Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 1999-03-23:
I et samfund, der er præget af hastige forskydninger og opbrud, medvirker kunsten til at klarlægge baggrunden for de forhold, vi lever under.
Kunst sætter vor kultur i perspektiv, og netop det har betydning for, at vi kan navigere i fremtiden.
Kunst er en væsentlig del af vor kultur, som vi må værne om.
Når vi anerkender det system, må vi også anerkende at værne om de skabende kunstneres arbejde.
Derfor er det vigtigt, at bl.a. billedkunsten prioriteres kulturpolitisk. Det vil jeg gerne arbejde for.
Betænkningen om billedkunst, som er udgangspunkt for debatten i dag, er et storartet arbejde, der fortjener meget ros for sin klarhed, grundighed og perspektiver.
Jeg vil gerne understrege, at jeg er enig i store dele af betænkningens indhold, men jeg må desværre også sige, at den økonomiske side af betænkningens forslag er - som det ser ud i øjeblikket - uden for regeringens formåen.
Men jeg tror på udbredt forståelse for, at vi i første omgang kan nøjes med mindre end de foreslåede 143 mio. kr., som er den merbevilling, betænkningen foreslår, til en lov om billedkunst.
Betænkningen har fire hovedforslag: 1. Der gennemføres en lov om billedkunst.
2. Der indføres en såkaldt visningsafgift for kunst i offentligt eje. 3. Der sker en udvidelse og effektivisering af det såkaldte 1 pct.-cirkulære om kunstnerisk udsmykning af statsligt byggeri.
4. Der indføres en mulighed for skattemæssigt fradrag for virksomheders første engangskøb af nulevende kunstneres værker.
Med hensyn til forslaget om en udvidelse af 1 pct.-cirkulæret om kunstnerisk udsmykning af statsligt byggeri, overvejes dette i udvalget om kunsten ud i det offentlige rum, som er nedsat af by- og boligministeren og mig selv.
Af udvalgets kommissorium fremgår det bl.a., at udvalget skal forestå konkrete initiativer, der kan stimulere samspillet mellem arkitektur og billedkunst, initiativer, som skal bidrage til at integrere kunsten på forskellige skalatrin i det offentlige rum.
Udvalget har desuden fået til opgave at overveje ændringer i By- og Boligministeriets 1 pct.-cirkulære om kunstnerisk udsmykning af statsligt byggeri.
Jeg kan dog allerede sige nu, at regeringen med by- og boligministeren i spidsen er indstillet på at forhøje procentsatsen til 1,2, som det allerede er foreslået i betænkningen om billedkunst.
Vi vil desuden sikre en koordinering med hensyn til overvejelserne over de øvrige forslag, som udvalget om kunsten ud i det offentlige rum ventes af afgive.
Det er vigtigt, at vi får et ligeværdigt samarbejde mellem arkitekter og kunstnere, således at både arkitektur og kunst får sin del af billedet. Til betænkningens forslag om, at virksomheder skal kunne afskrive på deres køb af billedkunst, vil jeg sige, at det er regeringens helt principielle opfattelse, at når billedkunsten skal støttes, bør det ske via kulturpolitikken og ikke gennem skattepolitikken.
Men regeringen er indstillet på at overveje, om der på skatteområdet kan gøres noget for at støtte virksomheders kunstindkøb, og her har regeringen ikke kun billedkunstnerne i tankerne, men også f.eks. kunsthåndværkerne.
På samme måde som statslige institutioner efter nærmere regler skal udsmykkes med kunst, er det fornuftigt, at også private virksomheder udsmykkes med kunst.
Diskussionen er hidtil gået på, om det skulle ske ved hjælp af fradrag i form af almindelige skattemæssige afskrivninger.
Regeringen er imidlertid indstillet på at undersøge muligheden for at indføre en adgang til at lade kunstneres udsmykning inden for de samme rammer, som gælder for det statslige byggeri, indgå i de udgifter, der skattemæssigt kan afskrives i forbindelse med nybyggeri og ved om- og tilbygning, der benyttes erhvervsmæssigt.
Disse udgifter afholdes inden for Rigsrevisionens kontrolbeføjelser, og for regeringen har spørgsmålet derfor været, om man kunne give mulighed for fradrag inden for samme faste og lige så betryggende rammer som i det statslige byggeri og i den statslige ordning.
Ordningen for private byggerier skulle i givet fald gå ud på, at der for byggearbejder til over 1 mio. kr. skal kunne ske skattemæssige afskrivninger af udgiften til kunstnerisk udsmykning for indtil 1,2 pct. af byggeudgiften.
På den måde ville skatteyderbetalte kroner kunne støtte kunstudsmykning i private virksomheder i samme omfang som i statslige institutioner, men hverken mere eller mindre.
Jeg skal understrege, at mine bemærkninger ikke skal forstås som et endeligt tilsagn om, at der så også kommer en ordning og med lige præcist det indhold, jeg lige har nævnt.
Vi - og det vil i første omgang sige min kollega skatteministeren - bliver nødt til at se på, hvor stort provenutabet kunne blive ved en sådan ordning.
Vi bliver også nødt til at se på, hvordan en ordning kan udformes, så den ikke misbruges til formål, som det ikke er hensigten at støtte.
Der skal også ses på, hvor hurtigt virksomheden skal kunne afskrive udgifterne til kunstindkøb.
Der er givetvis også andre spørgsmål, som jeg trygt overlader til skatteministeren at se nærmere på.
Der er således en række forhold, som skal klarlægges, inden regeringen - og det er mit håb - kan melde ud med en fornuftig og enkel ordning.
I betænkningen er det desuden foreslået, at der indføres amtslige billedkunstråd.
Principielt er jeg interesseret i, at der bliver en bredere mulighed for at støtte kunsten og højne kvaliteten, også når det drejer sig om det lokale niveau.
Jeg vil imidlertid foretrække, at det overlades til amternes egen beslutning at indføre sådanne regionale råd.
Derfor overvejer jeg i forbindelse med opfølgning af de regionale kulturforsøg at åbne for den mulighed.
Jeg er med andre ord indstillet på at iværksætte en forsøgsordning på dette område.
Lokale billedkunstråd vil bl.a. kunne bidrage til en større opmærksomhed omkring billedkunsten lokalt.
De lokale billedkunstråd vil kunne bidrage til, at de private virksomheder, i det øjeblik en sådan ordning bliver indført, også bliver opmærksom på, at der er mulighed for at inddrage billedkunstnere, f.eks. kunsthåndværkere, i byggeriet. Et lokalt billedkunstudvalg vil ligeledes være garanten for, at også de offentlige bygherrer i større omfang end nu inddrog billedkunstnere i arbejdet.
Hertil kommer muligheden for at højne kvaliteten i den kunstneriske udsmykning lokalt, samtidig med at jeg også er overbevist om, at i det øjeblik man har lokale billedkunstråd, bliver der lokalt en større debat om billedkunsten og billedkunstnernes vilkår, hvilket i sig selv forhåbentlig vil bidrage til en øget efterspørgsel.
I første omgang er det altså regeringens forslag, at vi hæver den ene procent til 1,2.
Men regeringen er selvfølgelig også indstillet på at arbejde videre med betænkningens øvrige forslag, efterhånden som der viser sig økonomisk mulighed for at kunne tage nye initiativer på billedkunstområdet.
Regeringen er bl.a. optaget af spørgsmålet om oprettelsen af et centralt billedkunstråd og udarbejdelsen af en egentlig billedkunstlov.
Jeg vil gerne understrege, at regeringen i det hele taget gerne ser, at omsætningen af dansk billedkunst forøges.
Der er derfor grund til søge nye veje, når det drejer sig om at stimulere efterspørgslen efter kunst.
Allerede i dag omsættes der via Internettet en lang række produkter også inden for kunst og kultur.
Jeg agter derfor at nedsætte et lille udvalg, der skal prøve at se på, hvordan også danske billedkunstnere i højere grad end nu kunne komme ind på dette globale marked for salg af kunst.
Det ville være fantastisk, hvis Danmark, eventuelt Norden, kunne sætte sig på nogle af de store handelsbaser, der for øjeblikket opbygges i cyberspace, sådan at vi altså fik udviklet et globalt marked for salg af kunst, men et globalt marked, hvor Danmark og Norden i det hele taget havde en stor indflydelse på, hvordan markedet blev organiseret.
Vi kan hurtigt blive enige om, at billedkunstnernes økonomiske vilkår er utilfredsstillende.
Regeringen er opmærksom på problemet, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at minde om, at vi fra og med 1998 indledte en klækkelig bevillingsforøgelse af Statens Kunstfonds rådighedsbeløb. Merbevillingen tilgodeser især billedkunsten og kunsthåndværket samt designområdet, dvs. de kunstarter, der har særlig dårlige forhold.
Billedkunstudvalgene fik en forhøjelse på ca. 5 mio. kr. i 1998, således at udvalgene samlet fik 20,3 mio. kr. til rådighed.
I 1999 får de i alt 28,3 mio. kr. til rådighed og i år 2000 samt i 2001 30 mio. kr. i alt til rådighed.
Hertil kommer, at der er 20 nye livsvarige ydelser på finansloven til billedkunstnere.
Desuden har vi indført de såkaldte igangsætningsstipendier til yngre kunstnere, hvoraf de fleste stipendier er gået til unge billedkunstnere.
Jeg mener, at vi nu først skal se, hvordan det går med ordningen.
En mulig idé kunne være, at igangsætningsstipendierne til billedkunsten kan overføres til et kommende billedkunstråd, således at det i stedet for kunstfonden bliver billedkunstrådet, der skal hjælpe billedkunstnere i gang med deres karriere.
Det kan i den forbindelse overvejes at lade stipendierne i højere grad få karakter af iværksætterydelse på billedkunstområdet.
Det vil sige at rette dem til en bredere kreds end kun til de yngre kunstnere.
Det væsentlige er, at vi støtter god kunst, den kunst, der bringer indsigt, og som løfter vor arv ind i det nye samfund.
Danmark har brug for overordnede fremstillinger af vor kultur.
Hvordan definerer vi os selv som individ og dansker i et samfund, når de faste normer er i opløsning?
Det er vigtige spørgsmål, som bl.a. billedkunsten behandler.
Måske ændrer kunsten ikke vort virkelige liv, men den giver os menneskelig indsigt.
Kunsten er en af de hjælperige magter, der vækker os. I det tredje årtusinde vil kunsten være et af de bærende fundamenter.
Den berigelse, som kunsten giver os, er impulser til nye måder at anskue samfundet og vore almenmenneskelige vilkår på.
Kunsten udfordrer os, og udfordringer er forudsætningen for fortsat udvikling.
Forhandling