runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-31:
Hvis den nævnte økonom, Martin Paldam, skulle gøre det, skulle han altså i dag sige det modsatte af, hvad han sagde i fredags til Berlingske Tidende.
Det er jo et uhyre simpelt regnestykke, som jeg selv havde lavet, hvis jeg i dag havde været økonomisk medarbejder på Berlingske Tidende, som jeg jo var engang.
Det offentlige forbrug er opgjort i 2001 ifølge regeringens tal til 342 mia. kr. Så tager man 1,2 pct. af det
om året i 10 år, og så ryger man op på 41 mia. kr.
Så spørger man en professor i økonomi for at være sikker på, om det, man har regnet ud, er fornuftigt, og så svarer han altså: Ja, det er det, det er i den størrelsesorden.
Hvorfor vil ministeren ikke erkende, at sådan er det, og hvad det er for fornuftige typer udliciteringer og markedsordninger, som kan virkeliggøre det her?
Svend Heiselberg (V), 2001-01-31:
»Hvilke overvejelser har ministeren gjort sig med hensyn til at kompensere de danske fiskere, der rammes af det midlertidige stop for konsumfiskeri i Nordsøen i den såkaldte torskeklasse i perioden 15. februar 2001 og 10 uger frem?«
»Er ministeren enig i, at når det midlertidige stop for konsumfiskeri har til formål at genskabe fiskebestanden i Nordsøen til gavn for de samfund, som har kyst til samme havområde, bør det også være en offentlig opgave økonomisk at hjælpe den begrænsede kreds af danske fiskere, der rammes af stoppet?«
Ritt Bjerregaard (S), 2001-01-31:
Ja, hr. formand, allerførst vil jeg selvfølgelig henvise til det svar, jeg allerede på det foregående spørgsmål gav til hr. Heiselberg, og jeg vil godt sige, at som udgangspunkt er det ikke samfundets opgave at kompensere for produktionsnedgang i fiskerisektoren gennem en automatisk og generel forøgelse af erhvervsstøtten.
Det gælder det her erhverv, som det gælder andre erhverv, men det er jo et interessant nyt synspunkt.
Det gælder også på andre områder, at man ikke uden videre går ind og kompenserer, når der er økonomisk tilbagegang.
Så må jeg sige til hr. Svend Heiselberg, at der er ikke noget, der tyder på, at Danmark er hårdest ramt af de foranstaltninger, der her er foretaget.
Det var tværtimod sådan, at både Holland og Belgien mente, at det var helt urimeligt i forhold til deres situation. Jeg medgiver hr. Svend Heiselberg, og jeg synes også, at der har været problemer med den biologiske rådgivning, jeg nævnte det allerede i det svar, jeg gav på det tidligere spørgsmål, at det selvfølgelig er uhyre vanskeligt og også urimelig vanskeligt for fiskeriet at skulle tilpasse sig en rådgivning, der har været så svingende, som der her har været tale om.
Svend Heiselberg (V), 2001-01-31:
Jeg synes, det er stærkt betænkeligt, at vi har en fiskeriminister, der her står og siger, at det ikke er Danmark, der er særlig hårdt ramt af den fangstbegrænsning, der er lavet her.
Jeg ved ikke, om ministeren har haft så travlt med kogalskab og andet, at ministeren ikke er klar over, hvad det egentlig er vi diskuterer, men jeg vil så i hvert fald anbefale ministeren at prøve at se på, hvilke områder det er, man egentlig har fredet og umuliggjort for dansk fiskeri at kunne fiske i i 2½ måned.
Det er vel ikke urimeligt, når man lægger specielt strenge fangstbegrænsninger på danske fiskere, helt udelukker dem fra fiskeri i 2½ måned, at de så siger, at det er helheden, EU, der må være med til at bære de udgifter, og hvis ikke de vil det, så må det være den danske stat, der på en eller anden måde træder til og giver kompensation til dem, der bliver ramt af den panikløsning, som ministeren ligesom stiller sig i spidsen for.
Derfor håber jeg, at ministeren vil forstå, at her står vi med en situation, som er fuldstændig ugennemtænkt, og som man ikke har haft muligheder for at kunne planlægge fra fiskerside.
Det må da være noget, som gør, at ministeren siger til sine kolleger, at der må lidt mere tid til, at man kan tilrettelægge et fiskeri efter det her, i stedet for at stå og forsvare et system, som er fuldstændig tåbeligt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-31:
Jeg forstår godt, at økonomiministeren ikke ønsker at redegøre for indholdet af fortrolige samtaler.
Det er soleklart, sådan må det jo være. Men det var jo også derfor, det var så forbavsende for os at opleve, at økonomiministeren så ud til netop at gøre det på det radikale nytårsstævne, og det er jo derfor, det er så vigtigt at få at vide, om det så altså bare var en fejltagelse, at ministeren kom til at referere fra fortrolige samtaler i forhandlingerne, eller om dét, det handler om, er, at ministeren blev fejlciteret, så ministeren kom til at give et budskab, der slet ikke var dækning for.
Det første er en ærlig sag, at man kommer til at referere fra nogle fortrolige samtaler.
Det var så det.
Økonomiministeren plejer da godt at kunne sige klart til, hvis ministeren mener at have gået over stregen.
Men det er ikke det, ministeren forsvarer sig med her.
Det, ministeren har forsvaret sig med her i spørgetiden nu i dag, er ikke, at ministeren er fejlciteret, men at det er revet ud af en sammenhæng, der giver et andet billede end det, ministeren ønsker at give fra det radikale nytårsstævne.
Så er det, mit spørgsmål er: Hvad er det for en sammenhæng, det er revet ud af, så det kommer til at give det modsatte billede end det, ministeren ønskede at give?
Kristen Touborg (SF), 2001-01-31:
Tak til ministeren for svaret.
Jeg vil godt spørge ministeren, om hun under ministerrådsmødet i mandags rejste spørgsmålet om nationale støtteordninger vedrørende BSE med henblik på, at der sikres lige konkurrencevilkår i EU.
Jeg spørger, fordi der har været forskellige meldinger i pressen.
Kommissionen havde ikke til i mandags udarbejdet en opgørelse over omfanget af nationale støtteordninger, oplyser ministeren.
Finder ministeren, at det er tilfredsstillende, at man ikke allerede havde udarbejdet sådan en liste til ministerrådsmødet?
De nationale ordninger er jo ikke notificeret eller registreret i Kommissionen.
Jeg vil gerne spørge: Bliver der udbetalt kompensation i øjeblikket, eller afventer det, at der sker en godkendelse, altså afventer det godkendelsesproceduren?
Endelig i første omgang vil jeg godt spørge, om brud på reglerne indebærer, at disse lande kommer til at betale bøder for at have gjort dette.
Ritt Bjerregaard (S), 2001-01-31:
Det har på nuværende tidspunkt ikke været muligt at få opstillet en udtømmende liste over de enkelte medlemslandes støtteordninger i forbindelse med BSE.
Ministrene var på rådsmødet her den 29. januar mest optaget af de sundhedspolitiske aspekter i forbindelse med BSE, herunder fødevaresikkerheden, og det er jo klart også det vigtigste spørgsmål overhovedet, også for forbrugerne i Danmark.
Vi var mange lande, der understregede vigtigheden af, at der i Kommissionen skal skabes et samlet overblik over de enkelte medlemsstaters støtteordninger.
Det hænger sammen med, at vi selvfølgelig ønsker at opretholde det indre marked.
Derfor konkluderede Rådet også, at medlemsstaterne over for Kommissionen skal notificere de nationale støtteordninger, der påtænkes eller allerede er iværksat i de enkelte lande.
Både jeg og andre var utålmodige.
Kommissionen vil derfor ud fra oplysningerne om de enkelte ordningers formål og karakter udarbejde en oversigtsrapport inden næste møde i Rådet, som er allerede den 19.-20. februar.
Først når denne rapport foreligger, vil Kommissionen kunne vurdere, hvorvidt ordningerne er i strid med EU-reglerne.
Jeg hilser det meget velkomment, og jeg ser det som en direkte konsekvens af de spørgsmål, jeg rejste også ved rådsmødet i december, og der var i allerhøjeste grad opbakning fra andre medlemslande, der også er bange for en renationalisering af landbrugspolitikken.
Kristen Touborg (SF), 2001-01-31:
»Er det ministerens opfattelse, at de kompensationsordninger vedrørende BSE, som i øjeblikket praktiseres af de øvrige EU-lande, er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne, og vil ministeren i benægtende fald oplyse, om ministeren vil tage initiativ til, at det på EU-niveau sikres, at de enkelte medlemslande overholder fællesskabsreglerne om alle former for kompensation vedrørende BSE?«
Ritt Bjerregaard (S), 2001-01-31:
Til det sidste, som hr. Christian H. Hansen nævnte, må jeg sige, at det har jeg overhovedet ikke haft nogen forudsætninger for at forberede mig på, så det skal jeg ikke her begive mig ud i et forsøg på at svare på.
Det hænger jo selvfølgelig sammen med de forhandlinger, de selv foretager, og de løsninger, der kommer på det, men jeg kan egentlig godt forstå hr. Svend Heiselbergs problemer.
Så må jeg altså sige, at i det næste spørgsmål skal vi diskutere kogalskaben, og jeg er ikke sikker på, at hr. Heiselbergs partifæller er så glade for den bemærkning, som hr. Heiselberg kom med her til sidst.
Til hr. Jens Kirk skal jeg nøjes med at sige
, at det godt kan være, min hukommelse er dårlig, men jeg kan ikke huske Venstres ændringsforslag til finansloven, der gik ud på at støtte fiskerne.
Jeg ved godt, at jeg ikke kan stille spørgsmål til spørgerne her, men det kunne hr. Kirk måske oplyse mig om en anden gang.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Christian H. Hansen (DF), 2001-01-31:
I december måned, da fiskeriforhandlingerne foregik, og hvor der blev indgået nogle aftaler omkring de her torskekvoter for første gang - de blev så strammet lidt yderligere op - havde grækerne et særsynspunkt.
Kan ministeren oplyse lidt om, hvad grækernes særsynspunkt var, og kan ministeren oplyse, om det er rigtigt, at englænderne og irerne bakkede op omkring det her særsynspunkt, og kan ministeren oplyse, hvad Danmarks holdning til grækernes særsynspunkt var?
Jens Kirk (V), 2001-01-31:
Mener ministeren ikke, det er dårligt købmandskab, hvis man ikke udnytter nogle muligheder, der er i det fælles EU, når man nok i den sidste ende må indstille sig på, at der bør en kompensation til?
Visse vestkysthavnes indtægtsgrundlag er reduceret med helt op til 60 pct. i løbet af de sidste to år, mens de omkostninger og udgifter, de har, fortsat er de samme.
Dér burde ministeren vel have sat hælene i og sagt: Det her går ikke. Det er dårligt købmandskab, regeringen og dermed også ministeren lavede først i november måned, da man aftalte finansloven.
Mener ministeren ikke, at der er tale om dårlig husholdning?
Svend Heiselberg (V), 2001-01-31:
Norge, som står uden for EU, og som jo i væsentlig grad dikterer EU's fiskeripolitik, har også et fredningsområde, men da man i Norge har så store fiskeriområder og ikke lider af miljøhysteri, som danske politikere gør, har man store havdambrug, som gør det muligt fortsat at drive et fiskeri.
Det, der er et af problemerne også her, er jo, at nordmændene gradvis vil overtage det danske eksportmarked og frit kan eksportere deres fisk til hele Det Europæiske Fællesskab uden at blive ramt af toldkontingenter.
Jeg mener, der her er et stort problem, som ministeren bør forholde sig til, og derfor har jeg spurgt ministeren, om ikke det er et spørgsmål, som ministeren bør tage op i Ministerrådet, for det kan ikke være rimeligt, at Norge frit kan fiske, fordi de bare kan flytte lidt længere nordpå, hvor de har rigeligt med fiskefarvand, og så kan de aftage vores marked, og de kan eksportere al deres fisk til EU, uden at de skal betale toldkontingenter, og uden at de i øvrigt er medlem af EU.
Jeg vil anbefale ministeren, at ministeren prøver at få Ministerrådet til at omgøre den beslutning, som Kommissionen har sat i gang vedrørende en såkaldt nødprocedure, sådan at fiskerne har en lille mulighed for at kunne tilrettelægge deres fiskeri.
Det her er fuldstændig tåbeligt.
Det er lige så tåbeligt som dengang, ministeren pludselig tømte alle kølediske, da den første kogalskab kom frem.
Ritt Bjerregaard (S), 2001-01-31:
Jeg skal nøjes med at henvise til de svar, jeg har givet på de tidligere spørgsmål.
Jeg er enig med hr. Heiselberg i, at vi står over for nogle omstillinger af erhvervet på nogle af de her områder, og det tror jeg faktisk kun man kan få noget fornuftigt ud af, hvis man sætter sig og snakker det ordentligt igennem med erhvervet selv.
Det er vi i fuld gang med, og vi har oven i købet sat en tidsgrænse for det arbejde, så jeg er fuld af fortrøstning med hensyn til, at vi finder ud af noget dér.
Det er klart, at regeringen også ser det som en forpligtelse, lige så vel som vi så det som en forpligtelse ved rådsmødet i december måned på andre områder at prøve at få forøget kvoterne.
Det lykkedes da heldigvis på nogle af områderne, hvad fiskerierhvervet også var reelt nok til at kvittere for, også offentligt, over for regeringen bagefter, og det var vi selvfølgelig glade for.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Svend Heiselberg (V), 2001-01-31:
Jeg vil sige, at jeg føler, vi har en forpligtelse til, når man uden varsel og uden at give fiskerne mulighed for at tilrettelægge deres fiskeri efter det, og efter at de har fulgt den biologiske rådgivning i 5 år, inden for 14 dage umuliggør næsten hele fiskeriet på Vestkysten, at hjælpe erhvervet igennem den situation, som erhvervet står i.
Det gælder med hensyn til omstilling til andet fiskeri, hvor der eventuelt kan være mulighed for det, og man har derudover mulighed for i EU at kæmpe for, at de lande, som må give mest for fredningen af fiskebestandene, får kompensation, eventuelt i form af større kvoter.
Prøv at se på, hvor meget England, Skotland og Nordnorge giver afkald på.
De giver ikke afkald på noget.
Ritt Bjerregaard (S), 2001-01-31:
Allerførst kan jeg bekræfte over for hr. Ole Vagn Christensen, at det absolut er meningen at kigge på redskabsteknologien, både i forbindelse med de drøftelser, som ministeriet har med erhvervet, og i øvrigt også i de overvejelser, der foregår omkring en genopretningsplan for torsken, og det er jo helt fuldstændig rigtigt, at det er et vigtigt spørgsmål.
Så har hr. Svend Heiselberg det jo med at mene, at alle andre har travlt med lige præcis noget andet end det, hr. Heiselberg synes de skal have travlt med, og den mening må hr. Heiselberg jo have lov til at have.
Jeg må sige, at jeg glæder mig til at se det forslag, som jeg på debatten her i dag kan høre der kommer fra Venstre, om kompensation her til fiskerne.
Der er jo også andre steder, vi drøfter kompensationer; hr. Svend Heiselberg var inde på BSE, og der afventer jeg også med stor interesse det udspil, jeg er sikker på vil komme fra Venstre i denne sag, for jeg forstod hr. Svend Heiselberg sådan, at han mente, at den danske stat absolut måtte give kompensation omkring det her, og jeg har argumenteret for, at regeringen har en anden opfattelse.
Det gælder også hr. Jens Kirks andet spørgsmål, nemlig spørgsmålet om FIUF-fonden og pengene i den.
Det er jo sådan - fuldstændig som hr. Jens Kirk siger - at det er et spørgsmål
om, at der skal yderligere nationale midler til, for at de EU-midler, der er på området, kan udløses.
Og så er hr. Jens Kirk mere synsk, end jeg var klar over, når han vidste, at der ville komme et torskestop af det omfang, som kom her i december måned.
Jeg må sige, at for mig var det en overraskelse, at det var så voldsomt, og lige så snart det blev kendt, og lige så snart, vi traf beslutningerne, satte regeringen sig i gang med sammen med erhvervet at prøve at finde nogle løsninger.
Ole Vagn Christensen (S), 2001-01-31:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ikke der i det arbejde, der nu er gået i gang, og som skal afsluttes her i februar måned, også vil foreligge nogle forskellige løsningsforslag omkring redskabsteknologien.
Jeg går ikke ud fra, at den er holdt ude.
Når det bliver fremført her i Folketinget, at man ikke er i stand til at fiske noget som helst i disse områder, hænger det så ikke lidt sammen med den redskabsteknologi, man har, at man ikke kan hente fladfisken op, og at man ikke kan hente hummeren op?
Jens Kirk (V), 2001-01-31:
Fødevareministeren siger, at der har været møder, der har været seminar, at der vil komme en plan 2, og at der vil komme en plan 3. Derfra hvor jeg kommer, plejer vi normalt at have beredskabsplaner, men de plejer at være udfærdiget i god tid, sådan at når de træder i funktion, ved man, hvad man skal gøre.
Man kan sige, at fiskerne har jo ikke de store muligheder her.
Ministeren siger, at der skal komme en plan, men hvornår?
Skulle vi ikke have vidst det inden den 15. februar?
Og skulle den ikke være rede med, hvad fiskerne skulle gøre?
Nu har fødevareministeren jo somme tider været ude efter Venstre og sagt, at vi ikke var villige til at hjælpe.
Er det ikke korrekt, at fødevareministeren ikke udnytter de muligheder, der er i FIUF-fondene?
Er det ikke korrekt, at hvis staten ville have spædet mere til, så var der betydeligt større muligheder, meget større muligheder, i EU til at få nogle kroner til hjælp til den situation, vi er kommet i?
Er det ikke fakta, at de ikke udnyttes?
Og agter ministeren nu at omgøre det, man ikke gjorde i finansloven, udnytte den mulighed, man har i EU til at udnytte disse FIUF-fonde fuldt ud?
Pia Gjellerup (S), 2001-01-31:
Når jeg blev spurgt først af hr. Frank Dahlgaard om, hvordan det kan være, at regeringen godt vil sætte tal på Venstres effektiviseringsgevinster, men ikke på sine egne, så har det den simple forklaring, at det er Venstre selv, der har meddelt, at de 46 mia. kr., man mangler i sit samfundsøkonomiske regnestykke, vil man få ved effektiviseringsgevinster.
Så det er sådan set en fuldstændig gratis omgang.
Det behøver vi ikke at sidde og regne på.
Vi kan så regne på, om det er muligt at realisere effektiviseringsgevinster, som man tager ud som kroner og øre og bruger til skattelettelser.
Vi kan jo ikke bruge mindreforventninger eller mereforventninger og udbetale dem til en borger som folkepension eller hjemmehjælp.
Jeg synes i øvrigt ikke for at være helt fair og åben, at regeringen på noget tidspunkt har sagt, at udliciteringer og lignende effektiviseringsredskaber er smadderdårlige, som hr. Frank Dahlgaard lægger op til.
Nej, men de kan anvendes smadderdårligt, og hvis målsætningen er, at man skal spare mange penge, så er risikoen for, at det bliver smadderdårligt, smadderstor, for at blive i hr. Frank Dahlgaards sprogbrug.
Hr. Jens Rohde har den opfattelse, at man kan omregne alle procenter til kroner.
Det kan man ikke, hvis man giver det som et billede på, hvad kvalitet og forventninger skal gøres op til i den offentlige sektor.
Og da må jeg så sige til hr. Hans Christian Schmidt, og det sagde hr. Hans Christian Schmidt faktisk, at man også kan opgøre kvalitet og forventninger i kroner og øre, ja, det kan man på markedet, men den offentlige sektor er ikke et marked, og den bliver heller ikke et marked.
Så skal der i hvert fald være mange af den type, jeg står og diskuterer med her i Folketinget.
Man kan ikke opgøre kvalitet i den offentlige sektor.
Vi kan opgøre, om folk er tilfredse, og om tilfredsheden udvikler sig, men vi kan ikke opgøre, hvad det er værd i kroner og øre.
Det er der vist i øvrigt almindelig enighed om blandt de fleste økonomer.
Jeg tror såmænd også, at den økonom, der bliver refereret til her fra i lørdags eller fredags fra Berlingske Tidende, vil melde sig blandt dem, der vil sige: Den offentlige sektors absolutte produktivitet kan vi ikke gøre op i kroner og øre.
Hans Christian Schmidt (V), 2001-01-31:
Som jeg hører ministeren svare her, så er vi enige om de 1,2 pct.
Hvis man ikke vil sætte beløb på, er det så, fordi det er et andet beløb end de 41 mia. kr.?
Jeg har i Berlingske Tidende i lørdags set et interview med finansministeren, hvor det siges, at det ikke kan opgøres i kroner, men hvis man skriver 1,2 pct., så må 1,2 pct. da kunne opgøres i kroner.
Det kan godt være, at man skal have, jeg tror, at ministeren kalder det for nogle andre oplevelser for de penge, men andre oplevelser er jo også penge, det er jo også kroner.
Så hvis det ikke er de 41 mia. kr., vi taler om, hvad er så beløbet, som de 1,2 pct. svarer til?
Svend Heiselberg (V), 2001-01-31:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke forholder sig sådan, at når Kommissionen selv foreslår, at torsken er en fællesbestand, så er det ikke det enkelte land, der må bære
det væsentligste økonomiske tab.
Så siger ministeren, at de, der skal træffe beslutning om det, er nogle, som ved noget, og som er klogere end ministeren og jeg.
Fiskerne har fulgt den biologiske rådgivning, som de har fået i de sidste 5 år, til punkt og prikke, og nu står de så her med den panikhandling, som ministeren forsøger at forsvare.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-01-31:
Tak for svaret, men det kan jo undre mig, at man fra regeringens og Finansministeriets side kan sætte tal på Venstres planer omkring disse effektiviseringer og udliciteringer, men ikke på sine egne.
Kan ministeren bekræfte, at professor i nationaløkonomi, Martin Paldam, for 1 uge siden, altså i fredags, i Berlingske Tidende bekræftede, at det, som Berlingske Tidende havde beregnet, så rigtigt ud, nemlig at der i regeringens plan var disse forudsætninger om at effektivisere i størrelsesorden 41 mia. kr.?
Og kan ministeren bekræfte, at der i regeringens plan står, at der skal effektiviseres og kvalitetsforbedres for, hvad der svarer til en vækst på 1,2 pct. om året?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2001-01-31:
Jamen det er svært at opfatte det som andet end et partsindlæg, når det, vi har bedt regeringen om, er, at forskellige parter fik lov til at være med til at skrive hvidbogen, altså både tilhængere af unionsudviklingen og skeptikere eller modstandere af unionsudviklingen, men det har regeringen benhårdt afvist og sagt, at det alene er regeringen og regeringens embedsmænd, der skriver den her såkaldte hvidbog.
Det, jeg bad udenrigsministeren bekræfte, og det bliver jeg nødt til at spørge om en gang til, for der kom ikke et svar, var, at det forventede indhold i den her hvidbog, hvor vi nu har fået beskrevet på et møde i Udenrigsministeriet, hvordan kapitlerne sandsynligvis kommer til at se ud, ville regeringen skulle fremlægge for Folketinget og for offentligheden, uanset om det var blevet et ja eller nej den 28. september sidste år.
Kan vi ikke få det bekræftet?
Hvis vi kan få det bekræftet, hvad jeg regner med må være en given ting, kan vi så ikke få udenrigsministeren til at vurdere her over for Folketinget, hvordan man så kan bygge bro mellem ja- og nejsiden, når det her er det eneste konkrete element til at bygge bro efter nejet den 28. september sidste år, som regeringen er kommet med.
Når det, man fremlægger, er noget, der under alle omstændigheder vil skulle fremlægges, hvori består så
brobyggeriet?
Der må jo komme nogle initiativer.
Vi har da gået og ventet siden den 28. september, hvor regeringen sagde, at nu ville man bygge bro mellem ja- og nejsiden.
Vi har gået og ventet på konkrete initiativer fra regeringens side, hvor man sagde, at o.k., her er vi villige til at kigge på vores politik.
Vi er villige til at se, om vi skal komme nejsiden i møde, eller det ene eller det andet.
Intet er kommet, ud over at man vil skrive en hvidbog, som man alene selv vil skrive, og som man i øvrigt ville have skullet skrive, uanset om det var blevet et ja den 28. september.
Hvori kommer brobyggeriet til at bestå fra regeringens side?
Det er meget, meget svært at få øje på.
Mogens Lykketoft (S), 2001-01-31:
En debat er det første skridt, man kan tage i retning af at bygge nogle broer.
Jeg mener, at vi har brug for at diskutere, hvordan vi bedst kan varetage Danmarks interesser i et udvidet EU, som nu klart tegner sig.
Hvidbogen vil blive regeringens bidrag, regeringens grundlag for en aktiv og konstruktiv debat.
Den skal handle om de centrale spørgsmål på den europæiske dagsorden.
Den skal rejse spørgsmål om, hvordan vi bedst finder Danmark tilrette i et udvidet EU.
Derimod er det ikke tanken, at hvidbogen hverken skal lægge op til at fastholde eller ændre den politik, der har været ført i EU-samarbejdet.
Den skal være grundlaget for en debat og ikke et partsindlæg i debatten.
Derfor vil jeg egentlig foreslå, at vi med fordel kan afvente diskussionen af indholdet, indtil det er på bordet, og så tror jeg såmænd, at hr. Thulesen Dahl og mange andre kan blive positivt overrasket.