runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2003-01-31:
Da vores ordfører, Anne-Marie Meldgaard, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Kontanthjælpsmodtagere er mennesker, som står til rådighed for det danske arbejdsmarked, men som er i en svær overgangsfase, før de finder arbejde. Derfor har vi fra offentlig side valgt at tildele dem en ydelse, indtil de finder et job.
Socialdemokratiet tror på, at mennesker på kontanthjælp ønsker at arbejde.
Vi mener, at når man er uden for arbejdsmarkedet, ønsker man at blive en del af det.
Principperne for at modtage kontanthjælp er at hjælpe modtageren på vej til et nyt arbejde.
Derfor skal vi undgå, at mennesker bliver for længe på kontanthjælp.
Ingen er tjent med, at vi indretter systemet som en sovepude for de mennesker, der uheldigvis er uden for arbejdsmarkedet.
Forslaget prioriterer derfor helt forkert.
Det vigtigste er at få kontanthjælpsmodtagere ind på arbejdsmarkedet.
Med dette forslag vil man snarere holde dem væk fra det.
Vi har nogle helt klare regler, som siger, at kontanthjælpsmodtageren altid skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er, fordi kontanthjælpsmodtageren skal være parat, når det opstår en spændende mulighed på arbejdsmarkedet.
Det virker helt forkert, at mennesker, der mangler arbejde, mister en mulighed, fordi de ikke står til rådighed.
Vi må bruge kræfterne på at gøre kontanthjælpsperioden så kort som muligt, så modtageren får en mere spændende tilværelse og bidrager til samfundet.
Men dette forslag, er jeg bange for, vil forlænge det, som skulle være en overgangsfase.
Derfor kan jeg kun sige, at principperne bag feriepengene er, at man optjener ret til godtgørelse i ferien efter at have arbejdet på den pågældende arbejdsplads. Man skal selvfølgelig have været i arbejde, før man har optjent feriepenge.
De regler gælder for danske lønmodtagere, og de skal selvfølgelig også gælde for kontanthjælpsmodtagere.
Alt i alt kan vi derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Ferieloven bygger på et optjeningsprincip.
Derfor er det vanskeligt at forene med kontanthjælp.
Ifølge de gældende regler er kontanthjælpsmodtagere fritaget i en ferieperiode.
De regler fungerer fint, og vi ser ingen grund til at lave om på dem.
Det gælder for alt i verden om at skabe muligheder for kontanthjælpsmodtagere på arbejdsmarkedet.
Det er det, vi skal bruge kræfterne på og ikke på at skabe dyre tiltag, der i hovedreglen holder ledige væk fra der, hvor jobbene er.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Når man prøver at få de ledige i beskæftigelse og man nogle steder gør en rigtig professionel indsats, kalder Enhedslisten det underlige ordninger.
Lad mig tage et eksempel på en efter Enhedslistens smag sikkert underlig ordning: sprogundervisning klokken 9 om morgenen.
Der er en dyr lærer til stede, der er klasselokaler osv., men eleven eller eleverne møder ikke op.
Man kan blive derhjemme, og Enhedslisten siger: Lad være med at trække folk i ydelser.
Jeg må sige, at der er en verden til forskel på Venstre og Enhedslisten.
Bjarne Laustsen (S), 2003-01-31:
Det forslag, vi behandler her, kunne være inde under den hat, vi kalder ret og pligt.
Jeg vil sige, at det er Socialdemokratiets opfattelse, at de ledige kontanthjælpsmodtagere, der »ikke har andet problem end ledighed«, skal behandles på samme vis, som vi behandler andre, f.eks. de forsikrede ledige i a-kassesystemet.
Derudover vil jeg gerne føje til, at i Socialdemokratiet har vi det sådan, at det altid skal kunne svare sig at arbejde, og vi synes, det er bedre, at man har forsikret sig, end at man er i kontanthjælpssystemet.
Men med den aftale, vi har lavet, »Flere i arbejde«, har vi opnået nogle forbedringer.
Det står vi ved, og derfor synes vi også, at det på en række punkter er i orden, at der er de samme konsekvenser som på andre områder.
Med hensyn til den diskussion, der var mellem beskæftigelsesministeren og fru Line Barfod, kan jeg sige, at vi har et helt, helt andet menneskesyn end det, ministeren giver udtryk for, selv om vi har lavet en aftale.
Der kan sagtens være nogle forhold, hvor folk skal i forskellige projekter, og det måske en eller to gange er nødvendigt at gå ud og hente de unge mennesker og få lært dem at stå op, hvis det er det, der er hovedproblemet.
De bliver trætte af, at man kommer og henter dem, og så ender det med, at de kommer selv.
Men der skal selvfølgelig være konsekvenser.
Hvis man udebliver og ikke har noget lovligt forfald, skal man simpelt hen kunne trækkes, det er vi helt enige i.
Det skal man jo også, hvis det er sådan, at man udebliver fra samtaler i a-kassesystemet osv., så et eller andet sted er der rimelighed og konsekvens i det.
Men rent menneskeligt kan man selvfølgelig se med forskellige øjne på det.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Jeg kan starte med at sige til hr. Flemming Oppfeldt, at det absolut ikke er sjusk fra Enhedslistens side, der ligger bag det her forslag.
Så vil jeg gerne spørge hr. Flemming Oppfeldt, hvorfor hr. Flemming Oppfeldt mener, det er rimeligt, at hvis man er samlevende og har valgt ikke at være gift, så er det ikke sådan, at man ikke har ret til sin egen indkomst. At det derfor skal være økonomien, der afgør, om man gifter sig eller ej.
Det skal ikke være økonomien, der er afgørende for, om man kan gifte sig eller ej.
Vi synes, det er en helt urimelig retsstilling, man har i dag, og jeg kan ikke helt forstå, at Venstre synes, det skal være økonomien, der er afgørende.
Så siger hr. Flemming Oppfeldt, at kontanthjælpen bliver udmålt efter familiens behov.
Jeg ved ikke, hvor hr. Flemming Oppfeldt har fået den opfattelse, for det er ikke det, der er virkeligheden i dag.
Den undersøgelse, der er foretaget af, hvor meget kontanthjælpsmodtagere har, viser tværtimod, at der er mange, der har en indkomst, der ligger under det, som Forbrugerinformation vurderer er nødvendigt for at kunne klare sig her i landet.
Der er mange, der ligger under, og det er der bl.a. en del børn, der lider under.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Venstre synes, man skal beregne en kontanthjælp ud fra, hvad husstanden behøver for at have til mad og til klæder og den slags.
Hvis den enes indkomst ændres, hvis den ene altså kommer i arbejde, får et rigtig godt, højtlønnet job, så tillykke med det, men hvis det sker, skal vi vel ikke bare udbetale uændret kontanthjælp, som om intet var hændt.
Vi er da nødt til at tage hensyn til, hvordan den økonomiske situation er i husstanden.
Det er da kolossalt uretfærdigt over for fordelingspolitikken i vort samfund, at man ikke skal tage hensyn til eksempelvis en kontanthjælpsmodtager, der bor sammen med en millionær, og det kan jeg høre at Enhedslisten ikke har taget højde for i sit forslag. Det synes jeg er noget sjusk.
Jo, jo, et af forslagene handler f.eks. om, at hvis man ikke møder op til sprogundervisning, hvis man ikke møder op i det hele taget, så er der ingen konsekvenser, så kan man bare blive derhjemme.
Det tror jeg da, at der er et par svage sjæle, der vil benytte sig af.
Det er en rigtig dårlig hjælp, Enhedslisten har præsenteret her i Folketinget i dag.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Det har vi været inde på flere gange i dag, men hvis hr. Flemming Oppfeldt ikke har fået det noteret ned, skal jeg da gerne gentage, at vi f.eks. på finansloven foreslog, at der skulle afsættes 3 mia. kr. yderligere til social- og sundhedsområdet for netop at få flere i arbejde med pleje, med at tage sig af de syge alle de steder, hvor der er behov for mere omsorg.
Omkring eksport har vi været med til at få sat penge af til forskning og udvikling af alternativ energi, så vi kunne få et tilsvarende eksporteventyr som med vindmøller på andre områder.
Her kunne der ellers være nogle gode muligheder.
Så vil jeg sige, at i Enhedslisten tillader vi os at være politisk ukorrekte.
Vi mener faktisk, at det er væsentligt, at man har sin egen indkomst.
Vi mener faktisk, det er væsentligt, at vi videreudvikler kvindernes frigørelse og selvstændighed.
Man skal ikke være et påhæng til sin mand, man skal have ret til sin egen indkomst
, selv om det måske ikke er det, som er mest politisk in på højborgen i dag.
Pernille Falcon (EL), 2003-01-31:
Desuden at det individualprincip, det her forslag bygger på, netop er ud fra den opfattelse, at man skal have ret til at have sin egen selvstændige økonomi
, så det er netop forsørgerpligten, vi vil have ophævet i den her sammenhæng.
Nu er der heller ikke så mange millionærer, hvis mænd har brug for at være på kontanthjælp.
Det er også vores generelle opfattelse, at man i lige så høj grad er ivrig efter at få et arbejde som kontanthjælpsmodtager som som dagpengemodtager
, så det er egentlig bare det samme grundprincip, vi vil have indført her.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Enhedslisten foreslår, at millionærer, der er gift med kontanthjælpsmodtagere, ikke skal bidrage til den fælles forsørgelse, populært sagt.
Enhedslisten foreslår, at den fælles forsørgelsespligt i ægteskabet ophæves, således at den ene ægtefælle kan opretholde fuld kontanthjælp, selv om den anden får et højtlønnet job.
Jeg ved ikke, hvad Robin Hood ville have sagt til dette forslag.
Jeg er sikker på, at han ville undre sig, men jeg ved, at forslaget vil modarbejde tilskyndelsen til at komme i ordinær beskæftigelse. Hvis det er sådan, at man får fuld kontanthjælp uden modregning, når den ene ægtefælle kommer i beskæftigelse, hvori ligger tilskyndelsen så til, at den anden ægtefælle kommer i beskæftigelse?
Dette forslag ligger i forlængelse af en stribe forslag fra Enhedslisten, som vi har drøftet her i eftermiddag, og som alle ønsker at bremse, at der kommer flere i beskæftigelse.
Det skal være mere attraktivt ikke at yde noget, siger forslagsstillerne.
Så kommer selve finansieringen af det.
Beskæftigelsesministeren har været inde på, at det kommer til at koste milliardbeløb, og normalt siger Enhedslisten jo, at den slags skal finansieres af olien ude i Nordsøen.
Derfor ville det være meget interessant at få at vide, hvad det er for et nyt oliefelt, Enhedslisten har opdaget ude i Nordsøen, for det ville da virkelig være dagens nyhed.
Men sådan et nyt oliefelt skal der i hvert fald til for at finansiere alt det her. Det ville være forfriskende, hvis Enhedslisten en gang imellem kom ned på jorden og måske ville forelægge os partiets ideer til følgende:
Punkt 1: Hvordan får vi flere rigtige arbejdspladser?
Punkt 2: Hvordan får vi flere iværksættere?
Punkt 3: Hvordan får vi styrket eksportsektoren?
Punkt 4: Hvordan kan vi skaffe arbejdskraft til pasning og pleje af 68-generationen?
Punkt 5: Hvordan skaffer vi indvandrerne i arbejde?
Nogenlunde disse punkter er Venstres og regeringens program.
Vi har fremsat en stribe forslag, som er ved at blive gennemført, vi mangler blot Enhedslisten i dette arbejde.
Jeg vil bare sige, at Venstre ikke kan støtte dette forslag.
Jeg skal også meddele fra Dansk Folkeparti, at de heller ikke kan støtte forslaget.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-01-31:
Vi så det jo ved den undersøgelse, der blev offentliggjort i efteråret via Integrationsministeriet på kommunernes integrationsindsats over for indvandrerne, at der er enorme variationer.
Disse variationer dækker jo interessant nok ikke så meget over forskellige områder i landet, de dækker over variationer fra det ene kommunalsystem til det andet kommunalsystem.
Vi kan nævne Grenaa og Ebeltoft for at tage to med vidt forskellige succeskriterier i det samme beskæftigelsesområde.
Så vores svar er altså, at hvis vi organiserer arbejdet ordentligt nok, hvis vi organiserer selve beskæftigelsesindsatsen ordentligt nok, så skal vi nok få mange, mange flere hænder i beskæftigelse, og vi skal ikke have vores indsats afsporet af, hvordan vi kan sende folk på ferie i stedet for at sende dem på arbejde, som de i virkeligheden ønsker sig.
Lars Barfoed (KF), 2003-01-31:
Jeg kan ikke afgøre her, om der er kommuner, der uretfærdigt trækker folk i ydelsen, altså at man forestiller sig, at de udebliver uden at have en gyldig grund til det.
Men hvis det er sådan, synes jeg da, at vi må se på de eksempler og vurdere dem, og det kan vi muligvis få belyst under udvalgsbehandlingen.
Men det ændrer ikke ved, at hvis man udebliver uden gyldig grund, skal man efter min opfattelse også trækkes, og jeg vil gerne spørge tilbage til fru Line Barfod: I situationer, hvor der simpelt hen er tale om, at man ikke gider møde op, er det så ikke rimeligt, at man bliver trukket i sin kontanthjælp?
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Nu har vi jo fået ganske mange eksempler ude fra kommunerne på, at det også sker uden gyldig grund, men jeg kan forstå, at det ikke anfægter De Konservative, at det, der foregår ude i kommunerne, faktisk ofte er, at man trækker folk uden gyldig grund.
Så vil jeg spørge: Mange af de mennesker, der er på kontanthjælp og bliver sendt i den ene aktivering efter den anden, har jo en del problemer.
Ville det ikke være bedre at give dem nogle muligheder for at komme videre i livet og få det overskud, der skal til for at komme i gang med noget uddannelse, jobtræning, lærlingeuddannelse eller andet, i stedet for at skyde dem endnu længere ud og risikere, at de havner helt dernede, hvor de hverken har nogen indtægt eller nogen bolig, for hvis man ikke får kontanthjælp, er det altså svært at få råd til at betale huslejen?
Så bliver de til meget større sociale problemer, både med den menneskelige lidelse, det medfører for dem selv, og de udgifter, det medfører for samfundet.
Kan det slet ikke få De Konservative til at overveje, om man måske skulle sætte ind over for folk i stedet for at trække dem i deres ydelse?
Lars Barfoed (KF), 2003-01-31:
Jeg synes, denne sag er meget enkel, og jeg vil sammenfatte den i få ord: Man modtager en ydelse fra det offentlige, man bliver sat i gang med noget aktivering med henblik på, at man på sigt får et ordinært arbejde.
Så stilles der selvfølgelig nogle betingelser, nemlig at man ikke kan få ydelsen, uden at man deltager aktivt i de tilbud, man får.
Bliver man væk, kan man ikke få kontanthjælpen, så enkelt er det.
Kontanthjælpen reduceres forholdsmæssigt i forhold til udeblivelsen.
Dertil kommer selvfølgelig, at i de situationer, hvor man har en gyldig grund til at blive væk - hvis man er syg, eller der måske er andre gyldige grunde - trækkes man naturligvis ikke.
Det er kun, når det er uden gyldig grund, man bliver væk, man bliver trukket forholdsmæssigt i sin kontanthjælp, og det er da kun ret og rimeligt.
Så enkelt synes jeg det kan siges.
Jeg skal hilse fra Kristeligt Folkepartis ordfører, som ikke kan være til stede, og meddele, at Kristeligt Folkeparti afviser forslaget, og det gør Det Konservative Folkeparti
Bent Bøgsted (DF), 2003-01-31:
Jeg så godt den udsendelse med en ung maler, der var i arbejde i et malerfirma; den så jeg godt.
Men det er et helt andet projekt end almindelig aktivering, han er ude i.
Det er et godt tiltag, og det skulle vi have noget mere af, det kan jeg kun støtte.
Men det er et helt andet projekt end almindelig aktivering.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Det er muligt, hr. Bent Bøgsted ikke er klar over, at det koster penge at have en bolig.
Man skal betale indskud, man skal betale husleje hver måned, osv., og det er altså svært, hvis man kun har en kontanthjælp.
Den er ikke særlig høj, og derfor er der altså nogle gange folk, der bliver hjemløse og ikke har nemt ved at finde et nyt sted at bo.
Det er
i den situation, de oveni bliver straffet af kommunen ved at miste kontanthjælpen, og så kommer de jo helt ud af det hele. Et tredje eksempel er de unge, der har svært ved at komme op om morgenen og i det hele taget har svært ved at få tingene gjort.
Ville det ikke være bedre, som man har gjort i Købenavns Kommune, at skaffe dem ud hos en lille mester og komme ind i et projekt, hvor de får en løn, føler sig værdsat og kan se, at der er mulighed for dem for at få en lærlingeuddannelse og komme videre i livet, i stedet for at sende dem ud i noget aktivering og trække dem i kontanthjælp, når de ikke kommer op om morgenen osv., med den store risiko for, at de så fortsætter på en kriminel løbebane?
Bent Bøgsted (DF), 2003-01-31:
Nu ved jeg ikke, hvad det er for nogle små kommuner, fru Line Barfod taler om, men ude i de små kommuner har vi masser af boliger, masser af ledige lejligheder de kan få, meget billige lejligheder endda.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Det glæder mig at høre, at vi kan blive enige så langt.
Hvad så med et andet af de konkrete eksempler ude fra virkeligheden: En, der er blevet hjemløs, ikke har noget sted at bo, sover rundtomkring hos forskellige venner og bekendte og derfor især i den lille landkommune, som han bor i, har svært ved at nå frem til aktiveringsstedet til tiden hver dag og nogle gange simpelt hen ikke kan komme derhen, for det er altså hårdt ikke at have noget sted at bo og skulle sove på forskellige sofaer.
Mener Dansk Folkeparti også, det er rimeligt, at han så mister sin kontanthjælp?
Bent Bøgsted (DF), 2003-01-31:
Nej, det er ikke rimeligt, hvis der er nogle, der er så nedslidt, at de ikke kan passe arbejdet.
Det er vi fuldstændig enige om, og det er også noget, vi skal kigge på med den nye arbejdsskadereform: Hvad kan der gøres? Det burde være sådan, at kommunerne tager hensyn til, hvis der er nogle, der har en skavank, for så har de andre problemer end bare almindelig ledighed, og så er det jo ikke den aktiveringsform, som vi arbejder med i den nye arbejdsmarkedsreform, de skal ind under.
Så er det et beskyttet job eller et eller andet, de skal ind i, og så er det helt andre forhold, de arbejder under.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Tidligere i dag, da vi diskuterede arbejdsskadereform, viste hr. Bent Bøgsted stor forståelse for f.eks. nedslidte rengøringsarbejdere og social- og sundhedsarbejdere, som ikke kunne få erstatning, på trods af at de var kommet til skade på arbejdet ved at blive nedslidt.
En del af dem er jo på kontanthjælp og har ikke fået anerkendt deres skader og ikke fået førtidspension.
De bliver sendt ud i arbejdsprøvning, aktivering osv., og nogle af dem er så plagede af smerter, at de har svært ved at møde til tiden om morgenen, og nogle gange har de svært ved overhovedet at komme af sted.
I nogle kommuner vælger man altså at trække disse mennesker i kontanthjælp, og mener Dansk Folkeparti virkelig, at det er rimeligt?
Bent Bøgsted (DF), 2003-01-31:
Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Det har altid været sådan, at hvis man ikke møder på arbejde, tjener man ingen penge.
Det gælder, uanset hvilket job man har som lønmodtager, og det er meget rimeligt.
Passer man ikke sit job, kan man heller ikke forvente at få løn.
En kontanthjælpsmodtager, der er i aktivering, har fået oplyst disse regler: Udebliver du fra aktivering, bliver du trukket i kontanthjælp.
Er der en gyldig grund til udeblivelsen, bliver der heller ikke trukket i kontanthjælpen, men der må trods alt kunne stilles krav til klienterne, for at de kan få udbetalt kontanthjælp.
Det er kun ret og rimeligt.
Line Barfod (EL), 2003-01-31:
Der var nogle, der havde nogle problemer, som skulle løses først, f.eks. at de ikke havde noget sted at bo eller havde en kæmpegæld eller var midt i en skilsmisse eller andet.
Der var også alle dem, der var syge, både psykisk syge og fysisk syge, og som havde behov for at blive noget mere raske, end de var.
Jeg synes, de mennesker har behov for hjælp, og skulle der så være to mennesker i dette land, der udnytter ordningen, men vi til gengæld fik hjulpet en masse andre mennesker i gang med arbejde og uddannelse, i stedet for at de ryger længere ned, ville jeg synes, at det var den pris værd.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
Jeg vil godt bede fru Lene Jensen bekræfte, at når man sidder på regeringsmagten, så har man også en arbejdsminister, og det er jo i Arbejdsministeriet - i dag hedder det Beskæftigelsesministeriet, dengang hed det Arbejdsministeriet - så det er jo Beskæftigelsesministeriet, der udformer de nærmere regler eller det, vi kalder bekendtgørelser, der omsætter lovgivningen i egentlige regler.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Lene Jensen: Var det ikke lige præcis disse bekendtgørelser, som den daværende socialdemokratiske arbejdsminister lavede, der reelt var med til at forhindre, at den ændring, der var lavet i 1996, fik nogen særlige konsekvenser? Så det her med at komme og sige: Nå ja, vi lavede en ændring i 1996, vi troede, den var så stor - jamen der har man jo altså vidst bedre, for man har selv udformet de regler, som gjorde, at ændringen i 1996 stort set ikke blev til noget som helst.
Er det ikke rigtigt?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2003-01-31:
Først til hr. Kim Sejr: Jeg vil understrege, at jeg ikke har brugt ordet bagatel.
Jeg ved godt, at hr. Kim Sejr nu har brugt det heroppe fra talerstolen flere gange.
Jeg har ikke brugt det ord.
Jeg har sagt, at man ikke skal overdramatisere betydningen af eksklusivaftaler, men de har en effekt.
Jeg kan ikke komme det nærmere, men det betyder da, at vi selvfølgelig tager stilling til det her i forhold til den arbejdsmarkedspolitiske situation, der generelt opstår i lyset af Østudvidelsen.
Det bliver vi nødt til at tage med ind i betragtningen.
Det er jeg meget glad for.
Derfor vil jeg sige til hr. Jan Petersen, at jeg synes, at vi også skal diskutere det spørgsmål, når vi mødes i næste uge over den kop kaffe, som jeg gerne brygger. Det kan være hos hr. Jan Petersen, eller det kan være hos os; det skal slet ikke komme an på det, hvis der er nogen fornemmelser dér. Så hr. Jan Petersen kan bare lige meddele mig, hvor jeg kan indbyde ham til møde, om jeg skal komme med termokanden eller jeg kan sætte kaffen frem på mit kontor.
Og så synes jeg, vi skal diskutere alle de her ting i en sammenhæng.
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-31:
Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, hvorfor man ikke kom på disse tanker for 9 år siden.
Er det ikke rigtigt, at man havde regeringsmagten i 9 år, og at man først kom med et forslag, dagen før statsministeren udskrev valg? I mange, lange stræk er vi jo i øvrigt enige, men det bliver næsten fremlagt, som om det sådan er en kritik af den nuværende regering.
I realiteten har man jo altså i mange år kunnet gøre noget ved det her område, men man har jo ikke rørt det med en ildtang.
Tove Videbæk (KRF), 2003-01-31:
Hr. Kristian Thulesen Dahl er meget optaget af fagforeningernes økonomiske støtte til Socialdemokratiet og også af eventuelle østeuropæiske folkevandringer, og tallene, som bliver nævnt, er der jo stor uenighed om, helt fra 41.000 til 1,3 millioner, så det kunne man jo også snakke længe om.
Men er det sådan hos Dansk Folkeparti, at den enkelte arbejdstagers frihed er blevet helt væk i alt det her?
Er den enkelte arbejdstagers frihed totalt druknet i alle disse hensyn?
Hvor bliver interessen og ansvaret og omsorgen for den enkelte arbejdstager af?
Synes hr. Thulesen Dahl, at det er o.k., at det fortsat er sådan, at når en borger kommer og søger et job, som vedkommende er meget interesseret i, så siger arbejdsgiveren: Jamen vi vil forfærdelig gerne ansætte dig, men hvis du skal ansættes her, så må du altså melde dig ud af den fagforening, som du er i, og over i en anden, for det vælger vi her? Synes hr. Kristian Thulesen Dahl, at den fagforeningstvang, som eksklusivaftalerne er udtryk for, fortsat er o.k., fordi der er så mange andre forhold, der er blevet vigtigere for Dansk Folkeparti end den enkelte borgers frihed?
Anders Samuelsen (RV), 2003-01-31:
Hr. Kristian Thulesen Dahl siger, at han vifter med ørerne.
Ja, det skal jeg love for, og det er endda så voldsomt, at de bliver helt røde, de er nærmest selvlysende i øjeblikket, og man vifter måske oven i købet så meget med ørerne, at man fuldstændig er ved at miste jordforbindelsen.
Det har man da vel kunnet forvente i adskillige år, men der har aldrig før, når det her spørgsmål har været diskuteret i Folketingssalen, fra Dansk Folkepartis side været rejst denne her problemstilling.
Den er en problemstilling, som er opfundet til lejligheden, og den er oven i købet revet ud af en sammenhæng.
Det svarer til, at man for et barn, der i flere år har forlangt at få serveret æblegrød, så serverer æblegrød, hvorefter barnet siger: Nej, jeg vil ikke have æblegrød alligevel, for jeg kan ikke lide jordbær!