Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-04:
Det er nævnt flere gange i aften af ordførerne, at lovforslaget drejer sig om kontingentindbetaling og efterlønsbevis.
Det er ganske rigtigt.
Men lige så rigtigt er det, at hele loven om ændring af efterlønnen har skabt så megen usikkerhed ude i befolkningen, at vi burde have behandlet hele lovkomplekset samlet. Der er kommet så mange uklare udmeldinger, at folk er blevet forvirrede over det her.
Derfor burde vi have behandlet det samlet, for en dellovgivning som denne medvirker til endnu mere uklarhed.
Regeringen burde have meldt klart ud, at det, der er tale om, faktisk er en afvikling af det, der hedder offentlig efterløn.
Lønmodtagere, der ønsker at have mulighed for at gå på efterløn, må nu selv betale for det.
Det var ærlig tale, hvis man gik ud og sagde det.
Men det har man ikke turdet sige.
Ifølge lovforslaget skal den, der ønsker at gå på efterløn, nu til at betale et særligt kontingent til a-kassen.
I første omgang lyder beløbet ikke af ret meget, men hvad vil der ske i fremtiden?
Det er der ingen garanti for.
Der er jo reelt tale om en særskat.
Det ligner grangivelig situationen, da staten indførte det, der hed bruttoskatten eller rettere det ord, man hellere ville høre, nemlig arbejdsmarkedsbidrag, som vi indførte i 1993 - en skat, der blev indført for at dække udgifterne til dagpenge og efterløn; det blev der sagt.
Det blev samtidig sagt, at den særskat - eller arbejdsmarkedsbidraget - var noget, der blev indført, fordi der var en høj arbejdsløshed, og man regulerede den efter, hvor stor arbejdsløsheden ville være i fremtiden.
Arbejdsløsheden er faldet, men det, der hedder bruttoskatten, er steget 50 pct.
Det er faktisk det samme, der er ved at starte forfra igen.
Man vil være klar over, at langt de fleste, det drejer sig om, er folk, der står ude på fabrikkerne, det er murere og tømrere, og jeg kunne blive ved, ja, det er alle de lønmodtagere, som virkelig bliver slidt op, og som i mange tilfælde nødvendigvis må gå på efterløn.
Dem, vi taler om, ja, det er trækdyrene.
Det er ikke negativt ment, men det er den rigtige betegnelse.
Det er dem, der slæber alt det sammen, som vi bruger her i samfundet.
Det er dem, der sørger
for, at vi har et velfærdssamfund
De må nu igen holde for.
Det er noget, som vi selvfølgelig ikke kan støtte i Fremskridtspartiet.
Var der tale om, at man ærligt gik ud og sagde: Nu må I selv finansiere efterlønnen, og så samtidig fik bruttoskatten, hele det vanvittige skattetryk, sænket betydeligt, ja, så var det noget helt andet, vi skulle tage stilling til.
Nej det, der er tale om, er, at de lavestlønnede i vores samfund må igen holde for, noget som vi selvfølgelig ikke kan være med til.
Det, det drejer sig om, er, at statsministeren har gjort det klart for alle, at han vil have den ære at udstede det, der hedder et efterlønsbevis.
Det får han nu lov til.
Men hvem kommer til at betale for det?
Det gør lønmodtagerne selv.
Og i øvrigt så får de et efterlønsbevis, som faktisk ingenting er værd, ikke juridisk.
Der kan jo ske så meget ud i fremtiden, at det ikke er mere værd end det papir, det er skrevet på.
Fremskridtspartiet kan ikke være med til, at det endnu en gang går ud over dem i vores samfund, der slider og slæber fra morgen til aften, for at der kan blive noget til vores samfund, så det kan køre rundt.
Vi vil stemme imod det her lovforslag.