Torben Hansen (S), 2005-05-19:
For Socialdemokratiet er det klart, at den brede aftale fra oktober 2004, der medfører et delvist salg af DONG, også medfører, at DONG ikke længere kan varetage statens interesser i nye olie- og gaslicenser i Nordsøen.
Derfor er oprettelsen af denne, skal vi kalde det statslige oliefond, uden tanker i øvrigt på dem, der ligger lidt i vores nordlige nabolande, en udmærket måde at administrere statens ejerandele af nye licenser på.
Statens 20-procents-ejerandel af både nye licenser og DUC i 2012 medfører da også nogle omkostninger, som ikke direkte er medtaget i lovforslaget eller lovens bemærkninger.
Der henvises hele tiden til efterforskningsudgifter, investeringer i produktionsanlæg og kommende indtægter, men den dag vil jo også komme, hvor engagementet i Nordsøen også vil bære præg af oprydning, kort sagt den dag, hvor regningen skal betales for afviklingen af de forskellige licenser og anlæg.
Det fremgår ikke direkte, men vi opfatter det implicit – ellers må ministeren sige det modsatte – som om der også i den her lov er hjemmel til den måske lidt mindre sjove del af fondens virke, nemlig også være med på de 20 pct., når noget af det skal ryddes op.
Socialdemokratiet synes også, at det virker lidt uklart med overtagelsen af DONG’s licensandele af eksisterende licenser.
Det fremgår af lovens bemærkninger, at der eventuelt kan blive tale om overtagelse af et mindre antal licensandele fra DONG, hvis det viser sig formålstjenligt i forbindelse med det delvise salg af DONG.
Jeg synes, der er behov for en uddybning af det.
Hvad menes der helt konkret med, hvornår noget er formålstjenligt, eller som det er nævnt andre steder i bemærkningerne, hensigtsmæssigt?
Og hvorledes vil man sikre statsandelen på 20 pct., hvis licenserne stadig væk befinder sig i DONG, som sandsynligvis er ejet 49 pct. af andre end den danske stat om få år?
Jeg synes også, at et væsentligt spørgsmål er, hvorledes man vil sikre den statslige viden på olie- og gasområdet efter det delvise salg af DONG.
Er regeringen parat til at se på, om GEUS, Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelse, og Energistyrelsen skal styrkes på det her område, når man ikke længere i samme grad kan trække på DONG’s viden?
Den nyoprettede enhed til administration af fonden er jo ikke specielt stor, så der bliver altså også behov for, som det fremgår af bemærkningerne til loven, en styrkelse af Energistyrelsen og GEUS.
Men GEUS har allerede tilbage i 2002 i et offentligt notat konkluderet, at de, med de besparelser, de var udsat for, ikke kunne bistå staten i fornødent omfang.
Det er et notat, som er sendt til Folketingets Miljøudvalg den 10. september 2002, og der står bl.a., at såfremt de varslede nedskæringer på GEUS frem til 2006 gennemføres, vil ekspertisen på GEUS imidlertid i løbet af en kort årrække blive stærkt indskrænket, og staten vil i forhandlingerne med de multinationale selskaber være henvist til næsten udelukkende at basere sig industriens faglige vurderinger.
Det betyder, og det her er GEUS selv, der har skrevet det i et notat til Folketingets Miljøudvalg for 3½ år siden, at hvis vi ikke er meget opmærksomme på, hvad det er, vi har gang i nu, kan vi rent faktisk være med til, uden at vide det, totalt at udvande den statslige viden på olie- og gasområdet i Nordsøen.
Så jeg må også betragte det her, som om man fra regeringens side i de kommende finanslovforhandlinger er parat til en diskussion om, hvordan vi også kan sikre GEUS og Energistyrelsen de nødvendige ressourcer, så de kan leve op til det, som de i 2002 sagde de ikke kunne leve op til længere, hvis besparelserne fortsatte.
Og besparelserne fortsatte rent faktisk.
Men summa summarum: Socialdemokratiet vil støtte forslaget, men vi har nogle spørgsmål, vi har nogle præciseringer, som skal tages op, og der er altså de her tre områder, vi synes trænger til en afklaring.