runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2003-03-19:
Til fru Anne Baastrup med hensyn til de lande, som fru Anne Baastrup siger at Dansk Folkeparti ikke vil acceptere i FN's Sikkerhedsråd: Jeg har ikke på noget tidspunkt sagt, at der er nogle bestemte lande, der ikke kan være medlem af FN's Sikkerhedsråd.
Jeg har startet - og det har vores formand, fru Pia Kjærsgaard - en diskussion af, om det er rimeligt, at det er i den udformning, at FN's Sikkerhedsråd skal træffe så afgørende beslutninger på vore vegne, hvor det dirigeres af ussel mammom, må man nok sige.
Det gælder ikke udelukkende USA, det gælder også Frankrig, det gælder også Tyskland.
Man har hørt rygter om, at de lande forsøger sig med at påvirke lande som Angola, Cameroun, Syrien, som har været afgørende i den situation, og som jeg så siger er korrupte, undertrykkende, udemokratiske lande.
Det er jo en farce, synes jeg, at der er partier herinde, der bare har det ene svar, og som ikke kommer med noget alternativ, at vi skal henholde os til FN.
Underforstået at Syrien, Angola, Cameroun afgør i virkeligheden, hvad der skal ske, og om vi skal lægge det maksimale pres på Saddam Hussein.
Tak for kaffe, siger jeg.
En diktator holder hånden over en anden diktator.
Det hænger da ikke sammen, og venstrefløjen må da også kunne se, at der kan være brug for at reformere FN.
Jeg siger ikke, at der er nogle lande, der partout ikke må være medlem af FN's Sikkerhedsråd, men vi er nødt til at se på FN's rolle fremover, hvis FN skal tages seriøst.
Hvis den største bidragyder, USA, fortsat skal være den største bidragyder og sikre, at FN kan fungere på en rimelig facon,
er der et problem med den nuværende konstruktion.
Det må man se på, og det håber vi også at regeringen hen ad vejen, når alt det her er overstået, vil diskutere.
Til hr. Per Kaalund vil jeg bare sige, at vi ønsker ikke, at EU skal overtage forsvarsopgaver.
Lad mig skære det fuldstændig ud i pap.
Det er der ikke nogen i Dansk Folkeparti der ønsker.
Vi ønsker, at forsvarsopgaver fortsat er forbundet med det transatlantiske samarbejde, dvs. NATO.
Men så siger jeg, at hvis det kommer til en situation på et tidspunkt, hvor forsvarsforbeholdet måtte blive afskaffet via en folkeafstemning - vi ønsker det ikke - men hvis det måtte ske, er det klart, at så har vi en ny situation, og så må vi selvfølgelig tage udgangspunkt i den situation.
Men indtil da mener vi under ingen omstændigheder, at man skal gøre noget som helst i EU på forsvarsområdet. Og lad mig slutte af med at sige til hr. Per Kaalund: Jeg synes, Socialdemokratiet burde genoverveje situationen, lytte til Socialdemokraternes tidligere fremtrædende forsvarsminister, Hans Hækkerup, der i Berlingske Tidende i dag konkluderer: Vi må have gjort op med os selv, om vi aktivt vil bidrage til at nedkæmpe denne verdens terrorister - og hertil regner jeg Saddam Hussein - og så tage ansvaret på os og handle, når tiden er inde til det.
mener jeg den i høj grad er nu.
Her har vi en af de hæderkronede Socialdemokrater, som vi gerne vil have frem på banen til at sige sin mening.
Det gør han i Berlingske Tidende.
Er der ikke nogle i den socialdemokratiske gruppe, der er enig med ham
Det tror jeg der er.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-03-19:
Det må være svært at være konservativ i de her dage.
Det Konservative Folkeparti, udenrigsministeren især, har jo gennem måneder argumenteret kraftigt for, at man skulle have en FN-sanktioneret krig, hvis man skulle have en krig.
Man har hele tiden fastholdt, at det er Sikkerhedsrådet, der skal træffe den endelige beslutning om det.
Alligevel støtter man nu en krig, en amerikansk krig, på trods af Sikkerhedsrådet, på trods af at der ikke ligger nogen FN-sanktionering af det her. Når fru Pia Christmas-Møller siger, at det i FN's Sikkerhedsråd er endt i en blindgyde, hvad skyldes det så? Det skyldes da, at USA, Storbritannien ville have krigen.
De ønskede ikke at fortsætte i FN-sporet.
Når der ikke blev vedtaget noget, skyldes det jo, at de trak deres forslag til sidst, fordi de var sikre på, at det ville komme i mindretal.
Det ville enten blive vetoet eller måske endda direkte stemt ned af et flertal i Sikkerhedsrådet.
Det, der er sket, er, at fordi USA og Storbritannien ikke kunne få deres vilje i FN's Sikkerhedsråd, er de fuldstændig ligeglade med, hvad Sikkerhedsrådet ellers mener.
Det er sandheden i det.
Det er sandheden i det omkring FN-legitimeringen af det.
Så må det være svært at være konservativ.
Jeg forstår ikke, at De Konservative kan blive i regeringen, når man tænker på, hvad de har gået og sagt om FN, FN-mandat, FN-sanktionering af det her.
Politiken skriver i sin leder i dag, at udenrigsministeren efter det her burde gå.
Jeg er fuldstændig enig med dem.
Han kan ikke have nogen troværdighed efter gennem så lang tid at have argumenteret for, at der skulle være et FN-mandat bag, og så står vi i dag med en beslutning, der ikke har det FN-mandat.
Per Kaalund (S), 2003-03-19:
Til hr. Peter Skaarup: Ja, det er korrekt, at debatten i forrige uge var med henblik på den forespørgsel om et eventuelt kommende samarbejde omkring et forsvarsforlig.
Og så er det spørgsmålet, om regeringen vil acceptere, at Dansk Folkeparti medvirker i kommende forsvarsforlig,
når man i den grad kan skifte mening.
Et er at gøre det, det har man gjort i Dansk Folkeparti fra Fremskridtspartiets dage og til nu, men med så kort mellemrum, synes jeg, det virker betænkeligt.
Aage Frandsen (SF), 2003-03-19:
Selv om det har været lidt uklart, hvad Dansk Folkeparti mener om FN, så tror jeg alligevel, man kan udlægge det sådan, at er der tvivl om, hvad FN og det internationale samfund mener, og hvad USA mener, så følger man USA.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge hr. Peter Skaarup om noget.
Når man nu på en eller anden måde er færdig i Irak, det må man jo have en forventning om, man bliver på en eller anden måde,
vil man så gå videre?
Eller rent logisk set
må man vel gå videre, for det styre, der er i Iran, er jo heller ikke for kønt, og det, der er i Saudi-Arabien, er sandelig heller ikke for kønt.
Eller de tre lande, hr. Peter Skaarup nævnte, der sad i Sikkerhedsrådet, som også blev karakteriseret som diktaturer.
Er Dansk Folkeparti indstillet på, at hvis Bush kalder, så skal Danmark svare, at vi er til rådighed til enhver tid?
Så vil Dansk Folkeparti sige, at så skal der sendes en passende styrke af sted i form af danske skibe eller soldater eller på anden vis til disse forskellige områder, hvor der er diktatorer, som så sandelig ikke lader Saddam Hussein ret meget at høre.
Søren Gade (V), 2003-03-19:
Hr. Frank Jensen talte om sin bekymring for eventuel præcedens ved en militær beslutning, som ikke er forankret i FN's Sikkerhedsråd, og jeg vil godt spørge hr. Frank Jensen: Hvorfor er det nu blevet et problem?
Den tidligere regering havde en helt anden holdning til det, og jeg vil gerne have lov at citere fra et svar fra daværende udenrigsminister, hr. Niels Helveg Petersen, til hr. Villy Søvndal: »Siden invasionen i Kuwait i 1990 har det været nødvendigt for Sikkerhedsrådet at vedtage 39 resolutioner om Irak og situationen i regionen, og derfor vil jeg også sige til hr. Villy Søvndal, at jeg nærer ingen betænkeligheder ved de beslutninger, vi træffer her. Jeg tror ikke, de vil danne en ny præcedens, for jeg tror ikke - og håber virkelig ikke - at vi nogen sinde igen vil komme til at stå over for et militærdiktatur, om hvilket man i løbet af 7-8 år skal vedtage 39 resolutioner i FN's Sikkerhedsråd.
Disse resolutioner er udtryk for det internationale samfunds påbud, og desværre må vi konstatere, at Saddam Hussein ikke efterlever resolutionerne.« På daværende tidspunkt, i 1998, havde den daværende regering altså en anden holdning end den
, hr. Frank Jensen her i dag har givet udtryk for fra talerstolen.
Inger Støjberg (V), 2003-03-19:
Jeg tilhører den store del af befolkningen, der har sovet
rigtig skidt her på det sidste,
jeg står over for en utrolig tung beslutning.
Men jeg står fuldstændig bag regeringens udmeldinger, for jeg har ikke et bedre alternativ over for en diktator, der undertrykker sit folk.
Jeg har simpelt hen ikke et bedre alternativ.
Jeg vil ikke gøre mig skyldig i at træde et skridt tilbage og bare se på, at en diktator groft undertrykker demokrati og menneskerettigheder.
Jeg ønsker ikke en krig, men jeg har ikke hørt og ikke set ét realistisk alternativ.
Sandheden er jo, at Saddam Hussein ikke har villet samarbejde, og sandheden er jo også, at når Saddam Hussein nægter at samarbejde, er en måned mere ikke noget alternativ.
Så giv os dog et bud på et reelt alternativ frem for at stå her og bortforklare Socialdemokratiets store, store svigt.
Frank Jensen (S), 2003-03-19:
Op og ned i denne sag er jo, at Danmark er isoleret.
Danmark er jo isoleret fra vores nærmeste naboer, Norge som NATO-land, Sverige og muligvis også Finland - det er lidt uafklaret på grund af den finske regeringsdannelse - isoleret fra vore naboer i syd og fra vore nærmeste partnere i EU.
Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti burde lade være med at skabe det billede, at den linje, som Socialdemokratiet står på, er en linje, som har isoleret os.
Vi føler os på verdenssamfundets linje, vi føler os fuldstændig i overensstemmelse med vore nærmeste naboer, så lad være med at komme og sige, at det er os der svigter.
Nej, NATO er dybt splittet.
Ét er, at FN er det, og at FN nu bliver kørt langt agterud, men EU er også splittet.
Jeg ved godt, at udenrigsministeren var til udenrigsministermøde i aftes, og jeg håber da, at skaderne ikke bliver så store og varige, så man ikke kan få samling igen.
Vi står jo over for store beslutninger i fremtiden med konventet osv.
Vi har et ansvar, og statsministeren i Danmark har et kolossalt stort ansvar for, hvilken rolle Danmark spiller.
Danmark kunne have spillet en anden rolle.
Det kunne vi have gjort ved at holde fast i FN-sporet, og da amerikanerne ikke ville det og ville i krig, kunne vi have placeret os dér, hvor vi sammen med de nordiske lande kunne have fundet frem til et bidrag fra dansk side, som var et andet end et militært bidrag, men kunne være et humanitært bidrag.
Vi er glade for, at regeringen lægger op til et humanitært bidrag under krigshandlingerne.
Vi kan forstå på beslutningsforslaget, at det drejer sig om et lægehold på tre personer, og muligvis kan de kobles til et felthospital, hvis andre lande byder på det.
Det er jo ikke meget, men nuvel.
Vi glæder os over de tilkendegivelser, og vi forventer, at regeringen vil offentliggøre på et tidspunkt - det tilkommer ikke mig at gøre det - at man fra regeringens side også er indstillet på at gøre noget efterfølgende.
Skulle Venstre og De Konservative ikke spekulere på, om man ikke havde brug for at holde sammen med et bredt flertal i Folketinget om det?
Venstre og De Konservative ved jo godt, hvor flygtig fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti er, for det var de jo i Kosovosagen.
Lad os se, om ikke Venstre og De Konservative får brug for, at der igen bliver samling her i Folketinget frem for splittelse.
I hvert fald er det korrekt at sige, at den statsminister, Danmark har i øjeblikket, har isoleret os fra vores nærmeste naboer i denne sag.
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-03-19:
Hr. Frank Jensen var inde på, at det her kunne danne præcedens.
Jamen det er jeg da også bange for, men jeg er bange for, at det kan danne præcedens i forhold til Socialdemokratiet ligesom i 1980'erne, hvor Socialdemokratiet fulgte fodnotepolitikken.
Det kunne man måske godt forestille sig, at det ville være præcedens.
Jeg vil gerne forholde mig lidt til det med konsekvenserne: Hvis nu man forestillede sig, at Sikkerhedsrådet havde været totalt, fuldstændig enigt om, at nu skulle der ske noget - lande som Syrien, Guinea, Cameroun, Pakistan, Bulgarien og Angola, alle sammen gennemkorrupte lande, som jo sidder i FN's Sikkerhedsråd p.t. -
havde der så ikke været nogle konsekvenser?
Jeg synes, jeg har fornemmet hele vejen i denne debat, hvor Socialdemokratiet har været på vildspor, at bare der havde været et fuldstændig enigt Sikkerhedsråd bag den vurdering, som Socialdemokratiet lægger til grund, havde der ikke været nogle problemer, og krigen ville være kommet uanset hvad.
Havde der ikke været nogle konsekvenser i forhold til det, som hr. Frank Jensen har været oppe at fremlægge?
Pia Christmas-Møller (KF), 2003-03-19:
Vil eller evner Socialdemokratiet ikke at se, hvilket spil despoten, tyrannen og massemorderen Saddam Hussein driver med verdenssamfundet?
Ja, man kan komme helt i tvivl.
Våbeninspektørerne gør fremskridt, siger Blix.
Ja, det er korrekt, det siger Blix, men han siger jo også, at uden et helhjertet, aktivt og positivt samarbejde kan opgaven ikke lykkes, og det er præcis her, Saddam Hussein svigter gang på gang.
Saddam afmåler nøje, hvilke muligheder der gives våbeninspektørerne, lige nøjagtig så mange muligheder skal våbeninspektørerne have, at man ikke kan sige, at Saddam Hussein blokerer, lige nøjagtig så mange muligheder skal de have, så man kan sige, at der gøres fremskridt.
Man har på intet tidspunkt aktivt og positivt samarbejdet. Hr. Frank Jensen spørger: Hvad er konsekvensen?
Ja, foreløbig ved vi, at Saddam Hussein har foretaget to angrebskrige med 1 million ofre til følge, han har anvendt kemiske våben mod egne borgere, 80.000 omkomne på den konto. Hvad er konsekvensen af at lade Saddam Hussein få frit lejde?
Og det er jo situationen, hvis ikke verdenssamfundet finder ud af at sætte handling bag ordene.
Ulrik Kragh (V), 2003-03-19:
Hr. Frank Jensen siger, Socialdemokraterne vil forholde sig til virkeligheden.
Men virkeligheden er jo, at en række lande, uanset om Danmark deltager eller ej, har besluttet sig for at forfølge FN's helt berettigede krav om afvæbning af Irak.
Skal Danmark deltage i afvæbningen af et Irak med en tyrannisk diktator, der har giftgasset sit eget folk, der har ladet hånt om internationale grænser og invaderet Kuwait, der jævnede 180.000 mennesker og 2.000 landsbyer med jorden, dengang man forsøgte at gøre oprør mod ham efter Golfkrigen?
Eller skal Danmark sætte sig i en rundkreds og diskutere, hvad vi kunne have opnået, hvis og såfremt en masse hypoteser, som aldrig nogen sinde vil blive til virkelighed?
Man er nødt til at forholde sig til virkeligheden, man er nødt til at forholde sig til, at Irak er i besiddelse af mere end 1.000 t kemiske våben, af mere end 6.500 kg biologiske våben.
Hvis det er sådan, at man ikke vil forholde sig til, at det er et brud på FN's krav, og hvis det er sådan, at man ikke vil forholde sig til, at det er man nødt til at gøre op med, hvis man vil vise diktatorer i hele verden, at det går ikke at lege kispus med verdenssamfundet, så må man tage et ansvar, et stort ansvar.
Men det ville være klædeligt, om Socialdemokraterne også ville gøre det, når de var i opposition.
Frank Jensen (S), 2003-03-19:
Fru Gudrun Laub spurgte, om Saddam Hussein havde vist god vilje til at lade sig afruste.
Bestemt ikke, ikke gennem årene, ikke siden de første internationale resolutioner vendt mod hans regime blev vedtaget.
Men det er jo også derfor, at det har været opløftende de seneste 2-3 måneder at iagttage, at der er kommet forbedringer, og det er ikke noget, jeg har konstateret, det er jo noget, som de, vi har bestilt fra verdenssamfundet til at være i Irak, konstaterer.
Lad mig citere igen fra de udtalelser, som våbeninspektørerne, der nu desværre ikke længere er i Irak, kom med i går, f.eks.: Til slut viste de proaktivt samarbejde.
Jeg har set disse folk, og ved flere lejligheder har de snydt med tingene, men det har ændret sig.
Det er jo vigtige bidrag til at forstå, at når chefen for våbeninspektørerne, Hans Blix, er kommet og har afrapporteret i FN's Sikkerhedsråd, så er det ikke tomme ord, så er det ikke bare fra en fjernt placeret person, men så er det med baggrund i at have været der, at have samarbejdet direkte med våbeninspektørerne og på baggrund af deres erfaringer.
Vi fra Socialdemokratiets side er klar over, at våbeninspektørernes arbejde ikke er tidsubegrænset.
Derfor har vi også været tilfredse med, at Hans Blix selv har sat en tidsgrænse op, og det er derfor, at vi ikke forstår, at Venstre og De Konservative ikke vil respektere, acceptere det, der har været grundlaget for beslutningen om resolution 1441 så sent som den 8. november sidste år. Det skylder fru Gudrun Laub, det skylder hr. Ulrik
Kragh, det skylder hr. Jens Rohde, det skylder alle Venstrefolk, der har været på talerstolen i dag, at sige, hvorfor man ikke vil det.
Er det ikke blot, fordi den nuværende amerikanske præsident har besluttet, at nu skal der siges nok er nok, og så gør man det samme i København i Venstre?
Til hr. Langballe
Vi kan jo forvente i fremtiden også, at uanset om vi så vælter en anden diktator i et andet land, for der er jo nok at tage af, hvis vi skal have dem ud rundtomkring i verden, at der vil man så også bare sidde tilbagelænet, fordi man ved, at på et eller andet tidspunkt træffer en amerikansk præsident, støttet af nogle ganske få lande, beslutning om, at man ikke vil acceptere FN-systemet, man ikke vil acceptere våbeninspektører.
Derfor kan vi jo forvente, at diktatorer i fremtiden under ingen omstændigheder vil respektere FN-systemet.
Det har Saddam Hussein vist, at han kunne lege kispus med, men nu er stolen ved at blive sat ham for døren.
Det er ærgerligt, at vi nu skifter spor, regeringen har skiftet spor inden for de seneste døgn. Det var ærgerligt, vi var godt på vej.
Jens Hald Madsen (V), 2003-03-19:
Det beklager jeg.
Det, der egentlig er pointen, er konsekvensen af Socialdemokratiets beslutning om ikke at gøre noget.
Hvad sker der så?
Hr. Frank Jensen siger: Så venter vi en måned, så venter vi 2 måneder.
Det vil sige, at om en måned vil Socialdemokratiet garantere her fra talerstolen, at man gerne vil sætte ind med militær.
Eller skal der gå 2 måneder, 3 måneder, 4 måneder? Det, der er ved det, er, at Socialdemokratiet slipper for nemt, for våbeninspektørerne blev sendt ned, ikke for at finde våben, for det er som at lede efter en nål i en kæmpe høstak, men for at prøve at finde ud af, om Saddam Hussein kunne vise vilje til at samarbejde og til at afvæbne sig.
Det var faktisk derfor, de skulle derned, for at Saddam kunne bevise det.
Har Saddam Hussein bevist det, spørger jeg hr. Frank Jensen?
Hr. Frank Jensen stod og sagde meget belærende: Tro ikke, at jeres beslutning ikke har konsekvenser ...
Jesper Langballe (DF), 2003-03-19:
Jeg kan simpelt hen ikke finde hoved og hale i det, hr. Frank Jensen siger.
Hr. Frank Jensen sagde i sin ordførertale: Det er ikke gået hurtigt nok, de 12 år med Saddam Hussein, der skulle være sat ind meget før, der skulle have været speedet helt anderledes op.
Jamen hvorfor så ikke nu?
Nej, for
hvis man lige havde ventet en måned, så havde våbeninspektørerne formentlig sørget for, i løbet af den næste måned, at Saddam Hussein blev afvæbnet.
Så havde Hans Blix sikkert banket på en eller anden dør, og da der blev lukket op for ham, så havde han sagt: Nej, hvad er dog det, Saddam, hvad ser jeg, 5.000 bomber her, der kan fremføre kemiske våben.
Det ved du godt, det må du ikke.
Eller måske var Saddam Hussein selv kommet og havde sagt: Ved I hvad, jeg er søreme ked af, at jeg har gemt en hel masse for jer, nu skal jeg nok finde det frem til jer. Et eller andet i den retning skulle der være sket i løbet af den næste måned, og derfor er regeringens beslutning helt forkert og helt forhastet efter 12 år.
Hvordan hænger en virkelighedsopfattelse sammen, der kan konstruere sådan noget?
Gudrun Laub (V), 2003-03-19:
Hr. Frank Jensen svarede ikke på spørgsmålet, om han mener, at Saddam Hussein har vist sin gode vilje til at lade sig afvæbne, og det har han jo heller ikke.
I stedet for sagde hr. Frank Jensen, at Saddam Hussein er en modbydelig diktator, og det kan vi hurtigt blive enige om.
Så gør hr. Frank Jensen sig til af, at han tidligere har været ude at demonstrere mod Saddam Hussein og beklager, at der ikke har været borgerlig deltagelse i de demonstrationer.
Hvis det har været demonstrationer med røde faner og bragende slagord, kan hr. Frank Jensen ikke undre sig over, at der ikke har været borgerlig deltagelse, og hvis udviklingen med hensyn til demonstrationer fortsætter som nu, så bliver det i hvert tilfælde uden borgerlig deltagelse.
Troels Lund Poulsen (V), 2003-03-19:
For snart lang tid siden stillede jeg hr. Frank Jensen et meget klart spørgsmål.
Jeg spurgte hr. Frank Jensen, hvad Socialdemokratiet forstår ved øjeblikkeligt samarbejde, som der står i resolution 1441.
Er det 4½ måned, er det 5½ måned?
Hvor lang tid er »øjeblikkeligt« for Socialdemokratiet?
Derudover har hr. Frank Jensen forklaret her i dag, at Socialdemokratiet ikke har skiftet holdning, men at det er regeringspartierne, der har skiftet holdning.
Jeg har tidligere spurgt hr. Frank Jensen, om den sag kørte gennem Sikkerhedsrådet, men tilfældet er jo, at det gjorde den ikke, fordi der var udsigt til, at den ville blive blokeret. Derudover vil jeg gerne sige til hr. Frank Jensen, at der jo ikke er noget mærkeligt i den holdning, som Sverige har på nuværende tidspunkt, for Sverige havde jo også for 5 år siden netop den samme holdning, som de giver udtryk for i dag.
Dengang havde Socialdemokratiet en lidt anderledes holdning, så det er vel i bund og grund Socialdemokratiet, der markant har skiftet kurs.
Pia Kjærsgaard (DF), 2003-03-19:
Jo, men man kunne jo godt ønske sig, at Socialdemokratiet ville give nøjagtig den samme opbakning til den siddende regering, som andre partier har gjort tidligere til den siddende regering, når det gjaldt kampen mod terror.
Hr. Peter Skaarup har været oppe et par gange og vise en avisforside, og jeg vil godt forholde mig lidt til den artikel, som fulgte avisforsiden.
Overskriften: Terrorkrigen, Danmark er klar.
Den forhenværende statsminister, Poul Nyrup Rasmussen, holdt bl.a. en tale i CNN, dvs. at Poul Nyrup Rasmussen brugte CNN som medie til at tale på nationens vegne og blev bakket op af Folketinget.
Der er et meget rammende citat: »Amerikanernes situation er også vores.
Efter vores møde i aften er der ikke noget men mellem os.
USA har gennem et århundrede været det land, hvor forfulgte kunne finde fred, beskyttet bag det store hav, beskyttet bag horisonten«, sagde
»Den beskyttelse forsvandt den 11. september om morgenen, da to fly hamrede ind i World Trade Center.«
Det citat går tilbage til den 22. september 2001, og den tidligere statsminister udskrev valg med en klar forventning om at vinde valget på den baggrund.
Søren Gade (V), 2003-03-19:
Hr. Frank Jensen betvivler gang på gang fra denne talerstol legitimiteten af den militæraktion, som nu er på vej i Irak.
Der vil jeg gerne spørge: Hvad er der egentlig sket siden 1998?
Legitimiteten for en aktion er steget, der er flere overtrædelser, der er flere resolutioner.
Så siger hr. Frank Jensen: Vi troede, at det skulle forankres i FN's Sikkerhedsråd.
Hvorfor går hr. Frank Jensen så højt op i det lige i dag?
Den 17. februar 1998 var der ikke enighed i FN's Sikkerhedsråd, da stod man på talerstolen her i Folketinget og traf en beslutning om et militært bidrag til en militær aktion mod Irak.
Der havde man altså en uenighed med de samme lande, Frankrig, Rusland og Kina.
Så vil jeg gerne have lov at spørge hr. Frank Jensen: Hvad betyder egentlig »øjeblikkeligt samarbejde med våbeninspektørerne« for hr. Frank Jensen?
For i resolution 1441 af november 2002 står ordene »øjeblikkeligt samarbejde«.
Vi har ikke set noget øjeblikkeligt samarbejde med
våbeninspektørerne
Til sidst med hensyn til den debat, der har kørt omkring juraen, vil jeg bare sige, at der jo er frit valg på alle hylder.
Man kan tage Politiken fra i dag, og der kan man finde tre højt estimerede eksperter udi jura.
En har det synspunkt, at den er legitimeret, en anden, at den ikke er, og den tredje, at den måske er.
Så man kan jo vælge lige præcis det synspunkt, der passer i ens kram, og det er det, jeg kan høre, at hr. Frank Jensen også gør.