Tom Behnke (FP), 1998-01-22:
Det gik, som jeg havde frygtet: Når man lægger så mange forslag sammen i en pulje og forventer, at der kan være en fælles debat om det hele, så sker der det, at mange forslag, mange aspekter skubbes til side, når man som ordfører skal prioritere, hvad man ønsker at kommentere, og hvad man ønsker at forholde sig til.
Sådan er det.
Det er nærmest en naturlov.
Det var derfor, jeg også i mit indlæg protesterede imod den procedure, som man har lagt for dagen.
Man lægger simpelt hen alle forslag i én pulje, som det også står på lystavlen, og det er så en række udlændingeforslag uden i øvrigt at komme nærmere ind på, hvad de handler om.
Og med hensyn til taletiden: Jeg forstår da godt, at fru Birthe Rønn Hornbech er tilfreds med, at vi har fået 20 minutters taletid, men hvis man havde taget de 8 forslag et ad gangen med 5 minutters taletid til hver, havde vi fået 40 minutters taletid.
Så havde der været mulighed for, at man havde kunnet koncentrere sig om hvert enkelt forslag, diskutere det til ende osv.
Det ville have været mere hensigtsmæssigt. Når jeg hører de kommentarer, der har været til Fremskridtspartiets 4 forslag, kan jeg ikke lade være med at tænke på, at der var engang, hvor Fremskridtspartiet blev beskyldt for at være et alt eller intet-parti.
Vi blev beskyldt for, at hvis ikke vi fik hele vores politik gennemført, så stemte vi imod, og så ville vi ikke stemme for. Når jeg så hører de forskellige partier, specielt Venstre og De Konservative, der lige har en lille flig her og en lille flig dér i vores forslag, sige, at det slet ikke kan bruges, så må vi nok sige, at tendensen er blevet anderledes.
Det er i virkeligheden ikke os, men det er de andre partier, som kun vil deres eget, og hvis ikke det kan blive sådan, er man bare imod.
Det, der jo gør sig gældende, er, at Fremskridtspartiet igennem tiderne har fremsat ganske mange forslag på udlændingeområdet. Vi har også genfremsat ganske mange af vores forslag.
Vi er tit blevet skudt i skoene, at det ikke var hensigtsmæssigt, og Folketingets partier og politikere gad nærmest ikke de dér diskussioner, for de førte jo alligevel ikke til noget.
Se, i alle de diskussioner er Fremskridtspartiets forslag blevet kritiserede meget groft, meget grundigt.
hvad er det så, der sker med tiden?
Ja, det, der sker med tiden, er jo, at skiftende regeringer alligevel adopterer vores tanker og vores ideer, og så bliver det gennemført med et meget stort bredt flertal i Folketinget.
Da vi fremsatte forslag om, at kriminelle udlændinge skulle udvises af Danmark, rejste det jo en storm, som jeg aldrig har set før.
Men hvad er det, vi i dag ser fra ministerens side?
Nu kommer der et forslag fra ministeren om, at kriminelle udlændinge skal udvises af Danmark.
Så helt forgæves har det jo ikke været, og noget fører det alligevel til med tiden.
Så kan jeg heller ikke lade være med - også set i forhold til den procedure, der er blevet valgt med at lægge alle forslagene sammen i én pulje - at konstatere, at det var ganske, ganske få ordførere, som overhovedet gad spilde så meget som et par ord på Fremskridtspartiets forslag.
Fordommene hersker: Det er jo bare Fremskridtspartiet, der kommer med noget, så dem skubber vi bare af banen.
Det kan ikke bruges til noget som helst.
Det var sådan set det, der gjorde sig gældende.
Fru Birthe Rønn Hornbech var så fair her til sidst lige at kommentere de forskellige forslag, og det synes jeg er i orden.
Jeg respekterer, at man har en anden politisk holdning
til nogle ting og siger: Vi er ikke enige, fordi sådan og sådan og sådan.
Det er fair nok.
Det kan jeg respektere.
Men jeg har svært ved at respektere, når f.eks. hr. Helge Adam Møller går på talerstolen og kritiserer et forslag vel vidende, at Det Konservative Folkeparti selv har fremsat forslag med samme ordlyd i Folketinget. Så er der noget, der ikke hænger sammen.
Det er ikke en saglig afvisning af Fremskridtspartiets forslag.
Så var der hr. Arne Melchior, som jo altid er en kommentar værd.
Hr. Arne Melchior gjorde jo egentlig det samme.
Han kritiserede jo blot Fremskridtspartiets forslag uden i øvrigt at ville gå ind i substansen.
Lidt efter talte hr. Arne Melchior meget positivt om Venstres og De Konservatives forslag: Det var jo en helt anden kvalitet, det var jo noget, der var til at tage og føle på, det måtte vi jo se på osv.
Det er et faktum, at hr. Melchior netop i tidligere - tidligere - folketingssamlinger har sablet de samme tanker ned, da det var Fremskridtspartiet, der fremsatte dem her i Folketinget.
Fordomme, fordomme!
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at have hørt hr. Arne Melchior, hvis han var til stede, om han egentlig aldrig har observeret, at mange af de forslag, som Fremskridtspartiet fremsætter, og som hr. Melchior i øvrigt altid kritiserer, med tiden rent faktisk bliver vedtaget, endda med hr. Melchiors egen stemme.
Det burde hr. Melchior tænke noget mere over, for sagen er jo, at om så jeg fremsatte forslag her i Folketinget, som var skrevet direkte af efter CD's principprogram, så ville hr. Melchior gå op og tordne imod det og stemme imod.
Og det samme gør sig tilsyneladende gældende, for så vidt angår ministeren, for ministeren udlægger Fremskridtspartiets forslag om udvisning af kriminelle som nærmest et sindssygt forslag, samtidig med at ministeren selv fremsætter forslag om udvisning af kriminelle udlændinge.
Vi kan selvfølgelig godt diskutere, hvor man skal lægge snittet, hvor grelt det skal være, før man kan blive udvist. Det kan man godt diskutere, men det anstrenger ministeren sig jo ikke for i forhold til mit forslag.
Nej, det bliver bare afvist.
Det kan end ikke diskuteres, samtidig med at ministeren selv fremsætter forslag om nogle meget konsekvente opstramninger i forhold til udvisning af kriminelle udlændinge.
Og så til alt det vrøvl om, at Fremskridtspartiets forslag strider imod internationale konventioner
: Det har vi hørt igen og igen, og det har selvfølgelig ikke hold i virkeligheden.
Når Fremskridtspartiets fire forslag går til udvalgsbehandling, så vil jeg selvfølgelig udbede mig dokumentation for, at der er hold i, at de strider imod internationale konventioner.
Det er vi hundrede procent overbeviste om, at det gør de ikke.