Søren Hansen (S), 1999-03-23:
Denne forespørgsel er meget mere interessant end de to forespørgsler, der var i sidste uge.
Det er påstået, at billedkunsten halter efter teateret, filmen, musikken osv.
Jeg tror, det forholder sig ligesom med tordenskraldet og Rundetårn.
Men rigtigt er det jo, at billedkunsten ikke har sin egen lov, sådan som man har det på de øvrige kunstområder.
Jeg er enig med ministeren i, at der er mange velbegrundede ønsker og forslag i Ohrt-udvalgets betænkning og også fra andre sider inden for billedkunstens verden, men jeg er også enig i, at der er økonomiske rammer, som strammer. Men vi skal også huske, at billedkunsten ikke er glemt.
Nogle vil gerne fremstille det sådan, men vi har faktisk, som ministeren var inde på det, gennemført både iværksætterordningen og en forøgelse af Statens Kunstfonds midler.
Den kunstneriske frihed er - og det fremgik også af sidste uges debat, i hvert fald af mit indlæg - helt, helt afgørende for enhver kunstlovgivning.
Skal den kunstneriske frihed så virkeliggøres, tror jeg, det er vigtigt, at der er flere spillere på banen, at der ikke kun er Statens Kunstfond, men at der også er andre museer og private fonde.
Og dem har vi jo: Carlsbergfondet, og vi har Louisianas indkøb.
Hvad ville vi være uden deres indtog i kunstpolitikken og deres indkøb?
, både fordi det giver flere indgange og muligheder, og også fordi det kan lokke flere kunstkroner frem, og enhver kunstkrone er en god krone.
Det siger jeg også lidt som bidrag til den debat, der lige har fundet sted med de korte bemærkninger.
Forholdet mellem bureaukrater og kunstnere er ofte indgået i debatten, så bare på dette tidspunkt denne ene kommentar: Vi skal huske, når der lovgives, at der lovgives af hensyn til kunsten og ikke af hensyn til bureaukraterne og heller ikke af hensyn til den del af bureaukraterne, som har en vigtig funktion, nemlig formidlerne.
Det er kunsten, der er emnet, som må optage os.
I den fremtidige lovgivning tror jeg, at vi skal sigte mere på det nye og på de unge end på de etablerede, der i forvejen har flere muligheder, end de unge har.
I debatten har forslaget om skattefradrag jo allerede spillet en rolle, og der er argumenter, såmænd også gode argumenter, men også groteske eksempler, der taler for.
Men der er også det overordnede hensyn, som andre har været inde på, nemlig at begrænse fradragene, og derfor er den idé, som Ohrt-udvalget og andre har været inde på, ikke anvendelig. Jeg tror også, at den ville give os EU på nakken, for her ville være tale om skattelovgivning og ikke om kunstlovgivning. Der er også mere virksomme metoder, og den metode, som jeg skal vende tilbage til om lidt i forbindelse med vedtagelsen, vil være én af dem, nemlig at forhøje den ene procent til 1,2 pct., og at udvide det fra kun at omfatte statsligt byggeri til også at omfatte privat erhvervsbyggeri.
Lad mig i denne her forbindelse sige, at når kunstnere kommer og beklager sig over, at de skal udstille gratis og har så meget arbejde med alle disse udstillinger, så tror jeg, at de har ret.
Så siger de, at de skal udstille gratis, men det skal de da kun, fordi de siger ja til at udstille gratis.
Ligesom slagteriarbejderen, snedkeren og mureren stillede krav om ordentligt løn- og arbejdsforhold, så må kunstnerne altså også gøre det.
De må også tage sig selv i nakken og ikke kun stille krav til det offentlige.
Børnene peger jeg på, men dem vender vi jo tilbage til, når ministeren kommer med sin børnekulturpolitiske redegørelse senere på året.
Så er der kunstuddannelserne.
Jeg tror, det er rigtigt, at der i kunstuddannelserne også bør indgå emner, som gør det nemmere for kunstnerne at optræde som sælgere og som formidlere af deres egen kunst.
Så vil jeg slutte med at sige, at vi bombarderes jo altså med billeder, masser af billeder og elendige billeder, der kun har til formål at manipulere og dermed øge forbruget.
Derfor har vi også brug for gode billeder, og det vil vi gerne bidrage til.
Det har jo allerede været drøftet nogle gange, men nu kommer det så: Forslag til vedtagelse
Med henblik på at fremme dansk billedkunst opfordres regeringen til: - at hæve rammen for kunstnerisk udsmykning af statsligt byggeri fra 1 til 1,2 procent, idet der samtidig skal finde en koordinering sted med hensyn til overvejelserne over de øvrige forslag, som Udvalget om »Kunsten ud i det offentlige rum« ventes at afgive, - at undersøge muligheden for at indføre en adgang til at lade kunstnerisk udsmykning - inden for de samme rammer, som der gælder for det statslige byggeri - indgå i de afskrivningsberettigede udgifter ved nybyggeri samt om- og tilbygninger i bygninger, der benyttes erhvervsmæssigt, - at iværksætte forsøg med oprettelse af regionale billedkunstråd, eventuelt som led i opfølgning af de regionale kulturforsøg.«