runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Kaalund (S), 1999-02-10:
Til fru Pernille Frahm vil jeg sige, at vi har ved så mange lejligheder redegjort for vore holdninger og synspunkter omkring Europol, og jeg føler ikke, jeg kan andet end at gentage alle de argumenter, vi tidligere har fremført.
Vi sætter stor lid til Europol på den måde, det nu er tilrettelagt, og også som det vil blive i fremtiden.
Vi skal nok gøre vores indflydelse gældende, og vi ser ikke de slagskygger, som SF og andre åbenbart ser.
Pernille Frahm (SF), 1999-02-10:
Jamen det er jeg meget med på, men det er jo ikke det, dette forslag til vedtagelse handler om.
Dette forslag til vedtagelse handler om, hvad Europol ikke skal udvikle sig til, og jeg går da ud fra, at Socialdemokratiet er enig i, at Europol ikke skal udvikle sig til et unionspoliti.
Det går jeg da ud fra.
Derfor forstår jeg ikke, at man ikke kan støtte forslaget til vedtagelse.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Som jeg forstod hr. Kaalund her sidst, så ønskede hr. Kaalund
ikke at begrunde, hvorfor Socialdemokratiet ikke kunne støtte det fremsatte forslag til vedtagelse, for det har man jo sagt så mange gange tidligere.
Ellers er det meget, meget svært at se, hvad meningen overhovedet er fra forslagsstillernes side med den her forespørgselsdebat.
Per Kaalund (S), 1999-02-10:
Jeg kan svare til disse to indlæg, at meningen med debatten set fra vores side var, at vi ønskede en status og en redegørelse og herunder, hvordan man ville udvikle det retlige samarbejde, og det mener vi fremgår af de to redegørelser, som ministrene har givet.
Og med hensyn til spørgsmålet om, hvad vi ikke vil medvirke til, så vil jeg gerne her sige, at hvis man hver gang skulle gå herop og sige, hvad vi ikke vil, herunder omkring Europol, kunne man jo få travlt. Vi har sagt, hvad vi ønsker, og hvad vi vil med Europol, og det fastholder vi, og det står vi ved.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Jo, der skal være masser af kontrol, vil jeg sige til fru Lene Espersen, men det, jeg tog ordet for, var ikke for at korrigere den åbenbare misforståelse, fru Espersen gjorde sig til talsmand for i forhold til unionsmodstanderpartierne.
Det var for at komme med en kommentar omkring fru Lene Espersens tanker omkring grænsekontrol.
Altså, kan jeg få den konservative ordfører til heroppefra ligesom Venstres ordfører at fastslå, at grænsekontrollen mellem eksempelvis Danmark og Tyskland ikke har nogen effekt?
Den er i givet fald, hvis der er en effekt, så ubetydelig ifølge De Konservative, at det er fuldstændig omsonst at bevare den.
Det vil jeg gerne have fastslået. Nu hvor fru Lene Espersen i enhver EU-debat har så travlt med at forklare, at vi skal have forbeholdene slettet, og det kan ikke gå stærkt nok, vil jeg gerne spørge fru Lene Espersen: Drejer det sig kun om, at man skal spørge befolkningen, når der skal mere union til, eller vil fru Lene Espersen acceptere, at man, hvis man spørger befolkningen om, hvorvidt vi skal ophæve det danske forbehold på det retlige område, så også skal spørge befolkningen, om befolkningen i virkeligheden ønsker medlemskab af Schengen? Jeg synes, de to ting nødvendigvis hænger sammen, for man kan jo ikke på den ene side være medlem af Schengen og så opretholde det danske forbehold og heller ikke omvendt, og derfor må De Konservative da være med på, at vi stiller det spørgsmål til den danske befolkning, samtidig med at der i givet fald skulle opbakning til en folkeafstemning om det retlige forbehold.
Pernille Frahm (SF), 1999-02-10:
Fru Lene Espersen har jo i princippet ret i, at så længe noget er mellemstatsligt, har man den mulighed, at man kan holde det inde i Udenrigsministeriet i al hemmelighedskræmmeri, men derfor har det jo været så vigtigt for SF at få justitsministeren til gentagne gange at love, at det her vil foregå i åbenhed, og at man vil få indblik, og at man vil få folkelig mulighed for at bidrage til udarbejdelsen osv. Dér savner jeg så lidt fru Lene Espersens bidrag til at få den åbenhed i det her, når det nu rent faktisk er muligt, når ministeren i hvert fald har givet udtryk for, at han var villig til at gøre de ting, at han var villig til at lægge de her ting åbent frem til debat.
Det kunne jeg da godt tænke mig at høre lidt respons på.
Er det noget fru Lene Espersen mener at Det Konservative Folkeparti også skal bidrage til, uanset om det her foregår
mellemstatsligt eller overstatsligt?
Lene Espersen (KF), 1999-02-10:
Først til hr. Kristian Thulesen Dahl
omkring grænsekontrollen: Jamen selvfølgelig har grænsekontrollen da en effekt.
Det kan man da ikke udelukke.
I dag er det sådan, at over den danske grænse kommer der i dag en vandring på 80 millioner mennesker.
De bliver stoppet og bremset og skal forklare ditten og datten.
Dér er det så, vi går ind og siger: Jamen er det ikke lidt dumt, at vi laver nogle regler for de 80 millioner, når det måske kun er et par tusind, der er et problem med?
Er det så ikke bedre at prøve at fange dem, der først og fremmest retter sig imod kriminalitet, med et fintmasket net? Så selvfølgelig har det en effekt for almindelige redelige og ordentlige mennesker, at vi har haft det her bureaukratiske system for at fange de få kriminelle.
Hvis man sådan skal måle det i antal hoveder, er det nok dér, det store problem har været.
Det er ikke en del af det danske forbehold, men jeg må måske minde hr. Kristian Thulesen Dahl om, at Dansk Folkeparti var ude og sige til befolkningen, da vi skulle stemme om Amsterdamtraktaten, at de også stemte om Schengen.
Så man kan sige, at det har befolkningen altså stemt ja til én gang. Til fru Pernille Frahm - og det er egentlig også lidt et svar til justitsministeren -
Vi får besked om, hvad der foregår.
Men jeg tror sådan set, at årsagen til, at fru Pernille Frahm gør så meget ud af det her, er, at SF da udmærket er klar over, at et mellemstatsligt samarbejde ikke til sokkeholderne når den grad af åbenhed og parlamentarisk kontrol, som man har i det almindelige EU-samarbejde, og derfor har SF selvfølgelig også et enormt forklaringsproblem i, at man med næb og kløer går imod at lægge det over i det almindelige parlamentariske kontrolsystem, som er i EU. Og det mener jeg vil være det bedste.
Jeg tror, at det er det bedste for den danske borger, at man lægger det derover, hvis man ser det ud fra et demokratisk synspunkt, men jeg synes bestemt, at vi i det daglige arbejde gør alt inden for det mellemstatslige, også for at kunne følge med i det i Folketingets Europaudvalg.
Pernille Frahm (SF), 1999-02-10:
Det eneste virkelige problem, der er i det demokratiske synspunkt, som fru Lene Espersen giver udtryk for, er jo, at der har været et befolkningsflertal, der ønskede noget andet, så det er jo et demokratisk problem.
Og så vil jeg gerne spørge fru Lene Espersen: Hvornår er det egentlig, befolkningen stemte om, at Danmark skulle være medlem af Schengen, for det er sådan forbigået mig i tavshed?
Til justitsministeren: Jeg glæder mig hver gang over, at vi får løfter om, at det her skal foregå i åbenhed, og at vi skal have en debat, hver gang der skal ske nogle ting i det retlige samarbejde, men vi har jo altså haft nogle problemer omkring Europols opgaver f.eks. og om, hvor hurtigt, vi skulle i gang med dem.
Først har man haft en debat om, at nu var Europol gået i gang, og så skulle der være god tid, og det skulle først køres langsomt ind, indtil der var et rådsmøde, hvor ministeren så vendte hjem og fortalte, at nu skulle de opgaver gå i gang i en frygtelig fart.
Hvilken folkelig debat lå egentlig forud for ministerens eget forslag om, at Europol skulle påtage sig at gå ind i miljøkriminalitet - ikke fordi der er noget forkert i det, men hvilken folkelig debat lå forud for det?
Hvem var blevet orienteret inden?
Hvem havde ministeren drøftet de her ting med?
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Det er da rigtigt, som fru Lene Espersen siger, at der er en beretning undervejs i Folketingets Europaudvalg, som godt nok også vil åbne en lille smule, men vi skal være opmærksomme på, at det kun er en lille smule.
Og f.eks. vil der jo ikke blive åbne møder i Folketingets Europaudvalg, når ministeren skal fremlægge forhandlingsoplæg på det retlige og indre område, og især ikke når det er de følsomme sager, der virkelig betyder noget.
Åbenhed er sådan noget, man mest praktiserer, når det ikke har så virkelig alvorlige konsekvenser.
Nu skulle det være så frygtelig åbent det hele og Europaudvalget skulle informeres, men så er der faktisk rådsmøde i morgen den 11. februar 1999.
Det har vi fået en meddelelse om ikke fra ministeren, men fra Folketingets udsendte medarbejder i EU.
Jeg vil godt spørge, om det er et udtryk for en helt fremragende orientering af Folketingets Europaudvalg, at man har et ministerrådsmøde, og at Europaudvvalget ikke får noget at vide om det.
Jeg synes ikke, det er et højt niveau af orientering.
Tom Behnke (FP), 1999-02-10:
Det, der får mig på talerstolen, var også justitsministerens ord om åbenhed, og at alt bliver forelagt Folketinget, og at Folketinget bliver orienteret inden der træffes beslutninger.
Hvis jeg tænker lidt tilbage, var der jo noget med, at Folketinget på et tidspunkt vedtog med et stort flertal at tilslutte sig Schengensamarbejdet.
Meget personfølsomme oplysninger var jo kommet ud, og det forelå der jo en rapport om, men af en eller anden årsag glemte man at informere Folketinget om det, inden man skulle stemme om, hvorvidt vi skulle være med eller vi ikke skulle være med.
Men på den anden side havde det jo formentlig ikke ændret noget, fordi flertallet her i Folketinget jo nærmest får eurotegn i øjnene, jo mere der bliver talt om Europas Forenede Stater og dermed reelt en nedlæggelse af Danmark som en selvstændig nation.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Jeg tror, der er nogen, der har fundet ud af, at De Konservative for længst har mistet deres rødder eller i hvert fald ikke drømmer om dem om natten, og derfor kan fru Lene Espersen selvfølgelig stå heroppe og sige, at det er et bureaukratisk system at have grænsekontrol, det har ikke nogen effekt og det belaster bare de her gode borgere, som vil over landegrænserne, og ikke de kriminelle.
Jeg går ud fra, at det ifølge fru Lene Espersen bare var et anfald af hedeslag midt om sommeren eller sådan noget.
Det, jeg vil spørge fru Lene Espersen om, er selvfølgelig det her med, at fru Lene Espersen nu siger, at fordi der er nogle unionsmodstandere, som sagde det som det var, nemlig at det var svært at forestille sig, at vi kunne stemme ja til Amtsterdamtraktaten og efterfølgende melde os ud af Schengen, at så har vi stemt om Schengen.
Svaret vi fik dengang, da vi forelagde regeringen og også fru Lene Espersen det her problem, var jo, at vi sagtens kunne sige ja til Amsterdam og efterfølgende melde os ud af Schengen. Så er det jeg på den baggrund med de svar spørger fru Lene Espersen: Hvis vi skal have en afstemning om det danske retlige forbehold, vil fru Lene Espersen så give befolkningen mulighed for også at tage stilling til Schengenaftalen? For jeg kan forstå, at fru Lene Espersen anerkender, at det er befolkningen, der skal sætte grænserne for, hvor langt vi skal gå i EU-samarbejdet.
Frank Jensen (S), 1999-02-10:
Der skal ikke opstå myter, og derfor vil jeg endnu en gang holde fast i, at den procedure, vi har i forbindelse med EU-samarbejde på det retlige og indre område, finder sted inden for de rammer, som der har været aftalt mellem regeringen og Folketinget, og de består i samråd i Retsudvalget med oversendelse af faktuelt notat forinden og ligeledes til Europaudvalget.
Der møder både indenrigsministeren og jeg selv op og gennemgår punkterne, og der er mulighed for Folketingets medlemmer for at stille uddybende mundtlige spørgsmål i forbindelse med afholdelse af møderne.
På samme vis har vi på Schengenområdet lavet en procedure, der består i, at vi også her oversender faktuelle notater om, hvad der skal foregå på Schengens eksekutivkomitémøder, og der også her afleveres notater.
Så lad nu være med at skabe et indtryk af, at det her foregår hen over hovedet på Folketinget.
Det gør det jo ikke, og når fru Pernille Frahm tidligere har efterlyst, at der også skal være involvering udefra, vil jeg endnu en gang oplyse fru Pernille Frahm om, at der er lavet et forberedelsesudvalg, og at dette forberedelsesudvalg, al den stund det her er et mellemstatsligt samarbejde, ikke er et decideret specialudvalg.
Men det er et forberedelsesudvalg, hvor vi har involveret folk udefra, bl.a. Advokatrådet og Det Danske Center for Menneskerettigheder.
Så jeg har altså svært ved at forstå, hvad det er fru Pernille Frahm bebrejder os ud over det, at der har været et ønske om, at disse frie fugle udefra skulle forpligte sig til at komme med udtalelser i forberedelsesudvalget, som vi skulle kunne referere over for Folketingets Europaudvalg og Retsudvalget.
Jeg har tilkendegivet, at det vil jeg være indstillet på og undersøge muligheden for i det fremadrettede arbejde. Der kan også være problemer forbundet med det, sådan at Advokatrådet og Det Danske Center for Menneskerettigheder ikke vil sidde og føle sig bundet af at komme med erklæringer og udtalelser.
Vi har lovet over for SF, at det er et spørgsmål, som regeringen overvejer, og det vil vi undersøge nærmere.
Lene Espersen (KF), 1999-02-10:
Jeg kan vist godt svare fru Pernille Frahm og hr. Kristian Thulesen Dahl samtidig, for de spørger begge to til Schengen, og jeg vil sige det endnu en gang, for jeg tror nemlig ikke, at fru Pernille Frahm lyttede til, hvad det var, jeg sagde.
Så bliver der efterfølgende et stort flertal, der siger ja, og så spørger hr. Kristian Thulesen Dahl gudhjælpemig igen, om vi skal have en afstemning om det.
Hvis man skulle tro Dansk Folkepartis argumentation, er befolkningen blevet spurgt.
Det er noget, vi skal sørge for her i Folketinget.
Det, der skal til folkeafstemning, er de undtagelser, der er lavet af den danske befolkning, hvis det viser sig, at der er en stemning
for, at de forbehold skal tages op til fornyet overvejelse.
Det er det løfte, vi har givet den danske befolkning.
Jeg vil godt advare imod, at vi i Folketinget begynder at lægge det arbejde fra os, som vi har fået som folkevalgte med at tage vare på rigets tilstand i det daglige.
Jeg forsøgte bare, så godt jeg kunne, at redegøre for, hvad der var argumentationen fra Dansk Folkeparti, da vi stemte om Amsterdamtraktaten for lang tid siden.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Det er jo direkte historieforfalskning det, der foregår her fra fru Lene Espersens side.
Først vedtager man i Folketinget efter en hastebehandling at få Schengensagen skubbet af vejen og ind under gulvtæppet i en fart før folkeafstemningen.
Og så vil jeg gerne spørge fru Lene Espersen: Er det et udtryk for stor åbenhed i Folketingets Europaudvalg fra regeringens side, at man har et ministerrådsmøde den 11. februar, altså i morgen, hvor der er vigtige, meget vigtige emner på dagsordenen, f.eks. hvad skal være i det overstatslige område, hvad skal være i det mellemstatslige område, at man ikke orienterer Folketingets Europaudvalg?
Vi skal have det at vide ad andre veje end af regeringen.
Det synes jeg ærlig talt ikke er udtryk for særlig stor grad af orientering til Folketingets Europaudvalg.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-02-10:
Jeg kan egentlig godt forstå, at fru Lene Espersen forsøger at tage lidt på vej i denne debat, for lige præcis det, som Dansk Folkeparti vælger at sætte fokus på i forbindelse med denne debat, illustrerer jo hulheden i den argumentation, man har forsøgt at anvende.
Man har forsøgt at anvende den argumentation over for den danske befolkning, at man trygt kunne stemme for Amsterdamtraktaten.
Det havde intet med Schengenaftalen at gøre.
Vi anfægtede det synspunkt, og det gør vi også i dag.
Det gør vi også i dag.
Hvis det er således, hvis det store flertal selv tror på sin argumentation, så tager vi gerne flertallet på ordet og siger: Så lad da befolkningen afgøre, om vi skal træde ud.
Når man ikke kan støtte det forslag, tror jeg i virkeligheden, det hænger sammen med, at man godt ved, at man ikke kan lave sådan en øvelse.
Men vi vil selvfølgelig tage flertallet på ordet, og derfor vil jeg også her i dag fremsætte et forslag til vedtagelse, som går på det samme, og det hedder følgende:
Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget konstaterer, at Danmarks deltagelse i Schengenaftalen, som bl.a. indebærer afskaffelse af personkontrol mellem Danmark og vores nabolande, øger risikoen for grænseoverskridende kriminalitet, fastslår Folketinget, at der bør afholdes en vejledende folkeafstemning om Danmarks fortsatte tilknytning til Schengensamarbejdet.«
Lene Espersen (KF), 1999-02-10:
Så tager vi den for tredje gang, og jeg beder hr. Keld Albrechtsen om at lytte efter, for det at blive beskyldt for historieforfalskning synes jeg faktisk er meget groft, når
hr. Keld Albrechtsen bare kan gå tilbage i referatet af denne debat og se, hvad det var, jeg præcis sagde.
Jeg sagde, og det er så også et svar til hr. Kristian Thulesen Dahl: Da vi diskuterede Amsterdamtraktaten var der i hvert fald et parti, der i Folketinget og i debatten ude omkring gjorde meget ud af at fortælle den danske befolkning, at når man satte et kryds ved, om man sagde ja eller nej til Amsterdamtraktaten, satte man også kryds ved Schengen, man satte kryds ved, om den danske grænsekontrol skulle væk.
Det var argumentationen dengang.
Det blev et meget stort ja.
Derfor sagde jeg til et medlem af det parti, som brugte
den argumentation, at så burde det parti jo nå til den logiske konklusion, at når et stort flertal har sagt ja, har det nok også sagt ja til det andet.
Jeg har aldrig selv brugt den argumentation, men jeg forsøgte ligesom at imødegå de argumenter, som er kommet fra Dansk Folkepartis side på Schengenområdet.
Det var det, jeg sagde - det er til hr. Keld Albrechtsen - og det håber jeg fremgår meget klart lige nu.
Vi kan naturligvis ikke støtte det fremsatte forslag til vedtagelse fra Dansk Folkeparti.
Det vil jeg selvfølgelig også sige.
Det møde, der er i morgen, og som vi altså er blevet orienteret om er et uformelt møde - nu ved jeg ikke, om Enhedslisten har generalforsamling i den her tid, det er der mange af os andre, der er til - er lidt ligesom det sidste punkt på en generalforsamlings dagsorden, nemlig eventuelt, hvor man kan diskutere meget, men intet kan vedtages.
Jeg synes, det er dejligt, vi ved, at der er de debatter, men at intet kan vedtages.
Så jeg synes lige, at hr. Keld Albrechtsen skal prøve at hidse sig lidt ned.
Frank Jensen (S), 1999-02-10:
Ja, så fik vi det sat på plads.
Men der var også et andet spørgsmål, som kom fra fru Pernille Frahm i forhold til åbenheden.
Det var et spørgsmål, der knyttede sig til det initiativ, som regeringen har taget i forhold til grov miljøkriminalitet.
Som fru Pernille Frahm ved, har jeg haft lejlighed til at præsentere det over for Folketinget tidligere og forud for det uformelle ministerrådsmøde, vi har i Berlin torsdag og fredag, hvor jeg selv har ønsket, at vi skal have endnu en debat om det her.
På den debat, vi havde den 28. maj sidste år på det åbne ministerrådsmøde, det åbne møde endda, hvor jeg havde lejlighed til at præsentere det som et dansk initiativ, kunne jeg mærke på mine kolleger, at der var meget
sympati for, at vi også koncentrerer samarbejdet om den kriminalitet, som jo også befolkningen er stærkt optaget af
Det er bl.a. den grove miljøkriminalitet, hvor borgerne jo på nethinden har de olietankskibe, der renser deres tanke i åbent hav, og som ved, at det forurener vores strande.
Og vi ved alle sammen, at hvis vi skal kunne retsforfølge de pågældende, kræver det, at vi har et internationalt samarbejde også på det strafferetlige område.
Al den stund det strafferetlige område er mellemstatsligt samarbejde, så er det noget, der hører til i søjle 3.
Det er det nu, det er det også efter Amsterdamtraktatens ikrafttræden.
Og derfor kan jeg ikke forstå, hvis det er et område, hvor SF vil bebrejde regeringen at have taget et initiativ.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-02-10:
Nu kan jeg høre, at fru Lene Espersen har indledt en hastig retræte i spørgsmålet om det historiske, og det er jeg meget tilfreds med.
Det vil jeg gerne understrege.
Er det ikke korrekt, at i det regelsæt, vi har i Europaudvalget, er det sådan, at hvis der er væsentlige ting på dagsordenen, hvad enten det er et formelt eller såkaldt uformelt ministerrådsmøde - og det er jo som regel på de uformelle, at det allervigtigste foregår - skal væsentlige spørgsmål forelægges for Europaudvalget?
Det er jo åbenlyst ikke blevet overholdt i den her sag, for det er jo utrolig væsentlige spørgsmål, som er på dagsordenen.
Jeg har forstået, at det bl.a. - det kan ministeren jo så oplyse om er rigtigt - er en drøftelse af de spørgsmål, som er i dagspressen i dag, med hensyn til uafklarede problemer om en række konventioner, som man vil flytte fra det mellemstatslige til det overstatslige, og som ministeren jo sidder med problemer til halsen med.
Det orienterer man ikke Folketingets Europaudvalg om.
Det synes jeg ærlig talt er forkert.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-02-10:
Om grænsekontrollen ved nogle af de lande, som enten grænser op til EU-lande eller kommende EU-lande, kan jeg kun sige, at det er jo præcis det samme, vi stiller krav om, når nye ansøgerlande søger optagelse i EU.
Vi har stillet krav til Litauen om, at de etablerer en grænse ind mod Rusland.
Det har der nemlig ikke været før.
Der skal etableres en grænse.
Det er nyt.
Det har vi måttet kræve af de kommende EU-lande.
Det synes jeg er en ganske logisk udvikling, og jeg kan ikke se, at det skulle medføre, at vi - hvis man ikke bryder sig om den udvikling - alle sammen igen etablerer vores fuldstændige og totale grænsekontrol.
Det synes jeg dog ville være en ulykke, hvis vi skulle etablere et nyt jerntæppe imellem alle landene i Europa.
Det har vi jo haft tidligere, skal vi virkelig have det igen?
Det kan umuligt være meningen.
Det kan selv ikke hr. Albrechtsen ønske vi skal have.
Så vil jeg godt sige om de formelle og uformelle møder, at det er rigtigt, at der er væsentlighedskriterier.
Det bliver jeg nødt til at indrømme.
Det er der.
Men det er også rigtigt, at der ikke er nogen dagsorden.
Der er ikke nogle vedtagelser, der er ikke noget referat, og der er ikke nogen mandatgivning.
Det kan vi ikke have.
Det har været en tradition i Europaudvalget i al den tid, vi har haft diskussionen med ministrene, at vi ikke kan beslutte noget, og vi kan heller ikke givet noget mandat til uformelle møder. Derfor er det ofte meget forvirrende, når man i pressen bliver mødt med opskræmte beretninger om, at nu er det blevet drøftet i Europaudvalget, hvad der skal ske på et uformelt møde.
Der er en orientering, men der bliver ikke givet noget mandat, og der kan ikke tages beslutninger på et uformelt møde.
Til hr. Kristian Thulesen Dahl vil jeg blot sige, at når jeg nævner det nordiske politisamarbejde, så er det, fordi jeg konstaterer, at Dansk Folkeparti ligesom vi andre har levet med et udstrakt politisamarbejde mellem nabolande, hvor vi overhovedet ikke kender reglerne.
Folketinget kender ikke reglerne for det nordiske politisamarbejde.
Men vi har meget svært ved at acceptere politisamarbejde med de Europalande, der ligger syd for os, og det finder jeg mærkværdigt.