runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bodil Kornbek (KRF), 2003-04-03:
Vi er jo alle sammen meget optaget af kvalitet, og det er jo egentlig det, vi hver især ud fra det udgangspunkt, vi har, vil arbejde for.
Vi vil have kvalitet, når det drejer sig om vore medier.
Hr. Jens Rohde lagde endda ligefrem op til, at vi måske burde diskutere, hvad kvalitet egentlig er, og hvad det er, der skal præge medierne også i fremtiden.
Kvalitet kan jo lige så vel være noget, der forekommer på TV 3 eller et kommende privatiseret TV 2 osv., det er jo ikke afhængigt af ejerskab som sådan.
Kvalitet er jo først og fremmest afhængig af, at man tør stille nogle klare krav, og at man også vil se til, at der bliver levet op til de krav, man stiller.
Derfor må jeg endnu en gang pointere, at vil vi alle sammen kvalitet, så vil jeg opfordre medieforligspartierne til virkelig at stille de krav, der skal til, for at få den kvalitet, og at man også tør være konsekvent, hvis ikke der bliver levet op til den, uanset om der er tale om privateje eller statseje.
Det er ligegyldigt, når vi taler kvalitet.
Der kan lige så vel være kvalitet i et privatejet TV 2 som i Danmarks Radio.
Derfor håber jeg også, at forligspartierne vil melde klart ud, både når det gælder public service-kravene, og når det drejer sig om en bekymring for, at der kan ske en yderligere liberalisering af reklamereglerne, hvilket jeg selvfølgelig vil tage klart afstand fra, men også melde ud, hvad konsekvensen er, hvis man ikke lever op til de krav, der bliver stillet, så der bliver en klar udmelding på det område, så man ved, hvad vi har at forholde os til som ejere af et privatiseret TV 2.
Det mener jeg skal ligge helt klart til grund fra begyndelsen, så man ikke bliver til salg for penge, men at man ved, hvor man vil hen, og at man holder fast i det mål, man har sat sig i forligskredsen, uden at bøje af for det pres, der uden tvivl vil komme.
Så vil jeg virkelig være opmærksom på, om man kan holde stand og holde fast i de ambitiøse mål, man godt kan have sat sig, og også i, hvad konsekvensen af det er. Jeg kender også til situationen i Norge, og, ja, det er lykkedes i Norge, i hvert fald endnu, og jeg håber da også, at de kan fastholde det.
Når de kan i Norge, så tror jeg selvfølgelig også et eller andet sted på, at det er muligt i Danmark, men der er altså mange ting, der skal hænge sammen, og der skal altså også virkelig råstyrke og mod til at holde fast.
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-03:
Nej, jeg er heller ikke selv til salg for penge, så skal det i hvert fald være mange, vil jeg sige. Hvad angår spørgsmålet om Norge, er der mig bekendt en situation, hvor økonomien faktisk er gået rimeligt hæderligt i Norge.
Hr. Jens Rohde kan bekræfte, hvis jeg har ret i den antagelse, og det giver jo selvfølgelig en anden situation.
Det, jeg snakker om, er, når der er problemer.
Jeg tror da ikke, at de mennesker, der går ind i det her, hvem det så end måtte være, går ind for at ødelægge TV 2.
Det tror jeg ikke.
Jeg tror, at de går ind med et ærligt hjerte for at gøre det
så godt som muligt, og jeg tror, at mange af dem, som vil lave det her, hvad enten det er aviser eller andre medieforetagender i Danmark, da ikke er interesseret i at vise alle de der amerikanske tv-film.
De vil da hellere vise noget danskproduceret.
Jeg tror da ikke, at det er, fordi det er onde mennesker.
Men det spørgsmål, vi må stille os, når vi sætter denne her proces i gang, er: Hvad sker der den dag, økonomien strammer til?
Hvad sker der den dag, worst case-scenariet indtræder?
Det er den situation, der er interessant, og det er den situation, jeg hele dagen har forsøgt at få ministeren og hr. Jens Rohde til at forholde sig til, og det er ikke lykkedes.
Jens Rohde (V), 2003-04-03:
Jeg ved ikke, om hr. Søren Søndergaard er til salg for penge, jeg er ikke.
Sådan er det.
Jeg er nødt til at spørge hr. Søren Søndergaard: Hvis man nu sætter de scenarier op og man mener, at sådan vil det uvægerligt gå, hvorfor er det så ikke gået sådan f.eks. i Norge?
Nej, der har man oven i købet strammet public service-kravene endnu mere og fået endnu mere public service ud af det.
Hvordan kan det være?
Hvordan i alverden kan det lade sig gøre, hvis alt det, hr. Søren Søndergaard står heroppe og siger, skulle være rigtigt?
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-03:
Nu troede jeg egentlig også, at hr. Jens Rohde gik ind for fri hash, men det er måske kun til medicinsk forbrug.
Det ved jeg ikke.
Jeg tror da udmærket, jeg forstår, hvorfor der er den interesse.
Den interesse er der da, fordi dygtige forretningsfolk ikke tænker på 2-års-sigt, de tænker ikke på de første 3 års regnskaber, de tænker på 10-års-sigt eller 20-års-sigt, og de er da fuldstændig klar over, at hvis de først får købt TV 2, hvis de først har ejendomsretten til TV 2, så har de et fantastisk magtmiddel i deres hænder, og så kan de godt leve med de første 2, 3, 4 år at have negative tal på bundlinjen.
De kan godt leve med at have et underskud, for så bruger de den magt til at få ændret de reklameregler og ændret de ting, der gør, at de ikke virkelig kan tjene penge.
Det vil vi også se der.
Derfor er det for mig fuldstændig naturligt, at hvis man som privat virksomhed kan få adgang til alle danskeres stue hver dag i flere timer, så er man da villig til at acceptere et underskud i en række år, hvis man har en formodning om, at man kan få ændret reglerne, sådan at man virkelig kan tjene penge.
Med al respekt for hr. Rohde vil jeg sige, at den dag, de står der og siger, se, hvor dårligt det går, og at vi bliver nødt til at ændre reglerne, så tror jeg ikke, hr. Rohde han står imod, i hvert fald ikke ret længe.
Jens Rohde (V), 2003-04-03:
Jeg tænker på det der med reklamerne.
Er der ikke noget om, at Enhedslisten går ind for fri hash?
Det kunne der så blive nogle interessante reklamer ud af.
Det, jeg egentlig i forhold til hr. Søren Søndergaards udmeldinger heroppefra om de der worst case-scenarier vil spørge om, er: Når nu hr. Søren Søndergaard stiller det så sort op, som han gør, undrer det så ikke hr. Søren
Søndergaard, at der overhovedet er nogen, der er interesseret i at købe TV 2?
At der er nogen, der rent faktisk mener ud fra de forudsætninger, som jo er kendte, de politiske krav, som er opstillet, at det her kan man rent faktisk godt lave en god forretning ud af.
Er det ikke mærkeligt?
Søren Søndergaard (EL), 2003-04-03:
Et af de spørgsmål, jeg har forsøgt at få afklaret bl.a. fra ministeren, er, om de to rapporter - og så er det jo ligegyldigt, om jeg har læst dem eller ej, kan man sige - skitserer worst case-scenarier.
Gør de det?
Er det rapporter, der skitserer den værst tænkelige situation, vi overhovedet kan forestille os?
Hvis ministeren ikke kan bekræfte, at det gør de, så er vi jo i den situation, at en forretningsmand, og der tillod jeg mig ganske rigtigt at citere en forretningsmand fra Børsen, bliver nødt til at stille sig det spørgsmål: Hvordan tjener jeg penge i worst case-scenarier?
Jeg kan ikke bare leve med, at det formentlig vil gå på den måde, eller det ser ud til at gå godt eller hvad som helst.
Hvis det worst case-scenarie ikke er skitseret, men indtræffer, hvad gør man så?
Ja, det, man starter med at gøre, er selvfølgelig i stedet for de der dyre danske dokumentarprogrammer så at vise nogle amerikanske film, nogle amerikanske serier.
I stedet for de der dyre børneudsendelser viser man amerikanske serier, selvfølgelig inden for rammen af den public service-aftale, der er indgået.
Når det stadig væk ikke hænger sammen, så stiller man krav om at få den public service-aftale ændret, og det gør man nu med hele den tv-kanal i ryggen, som man har, og som man råder over.
Det er det, der kommer til at foregå.
I den situation tror jeg ikke, et folketingsflertal vil stå imod, og derfor vil vi se, ligesom vi har set med TV 2, en liberalisering af reglerne, og vi vil få whisky, cigaretter osv. i reklamerne.
Det er der ikke tvivl om, hvis worst case-scenariet indtræffer, fordi de her rapporter dækker ikke den situation med worst case-scenarier.
Så er der en ting, der undrer mig i diskussionen: Vi er jo enige om, at alternativet til en privatisering er, at der skal tilføres nogle flere penge til de to public service-stationer, Danmarks Radio og TV 2.
Det er jo fuldstændig korrekt.
Men det bliver fremstillet, som om det er noget, folk skal betale, hvorimod de jo ikke skal betale,
hvis det bliver privatiseret.
Jamen altså hvor kommer pengene til privatisering fra?
Er det julemanden, der kommer og betaler?
Er det julemanden, der betaler reklamerne i et privatiseret TV 2?
Nej, det er da klart, hvem der kommer til at betale.
Hvem ellers?
Hvor skulle pengene ellers komme fra?
Derfor er det folk i almindelighed, der i sidste ende kommer til at betale.
Spørgsmålet er kun hvordan.
Skal det være via et uigennemskueligt system, hvor det er nogle private, der bestemmer, eller skal det være gennem et system, hvor det offentlige har kontrol?
Vi synes det sidste, når det gælder de to public service-stationer, og så kan folk derudover lave, hvad de vil.
Så vil jeg bare til sidst sige, at når der er alle de velsignelser ved privatiseringen af TV 2, som vi har hørt, så kan jeg ikke forstå, hvorfor man ikke tager konsekvensen og også privatiserer Danmarks Radio. Hvis man kan få det hele uden at betale noget og få risikovillig kapital og dynamik og alle de flotte ord, hvorfor får vi så ikke en privatisering
af Danmarks Radio
Eller det er måske det næste, der venter forude?
Mette Frederiksen (S), 2003-04-03:
Det er altid lidt ærgerligt, når en ordfører for et af de regeringsbærende partier mener, at en debat er unødvendig.
Her blev det af fru Carina Christensen sagt, at min argumentation skulle være løbet ud i sandet.
Jeg er altså faktisk af den overbevisning, at en privatisering af TV 2 er en så grundlæggende ændring, kan blive en meget, meget stor ændring af den offentlige debat i Danmark og dermed af vores demokrati, at det kræver en ordentlig offentlig drøftelse her i Folketingssalen og gerne også alle mulige andre steder i vores samfund.
Derfor har vi selvfølgelig deltaget i diskussionen i dag, som vi har.
Der bliver rejst så mange spørgsmål i de to rapporter, og dem har der været behov for at få belyst.
Så skal jeg selvfølgelig bare afslutningsvis sige, at det godt kan være, at jeg har gentaget mig selv nogle gange i dagens debat.
Det kunne måske hænge sammen med alle de spørgsmål, der er blevet stillet fra min side, som der ikke er kommet svar på.
Naser Khader (RV), 2003-04-03:
Det, debatten i dag handler om,
er rapporterne og rapporternes forudsætninger, som skal danne grundlag for en privatisering af TV 2.
Det er det, vi diskuterer i dag.
Vi sætter spørgsmålstegn ved nogle af de der forudsætninger, det har vi da lov til at gøre, og vi vil gerne have en afklaring.
Jeg sagde, da rapporterne kom, at konklusionerne er for gode til at være sande.
De ser da fine ud, men jeg tvivler på forudsætningerne.
Jeg vil bare have en afklaring af forudsætningerne, og det synes jeg ikke jeg har fået i dag.
Hvad vil De Radikale med TV 2?
Vi vil have bedre TV 2 i fremtiden, og vi har sagt lige fra starten, at vi principielt ikke har noget imod en privatisering af TV 2.
Det, der er vigtigt for os, er, at TV 2 ikke bliver forringet efter en privatisering.
Det er ikke noget, der står specifikt.
Men hensyn til strukturen har vi sagt, at vi gerne vil have bevarelse af krav til ekstern produktion.
Vi vil gerne have en afklaring af den fremtidige rolle for TV 2's bidrag.
Jeg kom faktisk med mange konstruktive ideer.
Carina Christensen (KF), 2003-04-03:
Nu er det ikke sådan, at jeg har skrevet en tale her til anden runde, men jeg vil da gerne lige kommentere debatten i dag.
Først med hensyn til fru Mette Frederiksen.
Jeg er en smule rystet efter debatten i dag, men sådan må det jo bare ende.
Det, jeg synes man hele tiden glemmer, er, at der er udarbejdet to rapporter, nemlig af PricewaterhouseCoopers og af Danske Bank.
I de rapporter har man taget udgangspunkt i de kriterier for salg, der er opstillet i medieaftalen.
De kriterier for salg er der enighed om i forligskredsen og mellem de tre partier, der er med, herunder også kravene til de nye public service-kontrakter, og det er de kriterier for salg, vi har opstillet, og som vi mener er det de nye ejere skal leve op til.
Det er herudfra, man har vurderet, om en privatisering er mulig, og det har man konkluderet at den er.
Så snakker fru Mette Frederiksen om brugerbetaling, digitalisering osv., men det er jo fremtid.
Det er jo mulige scenarier osv.
Digitalisering er selvfølgelig noget, der skal tages stilling til, men det er ikke indkalkuleret i konklusionen.
Det står også meget tydeligt, hvis man læser rapporten.
Så jeg synes simpelt hen, at fru Mette Frederiksens argumentation løb helt af sporet.
Til hr. Naser Khader, som jo har været meget fremme i skoene under hele mediedebatten og været en meget stor kritiker
bl.a. af public service-kontrakten,
vil jeg sige, at jeg synes, at det har været skuffende at opleve, at De Radikale ikke på nogen måde er kommet med deres bud på, hvad der skal ske med TV 2 i fremtiden. De kritiserer rapporterne, de tror ikke på økonomerne, men synes, at rapporterne er for optimistiske osv.
Men hvad vil De Radikale med TV 2?
Synes man ikke, det er fornuftigt at give TV 2 frie hænder?
Synes man ikke, at de skal have adgang til risikovillig kapital og mulighed for at indgå strategiske alliancer?
Hvad vil De Radikale med TV 2?
Skal det være helt statsejet igen eller?
Der sker en udvikling på mediemarkedet, men jeg synes desværre overhovedet ikke, at vi har hørt et svar fra De Radikale i dag på, hvad de vil gøre.
Louise Frevert (DF), 2003-04-03:
Jeg vil på forligspartiernes vegne sige: Ja, det gør der.
Og det har også noget at gøre med, at der kommer mere dansk drama.
Naser Khader (RV), 2003-04-03:
I Vejle Amts Folkeblad den 19. marts 2003
bliver kulturministeren interviewet og siger bl.a.: Vi vil i nye kontrakter med Danmarks Radio og TV 2 stille krav om flere dansksprogede programmer.
Fremgår det af public service-kontrakterne?
Jeg vil gerne understrege det: Står der, at det skal være flere dansksprogede programmer?
Sandy Brinck (S), 2003-04-03:
Det principielle udgangspunkt for det lovforslag, vi behandler, er, at abort og fosterreduktion er to forskellige ting, og det er vi fra Socialdemokraternes side meget enige i.
Abort foretages af uønskede graviditeter af mange forskellige grunde, mens fosterreduktion er, som ordet også siger, en reduktion af, hvor mange fostre graviditeten skal indebære.
Det, at man er gravid med trillinger eller firlinger, sker oftest på baggrund af fertilitetsbehandling.
Der er altså tale om ønskebørn, men også når det foregår helt naturligt, er der tale om et indgreb, som ikke er uden risici, og samtidig ønsker parret sig altså rent faktisk børn, blot færre.
Med fosterreduktion er der altså tale om at bevare et svangerskab ikke at afslutte et.
Situationerne er derfor forskellige, og etikken og reglerne må derfor også være forskellige og anskues forskelligt.
Sådan har praksis også været, og så vidt jeg kan læse, lovfæster forslaget den hidtidige praksis.
Vi er tilfredse med, at der nu kommer et lovgrundlag for fosterreduktion og dermed også, som Venstres ordfører sagde, at vi får et regelsæt på det her etisk meget komplekse område.
Det gøres hermed klart, at fosterreduktion alene bør ske, hvis der er risici for fostre eller for den gravide.
Man har altså til forskel fra aborten netop ikke ret til fosterreduktion før 12. uge.
Fosterreduktion er dermed en sundhedsfaglig vurdering, hvilket vi finder yderst fornuftigt, for der er altså både risici ved indgrebet og risici ved at undlade det, og i den afvejning forudsætter vi, at der indgås en tæt dialog også med de kommende forældre. Der er nogle spørgsmål, som jeg i hvert fald ikke har kunnet læse mig til svarene på i lovforslaget, nemlig hvor mange man må reducere med.
Altså må man fra et firefold gå ned til et enkelt foster?
Jeg synes heller ikke at kunne læse, at vi får inddæmmet, at der naturligvis ikke må foregå en kønssortering i den sammenhæng, men det er spørgsmål, som vi kan få afklaret, og muligvis kan der blot henvises til bemærkninger, som jeg måske ikke har fået læst tæt nok.
Forslaget indeholder flere elementer, og nogle er af mere teknisk art, men jeg skal blot nævne, at vi altså heller ikke har noget problem med, at også private hospitaler og klinikker kan foretage aborter før 12. uge.
Så vil jeg med det samme sige, at de eksempler, som hr. Jann Sjursen nævnte for et kort øjeblik siden, jo er eksempler, der mig bekendt allerede giver mulighed for, at man kan begrunde en abort, også ud over 12. svangerskabsuge.
Det, der for os er vigtigt i denne her sag, er netop, at vi får et strammere regelgrundlag for forsterreduktion, og på den baggrund kan vi støtte lovforslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2003-04-03:
Indholdet, som skal være med til at rykke og udvikle dansk teater, er selvsagt det vigtigste.
Men jeg fornemmer en bred interesse i salen her for sammen at være med til at prøve at løse teatrets udfordringer, og det giver vi en chance og en mulighed efter sommerferien.
Jytte Andersen (S), 2003-04-03:
Jeg kan høre, at der er lagt op til et langt forløb.
Jeg vil alligevel spørge ministeren, om ministeren ikke bare kan løfte en flig af det slør, som han gjorde i vores samråd i Kulturudvalget i går på baggrund af fru Louise Freverts samrådsspørgsmål.
Kunne ministeren ikke bare løfte den flig vedrørende noget, ministeren måske selv havde på hjerte: Behovet for mere ny dansk dramatik eksempelvis, behovet for flere gode teateroplevelser for børn og unge, behovet for, at der er et vækstlag, som genererer nye talenter? Hvis der er krise, så er det på det her område, synes jeg, ved at der ikke genereres nok nye talenter, fordi vækstslaget er udsultet på grund af nedskæringer.
Kunne ministeren ikke løfte fligen lidt?
Brian Mikkelsen (KF), 2003-04-03:
Nu handler debatten i dag om de to forslag fra Socialdemokratiet, som jeg har kvitteret for ved at sige, at det er konstruktive input i debatten.
Carina Christensen (KF), 2003-04-03:
Jeg har hæftet mig ved, at Socialdemokraterne i deres beslutningsforslag skriver, at en ny teaterlov skal bygge på nye visioner og ikke bare skal være nogle justeringer af det nuværende system.
Det er sådan set ganske fornuftigt.
Men jeg har et spørgsmål, fordi der i forslaget står: Succeskriterierne for teatrene skal ikke alene basere sig på belægningsprocenter.
Der vil jeg gerne spørge: Hvor står det i den nuværende teaterlov, at de skal det, for det er vi sådan set ganske enige i, jeg kan bare ikke finde det i teaterloven.
Jeg tror faktisk ikke, at det står der, så hvor er lige det nye her?
Louise Frevert (DF), 2003-04-03:
Mit spørgsmål til hr. Peder Sass gik egentlig ikke så meget på at konstatere, at børneteater er Socialdemokraternes hjertebarn, for det er vi alle sammen godt klar over.
For som Peder Sass også selv har pointeret, er det åbenbart mest borgere med længerevarende uddannelser, som er højfrekvente teatergængere.
I forlængelse af, at hr. Peder Sass sagde, at på den ene side var hr. Peder Sass godt klar over, at man skulle holde sig inden for rammen, men på den anden side ville man gerne fra Socialdemokraternes side give 20 mio. kr. ekstra i bevilling, vil jeg spørge bare for at få et overblik
: Hvad vil så være det optimale?
Hvad er det egentlig for nogle visioner, som Socialdemokraterne ønsker i det danske teaterliv?
Jeg kan ikke rigtig forstå det, for på den ene side vil man begrænse, og på den anden side vil man gerne ekspandere.
Så det vil jeg gerne bede om en forklaring på.
Peder Sass (S), 2003-04-03:
Ja, det er rigtigt, det skal nok blive tæt på.
Til fru Ester Larsen vil jeg gerne sige, at mit indlæg ikke var gennemsyret af, at det drejer sig om flere penge, men jeg tilkendegav, som vi også tilkendegav under finanslovdiskussionen, at Socialdemokratiet var parat til at at finansiere en øget bevilling til teatermiljøet på 20 mio. kr., det var det ene.
Til hr. Eyvind Vesselbo må jeg sige: Vi betragter ikke smalle teatre som værende lig med kvalitet, hvis det var det, hr. Eyvind Vesselbo mente.
Sådan har jeg heller ikke sagt det
Jeg har sagt, at der er brug for en teaterpolitik efter den gældende teaterlovs formål på nuværende tidspunkt, hvor kvalitet både er smalle forestillinger, brede forestillinger, altså hele registeret. Men samtidig siger vi, at det er et helhedsbillede, vi ønsker, og deri skal der også være plads til smalle forestillinger.
Det er det, der provokerer, og det skal der også være plads til i teatret.
Eyvind Vesselbo (V), 2003-04-03:
Socialdemokratiet argumenterer meget for kvalitet og for, at man skal støtte det smalle teater.
Så får man jo den opfattelse, at Socialdemokratiet mener, at det smalle teater entydigt er af høj kvalitet.
Men har hr. Peder Sass ikke tænkt over, at når man kalder det for smalt teater, så er det, fordi der ikke er ret mange, der kommer og ser det? Hvorfor er det så, at det er smalt?
Er det, fordi det er kvalitet, eller er det, fordi folk ikke gider se det, fordi det er dårligt?
Det vil jeg gerne spørge hr. Peder Sass om.
Er det altid sådan, at det smalle teater, som hr. Peder Sass nævner det, er kvalitetsteater, eller kunne det være, at det smalle teater faktisk er så dårligt, at folk ikke vil se det?
Og hvad vil hr. Peder Sass så gøre ved dét?
Louise Frevert (DF), 2003-04-03:
Nu har jeg igennem lang tid observeret, at et af hjertebørnene hos Socialdemokraterne er børneteatret.
Jeg kan ikke rigtig få det til at harmonere, for også i de sidste 10 år, mens Socialdemokraterne har siddet i regering, har man gjort meget for at optimere børneteatret, og man har i de sidste 30 år gjort en hel del for, at børneteatret skulle i fokus. Alligevel mener hr. Peder Sass, at det kun er folk med en længerevarende uddannelse, der er højfrekvente publikummere, så hvis man virkelig igennem 30 år har postet børneteaterforestillinger ud på folkeskoler og privatskoler for at lære den danske befolkning at blive gode teatergængere, så må man vel sige, at det tiltag faktisk er mislykkedes. Forskellige undersøgelser har også vist, at selv om man ser børneteater som barn, er det ikke sikkert, at man bliver teatergænger som voksen.
Jeg vil gerne bede om en argumentation for det.
Ester Larsen (V), 2003-04-03:
Socialdemokratiet har en velkendt medicin mod de fleste problemer, nemlig at tilføre flere penge, og det er også den medicin, man peger på i forslaget her.
Mit spørgsmål er, om det er en betingelse for, at Socialdemokratiet vil gå ind i det her arbejde med en ny teaterlov, at der skal være flere penge.
Jeg vil godt oplyse, at den opfordring, som Teaterrådet har fået om at komme med inspiration og elementer til en ny teaterlov, bygger på, at det skal være inden for de eksisterende økonomiske rammer.
Så må jeg lige skuffe både hr. Peder Sass og fru Jytte
Andersen med, at processen med at bygge op til en ny teaterlov altså er sat i gang, før partiet fremsatte sit beslutningsforslag.
Ester Larsen (V), 2003-04-03:
Hvis vi tager udgangspunkt i verden, som den er i dag, så spillede man »Jesus Christ Superstar« på et privat teater med 0 kr. i produktionsstøtte, og man har spillet den på et københavnsk DST-teater med 4 mio. kr. i produktionsstøtte.
Begge steder fik man også abonnementsmidler.
Jeg så gerne, at musicals klarede sig på de kommercielle scener med abonnementsstøtte.
Til fru Louise Frevert: Jeg har svært ved at se behovet for, at Det Kongelige Teater skal kaste sig ind i den genre, som man også varetager udmærket uden for det støttede teater.
Det gælder om, at vi får kvalitet og udvikling for vores støttemidler.
Et af vores problemer i dag er jo netop, at vi har for meget teater af den samme slags for mange steder bundet op med offentlige kroner.
Vi vil gerne have en større spredning og en større kvalitet.
Louise Frevert (DF), 2003-04-03:
Jeg synes, det kunne være meget interessant måske ikke som sådan at tage Det Kongelige Teater som institution med ind i denne her diskussion, men i hele den principielle diskussion om de her støtteordninger eller ikke støtteordninger, for Det Kongelige Teater er jo hundrede procent statsfinansieret, og der har man også abonnementsordninger.
Men hvor skal man sætte grænsen, hvis man åbner for, at Det Kongelige Teater kan spille musicals og operetter?
Det ville være dejligt allerede nu at vide, hvor man har Venstre, for det ved man jo som regel.