Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2003-01-24:
Erhvervsretning og afdemokratisering er overskrifterne på det forslag til universitetslov, der behandles i dag.
Det var det også, da processen blev påbegyndt. Forslaget til universitetslov betyder, at de, der er på universiteterne til daglig, altså de ansatte og de studerende, mister indflydelse.
Magten gives til gengæld til bestyrelsesmedlemmer udefra og formentlig i høj grad til dem fra erhvervslivet.
Regeringen og Socialdemokratiet vil indføre en bestyrelse i stedet for konsistoriet.
Regeringen og Socialdemokratiet vil afskaffe det demokratiske valg af rektor; i stedet ansættes denne af en bestyrelse, og vel at mærke en bestyrelse med eksternt flertal.
Ligeledes skal der være ansættelse i stedet for valg, når det gælder dekaner og institutledere.
Universiteternes nye bestyrelse skal være en rigtig ledelse med handlekraft og alle de andre plusord fra erhvervslivets håndbog i floskler.
Nok står der i regeringens og Socialdemokraternes forlig, at bestyrelserne skal være brede, altså at én sektor ikke skal kunne være dominerende, men jeg vil sige, at når det nu ikke står i lovforslaget, så vil jeg fortsat, som jeg gjorde fra start af, tillade mig at tvivle på, at det er meget andet end tomme ord og kompromis, der gjorde, at Socialdemokraterne kunne være med ved bordet.
Universiteterne har da bestemt haft en tendens til at være virkelighedsfjerne, men at indføre bestyrelser med flertal er ud fra vores synspunkt at gribe fat det fuldstændig forkerte sted.
Det minder langt mere om et ideologisk korstog end om egentlig vilje til at forbedre universiteternes kontakt med omverdenen.
Vi vil meget gerne være med til at åbne universiteterne, men det er meget vigtigere at sørge for, at det er den daglige undervisning, der knytter sig tættere til samfundet, end at de overordnede retningslinjer dikteres af erhvervslivet.
Det kunne f.eks. være gennem udbygning af praktikmuligheder, det kunne være ved at give eleverne en større indflydelse på deres egen hverdag, så ville det nok give sig selv. Ministerens ønske om at organisere universiteterne som privat virksomhed betyder en voldsom afdemokratisering.
I stedet for at de ansatte og studerende er med til at træffe beslutninger om universitets dagligdag og dermed bliver ansvarlige og engagerede i hverdagen, skal magten nu flyttes ud, og rektor mister jo den demokratiske legitimitet, der kommer fra et valg, og bliver nu en slags administrerende direktør.
Det mener vi er uhensigtsmæssigt.
Når universiteterne skal styres af de her udefrakommende folk, så risikerer vi, at det bliver snævre interesser, snævre erhvervsinteresser, der kommer til at bestemme de uddannelsesmæssige og forskningsmæssige prioriteter på universiteterne til skade for den brede faglige fundering.
Hvis universiteterne i fremtiden uddanner og forsker efter snævre kortsynede erhvervsinteresser, kan vi jo forudse, at unge, der har taget en uddannelse, ikke har en bred nok faglig baggrund og ikke kan omstille sig hurtigt nok, efterhånden som samfundet ændrer sig.
Vidensudveksling, åbenhed over for omverdenen er nogle af de kodeord, der optræder i lovforslaget, og vi ved jo godt, hvad det kommer til at betyde.
Det kommer netop til at betyde den meget snævre forskning.
På Danmarks Tekniske Universitet afskaffede et flertal i Folketinget for et par år siden demokratiet og indførte selveje og eksternt flertal i bestyrelsen.
Begrundelsen var i høj grad økonomisk, DTU skulle belåne bygningerne og derved skaffe sig penge.
Det er gået galt, det er gået fuldstændig galt.
Det er gået galt for demokratiet, og det er også gået fuldstændig galt økonomisk.
Økonomien måtte forskningsministeren redde gennem et særtilskud sidste forår, og det er min opfattelse, at flere ting i dag besluttes bag lukkede døre, i mindre og mindre fora på DTU, end det var realiteten tidligere, ligesom der, så vidt jeg ved, er konflikter mellem de studerende og rektor på mange flere punkter i dag, end der var tidligere.
Det vil altså sige, at alt i alt står man i en situation, hvor konfliktakserne på universitetet ændres uhensigtsmæssigt, økonomien er ramlet det sted, og forskningen er bestemt ikke blevet bedre på baggrund af den model.
Når nu det førende eksempel på selveje gik galt, så vælger flertallet alligevel at gøre det selvejende.
Godt nok tager man ikke bygningerne med, for det så man jo skabte økonomisk ruin, men uanset det skal de være selvejende.
Det er det ideologiske korstog og det på trods af, at Venstres ordfører tidligere adspurgt i dag ikke har kunnet give bare ét eneste eksempel på, at selveje skulle gøre uddannelserne bedre, og det er vel det, der er målet.
Målet er vel, at uddannelserne skal være bedre; man kan blive helt i tvivl under denne her debat.
Vi kan jo så også se, at universiteterne ikke bryder sig om det her lovforslag.
Vi kan se i Politiken den 22. januar, at en fjerdedel af de universitetsansatte aktivt har skrevet
under mod loven.
Det bekræfter f.eks. Magisterforeningen, hvis interne undersøgelser viser, at op mod 80 pct. af de ansatte er modstandere af lovforslaget.
I høringsmaterialet kan man se en bred kritik af lovforslaget fra universitetsverdenen, men det gør tydeligvis intet indtryk på regeringen, og det gør intet indtryk på Socialdemokratiet.
De sidder denne her kritik fuldstændig overhørig, og det selv om jeg faktisk mente, at vi havde et åbent forløb til at starte med.
Jeg synes desværre ikke, at man har fulgt det op i slutfasen af det her.
Jeg vil sige, at med den rivende teknologiske og samfundsmæssige udvikling, vi gennemgår i øjeblikket og har gennemgået i de sidste 20 år, bliver det understreget, at i stedet for virksomhedsledelse, snævre, stærke ledelser på universitetet, er der behov for, at der bliver tænkt bredt.
Der er behov for mere frihed, der er behov for mere fordybelse, og der er behov for mere demokrati.
De ting hænger fuldstændig tæt sammen.
Piller man ved det ene, vil man automatisk komme til at pille ved det andet, og det er desværre det, man gør med denne her lovgivning. I Enhedslisten vil vi gerne sikre de ting, vi vil gerne sikre friheden, fordybelsen, bredden, demokratiet og åbenheden, og på den baggrund kan vi ikke stemme for det lovforslag, der ligger her. Jeg mangler stadig at få svar, det kan være, ministeren kan give det, på, om vi bare kan få ét eksempel på, at selveje og afdemokratisering skulle være noget, der gav en bedre uddannelse.
Det synes jeg ville være på sin plads om vi kunne få et svar på.