Aage Frandsen (SF), 1999-04-29:
Jeg må jo konstatere, at den gamle sætning om, at det er sværere at overvinde sig selv end at indtage en stad, også passede i den her forbindelse.
Det erkendes godt nok fra mange sider, at det, man lavede i forbindelse med finansloven omkring produktionsskoler og daghøjskoler og AMU-centre, ikke var det mest smarte.
Det var nærmest halvdårligt.
Man havde en målsætning, og så havde man nogle midler, men midlerne havde nogle følgevirkninger, som var klart utilfredsstillende.
Det andet, som vi er optaget af, er, at vi på de her områder har nogle uddannelsesinstitutioner, som er særlige.
Og det gode ved det danske uddannelsessystem er, at der somme tider gror noget op af sig selv, uden at staten sådan set har villet det.
Men det gør der.
Det er det, der har været noget af det bedste omkring vores folkeoplysningstradition og vores højskoler og sådan nogle ting, der er sket i Danmark.
Det, der var tilfældet med daghøjskoler, da de dukkede op, var, at der sådan set ikke var nogen, der sagde, at nu skulle vi have sådan nogle, og det vedtog man så en lov om.
Nej, de kom.
De kom ud af en bestemt tid og har indrettet sig på i forhold til den aktuelle situation altid at kunne give et relevant tilbud.
Her er så en rapport, som OECD har lavet, og som er utrolig positiv over for produktionsskolerne.
Men ingen refererer til den.
Den er åbenbart uinteressant.
Når jeg interesserer mig for den, er det, fordi de åbenbart anvender en pædagogik, der, som andre siger, ikke er så tosset.
Det er sagt på jysk.
Den er god, siger de.
Jeg er også meget optaget af, at det er relevant at se på, om målgruppen er den rette, og det synes jeg mange sådan måske næsten er for styrede af.
Der er nok nogle af dem, der er der, som ikke burde være der.
Det gælder både daghøjskoler og produktionsskoler.
Det, der også er vigtigt, tror jeg, er, at det er godt, at der er en vis bredde.
Det er farligt, hvis vi kun siger, at daghøjskoler og produktionsskoler er for en bestemt gruppe.
Det er vigtigt, de er åbne for alle, og at alle kommer der, fordi det løfter helheden, når der er nogle, der måske ikke er så, skal vi sige, uddannelsesmæssigt svage, der også kommer der.
Der siger man, at måske er en af grundene til denne succes, produktionsskolernes succes, at disse forløb får solid økonomisk støtte i Danmark i modsætning til andre lande, og at de også bliver brugt af uddannelsessøgende, der ikke har lidt nederlag, men som synes, skolerne er et tiltrækkende alternativ til det konventionelle system.
Den omstændighed, at de er for alle, snarere end kun for dem, der har lidt nederlag, skaber måske de omstændigheder, der gør dem til en succes for dem, der ellers ville komme til at lide nederlag.
Pointen her - også min pointe - er, at det selvfølgelig er klart, at det er for bestemte grupper, men vi skal ikke være bange for, at disse uddannelser også søges af andre, fordi det giver helhed, det løfter.
Det løfter nogle af dem, som måske risikerer at lide nederlag.
Og det synes jeg altså er vigtigt at tænke på, når man hele tiden har sporet efter det der med, at nu må vi passe på, at det ikke bruges af andre.
Det gælder både daghøjskoler og produktionsskoler, at det er vigtigt, at disse skoleformer har tilbud, og at vi også er åbne over for, at nogle, som måske ikke lige præcis er målgruppen, er der, fordi det er med til at løfte målgruppens selvbevidsthed og deres tro på, at de også kan noget.
Det er derfor, det både er af hensyn til kursisterne, som ikke kan komme ind på uddannelserne, at vi har rejst det her, og af hensyn til en bestemt uddannelsesform, en bestemt pædagogisk form.
Vi synes, at når andre lande fremhæver den som noget positivt hos os, så kunne vi altså også godt tænke på, at det var noget, der var værd at værne om.