runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Gjellerup (S), 2006-04-19:
Der vil jeg tillade mig at korrigere den konservative ordfører.
Vi har bedt Indfødsretsudvalget lave et sagsforberedende arbejde, men det er Folketinget, der er beslutningsmyndighed; vi har ikke henlagt vores beslutninger til nogen.
Derfor er hr. Niebuhrs spørgsmål, som jeg i øvrigt gerne vil anerkende, om der er nogen, der har krav på, at vi behandlede og satte lovforslaget på, sådan set et udmærket spørgsmål, men det var jo ikke det, der var mit.
Det var, om Folketinget har krav på at få sager bragt til behandling, om det er sådan, at der er et flertal i Folketinget, der i virkeligheden uden at mene det – det kan vi høre på hr. Niebuhrs indlæg også tilbage i januar – forhindrer Folketinget i at komme til at behandle nogle sager.
Det er det, der er tale om.
Det er hensynet til individet, hr. Niebuhr har spurgt om, jeg spørger om det statsretlige, respekten for Folketinget.
Søren Krarup (DF), 2006-04-19:
Jeg har den største respekt for ham, og jeg vil sige, at jeg i hvert fald har set det sådan, at vi har arbejdet utrolig godt sammen.
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Jeg kan da kun kvittere og sige, at jeg da er glad for det, som hr. Søren Krarup her siger.
Det, der er vigtigt for mig, er at slå fast, at jeg ikke med mine synspunkter her har fremført noget, som skulle dele Folketinget op i nye grupperinger.
Det her er en holdning, jeg har haft, og som jeg har anført fra den her talerstol allerede i januar måned, og den står jeg ved.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-04-19:
Nu kan det jo skyldes det indholdsløse i selve teksten her, at vi som opposition interesserer os for dem, som vi ved noget om, nemlig dem, som kan begrænses i at få mulighed for at komme ind og få en prøve til dansk statsborgerskab.
Nu er det således, at den konservative ordfører henviser til forligsparternes eventuelle dialog.
Dansk Folkepartis ordfører har givet klart udtryk for, at tingene står, hvor de står,
Venstres ordfører har givet klart udtryk for, at tingene står, hvor de står.
Så vi kan jo lige så godt spørge: Hvad er konsekvensen for den konservative ordfører af, at vi allerede nu kan forudse, hvor dialogen ender?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Altså, respekten for Folketinget er, at der er et flertal i Indfødsretsudvalget, der har lavet en aftale, og den bliver forelagt til godkendelse: Kan et flertal i Folketinget godkende det her lovforslag eller ej?
Jeg kan ikke rigtig følge, hvori den manglende respekt for Folketinget ligger, når vi snakker om flertal i både Indfødsretsudvalget og flertal i Folketingssalen.
Den har jeg svært ved at finde.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2006-04-19:
Nu har vi i dag den 19. april, og ordføreren refererer hele tiden til indledende bemærkninger i januar.
Der har altså været adskillige måneder til i forligskredsen at tage en snak om det her spørgsmål.
Nu kan jeg jo så stille det retoriske spørgsmål: Er det her i virkeligheden ikke et spørgsmål om at give en gratis omgang?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Jeg vil sige det på den måde, at det, jeg også sagde på mødet i januar, var, at vi fra udvalgets side har tilskrevet Den Almindelige Danske Lægeforening for at få en dialog om lægeerklæringer indeholdende diagnosen posttraumatisk stresssyndrom.
Jeg har præcis i dag modtaget brev tilbage fra Den Almindelige Danske Lægeforening, der meget gerne vil have et møde med os.
At den her sag dukkede op et par dage før påske, var ikke noget, jeg havde bestilt.
Det var, fordi man fra Ritzaus Bureau havde været ude at høre om et møde, som jeg havde deltaget i, med læger og med folk fra RCT netop om posttraumatisk stress-syndrom, hvor jeg havde udtrykt de samme betænkeligheder.
Det var det, der så gjorde, at pressen pludselig blev interesseret i, hvad jeg havde tænkt mig at gøre.
Jeg venter selvfølgelig på det brev fra lægerne, som er en del af det her, men det er ikke noget, jeg har bestilt, og det er ikke en gratis omgang.
Det er en velment holdning, jeg har til netop den her situation.
Ole Stavad (S), 2006-04-19:
Jeg sidder jo her og glæder mig over, hvor pænt Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti omtaler hinanden.
Hr. Allan Niebuhr startede sin tale med en ros til hr. Søren Krarup, og jeg kunne jo høre, at han har fået god kvittering.
I går så jeg i fjernsynet, at hr. Jakob Axel Nielsen nærmest kom med en ubegrænset kærlighedserklæring til Dansk Folkeparti, så det skal nok gå alt sammen.
Men jeg undrer mig over, at der er nogen, der kan mene, at det her lovforslag ikke handler om dispensationsmuligheder, i og med at det, vi behandler her, er spørgsmål om at give en bemyndigelse til at lave nogle prøver som en forudsætning for at kunne få dansk indfødsret.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Allan Niebuhr, den konservative ordfører: Hvordan kan det være, at den konservative ordfører, som jeg går ud fra forhandlede det på plads med det andet regeringsparti og Dansk Folkeparti, accepterede, at man ikke kan få en dispensation, det er sagt konkret, hvis det er sådan, at man lider af posttraumatisk stress-syndrom?
Hvorfor har man indgået aftalen?
Jeg er enig med hr. Allan Niebuhr i, at han nu står i en svag position, fordi der er indgået en aftale, men hvorfor har man indgået aftalen, når hr. Allan Niebuhr siger, at han fra starten faktisk har været modstander af den aftale, han selv har indgået?
Allan Niebuhr (KF), 2006-04-19:
Nu er det sådan, at man altid har lov til at blive klogere, og man har også lov til at erkende, hvis man har lavet noget, hvor man måske bagefter kommer til at se, at det, hvis man havde været opmærksom på det, burde have været lavet på en anden måde.
Der er ingen tvivl om, at hensigten med det her var, og det har også været sagt af flere end mig her fra talerstolen, at vi har set et væld af lægeerklæringer om netop lidelsen posttraumatisk stress-syndrom, vi har haft lægeerklæringer, som jeg nævnte det ved forespørgslen i januar, på, at den pågældende med lidelsen posttraumatisk stress-syndrom i svær grad ikke ville kunne lære dansk, og vi har givet afslag, hvorefter den pågældende et halvt år efter tager eksamen i danskprøve 2 og dermed går direkte på lovforslaget, som det hedder.
Altså, vi har haft en form for måske manglende respekt for det, der stod i nogle af de lægeerklæringer, og det er det, der er grunden til, at der kom til at stå, som der gjorde.
At jeg så gerne vil prøve, om jeg kunne få det her lavet om, er i erkendelse af, at jeg er blevet klogere, af, at jeg måske ikke har gjort mit arbejde godt nok.
Det skal jeg gerne erkende, men sådan er situationen.
Jeg er ikke parat til at placere aben på andres skuldre end mine egne.
Det er mig, der på den konservative gruppes vegne har forhandlet det her igennem, og det er mig, der er blevet opmærksom på, at det her ville jeg måske gerne have skrevet på en anden måde.
Det har jeg forelagt min gruppe og har fået opbakning til at prøve at arbejde på.
Men vi er stadig væk også, som jeg sagde før, et ordentligt parti, der har indgået en aftale.
Hvis den aftale skal ændres, skal den ændres med de parter, der har været villige til at lave en aftale sammen med os, så vi også kan tro på hinanden i kommende aftaler.
Jeg håber stadig væk på – også for de menneskers skyld, som det berører – at jeg kan aftale det her på en anstændig og en værdig måde.
Men jeg er ikke interesseret i at begynde at dele ansvar ud.
Ansvaret er alene mit.
Ole Stavad (S), 2006-04-19:
Det, vi taler om her, er jo rigtige levende mennesker, som man giver en urimelig behandling.
Eller er hr. Allan Niebuhr og Det Konservative Folkeparti parat til at få løst det her problem på en anstændig måde sammen med det flertal, som hr. Allan Niebuhr sammen med De Konservative kan skabe her i Folketinget for den sag?
Britta Schall Holberg (V), 2006-04-19:
Jeg synes, det er en lidt underlig måde, ordføreren takker ministeren på for den åbenhed, ministeren har udvist over for, at ansøgere med bopæl på Færøerne eller i Grønland ikke skal bestå denne prøve.
Men derudover vil jeg spørge ordføreren, om ikke ordføreren anser det for en værdi, at mennesker, som kommer fra helt fremmede lande andre steder fra, igennem denne prøve og det lærebogsmateriale, der vil foreligge, kan blive gjort bekendt med, at en væsentlig del af dansk historie og kultur bl.a. indbefatter Færøerne og Grønland.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jo, jeg har også læst lovforslaget sådan, at der er mulighed for dispensation.
Så nævner jeg nogle andre grupper, der kan komme i problemer, f.eks. folk, der generelt har problemer med indlæringen.
Får de også dispensation?
Det ved jeg så ikke.
Men hele menneskesynet her bygger på eksklusion, hvor man skal kunne noget bestemt for at kunne opnå de her lige rettigheder.
Jeg synes, det er lige omvendt.
Man kan ikke udvikle sig som menneske og som ligestillet borger, før man får de lige rettigheder, der hører til.
Britta Schall Holberg (V), 2006-04-19:
Det er jeg da helt enig i.
Det er jo også derfor, den danske stat giver 3 års undervisning til mennesker, som kommer hertil, hvor alt det i øvrigt kan indeholdes, som ordføreren taler om.
Men jeg tror, der må være en misforståelse.
Det blev nævnt i ordførertalen, at blinde og døve og andre ikke havde mulighed for at få hjælpemidler.
Der står jo netop i lovforslaget, at det vil være en del af det, på samme måde som når man skal tage danskprøve 3, og desuden gives der udtryk for, at hvis man har særlig vanskelige psykiske forhold, så kan der gives dispensation.
Jeg vil gerne have en bekræftelse af, at ordføreren har læst lovforslaget sådan, for det er rent faktisk det, der står.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jeg vil gerne understrege over for fru Britta Schall Holberg, at jeg da er glad for, at vi kan få en dispensation for folk, der søger om statsborgerskab, fra Færøerne og Grønland, som vi fik lovning på i samrådet.
Det er jeg meget glad for, men derfor må jeg da også kunne se situationen for dem, der bor i Danmark.
Jeg vil da ikke sige, at nu er jeg tilfreds, for nu har jeg fået noget for min part, for jeg ser mere principielt på det her.
Til fru Britta Schall Holbergs spørgsmål: Jo, selvfølgelig er det fint, at man kan have et fælles kommunikationssprog i en stat, men en stat som den danske kan jo også bestå af gamle kolonier osv., og derfor kan man ikke begynde at definere en statsborger alene som en person, der kan lidt dansk og kan en bestemt historie og nogle bestemte årstal.
Jeg tror, at det skal komme igennem den periode, man har opholdt sig i landet, og hvis det ikke er kommet i de 9 år, før man søger, er det et helt andet problem, som ikke kan løses via lovgivning og eksklusion.
Det vil også alle de andre, som ikke taler godt nok færøsk, få, for det her med sammenhængskraft og lige rettigheder og pligter hænger efter min mening ikke sammen med nogen lovmæssige krav fra et Folketing eller et parlament.
Det hænger sammen med, om man føler sig som en ligestillet del af et fællesskab.
Og jeg går ud fra, at når folk har boet 9 år på Færøerne, og selv om de skulle have problemer med integrationen, så vil det ikke hjælpe på den sammenhængskraft, at man begynder at stille lovmæssige krav.
Jeg tror, at man opnår en sammenhængskraft og en fælles identitet, som godt kan være flerkulturel, når man giver folk samme behandling og lige rettigheder, og det er det, som statsborgerskab handler om.
Det er mit menneskesyn.
Søren Krarup (DF), 2006-04-19:
Hvis jeg kom til Færøerne, og jeg betragter færingerne som et selvstændigt folk, så ville jeg ikke kunne tale ordentligt færøsk, jeg ville formodentlig tale et kaudervælsk og være svær at forstå.
Jeg ville da sige, at hvis jeg ville blive en del af det færøske folk, så ville jeg da betragte det som en nødvendighed, at jeg sørgede for at lære et sprog, som fik mig til at blive en del af det færøske folk.
Det er da ikke nogen ensretning, og der er da ikke noget nedsættende i, at færingerne ligesom danskerne prøver på at understrege det, der binder dem sammen som folk, sådan at de bliver et folk, sådan at der er et folkestyre, sådan at den sammenhængskraft, der simpelt hen er både folkets og samfundets grundlag, bliver styrket.
Det er mig en gåde, at hr. Høgni Hoydal i fuld alvor kan være afvisende over for det.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jeg er enig i, at man selvfølgelig skal have prøver i et samfund, og at man selvfølgelig skal uddanne folk til at kunne nogle grundlæggende ting.
Jeg synes bare, det er forkert at indføre de her prøver i forbindelse med en naturalisation.
For forud for denne såkaldte naturalisation ligger jo, at disse folk har opholdt sig i dette land eller i Færøerne eller Grønland i mange år.
Og hvis de dér ikke har lært sproget osv., så er det et helt andet problem, som jeg ikke mener burde have noget med statsborgerskabet at gøre.
Jeg tror, at et statsborgerskab er at få lige rettigheder og lige pligter i et samfund.
Det kan kun fremme integrationen og sammenhængskraften.
Jeg forstår i virkeligheden slet ikke den her tanke om den her eksklusionsprøve, og jeg tvivler også meget på, hvordan der kan laves en prøve, der siger, at det her er noget, man skal kunne.
Jeg har ikke hørt noget bud på, hvad det skulle være, heller ikke hvis det skulle være for Færøernes og Grønlands vedkommende.
Ville danskere vide noget om færøsk historie eller grønlandsk historie?
Søren Krarup (DF), 2006-04-19:
Det er det ord, der i dag bruges overalt som grundordet, det, der hedder sammenhængskraft.
Er hr. Høgni Hoydal fuldstændig fremmed for, at for at et folk og et folkestyre kan fungere, er sammenhængskraften nødvendig?
Vil hr. Høgni Hoydal virkelig i fuld alvor kalde sammenhængskraft for ensretning?
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Jeg har på et samråd med ministeren fået stadfæstet, at man, når det gælder folk, der søger om statsborgerskab, og som er bosiddende i Færøerne og Grønland, vil dispensere fra kravet om denne indfødsretsprøve.
Det er som sådan udmærket.
Jeg tillader mig dog alligevel at gøre nogle principielle betragtninger over dette lovforslag, for det ligger mig meget på sinde.
Jeg ser denne lov som del af en lang række lovforslag og en politik, som er udtryk for en gammeldags nationalisme og et på mange måder uhyggeligt menneskesyn.
Det kan kun blive et redskab til ensretning og til eksklusion af mennesker, fordi man med dette udelukker alle de folk, der ikke lever op til det billede af, hvad en dansk statsborger er.
Man er altså i færd med at skabe en dansk statsborger i Dansk Folkepartis billede, som situationen er i øjeblikket.
En ting er, at vi har fået dispensation for dem, der søger fra Færøerne og Grønland, en undtagelse, der bekræfter reglen, men vi har jo her også hørt om de psykisk syge.
Man kunne også spørge: Hvad med dem, der ikke er gode til historie og årstal, dem, der har klaret sig dårligt i skolen?
Skal de ikke nyde samme rettigheder som andre?
Hvad med dem, der er ordblinde?
Hvad med døve og stumme osv. osv.?
Man er i færd med lave et redskab, som efter min mening er udtryk for et meget uhyggeligt menneskesyn.
Efter min mening udgør et statsborgerskab en rettighed og nogle pligter, der følger den borger, der nu har bopæl i den stat, som han er bosiddende i, og kravet er ligestilling og lige rettigheder.
Danmark er jo en gammel kolonimagt og har ikke blot haft Færøerne og Grønland som kolonier, men også Island og før det Norge.
Og taler vi lidt historie her, så skal vi ikke mange år tilbage, før den danske konge omtalte det danske rige og dansk statsborgerskab som gældende beboerne i vore riger og vore lande, fuldt ud vidende om, at det danske statsborgerskab ikke var knyttet til nogen bestemt sproglighed eller nogen bestemt kultur.
Der var jo også færinger, der var grønlændere, der var islændinge, og der var nordmænd.
I dag er man ved fuldstændig at sætte lighedstegn, sådan at dansk statsborgerskab er lig med en idealdanskhed.
Og så taler man om det her ligestillede rigsfællesskab.
Hvis der nu var ligestilling mellem tre folk, som man mange gange hører gentaget her i dette land, ville man jo til den her danske statsborgerskabsprøve også skulle kræve, at de, der skal have statsborgerskab, også skal kende grønlandsk og færøsk sprog og historie.
Det ønsker jeg nu ikke, men det ville være konsekvensen af det her.
Så jeg synes, det er et meget, meget betænkeligt lovforslag, også ud fra den tredje principielle betragtning, at jeg synes, det er forkert at give en minister myndighed til at fastsætte disse krav, som kommer til at blive fuldstændig afgørende for, om folk får de samme rettigheder og pligter, som andre har i dette samfund.
Jeg synes som sagt, det er udtryk for gammeldags nationalisme, og jeg vil advare imod dette lovforslag.
Høgni Hoydal (T), 2006-04-19:
Nej, jeg vil ikke kalde sammenhængskraft for ensretning, slet ikke.
Hvis man er borger i et land, i et samfund eller i en stat, så vil man gennem sit ophold, når man søger statsborgerskab osv., hvis der nu var ligestilling mellem borgerne, selvfølgelig tage del i det her på ens egen måde, men jeg ser dette lovforslag som et udtryk for, at man nu skal op til en prøve i, om man opfylder nogle bestemte værdimæssige og sproglige krav.
Hr. Søren Krarup omtalte det, som at man ikke skal tale kaudervælsk.
Altså, jeg kan nævne, at alle mine familiemedlemmer og mine venner i Færøerne ikke ville opfylde de her krav, for de ville efter hr. Søren Krarups mening ikke tale godt nok dansk og ville ikke kunne svare på spørgsmålene om Jyske Lov og grundloven og alt muligt andet.
Det jeg siger, er, at man er ved at definere Danmark som en meget, meget snæver nationalstat, og jeg mener, det kan lede til ensretning, også når vi ikke engang ved, hvad kravene bliver.
Hvad nu, hvis kravene bliver skærpede mere og mere?
Man ekskluderer folk og kræver, at de skal kunne noget bestemt.
Jeg er da f.eks., hvis jeg lige må tilføje det, på Færøerne opvokset med et samfund, der på mange måder er tosproget, og som bruges af mange kulturer.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Jeg må sige, at jeg ikke rigtig forstod spørgsmålet.
Jeg er nødt til at lige at skulle have det en gang mere.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Det er jo en påstand, at det ikke holder.
Jeg har prøvet at sige her i mit indlæg, at det selvfølgelig er en samlet vurdering, og at det skal ses under et.
Alt andet ville jo være umuligt og urimeligt at foretage, fordi det er et overgangsår.
Der skal vi måske lige minde hinanden om, at det her altså drejer sig om det overgangsår, der er fra den gamle til den nye struktur.
Længere er diskussionen og spørgsmålet om det her år egentlig ikke.
Men at vi skal se det under et går jeg også ud fra vi godt kan nå til enighed om er ret og rimeligt.
Så kan vi diskutere længe og inderligt, hvor der så skulle have været reduceret: i det gamle eller det nye?
Det har ministeren allerede udtalt sig om, og det har jeg egentlig ikke en anden mening om.
Men der er en udvikling, der er en sammenhæng, og det skal ses under et.
Hvis vi når dertil, så har vi måske også en fælles forståelsesramme for, at der skulle ske – skal vi sige – en sammentænkning af det.
Så kunne man have den holdning, at der skulle have været fuldt honorar for både en ny og en gammel, der sidder to steder, og jeg ved ikke, om det er det Socialdemokratiet egentlig mener man skulle have og ingen reduktion, og så kan vi jo få svar på det.
Nu er sagen jo den, at det her er i forlængelse af kommunalreformen og dermed vedtagelsen af inddelingsloven.
Jeg går ud fra, at hr. Arne Toft kan bekræfte, at det jo var en del af kommunalreformen, som Socialdemokratiet stemte for.
Er det korrekt opfattet?
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Det er jo et helt legalt synspunkt at have.
Vi har haft et andet synspunkt, nemlig at der sker en udvikling i arbejdsbyrden, som begrunder, at man ændrer på honoraret.
Vi har bare vurderet, at det var ret og rimeligt, når der var den sammenhæng, at man ikke har dobbeltarbejde – det ene afløser det andet.
Det er hele ideen i overgangsordningen: at det ene afløser det andet.
Derfor.
Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Vi synes, der skulle have været fuldt honorar begge steder, og det skyldes, at vi gerne vil se det under et.
Og vi vurderer det sådan, at i de gamle kommunalbestyrelser bliver arbejdet mindre, men i de nye sammenlægningsudvalg er arbejdet i dette overgangsår langt større, end honoraret overhovedet er fastsat til, og langt større, langt mere ansvarsfuldt og med langt mere dramatiske konsekvenser, end det arbejde, der vil være i en ny kommunalbestyrelse for 2007.
Så set under et vil et sammenlagt honorar til de to opgaver falde rigtigt ud.
Det vil muligvis være sådan, at det var halvt det ene sted og halvandet det andet sted, men det anerkender vi sådan set at man kan bytte om på, som man nu i virkeligheden kan blive enige om.
Men at der hører et honorar til en langt større arbejdsbyrde det nye sted som kompensation for det, man tager, fordi der er en lavere arbejdsbyrde et andet sted, synes jeg ikke der kan være nogen tvivl om.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg går ud fra, at det lovforslag, der er vedtaget omkring inddelingsloven, hvoraf det fremgår af bemærkningerne til loven, at denne bemyndigelse blev givet til ministeren, og at man i øvrigt vil reducere, var et lovforslag, Socialdemokraterne stemte for på daværende tidspunkt.
Det går jeg ud fra at hr. Arne Toft kan bekræfte.
Jo, men altså hr. Arne Toft og jeg kan altså åbenbart godt nå til enighed om, at der sker en udvikling i mødefrekvensen eller mødelængden, eller hvad det nu bliver
Mængden af stof ændrer sig i den afviklingsfase.
Hvis vi er enige om det, så er det korrekt, at det også smitter af på vederlaget.
Og så kan man diskutere meget, om det er den reduktion, der var ret og rimelig eller ej, der er sket, men virkeligheden er, at det åbenbart er en rigtig præmis, når der er en udvikling i det, og det er sådan set det, der har været hele forudsætningen.
Derfor er det jo ikke nogen større videnskab; det er jo kun et spørgsmål om, hvorvidt man er enig i, at der sker den udvikling, som berettiger til en reduktion i vederlaget, eller om man ikke er enig i det.
Og det når vi åbenbart ikke til enighed om, hr. Arne Toft og jeg.
Men jeg kan konstatere, at vi er enige om, at der sker en udvikling, og så burde hr. Arne Toft også være enig i, at det også smitter af.
Det kan jeg så forstå at hr. Arne Toft ikke er.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Så vil jeg også godt spørge hr. Leif Mikkelsen: Der er jo kommet en hel del til, og jeg ved det, for jeg har talt med mange, også borgerlige, der siger, at de egentlig ikke var klar over, at man lige pludselig også skulle til at ansætte.
Man får godt 1.000 kr. om måneden før skat, men må tage fri fra sit arbejde og selv betale for det.
Jeg ved godt, at man kunne have valgt at få betaling for tabt arbejdsfortjeneste, men så var det både for byrådet og det nye sammenlægningsudvalg.
Man skulle åbne budgetterne i de gamle byråd, hvilket gav nogle meget tidskrævende møder.
Det bliver så også tidskrævende for sammenlægningsudvalget, som nu skal til at overvåge, om der bevilges mere, og det ligger vist lige på 50.000 kr. nu.
Det var ikke noget, man vidste, da man gik ind til det.
Hr. Leif Mikkelsen må jo nok indrømme, at der altså er en hel del at lave stadig væk i byrådene, men endnu mere i de nye sammenlægningsudvalg.
Jeg tror, at byrådenes møder bliver kortere, men jeg tror egentlig ikke – det er ikke den erfaring, jeg har – at de mødes færre gange.
Leif Mikkelsen (V), 2006-04-20:
Jeg tror bestemt, at de er helt ærlige, og at de mener det, de siger.
Det tror jeg bestemt de gør.
Jeg konstaterer bare, at det er de partier, der har båret kommunalreformen igennem, der må tage ansvar for den samlede vurdering af, hvor dan det her finder sted.
Derfor blev det besluttet allerede på det tidspunkt.
Så man kendte vilkårene, og der er foretaget en vurdering.
Er det gået helt modsat af, hvad vi har vurderet?
Nej, det er en rigtig udvikling.
Det bekræftes, at sådan oplever de det også i virkelighedens verden.
Arne Toft (S), 2006-04-20:
Hr. Leif Mikkelsen talte i sin ordførertale om dem, der vil svare ærligt.
Mener hr. Leif Mikkelsen, at alle de mange Venstrefolk, borgmestre i sammenlægningsudvalg og andre borgerlige, der har ytret sig og gjort opmærksom på, at det her ikke er rimeligt, ikke er ærlige?