runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 2001-01-25:
Venstre foreslår, at der bliver iværksat en uvildig organisationsanalyse af hele den danske sygehussektor, og at der oprettes et erfaringskatalog over uvildige undersøgelser på de enkelte sygehuse.
Venstres påskud for at komme med det forslag er, som også påstået i bemærkningerne til forslaget, at sundhedsvæsenet er dyrt, og at borgernes tilfredshed er lav.
Et af problemerne er, at der fortsat er helt uacceptable ventetider og -lister på sygehusene selv til behandling for livstruende sygdomme.
Sygehusvæsenet har brug for en slags serviceeftersyn for at sikre bedre kvalitet i behandlingen, kortere ventetider og sammenhængende patientforløb.
Arbejdsmiljøet er et andet stort problem.
Den nuværende personalemangel i social- og sundhedssektoren skyldes bl.a. sektorens meget dårlige arbejdsmiljø og store udstødning.
Vi har faktisk en noget usund sundhedssektor.
Den landsdækkende patienttilfredshedsundersøgelse år 2000, som blev offentliggjort her for nylig, viser, at der er en meget høj grad af tilfredshed med behandlingen i sygehusvæsenet, men undersøgelsen viste jo også, at små sygehuse scorer høj tilfredshed, og at sygehuse vest for Storebælt opnår de bedste resultater ved patienternes vurdering af det samlede indtryk ved indlæggelsen.
Det må give stof til eftertanke.
De kan jo også læse, hvad der står bl.a. i den her undersøgelse, og må naturligvis på baggrund af det tage konkret fat på de problemstillinger, der er.
Der er jo nogle problemområder.
Vi kender en række af dem, og jeg synes, man skal udpege de problemfelter, der er, og så tage konkret fat på dem.
Vi har i SF jo igennem flere år været meget optaget af personalets arbejdsvilkår og har faktisk også opnået nogle resultater på området, men vi synes ikke, det er godt nok endnu.
Derudover vil jeg gerne sige, at vi jo allerede har nogle muligheder, nogle instrumenter, som kan tages i anvendelse, f.eks. Evalueringscentret, som jo, når den nye lov bliver vedtaget, kommer i samspil med MTV, altså med medicinsk teknologivurdering, og dermed er der så også et center, som kan lave nogle analyser; det gør det jo allerede og har gjort det for konkrete afdelinger.
Vi mener altså, at man skal gå meget mere konkret og målrettet til værks i forhold til de problemer, der er.
Derudover er det indlysende, at regeringen, som har lavet aftalen med amterne om strategi for sygehuspolitikken for 2000 til 2002, naturligvis også, som vi har aftalt i finansloven, skal følge det konkret op og bede om redegørelser for, hvordan det går, og i øvrigt være i en aktiv dialog med henblik på at få løst de faktiske problemer, der er.
Vi er ikke tilhængere af den der store, forkromede organisationsanalyse.
Den er overhovedet ikke brugbar.
Dermed afviser vi forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2001-01-25:
Det står for fru Anni Svanholts egen regning, at det skulle være et usmageligt forslag, og at det skulle være lig andre forslag fra Dansk Folkeparti.
Jeg vil bare bede om, at niveauet holdes ordentligt og på et seriøst grundlag, vil jeg sige til fru Anni Svanholt.
Det her er et rent sundhedsfagligt forslag, som vi synes vi ville fremsætte for at beskytte den danske befolkning, men også for at de udlændinge, der kommer her til landet, kan få det helbredstjek, som jeg og Dansk Folkeparti lægger op til.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Jeg forstod på det svar, at CD gerne havde set et højere forsørgelsesgrundlag.
Men så vil jeg spørge, nu hvor forudsætningen for, at det forsørgelsesgrundlag er det relevante, jo er, at man har optjent ret til ledighedsydelse:
Hvad med de mennesker, der ikke har det, og som ikke kommer i den situation, at de får tilbudt et fleksjob alene af den
ikke grund, at det ikke eksisterer
Hvad med deres forsørgelsesgrundlag?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-25:
CD mener, det er et utrolig usympatisk forslag, og det har vi også givet udtryk for før.
Det løser slet ikke nogen af de problemer, vi har, og det bryder helt klart med den grundlæggende holdning, vi har haft inden for hiv- og aids-politikken i hvert fald.
Der er jo ikke nogen konsekvens i det.
Man koncentrerer sig jo udelukkende om smalle grupper, som man ønsker at få tvangstestet.
Det, der er så usympatisk, synes jeg, er jo tvangen i det, men jeg vil gerne drøfte helbredstjek, og på hvilke måder vi tilrettelægger det og sådan noget.
Her gør man så oven i købet tvangen afhængig af noget, som man politisk har slået sig op på, nemlig en ganske bestemt gruppe mennesker, som gerne vil ind i landet af den ene eller den anden årsag.
Det bryder jeg mig slet ikke om at diskutere fra talerstolen og slet ikke her på det løse grundlag.
Jeg tager gerne debatten en anden gang, hvor det er dét, det drejer sig om.
Det her bliver jo skubbet ind under noget sundhedsfagligt, og det synes jeg næsten er det værste.
Men jeg vil gerne bruge forslaget til noget andet.
Jeg vil gøre ministeren opmærksom på noget.
Det er, at vi i dag har et problem med torturofre, og det kunne godt tyde på, at helbredsundersøgelsen og den samtale, man har i forbindelse med den, ikke er grundig nok, for Center for Torturofre har oplyst, at de har mennesker i behandling, der først efter 2-3 år her i landet får behandling for de traumer, de har pådraget sig ved at blive udsat for tortur der, hvor de er kommet fra.
Det vil sige, der må være noget, som vi kan gøre bedre, når vi tager en samtale og tilbyder en helbredsundersøgelse.
Det er jeg godt klar over.
På den anden side synes jeg, det er bekymrende - vi har i øvrigt styrket dette center over finansloven denne gang - hvis det viser sig, at vi ikke er dygtige nok til at etablere den kontakt, og de bagefter kommer tilbage til Center for Torturofre igen, efter at have været en gang gennem et system, som måske slet ikke er tilpasset deres behov. Jeg ved ikke, om de oplysninger, vi har fået stillet i udsigt til april, dækker det, men hvis det ikke gør, så vil jeg bede ministeren om kigge ned i det og måske tage en kontakt til Center for Torturofre, for jeg synes, det er en væsentlig problemstilling.
En del har jo psykiske traumer.
Det var det, jeg kunne bruge det til.
Og så vil jeg i øvrigt ganske bestemt afvise forslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Spørgsmålet er bare: Hvad gør man så, når de fleksjob ikke er der?
Man kan jo altså ikke formidle dem op af jorden.
Dér kommer så nogle spørgsmål.
Det lyder som om, at det ligger uden for forestillingsevne, at de dér ting netop ikke lige matcher.
At der muligvis er et fleksjob til rådighed, som netop ikke lige matcher den førtidspensionist eller vordende førtidspensionist, som står over for den formidling, og så kommer der nogle modsætninger i det her.
Hvordan løses de?
Løses de med tvang, eller løses de med tilbud?
Det er mit spørgsmål.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-01-25:
Vi lægger afgørende vægt på, at fleksjobbene bliver tildelt
meget præcist.
Tilbudene bliver givet ud fra en vurdering af, hvad den enkelte kan, ikke ud fra en vurdering af, hvad den enkelte ikke kan.
Men ud fra hvad den enkelte kan, skal fleksjobbene tildeles eller gives som tilbud.
Og er den enkelte i stand til at udfylde et konkret fleksjob, jamen så er der også en forpligtelse til at tage imod det.
Det er præcis, som det gælder på det øvrige arbejdsmarked: Hvis man er ledig og mangler et forsørgelsesgrundlag som følge af arbejdsløshed, så skal man være til rådighed for det, man mestrer, det, man kan magte.
Det afgørende punkt her bliver selvfølgelig at få skabt relevante kvalitetsprægede fleksjob og tilbyde dem til de rigtige.
Derfor lægger vi også så stor vægt på formidlingsindsatsen, og vi lægger meget stor vægt på en kvalitetspræget sagsbehandling i kommunerne, som sikrer, at man får matchet de rigtige fleksjob med de rigtige personer.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Jo, men det må så siges, at det også giver et ret kontant resultat på det forsørgelsesgrundlag, som man i en eller forstand handicappet så kan opnå
For det betyder jo, at hvis man opfatter det som et tilbud, men siger nej til tilbudet, fordi man ikke orker det af mange forskellige grunde, så er man altså også henvist til et væsentligt lavere forsørgelsesgrundlag end det, der har været bærende i den måde, reformen er fremlagt på, nemlig at man får mulighed for at få den her ledighedsydelse.
Det er stadig ud fra den forudsætning, at fleksjobbene ikke bare uden videre er til rådighed.
Det tror jeg er en forudsætning.
Stort set alle er klar over, at sådan er det nok.
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-01-25:
Derfor er fleksjob et tilbud, men også et udtryk for at samfundet, fællesskabet, siger til den enkelte: Vi har brug
for dig.
Vi ønsker med aktivlinjen at sige til mennesker: Vær med i vores fællesskab.
Det giver rettigheder, det giver også pligter, for vi forventer noget af hinanden.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Det synes jeg er et glimrende udgangspunkt.
Men det springende punkt i den her reform er jo lige præcis fleksjobbenes rolle.
Derfor vil jeg gerne stille det helt konkrete spørgsmål: Er fleksjob en pligt, eller er
det en mulighed?
Dét er hele omdrejningspunktet.
Drejer det sig om, at man fuldt og helt ligesom på det øvrige arbejdsmarked skal stå til rådighed for et fleksjob, eller hvordan hænger det sammen? Er fleksjobbet en pligt, eller er det en mulighed, som man kan vælge?
Villy Søvndal (SF), 2001-01-25:
Jeg er politiker, jeg er ikke spåmand, og det, jeg kan redegøre for, er, hvad vi gerne vil arbejde for.
Jeg blev spurgt, hvornår det skete.
Det tør jeg ikke sige, men vi vil fremsætte forslag om og arbejde ihærdigt for, at nuværende førtidspensionister bliver tilbudt den nye ordning, for det mener vi faktisk vil være rigtigt, og det har vi ment hele tiden.
Men igen vil jeg godt spørge modsat: Hvad tror man vil være en fordel, hvis man i dag står på den lave sats?
Ville det have været en fordel at lade førtidspensionsforhandlingerne eksplodere, så de ikke var blevet til noget?
Eller er det en fordel at lave nogle satser, der er bedre for dem, der får førtidspension efter 2003, så de nuværende pensionister kan bruge dem som brækjern?
Jeg synes ikke, svaret er så svært.
Det er da en indlysende fordel at have nogle højere satser at stile imod, for det afspejler efter min opfattelse det skæve i, at nogle har én sats, mens andre er på en lavere sats.
Den urimelighed var ikke blevet afspejlet, hvis vi ikke havde lavet bedre satser for de fremtidige pensionister. Derfor synes jeg, vi står med en unik mulighed og unikke argumenter for, at de nuværende pensionister også skal have tilbudet om at få forhøjet deres satser, og det vil vi arbejde ihærdigt for.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Jeg synes, det var en lidt barsk udtalelse, hr. Villy Søvndal kom med om pensionisterne: at de var ligeglade med, hvor pengene kom fra.
Jamen det er jo et »fodre hunden med dens egen hale«-forslag, for pengene kommer jo fra dem selv, så jeg kan da ikke indse, at de er ligeglade.
Jeg vil da ikke bebrejde hr. Villy Søvndal
, at han ikke ret gerne vil tage milliarderne op af statskassen.
Dansk Folkeparti vil bare finde dem et andet sted.
Vi vil ikke tage dem fra de svageste grupper i samfundet, vi vil hellere tage dem fra ulandshjælpen.
Så spurgte jeg forsigtigt om de 15 pct.s fradrag.
Jeg vil bare gerne spørge, om der ligger noget og lurer, og hvornår vi måske ser lidt flere penge blive hældt i fra statskassen for at regulere de 15 pct., så der bliver lighed for ægtepar, samlevende og enlige.
Villy Søvndal (SF), 2001-01-25:
Vi står på hellig jord.
Jeg tror aldrig, det er sket før, at jeg i en politisk debat er blevet beskyldt for at bruge for få penge af statskassen.
Det er simpelt hen en historisk dag i dag, det er aldrig sket før.
Men jeg vil godt sige: Jeg tror for så vidt, at de mennesker, der modtager de penge, er fuldstændig ligeglade med, hvor de kommer fra.
Jeg tror, at den førtidspensionist, der får dagpengesatsen, er meget mere optaget af, hvor meget mere han kan købe for de penge, end han kunne for den gamle sats, end han er optaget af, hvor pengene kommer fra.
Så er jeg helt enig i det principielle synspunkt, at det ville være ønskeligt, at der ikke var nogen ægtefælleafhængighed; det var også derfor, vi arbejdede for at få det punkt fjernet.
Det vil jeg bare spørge om, for det er jo vores situation.
Fru Jette Gottlieb spørger, om kommunen ikke fortsat skal visitere.
Jo, det er også derfor, der er et kæmpestort uddannelsesbehov, det er derfor, vi har sat penge af til det, og det er derfor, der er ekstremt stramme krav til proceduren.
Hvis man læser i bemærkningerne, er der oven i købet hejst en advarende fane til kommunerne.
Der står, at der vil blive grebet ind, hvis de ikke laver en ordentlig sagsbehandling.
Det er ret vidtgående over for kommunerne, og det er selvfølgelig på grund af de dårlige erfaringer, vi har haft indtil nu.
Så bliver der spurgt om en tidsmæssig grænse for revalideringsforløb.
Det havde vi et ønske om, vi fik også nogle ting igennem under forhandlingerne, men ikke alt det, vi gerne ville have.
Modsat er det svært at lave en fast tidsgrænse, for hvis en del af perioden er et langvarigt og langstrakt revalideringsforløb, er det jo ikke ønskeligt med en meget snæver tidsfrist.
Men vi ville gerne have en meget snæver tidsfrist for sagsbehandlingen, og det arbejdede vi på under forhandlingerne.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Hr. Villy Søvndal lod forstå, at det var et utaknemligt job at være deltager i førtidspensionsreformen, fordi man gav
milde gaver.
Man gav jo 1,9 mia. kr. ud.
Jeg vil lige berigtige det, for jeg har skubbet kolonnerne et stykke.
Det er rigtigt, at nedsættelsen af folkepensionsalderen koster 108 mio. kr., og at satspuljemidlerne er på 1,3 mia. kr.
Så har jeg i socialrådgivernes blad, tror jeg det var, læst et stort interview med hr. Villy Søvndal, der var meget ked af den 15 pct.s nedsættelse af førtidspensionssatsen for samgifte og samlevende, specielt de samlevende.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
, selv om jeg godt ved, han er under et tidspres.
Er det ikke sådan, at det stadig er kommunen, der visiterer, altså bestemmer, hvilke vilkår man skal underkaste sig?
Og er det ikke rigtigt, at det dermed bliver den konkrete administrative praksis i kommunerne, der afgør, om de ting, der nu beskrives så positivt, også kommer til at fungere ordentligt?
Jeg tænker bl.a. på det, jeg kunne kalde tvangsaktivering, for det er meget af en parallel til noget af det system, vi kender inden for arbejdsmarkedspolitikken, hvor der er et krav om arbejdsmarkedsaktivitet, hvad enten man kan eller ej.
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Er der ikke nogle grænser for, hvor længe det er klogt at lave arbejdsprøvninger?
Hvor længe er det rimeligt, at man skal leve på en ledighedsydelse eller på den særlige kontanthjælp
, før man på et eller andet tidspunkt får fred og kan få førtidspension?
Skal der ikke være et loft over, hvor længe man kan blive holdt hen på den måde?
Det sidste, jeg vil sige, er angående forsørgelsesgrundlaget.
Jeg mener ikke, det er til at afgøre, ved at vi smider tal i hovedet på hinanden, om der er tale om en forbedring eller en forværring og for hvem og for hvor mange.
Men jeg mener, at overordnet set er der vel noget mærkeligt i, at man synes, det er et forsvarligt eksistensminimum for en livslang forsørgelse at leve på 91 pct. af dagpengemaksimum.
Det er jo livsvarigt, der er jo ikke tale om en midlertidig situation.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Til lidt forbrugeroplysning vil jeg gerne sige, at det står på side 23 i bemærkningerne til lovforslag nr. L 137.
Og dér står der: »Finansiering« - der er sådan en lang blok, og i den ene kolonne står der »Nedsat folkepensionsalder«, det er 1,4 mia. kr., og i den anden »Satsreguleringspulje«, det er 108 mio. kr.
Erik Larsen (V), 2001-01-25:
Det er jo klart, at hvis man ikke vil afprøve det, man er visiteret til, så står man i en anden situation end den person, som siger: Ja, o.k., det prøver jeg, og hvis det ikke går, jamen så må jeg jo så vende tilbage og prøve at få min visitation ændret.
Det var et svar til fru Jette Gottlieb.
Og så har jeg stået og ledt efter tallene.
Det er jo altid sådan, at når man får slynget tal i hovedet, er det nogle gange svært lige sådan at finde dem i vores papirer, men det vil jeg så prøve på, og så vil jeg gå over til fru Aase D. Madsen og konferere om tallene.
Men det er min helt klare opfattelse, at satspuljen betaler det meste af det, som skal finansiere denne reform.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Ja, men så vil jeg hæfte mig en lille smule ved det dér med, hvordan man har ret til ledighedsydelsen.
Altså som jeg forstår det, skal man enten optjene retten
til ledighedsydelsen ved at have et fleksjob, eller også skal man have det overført fra sine tidligere forhold, f.eks. fra sygedagpenge eller lignende.
Men hvad, hvis man f.eks. ikke har dagpengeret i sit tidligere arbejde?
Lad os sætte, at der er tale om en person, der f.eks. ikke har a-kasse-ret, eller som måske er blevet udelukket fra a-kasse-systemet, fordi vedkommende er kommet ud over aktivperioden eller noget tilsvarende.
Hvis vedkommende ikke har a-kasse-ret, kommer ud for en arbejdsulykke og kommer i førtidspensionssituationen, har vedkommende så automatisk ret til ledighedsydelse?
Pia Christmas-Møller (KF), 2001-01-25:
Det er det offentliges pligt at tilbyde fleksjob.
Den enkelte er ikke forhindret i selv at finde et fleksjob, men det er en forpligtelse, som påhviler det offentlige, derom hersker ingen tvivl.
Kan det offentlige ikke tilbyde et passende, relevant fleksjob, så skal den enkelte, der er visiteret til et fleksjob, sikres ledighedsydelse.
Og det i princippet uendeligt.
Men forudsætningen for, at disse personer kan være sikret ledighedsydelse, er, at de er parat til at tage et relevant fleksjob, når det er til stede.
Den gensidighed ligger der i ordningen.
Men forpligtelsen til at komme med et tilbud ligger ensidigt hos det offentlige.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Ja, om det vil blive en ufattelig god reform for de fleste vil jo kun praksis komme til at vise.
Men jeg vil gerne spørge om selve forsørgelsesgrundlaget.
Altså når man har fastsat et dagpengeniveau, så fastsætter man det jo bl.a. ud fra en tankegang om, at folk selvfølgelig ikke skal leve af dagpenge hele deres liv, og at man også godt ved, at folk, der er arbejdsløse, udskyder en lang række udgifter, indtil de kommer i arbejde.
Hvad er grundlaget for, at man så mener, at det er forsvarligt at fastsætte et niveau, som hedder 91 pct. af det beløb, som en mulig livslang forsørgelse?
Det vil være tilfældet i den situation, hvor man rent faktisk ikke kan opnå fleksjob.
Jeg vil også godt spørge, om det er realistisk, at der skulle kunne opnås fleksjob til alle, der har behov for det.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Det vil jo så sige, der er ikke taget én eneste krone op af statskassen til det her.
Det er pensionisterne, der betaler for pensionisterne.
Det synes jeg da er en meget fin oplysning at få.
Og så sagde hr. Erik Larsen, at det for størstedelen var satspuljemidler: Det kan jeg heller ikke rigtig forstå, for her står, at provenuet for nedsat folkepensionsalder er i 2010 1,4 mia. kr., og satspuljemidlerne er på 108 mio. kr.
Så der er vist en væsentlig forskel dér.
Anders Samuelsen (RV), 2001-01-25:
Ja, det mener jeg er en ubegrundet frygt.
Det, de derimod kan se frem til, er, at der bliver taget udgangspunkt i deres muligheder i stedet for i deres begrænsninger.
Som også andre har været inde på, var det kendetegnende gennem mange år, måske specielt i 1970'erne, men også i dele af 1980'erne, at man nærmest parkerede folk og fik fremdyrket en generation, som man kaldte Schlüter-generationen.
De var bare parkeret på førtidspension, det var en ulykkelig situation, og jeg ved ikke, om fru Aase D. Madsen mener, at det var en bedre situation.
Det, vi gør nu, er at fokusere på ordentlig sagsbehandling, og samtidig lukker vi op for, at der kan komme flere formidlere ind som supplement til det system, vi kender i forvejen.
Med det, vi står over for, og det, der lægges op til, har jeg ikke det billede af vores offentlige system som en maskine, der behandler alle på nøjagtig samme måde.
Nej, derimod vil det være et system, som tager udgangspunkt i den enkeltes muligheder frem for begrænsninger.
Derfor giver det et helt andet perspektiv end det, vi så måske især i 1980'erne, og det ser jeg frem til.
Hvis citatet var udtryk for, at mennesket skal komme før systemet, så er jeg fuldstændig enig i citatet.
Der er ingen, der ønsker, at man skal kvæles i papirgange ude i systemerne.
Derfor er der, som også andre har understreget, blevet lagt op til, at der skal ske en ordentlig forberedelse.
Det var bl.a. derfor, at vi har fastholdt tidsplanen til 2003
, så systemerne er klar til at tage den udfordring op, der er lagt op til her. Hvis det rummelige arbejdsmarked åbner sig yderligere, og det er godt på vej, jamen så kan jeg ikke se, at de problemer vil opstå.
Men det er da klart, at alle partier bag denne her reform, og i det hele taget alle partier i Folketinget, inklusive Dansk Folkeparti, vil holde øje med, hvordan udviklingen forløber.
Men jeg er helt overbevist om, at vi får noget godt ud af den her reform, fordi vi netop har sørget for først at få den generelle arbejdsløshed ned og derefter at få bygget et rummeligt arbejdsmarked op, som også har et langtidsperspektiv, og altså som det tredje at få gennemført en ordentlig førtidspensionsreform.
Aase D. Madsen (DF), 2001-01-25:
Nu citerede hr. Anders Samuelsen fra en avis, og det var Politiken.
Jeg vil også gerne have lov til at citere fra en avis.
Det er en avis helt nede på gulvet.
Det er B.T, og der hedder overskriften: »Den reform er et hjerteløst makværk«.
Jeg vil gerne lige tillade mig at læse et lille stykke op: »Oftest er kandidaterne til førtidspensionen nedslidte både fysisk og psykisk.
De, jeg har mødt, har kun været interesseret i at få fred, fred, fred for emsige sagsbehandlere, læger, psykologer, der alle producerer stakke af papirer, så klienten dårlig kan se sagsbehandleren«.
Mener hr. Anders Samuelsen ikke også, at det er et vigtigt led i det, vi diskuterer i dag? Jeg håber, at hr. Anders Samuelsen og førtidspensionsreformpartierne tager hensyn til det her.
Det, Dansk Folkeparti jo netop frygter, er, at når alle skal ud på det rummelige arbejdsmarked, så sker der en, kan man sige, overplacering af den type af folk, som jeg citerer om her.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-25:
Nu kan jeg ikke længere huske, hvad det hedder, men der er jo altså netop lagt ind, at man får nogle muligheder for at gå ind i det på en måde, der gør, at man ikke fuldt ud skal optjene.
Der er jo lagt muligheder for dispensationer ind.
Altså det er nemmere.
Det er jo ikke tanken med det her, at man vil sætte folk på kontanthjælp.
Det har det aldrig været.
Og derfor er der så bygget de her hensyn ind i det.
Jette Gottlieb (EL), 2001-01-25:
Så kommer man ikke på fleksydelse.
Men det, som jeg vil spørge om, er: Hvis man nu er i den situation, at man ikke har optjent ret til ledighedsydelse, så er niveauet jo kontanthjælp, det vil sige, at så står man altså i en situation, hvor kontanthjælpen er den livslange forsørgelse.
Er det et relevant forsørgelsesgrundlag for mennesker, der uforvarende, uforskyldt er kommet i en situation, hvor de på grund af et handicap ikke er i stand til at arbejde selv?
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2001-01-25:
Jeg tror, jeg nævnte, at en forudsætning for, at reformen kommer til at fungere, er, at det rummelige arbejdsmarked bliver skabt.
Og hvis det er sådan, at fleksjobbet ikke kan tilbydes, så kommer man på fleksydelse.
Og så vil jeg igen sige, at de niveauer, der ligger, skal ses i balancen til mindstelønnen på arbejdsmarkedet, plus at vi har skullet holde os inden for satspuljens rammer.
Så altså ja, det har også noget med økonomi at gøre, men der bliver ikke efterladt nogen, som sidder mellem to stole i det her system.
Der vil ikke være nogen, som ikke får en forsørgelse, de kan leve af.
Det er jo det, der er hele formålet med det.
Vi har brugt rigtig lang tid på at drøfte ydelsesniveauer.
Det har vi også gjort set i forhold til, hvad man i øvrigt på mindsteløn kan opnå på arbejdsmarkedet.
Det har også været en drøftelse, der skulle ses i lyset af, at man nu omlægger sådan, at man klart skiller, og at man har lagt de handicapbaserede ydelser over i serviceloven.
Men det skal selvfølgelig også særlig ses i forhold til den økonomi, der er til rådighed for reformen.