Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-12-12:
Der er et skærende misforhold mellem det liv, almindelige mennesker i Danmark oplever, og så den virkelighed, regeringspartiernes og Dansk Folkepartis folketingsmedlemmer oplever herinde.
Herinde hører vi om, at arbejdsløsheden kun er et midlertidigt problem, og lige om lidt bliver det bedre.
Det har de nu sagt i et stykke tid, men udenfor oplever man en desperat kamp for at få job, bl.a. som det var omtalt i Politiken den 2. december.
I den kamp tilbyder folk at arbejde gratis eller til underbetaling i månedsvis, og der tilbydes i tusindvis af kroner i dusør for at få et job, ligesom antallet af uopfordrede ansøgninger eksploderer, kan vi høre fra virksomhederne.
Alligevel bliver regeringen ved med at øge forskellen på arbejdsløshedsdagpenge og løn samt at gennemføre forringelser af kontanthjælp for børnefamilier og folk, der ikke har opholdt sig i Danmark mere end 7 år inden for de seneste 8. Rådighedsreglerne for de arbejdsløse strammes, og vi ser hver dag eksempler på misbrug af tvangsaktiverede arbejdsløse.
De arbejdsløse skal stå til rådighed for et hvilket som helst arbejde, uanset de betingelser de bydes.
Til gengæld har arbejdsgivere og regering ikke nogen som helst forpligtelse
til at stille et arbejde til rådighed for de arbejdsløse.
Man kunne sådan set
mistænke både regeringen og arbejdsgiverne for at have det godt nok med, at der er en arbejdskraftreserve, der kan presse niveauet for både løn og arbejdsforhold nedad.
I hvert fald gør regeringen intet for at begrænse arbejdsløsheden, Beskæftigelsesministeriet kunne man omdøbe til konjunkturovervågningsministeriet, hvor man med stor interesse spejder efter ethvert nok så lille tegn på, at opsvinget er i det fjerne, men uden at løfte en finger for at få konjunkturerne til at flade ud.
Mangelen på arbejde rammer selvfølgelig den enkelte arbejdsløse, men det udgør også et problem for dem, der er i arbejde i dag; det skaber stor utryghed for alle, og det er med til at presse løn- og arbejdsvilkår.
Desuden er arbejdsløshed selvfølgelig et gigantisk spild for samfundet.
Det fald i beskæftigelsen, der er sket inden for det sidste år,
koster hver dag samfundet 33 mio. kr. På årsbasis bliver det over 7 mia. kr., der går til spilde.
Også derfor mener vi i Enhedslisten, at det burde være værd at bekæmpe arbejdsløsheden, og det burde være det højest prioriterede mål for denne her regering. Faldefærdige skoler, mangel på boliger, et nedslidt kloaknet, samtidig med at der er arbejdsløse bygningsarbejdere, er bare et konkret eksempel på, at der på en og samme tid er hænder nok og opgaver nok.
Det eneste, der mangler, er investeringer, penge til at sætte folk i gang.
I stedet har regeringen valgt at skære ned på byfornyelsen, og tilsagnet til de almennyttige boliger falder, og kommunernes økonomi forringes, fordi regeringen har besluttet, at den offentlige sektors andel af den samlede økonomi skal reduceres.
Det er sådan set et ideologisk korstog, som vi har kendt længe, det kaldes fra socialstat til minimalstat, og det står højere på regeringens dagsorden, desværre, end om folk har et arbejde. Enhedslisten har i forbindelse med det her års finanslov
som det eneste parti stillet forslag om at holde fast i at skære ned på dagpengene, men vel at mærke ved, at der kommer flere i arbejde, og der dermed spares på udgifterne på dagpenge.
Det står jo i skærende kontrast til det, der var regeringens hensigt.
I Enhedslisten har vi nemlig stillet en række ændringsforslag, som vil øge byggeriet, sætte gang i byfornyelsen, vedligeholdelse af kvarterløft, forbedre kloaknettet og få renoveret skoler og andre offentlige institutioner, der har skrigende behov for det.
Det vil koste under 4 mia. kr. at skaffe arbejde til over 10.000 mennesker.
Mens flere og flere bliver arbejdsløse, oplever flere og flere samtidig et øget arbejdspres og stress, og den situation, den paradoksale situation mener Enhedslisten, at der skal gøres op med.
Derfor har vi foreslået, at der indføres en ny metode til at fordele arbejdet, sådan at fire ansatte, der er indstillet på at gå ned i arbejdstid, kan dele arbejdet med en femte, som så til gengæld får sine dagpenge med.
Det koster ikke samfundskassen en krone, til gengæld skaber det flere glade og ustressede mennesker med
overskud til både fritid og børn og arbejde
De offentligt ansatte oplever om nogle, hvordan de får mere og mere travlt, samtidig med at kvaliteten af de offentlige ydelser falder.
Det skaber stress blandt de ansatte, og det skaber utilfredshed blandt borgere, der bruger den offentlige service.
Derfor har Enhedslisten foreslået, at kommuner og amter får mulighed for at ansætte arbejdsløse i almindelige job til overenskomstmæssig løn inden for børnepasning, uddannelse, ældrepleje, sundhedssektor og den sociale service, og samtidig får de et tilskud til det, der svarer til dagpengene.
Igen et forslag, der kan gennemføres, uden at det koster det offentlige en krone. Her kan vi i sandhed tale om de gratis glæder og om at få mest muligt for pengene.
Frem for at blive ved med at betale folk dagpenge og bruge milliarder på at drive de arbejdsløse rundt i tvangsaktiveringsmanegen, så kunne de få et arbejde, som samfundet har behov for bliver udført, og de kan samtidig få en overenskomstmæssig løn til at leve af. I går kunne vi se, hvordan tusinder af unge demonstrerede mod regeringens perspektivløse og ungdomsfjendske politik.
Forringelserne i skolepraktikken er bare det sidste skud på stammen.
Det betyder, at tusindvis af unge risikerer, at de ikke får mulighed for at gøre den uddannelse færdig, som de er startet på.
Også gymnasieeleverne og folkeskoleeleverne oplever, hvordan deres vilkår forringes, fordi regeringen giver amter og kommuner helt umulige økonomiske vilkår.
Klassekvotienterne stiger, og brugerbetalingen breder sig i uddannelsessystemet.
Vi har stillet nogle ændringsforslag til finansloven, som ville kunne give uddannelsessystemet et løft, ville kunne give færre elever i klasserne, nedbringe brugerbetalingen og sikre de mest nødvendige forbedringer i SU'en, bl.a. til studerende forsørgere.
Mange mennesker vil i den kommende tid også opleve en stigning i brugerbetaling på busbilletter og nedlæggelse af busruter.
Det skyldes de generelle forringelser i amternes økonomi, men det skyldes altså også fjernelsen af det statslige tilskud på 320 mio. kr. til at holde priserne nede med.
Vi har stillet et forslag om, at en almindelig 2-zoners-billet ikke må koste mere end 10 kr.
Det har vi gjort af to årsager: For det første i erkendelse af at rigtig mange mennesker ikke har bilen som alternativ, enten fordi de er for unge, eller fordi de er for gamle, eller ganske simpelt fordi de ikke har råd til at betale for en bil, og for det andet fordi vi ønsker at
begrænse luftforureningen ved, at flere og flere mennesker specielt i byerne lader bilen stå og tager bussen i stedet for.
Enhedslisten vil gerne tage ansvar for fremtiden, vi vil have, at de bredeste skuldre skal bære det tungeste læs.
Derfor er vi imod regeringens skattestop.
Det er ensidigt til størst fordel for de rigeste danskere.
Vi vil de skattehuller, der forhindrer de rigeste i at komme til at bære byrderne, til livs.
Det gælder både de gamle skattehuller, og det gælder også den række af nye skattehuller, som regeringen selv har skabt.
Derfor har vi stillet forslag om, at skattekontrollen effektiviseres, og de store selskaber og de rigeste danskere kommer til at betale mere i skat.
Vi lover ikke skattelettelser i Enhedslisten, men vi lover en mere retfærdig fordeling af skattebyrden i samfundet, hvor den største del betales af de mest velhavende, og hvor pengene bruges til et velfungerende og smidigt velfærdssystem.
Det betyder, at brugerbetalingen skal nedbringes og på lang sigt fjernes på flere og flere områder, sådan at vi får flere gratisydelser a la folkeskolerne og sygehusene, som vi kender det i dag.
I denne omgang stiller vi bl.a. forslag om gratis tandbehandling til unge og ældre, men perspektivet er altså på lang sigt, at det skal være gratis for alle at gå til tandlæge.
et loft over prisen for børnepasning på 1.000 kr. Men perspektivet for os er altså, at man på længere sigt gør børnepasning gratis.
Alle erfaringerne peger jo på, at det er et velfærdssamfund baseret netop på de præmisser, der skaber de mest lige muligheder og de bedste vilkår for alle mennesker.
Derfor vender vi os også kraftigt imod SF's forslag om at gå ind og beskære den fælles folkepension, det, der gælder for alle.
Vi mener i stedet, at de rigeste i det her samfund skal klippes i skat for på den måde sørge for en ordentlig fordeling af midlerne.
Det eneste, vi sådan set mener, man burde diskutere i forbindelse med Nordsøolien, var, hvad vi skulle betale for at få olien pumpet op.
Det er sådan, man diskuterer det i Norge, selv under en borgerlig regering.
Alligevel har regeringen valgt at indgå en aftale med A.P. Møller, som ikke bare koster os mange penge, men også fjerner vores kontrol med, i hvilket tempo olien pumpes op.
Det vil i stedet blive afgjort af A.P. Møller og de store multinationale olieselskabers profitønsker.
Aftalen betyder altså, at vi ikke benytter lejligheden til at få del i oliemilliarderne eller få afsat en del af oliemilliarderne til en oliefond, hvor pengene kunne investeres i at sikre en miljømæssig forsvarlig energiforsyning i fremtiden, sådan som Enhedslisten har stillet forslag om.
Jeg synes også, at det, at Det Radikale Venstre støtter aftalen, understreger, at det parti enten har særlige økonomiske eller følelsesmæssige relationer til A.P. Møller. De kan selv svare på, hvilken af de to dele der gør sig gældende.
Regeringen gør også alt, hvad den kan, for at skabe ensretning, den gør alt, hvad den kan, for at tilpasse alle i regeringens, Dansk Folkepartis og markedets billede.
Planerne om privatisering af TV 2, fjernelse af portostøtten og de forringede vilkår for lokalradioer er alt sammen med til at fjerne mangfoldighed i det danske mediebillede.
Især fjernelse af portostøtten vil ramme rigtig mange forskellige mennesker og vil ramme det danske foreningsliv.
På forskningsområdet har vi set, hvordan erhvervslivets interesser i større og større udstrækning får indflydelse på forskningen, bl.a. fordi regeringen har undladt at afsætte de fornødne midler til den frie forskning.
Og her på det sidste har vi set, hvordan regeringen og Dansk Folkeparti ligefrem håndplukker særlige forskere til at sikre de rigtige resultater af forskningen.
I Enhedslisten så vi hellere, at vi fra det her Folketing var med til at fremelske mangfoldighed, var med til at fremelske forskelligheder og nuancer i stedet for at sørge for, at alt kommer til at få samme gråtone.
Desværre præger smålighed også regeringens finanslovforslag.
Igen er det jo ikke et spørgsmål om, at samfundet mangler penge.
Nej, det er et spørgsmål om, at regeringen ikke har vilje til at lade de mest velhavende i vores samfund betale lidt ekstra.
Der skal spares et beløb på 650 mio. kr.
Det svarer faktisk til Malawis samlede udgifter
til uddannelse, og Malawi er vel at mærke et land, der har tre gange så mange indbyggere som Danmark.
Det er usselt, men det er altså også dumt, for øget fattigdom skaber øget social uro.
Fundamentalisme, nationalisme, fascisme og andre reaktionære ideologier vokser sig netop stærke, når mennesker ikke kan se nogen alternative udviklingsmuligheder.
Derfor har vi i Enhedslisten stillet en række ændringsforslag, som både ville kunne være med til at løse nogle af de helt grundlæggende sundhedsproblemer i mange lande i Afrika, f.eks. mangelen på rent vand, og som også giver støtte til udvikling af de folkelige organisationer, som kan sikre menneskerettigheder og udvikling af holdbare demokratiske strukturer i ulandene.
Hvad gør regeringen?
Ja, med særlig nidkærhed rammer man den støtte, der går til opbygning af fagforeninger og folkelige organisationer, som ellers kunne have været med til at danne baggrund for en god og sund og demokratisk udvikling, sådan som vi også har set det herhjemme.
Konsekvensen er fuldstændig klar: Fattigdommen vokser, demokratiet og menneskerettighederne svækkes, og regeringens eneste undskyldning er, at de andre lande heller ikke betaler mere.
Når Peter er dum, så må jeg også godt være dum.
Sådan er regeringens retorik på det her område.
Jeg mener, det er en yderst farlig måde at føre international politik på. Ét sted er regeringen ikke smålig, og det er over for vennerne. Når det kommer frem, at de store multinationale selskaber ikke helt får fortalt skattemyndighederne hele sandheden, ja, så er regeringens svar ikke straf.
Nej, her er der mere brug for oplysning, mener skatteministeren.
Når man har rigtig, rigtig mange penge i det her samfund, så er skattebetaling ikke et spørgsmål om den lovgivning, der vedtages i Folketinget, men resultat af en forhandling mellem økonomiministeren og A.P. Møllers håndgangne mænd.
For de rigeste husejere letter man skatten markant og forbedrer deres muligheder for at omsætte husets værdi i forbrug.
Afdragsfri lån er for de mennesker ikke bare en god måde at låne penge på.
Kombineret på den rigtige måde med pensionsopsparing er det faktisk en effektiv måde at få snabelen ned i statskassen på.
Og det vil jo selvfølgelig til enhver tid være på bekostning af velfærdsydelser.
Enhedslisten har gennem sine ændringsforslag til finansloven dokumenteret, hvordan et angreb på de her privilegier blandt de rigeste og blandt de store firmaer vil give masser af penge til mere velfærd, vil give masser af penge til bedre miljø, til mere demokrati og til langt bedre udfoldelsesmuligheder for menneskene i Danmark.
Det er den vej, vi vil i Enhedslisten, og vi så gerne, at regeringen tog ved lære af det.