Villy Søvndal (SF), 1998-01-30:
Jeg skal knytte nogle kommentarer til de forskellige ordføreres bemærkninger og som udgangspunkt sige, at det her forslag jo ikke er affødt af - hvad man kan høre nogle steder - sådan et meget hadsk forhold til den almennyttige boligvægelse.
Tværtimod har vi været med og deltager gerne, fordi vi mener, det er en nyttig del af den samlede boligmasse.
Derfor synes jeg også, det var lidt skuffende, at fru Sonja Mikkelsen som Socialdemokratiets ordfører så vidt jeg forstod ikke kunne støtte lovforslaget og endda kom med en rimeligt hård afvisning.
Må jeg ikke godt sige til fru Sonja Mikkelsen, at hvis man havde nærmet sig hovedparten af dansk lovgivning ad den vej, at medmindre man var i stand til at besvare hvert eneste detailspørgsmål meget præcist, kunne man ikke ændre denne verden, var der mange eksempler på lovgivning, vi aldrig havde fået gennemført.
Jeg synes, det er lidt underligt at afvise lovforslaget så hårdt, når man i øvrigt anerkender, at der er situationer, som vi allerede med den eksisterende lovgivning er i stand til at klare, og det er jeg enig i.
Vi har også eksempler på, at det lader sig gøre inden for den almene sektor.
Et af de områder, jeg kender selv, er Hvidovre Stationsby, hvor det jo er lykkedes, netop fordi forskellige boligselskaber var enige om at lave øvelsen at sammenlægge på det tidspunkt, hvis jeg husker rigtigt, tre afdelinger til én under et forretningsførerselskab
Så vi har eksempler på, at det godt kan lade sig gøre.
Det, der er den skarpe pointe i denne diskussion, er de
Skal vi så på forhånd sige, at det vil vi slet ikke bevæge os ind i, for det indeholder så mange tekniske og andre vanskeligheder, at vi ikke vil røre ved det?
Det er i virkeligheden det, der er spørgsmålet i dag.
Og derfor anerkender jeg også både de spørgsmål, fru Sonja Mikkelsen stillede, og for den sags skyld også de spørgsmål, som hr. Keld Albrechtsen stillede.
Det er de centrale spørgsmål, der skal tages stilling til.
Det ene vedrører beboerdemokratiet.
Hvor hører man hjemme, hvis man forlader boligorganisationen?
Det synes jeg er et af de spørgsmål, der er yderst velegnet til et udvalgsarbejde.
Der er også kapitalspørgsmålet.
Hvor skal dispositionsmidlerne hen?
Hvor skal de opsparede midler hen?
Jeg er helt enig i, at det også kræver en nærmere juridisk afklaring.
Så siger fru Sonja Mikkelsen som et argument, at det ville blive svært at få folk til at deltage i beboerarbejdet i den situation.
Det er jeg ikke sikker på.
Jeg vil antage, at noget af det mest lammende for beboerarbejde er at tilhøre en afdeling, der bliver administreret af et selskab eller en boligorganisation, man ikke ønsker sig administreret af.
Skal de føres med over i den nye boligafdeling, og hvordan gør man det lige præcis teknisk bedst?
Da vi lavede lovforslaget, diskuterede vi meget, om vi nu skulle gå i detaljer og prøve at pinde det så meget ud som muligt.
Det kunne være svært, hvis man risikerede at miste afdelinger, at få dispositioner over lang sigt, f.eks. at genoprette en boligafdeling, der er nødlidende.
Jeg er selvfølgelig også enig i, at man er nødt til at sikre et retligt grundlag, så man fortsat kan det. Fru Sonja Mikkelsen konstaterede også, at SF var enig i behovet for flere almene boliger, og dér er vi så også enige.
Hvis man læser betænkningen - jeg sad og læste på den i går aftes - om udvidelsen af beboerdemokratiet i det almennyttige boligbyggeri, er det rigtigt, at man afviser det.
Jeg synes, man skal have det forhold til tekniske problemer, at man ikke skal lade sig skræmme så voldsomt af dem.
Jeg har i går talt med en fremtrædende repræsentant for boligbevægelsen, og vedkommendes melding var, at der er en række tekniske problemer, også dem jeg har opsummeret nu, men at de kan løses, hvis der er vilje til at løse dem.
Og det var den vilje, jeg ikke syntes jeg hørte i det, fru Sonja Mikkelsen sagde.
Dermed har jeg også svaret hr. Erling Oxdam, som havde
Der står faktisk: »Beslutning efter stk. 1 kræver absolut flertal blandt afdelingens boligtagere.
Opnår et flertal tilslutning på afdelingsmødet, men uden at tilslutningen udgør et flertal blandt boligtagerne, skal beslutning efter stk. 1 godkendes ved en skriftlig urafstemning blandt afdelingens boligtagere med absolut flertal.«
Man kan sige, at det, vi har villet med de to sikringer, både det absolutte flertal og ellers en urafstemning med et absolut flertal blandt dem, der bor der, er at undgå at gøre det meget let at flytte.
Det skal være en alvorlig ting, fordi der er så mange juridiske og tekniske problemer.
Det er også lige præcis for at undgå det, at vi har lavet en bestemmelse, der siger, at har man gjort det, kan man ikke gøre det igen inden for de næste to år.
Jeg skal takke hr. John Vinther for sympatien og i øvrigt også enigheden om, at der er nogle tekniske problemer, der skal klares af.
Jeg har svaret hr. Albrechtsen.
Tak til fru Annette Just for støtten.
Og så synes jeg i virkeligheden kun, der er tre udestående spørgsmål.
Det er min opfattelse, at de tekniske spørgsmål er spørgsmål om god vilje, og derfor skal jeg også sige til fru Sonja Mikkelsen, at jeg ikke har til hensigt at trække lovforslaget.
Men jeg forstod i øvrigt også fru Sonja Mikkelsens tekniske indvendinger sådan, at hvis der kan leveres tekniske svar, falder også den tekniske del af afvisningen.
Jeg vil bare spørge, om det er rigtig forstået.
Så er der ét spørgsmål tilbage: Risikerer man ikke med det her lovforslag at lave det sådan, at stærke afdelinger skiller sig ud og svage afdelinger står tilbage?
Det er klart, det er den bekymring, man må sætte i forhold til de fordele, det indeholder at udvide beboerdemokratiet.
Hvis fru Sonja Mikkelsen vil være med til det, vil vi også godt være med til at se på, hvordan vi undgår det, som lige præcis ikke er hensigten med forslaget. Så tror jeg, det var hr. Keld Albrechtsen, der sammenlignede det her med skilsmisse.
Det synes jeg var en god sammenligning, både fordi det fortæller noget om de tekniske vanskeligheder ved det, og fordi det vel dybest set også fortæller noget om, at på trods af de tekniske vanskeligheder har vi faktisk gennemført en skilsmisselovgivning ud fra det grundstandpunkt, at selv om det giver vanskeligheder, er alternativet værre.