Lone Dybkjær (RV), 2005-04-29:
Jeg må indrømme, at jeg var overbevist om, at Dansk Folkeparti også havde en ordfører på det her og ikke blot en, om jeg så må sige, afslutningsordfører, altså at de også havde en ordfører midt i det hele, og derfor troede jeg ikke, det var min tur nu.
Denne her diskussion handler jo ikke om, at der er nogle, der synes, at man skal oplyses, og nogle, der ikke synes, man skal oplyses.
Jeg tror, vi alle sammen er enige om, at alle skal være så oplyste som muligt, når vi skal have folkeafstemningen den 27. september.
Det, der er diskussionen, er: Hvad er så den bedste oplysning, og hvad er den bedste oplysningsform?
Der er Dansk Folkeparti og formentlig også Enhedslisten af den klare opfattelse, at det at sende forfatningstraktaten ud til alle borgere i det her land er den bedste oplysningsform.
Vi er ikke enige i det.
Kunne vi i det mindste ikke blive enige om, at der er forskellige måder at se på, hvordan man oplyser bedst?
Vi andre mener bare ikke, de har ret.
Vi andre synes, der er andre måder, man kan oplyse på.
Vi tror f.eks., at det er en bedre metode, at folk selv kan rekvirere deres oplysninger.
Og det kan man jo være enig eller uenig om, men det har jo ikke noget at gøre med, om vi ønsker at oplyse eller ej.
Vi vil også oplyse, vi har bare en anden måde at gøre det på.
Vi tror rent faktisk på, at hvis man kan rekvirere traktaten, hvis man kan rekvirere lovforslaget, hvis man kan rekvirere pjecer, hvis man kan rekvirere faktablade osv., så er det en god måde at få oplysning på og blive oplyst på.
Vi tror altså ikke på, at det at sende traktaten ud er den bedste oplysningsform.
Når det er sagt, så er det ikke, fordi vi er nervøse for denne her traktat.
Tværtimod synes vi, det er en god traktat, i modsætning til Dansk Folkeparti selvfølgelig.
Vi synes faktisk også, at denne her traktat er meget lettere at læse end noget, vi tidligere har set inden for denne her branche.
Og jeg vil sådan set godt kvittere for, at hr. Morten Messerschmidt på et tidspunkt sagde, at det var et ligetil sprog.
Det er jeg glad for at hr. Morten Messerschmidt siger, for så behøver vi i det mindste ikke have den diskussion.
Derfor er vi heller ikke nervøse for den situation, at folk, der har lyst til det, får denne her traktat i hænderne, eller at nogle får den i hænderne på et tidspunkt, hvor de måske ikke har lyst til det, og så bliver forskrækkede over den.
Det tror jeg ikke på, for vi er overbevist om, at de ligesom hr. Morten Messerschmidt og Dansk Folkeparti vil finde, at det sådan set er en rimelig tilgængelig traktat.
Det er vi glade for, derfor går vi også ind for den.
Men det er ikke den eneste grund til, at vi går ind for denne her traktat.
Det er også traktatens indhold, som vi synes er en god idé, herunder bl.a. den meget klare fastlæggelse af værdigrundlaget og de meget klare målsætninger for traktatens arbejde.
Og det er jo det – og det kan vi jo lige så godt sige helt ærligt – vi er uenige om.
Vi er jo ikke uenige om, at man skal være oplyst, vi er uenige om indholdet.
Kunne vi så ikke holde os til det?
Så vil jeg som en enkelt kommentar til det her beslutningsforslag sige, at alle de der argumenter mod en husstandsomdeling og argumenter for en husstandsomdeling ikke er nogen argumenter, jeg bruger.
Lad os f.eks. tage det argument mod en husstandsomdeling, at sproget er fuldstændig uforståeligt.
Det er ikke et argument, jeg bruger, men man kan jo sagtens, hvis man scanner ind over hele internettet, finde tusindvis af mere eller mindre fornuftige argumenter for det ene og for det andet, og det har man så åbenbart ønsket at opridse.
Jeg synes også på linje med tidligere ordførere, at det er direkte vildledende – og det synes jeg sådan set ikke er fair af Dansk Folkeparti – at de siger, at man forlanger af mennesker, at de skal gå på biblioteket og kopiere.
Det er jo ikke det, der bliver tale om.
Man kan ikke få traktaten på biblioteket i dag, men det vil man kunne på et senere tidspunkt, når materialet er klar, når Folketinget har besluttet, at det er det materiale, vi skal udsende.
Lige så vel vil man kunne få en avis.
Og hvis Folketinget, det vil sige alle os, også de ordførere, der er til stede her i dag, bliver enige om, hvad indholdet i den pjece skal være, så bliver der også en pjece, hvor man kan samle alle synspunkter, og så kan man sådan set, hvis man ønsker det, nøjes med det, for så har man egentlig fået alle de forskellige synspunkter bare i en enkelt pjece.
Så har hr. Morten Messerschmidt og hr. Martin Henriksen fra Dansk Folkeparti brugt forskellige argumenter.
Jeg tror, det var hr. Morten Messerschmidt, der sagde det om Spanien og også det om Holland.
Jeg synes ikke, man kan bruge den oplysningsmetode, man anvender i andre lande.
Det er min klare erfaring fra det arbejde, jeg har været med til, at vi oplyser forskelligt.
Det gør vi her.
Vi har forskellige måder at oplyse på og forskellig tro på, hvad der er rigtigt.
Sandheden er, at ingen af os ved så frygtelig meget om det, men vi kan jo have en tro på, hvad vi synes er rigtigt, og sådan har de det også i andre lande, og vi kan ikke bruge Holland og Spanien til noget i denne her sammenhæng.
De har ikke haft folkeafstemninger på samme måde som os i Spanien, og derfor er det ikke relevant at bruge Spanien som udgangspunkt for vores diskussion på den måde, som det er sket her.