Keld Albrechtsen (EL), 2003-10-23:
Til den sidste kommentar, som hr. Martin Lidegaard kom med, ifølge hvilken han jo mente, at der hverken fra højre eller venstre side af salen havde været interesse for spørgsmålet, kan jeg oplyse, at fra højre side har jeg ikke nogen sinde hørt, at der var interesse for spørgsmålet, men fra Enhedslistens side blev der faktisk i et brev til økonomi- og erhvervsministeren - jeg kan ikke huske den præcise dato, men det var omkring 1. september - stillet forslag om, at staten skulle have indflydelse på udvindingstakten, således at vi ville være i stand til at styre, hvornår vi skal bruge olien og gassen, netop ud fra den synsvinkel, at det gælder om at bevare den, til den tid kommer, hvor der bliver større og større mangel på olie, og således at det kunne indgå i en langsigtet planlægning i samfundet med hensyn til omstilling. Jeg er helt enig med hr. Martin Lidegaard i, at det selvfølgelig er trist, at den langsigtede og helt afgørende problemstilling i så ringe grad indgår i debatten.
Ministeren var ikke interesseret i mit forslag, som jeg sendte over til ham.
Det var han ikke, og der var heller ikke andre dele af mit brev, han var interesseret i at tage hensyn til, og det synes jeg er beklageligt, for den hidtidige ordning har jo lagt op til en rovdrift på ressourcerne.
Det er jeg bange for at ministerens aftale også vil gøre, og jeg er langt mere skeptisk med hensyn til det spørgsmål end hr. Martin Lidegaard, men jeg synes, det vil være godt, hvis vi får en grundig belysning, også gerne med udvalg osv., af problemstillingen.
Jeg vil da også i udvalget gerne bede om, at vi får nogle drøftelser af udvindingstakten, af, hvornår olien er brugt, og om vi kan gøre noget for at holde på olien, for der er jo ingen tvivl om, at den olie, der er, er langt mere værd om 20 år, end den er i dag, af den simple grund, at om 20 år er der desværre meget, der tyder på, at de globale oliereserver er ved at svinde ind.
Derfor er det jo kortsigtet og i enhver henseende beklageligt, at det danske samfund tillader, at de olie- og gasreserver, vi har, opbruges så hurtigt som muligt, for at vi kan være sikre på, at vi ikke har dem den dag, hvor det virkelig for alvor er afgørende, om man har noget olie tilbage.
Men den nuværende regerings tidshorisont rækker næppe meget ud over valgperioden, og det her er jo noget, der foregår 20 år fremme i tiden.
For regeringen har det formentlig været langt mere afgørende at se på, hvordan man ved hjælp af et salg af DONG kan lukke det stadig voksende hul i statskassen, som er resultatet af regeringens ulyksalige skattestop, først og fremmest fastfrysningen af ejendomsværdibeskatningen, som jo hver eneste dag koster staten et voksende beløb, og hele denne her sag skal jo ses i sammenhæng med det kommende mord på DONG. Enhedslisten er jo blevet beskyldt for, at vi gerne vil nationalisere Nordsøolien.
Det kan jeg helt bekræfte.
Det vil vi af hensyn til det langsigtede perspektiv, som hr. Martin Lidegaard var inde på, og derfor er det mig også ubegribeligt, at Det Radikale Venstre, når de netop er optaget af, at samfundet skal kunne kontrollere ressourcerne, samtidig er optaget af at sikre, at et privat monopol får lov til at skalte og valte med det, som de finder det for godt.
Det er der ingen sammenhæng i, må jeg sige til hr. Martin
Lidegaard.
Jeg er glad for, at De Radikale har den interesse for miljø og ressourcer, men så er det dybt ubegribeligt, at de vil have et privat monopol til at overtage kontrollen med det hele.
Det er altså en vanskelig ligning, som har meget svært ved at gå op.
Jeg har i hvert fald aldrig set en løsning på den.
Man kan være rød og grøn, men liberalist og grøn har jeg ikke hørt om kan lade sig gøre.
Det er jo sådan, at der er nogle kerneområder i samfundet,
og hvis det skal være sådan, at samfundets interesser skal varetages både økonomisk og miljømæssigt, er det bedst, at det foregår som offentlig drift.
Det er sådanne ting som olieproduktion, togdrift og færgedrift.
Vi har set konsekvenserne af det, regeringen allerede har opnået ved f.eks. udlicitering af togdrift.
Det har mildt sagt ikke været nogen succes.
Det næste mord på et offentligt drevet trafikselskab bliver så BornholmsTrafikken, som ellers har fungeret godt indtil nu og til bornholmernes tilfredshed.
Nu skal det område også kastes for løverne.
Så har fru Aase D. Madsen fået udvirket hos finansministeren, at det næste offer for denne hærgen skal være vores ekspertselskab på Nordsøområdet, nemlig DONG, som er det selskab, der skulle muliggøre, hvis man nu endelig gik ind i en diskusion om fornuften i regeringens model, at staten i 2012 med en ejerandel dog kunne være i stand til at have en ekspertise, som kan matche A.P. Møllers.
Hvem skal man sælge det til?
Adressen ligger et par kilometer fra dette hus, hvor denne debat foregår, og det er et sted, ministeren er velbekendt med, for han har ført mange forhandlinger med dem derhenne.
Det er jo dem, DONG skal sælges til, for hvem i alverden er det ellers, man har tænkt sig at sælge DONG til, og hvem er det, der har en fuldstændig indlysende interesse i at købe DONG?
Det er det selskab, der i forvejen er tæt på at have et fuldstændigt monopol i Nordsøen.
Hvad bliver konsekvensen af den samlede øvelse?
Den bliver, at man forærer DONG til A.P. Møller plus eneretsbevilling fra 2012.
Hvis nogen tør modsige, at det er det, der vil være resultatet af det, fru Aase D. Madsen og finansministeren iscenesætter, så er de efter min opfattelse dristige.
Det kan selvfølgelig være, at Elsam også vil byde på det, de gør sig jo godt omkring sig, må man sige, men jeg tror nu, at A.P. Møller, hvis man kaster det ud på markedet, er en mere sandsynlig køber af DONG.
Så har vi altså bare et totalt monopol, plus at staten har solgt sin egen ekspertise.
Det kan godt være, at ministeren simpelt hen har været for naiv i hele forløbet, og at han simpelt hen er blevet luret henne på Esplanaden og slet ikke har set det mønster, som han er blevet viklet ind i.
Men det er da sådan, det vil gå, hvis ministeren fortsætter ned ad den glidebane.
Så et par bemærkninger om pengene: Jeg er godt tilfreds med, at ministeren under denne debat i modsætning til i spørgetiden forleden har givet tilsagn om, at vi skal have spørgsmålene grundigt belyst, og at vi også skal have tid. Men jeg vil altså endnu en gang så mindeligt bede om, at vi får de beregninger og får de forskellige alternativer, også af hensyn til den debat, vi havde med hr. Martin Lidegaard, som jo påstår, at det ikke vil være en god idé at lade DONG overtage fra 2012, og som mener at kunne føre argumenter for det på det økonomiske plan.
SF har foreslået et udbudsalternativ, som vi nu godt nok mener vil være en dårligere løsning end at overdrage opgaven til DONG, men dog bedre end det, ministeren har foreslået.
Lad os få regnet disse alternativer igennem i udvalget, før vi lægger os fast på en beslutning, og lad os være enige om, at vi ikke alt for krystalklart udtaler os om, hvad der er bedst, før vi rent faktisk har set beregningerne. Hr. Kim Andersen og alle mulige er i stand til at skamrose aftalerne allerede før, der er regnet på dem.
Det er vi andre altså ikke.
Så kan vi se, hvem der har ret, og hvem der har uret.
Jeg er glad for, at vi også kan komme i gang med diskussionen om risikoen for rovdrift.
Jeg vil så bare spørge ministeren, om det ikke er indlysende, at hvis man vælger det forslag, som vi har gjort os til talsmænd for, nemlig forslaget om, at vi lader være med at nedsætte kulbrinteskatteprocenten, at vi laver den fradragssanering, ministeren har med i aftalen, men lader være med at nedsætte kulbrintebeskatningsprocenten, så vil det da lægge en yderligere dæmper på udvindingen i perioden frem til 2012 og altså efterlade en større del af olien til den situation der opstår, når olieforsyningen på verdensplan begynder for alvor at stramme til. Så derfor, hvis man lægger vægt på det, så ville det da yderligere - det vil jeg godt bede om at få bekræftet - være en fordel faktisk at lade være med at foretage den nedsættelse af kulbrintebeskatningsprocenten.