runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FRI), 2000-12-07:
Det, som domstolene i første omgang skal tage stilling til, er: Er den pågældende lov overtrådt.
Ja eller nej?
Er vedkommende skyldig eller uskyldig?
Derefter fastsætter man, hvad straffen skal være. Hvis det er sådan, at den pågældende sag ikke falder ind under straffelovens § 216, kan den subsidiært henføres til straffelovens § 217.
Strafferammen er i dag 6 år for overtrædelse af § 216, og den er 4 år for overtrædelse af §
Jeg tror, at strafferammen er i orden, som den er, men det, vi har problemer med, er den faktisk udmålte straf, når det er godtgjort, at den pågældende paragraf er overtrådt.
Det påstås, at en dommer ikke sidder og vurderer bevisbyrden, altså om vedkommende er skyldig eller uskyldig, men sidder og vurderer: Vil vedkommende være skyldig, hvis der er minimumsstraf, eller er vi nødt til at sige, at så har vedkommende ikke gjort det alligevel?
Jamen en dommer kan da ikke med alle beviser på bordet sige: Nej, jeg tror ikke, han begik den voldtægt, for jeg synes, det er synd, hvis han skal have mere end f.eks. 3 måneders fængsel.
Det kan en dommer da ikke gøre, og det kan man da ikke påstå, at dommerne vil gøre.
Jeg ved godt, at ministeren i sin indledning sagde, at der er en tendens til, at man måske frafalder eller noget lignende, men hvis ministeren har belæg for det, bør han da gøre noget ved det.
Udgangspunktet må være, at domstolene vurderer: Er han skyldig eller uskyldig?
Og derefter: Hvad skal straffen være?
Med hensyn til om en minimumsstraf er afgørende for gerningsmanden, er det vores klare opfattelse, og hr. Helge Adam Møller har på glimrende vis illustreret det.
Hvorfor så overhovedet straffe folk?
Selvfølgelig fordi man ved, at hvis noget er ulovligt, hvis noget er kriminelt og noget, man ikke skal gøre, lader man være med at gøre det, også fordi man ved, at det kan få konsekvenser bagefter.
Når gerningen er udført, handler det derimod for ofret kun om at få oplevelsen ud af livet igen, få den overstået, og eventuelt få gerningsmanden straffet i det omfang, det kan lade sig gøre.
Men her sidder man jo ikke og padler i paragrafferne, og det tror jeg i øvrigt heller ikke en gerningsmand ville gøre.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-07:
Folk, der bliver dømt, skal straffes, men folk, der ikke bliver dømt, straffes ikke.
Folk, der ikke bliver anklaget, bliver ikke dømt, og folk, der ikke bliver anmeldt, bliver ikke anklaget.
Det er meget banalt, og det synes
jeg også, man skulle tage med ind i debatten.
Sandy Brinck (S), 2000-12-07:
Hr. Tom Behnke fortsætter argumentationen med, at overvejelserne for ofret ikke ændrer sig på baggrund af en minimumsstraf, men jeg har stadig væk ikke fået noget svar på, hvorfor i alverden de så ændrer sig for krænkeren.
Og så må jeg minde hr. Tom Behnke om, at jeg faktisk sagde i mit ordførerindlæg, og jeg citerer: Når vi får redegørelsen fra Rigsadvokaten kan der meget vel vise sig grunde til, at vi fra socialdemokratisk side vil gå ind i overvejelser om præciseringer eller skærpelser.
Så lad være med at sige, at vi ikke vil.
Anne Baastrup (SF), 2000-12-07:
Jeg tror ikke, hr. Tom Behnke var i salen, dengang justitsministeren fortalte i sit indlæg, at erfaringen fra minimumsstrafbestemmelser er, at der i videre omfang kommer betingede domme.
Det, jeg selv har læst mig frem til, er, at erfaringerne fra dengang, vi havde minimumsstraf på 1 år i § 216, var, at domstolene gik over til at anvende § 217 om ulovlig tvang.
Og det er en konsekvens, som naturligt vil komme, når man står med en domstol, hvor der er to lægdommere, og hvor de så overvejer - og det er kontaktvoldtægten, jeg snakker om
: Hvad var det for en situation, begge var berusede, hun sagde nej, hvornår sagde hun nej, sagde du nej, før, under eller efter at trusserne var taget af, hvornår sagde du nej?
Det er den dér modbydelige situation - og det bekræftes også af avislæsning m.v. - en kvinde ikke vil gå for en dommer for at fortælle om, medmindre der er sandsynlighed for at hun rent faktisk kan få domstolen til at forstå, at hun oplevede det som voldtægt.
Det er ikke et ønske fra SF's side at få nedsat straffen
for voldtægt
, slet, slet, slet, slet ikke.
Efter min opfattelse er strafferammen, som den skal være.
Vi skal bare vide, om det kun skyldes kontaktvoldtægter, at den er faldet, eller om overfaldsvoldtægter også er med i billedet.
Vi skal vide noget mere.
Tom Behnke (FRI), 2000-12-07:
Jeg tror, debatten er ved at køre helt af sporet.
Jeg holder en længere ordførertale, hvor jeg netop gør det meget klart og virkelig understreger, at jeg mener, at voldtægt er den allerværste form for forbrydelse, man overhovedet kan begå.
Derefter skal jeg høre fra fru Elisabeth Arnold, at jeg står her og negligerer det.
Så er vi da kørt helt forbi hinanden i hvert fald.
Jeg negligerer det bestemt ikke.
Det, diskussionen gik på på det tidspunkt, som fru Elisabeth Arnold måske refererer til, det var det dér med, hvilke overvejelser man gør sig, og det, at man er bange for, at gerningsmanden bliver frikendt.
De overvejelser kan jeg forstå er nogle, som man efter fru Anne Baastrups erfaringer gør sig allerede i dag.
Det er altså nogle overvejelser, man gør sig, uden at der er en minimumsstraf inde i billedet.
Spørgsmålet er så: Bliver den bekymring større eller mindre, eller er det det samme, hvis man indfører en minimumsstraf?
Og der var mit argument, at jeg tror ikke, at de, der har været udsat for voldtægt, studerer juraen så nøje, så de går ind og vurderer, om minimumsstraffen er 30 dages fængsel eller 6 måneders fængsel, eller hvad man nu ville sætte den til.
I dag er minimumsstraffen 30 dages fængsel.
Så det er dér, min pointe er.
Jeg tror ikke, bekymringen bliver anderledes eller forskelligartet, hvad enten vi sætter en højere minimumsgrænse ind end den, der er i dag, eller vi ikke gør det.
Og det dér med, at jeg skulle negligere det.
Altså hvad skal man næsten sige andet, end at jeg mener, voldtægt er den allerværste form for forbrydelse, man kan begå?
Og derfor har vi den opfattelse, at man skal straffe de gerningsmænd
væsentlig hårdere, end man gør i dag.
Det er det, vi appellerer til, og det er det, beslutningsforslaget går ud på: at få straffet væsentligt hårdere.
Men det er jo det, Det Radikale Venstre ikke vil være med til.
Så hvem er det, der negligerer?
Sandy Brinck (S), 2000-12-07:
Jeg forstår ikke hr. Tom Behnkes rationale.
I den situation, hvor man som kvinde skal overveje, om man vil foretage en anmeldelse, så er det en velovervejet situation.
Der mener hr. Tom Behnke ikke, at minimumsstraffen betyder noget.
Men i den situation, som nok er knap så velovervejet - det kan vi vel blive enige om - hvor voldtægten bliver begået, der betyder det pokkers meget, at der er en minimumsstraf.
Det hænger ikke sammen, må jeg sige til hr. Tom Behnke.
Der er ingen logik i den argumentationsrække.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-07:
Jeg er fuldstændig enig med fru Anne Baastrup.
Det er en overvejelse, som masser af kvinder utvivlsomt gør sig: Skal de anmelde det her med risiko for, at fyren bliver frikendt, eller skal de lade være med at anmelde det; så har man dog ikke fået sagen trukket frem i offentligheden. Jeg synes, det er et utrolig stort fremskridt, at vi nu kan se, at det sker hyppigere og hyppigere, at kvinder anmelder deres nuværende eller tidligere samlever for voldtægt.
Og prostituerede kan få en voldtægtsmand dømt for voldtægt; det kunne man heller ikke for nogle år siden.
Det betyder, at praksis har ændret sådan, at man accepterer mindre vold i parforhold og mindre vold også i andre situationer.
Men det er under alle omstændigheder en overvejelse, som er utrolig svær for den kvinde, der er blevet udsat for en eller anden form for forbrydelse, der kan minde om voldtægt.
Så jeg vil sige til hr. Tom Behnke: Lad være med at negligere det.
Tom Behnke (FRI), 2000-12-07:
Til fru Elisabeth Arnold: Det tror jeg ikke på.
Det kan godt være, det er sådan, hvis det er jurister, der er involveret i det her, som har kendskab til de her ting, som kender systemet ind og ud.
Jeg tror ikke på, at den kvinde, der er blevet udsat for en voldtægt, sætter sig ned og begynder at læse juraen og vurdere: Er der en minimumsstraf lagt ind her?
Er der en risiko for, at gerningsmanden bliver frifundet?
Næh, det er slet ikke de tanker, der gør sig gældende dér.
Det er ikke tanker i forhold til frifindelse, fordi der er en strafferamme og måske en minimumsstrafferamme.
Det tror jeg slet, slet ikke på.
Og i forhold til fru Anne Baastrup: Hvad angår det forslag til vedtagelse, som Frihed 2000 skulle have stemt imod, må jeg sige, at med den fremlæggelse, som fru Anne Baastrup her giver - det kan godt være, fru Anne Baastrup kun nævner noget af forslaget til vedtagelse og behændigt undgår nogle andre elementer i det, det skal jeg ikke kunne sige - står jeg ganske uforstående over for, at vi skulle have stemt imod det.
Det er gået min næse forbi, absolut.
Vi finder ud af, hvilket nummer det er; så går jeg tilbage og ser på det, og så finder vi da ud af det.
Så må der være sket en fejl.
Så simpelt er det med den fremstilling, som fru Anne Baastrup giver her i dag, hvor jeg ikke har mulighed for at kontrollere det.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-12-07:
Jeg tror da, at alle herinde - det har jeg da hørt af debatten her - er fuldstændig enige med hr. Tom Behnke i, at voldtægt skal straffes og dømmes, og det skal dømmes hårdt.
Det er en alvorlig forbrydelse.
Problemet er, og det var hr. Tom Behnke overhovedet ikke inde på, at der måske er en del kvinder, som ikke anmelder noget, som de opfatter som voldtægt, fordi de er nervøse for, at forbryderen skal blive frikendt.
Den del af det kommer hr. Tom Behnke slet ikke ind på.
Vi har jo interesse i, at så mange voldtægter som muligt bliver anmeldt og prøvet i det retlige system.
Margot Torp (S), 2000-12-08:
Nej, der er ingen tid at spilde.
Vi er nødt til hurtigt at finde en ordning, så vi hurtigt får et andet resultat end det, vi plejer at få.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-08:
Man kunne have startet med at indføre bagatelgrænsen, og havde den så ikke virket, kunne man bagefter gå til gebyrerne.
Men nu starter man med gebyrerne og får ikke prøvet bagatelgrænsen af, for det er jo klart, at når der står i finansloven, at de 25 mio. kr. skal ind til næste år, er der ikke tid til at afprøve en fornuftig løsning, før man går til gebyrløsningen.
Margot Torp (S), 2000-12-08:
Allerførst vil jeg gerne sige til hr. Nonbo, at vi er blevet enige om det, der står i betænkningsbidraget, og så vil jeg også godt sige, at det er jo mærkeligt, at Venstre som altid fører sig frem med, at man kan få råd til nye ting ved at finde besparelser i den offentlige administration.
Nu har vi fundet et område, hvor vi rent faktisk regner med at kunne spare 10 ansatte og ganske mange penge, og så stemmer Venstre alligevel imod.
Hvis man gør, som man plejer, får man det resultat, man plejer at få, og vi er overbeviste om, at en bagatelgrænse vil medføre stort set lige så mange ansøgninger til Arbejdsmarkedsdirektoratet som i dag, for så kan virksomhederne ganske vederlagsfrit sende også mindre ansøgninger ind, og det vil sige, at Arbejdsdirektoratet fortsat skal bruge mange ressourcer.
En ansøgning koster ca. 206 kr., og mange af ansøgerne har førhen fået udbetalt beløb helt ned til 35 kr.
Med en bagatelgrænse vil den eneste forskel være, at virksomhederne ikke får de 35 kr., men direktoratet skal stadig sidde og regne en hel masse ud.
Kristen Touborg (SF), 2000-12-08:
Jeg er sådan set ikke i tvivl om, at hr. Karsten Nonbo ikke har beskæftiget sig særlig meget med Promilleafgiftsfonden og måske heller ikke så meget med økologi, og at det må være grunden til hr. Nonbos vildfarelse.
Det er nemlig rent faktisk sådan, at der sidder en økolog i Promilleafgiftsfondens ledelse.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-08:
Så har regeringen gjort et økonomisk kup.
Vi kan ikke kalde det røveri, vi kan heller ikke kalde det tyveri, men jeg tror, det må gå under betegnelsen bedrageri.
Man forsøger nemlig at bekæmpe bureaukrati ved at indføre nogle gebyrer på eksportrestitutioner.
Man kunne have gjort det nemmere med en bagatelgrænse.
Men det har man valgt ikke at gøre, og derfor mener vi, at det ikke er et spørgsmål om bekæmpelse af bureaukrati, men et spørgsmål om, at man vil have nogle penge i statskassen.
Det kunne man så bare have sagt, og så havde vi haft det at forholde os til.
Selve tilståelsen står i bilag 23, hvor man skriver om bagatelgrænsen: »Det vil sige, at der ikke bliver tale om den samme administrative lettelse i direktoratet. I den forbindelse kan det bemærkes, at en bagatelgrænse alene vil ramme de små eksporter, hvorved de store udførsler vil gå fri.«
Det kan vist ikke siges mere klart.
Samtidig er man dog trådt lidt tilbage, og vi vil da støtte ændringsforslaget fra regeringen, hvorefter man udsætter delingen af udbyttet af det rov, man vil gøre over for Promilleafgiftsfonden.
Jeg kunne godt tænke mig at komme med et mæglingsforslag til de tre-fire partier, der ikke kan blive enige om at dele byttet: Hvis man nu i stedet fik en økolog med i bestyrelsen for Promilleafgiftsfonden, kunne man måske ad den vej skaffe en mægler og ad demokratisk vej blive enige om, hvordan man skal fordele de penge, der ligger i Promilleafgiftsfonden.
Arne Melchior (CD), 2000-12-08:
Jeg har en lille efterskrift til en ordveksling, jeg havde med hr. Morten Helveg Petersen om hjemmeværnet.
Det er lidt for fristende for mig at citere § 1 i det forslag, der nu ligger på bordet, og som de radikale altså støtter, og den lyder sådan: »Hjemmeværnet deltager som en del af det militære forsvar i løsningen af de opgaver, der påhviler hæren, søværnet og flyvevåbnet.«
Så har jeg et par ord til forsvarsministeren, og det er jo uhyre sjældent, at der kan være en art uenighed imellem ham, CD og undertegnede, og det glæder jeg mig da over, men han provokerer jo stærkt ved at nævne det her med de 10 år, i hvilke vi ikke kan komme ud for trussel.
Vi har jo diskuteret det før, vist også her i huset, og jeg synes jo, det er meget flot at stå og kunne sige det.
Det er jo rigtigt, som forsvarsministeren siger, at det ikke er noget, Forsvarskommissionen fandt på, for disse 10 år er altså opfundet af Forsvarets Efterretningstjeneste eller af NATO i sin helhed, og så lyder det jo altså, som om det er forsikret hos Lloyd's, og så må det være rigtigt.
Jeg kan altså ikke købe den, og jeg var jo den, der gjorde modstand, og jeg blev nedstemt i kommissionen, og det er helt o.k. Jeg har stor respekt for NATO's ledelse, og jeg har stor respekt også for vort eget forsvars efterretningstjeneste,
bestemt, dem vil jeg til enhver tid drage til forsvar for om nødvendigt, men at de skulle have evnen til at forudsige 10 års udvikling, at de skulle have den glaskugle eller det kaffegrums, hvori de kan sige noget absolut sikkert eller bare næsten sikkert eller nogenlunde sikkert om, hvad der vil ske i løbet af en periode på 10 år, ville jo forudsætte, at englene havde taget bopæl i vore kroppe her på jorden.
Og ligesom der gudskelov kan ske positive overraskelser over en 10-års-periode, og det ser vi da meget gerne, så må vi også konstatere, at der kan, som menneskene og verden er indrettet, også ske meget triste og negative overraskelser. Vi har vismænd på alle mulige områder, og de fleste af dem har svært ved at forudsige udviklingen 1 eller 2 år frem.
At tage munden så fuld at forudsige 10 år frem synes jeg er over nogens evne, men jeg skal da være den første til at glæde mig til, at vi i år 2009 kan snakke sammen om, hvorvidt denne forudsigelse har været holdbar, og ingen skal glæde sig mere end jeg, hvis det skulle være tilfældet.
Karsten Nonbo (V), 2000-12-08:
Det er klart, at det nok kan fjerne nogle af ansøgningerne, hvis man vil gøre det på den måde, men o.k., det er regeringens vej.
Tom Behnke (FRI), 2000-12-08:
Det var godt at få den præcisering, og det giver så også mig anledning til at præcisere, at det også er Frihed 2000's udgangspunkt.
Vores holdning er klart: Hvis forsvaret løser opgaver for andre ministerier, skal det være indtægtsgivende virksomhed, og så skal det kompenseres.
Der, hvor jeg trak et lille men, det er så bare, at vi ikke må komme i situationer, hvor andre ministerier, andre styrelser, holder sig tilbage fra at løse opgaven på den mest optimale måde, fordi man begynder at sidde og lave kassetænkning.
Den er ikke nem.
Balancen er ikke nem, men jeg vil gerne understrege, at for Frihed 2000 er udgangspunktet klart: Forsvaret skal kompenseres, når de yder en ydelse over for andre ministerier el.lign.
Margot Torp (S), 2000-12-08:
Der er altså ingen grund til at prøve Venstres model af først.
Den er prøvet af i Sverige, og det er tydeligt, at den ikke virker efter hensigten, så hvorfor dog gentage noget, som ikke er en succes?
Bjarne Laustsen (S), 2000-12-08:
På vegne af satspuljeforligspartierne skal jeg bede om, at sagen går til fornyet udvalgsbehandling mellem anden og tredje behandling.
Ole Sohn (SF), 2000-12-08:
En stadig stigende kritik går på, at der fortsat er for mange aktiveringstilbud, som ikke har et reelt indhold eller en rimelig kvalitet.
Derfor har vi stillet ændringsforslag
om, at man giver de arbejdsløse nogle rettigheder - forstået på den måde, at de får ret til at få et aktiveringstilbud prøvet og får mulighed for at tale med deres a-kasse, deres faglige organisation, deres familie, eller hvem de nu har behov for at vende et aktiveringstilbud sammen med, så man er sikker på, at der kommer en bedre kvalitet i aktiveringen.
Vi synes, det er rimeligt, når samfundet bruger så mange midler, at man ikke bare sætter folk i en bås for at få dem væk fra statistikkerne, men at de også får et reelt tilbud af en ordentlig kvalitet.
Mange aktiveringstilbud er gode, men der er stadig alt for mange, som ikke har den fornødne kvalitet, og derfor håber vi, at Folketingets partier har forståelse for, at de arbejdsløse får den rettighed, at de kan få prøvet deres aktiveringstilbud.
Det er med den begrundelse, vi har stillet ændringsforslagene.
Svend Aage Jensby (V), 2000-12-08:
Jeg synes, det var - hvis jeg må tillade mig at komplimentere hr. Behnke - en udmærket tale, hr. Behnke holdt.
Når jeg tager ordet, er det kun til et enkelt punkt, som jeg synes jeg gerne vil have lejlighed til at præcisere mit partis holdning til.
Det var det, hr. Behnke sagde med, at man ikke skulle gå i for små sko eller sådan noget lignende, når forsvaret skulle løse opgaver for andre myndigheder.
Jeg forstår godt tanken, men det er jo § 7, vi snakker om.
Hvis vi ikke havde kæmpet enormt meget under forligsforhandlingerne for f.eks. at få § 12 ind i aftaleteksten, så kunne dansk forsvar komme til et stå i en frygtelig situation på hele miljøområdet, hvor vi skulle gennemføre en enorm miljøovervågning, vi skulle anskaffe skibe til det og flyve som bare pokker, havde jeg nær sagt.
Jeg kan godt følge tanken, men for Venstre er det meget centralt, at forsvaret også får dækket sine udgifter.
Svend Aage Jensby (V), 2000-12-08:
Jeg lyttede meget opmærksomt til ministerens svar på spørgsmålet fra hr. Morten Helveg Petersen om FE's rolle.
Jeg vil gerne notere mig, at forsvarsministeren sagde, at nu måtte vi afvente den PET-undersøgelse, som mit parti var imod og er imod.
Men jeg fastslår: Vi vil ikke i mit parti på nogen måde, og det vil jeg gøre klart nu, medvirke til nogen undersøgelse af FE.
Vi er trygge ved, at den nuværende forsvarsminister eventuelt må sige, at der lige er et par direktiver, der må finpudses lidt. Men den melding skal lyde i dag fra mit parti, når vi behandler en § 13 om Forsvarets Efterretningstjeneste.
Sagen er for alvorlig til at underkaste det kommissionens arbejde.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-12-08:
Jeg går blot op for god ordens skyld, fordi det af referatet meget nødig skulle fremstå, som om - efter de korte bemærkninger - at Det Radikale Venstre skulle være stortilhænger af hjemmeværnet.
Bare så vi har fået sat det
helt på plads.
Svend Aage Jensby (V), 2000-12-08:
Jeg har nogle få spørgsmål til hr. Søvndal.
Jeg hørte, at hr. Søvndal gav udtryk for, at han godt ville have en styrke, hvis situationen måtte ændre sig, altså en forsvarsstyrke. Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvor stor forestiller hr. Søvndal sig, at den styrke skal være, og hvordan skal den være sammensat?
Det næste spørgsmål er: Har hr. Søvndal gjort sig nogle overvejelser over, hvor lang tid det tager at opbygge et forsvar, hvis først man har brudt det ned?
Så vil jeg, med hensyn til bemærkningerne fra hr. Søvndal om at CSCE - nu OSCE - slet ikke er nævnt i modsætning til 1993, råde hr. Søvndal til at se i § 6 og bemærkningerne til § 6.
Der er direkte nævnt ordene internationale organisationer, herunder OSCE, FN og NATO.
Så vil jeg blot til sidst sige til hr. Søvndal, at budgettet ikke er for rummeligt, og når hr. Søvndal forleden dag kunne udtale sig om anskaffelse af transportfly på den måde, han gjorde, så skyldes det dyb uvidenhed.
Poul Andersen (S), 2000-12-08:
Der var ganske få ord om hjemmeværnet, og helt bevidst har hr. Søvndal glemt grunden til, at vi kan styrke den internationale indsats, men det er jo i kraft af, at hjemmeværnet kan påtage sig nogle prioriterede opgaver.
Det var jo et helt klart signal i Forsvarskommissionens arbejde, at det er forudsætningen for, at forsvaret kan bruges mere internationalt.
Derudover synes jeg da også, at det skal fremhæves her i dag, at hjemmeværnet også deltager aktivt i forhold til Øststøtten, i forhold til de baltiske lande, i forhold til at opbygge demokratiet og gør en stor indsats på de områder.
Bemærkningerne om 24-timers-reglen var lidt forfladigende.
Der er spørgsmålet om, hvorvidt der i hvert fald er en del aktiviteter, som man skal deltage i.
Det er et klart signal om, at ressourcerne i fremtiden skal lægges og vægtes på det, at der er aktive hjemmeværnsfolk.
For øvrigt bruger de flere hundrede timer om året på det.
Villy Søvndal (SF), 2000-12-08:
Til hr. Jensby, der spurgte, hvordan en styrke skal se ud efter SF's opfattelse: Jeg synes, vi skal have en styrke, der dels overvåger den internationale situation, dels uddanner, dels er i stand til at levere til de internationale bidrag, vi skal deltage i.
Så spurgte hr. Jensby videre om sammensætningen, og det er jo klart, at den principielle diskussion vel står om værnepligten, hvor vi har forskellig opfattelse af den.
Jeg synes, det er en dyr ordning.
Det er en uhensigtsmæssig ordning.
Jeg synes, det er en ordning, hvor vi låser kolossalt mange ressourcer på en uddannelsesindsats, vi efterfølgende ikke benytter os af, og det er klart, at alternativet er at lave en egentlig frivillig hær.
Det afgørende, der er sket - det tror jeg også hr. Jensby vil medgive, hvis han sammenligner med loven fra 1993 til i dag - er, at man udelukker, at et dansk forsvar skal agere på mandat fra FN eller OSCE.
Det er en afgørende ændring.
Man kan være enig i ændringen.
Det er tilladt, det er jo et frit land.
Men jeg tror, det er dumt at benægte, at der er den voldsomme ændring.
Jeg synes, at det efterlader et hul, der hedder, at man anerkender, at der kan være situationer, hvor FN låser for meget.
Det vil jeg også godt anerkende, for der kan være situationer.
Det land, der jo f.eks. nedlægger veto flest gange i FN i øjeblikket, er USA, og det er for at beskytte bestemte interesser.
Det kan selvfølgelig være uhensigtsmæssigt, og der kan da være behov for, at man diskuterer et FN-mandat, men så er man nødt til at definere et nyt sæt af internationale spilleregler. Så forstod jeg ikke helt det der med transportflyene.
Altså min inspiration i den diskussion har for så vidt været, at jeg synes, at det er spændende, hvad nordmændene gør med fly, der er ældre end vores: levetidsforlænger disse.
Jeg synes, det er for nemt at affeje det med, det er dumhed og uvidenhed.
Det er da trods alt en overvejelse værd.
Så til hr. Poul Andersen: Det var ikke for at genere hjemmeværnsfolk, det var bare for at sige, at jeg ikke synes, det er det største aktivitetskrav, jeg er stødt på i mit liv.