Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-04-26:
Tak for perspektiv- og handlingsplanen, som vidner om, at der er lang vej til reel ligestilling mellem kønnene i det her land.
Den plan har nogle bud på, hvad der kan gøres.
Jeg har nogle andre, som går længere i bestræbelsen på at implementere ligestilling på alle fronter.
Ligestillingsministeren har i sin redegørelse fokuseret på etniske kvinder, vold, kvindehandel, unge og kvinder på arbejdsmarkedet, og det er al ære værd.
Hvad angår hele problematikken om trafficking, er 15 dage i et safe house for en sexhandlet kvinde at sammenligne med ingenting.
I Italien får en sexhandlet kvinde f.eks. ophold i op til 7 år.
Hvis en kvinde skal gøre sig håb om at komme ud af sin slavelignende situation, skal vi i langt højere grad tilbyde hjælp til sikker hjemrejse og målrettet indsats for at skaffe kvinder fra bl.a. Østeuropa og Afrika en levestandard i deres hjemlande, som ikke tvinger dem til tragiske valg som prostitution.
Kvinderne bør i de tilfælde, hvor hjemrejse synes umulig, tilbydes flygtningestatus her i Danmark.
Vi skal seriøst overveje også at give lægeordineret heroin til narkoprostituerede og at kriminalisere sexkunder, som vi kender det fra Sverige.
I øvrigt kunne det også være interessant at få at vide konkret, hvor mange midler der er afsat til politiet i forbindelse med forfølgelse af menneskehandel, kvindehandel og sexhandel i det her land.
Hvad angår børn og unge og pornoficering af det offentlige rum, kan jeg fortælle, at jeg store bededag fik hustandsomdelt den her reklame, som indeholder en hel masse nøgne kvinder i udfordrende positioner, som tilsyneladende skulle øge salget af autodele.
Reklamen var ikke direkte rettet mod børn, men hvad gør det?
Kan det være rigtigt, at man som forældre skal sidde og sortere mængden af reklamer, der vælter ind ad brevsprækken, for at forhindre ens børn i at få et fuldstændig stereotypt og pinagtigt indtryk af kønsroller?
Børn og unge i dag har ikke noget reelt valg.
Der burde være mange måder at være dreng og pige på, men sådan er det reelt ikke.
Kvinden som den der vampede, let påklædte, og manden som den sexhungrende, sådan fremstilles virkeligheden i reklamer hos alt fra Røde Kors til Jari Auto, som de hedder.
Effekten fornægter sig ikke blandt vores unge.
Både drenge og piger må opleve deres frihed til forskellighed indskrænket, fordi vi voksne, lovgiverne og markedet ikke tager vores ansvar alvorligt.
Vi skal lovgive om, at ikke alt er tilladt at bruge som middel til øget salg, at ikke alle budskaber er velkomne i et samfund, hvor ligeværd og ligestilling burde stå som højeste prioritet.
Børn og unge påvirkes i høj grad af de medier, der omgiver dem.
Giv dem dog en reel mulighed for at vælge sex og porno fra.
Sådan er det jo ikke i dag.
Gør markedskræfterne ansvarlige, og opstil nogle strammere regler for reklamering.
Og køn skal på skoleskemaet, ikke i form af pjecer og kampagneaviser, som der ikke er afsat undervisningstid til at gå i dybden med, men med midler konkret afsat til at undervise i, hvordan køn gør en forskel.
Vores samfund har brug for, at kønnene har lige muligheder i hjemmene, i politik, på arbejdsmarkedet og i topstillinger, både i det offentlige og på det private arbejdsmarked.
Det er noget, der skal læres fra barnsben, og det skal tages alvorligt.
3 måneder af barselen skal øremærkes fædrene.
Antallet af skilsmisser er reduceret kraftigt i Sverige blandt de familier, hvor faren har taget de 3 måneders barsel.
Med hensyn til stereotype kønsroller kan det kun have en gavnlig effekt, at far og barn får lov til at skabe den indbyrdes kontakt, der kan bryde med det stereotype kønsrollemønster, der hersker.
Fædrene skal tilbydes barsel med løn finansieret af de centrale barselfonde, som meget gerne snart skulle blive en realitet.
For at synliggøre den nuværende lønforskel mellem mænd og kvinder burde alle arbejdspladser, uanset antallet af ansatte, offentliggøre kønsopdelte lønstatistikker og ikke kun virksomheder med et vist antal ansatte, som handlingsplanen lægger op til.
Det er så pinligt, at kun to af LO's egne forbund har offentliggjort kønsopdelte lønstatistikker, men mon ikke målrettet lovgivning på området kan rode bod på den fejl.
For at udligne den nuværende lønforskel ønsker SF en højere løn til eksempelvis ansatte i plejesektoren og i det hele taget et mere fleksibelt arbejdsmarked.
Når alt kommer til alt, må kampen for kønnenes ligestilling kæmpes på alle fronter.
Og for ikke at overlade ansvaret til det omkringliggende samfund alene mener jeg, at lovgivningsarbejdet her på Christiansborg i høj grad bør bære præg af viljen til den kønsmainstreaming, som også er en del af lovgivningen.
SF vil fremsætte et forslag om, at det skal være et krav, at alle beslutnings- og lovforslag kønsvurderes i forbindelse med fremsættelse og første behandling.
Det skal altså tydeligt fremgå, at man har været inde at vurdere de kønsmæssige konsekvenser af det givne lovforslag, helt på linje med, hvordan man vurderer konsekvenser for økonomi, miljø, EU-ret osv.
På samme måde bør forslag i Folketinget også kønsvurderes.
Sygdom rammer forskelligt mellem køn, men forslaget nævner ikke kønnenes forskel og dermed sygdommenes forskellighed med et eneste ord.
Det kunne også være forslaget om partnerskabs- og samarbejdsaftaler mellem EU og Tadsjikistan, der ligeledes er på Folketingets dagsorden i den her uge.
Til trods for bemærkninger om menneskerettigheder og demokrati nævnes kønnenes ligestilling heller ikke med et eneste ord i den sag.
I dag ved de fleste dog, at vejen til fred og sikkerhed på verdensplan går gennem kønnenes ligestilling, gennem at kvinders rettigheder bliver på lige fod med mændenes i traditionelt patriarkalske samfund.
SF hilser De Radikales forslag om et ligestillingsudvalg i Folketinget meget velkommen.
Det er den vej, vi skal gå.
Det er en af vejene, vi kan gå, for at opnå den ligestilling, der er så nødvendig i hele lovgivningsarbejdet.
SF ser også gerne, at man seriøst overvejer at nedsætte et uafhængigt videnscenter for ligestilling.
Vi har brug for al den tilgængelige viden, der er på det her område overhovedet.
Ministerens perspektiv- og handlingsplan tager fat, men den fuldender ikke, og hvis vi skal nå i mål, må der altså handling til.
Lovgivningen skal afspejle, hvad det er vi vil, og vi vil jo ligestillingen.