Karen Jespersen (V), 2000-01-27:
Tak for den brede opbakning til lovforslaget, der jo, som ordførerne selv har beskrevet det, indeholder en række forskellige mindre forslag.
Jeg er helt enig med fru Jette Gottlieb i, at det absolut bør være sådan, at man skal bo og arbejde i det amt, hvor man er med i det sociale nævn.
Men der har altså været en henvendelse fra LO om et ganske særligt tilfælde.
Det er jo også sådan, at der står i lovforslaget, at der skal være en ganske særlig grund, og jeg kan belyse det nærmere i udvalget, hvis fru Jette Gottlieb ønsker det.
Så vil jeg sige til hr. Tom Behnke, at jeg kan sådan set godt følge ham, når han siger, at der er rigeligt med instanser på det sociale område: formidlingscentre og nævn og råd osv.
Men jeg synes alligevel, der er en særlig begrundelse for Det Sociale Råd, fordi det jo hænger sammen med, at vi har fået gjort arbejdsmarkedets parter meget mere aktive i det sociale arbejde.
Jeg synes altså, det er en kæmpe landvinding, at LO, Arbejdsgiverforeningen, FTF - altså funktionærerne - og også andre i dag føler en helt anden form for forpligtelse i forhold til det sociale arbejde, end de gjorde for bare 5 år siden.
Og en meget vigtig forudsætning for, at de mennesker, der hænger fast på overførselsindkomster - kontanthjælp, sygedagpenge - har bedre muligheder for at komme ind på arbejdsmarkedet, er, at arbejdsmarkedets parter er aktivt engageret i socialpolitikken.
Vi har i dag sådan et samarbejdsudvalg, der ikke er nævnt i lovgivningen, og det fungerer godt, og både LO og DA har altså været meget interesserede i, at det blev nævnt i lovgivningen for ligesom at tydeliggøre og slå fast, at der er det her samarbejde.
Så jeg synes egentlig. at det råd er sådan noget af det perspektivrige i det forslag her, fordi det egentlig markerer den nye æra, vi er på vej ind i, hvor samarbejdet mellem det sociale område og arbejdsmarkedets parter har fået et helt nyt indhold sammenlignet med, hvad det havde før.
Og efter min mening er det helt afgørende for, at vi kan få has på nogle af de sociale problemer, vi stadig væk har.
Der er i dag i den sociale servicelov en bestemmelse, der giver borgere, der modtager hjemmehjælp, en mulighed for at få ansat en hjemmehjælper efter eget ønske.
Men det må ikke være et privat firma, man udpeger, det skal altså være en konkret enkeltperson.
Når bestemmelsen ser sådan ud, er det bl.a., fordi det er et resultat af hele aftalen om revisionen af bistandsloven, der udmøntede sig i den sociale servicelov, der trådte i kraft den 1. juli 1998, og bestemmelsen er jo en af de få bestemmelser, som der var - hvad skal man sige? - politisk uenighed om, og hvor det netop var en del af at få hele aftalen til at falde på plads, at den endte med at se sådan ud.
Aftalen omkring de sociale love er ikke sådan bindende i et egentlig forlig, men jeg har jo hele tiden valgt at sige, at hvad angår de punkter, hvor vi ikke kunne blive enige, især når det drejer sig om de lidt mere følsomme punkter, mener jeg stadig væk, at man skal vise respekt af hensyn til den aftale, vi lavede på det tidspunkt.
Der har på et tidspunkt også været diskussion om anciennitetsbestemmelserne på børnepasningsområdet, og dér har jeg også sagt: Jamen jeg vil gerne gøre, hvad jeg kan gøre, hvor der er problemer med forsøgsbestemmelser og vejledning, men jeg synes ikke, det er acceptabelt at gå ind og ændre i loven så hurtigt efter, at vi lavede aftalen, og den trådte altså i kraft for mindre end to år siden.
Så vil jeg også sige, nu hvor forslaget går ud på, at man altså skal have mulighed for også at pege på et privat firma til at udføre opgaven, at jeg vil også mene, der er brug for at undersøge, hvad det egentlig vil betyde for kommunernes mulighed for at planlægge.
Det er jo en afvejning, vi har talt om utrolig mange gange, altså hensynet til den enkelte borgers muligheder for at vælge mere frit over for den enkelte kommunes mulighed for at planlægge ud fra de begrænsede ressourcer, den har.
For jo flere valgmuligheder, borgerne har, jo mere overkapacitet skal kommunen i virkeligheden have for at tilgodese alle behov - under indtryk af, at man ikke helt ved, hvor borgerne faktisk vil hente deres hjælp. Det er jo ydermere sådan, at kommunen i dag har en mulighed for at give borgerne den valgmulighed.
Det er jo ikke sådan, at den mulighed ikke eksisterer; det skal bare være sådan, at kommunen selv er indforstået med det. Derfor kan regeringen ikke støtte forslaget.
Vi mener, at vi skal holde os til det, vi vedtog, og som trådte i kraft for halvandet år siden.
Vi mener, at vi godt lige kan se, hvordan den her bestemmelse virker, inden vi overvejer at kaste os ud i noget nyt, og at det under alle omstændigheder også skal ses i lyset af, hvad det betyder for kommunernes planlægningsmuligheder.