågældende lande, at flygtningekonventionen efterleves i praksis.
Som et argument for den foreslåede ordning siger forslagsstillerne i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at det ville være utænkeligt for Europarådet at optage et land som medlem, der ikke overholder Europarådets formål om retsstatens principper, og som eventuelt forfølger egne borgere og driver dem på flugt.
Jeg har allerede været inde på, at man faktisk ikke kan se sådan på tingene, og at virkeligheden ikke er sådan.
Det er ikke udtryk for, at Europarådet lader hånt om menneskerettighederne, men derimod udtryk for en stillingtagen, der vil hjælpe de lande til at komme nærmere et demokrati, sådan som vi kender det og arbejder for det.
Jeg tror ikke, at nogen kan være i tvivl om, at det er regeringens politik at styrke demokratiseringen og respekten for menneskerettighederne også inden for rammerne af Europarådet og i de lande, der er medlem af Europarådet.
Men at afskære visse landes statsborgere fra asylbehandling ud fra et rent formelt kriterium, det går simpelt hen ikke.
Det vil være i strid med vores internationale forpligtelser og kan ramme konkrete mennesker.
Regeringen kan derfor som sagt ikke anbefale, at B 118 vedtages.