Søren Søndergaard (EL), 2004-11-25:
Først vil jeg godt lige svare hr. Jann Sjursen på, hvorfor Enhedslisten så ikke også var negativ over for de andre associeringsaftaler med f.eks. Egypten, Marokko, og hvem der ellers har været lavet associeringsaftaler med, for det var også det, som fru Tove Videbæk brugte som argument sidste gang.
Dengang tog jeg fat i fru Tove Videbæk bagefter og sagde, at hun var dårligt briefet.
Enhedslisten har stemt imod hver eneste af de associeringsaftaler, hvor spørgsmålet om menneskerettigheder har indgået i forbindelse med stater, der ikke overholdt menneskerettighederne – hver eneste.
Så for os er det ikke en særlig relevant kritik.
Vi ved desværre, at det ikke gælder Kristendemokraterne eller Kristeligt Folkeparti, som det hed dengang, som gang på gang har stemt for associeringsaftaler med de mest korrupte arabiske regimer, og det beklager vi.
Vi husker bl.a. den meget pinlige diskussion, vi havde her i salen, om tortur i Marokko for en årrække siden, hvor EU altså valgte at indgå en associeringsaftale med et land, der er notorisk berygtet for grov tortur i fængslerne, og hvor bl.a. Kristeligt Folkeparti stemte for en associeringsaftale.
Det er altså ikke en kritik, man kan rette mod Enhedslisten, vil jeg lige gøre opmærksom på.
Men ellers må man sige, at uanset om det her forslag var blevet behandlet den dag, det var fremlagt til at blive behandlet, nemlig den dag, Arafat døde, eller det var blevet behandlet i dag, så havde reaktionen været nøjagtig den samme.
Udenrigsministeren har fået anledning til at sige »tosset«, »vanvid« eller »idiotisk« eller et eller andet, men udenrigsministeren havde jo også afvist det sidste gang.
Vi kan sikkert til udvalgsbehandlingen få udenrigsministerens tale oversendt, som han havde planlagt at holde den pågældende aften, hvor han så tog til Arafats begravelse i stedet for, og den vil jo vise det.
Det er fuldstændig rigtigt, hvad hr. Jesper Langballe siger.
Jeg beklager, at jeg må stå her og sige, at ud over det, der er sagt fra SF's side, er det mest fornuftige, der er sagt i den her diskussion, sagt af Dansk Folkeparti.
Det der med menneskerettigheder og Israel er jo bare sådan noget, man skriver, fordi det lyder godt, og i øvrigt er man flintrende ligeglad.
Det har aldrig været noget, der har stået der, for at det skulle tages alvorligt, og man siger det mere og mere frækt, mere og mere direkte, at det da godt kan være, at menneskerettighedskrænkelserne fortsætter, men det er business as usual, forretninger som sædvanlig.
Desværre må vi sige, at det ikke bare er EU's dialog med Israel om menneskerettigheder og demokrati, der ikke har ført til noget.
EU har altså også ved afgørende lejligheder vendt palæstinenserne ryggen inden for den seneste periode.
For nylig så vi, hvordan EU med dansk støtte naturligvis afviste palæstinensernes sag mod sikkerhedsmuren ved Den Internationale Straffedomstol i Haag.
Endelig valgte palæstinenserne at gå til en international domstol, de valgte en legal vej, og de fik opbakning fra FN's Generalforsamling.
Danmark støttede det ikke, EU-landene støttede det ikke, men palæstinenserne valgte den vej.
De fik en fuldstændig klar dom, der klart understregede, hvor ulovligt det, Israel gør, er, men altså uden dansk støtte, uden EUstøtte.
Det skal også nævnes, at der i oktober blev fremsat forslag i FN's Sikkerhedsråd til fordømmelse af Israels brutale fremfærd i Gaza.
Hvad var reaktionen fra EU?
Hverken Storbritannien eller Tyskland, som havde muligheden, støttede den fordømmelse af Israels fremfærd i Gaza.
Sidst, men ikke mindst: I EU-regi er Danmark en del af forhandlingerne netop nu om en ny partnerskabsaftale med EU's nabolande og periferi, og søreme om ikke Israel hører til blandt de lande, som EU ønsker et nærmere partnerskab med.
Inden for den ramme vil EU og Israel gentage, at parterne deler de ædleste værdier, demokrati og menneskerettigheder og hvad som helst, for at det for alvor kan komme på tale at koordinere kampen mod sikkerhedstrusler, som det hedder, lave en udbygning af det økonomiske samarbejde osv. osv.
Derfor er det her sådan set bare en fuldstændig tilståelsessag.
Det er et led i den efter vores opfattelse fuldstændig systematiske linje, der har været i den danske regering og i EU til fordel for Israel i den her konflikt.
Så kan man spørge: Er der ikke fejl på begge sider?
Er det palæstinensiske selvstyre ikke korrupt?
Foregår der ikke terroraktioner?
Jo, fuldstændig korrekt
Der er bare én ting, man skal huske, og det er, at der er en ulovlig besættelse, og så længe den ulovlige besættelse foregår, er der mange ting, som man ikke kan tage stilling til og ikke kan tage stilling til på en ordentlig måde.
Det er meget svært at gøre de palæstinensiske myndigheder så ansvarlige for orden i deres eget hus, som de burde være, når de er udsat for en israelsk besættelsesmagt, som ikke alene myrder folk rundtomkring, sprænger fængsler i luften, afvæbner politiet, forhindrer, at man kan komme frem mellem de forskellige dele af Palæstina, og f.eks. går ind på kontorerne og ødelægger skøderne på husene, sådan at man ikke længere kan finde ud af, hvem der ejer husene i Palæstina.
Helt bevidste aktioner gennemført af den israelske hær.
Det udgangspunkt, at der er nogle, der er besættere, og nogle, der er besat, er et udgangspunkt, som hverken hr. Jann Sjursen eller udenrigsministeren eller Venstre eller De Konservative ønsker at tage, og fordi de ikke ønsker at tage det udgangspunkt, ender de selvfølgelig også altid med at støtte den israelske besættelse.
Man har fundet en begrundelse for at afvise det her forslag i dag, den er, at Arafat er død.
Konklusionen havde under alle omstændigheder været den samme.