runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2000-02-01:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren er enig med undervisningsminister Margrethe Vestager, der udtaler, at adgangsmulighederne til de danske arkiver er for restriktive.
Det blev sagt efter Holocaust-konferencen i Stockholm forleden dag med hensyn til adgangen til krigsarkiverne.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Nej, der har ikke været konsultationer, for det er der ikke nogen grund til.
Så længe grundlaget for den beslutning, Finansudvalget har taget, ikke har ændret sig, er der ikke noget grundlag for konsultationer, men det er klart, at hvis det flertal i Finansudvalget, der har støttet sagen, skulle ønske at få en samtale med mig om statsgarantien, er jeg selvfølgelig parat til det.
Men jeg vurderer ikke selv, at der er behov for det lige nu.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-01:
Som opfølgning på det spørgsmål, hr. Ole Donner netop stillede, vil jeg spørge ministeren, om der har været konsultationer med det flertal i Finansudvalget, der var for at give den statsgaranti, ministeren nævner.
Jeg spørger naturligvis på baggrund af, at specielt De Konservative i dagspressen har givet udtryk for den holdning, at hvis det kun er et snævert flertal i bestyrelsen, der vil gennemføre udflytningen, ønsker De Konservative ikke fortsat at opretholde støtten til den statsgaranti, ministeren henholder sig til.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Under alle omstændigheder er det bestyrelsen, der tager stilling til, om man skal flytte ud eller ej.
Et flertal i Folketinget har givet en statsgaranti på baggrund af et ønske
fra den tidligere bestyrelse, men det siger sig selv, at i det øjeblik bestyrelsen ændrer standpunkt - altså i det øjeblik der er et flertal i Danmarks Radios bestyrelse, der ønsker noget andet - bortfalder sandsynligvis også ønsket om en statsgaranti.
Ole Donner (DF), 2000-02-01:
Det kan vel ikke have undgået ministerens opmærksomhed, at bestyrelsen tilsyneladende er delt i spørgsmålet om, hvorvidt det er fornuftigt at flytte ud nu.
Så vidt jeg er orienteret, skulle stillingen være 4-3, og finder ministeren, at det vil være forsvarligt med et så spinkelt flertal at sige: Jamen vi kører bare derudad?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Som jeg husker det, er der to forskellige ejendomsmæglerfirmaer, der har vurderet, hvad man kan sælge de nuværende DR-bygninger for, og det er de ejendomsvurderinger, som ligger til grund for det forslag, Finansudvalget har taget stilling til.
Ole Donner (DF), 2000-02-01:
Jeg vil godt spørge kulturministeren, om ministeren kan bekræfte, at Kulturministeriet er medlem af Nydansker - Foreningen til integration af nydanskere på arbejdsmarkedet og i kraft af det medlemskab betaler omkring 10.000 kr. til foreningen om året.
Jeg vil også godt spørge ministeren, om ministeren ved, om man yder andre bidrag til den såkaldte forening ud over medlemsbidraget.
Ester Larsen (V), 2000-02-01:
Betyder det, at regeringens tillid til generaldirektørens evner som ejendomsvurderingsmand er større end tilliden til de professionelles evner?
Det er korrekt, at det er Danmarks Radios beslutning, om man ønsker at flytte.
Men den statsgaranti er jo givet på baggrund af et opstillet finansieringsgrundlag, som professionelle vurderinger nu piller fra hinanden, og så er mit spørgsmål: Vil regeringen bare passivt se til, eller vil man gribe ind på et tidspunkt og sikre, at DR ikke kaster sig ud i et byggeri, hvor licensmidler skal bruges til at finansiere mursten og ikke programvirksomhed?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Danmarks Radios bestyrelse bad for efterhånden mange måneder siden regeringen om at få en statsgaranti, fordi bestyrelsen havde besluttet, at det mest fornuftige for Danmarks Radio var at flytte ud til en ny bygning i Ørestaden.
Et flertal i Finansudvalget besluttede, at det var et godt princip, og at det var en god idé at støtte Danmarks Radios ønske om den pågældende udflytning, og det beslutningsgrundlag, som Finansudvalget er bekendt med, kender Kulturudvalget også.
Der er stillet en række krav i forbindelse med statsgarantien, og det er klart, at Danmarks Radio skal opfylde de krav.
Men under alle omstændigheder er det op til Danmarks Radios bestyrelse at beslutte, om man vil flytte ud til Ørestaden eller ej.
Ester Larsen (V), 2000-02-01:
Der foreligger nu nogle professionelle ejendomsvurderinger af TV-byen og Radiohuset, og disse vurderinger ligger langt under de drømmepriser, som Danmarks Radio har arbejdet med.
Jens Vibjerg (V), 2000-02-01:
På baggrund af de faktiske forskelligheder, der er mellem fagforbundene, enten man skal melde aktivt fra eller melde aktivt til, vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren mener, det er rimeligt, at et fagforeningsmedlem selv skal gøre en aktiv indsats for at slippe for at betale kontingent til et bestemt politisk parti.
Ville arbejdsministeren have den samme opfattelse, hvis der var tale om samme støttemåde til et andet politisk parti?
Og mener arbejdsministeren ikke, der burde være reel forskel på det kontingent, man betaler til fagforeningen, alt efter om man melder til eller melder fra?
Ove Hygum (S), 2000-02-01:
Jeg er jo i den heldige situation, at jeg gennem 21 år har været knyttet til en organisation i den danske fagbevægelse, så jeg kender udmærket informationsniveauet for disse forhold i de faglige organisationer og er af den opfattelse, at der er tale om, at det enkelte medlem har mulighed for at tage selvstændig stilling til spørgsmålet om støtte eller ikke støtte.
Jens Vibjerg (V), 2000-02-01:
Mener ministeren, at den samlede støtte til Socialdemokratiet er udtryk for reel sympati eller snarere uvidenhed hos medlemmerne?
Ove Hygum (S), 2000-02-01:
Det kan besvares ganske kort med et ja, men det slipper jeg jo nok ikke med.
Jeg er ganske opmærksom på, hvorledes lovgivningen på området administreres i de faglige organisationer, og at der som en årligt tilbagevendende begivenhed gives oplysning i diverse fagblade om, hvorledes den frameldingsprocedure, som er beskrevet i loven, fungerer.
Jeg har også lagt mærke til, at der hen over tid har været tale om en stigende framelding.
Jens Vibjerg (V), 2000-02-01:
På baggrund af de tal om støtte til Socialdemokratiet, vi har set fra Jernbaneforbundet, vil jeg gerne spørge arbejdsministeren, om det er arbejdsministerens opfattelse, at de danske fagforeningsmedlemmer reelt føler, at de har mulighed for at sige nej til at støtte Socialdemokratiet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Da bygningerne ikke er solgt endnu, har vi ikke nogen grund til overhovedet at vurdere, om beslutningsgrundlaget er ændret.
Men under alle omstændigheder er der nogle betingelser, der skal overholdes: Der må ikke tilføres ekstra licensmidler på grund af udflytningen til Ørestaden, og desuden er der også taget beslutning om, at det ikke må gå ud over programaktiviteterne.
Det vil sige, at de krav, Finansudvalget har stillet i forbindelse med statsgarantien, skal overholdes, og da regeringen ikke har nogen formodninger om, at de krav ikke kan opfyldes på nuværende tidspunkt, agter regeringen ikke umiddelbart at foretage sig yderligere i denne sag.
Nej, det kan jeg ikke svare på, men jeg vil gerne svare skriftligt.
Ove Hygum (S), 2000-02-01:
Lovgivningen gælder for alle politiske relationer og har ikke nogen særlig relation til et enkelt parti, og jeg har ikke nogen overvejelser overhovedet om at ændre den gældende lovgivning.
Det er sådan, at der i forbindelse med et medlemskab af en faglig organisation i forskellige sammenhænge er en række indflydelsesmuligheder og pligter, og her kan man jo tale om, at det enkelte medlem har pligt til at tage stilling til dette spørgsmål, som man bliver grundigt oplyst om og derfor også har mulighed for at tage stilling til.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Det er jo et holdningsspørgsmål.
Det er en selvstændig forening, der tager stilling til at lave en kampagne på den her måde, og jeg finder den egentlig interessant.
Det er helt klart, at vi står med et stort problem i det danske samfund, nemlig at det er vanskeligt for mennesker med en anden etnisk baggrund at få en solid plads i det danske samfund og på det danske arbejdsmarked.
Derfor synes jeg, det er glædeligt at konstatere, at der er foreninger, der tager denne opgave op, tager ansvaret på sig og sikrer, at vi skaber et samfund, som er for alle, og skaber et arbejdsmarked, som er for alle.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-02-01:
Den 11. januar 1996 havde Folketinget en forespørgselsdebat
om folkeskolen og om det store problem, det er, når der ikke er tilstrækkelig ro og ordentlige arbejdsbetingelser i klasserne.
Denne forespørgselsdebat mundede ud i en dagsorden, som pålagde eller opfordrede undervisningsministeren til at undersøge forholdene, at kortlægge problemet med adfærdsvanskelige og urolige børn og undersøge, hvilken karakter det har, og så i øvrigt at udsende noget vejledende materiale, der kunne afhjælpe forholdene for lærerne og skolerne. Den store undersøgelse blev fremlagt i begyndelsen af 1997 og er vel nok den største undersøgelse, der er foretaget inden for den danske folkeskole.
Den indbefattede 100.000 elever og deres lærere og en del af elevernes forældre.
Dermed har Folketinget et redskab.
Nu ved vi, hvad det handler om, og hvor stort problemet er med de urolige, de adfærdsvanskelige, de forstyrrende børn i skolerne: Hvad er årsagen til denne forstyrrelse og adfærdsvanskelighed, hvor i landet er det særlig slemt, hvilke typer klasser, hvilke typer elever og hvilke typer lærere er med, hvor disse ting er særlig vanskelige?
På den baggrund er det jo naturligt at tage en debat: Hvad skal vi så gøre? Skal vi bare køre videre og ingenting gøre, eller skal vi med det beslutningsgrundlag, vi har fået, gøre noget?
den 27. november 1997 en forespørgsel med præcis den ordlyd, som vi skal drøfte i dag.
Men den forespørgsel blev aldrig til noget, for folketingsvalget blev som bekendt udskrevet
nogle måneder senere, inden forespørgslen kom på, og så fik vi den aldrig.
Nu skal vi have den.
Vi har grundlaget til det 4 år efter, at debatten kørte første gang, og efter at vi nu har fået det grundlag, kan vi få en debat.
Besvarelse
Ole Donner (DF), 2000-02-01:
Den omtalte forening til integration af nydanskere er jo den forening, der i et langt stykke tid har kørt helsidesannoncer i samtlige dagblade med overskrifter som f.eks. »Når jeg bliver kristen, vil jeg være bankmand«, »Når jeg bliver kristen, vil jeg være sygeplejerske« og »Når jeg bliver hvid, vil jeg være skolelærer«.
Jeg vil godt spørge, om ministeren sympatiserer med den slags annoncering, og om ministeren mener, at det er Kulturministeriets opgave at støtte en sådan forening ved at være medlem.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Det må komme an på en samlet vurdering af, hvad vi i øvrigt vil med vores kulturudveksling.
Det er klart, at der må være en række værdier, der ligger til grund for den internationale kulturudveksling.
Som jeg sagde i mit tidligere svar, vil regeringen i løbet af foråret lægge et samlet forslag frem til, hvordan det internationale kultursamarbejde skal skrues sammen. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kim Andersen (V), 2000-02-01:
Mener ministeren, at en fremtidig politik for Kulturministeriets internationale samarbejde i relation til kulturfremstød bør indrettes sådan, at det ikke vil være muligt at foretage kulturfremstød i et land som Østrig med Jörg Haiders parti i regeringen?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Jeg ønsker ikke at svare på spørgsmålet, for jeg mener, at det ligger meget i kanten af mit ansvarsområde.
Det er et spørgsmål til udenrigsministeren.
Kristian Jensen (V), 2000-02-01:
Allerførst vil jeg sige, at jeg naturligvis deler ministerens og regeringens bekymring over, hvad der sker rundtom i Europa, men måske ikke deler regeringens ønske om handlinger.
Men mit spørgsmål er, om ministeren kan oplyse, hvorvidt der er andre tilfælde, hvor regeringen har rettet henvendelse til andre lande på baggrund af politikeres ytringer, og i givet fald, hvor grænsen for ytringsfriheden så går.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-01:
Jeg er da glad for, at man ikke påtænker at lave ændringer i den retning i Danmark.
Men det, jeg også spørger om, er, om ministeren faktisk tror, at det, man har gjort - altså den erklæring, hvori man jo siger, at man vil reducere de diplomatiske forbindelser - får den ønskede effekt, altså dæmper udbredelsen af nynazisme, af nynazistiske partier og bevægelser.
Tror ministeren ikke snarere, at den model, man har brugt for nylig i Frankrig, og den model, vi netop har brugt i Danmark, hvor vi diskuterer de synspunkter, er mere befordrende, hvis man ønsker en begrænset tilhængerskare til den type udtalelser.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Hvis man ser på, hvordan traditionen har været i Danmark med hensyn til at forholde sig til nynazister og grupper i samfundet, som man kan sige at flertallet ikke sympatiserer med, så har vi altid lagt utrolig meget vægt på, at alle skulle kunne komme til orde.
Rent faktisk har det også været sådan, at man kan give støtte f.eks. til en lokalradio, som nynazister bestyrer, hvis bare de holder sig inden for lovens rammer osv. Det har vi gjort ud fra den betragtning, at vi har villet være fuldstændig sikre på, at det var afgørende at få disse holdninger, disse meninger og disse værdier frem i lyset, så vi kunne diskutere dem.
Det, der er sket i løbet af de sidste dage, er, at en række regeringschefer har forholdt sig til det, der bliver sagt, og det må jeg sige er en del af den demokratiske dialog.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-01:
Jeg kritiserer på ingen måde, at ministeren er kritisk over for udviklingen i Østrig.
Det er jeg da også, og det er Venstre da også.
Men det, der er problemet, er jo, at man på grundlag af nogle udtalelser har besluttet at begrænse de diplomatiske forbindelser.
Man har foretaget en handling.
Det er jo ikke kritikken, der er noget galt med, for os at se, men handlingen.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Tror ministeren, at denne handling, denne erklæring, vil føre til, at nynazister i Europa får ringere vilkår?
For det tror jeg ikke.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Jeg mener, fru Charlotte Antonsen fuldstændig har misforstået, hvad det er, der er sket i de seneste dage.
Det, det drejer sig om, er, at en række regeringschefer har forholdt sig til udviklingen i Østrig, en udvikling, som jeg tror at de fleste mennesker i det danske samfund reelt tager afstand fra.
Jeg er glad for at være medlem af en regering, som har forholdt sig så kritisk til udviklingen i Østrig, som tilfældet er.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-01:
Det, der er tale om, er jo, at man begrænser europæiske politikeres ytringsfrihed, for hvis de i forbindelse med en kommende regeringsdannelse på et eller andet tidspunkt får at vide, at hele landet bliver lagt på is af det øvrige Europa, så er det jo i realiteten en begrænsning af ytringsfriheden for den enkelte politiker, og det er jo noget, der normalt har ligget meget langt fra det danske synspunkt.
Derfor vil jeg også gerne høre, om man herhjemme agter at ændre på reglerne, så man også begynder at sige, at politikere herhjemme ud fra en eller anden slags kriterier ikke vil kunne danne regering.
Altså: Er det et nyt synspunkt fra regeringen?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Jeg synes, at spørgsmålet ligger i kanten af mit ansvarsområde, men jeg mener ikke, at der på nogen måde her er udgangspunkt for at sige, at den danske regering vil begrænse ytringsfriheden.
Det, der er sket, er, at der er en række regeringschefer i Europa, der har forholdt sig til udviklingen i Østrig og på baggrund af det er kommet med en erklæring.
For mig at se
drejer det sig ikke om at beskære Østrigs ytringsfrihed på nogen måde.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-01:
Jeg vil gerne spørge ministeren lidt om ytringsfrihed.
Mener ministeren, at det er i overensstemmelse med de grundlæggende danske principper om ytringsfrihed
, hvis man bliver dømt på grundlag af nogle ytringer?
Jeg ser selvfølgelig bort fra det, der ifølge straffeloven er ulovligt og strafbart, nemlig det med ærekrænkende udtalelser og den slags.
Når jeg spørger ministeren, er det jo, fordi der er en sag, der i disse dage optager os alle meget, og det er Jörg Haider i Østrig og hans Frihedsparti, som jo er på vej ind i regering.
Jeg vil godt slå fast, at vi i Venstre selvfølgelig mener, at det er frygteligt med de udtalelser, han er kommet med, ligesom hans synspunkter er frygtelige.
Men det, der jo er sket,
er, at statsministeren sammen med sine fortrinsvis socialdemokratiske statsministre i Europa har valgt at begrænse diplomatiske forbindelser mellem landene og Østrig.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om det er i overensstemmelse med de normale danske principper om ytringsfrihed, at man altså på grundlag af nogle ytringer får en straf?
Kim Andersen (V), 2000-02-01:
Vi så i efteråret kulturfremstødet »The Danish Wave« i New York, og nu ser vi kulturfremstødet »Danmark til Hamborg«, og det tegner indtil videre til at være succeshistorier, men det har ikke altid været sådan.
Er ministeren fremmed over for anbefalingen i høringssvaret om at oprette et sådant policy-organ, og er ministeren indstillet på også at inddrage Udenrigsministeriet i det videre arbejde omkring international kulturudveksling fra dansk side?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Udenrigsministeriet og Kulturministeriet er allerede inde i et meget godt samarbejde om kulturfremstød i udlandet, og man må også sige, at det var et samarbejde mellem Kulturministeriet og Udenrigsministeriet, der dannede baggrund for The Danish Wave i New York, i og med at det var Generalkonsulatet i New York i samarbejde med flere af Kulturministeriets institutioner, der stod for arbejdet.
Så det vil sige, at vi faktisk har en tradition at bygge på.
Jeg er enig i, at den tradition skal understøttes endnu mere, og at samarbejdet mellem Kulturministeriet og Udenrigsministeriet skal styrkes.
Jeg vil ikke i dag stå og tage stilling til konkrete forslag om, hvordan policy-formuleringerne skal foregå i fremtiden.
Det afgørende er selvfølgelig, at man sætter sig ned og finder ud af, hvad det er, man vil med det danske kulturudvekslingssamarbejde.
Hvad skal formålet være?
Hvad er det for indsatsområder, der skal vælges?
Og dernæst: Hvem er det, der skal have ansvaret for de enkelte initiativer?
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Donner (DF), 2000-02-01:
Men de koster jo mange penge, og derfor vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren er bekendt med, at f.eks. TV 2, Berlingske Tidende og Politiken og endnu flere bringer disse annoncer fuldstændig uden beregning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-01:
Jeg vil gerne takke ministeren for, at hun vil vende tilbage
til det her med et skriftligt svar, og bede ministeren, hvis ministeren ikke kan svare på det følgende spørgsmål, om at tage svaret på det med i den skriftlige besvarelse.
Spørgsmålet går på, hvorvidt der også har været reklame fra denne såkaldte private organisation - som ministeren jo understreger at det er - i Danmarks Radio, nemlig i en OBS-udsendelse.
Det kan ministeren jo finde ud af, hvis ministeren ikke ved det, men jeg vil spørge ministeren allerede her i dag, om ministeren kan bekræfte, at hvis det er tilfældet, er det klart i strid med de regler, der gælder for Danmarks Radio, hvor der jo ikke må reklameres.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Under alle omstændigheder er det jo ikke ministeren, der sidder og afgør, om der foregår ulovligheder eller ej.
Det har vi selvstændige organisationer og råd og nævn til at gøre, og hvis reklamereglerne eller annonceringsreglerne er brudt, vil det blive påtalt over for Danmarks Radio.
Men det er ikke mig, og det er ikke ministeriet, der tager stilling i de enkelte sager, og under alle omstændigheder har jeg ikke mulighed for at svare på, om der har været en OBS-udsendelse vedrørende den pågældende forening eller organisation.
Men jeg vil selvfølgelig gerne spørge Danmark Radios direktion, om det er tilfældet, og hvad annonceringen eller OBS-udsendelsen i givet fald gik ud på.
Ole Donner (DF), 2000-02-01:
Er ministeren ikke enig i, at sådanne reklamer ikke hører hjemme i OBS-udsendelser?
Når der er noget, der hedder public service, og når der er licensmidler med i billedet, kan det ikke være rigtigt, at man bruger OBS-udsendelser til sådan nogle ting.
Men vil ministeren bekræfte, at man vil spørge Danmarks Radio, om den har bragt de OBS-udsendelser, og i bekræftende fald spørge, hvad de har været brugt til?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Nej, det er jeg ikke bekendt med, og jeg mener heller ikke, jeg behøver at være bekendt med det.
En kulturminister kan ikke blande sig i, om et dagblad eller TV 2 skulle finde på at bringe en reklame eller en annonce gratis.
Peter Skaarup (DF), 2000-02-01:
Jeg vil godt spørge som opfølgning på det svar, kulturministeren har givet, om kulturministeren ikke er enig i, at det er korrekt, at regeringen, dvs. kulturministeren, af og til blander sig i, hvad der bliver sendt på public service-kanalerne, og om kulturministeren i øvrigt ikke mener, det er problematisk, måske endda ulovligt, at man i OBS-udsendelserne bringer reklamer, som har et klart politisk sigte.
Det har jo tidligere været debatteret meget i Folketinget, om det var rimeligt, at man bragte visse former for reklamer i OBS-udsendelserne, og vi mener i dansk folkeparti, at det er et klart politisk sigte, der har ligget
til grund for de annoncer, og derfor vil vi godt have et klart svar fra ministeren. Vi vil også godt spørge, om ministeren i forlængelse af de yderligere oplysninger, vi får skriftligt fra ministeren, vil forklare, i hvilket omfang regeringens øvrige ministre er medlemmer af denne forening til integration af nydanskere, og i hvilket omfang der er givet tilskud - det vil altså sige ca. 10.000 kr. pr. ministerium - til foreningen og til de annoncer, der er blevet bragt i aviserne, i øvrigt gratis.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2000-02-01:
Danmarks Radio kan med loven i hånd gøre alt muligt for at sikre, at folkeoplysningen og oplysningen om vigtige forhold i det danske samfund finder sted.
Det vil sige, at Danmarks Radio til enhver kan lave en OBS-udsendelse, der f.eks. handler om, hvordan man sikrer indvandrere og mennesker med en anden etnisk baggrund en bedre placering i det danske samfund og på det danske arbejdsmarked, og det kan jeg ikke se der kan være noget som helst i vejen for.
Men jeg bekræfter, at jeg gerne vil undersøge, hvordan den pågældende forening er blevet omtalt af Danmarks Radio, og om der har været en OBS-udsendelse, som den pågældende forening er stået bag på den ene eller anden måde.
Det har vi heldigvis en fri presse til at sikre, og vi har også public service-stationer til at sikre det.
Hertil kommer, at Kulturministeriet bruger 50 mio. kr. om året til at støtte en række tv-stationer og lokalradioer, hvoraf mange har som formål at oplyse om etniske mindretal og andre etniske kulturer.
Jeg tror, at netop for at få demokratiet til at fungere er det fuldstændig afgørende, at alle kan komme til orde, at alle får plads, og at alle får mulighed for at ytre sig i medierne og få informationerne frem, ligesom jeg mener, at det danske samfunds sammenhængskraft er afhængig af, at alle kommer til orde.
I denne sammenhæng, hvor det muligvis har drejet sig om at sikre, at etniske minoriteter får en plads på det danske arbejdsmarked, synes jeg, det er fornemt, hvis vore public service-stationer er gået aktivt ind i det arbejde.
Det er et arbejde, som ligger regeringen meget på sinde. Hermed sluttede spørgsmålet.
Kim Andersen (V), 2000-02-01:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til kulturministeren i relation til evalueringsrapporten om Kulturministeriets internationale samarbejde og de høringssvar, som vi har fået oversendt til Folketingets Kulturudvalg.
Af høringssvaret fra Det Danske Kulturinstitut, de generelle kommentarer til evalueringsrapporten, peger Kulturinstituttet på, at der er behov for at koordinere og få en mere entydig placering af planlægningen af internationale kulturfremstød.
Jeg vil gerne høre, hvad ministeren har af kommentarer til det synspunkt, og hvad ministeren agter at foretage sig i den sammenhæng.