runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hanne Andersen (S), 2000-01-13:
Embedslægerne hører under staten, dvs. Sundhedsministeriet.
Undtaget er dog embedslægerne i København.
Her varetages opgaverne af Stadslægeembedet i Københavns Kommune.
Med dette lovforslag overføres Stadslægeembedet i Københavns Kommune til staten.
Det betyder, at embedslægerne i København fremover sidestilles med embedslægeinstitutionerne i det øvrige land.
Vi støtter dette forslag og synes også, det er naturligt, at der samtidig oprettes en embedslægeinstitution for Københavns og Frederiksberg Kommuner, så H:S får samme tilsynsmyndighed.
Vi kan også støtte, at sundhedsministeren fremover får mulighed for at sammenlægge embedslægekredse helt eller delvis, hvis der fagligt, geografisk eller ressourcemæssigt er fornuftige grunde til det.
Denne overflytning af embedslægerne til staten får den naturlige konsekvens, at bloktilskuddet reguleres for Københavns Kommune, således at beløb, der svarer til de udgifter, man har haft, overføres til staten.
At det præcise beløb drøftes mellem Sundhedsministeriet og Københavns Kommune er naturligt, og lige så naturligt er det, at de kommende udgifter til den nye embedslægeinstitution afholdes af Sundhedsministeriet.
Selve gennemførelsen af lovforslaget skal finde sted umiddelbart efter vedtagelsen her i Tinget.
Socialdemokratiet støtter forslaget og medvirker gerne til, at det kan blive realiseret hurtigt.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-13:
I Det Konservative Folkeparti kan vi helt tilslutte os, at Stadslægeembedet i København overflyttes til staten, så man også i København får en embedslægeinstitution, som vi kender det i andre dele af landet.
Jeg har ikke mange bekymringer med lovforslaget, da vi jo allerede ved, hvad det vil indebære, og vil derfor blot bidrage med en hurtig og velvillig behandling i udvalget.
Peter Skaarup (DF), 2000-01-13:
Det havde fru Margrete Auken brug for, og derfor var det, at man i dag var med til at fremsætte det her forslag til vedtagelse.
Jeg er enig med fru Margrete Auken i, at den debat skal fortsætte, men det betyder jo ikke, at man ikke på et eller andet tidspunkt godt må have lov til at standse op og sige: Nu har debatten været der et stykke tid, og nu er vi altså nogle stykker, der mener, at vi skal til at foretage nogle handlinger, for vi skal stadig væk være opmærksom på, og det er fru Auken altså ikke, at vi i løbet af ganske få år får en situation, hvor der er langt flere indvandrere og flygtninge i det danske samfund, end der er nu, og derfor er det altså, at hvis vi vil have nogen chance for at påvirke den udvikling, skal vi til at gribe ind nu. Så er det nu, vi skal vurdere, om vi vil have 5.000 eller 10.000 flygtninge om året, 5.000 eller 10.000 familiesammenføringer om året.
Det er ikke om 10 eller 20 år, for så er det for sent, så er vi blevet overhalet af udviklingen.
Så vil jeg godt sige til hr. Søren Søndergaard, der spørger, hvad det så egentlig betyder, når Dansk Folkeparti i sit forslag til vedtagelse pålægger regeringen at gennemføre initiativer, der sikrer, at Danmark vedbliver at være et kristent land.
Der synes jeg egentlig, jeg flere gange heroppe fra talerstolen er kommet med nogle eksempler på, hvad det er, vi gerne vil have at regeringen skal gøre på det her område, nogle initiativer, regeringen så let som ingenting kunne sætte i gang.
Jeg har nævnt flere initiativer.
Jeg har nævnt, at kristendomsundervisningen i skolerne opnormeres.
Jeg har nævnt, at alle positive særbehandlinger af andre religioner afskaffes, f.eks. sådan noget som halalkød i børnehaverne.
Jeg har nævnt, at man kunne sikre, at der ikke bliver givet tilskud til andre religioner end til folkekirken, som der står i grundloven.
Rituelle slagtninger skal forbydes, har jeg nævnt.
Omskæring af herboende pigebørn foretaget i udlandet er ikke rimeligt.
Sådan nogle ting kunne Enhedslisten jo passende begynde at støtte Dansk Folkeparti i.
Så ville vi nå et skridt længere, men det sker jo ikke.
Det ønsker Enhedslisten ikke.
Carsten Koch (S), 2000-01-13:
Jeg skal takke for en positiv modtagelse af lovforslaget.
Som det er blevet sagt, er det jo i høj grad en udmøntning af en anbefaling fra Opgavekommissionen, som her bliver fremsat.
Jeg bliver spurgt, om plejehjemstilsynet ændrer karakter efter ændringen i Københavns Kommune og Frederiksberg Kommune, hvorefter vi får en ligestilling med de øvrige embedslægefunktioner.
Der kan jeg sige, at plejehjemstilsynet beror i det kommunale, fuldstændig som det har været før.
, så der vil altså ikke ske nogen som helst ændring i varetagelsen af den opgave. Med hensyn til indsatte i arresthusene spørges der, om det forvaltes i forhold til aftalen, og det er altså en aftale, der går nogle år tilbage.
Men af den vil fremgå, at det forholder sig sådan, at der vil ske
en fuldstændig uændret forvaltning af aftalen
Det er sådan, at amterne ved de praktiserende læger har tilsynet med de indsatte i arresthusene, og sådan vil det også være i fremtiden.
Jeg bliver også spurgt af Dansk Folkeparti, om jeg kan sige, om der er nogle af tilsynskredsene, der planlægges sammenlagt, og der kan jeg sige, at der ingen konkrete planer om sammenlægning af tilsynskredse er på nuværende tidspunkt.
Jeg kan også sige til fru Yvonne Herløv Andersen, at det er
for at have en fleksibilitetsmulighed, om jeg så må sige, og ikke for at bruge stokkemetoder eller anden form for udansk virksomhed.
Det er alene for at følge med tiden, sådan så vi ikke skal til at lave en lov hver gang, man skal ændre de her ting.
Så jeg medvirker selvfølgelig gerne ved udvalgsarbejdet og er klar til at svare på alle de spørgsmål, der bliver stillet.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Efter Dansk Folkepartis opfattelse ser det ud til at være et fornuftigt lovforslag, som er fremsat af ministeren, om at Stadslægeembedet i Københavns Kommune nu foreslås underlagt Sundhedsministeriet.
Vi synes, det er en god idé, at embederne her bliver sidestillede, således at der sker en ensartethed på det her område i hele landet, og vi har mærket os de overgangsregler om personalet, som er nævnt i § 1.
Selvfølgelig er der en årsag til, at det her sker, og den er jo, at man nu har lavet en omkonstruktion omkring sygehusfællesskabet her i hovedstadsområdet.
Men ud over det her omtalte skal der også ske en bemyndigelse til sundhedsministeren til at sammenlægge andre embedslægeinstitutioners tilsynskredse helt eller delvis, og vi vil da godt have oplyst under udvalgsarbejdet, eller måske ministeren vil gøre det her i dag, om der p.t. er nogle af tilsynskredsene her i landet, som ministeren allerede på nuværende tidspunkt har i kikkerten, og som anbefales omlagt eller sammenlagt.
Søren Kolstrup (EL), 2000-01-13:
Da Enhedslistens sundhedspolitiske ordfører ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Enhedslisten kan støtte lovforslaget, der giver mulighed for at styrke patientsikkerheden og hurtigere og mere effektivt stoppe uforsvarlig virksomhed på sundhedsområdet. Der er naturligvis et retssikkerhedsmæssigt aspekt, hensynet til sundhedspersonerne, men efter vores opfattelse er der tilfredsstillende løsninger på det, herunder muligheden for domstolsprøvelse.
Men kommer de respektive faglige organisationer med relevante indvendinger om retssikkerheden, vil vi se på disse indvendinger under udvalgsarbejdet.
Gyda Kongsted (V), 2000-01-13:
Venstre vil også gerne udtrykke tilfredshed med den stramning, der kommer til udtryk i ministerens lovforslag omkring tilsynet med sundhedspersoner, hvor der nu sker en tiltrængt styrkelse på hele området.
Med dette lovforslag sættes der nu en effektiv stopper
for, at sundhedspersoner, der er fagligt inkompetente, men ikke samtidig er til fare for patienterne, blot kan fortsætte deres meget uheldige virksomhed, som vi har hørt flere eksempler på.
Nu kan sundhedsmyndighederne gribe hurtigere ind, end tilfældet er i dag, og det hilser vi med glæde.
Venstre vil derfor gå positivt ind i det kommende udvalgsarbejde og støtter lovforslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-13:
Patienterne har krav på god og sikker behandling, når de på grund af sygdom kommer i kontakt med det danske sundhedsvæsen.
Behandlingsmetoderne skal være i top og kvaliteten i højsædet.
Derfor er det også vigtigt, at de behandlere, vi har, eller sundhedspersoner, som man kalder dem i lovforslaget, er velkvalificerede og ved deres fulde fem, når de behandler patienterne.
Langt de fleste læger, sygeplejersker og andre grupper i sundhedsvæsenet
er samvittighedsfulde mennesker, der sætter en ære i at udføre deres job bedst muligt.
Men ligesom på så mange arbejdspladser vil der altid være nogle, der har et misbrug.
Det kan være alkoholmisbrug, pillemisbrug eller stofmisbrug, som betyder, at personen ikke kan varetage sit job tilfredsstillende.
Patienten kan blive forskrækket over at møde f.eks. en læge, der tydeligvis er påvirket af alkohol, eller endnu værre blive direkte fejlbehandlet af en sundhedsperson, der på grund af sit misbrug ikke er i stand til at bedømme en situation optimalt.
Lovforslaget her vil give bedre muligheder til tilsynsmyndighederne for at gribe ind i de situationer, hvor det måtte blive nødvendigt.
En fratagelse af autorisationen er et mere effektivt middel til at sikre patienterne mod uegnede behandlere.
For uden autorisation er der ingen mulighed for at praktisere.
Det er derfor helt afgørende, at man behersker den faglighed, der er nødvendig for at kunne udøve sit fag forsvarligt.
Kommer der ualmindelig mange klager over en enkelt læge, og konstaterer man, at kvaliteten af pågældendes arbejde er for dårlig, eller at der direkte er sjusket, ja, så må samfundet svare igen med at fratage lægen autorisationen.
Og netop borgernes tillid til sundhedsvæsnet er for mig yderst afgørende. Derfor er jeg også glad for, at vi med denne her lov får givet patientsikkerheden et løft.
Så i Det Konservative Folkeparti er vi tilfredse med, at sundhedsministeren har taget initiativ til denne opstramning og kan derfor støtte lovforslaget fuldt ud.
Anni Svanholt (SF), 2000-01-13:
I SF mener vi, at hensynet til patientsikkerheden skal prioriteres meget højt, og derfor mener vi også, at det er nødvendigt at skabe bedre muligheder for at varetage det gennem forskellige handlemuligheder over for sundhedspersoner, som driver uforsvarlig virksomhed.
Og den nuværende lov mangler en række muligheder, herunder egentlige sanktionsmuligheder.
Vi mener, det er meget vigtigt, at patienterne kan have tillid til, at det sundhedspersonale, de skal behandles af, driver deres virksomhed forsvarligt og kompetent, sådan at der ydes en god kvalitet i behandlingen.
Og det forslag, der nu ligger her til behandling, mener vi forbedrer mulighederne på en lang række områder, sådan at der er en hel række af handlemuligheder, inden man griber til eventuelt at fratage sundhedspersonen autorisationen.
Men det er også vigtigt, at det er en mulighed, men at man prøver forskellige handlemuligheder inden.
Det er vigtigt med påbud, og at man delvis kan fjerne rettigheder osv.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Også i Dansk Folkeparti mener vi, at såfremt en person, der behandler patienter, ikke er egnet til den opgave, så må det være således, at sundhedspersonens autorisation kan fratages.
Det, at tilsynsmyndighederne nu på et tidligt tidspunkt kan gå ind og varetage patienternes sikkerhed,
er efter vor vurdering det eneste rigtige.
Det må også reelt være således, at såfremt kravet ikke opfyldes, kan sundhedspersonen ikke drive virksomhed, og autorisationen skal kunne fratages ved domstolene.
Men som sagt må det også handle om faglig kompetence, og hvis den ikke er til stede og der er udvist forsømmelighed over for patienten, som vi har set i nogle tilfælde, så må der kunne gribes ind med påbud, og hvis disse ikke efterleves, igen anvendes lignende sanktioner, altså en domstolsprøvelse.
Det er således, at vi selvfølgelig med de her ord signalerer, at vi ser positivt på de ændringer af den eksisterende lovgivning, som der her lægges op til - at vi opstiller kriterier, at vi opstiller regler over for sundhedspersonale, som udviser uforsvarlighed, og ligeledes virksomhed af andre forskellige årsager.
Derfor er dette også en støtte fra Dansk Folkeparti.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-13:
Fra CD's side er vi glade for det lovforslag, der nu er blevet ud af det.
Havde det så opsættende virkning, og hvordan skulle vi bære os ad med det?
Der var jo ikke så mange nuancer.
Det var jo det, der var problemet.
Og den anden side af det kunne være, at man også giver et påbud og det påbud så ikke bliver efterkommet - hvad så?
Jeg synes, man har løst det på en rigtig god måde, og jeg kan da også se af høringssvarene, at man har lagt det det rigtige sted.
Selvfølgelig kommer det her nok til at tage sin tid i udvalget, og det synes jeg også at det har fortjent, for der er jo retssikkerhed på begge sider, også sundhedspersonalets retssikkerhed.
Men jeg vil da selv synes, at vi med det, der ligger på bordet, har fået det, vi bad om, og det, der skal bruges for at få rettet op på de tilstande, som vi har. Der er én ting, der ikke er med, og det er de uautoriserede sundhedspersoner - på hvilken måde kan vi få hevet dem med ind?
Men ellers så synes jeg, det er et godt svar på den debat, vi havde hen over sommeren, hvor vi havde været ude for nogle uheldige sager, hvor vi ikke rigtig kunne stille noget op med de eksisterende love.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-01-13:
Sundhedsydelser af høj kvalitet er en væsentlig forudsætning for effektiv behandling af sygdomme.
Kvaliteten af den enkelte sundhedsydelse afhænger i stor udstrækning af sundhedspersonalets faglige kompetence, men også af de mere personlige kompetencer.
Langt den største del af de personer, der er ansat i sundhedssektoren, lever til fulde op til de kvalitetsmæssige standarder, man kan forvente, men som alle andre steder er der naturligvis eksempler på situationer, hvor en behandling er gået mindre godt.
I nogle tilfælde skyldes det sundhedspersonalet, der begår fejltagelser ligesom alle andre mennesker, kan man sige.
Men det kan selvfølgelig have vidtgående konsekvenser, når en sundhedsperson begår en fejl, og derfor er det vigtigt at begrænse antallet af fejlindgreb til et absolut minimum.
Patientsikkerheden skal i top.
I dag er sanktionsmulighederne koncentreret om muligheden for at anlægge sag ved domstolene om fratagelse af autorisation, hvilket er et meget vidtgående skridt.
Lovforslaget åbner ved tilfælde af sygdom op for en mildere sanktion på et tidligere tidspunkt, bl.a. ved at Sundhedsstyrelsen får mulighed for at udstede påbud om, at sundhedspersoner skal underkaste sig undersøgelser og medvirke ved kontrolforanstaltninger.
I Det Radikale Venstre ser vi positivt på forslaget om mulighed for en mere lempelig indgriben på et tidligere tidspunkt.
De nuværende muligheder for igennem domsafsigelse at fratage en person autorisationen skal naturligvis opretholdes, men det her ekstra instrument giver sundhedspersonen mulighed for at rette op på kritisable forhold.
Vi finder, det er et utrolig positivt lovforslag, som er fremkommet her, som forhåbentlig kan gøre, at vi undgår nogle af alle de historier, vi tidligere har hørt om.
Vi kan støtte lovforslaget.
Kim Behnke (FRI), 2000-01-13:
Frihed 2000's ordfører, hr. Tom Behnke, er optaget af møde i Retsudvalget, så jeg har lovet på hans vegne at komme med et par betragtninger om lovforslaget fra sundhedsministeren.
Vi har ved flere lejligheder gennem årene rejst en række
af de sager, hvor patienter, der er blevet fejlbehandlet, har følt sig krænket.
Det, de har følt, var, at det var en uret, og det var uretfærdigt, ja, eller det ligefrem var urimeligt, at sundhedspersonalet, som objektivt set havde begået fejl, aldrig rigtig fik nogen straf for det.
Og det, der oftest har været begrundelsen for, at man ikke har villet straffe de pågældende, har været, at den ultimative straf, den eneste straf, der fandtes, var at fratage den egentlige autorisation, og det har man følt var for vidtgående.
Og resultatet har været, at den pågældende patient, der har været udsat for fejlbehandligen, har følt, at retfærd aldrig fandt sted, og det duer ikke i et moderne samfund.
Der skal borgerne føle, at hvis der er nogle, der begår fejl osv., så får tingene et fornuftigt hændelsesforløb.
Derfor støtter vi det naturligvis, når ministeren nu foreslår, at der findes en skala, ud fra hvilken man kan give forskellige former for påbud og straf.
Vi synes, at nogle af de mest spændende ting ville være, at det pågældende sundhedspersonale i en periode fratages muligheden for f.eks. at gennemføre visse operationer osv.
Men tingene skal jo ses i sammenhæng, og noget af det, der jo også har stødt folk, har været det, man i folkemunde kalder »de hvide kitlers sammenspisthed«, altså at det ofte er lægernes kolleger, i hvert fald sådan rent fagligt, der skal bedømme hinanden.
Derfor vil vi godt opfordre til, at vi, når vi gennemfører udvalgsbehandlingen, så får ministerens tilkendegivelse omkring, hvordan det sådan nærmere skal udformes, sådan at det ikke blot bliver lægerne, der, tillad mig udtrykket, sidder og giver hinanden nogle meget milde straffe, hvis man skal bruge det udtryk.
Eller sagt på en anden måde: Det skal være sådan, at resultatet af lovforslagets gennemførelse også bliver, at patienterne føler, at tingene har fået en afslutning, som de også kan være tilfredse med, frem for at vi her i Folketinget vedtager noget, og så viser det sig i praksis, at det er for latterligt, og at de straffe, der bliver udmålt, simpelt hen er for ligegyldige i forhold til, hvordan patienten føler, at fejlbehandlingen har fundet sted.
Tove Videbæk (KRF), 2000-01-13:
Med dette lovforslag vil man styrke tilsynsmyndighedernes mulighed for at fratage autorisation, og det gælder sundhedspersoners faglige kompetencer og sundhedspersoners generelle egnethed, grov forsømmelighed, alvorlig eller gentagen kritisabel faglig virksomhed, eller når en sundhedsperson antages at være til fare for andre mennesker.
Sundhedsstyrelsen vil få bemyndigelse til at påbyde en autoriseret sundhedsperson at indstille sin virksomhed helt eller delvist, indtil undersøgelser, kontrolforanstaltninger eller udlevering af relevante oplysninger er efterkommet.
Den Almindelige Danske Lægeforening siger hertil, at det vil være et problem, hvis en undersøgelse tager lang tid, uden at det kan tilskrives sundhedspersonen.
Sundhedspersonen må derfor have krav på, at disse undersøgelser gennemføres straks, således at den pågældende ikke indskrænkes i sit erhverv alene begrundet i ventetid på gennemførelse af foranstaltninger.
Den Almindelige Danske Jordemoderforening hilser også lovforslaget velkommen og tilføjer, at det er væsentligt, at sundhedspersoner lever op til det kvalitetsmærke, som autorisationen er, og at der kan iværksættes konkrete foranstaltninger i relation til den enkelte sundhedsperson, hvis dette ikke er tilfældet.
Der har i de sidste par år været en del sager, hvor det har været helt nødvendigt at se nogle sundhedspersoners faglige kompetence m.v. efter i sømmene, og vi er i Sundhedsudvalget blevet orienteret om flere af den slags sager.
Man har ønsket at fratage autorisationen helt eller delvist, men har ikke kunnet gøre det med gældende lov.
Derfor er det nødvendigt at få en lov, der gør det enklere at kunne agere, når der opdages manglende kompetence, manglende faglighed, forsømmelighed, kritisabel faglig virksomhed, misbrug, osv. Samtidig med dette lovforslag må det være naturligt at etablere målrettede behandlingstilbud for sundhedspersoner, der har misbrugsproblemer.
I denne forbindelse påpegede Embedslægeforeningen, at i forbindelse med undersøgelser af en sundhedspersons misbrug så bør sundhedspersonens fagligt overordnede underrettes om, at den pågældende er i tilsyn på grund af misbrug.
For det vil i de fleste tilfælde styrke tilsynet med den pågældende f.eks. på en sygehusafdeling.
I dag kan dette nemlig kun ske med sundhedspersonens udtrykkelige samtykke.
Så Kristeligt Folkeparti ser frem til en positiv behandling af lovforslaget i udvalget.
Carsten Koch (S), 2000-01-13:
Jeg skal takke for modtagelsen af lovforslaget.
Der har jo stort set været opslutning hele vejen rundt, og jeg skal ikke benytte lejligheden her til at træde meget rundt i det.
Jeg tror, at vi med det her har fået et meget mere nuanceret og dermed også langt bedre mulighedssystem til at kunne gribe ind i de forhåbentlig ganske få tilfælde, der kan blive tale om.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-01-13:
Hr. Søren Søndergaard har fuldstændig ret i, at debatten hele tiden har kørt ude i befolkningen, på arbejdspladserne.
Der, hvor vi nu også skal have debatten til at køre frit, åbent og fordomsfrit, er i medierne, de trykte medier og de elektroniske medier, og her skal der ikke være nogen politikere, politisk korrekte typer, der skal stoppe den debat.
Lad os få den folkelige debat til også at præge medierne.
Carsten Koch (S), 2000-01-13:
I Danmark anvender vi mange forskellige alternative behandlingsformer: akupunktur, zoneterapi, healing, kinesiologi, kostterapi, massage m.v.
Området er indirekte reguleret i lægelovens kvaksalveribestemmelser, hvorefter en alternativ behandler kan straffes, hvis vedkommende udsætter andres helbred for påviselig fare.
Anvendelse af akupunktur må kun foretages af en læge eller en medhjælp for lægen, fordi det efter retspraksis betragtes som et operativt indgreb.
Det helt afgørende formål med autorisation er at sikre, at personalet har den nødvendige kompetence, således at patienternes retssikkerhed tilgodeses.
Det er derfor kun personalegrupper, hvis erhvervsudøvelse kan indebære en fare for patienterne, som autoriseres.
Det er Sundhedsstyrelsens vurdering, at zoneterapeuter og akupunktører ikke udfører en virksomhed, der efter styrelsens opfattelse kan anses for farlig for patientsikkerheden.
Denne vurdering underbygges af, at Sundhedsstyrelsen ikke i flere år har registreret, at zoneterapeuter og akupunktører har udøvet en virksomhed, der har været til fare for patienterne.
Hertil kommer ifølge Sundhedsstyrelsen, at heller ikke det videnskabelige grundlag for de omhandlede alternative behandlingsformer er af en sådan karakter, at man på indeværende tidspunkt bør overveje autorisation af disse grupper.
Det er derfor ganske ressourcekrævende at etablere og administrere en autorisationsordning. På denne baggrund finder jeg i overensstemmelse med det notat, jeg har modtaget fra Sundhedsstyrelsen om spørgsmålet,
ikke behov for at autorisere eller særligt anerkende zoneterapeuter og akupunktører.
Jeg ser derfor heller ikke på nuværende tidspunkt noget behov for at nedsætte en arbejdsgruppe, der skal klarlægge, hvorledes autorisation
eller lignende af disse to grupper kan ske.
Sundhedsstyrelsen har endvidere netop i januar fremsendt et særligt notat om de retlige og sundhedsmæssige problemstillinger i forbindelse med ikkelægers anvendelse af nåle til akupunktur i behandlingsmæssigt øjemed.
Styrelsen foreslår på den baggrund bl.a., at adgangen til at foretage nåleakupunktur sidestilles med anden alternativ behandling og dermed undtages fra reglerne i lægeloven om behandling, der er forbeholdt læger, de såkaldte kvaksalveriregler, som jeg nævnte.
Jeg vil naturligvis snarest orientere Sundhedsudvalget om de notater, jeg har modtaget fra Sundhedsstyrelsen i sagen.
Styrelsen peger i notaterne på andre muligheder end egentlig autorisation, f.eks. en registreringsordning.
Om det så er det rigtige, kunne vi jo drøfte, herunder også hvad der er den rigtige ressourceanvendelse i den sammenhæng.