runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Egil Møller (DF), 2001-05-17:
Da Dansk Folkepartis ordfører på området, hr. Peter Skaarup, desværre ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på hans og partiets vegne fremføre følgende: Jeg skal indledningsvis starte med på Dansk Folkepartis vegne at sige tak til udenrigsministeren for redegørelsen. Vi er enige i en række af de punkter, som regeringen fremkommer med.
Vi fordømmer også den situation, der er opstået derovre, og de overgreb, som Rusland har foretaget, lige så vel som der er grund til at fordømme de overgreb, som oprørerne til tider foretager.
Man kan så spørge: Hvad har den danske regering så rent faktisk gjort i forhold til den konflikt, vi nu er vidne til?
Meget lidt.
Det har været snak og snak, men for lidt konkret handling.
Det er tidligere blevet nævnt her under debatten, at der altså er en manglende konsekvens i regeringens handlinger.
Det er og bliver meget tyndt, hvad man har kunnet samle sig sammen til at gennemføre i EU-regi, og hvad har man overhovedet fået gjort noget ved?
Derfor er det signal, vi har sendt til Rusland, jo heller ikke særlig kraftigt.
Det er der, regeringen bør gå i gang med at presse på.
Så er spørgsmålet jo: Skal vi altid bare lægge vores æg i EU's kurv og sige: Jamen vi er med i EU, og vi må rette os ind efter, hvad de gør?
Nej, det skal vi selvfølgelig ikke.
Vi skal ikke altid bare lige se, hvad EU gør, og så ligge på maven for det. Vi er også nødt til nogle gange at sige: Kan vi egentlig som nation og som land leve med at se på, at folk bliver lemlæstede, at der er folk, der sulter, og at der er folk, der er ved at blive fordrevet fra deres egen hovedstad? Spørgsmålet er så, om vi på lang sigt kan leve med at være presset af det udenrigspolitiske samarbejde i EU, således at vi altid er nødt til at følge EU i, hvad de gør.
Det kunne måske en gang imellem være en fordel, at vi sagde: Nu står Danmark altså frem og siger, hvad det er, vi vil, som det land vi nu er med de muligheder, vi nu har, ligesom vi f.eks. gjorde, da vi over for Rusland sagde, at vi ville anerkende de baltiske lande, ligesom Island gjorde, og faktisk startede en god proces, der betød, at de baltiske lande fik lov til at få deres frihed.
Det er vigtigt, at vi viser, at vi kan på egen hånd og er mere selvstændige, og at vi tænker lidt mere på, hvad det egentlig er, Danmark kan gøre, og ikke bare på, hvad man kan blive enig om af småting inden for EU.
Der er jo eksperter inden for dette område, som gentagne gange har udtalt, at de mener, at man fra Vestens side har været alt for slap.
Derfor synes jeg, at der er grund til, at vi her fra Folketinget udsender nogle kraftige signaler.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-17:
Jeg vil gerne spørge hr. Egil Møller, om ikke retorikken kan nå for langt ud i intetheden.
Snak og snak og for lidt handling, siger hr. Egil Møller.
Hvad kan vi andet end snakke, fordømme, i sådan en situation?
For lidt handling, hvad skulle det være? Vi taler om EU og EU-sammenhænge, men der er jo intet, der hindrer udenrigsministeren i at markere sig stærkt, hvad udenrigsministeren jo ofte gør, også over for Rusland og Tjetjenien.
Men det ville være fuldkommen vanvittigt ikke at bruge sin kraft til i Fællesskabet, i EU, at presse på for at få det til at dække danske synspunkter så godt som muligt.
Det har dog lidt vægt.
Godt nok gungrer vi, og godt nok er vi berømte, og godt nok er vi rige og alt muligt andet.
Men det er kun godt 5 millioner mennesker på egen hånd, der uden at spille sammen med andre og uden at have et Folketing, der i hvert fald i det mindste har en rimelig enighed bag sin regering, skal ud og handle i de her sammenhænge.
Men snak og snak og for lidt handling, hvad vil det sige?
Egil Møller (DF), 2001-05-17:
Jeg hørte faktisk hr. Ebbe Kalnæs anvende stort set de samme udtryk.
Meningen var den samme.
Der bliver spurgt: Jamen hvad kan vi så gøre som selvstændig nation?
Der mener jeg, at jeg i ordførertalen lagde vægt på, at vi måske sender nogle kraftigere signaler fra Danmark, end vi gør i form af det medlemskab, vi har i EU.
Vi er vel trods alt
fortsat en nogenlunde selvstændig nation, og skulle vi så ikke tage og vise, hvad vi kan, og hvad vi tør, og ikke altid spørge os for i EU, om vi må?
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-17:
Jeg skal komme tilbage til spørgsmålet om vedtagelsesforslagene i min opsummering, men blot spørge hr. Ebbe Kalnæs om CD's holdning til opfordringen fra præsidenten for Europarådet, lord Russell Johnston, det vil sige, om CD også vil være med til at opfordre til, at der bliver rejst en sag ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg med henblik på at få klarlagt spørgsmålet om de russiske menneskerettighedskrænkelser i Tjetjenien.
Ebbe Kalnæs (CD), 2001-05-17:
Svaret er ja.
Det mener vi faktisk vil være både klogt og fornuftigt at gøre, for det er meget vigtigt, samtidig med at man holder dialogen og holder kontakten, at sige, at der ikke er nogen, der skal slippe for denne her situation.
Når jeg ikke ville være villig til at lave det i en vedtagelse her i dag, er det på grund af det, jeg henviste til tidligere, at jeg egentlig lægger mere vægt på i den nuværende situation, at der er en meget bred enighed i det her Ting.
Det lægger jeg utrolig megen vægt på, for det har
langt mere betydning også for dem, der lever i Tjetjenien.
Villy Søvndal (SF), 2001-05-17:
I over 1½ år har krigen raset i Tjetjenien i denne omgang.
Det sker, efter at Rusland den 1. oktober 1999 brød fredsaftalen fra 1996 efter den 2 år gamle krig og startede krigen på ny.
Ufattelige lidelser har ramt civilbefolkningen.
Der er tusindvis af dræbte og flere hundredtusinde mennesker på flugt.
Grosnij, som før krigen var en by med ½ million indbyggere, er i dag en ruinhob med et indbyggertal på under 100.000.
Ved forespørgselsdebatten den 20. januar 2000, altså for godt 1 år siden, vedtog Folketinget en skarp fordømmelse af den russiske magtanvendelse imod civilbefolkningen og også af Ruslands brud med fredsaftalen af 1996.
I dag fremsætter regeringen så støttet af hele højrefløjen en vedtagelse, der er helt uden kraft.
Regeringen nøjes med at udtrykke sin bekymring og lægger så i øvrigt skylden ligeligt på begge parter i konflikten.
Der er næppe nogen i Folketinget, der nærer nogen som helst sympati for de yderliggående muslimske grupper under ledelse af feltherre Basajev og andre militante feltherrer.
Men det er nu engang Rusland, der har hovedansvaret,
dels fordi de har en stats ansvar, dels fordi de brød fredsaftalen, og de tager en uskyldig civilbefolkning som gidsler.
Intet kan begrunde, at man tager en hel befolkning som gidsel for terrorisme.
Det er et voldsomt brud på alle internationale konventioner, og det er i direkte strid med Genèvekonventionen.
Regeringen begrunder den blødere linje dels med fremskridt i situationen i Tjetjenien, dels med henvisning til planer om tilbagetrækning af en del af de væbnede russiske enheder og tungt materiel.
Ja, det er jo ikke så meget, når de, om man så må sige, har afsluttet deres arbejde.
Byerne er smadrede, og der er derfor ikke længere behov for tungt materiel.
Det andet er etableringen af en republikadministration uden om den valgte præsident, som i øvrigt i sin tid blev lykønsket af Ruslands præsident, hr. Jeltsin.
Det forekommer altså, undskyld mig, absurd at betegne disse spinkle skridt - man kan diskutere om det overhovedet er skridt - som begrundelse for at lette på bedømmelsen af den russiske adfærd.
Der er langt fra tidligere besværgelser om et nyt universelt moralkodeks til en vag udtrykkelse af bekymring over et folkemord.
Jeg er heller ikke enig med en enkelt ordfører, der bemærkede, at vi jo så disse uhyggelige billeder af, hvad der skete.
Et af problemerne er vel netop, at det her er en glemt krig; at den ingen interesse har, at verdens øjne er andre steder.
Kun en enkelt bemærkning til slut: Det forekommer mig i forhold til en diskussion, der var før om flygtninge - jeg er enig i, at vi ikke skal sagsbehandle her - at det er lidt uforståeligt, at Danmark ikke spiller en mere fremtrædende rolle.
Mig bekendt har vi, hvis Politikens oplysninger fra den 6. maj er rigtige, modtaget ni familier.
Vi har givet én familie opholdstilladelse, vi har givet afslag til de fem, og tre er stadig væk under behandling.
Jeg vil godt stille et spørgsmål ganske forsigtigt.
Man hører interviewene med mennesker, der spørger: Kan I ikke hjælpe os ud af det her helvede?
Er det så virkelig et udtryk for dansk humanisme at sende mennesker tilbage?
Henning Gjellerod (S), 2001-05-17:
Hr. Per Stig Møller har ret i, at der har været divergenser i april måned sidste år i den danske delegation om, hvorvidt man skulle fratage Ruslands delegation i Europarådet stemmeretten, men det var jo efter, at man også havde besluttet sig for at stemme for, at Ministerkomiteen skulle tage skridt til suspension, hvis ikke der øjeblikkelig skete tilstrækkelige forbedringer i Ruslands opførsel over for Tjetjenien.
Kan hr. Per Stig Møller erindre andre forhold, hvor der har været divergenser?
Villy Søvndal (SF), 2001-05-17:
Det er et enkelt undrende spørgsmål.
For et år siden vedtog Folketinget en vedtagelse, hvor man skarpt fordømte den russiske magtanvendelse mod civilbefolkningen.
I dag, halvandet år efter, hvor tilstandene på alle punkter er forværret, lægger man op til en vedtagelse, hvor man udtrykker sin store bekymring.
Det er langt, langt mildere, end det var for halvandet år siden.
Det er langt skarpere at udtrykke skarp fordømmelse end at udtrykke bekymring.
Jeg vil såmænd bare spørge: Hvad er årsagen til, at man bliver så mild i mælet?
Eller er det fra Socialdemokratiets side, for jeg hørte også hr. Jeppe Kofod anvende ordet fordømme, for at sikre en mulig vedtagelse med hele højre side af Folketingssalen, at man har givet køb på den stærke fordømmelse?
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-17:
Bare for at undgå misforståelser i forhold til hr. Per Stig Møller, så er det bestemt ikke mit ærinde at anmode om, at vi skal stå her og give asyl til folk.
Jeg er fuldt tilfreds med den klare politiske melding, som vi også håber kommer fra regeringen om, at folk, alene fordi de har støttet Mashkadov, er udsat for politisk forfølgelse.
Det er en meget, meget klar og vigtig formulering, som jeg håber, at alle myndigheder lægger sig på sinde, og det gør de selvfølgelig, når den på et tidspunkt bliver sagt klart og tydeligt af den danske regering.
Jeg kunne da også godt tænke mig at høre, hvad begrundelsen er for, at man ikke vil gentage den beslutning, man traf for et år siden.
Men indholdsmæssigt må vi jo sige, at den var mere klar end det, man lægger op til nu, så hvorfor løber man fra den?
Det synes vi er synd.
Så talte hr. Jeppe Kofod meget om proportioner, og at russernes anvendelse af magt er uforholdsmæssig stor, osv.
Til gengæld blev fredsaftalen i 1996 ikke nævnt med ét ord.
Aftalen om, at Tjetjeniens status skulle afgøres i løbet af 2001, blev ikke nævnt med ét ord, og det demokratiske og internationalt anerkendte valg af Maskhadov i 1997 blev ikke nævnt med ét ord.
Hvorfor blev de tre ting ikke nævnt i hr. Jeppe Kofods tale, og hvordan forholder Socialdemokratiet sig til de tre elementer?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-17:
Først til hr. Villy Søvndal: Nu kan man jo altid diskutere retorikken i et forslag til vedtagelse, men jeg mener ikke, der ligger noget indholdsmæssigt forskelligt i det, og vi tager lige så stor afstand fra de krænkelser af de grundlæggende menneskerettigheder, vi ser i dag, som vi gjorde for et år siden.
Derom ingen tvivl.
Men det, som er afgørende for os, er, at man finder en løsning på denne konflikt.
Det er jo det, der er formålet med det, der foregår i øjeblikket, og her må man notere sig, at Putin har sagt, at der skal findes en politisk løsning på konflikten.
Det er klart, at det skal vi holde ham fast på.
Det er utrolig vigtigt, og det er også et svar til hr. Søren
Søndergaard.
Når vi i vores forslag til vedtagelse nævner, at der skal laves en politisk aftale og findes en politisk løsning
på konflikten,
indbefatter det jo også, at man respekterer de aftaler, der allerede er indgået, og tager den proces, der foregår, i betragtning.
Her tror vi, det er vigtigt, at EU spiller sig på banen, og det er også det, der lægges op til.
Men det er jo ikke, fordi vi mener, at fredsaftalen fra 1996 eller valget i 1997 ikke skal tages med i betragtning.
Vi mener, at der ligger en politisk aftale og en politisk løsning i det, som hr. Søren Søndergaard pegede på.
Villy Søvndal (SF), 2001-05-17:
Jeg synes måske, det stadig er lidt underligt.
Sagen er jo - og jeg tror, at selv regeringen og også udenrigsministeren anerkender det - at situationen i dag er langt værre, end den var, da vi diskuterede den 20. januar 2000.
Der er lagt flere fordrevne, der er lagt flere dræbte, og der er langt flere flygtninge end nogen sinde.
Så siger hr. Jeppe Kofod, at det alene er retorik, om der står, at man udtrykker bekymring, eller at man udtrykker skarp fordømmelse.
Det er ikke rigtigt.
Der er en ganske betydelig forskel på udtrykkene »bekymring« og »skarp fordømmelse«.
Det er jo en kendt sag, at der formentlig er et slagsmål i gang i Rusland mellem på den ene side Dumaens medlemmer, politikerne og befolkningen, som lægger pres på for at få en fredelig løsning, og på den anden side militærets folk, der vil gå til vejs ende i konflikten.
Tror man virkelig, man hjælper det civile Rusland med at afslutte konflikten ved at mildne fordømmelsen i en situation, hvor der som aldrig nogen sinde før er grund til at fordømme?
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-17:
Jeg er glad for, at hr. Jeppe Kofod vil tage udgangspunkt i, at man har valgt præsident Mashkadov i Tjetjenien.
Han blev valgt ved et internationalt anerkendt valg, så derfor håber
jeg også, at hr. Jeppe Kofod vil dele ærgrelsen over, at da den danske regering i juni sidste år fik en opfordring fra den tjetjenske regering til at gå ind i nogle fredsforhandlinger og formidle en kontakt om fred, svarede man ikke på den henvendelse. Men frem for alt må det jo betyde, at hr. Jeppe Kofod er uenig med udenrigsministeren.
Udenrigsministeren sagde jo, at der er sket en række positive ting siden sidste år, hvor vi diskuterede problemet, og en af de ting, udenrigsministeren nævnte, var, at der er etableret en republikadministration under tjetjensk ledelse.
Jamen hvad er det for en administration?
Er det en administration, der på nogen måde bygger på den demokratisk valgte regering, eller er det en ren og skær Quisling-administration, som kun kan betragtes som et tilbageskridt, der er blevet etableret?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-17:
Jeg fik ikke svaret på hr. Villy Søvndals spørgsmål, om situationen er blevet langt værre.
Selvfølgelig er den blevet
langt værre, hvis man ser på antallet af fordrevne, antallet af dræbte og antallet af civile, som får krænket de mest grundlæggende menneskerettigheder.
Ingen tvivl om det.
Det er jo vigtigt, som jeg også nævnte i min ordførertale, at vi fortsat lægger pres på Rusland for at nå den politiske løsning og fortsat lægger pres på Putin om at leve op til sit ansvar i konflikten.
Når det gælder valget i 1997, som jo var overvåget af OSCE, og hvor man også valgte en ny præsident for Tjetjenien, må jeg sige, at det også her er vigtigt at understrege, at den nye præsident jo også må tage afstand fra den terror, der foregår, og den manglende overholdelse af almindelige menneskerettigheder, der foregår i Tjetjenien.
Det understreger vi også i vores forslag til vedtagelse, og det mener jeg egentlig at hr. Søren Søndergaard og hr. Villy Søvndal også burde understrege, hvis der skal være et ligeværdigt forhold mellem parterne.
Endelig tror jeg ikke, jeg er uenig med udenrigsministeren.
Jeg vil lade udenrigsministeren svare senere på det spørgsmål, hr. Søren Søndergaard rejser
, men jeg tror, det er vigtigt at forstå, at for at lave en fredsløsning skal der jo to parter til.
Både den russiske side og den tjetjenske side skal med, og jeg ved ikke, om det var tilfældet ved den henvendelse, der kom.
Søren Søndergaard (EL), 2001-05-17:
Først angående henvendelsen fra den tjetjenske regering til den danske udenrigsminister.
To ting fremgår klokkeklart, og jeg kan forsyne hr. Jeppe Kofod med en kopi: Punkt 1: Der er tale om, at den tjetjenske regering vil anerkende alle resolutioner vedtaget af OSCE og Europarådet, som bl.a. kræver, at man skal tage afstand fra terrorisme.
Punkt 2: Der tales netop om forhandlinger mellem Rusland og den tjetjenske regering, og det ønsker man hjælp til fra den danske regerings side.
Så kan man selvfølgelig sige: Nå, ja, men det er jo ikke sikkert, at den tjetjenske regering i virkeligheden vil overholde de resolutioner, osv.
Men det kan man jo kun få afprøvet på én måde, nemlig ved at forsøge at spille den rolle, de opfordrer til, og derfor synes jeg, det er så beklageligt, at man ikke har gjort det.
Det var sådan set
ikke et spørgsmål specielt til udenrigsministeren om, hvad udenrigsministeren mente, når udenrigsministeren skrev, at det er et fremskridt, at der er kommet en republikadministration under tjetjensk ledelse, for det er jo fuldstændig klokkeklart, hvad der menes med det.
Det var netop et spørgsmål om: Hvad mener den socialdemokratiske ordfører om det?
Er det et fremskridt, at der er etableret en sådan administration under tjetjensk ledelse, som er i fuldstændig modsætning til den folkevalgte tjetjenske præsident?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-17:
Hr. Villy Søvndal spørger, om ikke Rusland som stat har et særligt ansvar for at løse denne konflikt.
Jo, det har Rusland, der er ikke nogen uenighed mellem hr. Villy Søvndal og undertegnede i det spørgsmål, og det har vi sådan set også understreget.
Udenrigsministeren understregede det i sin besvarelse af forespørgslen, og jeg understregede det også i min ordførertale.
Det andet spørgsmål var, om man skal bruge begrebet »en skarp fordømmelse« eller »stærk bekymring«.
For os at se er
der ikke nogen forskel.
Det, der foregår, er selvfølgelig helt utilgiveligt, men det, der er vigtigt for os, er, at man når videre frem til at nå en politisk løsning på konflikten. Vi kan jo fordømme hinanden så meget, vi har løst til, men det er vigtigt, at vi tager skridtene videre for at nå en fredsløsning.
Det er det, som er perspektivet, og det er vel også det, forespørgselsdebatten her i dag skal bruges til, nemlig hvordan kan vi komme videre med fredsprocessen?
Konflikten har jo, som jeg var inde på tidligere, allerede kostet alt for mange civile tjetjenere livet.
Endelig til hr. Søren Søndergaard: Jeg synes, det er vigtigt, at også den russiske side er med, når der skal findes en politisk løsning.
Om det er dét, der ligger i henvendelsen fra den tjetjenske præsident, mener jeg, vi skal overlade til udenrigsministeren at svare på senere, men det er vigtigt, at der er flere parter med.
Ellers får man jo ikke en reel politisk løsning på problemet.
I øvrigt deler jeg helt hr. Søren Søndergaards betragtning om, at det selvfølgelig er vigtigt, at det er repræsentanterne for det tjetjenske folk, den tjetjenske side, man forhandler med, og ikke dem, som Rusland måske har udpeget som forhandlere.
Det er klart, at det skal være de ledere, som repræsenterer Tjetjenien, de legitime ledere.
Det vil jeg også gerne slå fast.
Per Stig Møller (KF), 2001-05-17:
Der sker vel hele tiden noget på vejen til Forum.
Jeg har to spørgsmål til hr. Jeppe Kofod, og det ene drejer sig om det semantiske i fordømmelsen.
Det andet er, at SF's ordfører bliver ved med at antyde, at højrefløjen har villet svække vedtagelsen.
Nu plejer man jo ikke at afsløre noget fra forhandlinger om vedtagelser, men på den anden side er det blevet sagt nu, og derfor må det også siges, så det kommer til at fremgå af Folketingets forhandlinger: Kan hr. Jeppe Kofod bekræfte, at det, hr. Søvndal kalder højresiden, konstant har arbejdet for skærpelser af vedtagelsen og også har fået dem?
Jeppe Kofod (S), 2001-05-17:
Til hr. Per Stig Møllers første spørgsmål kan jeg jo kun svare, at selvfølgelig må vi bruge den rigtige sprogbrug, så det ikke kan misforstås, og vi ikke handler mod hensigterne.
Med hensyn til vedtagelsen tror jeg, vi alle sammen er enige, og jeg glad for, at der står så mange partier bag denne tilgang til problemstillingen, og at vi fordømmer og tager afstand fra den måde, Rusland har håndteret konflikten på - det er helt afgørende - og kommer med eksempler.
Hr. Søren Søndergaard var i sit tidligere indlæg inde på den rapport, der er kommet fra Human Rights Watch, og som jo dokumenterer, at der er massive problemer, og at der har foregået massive krænkelser af menneskerettighederne sted.
De ting må opklares, og de ansvarlige ledere må stilles til regnskab for det, de har begået.
Derom ingen tvivl.
Jeg er glad for, at vi er nået frem til et forslag til vedtagelse, som rummer den retorik og det signal, som jeg mener, det er vigtigt at give om konflikten, og jeg håber sådan set også, at både SF og Enhedslisten - på trods af at de har fremsat et andet forslag til vedtagelse - i sidste ende stemmer for vores forslag, så vi kan få et bredt flertal i Folketinget bag denne politik.
Villy Søvndal (SF), 2001-05-17:
Er hr. Jeppe Kofod enig i udenrigsministerens sætning om, at en stat har et særligt ansvar, og at det vil sige, at den russiske regering - som i øvrigt var den part, der startede krigen igen i oktober 1999 - både har ansvaret som stat og også har ansvaret for at bringe konflikten til ophør?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, at jeg forstår ikke helt, at man kan synes, at forskellen på »skarp fordømmelse« og »at udtrykke sin bekymring« kun er retorik, og jeg savner sådan set et svar: Hvis det kun er retorik, hvorfor har man så ikke skrevet »skarp fordømmelse«?
Er det, fordi de borgerlige partier ikke ville være med til en skarp fordømmelse, mens hr. Jeppe Kofod gerne ville?
Eller hvad er forklaringen på, at man har mildnet sprogbrugen, når hr. Jeppe Kofod medgiver, at situationen i dag er langt værre, end den var sidst, da man udtrykte en skarp fordømmelse?
Søren Kolstrup (EL), 2001-05-17:
Først vil jeg også sige tak til hr. Per Stig Møller.
Det lader til, at opbakningen bag det initiativ vokser, og at vi måske allerede i forlængelse af denne her forespørgselsdebat kan rette den henvendelse til regeringen, måske fra et enigt Folketing, om en henvendelse til Menneskerettighedsdomstolen med det formål at få Rusland indbragt for krænkelser af menneskerettighederne i Tjetjenien. Jeg vil godt derudover sige til hr. Per Stig Møller, at problemet jo er, at der stort set ikke er nogen tjetjenere, der får asyl i Danmark, og der bliver ikke lagt til grund i de afgørelser, der har været indtil nu, at der er det forløb, som hr. Per Stig Møller skitserer. Jeg fornemmede en åben holdning.
Derfor vil jeg bestemt ikke gå i polemik om det, men bare sige, at det må vi så gå ind og kigge på også på baggrund af det initiativ, der nu er kommet fra Tjekkiet.
Per Stig Møller (KF), 2001-05-17:
Til det første - om vi vil opfordre regeringen til at medvirke til at bringe Rusland for Menneskerettighedsdomstolen - synes jeg da, det er et udmærket initiativ, formanden for Europarådet har taget.
Men jeg må bare sige, at jeg synes ikke, formanden for Europarådet har fungeret så godt i denne sag, som han pludselig gjorde i januar måned.
Han har været med til at forhindre, at Europarådet tog meget kraftigere fat i Rusland, end tilfældet var.
Han har faktisk været en skuffelse for os i denne sag.
Jeg skal også minde om, at Det Konservative Folkeparti har stemt imod Rusland lige siden 1996 i dette spørgsmål, og det har ikke alle, der sidder her i salen og også er medlemmer af Europarådet, gjort.
De har lovet Europarådet selv at gøre noget ved det, men så længe vi ikke ser nogen blive dømt for det, må vi andre tage affære.
Hvis de, inden vi når at tage affære, begynder at dømme for menneskerettighedskrænkelser, er vi i en anden situation.
Omkring de forfulgte tjetjenere er det altså sådan, at tjetjenere godt kan få asyl i Danmark.
Det mener jeg er meget væsentligt, for Tjetjenien er i den situation, at deres lovligt valgte regering er blevet forfulgt, og det vil sige, at de, som støtter den, risikerer forfølgelse.
Det vil sige, at de er politisk forfulgte i asyllovens forstand, og derfor skal de kunne få ophold i Danmark, hvis de er forfulgte, og det kan de også.