runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tove Videbæk (KRF), 2002-05-07:
I august sidste år stillede jeg et spørgsmål til den daværende sundhedsminister vedrørende en udvidelse af patientforsikringslovens dækningsområde, så også skader forvoldt af f.eks. militærlæger og praktiserende læger ville være omfattet.
Spørgsmålet var begrundet i, at der var en ung mand, en værnepligtig, der gik til militærlægen med smerter i benet, men militærlægen kaldte ham blot uden videre hypokonder og meget mere.
Den unge mand måtte gå fra militærlægen igen med uforrettet sag.
Et halvt år senere henvendte den unge mand sig på sygehuset, og det viste sig, at smerterne i benet skyldtes knoglekræft.
Han fik hurtigt venstre ben amputeret.
Forsvaret nægtede i 3 år at betale erstatning til den unge mand, på trods af at Patientklagenævnet havde bedømt det skete som en overtrædelse af lægeloven.
Den tidligere sundhedsminister svarede på mit spørgsmål, og han sagde, at han igen ville drøfte sagen med Sundhedsudvalget, og at han ville være positiv over for at se på spørgsmålet om en udvidelse af patientforsikringslovens dækningsområde.
Og efter de regler er det næsten umuligt for den skadelidte at løfte bevisbyrden for, at lægen har handlet ansvarspådragende. Vi kan bare se på sagen, der ligger i Odense nu, hvor en øjenlæge har behandlet patienter forkert i årevis, men det er vanskeligt at få en erstatningssag.
Denne enstrengede indgang kan eventuelt sikres ved, at der stilles krav om, at alle amter og H:S-systemet skal oprette en særlig patientrådgivning, hvor borgerne kan få råd, vejledning og hjælp med at målrette en eventuel klage eller et erstatningskrav til den rette myndighed.
Således er der faktisk allerede amter og sygehuse, som har oprettet et sådant patientkontor, og det er til stor hjælp for de berørte borgere. Sådan bør det naturligvis være i alle amter, for det er helt uacceptabelt, at borgerne skal løbe fra Herodes til Pilatus for at finde den rette person, der kan hjælpe dem igennem systemet, mens det er rimeligt og nødvendigt, at det bliver sådan, at det er enkelt for borgerne at klage og få erstatning, uanset hvor i sundhedssystemet de er blevet behandlet.
Og jeg synes, det er lidt spændende at følge, hvad der sker med forslaget herefter, og fra hvilken dato de danske patienter kan være sikre på, at de er forsikrede, uanset hvor i det danske sundhedssystem de bliver behandlet.
Line Barfod (EL), 2002-05-07:
Allerede i dag er klageadgang og forsikringssystem en uoverskuelig jungle for mange patienter.
Med stigende frit valg, flere behandlinger på privatklinikker og private sygehuse og flere behandlinger i udlandet forekommer det påtrængende at sikre patienternes retsstilling.
Formålet med forslaget er at sikre en enstrenget indgang til klagesystemet, således at det bliver nemmere for patienterne at klage, når der er grund til det.
på Privatklinikken, der førte til en lovændring, således at der skal være en lægeligt ansvarlig person.
Men denne stramning af loven sikrede ikke patienterne erstatning ved fejlbehandling.
Patientskadeforsikring gælder ikke alle former for behandling, og de fejlbehandlede patienter fra Privatklinikken var henvist til civile søgsmål for at få erstatning.
At overlade sin krop og helbred til andres faglige ekspertise er en tillidssag, og selvfølgelig kan der ske fejl, men patienten bør altid være sikret erstatning, hvis der sker alvorlige fejl, uanset hvem der har henvist til behandlingen, og uanset hvilket regi den er foretaget i.
Og man skal være sikker på at få erstatning uden selv at skulle anlægge retssag. Enhver, der har prøvet at være igennem en retssag eller har fulgt folk, der har været igennem en retssag, ved, hvilken stor belastning det er, og hvis man i forvejen lider under at være fejlbehandlet, er der mange, der simpelt hen ikke har kræfter til at skulle igennem en retssag.
Derfor er det så vigtigt, at vi får udvidet patientforsikringsordningen. Forslagsstillernes formål med forslaget er at styrke patienternes retsstilling.
Vi vil selvfølgelig også gerne være med til at kigge på finansieringen, og vi håber da, at det kan lykkes at opnå enighed om en finansiering.
Da alle partier er enige om, at dette er en god idé, så bør det også være muligt at få dette sat i værk meget snart i stedet for at skulle blive ved med at udskyde det med henvisning til, at der kan være forskellige mindre detaljer, man ikke kan blive enig om.
Så vi opfordrer kraftigt til, at alle sætter sig sammen og kigger mest på at få styrket patienternes retsstilling, når nu der er enighed om det, og så kan man lade de partitaktiske forskellige uenigheder blive derhjemme.
Naser Khader (RV), 2002-05-07:
Som medforslagsstillere mener vi i Det Radikale Venstre, at forslaget styrker patienternes rettigheder.
En forenkling af klagesystemet og en udvidelse af Patientforsikringen er områder, som efter vores mening bør prioriteres.
Vi har længe haft en offentlig debat, der har afsløret
de problemer, der kan være forbundet med sundhedsvæsenets klagesystem.
Derfor finder vi, at det er fornuftigt at skabe en særlig patientrådgivning, ikke som en ny og endnu mere bureaukratisk instans, men som en rådgivning, der kan finde sted i sammenhæng med amternes patientvejlning.
Vi må netop lægge vægt på, at en sådan instans ikke skal gøre klagesystemet mere besværligt, men derimod lette adgangen.
Da vi allerede har indført en udvidelse af Patientforsikringen, så den også gælder private sygehuse, der benyttes i amternes regi, giver det ikke mening, at patienter, der selv søger behandling på private sygehuse, er dårligere stillet.
At udvide Patientforsikringen vil efter vores mening også være en måde at dæmme op for de negative scenarier, som ofte forbindes med en privatisering af sygehusvæsenet.
Vi ønsker ikke, at en privatisering stiller patienterne ringere - ud fra et retligt perspektiv.
Lene Garsdal (SF), 2002-05-07:
Nu har det jo været interessant som medforslagsstiller at høre på debatten eller polemikken, der har været mellem nogle partier, som har deltaget i mange forhandlinger før.
Jeg er sikker på, at SF også har deltaget, og at det også har været konstruktivt. Det har jo længe været et ønske for SF at forbedre patientklagesystemet.
Grunden til, at vi er medforslagsstillere, er naturligvis, at det haster nu, fordi der nu er kommet en helt ny struktur for behandling af patienter her i det her land.
Fra 1. juli er det jo sådan, at patienterne får det frie valg, der også har været nævnt her mange gange, og de kan så vælge at blive behandlet på private sygehuse eller på sygehuse i udlandet, hvis der er indgået en behandlingsaftale med stedet.
Men, som det også er sagt af fru Lone Møller og andre, så er der ikke sikret ensartede rettigheder i patientforsikringssammenhæng, heller ikke hvis man bliver behandlet hos en privatpraktiserende læge eller en privat speciallæge, og det er det, der gør, at det her forslag haster på en måde, som det formentlig ikke gjorde under den forrige regering.
Derfor er det her et godt forslag, der styrker patienternes rettigheder også med et enstrenget system, så patienterne kan finde rundt i klagesystemet.
Og det ville være fint, om man kunne få gennemført det ved en lov, som bakkes op af et stort flertal af partierne her i Folketinget.
Der er også i forslaget her peget på, at patientrådgivning eventuelt kan varetages af amternes patientvejledere, sådan at de ikke skal ud og lave nye strukturer, og det finder vi fornuftigt.
Den samme retsstilling skal og bør patienterne have i det her land uafhængig af, hvor de bliver behandlet, og derfor mener vi, at vi må have patientforsikringsordningen til at omfatte alle patienter.
Jeg vil se frem til at blive inviteret til møde og deltage i drøftelserne om, hvordan det skal blive i fremtiden.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Det, jeg har spurgt fru Birthe Skaarup fra Dansk Folkeparti om at give tilslutning til, er, at loven skulle fungere fra 1. januar, men med den garanti, at det var pr. 1. juli.
Det er selvfølgelig ikke noget, som borgerne spekulerer
Det ved fru Else Theill Sørensen også godt.
Derfor er det ikke et spørgsmål om, hvorvidt det er det ene eller det andet.
Det er, for at man ikke skal kunne unddrage sig og sige, at borgerne ikke skal være underlagt.
Det er jo også, fordi der kun er 3 uger tilbage af denne her samling, og vi ved godt, at et ordentligt lovforslag ikke kan nå at blive udarbejdet.
Men derfor kunne man godt give det tilsagn, at pengene var fundet pr. 1. januar, og det er altså det, vi lægger op til.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-07:
Som ministeren har gjort rede for, er det sådan for det frie valg, som man kan få, hvis ikke man kommer til inden for en vis tidsfrist, at man der er forsikret på samme måde, som hvis man blev henvist til et offentligt sygehus.
Med hensyn til beløbet: Det skal jeg ikke kunne sige noget om.
Men hvad med de patienter, der ville komme i klemme, hvis nu fru Lone Møller eller fru Line Barfod udsætter ikrafttrædelsestidspunktet for det her til den 1. januar?
Jeg kan ikke se, at der er meget forskel på retsstillingen.
Lone Møller (S), 2002-05-07:
Der er ingen tvivl om, at det her koster penge.
Men jeg vil gerne spørge fru Else Theill Sørensen, som jo er medlem af et regeringsparti, om fru Else Theill Sørensen, som jo er meget positiv over for det her, ikke er bekymret for de patienter, der pr. 1. juli kommer i klemme.
Der er ingen tvivl om, at når Socialdemokratiet og andre partier har fremsat det her forslag, så er det jo, fordi der er blevet speedet op på det frie valg.
Det har nok været tiltrængt igennem en årrække, men er jo ikke mindre tiltrængt her pr. 1. juli.
Derfor vil jeg spørge fru Else Theill Sørensen, om ikke fru Else Theill Sørensen er bekymret for, hvordan patienternes retsstilling vil være pr. 1. juli, når de på en eller anden måde inden for visse områder er fuldstændig retsløse.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-05-07:
Jeg tror, man som tilhører til denne her debat godt kunne sætte sig til at tænke over, hvordan det mon ville lyde, hvis de faktisk var rigtig uenige, for det her er jo noget, som temmelig mange er enige om.
Det er Det Konservative Folkeparti også.
Vi er enige med forslagsstillerne og nok også alle her i Folketinget om, at der er behov for en forenkling af klageadgangen i sundhedsvæsenet.
For den patient, det er gået ud over, kan det ofte være svært at skelne mellem på den ene side spørgsmålet om klagen over selve behandlingen og på den anden side spørgsmålet om erstatning.
Derfor er det som sagt oplagt, at der er behov
for en forenkling.
I Det Konservative Folkeparti er vi enige i, at der bør etableres et enstrenget system, og vi har med glæde konstateret, at ministeren vil invitere alle partier til at deltage i en drøftelse af, hvordan en kommende ordning på det her område så skal udformes.
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
Nej, for vi skal have alle facetter på plads i denne her sag.
Det er jo ikke kun én ting.
Finansieringen skal jo på plads, og det skal vi sætte os ned og finde ud af.
Line Barfod (EL), 2002-05-07:
Men hvis nu det ikke lykkes for Dansk Folkeparti at få den del igennem med regeringen, der nu er sikret flertal for, med ikrafttræden 1. januar 2003, vil Dansk Folkeparti så stemme for det her forslag eventuelt ved en behandling i efteråret, så vi sikrer, at der er en ordentlig forsikringsdækning for alle patienter fra 1. januar 2003?
Birthe Skaarup (DF), 2002-05-07:
så denne her patientklagereform kan blive igangsat fra 1. januar 2003.
Så selv om man ændrer forslaget, har det ikke den interesse, som fru Line Barfod gerne vil have, at jeg skal udtale her fra talerstolen, fordi vi i denne her sag fra Dansk Folkeparti har yderligere ting, vi gerne vil have ind i denne her reform.
Det er derfor, jeg siger, at det her gør det ikke alene, men lad os sætte os ned sammen.
Jeg synes, det er en god idé, som sundhedsministeren allerede har sagt, at det kunne være en sag for alle Folketingets partier.
Line Barfod (EL), 2002-05-07:
Jeg vil gerne høre fru Birthe Skaarup: Hvis datoen bliver ændret til 1. januar 2003, således at Dansk Folkeparti ikke er bundet af sin finanslovaftale,
vil Dansk Folkeparti så stemme for det her forslag?
Der kunne man jo så vælge at sige, at skattelettelserne til erhvervslivet næste år ikke skal være lige så store, så der derfor kunne blive råd til de millioner, som det koster at sikre, at alle patienterne får en ordentlig forsikring.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-07:
Jeg skal gøre det meget kort.
Jeg vil bare gerne nuancere det billede, nogle har forsøgt at skabe af, at der var en regering, som havde
en færdig pakke, og at det nærmest kun var det tekniske tilfælde, at der kom et valg, som gjorde, at den pakke ikke blev realiseret
Det er det billede, jeg forsøger at nuancere.
Det er derfor, jeg tillod mig at bruge metaforen fristil.
Der var en skitse til en reform med syv overskrifter, men der var jo ikke forhandlet en entydig substans frem under de syv overskrifter.
Der var muligvis nok en enighed blandt Folketingets politiske partier om, at der skulle være en enstrenget klageadgang, men hvor skulle den organiseres?
I amterne, i statsamterne, som et nyt decentralt statsligt forvaltningsobjekt eller hvad?
Så langt nåede man jo ikke.
Man nåede altså heller ikke til det punkt, hvor man selv anviste penge.
Det er derfor, jeg bare gerne vil nuancere det der billede af, at nogle har keret sig meget om det her og andre er nu ligeglade.
Vi kerer os om det her, vi vil gerne gøre noget ved det, men vi tager tingene i den rigtige rækkefølge, og vi vil have pengene til stede først.
Ole Stavad (S), 2002-05-07:
Jamen vi oplever jo det samme fortvivlende i denne her debat, som vi også har oplevet med skatteministeren, nemlig at man taler om noget andet end indholdet.
Det, der faktisk altid har været et hovedprincip, er, at vurderingerne skal være korrekte, og derefter er det en politisk afgørelse, hvilket niveau skatterne skal være på. Jeg må indrømme, at jeg hører først hr. Peter
Christensen, så hr. Jens Rohde, så fru Charlotte Antonsen og i en lang række sammenhænge også skatteministeren sige, at det her har til formål at forhindre, at vi får rigtige vurderinger.
Jo, jo, altså at vi har brugt det som instrument til at hæve ejendomsskatterne, kan da kun betyde, at man mener, at det, at vi har fulgt den rent faktiske prisudvikling, ikke må ske fremover
Ellers er det rent vrøvl.
Det, hr. Jens Rohde, siger hænger simpelt hen ikke sammen.
Derfor holder man kassen med vurderinger for sig selv, men vurderingerne skal være korrekte.
Det samme har skatteministeren sagt i et svar til udvalget, det har han sagt i et samråd.
Men når han har været uden for samråd og uden for udvalget, har han sagt, hvorfor folk skulle klage, når det var sådan, at vi nu havde låst det fast, og dermed signaleres, at det nok er rigtigt, at de der vurderinger skal være forkerte fremover.
Med hensyn til om vi vil holde fast i ejendomsværdiskattestoppet, kan jeg sige, at det strider
stærkt imod vores retfærdighedsfølelse at udskrive skatter på et tilfældigt grundlag, at sikre, at mennesker med fuldstændig ensartede vilkår kommer til at betale vidt forskellige skatter.
Derfor rækker min fantasi ikke til, at to mennesker, to familier, der bor ved siden af hinanden, som bor i fuldstændig ens huse, med ens forhold skal betale vidt forskellige skatter.
Det troede jeg heller ikke Venstres retfærdighedsfølelse rakte til.
Det kan vi konstatere i dag at det gør den, at det er det lovforslag, man vil have vedtaget.
Jeg siger velbekomme, og så må vi jo se, hvad borgerne mener om den sag.
Svend Erik Hovmand (V), 2002-05-07:
Som jeg sagde for et øjeblik siden, er der mange detaljer i denne sag, og vi kunne underholde hinanden resten af eftermiddagen med eksempler på så det ene og så det andet.
Lad mig bare give et enkelt, for jeg vil nemlig ikke her fra talerstolen stå og tage stilling til sådan nogle beregningseksempler, men bare for ligesom at anskueliggøre, hvad det er for nogle termer, vi beskæftiger os med.
For nogen tid siden talte, jeg tror, det var den socialdemokratiske ordfører, om liebhaverejendomme, nogle af dem, som var solgt til en meget høj pris.
Jeg hørte forleden et eksempel, det kan være lige så godt som så mange andre, hvor to brødre var interesseret i at købe deres barndomshjem.
Det barndomshjem var vurderet til 700.000 kr.
De bød hinanden op og blev ved med at byde hinanden op, for de to mennesker ville altså hver for sig have det hus.
Det blev solgt til 1,4 eller 1,3 mio. kr. - på det lag.
Vurderingsfolkene skulle bagefter se på, hvad det hus egentlig skulle vurderes til.
Det skulle stadig væk vurderes til de 700.000 kr., som det oprindelig var vurderet til.
Hvorfor det?
Fordi det var vurderingen af den ejendom.
Den omstændighed, at der er to mennesker, de to eneste i hele verden, som ønsker at få det hus, er jo ikke retningsgivende for, at vurderingen så skal hæves for det hus og for det område. Jeg siger bare, at man altså kan konstruere utrolig mange eksempler.
KL. 17.30
Det, vi har gjort, er, at vi har sagt, vi ikke kan lave om på alle fortidens fejltagelser.
Nu trækker vi en streg i sandet.
Det, hr. Vernersen for et øjeblik siden sagde, var jo, at der altså er nogle mennesker, som åbenbart efter det gamle system har været behandlet forkert, hvilket det gamle system altså ikke har kunnet rette op på.
Vi har brugt et kriterium, som hr. Kristian Jensen
pegede på, der hedder byggetilladelse.
Der var i huset en diskussion - når jeg nu siger huset, så mener jeg Skatteministeriet - om, hvorvidt man alene skulle koncentrere sig om det, eller om man i helt ekstraordinære, eksorbitante tilfælde, tror jeg det var, jeg sagde, skulle have en undtagelse.
Men vi har lyttet til den debat, der var under det åbne samråd, og fundet, at det skal der ikke.
Lad os nu fastholde og stå fast ved et enkelt kriterium, nemlig byggetilladelsen.
Det er det, vi kan administrere efter, det er entydigt osv. Så er der det der med forbedringer.
Jamen forbedringer kan jo altså være utrolig mange ting.
Den socialdemokratiske millimeterretfærdighed kommer jo helt frem i dagslyset, når man siger: Det skal være fuldstændig hundred procent retfærdigt, også når det drejer sig om forbedringer!
Jo, undskyld, jeg spørger, men der er jo stor forskel på, om hr. Vernersen vil have et fint og dyrt tapet på sin væg, eller han bare vil have malet med en billig plasticmaling.
Jeg mener, hvor langt skal vi gå i millimeterretfærdighedens navn?
Jeg vil også gerne sige, at når hr. Stavad mente, at det var for tilfældigt, så siger han samtidig også en hel del om det system, vi har haft indtil denne dag.
Nu går vi over til et skattestop, og dermed sikrer vi, at alle i fremtiden ved, hvad man kan disponere efter.
Jens Rohde (V), 2002-05-07:
Jeg vil godt meget kraftigt understrege, og det tror jeg også at jeg roligt kan gøre på vegne af hr. Kristian Jensen
at der ligger ikke fra Venstres eller regeringens side nogen form for kritik af de mennesker, der har udført det arbejde, som de er blevet bedt om, tværtimod, det er systemet, som vi angriber.
Den, som såede tvivl om folkenes arbejde, var en af de to socialdemokratiske ordførere, der stod heroppe og sagde, at det flød med forkerte tal.
Vi ønsker at gøre op med et system, som jo åbenlyst er blevet brugt som instrument til at hæve ejendomsværdiskatterne.
Det er jo det, det handler om.
Derfor er fru Charlotte Antonsens spørgsmål jo også ganske relevant, og derfor vil jeg også stille det her igen: Er det sådan, at Socialdemokratiet, hvis det engang igen får magt, som det har agt, så vil fjerne loftet over ejendomsværdibeskatningen?
Det, det handler om for den enkelte borger, er jo dybest set, hvorvidt skatterne stiger eller ej.
Det har vi ikke fået et svar på endnu.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-07:
Jamen nøjagtig det, fru Colette L. Brix reagerede på under førstebehandlingen, er jo gældende nu: det er ikke alle, der er med i ordningen, men nu er det kun den svageste gruppe, der ikke er med.
Det må vi vist kunne få bekræftet.
Så sagde fru Colette L. Brix i en anden sammenhæng til fru Sandy Brinck: Vi kan ikke gøre for det.
Jo, på dette område kan Dansk Folkeparti gøre for, at dette forslag ikke bliver stemt igennem.
Dansk Folkeparti har magt til at forhindre, at det bliver på den socialt skæve måde, der nu er lagt op til.
Sandy Brinck (S), 2002-05-07:
Jamen hvorfor holdt Dansk Folkeparti ikke fast i det, som Dansk Folkepartis ordfører sagde til Ritzau den 9. marts?
Jeg citerer: »Vi må i stedet for se at få løst alt det sygehusvrøvl uden skattefinansierede særordninger.« Uden skattefinansierede særordninger!
Dansk Folkeparti havde alle muligheder.
Vi kunne have stemt regeringen ned, vi kunne have sørget for, at løsningen på sundhedsproblematikken ikke skulle være, at de allersvageste, de deltidsansatte og de korttidsansatte, skulle betale prisen.
Det kunne vi have gjort.
Men i stedet blev Dansk Folkeparti inviteret til de fine borde, til magtens sødme, og så kunne man ikke stå for fristelsen.
Det er det da ikke.
Colette L. Brix (DF), 2002-05-07:
Først til fru Sandy Brinck
: Fru Sandy Brinck er meget, meget bekymret over, at de mennesker, der står uden for arbejdsmarkedet, ikke kan komme til på sygehusene.
Men jeg har ikke været herinde i 9 år, jeg har ikke gået og snorksovet herinde og lavet de ting, der er blevet lavet til de mennesker, der er udenfor.
Jeg har ikke været med til det, og det kan jeg desværre ikke gøre for. Men noget helt andet er, at det lovforslag, der nu er blevet brygget sammen, er ikke så ringe endda, for der er jo ikke nogen, der siger, at arbejdsgiverne er nogle store fumledyr, der vil gøre alt for at genere deres medarbejdere.
Det med deltiden vil jeg godt svare på.
Det kunne da godt tænkes, at arbejdsgiveden siger til en medarbejder, som
er der 4 timer om dagen
: Ved du hvad, du gør et godt arbejde, og du kommer med ind under cirkulæret.
Måske følger man funktionærcirkulæret, der siger mindst 8 timer.
Det kunne jo godt tænkes, at selv arbejdsgivere er så fornuftige.
Det tror jeg på, og jeg synes, vi er nået langt.
Til det med, at Dansk Folkeparti vil være med til at ødelægge folk, der er uden for arbejdsmarkedet, vil jeg bare sige: Hvad er det da for noget sludder?
Vi kan da ikke gøre for, at hospitalsvæsenet har så mange problemer, som det har. Det skyldes jo, at der er så mange mangler.
Det ved alle, der arbejder herinde, og det er der altså ikke taget hul på.
Men det kunne jo være, det var det, man skulle se på og begynde at gøre noget ved det, og Socialdemokratiet har i hvert fald haft masser af tid.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-07:
Det var jo et meget hjerteskærende indlæg, fru Colette Brix holdt.
Det syntes jeg var rigtig flot, og derfor havde jeg selvfølgelig også forventet, at det var noget, der holdt.
Men det holdt jo ikke.
Med lovforslaget kunne man pille en lille gruppe -
sandsynligvis de mest velbjærgede - lønmodtagere på virksomhederne ud og give dem en fordel.
Nu har man udvidet kredsen, men så har man fået en restgruppe, nemlig de svageste.
Hvis det er socialt ansvarligt, forstår jeg ikke noget.
Den svageste gruppe - de deltidsansatte og de korttidsansatte - er nu holdt ude.
Fra at have en privilegeret gruppe, som man gav en fordel, er det blevet endnu mere skævt, vil jeg sige, for nu er det kun den svageste gruppe, man holder udenfor.
Kan fru Brix ikke kommentere sagen?
Sandy Brinck (S), 2002-05-07:
Jeg kan sådan set ikke forstå, hvorfor Dansk Folkepartis ordfører føler sig så uretfærdigt behandlet.
Jeg beklager, hvis vi kom til at tage Dansk Folkeparti alvorligt under førstebehandlingen, men det gjorde vi faktisk. Jeg beklager, at jeg troede, at når fru Colette Brix siger til Ritzau, at det vil Dansk Folkeparti ikke være med til, står det til troende.
Men det gør det ikke, må jeg bare konstatere.
Jeg må stadig stille det spørgsmål til fru Colette Brix, om det ikke er korrekt, at pensionisten med en ryglidelse kommer bagest i køen frem for direktøren med samme ryglidelse, og at det netop er det, som ikke kun vi, men også Ældre Sagen har kritiseret, og om det slet ikke gør indtryk.
Det er korrekt, at man ikke kan få alt i en forhandling, men Dansk Folkeparti kunne have stemt forslaget ned sammen med Socialdemokratiet, så vi overhovedet ikke fik den ulige behandling ind i sundhedsvæsenet.