Brian Mikkelsen (KF), 2004-11-12:
Kampen mod doping kræver vilje, mange kræfter, mod og indsigt, og alle forudsætninger er til stede i Anti Doping Danmark, som i nu mere end 4 år har leveret de afgørende bidrag til, at vi har kunnet holde Danmarks antidopingfane højt.
Når idrætsudøvere bruger doping, snyder de både de idrætsudøvere, som ikke gør, og også tilskuerne, og derfor er dopingsnyd en trussel mod hele idrættens grundlag.
At doping også er en trussel mod liv og helbred, ser vi desværre næsten daglige eksempler på.
Jeg er yderst tilfreds med den opbakning, der er blevet givet forslaget fra salen i dag.
Da det jo ikke er nogen hemmelighed, at dette område står mit hjerte nær, ser jeg med spænding frem til udvalgets kompetente behandling af dette forslag til lov om fremme af dopingfri idræt.
Der er rejst nogle konkrete spørgsmål og kommentarer her i dag, jeg synes, jeg lige skylder et svar på.
Den første relevante kommentar kom fra Venstres ordfører, hr. Leif Mikkelsen, som bragte det vigtige tema frem om ligeværd mellem organisationer og det offentlige, hele diskussionen, om Anti Doping Danmark skal være en offentlig selvejende institution.
Jeg synes, det er et interessant tema, Venstres ordfører, hr. Leif Mikkelsen, bringer på banen, og det er jeg villig til at tage en diskussion om i den kommende periode frem til tredjebehandlingen.
Så blev temaet – det var fra SF’s ordfører, hr. Ole Sohn – om grundlovsstridighed og alle mulige andre ting bragt frem.
Det er jo sådan, at man ikke fra Folketingets side kan afgive suverænitet til en privat forening, så derfor kan det danske Folketing ikke afgive suverænitet til WADA og på forhånd fastlægge, at vi vil bruge det regelsæt, som WADA sender ud.
Men jeg har nu tænkt mig som minister at overholde de ting, der bliver sendt ud, og følge de lister, som kommer fra WADA.
Så har der været spørgsmål omkring fitness/motionscentre, hvor flere partier har været inde på de høringssvar, der er fra de to kæder om den del af dopingmisbruget, som foregår i breddeidrætten.
Det er et stort problem, som vi selvfølgelig også skal prøve at få hånd i hanke med.
Derfor er det selvfølgelig glædeligt at se den opbakning, som dele af fitness- og motionscenterbranchen har vist lovforslaget.
Det afspejler på bedste måde det forspring, vi har i Danmark med hensyn til at kontrollere doping i de miljøer, hvor dopingproblemet måske i højere grad gør sig gældende end i eliteidrætten.
Jeg har også forstået, at de mest entusiastiske virksomheder i denne branche gerne så, at det i en eller anden form blev gjort obligatorisk for ejere af fitness- og motionscentre at indgå en aftale om dopingkontrol med Anti Doping Danmark som vilkår for at drive deres virksomhed.
Lad os tage en diskussion i den kommende tid for at se på, om man i en anden form kan imødekomme denne anbefaling fra branchen.
Det sidste spørgsmål, som et par af ordførerne har været inde på, har været deltagelsen i bestyrelsen fra ikke blot de aktive, men også fra trænerne.
Der er også kommet høringssvar fra eliteidrætsudøvernes organisation.
Der er det regeringens holdning, at deres interesser må være varetaget af Team Danmarks og af DIF’s repræsentation i bestyrelsen.
Det er jo sådan, at man vælger repræsentanterne, så de repræsenterer også både trænere og aktive.
For det andet er det også vores holdning i regeringen, at man skal have en økonomisk interesse, som man er forpligtet over for, når man sidder i bestyrelsen.
Alle de, der sidder i bestyrelsen, har en økonomisk interesse i arbejdet.
Så det er begrundelsen for, at der ikke er eliteidrætsudøvere eller trænere direkte repræsenteret, men det kan der jo godt komme i form af de mennesker, der bliver udpeget.
Det var svarene og kommentarerne.