runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2002-03-13:
Jeg synes ikke, det er rimeligt af hr. Klaus Hækkerup at bebrejde en minister, at han henholder sig til en fast praksis, specielt ikke, når der er tale om en nytiltrådt minister, der henholder sig til en praksis, der også har været gældende under den tidligere regering.
Jeg kan jo ikke på forhånd sige, hvad der kan være af særlige omstændigheder, og jeg synes direkte, det ville være uholdbart, hvis jeg stod og gav en hel masse eksempler på omstændigheder, som kan føre til en undtagelse, og omstændigheder, som ikke kan føre til en undtagelse.
Jeg kan ikke sige mere, end jeg har sagt, og jeg tror, det svarer ret nøje til, hvad den tidligere justitsminister, hr. Frank Jensen, har sagt i samme sag.
Så vil jeg gerne sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg står her med et svar, som jeg gav hr. Søren Søndergaard den 7. marts, hvor han spurgte, om jeg ville garantere, at den irakiske hærchef ikke får lov at forlade Danmark, før der er taget stilling til, om der skal rejses tiltale mod ham for medvirken til krigsforbrydelser.
Jeg svarede, og jeg citerer, og det er kort: »Det har i pressen været omtalt, at USA kunne være interesseret i at bruge den irakiske hærchef i forbindelse med et eventuelt kommende opgør med Saddam Hussein. Justitsministeriet har oplyst, at danske myndigheder ikke har modtaget nogen henvendelse herom fra USA.
Jeg skal i den forbindelse understrege, at en eventuel frihedsberøvelse af den pågældende som led i den pågående strafferetlige efterforskning ikke vil kunne finde sted med hjemmel i udlændingeloven, men alene efter reglerne i retsplejeloven.«
Det var det svar, som hr. Søren Søndergaard fik, og jeg tror ikke, at der kan siges meget mere.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Ministeren har kendskab til en svensk evaluering.
Det er også den eneste, jeg har kendskab til, og den siger jo, som ministeren også refererer, at i det tilfælde har egenkontrollen ikke virket i de små butikker.
Det vil sige, at den eneste kendte evaluering, der findes, siger, at egenkontrol ikke virker i de små virksomheder, hvor mange af problemerne stammer fra.
Vi er altså i en situation, hvor regeringen skærer ned på den offentlige kontrol - og det kommer også til at ramme problemerne med salmonella og campylobacter, for det er jo bl.a. prøver på det mikrobiologiske område, der bliver skåret ned - med den begrundelse, at egenkontrollen kan klare opgaven.
Men den eneste evaluering af egenkontrollen, man har kendskab til, siger det modsatte, nemlig at egenkontrollen ikke virker i små virksomheder.
Også når ministeren selv siger, at det er politisk selvmord at svække fødevaresikkerheden, havde det så ikke været klogere også for ministeren selv at vente med at foretage nedskæringerne i den offentlige kontrol, til man kunne dokumentere, at egenkontrollen var indført og rent faktisk virkede?
Ellers er risikoen jo meget stor for, at ministeren rent faktisk kommer til at tage ansvaret for en forringelse af fødevaresikkerheden.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-03-13:
Socialdemokratiet er ikke enig med ministeren i de besparelser, der her er foreslået.
Vi skal selvsagt gerne forsvare vores eget finanslovforslag, men de besparelser, der heri bliver lagt op til omkring den offentlige kontrol med fødevarerne, er vi ikke enige i.
Jeg spurgte under et tidligere spørgsmål, og jeg kan gentage spørgsmålet her, om ministeren har nogle vurderinger af, hvordan egenkontrollen hidtil har fungeret.
Jeg noterede tidligere, at der kun var, men jeg hørte vel galt, 2,5 pct., der var godkendt indtil nu.
Var det et rigtigt tal, eller hørte jeg galt?
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Først vil jeg lige sige til hr. Jørn Jespersen, at når der er flere, der bliver syge, det har vi også diskuteret, er det primært campylobacter, som er skyld i det stigende antal registrerede sygdomstilfælde, og hverken campylobacter eller salmonella bliver berørt af ændringerne i fødevarekontrollen.
Der kører jo nogle programmer, som vil blive fastholdt i det omfang, de har haft tidligere, og for campylobacters vedkommende vil vi endda forstærke indsatsen for at prøve at finde smittekilderne.
Men med hensyn til hr. Jørn Jespersens spørgsmål om, hvilke erfaringer der ligger på det her område, har vi nogle erfaringer fra Sverige, hvor man har haft en obligatorisk egenkontrol i fødevarevirksomhederne, faktisk gennem en længere periode.
Til forskel fra den danske model indførte man i Sverige modellen ovenfra.
Det vil sige, at man fra fødevareregionerne eller direktoratet, eller hvad det hedder i Sverige, bestemte, hvordan modellen skulle se ud, og så gik man ud og pressede den ned over hovedet på butikkerne.
Det viste sig
så, at den idé, der lå i at ansvarliggøre virksomhederne over for det, de havde med at gøre, faktisk gik tabt ved den meget firkantede måde at håndtere situationen på.
Derfor har vi i Danmark valgt et helt anderledes princip, nemlig at vi går ud i den enkelte virksomhed og laver egenkontrolprogrammet, sådan at det kommer til at passe til den enkelte butik eller til den enkelte branche.
Vi vil selvfølgelig også holde nøje øje med, hvordan virksomhederne løser opgaven, og når vi kommer ud på vores kontrolbesøg, så vil vi, som jeg også har sagt tidligere, drøfte med den enkelte virksomhed, hvordan man kan justere ordningen, så den kommer til at fungere mere effektivt.
Hvis ikke virksomhederne lever op til deres ansvar, er det klart, at så kan den tilsynsførende fra fødevareregionen jo til enhver tid gå ind og stille nogle krav, bede om nogle opstramninger på modellen. Jeg har ikke kendskab til, at der foreligger andre programmer, men vi har et samarbejde mellem de nordiske lande på det her område.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Nu kom vi jo så langt, som vi kom under det foregående spørgsmål.
Vi kan konstatere, at situationen er den, at antallet af mennesker, der bliver syge af bakterier i maden - salmonella, campylobacter - stiger og er højere end nogen sinde.
Vi kan konstatere, at i ca. 60 pct. af de frugter og grønsager, der bliver undersøgt, findes der rester af pesticider.
Vi kan konstatere, at der er meget store problemer med at få virksomhederne til at overholde reglerne om mængdebegrænsninger, når det drejer sig om tilsætningsstoffer.
I den situation har regeringen ikke desto mindre, uanset om det er selvmord eller ej, valgt at lave besparelser på fødevareområdet, som rammer antallet af kontrolbesøg, som rammer antal prøver, som rammer indsatsen, der skulle sikre fødevaresikkerheden, med én eneste begrundelse, nemlig at egenkontrollen kan klare det. Så kan vi være uenige om, hvor meget egenkontrol kan klare.
Jeg tror på, at det er et godt system for de store virksomheder, men jeg er meget tvivlende over for, om det nogen sinde kommer til at fungere særlig hensigtsmæssigt i små butikker, hvor viden, engagement måske ikke kan findes i forhold til at løse den opgave.
Men det vil vise sig.
Men hvad har vi af hidtidige erfaringer, evalueringer, som ministeren har kendskab til, som siger noget om, at det her kan komme til at lykkes på et tidspunkt?
»Hvilke danske og udenlandske evalueringer af egenkontrol i fødevarevirksomheder har ministeren kendskab til, og hvad er konklusionerne på disse evalueringer?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Til hr. Jørn Jespersen vil jeg godt gentage, at uanset hvor mange besøg i de enkelte detailbutikker, vi måtte lægge op til, hvor det i dag ligger mellem to og fire,
vil vi aldrig nogen sinde kunne sikre den fuldstændige kontrol med det, butikken leverer.
Derfor er egenkontrolmekanismen en sikkerhed for, at butikken hver dag tager de prøver, der ligger i modellen, at butikken hver dag følger op på, at de betingelser, der ligger i egenkontrollen, også bliver fulgt op.
Når så tilsynet kommer ud i butikken, kan de tage fat i egenkontrolmålingerne og vurdere, om butikken så også har overholdt de regler, der ligger i forløbet.
Jeg tror, man får en væsentlig bedre fødevarekontrol ud af systemet på den måde, fordi man også committer butikkerne til at holde en løbende kontrol.
Og så til hr. Keld Albrechtsen: Jeg bliver altså nødt til at sige, at det forslag, som den nuværende regering har fremsat på fødevaresikkerhedsområdet, altså på hele kontrolområdet, er meget beskedent i forhold til det, den tidligere regering fremsatte i august 2001.
Det synes jeg er et meget beskedent udspil.
Jeg må også sige til hr. Keld Albrechtsen, at det jo ville være selvmord for en minister at gå ud og svække fødevarekontrollen.
Det er noget, der interesserer
alle mennesker, det er noget, der optager alle i samfundet, og derfor har det været et optimalt ønske for mig at gå ud og sikre, at vi fik så god og så sikker en fødevarekontrol som muligt; derfor har jeg taget udgangspunkt i nogle rapporter, som er lavet netop på de her områder.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-03-13:
Tak for svaret.
Så vil jeg godt spørge ministeren, om der er nogen som helst udsigt til, at den målsætning, regeringen har, vil kunne gennemføres.
For med de mikroskopiske procenter, der indtil nu er gennemført på detailhandelsområdet, må ministeren vel erkende, at det ikke lader sig gøre. Så står vi altså i den situation, at vi om et år risikerer at måtte konstatere, at det, regeringen gjorde, var, at den svækkede den offentlige kontrol, ikke fuldstændig afskaffede den, det har jeg godt forstået, så langt er ministeren endnu ikke kommet ned ad skråplanet, men svækkede den, samt at måtte konstatere, at det, ministeren havde hævdet skulle være et alternativ, heller ikke blev til noget.
Det vil jeg i hvert fald betragte som det overvejende - desværre sandsynlige - resultat af den budgetlægning, som ministeren har foreslået i forbindelse med finansloven.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Hvis vi nu prøver at gøre det her meget enkelt bare for forståelighedens skyld, så er det jo rigtigt, at regeringen ikke har lagt op til at afskaffe den offentlige fødevarekontrol, det ville jo også være meget drastisk.
Men man har lagt op til over en periode at skære ganske voldsomt ned på den offentlige kontrol; i virkeligheden set over nogle få år formentlig i størrelsesordenen en halvering af kontrolbesøgene med henvisning til, at det kan egenkontrollen så fange op, sådan at fødevaresikkerheden ikke kommer til at lide skade. I den situation er det jo meget interessant at finde ud af, hvor langt denne egenkontrol så er kommet.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Nu vil jeg prøve at svare så hurtigt og så kort som overhovedet muligt inden for den tid, der er til rådighed.
Først til hr. Jørn Jespersen: Der er ingen tvivl om, og det tror jeg også, hr. Jørn Jespersen er klar over, at mange butikker faktisk er forud for deres tid med hensyn til at implementere egenkontrol i butikkerne tilskyndet af deres brancheorganisationer.
De bliver så også, når der kommer tilsyn fra fødevarekontrolenhederne, hjulpet med at tilrette deres programmer, hvis de skulle have nogle tvivlsspørgsmål.
Så samspillet mellem butikken, butikkens organisation og Fødevarekontrollen fungerer efter min bedste overbevisning helt udmærket.
Man prøver at supplere hinanden for at sikre, at butikkerne kommer så hurtigt med som muligt.
Og så har vi altså ikke afskaffet tilsynet.
Det vil jeg godt slå fast med syvtommersøm, for så ville vi jo være i en helt, helt anden situation. Til fru Ritt Bjerregaard: Vi har jo tidligere i dag drøftet hele systemet omkring egenkontrol, og det er magtpåliggende for mig, at vi lytter til de rådgivninger, de vejledninger, de forslag, der ligger i de rapporter - altså bl.a. ATV-rapporten og økonomirapporten - om, hvordan vi sikrer, at vi får en optimering af vores tilsyn af detailbutikkerne.
Det mener jeg, vi gør ved at sikre, at samspillet mellem tilsynet og butiksejerne og organisationerne bliver bedst muligt, og ved at vi tilskynder til, at egenkontrolprogrammerne bliver en realitet så hurtigt, som det overhovedet er muligt.
Til hr. Keld Albrechtsen
: Vi har en målsætning om, at tre fjerdedele af butikkerne i 2004 skal have egne kontrolprogrammer, og i 2005 må alle være med, men det er min klare opfattelse, at det tempo vil blive væsentligt accelereret i forhold til målsætningerne.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Jeg forstår godt, at man vil gribe det anderledes an end i Sverige, hvor det ikke har virket.
Og det kan da også godt være, at det viser sig, at man får succes med det på trods af min skepsis.
Men pointen er jo bare, at der i hvert fald ikke på nuværende tidspunkt er sikkerhed for, at man opnår den succes.
Det kan jo godt være, man får de samme erfaringer, som Sverige har haft, uanset at man har grebet det anderledes an, at det ikke kommer til at virke i de små virksomheder, fordi der er nogle helt grundlæggende problemer ved at indføre det i de små virksomheder.
Hvis det er rigtigt, kommer ministeren altså i en situation, hvor hun har taget ansvaret for nogle nedskæringer, der forringer fødevaresikkerheden,
selv om det ikke er det, ministeren siger, at hun ønsker.
Jeg gør bare opmærksom på, at når man siger, at der er 2,5 pct., der er godkendt, så må der jo være 97,5 pct., der ikke er godkendt, og det er da en lidt farlig situation at begynde at skære ned på den offentlige kontrol i. Men der er jo ikke så meget at gøre ved det, for ministeren har jo åbenbart et helt sikkert flertal, da Dansk Folkeparti har accepteret alle de her nedskæringer.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-03-13:
Det, der jo lå i ministerens svar, var, at hvis man går ind i en butik, så kan man nogenlunde sikkert regne med, at der ikke er godkendt egenkontrol.
Det var i hvert fald meget få procent inden for branchen, som ministeren nævnede.
Man kan altså regne med, at der bliver skåret ned på den offentlige kontrol, og at der ikke er egenkontrol.
Det er vel på bundlinjen resultatet af regeringens planer.
Det er jo meget bedrøveligt set fra forbrugerens synspunkt. Så vil jeg godt spørge: Har ministeren et måltal for, hvor mange procent der skal have godkendt egenkontrol pr. 1. januar 2003 og 1. januar 2004?
Har ministeren et bestemt måltal, hvor man siger, at det er det, vi kræver, det skal være gennemført?
Eller har regeringen ikke rigtig noget konkret at gå efter?
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Det er klart, at vi skal se egenkontrollen i sammenhæng med den offentlige kontrol.
Det er sådan set også det, jeg søger at lægge op til, netop fordi ministeren har udtalt, at der ikke sker særlig meget ved at skære ned på den offentlige kontrol, fordi egenkontrollen jo kan klare en del af opgaven.
På baggrund af det udsagn er det jo interessant at finde ud af, hvor langt egenkontrollen rent faktisk er kommet både kvantitativt og kvalitativt.
Er den indført i et sådant omfang, og virker den kvalitativt så godt, at man kan sætte sin lid til den?
Hvis ikke den gør det, så bliver det jo ekstra farligt for fødevaresikkerheden at skære ned på den offentlige kontrol.
Jeg synes, jeg kan høre indirekte af ministerens besvarelse, at der ligger en vurdering, der hedder, at de store professionelle produktionsvirksomheder har egenkontrolsystemer, der fungerer relativt godt, hvorimod vi for detailhandelens vedkommende i virkeligheden kun er i den spæde start med at indføre egenkontrol.
Derfor kan man i virkeligheden ikke lægge ret meget ansvar over på egenkontrollen i detailleddet, sådan som det er i dag.
Man kan højst håbe på, at det på et senere tidspunkt bliver muligt at gøre det, fordi egenkontrollen er blevet indført og rent faktisk virker.
Også der kan man dog have sine tvivl om, hvorvidt det overhovedet kan lade sig gøre.
Men der er i hvert fald ikke en situation i dag, hvor man kan sige, at egenkontrollen har et sådant omfang og en sådan kvalitet, at det i sig selv begrunder nedskæringer og forringelser på den offentlige fødevarekontrol.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Det betyder jo ikke, at de ikke har et egenkontrolprogram.
De fleste virksomheder arbejder, som jeg også sagde, med deres brancheorganisationer for at få udviklet programmerne, og i et senere spørgsmål fra hr. Jørn Jespersen kommer vi tilbage til begrundelsen for, at vi netop har valgt den model, at det er virksomhederne selv, der ud fra de forudsætninger, de erfaringer, de har i deres daglige arbejde, er med til at udforme programmerne for, hvordan de skal sikre den størst mulige fødevaresikkerhed på deres område.
Men jeg bliver også nødt til at sige til hr. Jørn Jespersen, at nu står egenkontrolprogrammerne jo ikke alene.
Det er, som om, at når man først har et egenkontrolprogram, så er alle tilsynene væk, så må de sejle deres egen sø, og så er forbrugerne i den situation, at de er på herrens mark.
Det er jo slet ikke det, der er tilfældet.
De forskellige kontrolfunktioner, vi har i hele kæden
fra jord til bord, supplerer jo hinanden, og som jeg også nævnede, har vi sat ekstraordinært 11 mio. kr. af til kontrol, sådan at vi sikrer, vi får implementeret egenkontrolprogrammerne, så de kommer til at fungere effektivt i de enkelte butikker.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
Jo, men det, som er diskussionen, er jo, i hvor høj grad man allerede på nuværende tidspunkt kan sætte sin lid til den egenkontrol, som rent faktisk bliver praktiseret i både produktionsvirksomheder, detailled osv., i hvor høj grad man kan ændre på den offentlige fødevarekontrol med sikkerhed for, at egenkontrollen fanger problemerne.
Derfor vil jeg bede ministeren være lidt mere konkret med hensyn til sin vurdering af, hvor mange virksomheder inden for de enkelte kategorier, der rent faktisk har indført et egenkontrolprogram i dag.
Og hvordan er ministerens vurdering af kvaliteten af den egenkontrol?
Fungerer den rent faktisk?
Så hvor meget kan ministeren sige omkring antal af virksomheder inden for de enkelte kategorier, som har indført det, og hvad kan ministeren sige omkring kvaliteten af den egenkontrol, der rent faktisk praktiseres de steder, hvor det sker?
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Alle virksomheder i Danmark skal gennemføre egenkontrol.
Det er simpelt hen et lovkrav.
I de store engrosvirksomheder - det har vi talt om tidligere på dagen - hvor der typisk er mange risikomomenter
i produktionen,
skal de enkelte egenkontrolprogrammer godkendes. For så vidt angår detailforretningerne, skal de ikke have godkendte egenkontrolprogrammer, men det betyder selvfølgelig ikke, at de ikke skal være et godt instrument i butikkens mulighed for at sikre et meget højt niveau af fødevaresikkerhed.
Det er nemlig direktoraterne, der skal registrere og vurdere programmerne i forbindelse med de tilsyn, der nu kommer ud i de enkelte detailforretninger.
Der er ca. 41.500 detailvirksomheder i Danmark, og af dem har 2,5 pct. i dag fået vurderet deres egenkontrolprogram.
Herudover er langt størstedelen af butikkerne meget langt fremme med færdiggørelse af deres egenkontrolprogrammer, og det sker som sagt i et meget tæt samarbejde med virksomhedernes eller butikkernes organisationer.
Fra direktoratets side vil vi i det kommende år øge indsatsen for, at fødevarevirksomhederne i Danmark indfører de her egenkontrolprogrammer, og som vi også har talt om tidligere i dag, har vi afsat yderligere 11 mio. kr. til det formål.
Det er direktoratets målsætning, at tre fjerdedele af alle landets detailvirksomheder skal have et egenkontrolprogram, når vi kommer frem til 2004.
I 2005 skal alle butikker og engrosvirksomheder have et egenkontrolprogram liggende i deres forretning.
Jørn Jespersen (SF), 2002-03-13:
»Hvad kan ministeren oplyse om status for indførelse af egenkontrol i danske fødevarevirksomheder - både med hensyn til antal virksomheder og kvaliteten af kontrollen?«
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Jeg vil bare bekræfte endnu en gang over for hr. Keld Albrechtsen, at så snart evalueringsrapporten foreligger, er jeg overbevist om, at der vil være så stor interesse omkring den endelige rapport, at vi vil sikre, at den bliver oversendt til Folketingets Fødevareudvalg.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-03-13:
Det glæder mig, at ministeren ikke vil træffe nogen fældende konklusioner, før ministeren har sat sig ind i tingene.
Jeg håber så, at ministeren vil vende tilbage.
yderligere, det håber jeg - at vi får en tilbagemelding fra ministeren inden Folketingets sommerpause.
Jeg tror, det er meget, meget vigtigt, hvis ministeren kan melde det ud nu, for det vil jo kunne betyde, at der efterlades den lille sprække af håb, der måske kan sikre, at besætningerne overlever, i hvert fald indtil ministeren har haft mulighed for at tænke sagen igennem.
Det vil være meget væsentligt, hvis ministeren kunne give det signal, at der kommer en tilbagemelding fra ministeren inden sommerpausen i Folketinget.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Jeg bliver nødt til en gang til at slå fuldstændig fast over for hr. Keld Albrechtsen, at jeg ikke placerer noget skyldspørgsmål i denne her sag.
Det må stå fuldstændig lysende klart.
Jeg er selvfølgelig bevidst om, at der har været kommunikationsvanskeligheder, hvis jeg må kalde det det, mellem de forskellige grupperinger inden for avlen af gamle husdyrracer.
Men nu vil jeg afvente evalueringen af rapporten, og så vil jeg vende tilbage på det tidspunkt.
Jeg vil formode, at det varer ca. et par måneder.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-03-13:
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren - inden ministeren ligesom afgør, hvem der har skylden, for det understregede ministeren meget kraftigt, at det ville ministeren ikke gøre i dag - vil sætte sig ned og undersøge, hvad baggrunden er for de kommunikationsvanskeligheder, der har været, og som ifølge rapporten har været årsag til, at vi nu står i den meget kritiske situation, hvor racerne sandsynligvis går tabt som følge af ministerens passivitet.
Nu siger ministeren så - og det er jo den fremstilling, som tidligere ministre har givet, det er jeg meget godt klar over - at de jo ikke vil søge.
Men det var der faktisk grunde til, som ministeren bør sætte sig ind i, inden ministeren fælder dom, og de grunde var jo, at de betingelser, som man bad om dem søge på, var helt umulige.
Men jeg havde egentlig ikke tænkt mig, at vi skulle til at gå ind i det i dag i spørgetiden, for det jeg var optaget af, var at få den nye minister til at gribe ind nu og så sikre, at der overhovedet er noget at diskutere om et halvt år eller hvor lang tid, det nu varer, før ministeren er færdig med at evaluere.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, når situationen er, som den åbenbart er: Hvor lang tid vil ministeren bruge til at tygge på det her, inden ministeren kommer tilbage med en melding om, hvad ministeren vil foretage sig? Taler vi virkelig om så længe som op til et halvt år eller et helt år, eller hvor lang tid skal der gå?
Det vil jeg godt bede ministeren tilkendegive.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-03-13:
Med hensyn til de besætninger af gamle husdyrracer, der findes på Oregaard, kan jeg oplyse, at Fødevareministeriet via Genressourceudvalget har udbetalt betydelige beløb til de besætninger.
I perioden fra 1989 til 1993 blev der udbetalt 240.000 kr. i dyretilskud, og herudover skaffede Genressourceudvalget i 1989 i alt 120.000 kr. til indkøb af tre tyre fra Oregaard, samt 30.000 kr. til aftapning af sæd af en tyr.
Det samlede tilskud fra Genressourceudvalget til Oregaard har således i perioden fra 1989 til 1993 været på 390.000 kr.
Oregaard har også efterfølgende haft mulighed for at modtage dyretilskud fra udvalget, men ejeren af Oregaard har valgt ikke at benytte sig af den mulighed, der jo ellers kunne have givet et fornuftigt tilskud til den daglige drift på Oregaard.
I efteråret 1995 tilbød Genressourceudvalget ekstraordinært at købe fire kalve af den gamle jyske race fra Oregaard til en samlet pris på 60.000 kr., og så vidt jeg er orienteret, har det været et overordentlig favorabelt tilbud, men tilbuddet blev afslået.
Det blev senere genfremsat af den tidligere fødevareminister, hr. Henrik Dam Kristensen, i vinteren 1995-1996, men igen med et afslag til følge.
Alle private avlere, også Oregaard, fik i 1997, 1998, 1999 og 2000 tilbud om at deltage i bevaringsarbejdet med Jysk Kvæg.
Tidligere fødevareminister Henrik Dam Kristensen har ved flere lejligheder tilbudt Oregaard hjælp, selv om ansøgningsfristerne var overtrådt, og jeg mener således, at der har været vist meget stor vilje også fra ministeriets side til at prøve at få løst problemerne, men der har åbenbart ikke været grobund for et samarbejde.