runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Jeg skal også blot erindre om de faste udgifter, kommunerne jo har, og den meget lille margin, man opererer med i forhold til at kunne lave andre tiltag end dem, man skal lave.
Så skal jeg kommentere, at det jo også betyder, at der kommer et skel mellem at være tosproget i en rig kommune og tosproget i en fattig kommune, for er man tosproget i en fattig kommune, er chancen for, at man har mulighed for at prioritere modersmålsundervisningen, mindre, end hvis man er tosproget i en rig kommune.
Det her med tillid til det kommunale selvstyre er godt nok flotte ord; tillid til det kommunale selvstyre, der så kan vælge at prioritere, om det ønsker at have modersmålsundervisning.
Det kan man da ikke tale om, når man samtidig har et skattestop.
Skattestoppet gør jo, at kommunen ikke har mulighed for at sige: Vi synes, at modersmålsundervisning er det vigtigste i hele verden, og derfor ønsker vi, at den kommunale befolkning skal betale lidt ekstra i skat, for at de tosprogede elever kan modtage modersmålsundervisning.
Det kan de jo ikke.
Der er jo et skattestop.
Så regeringen har tydeligvis ikke mere tillid til det kommunale selvstyre, end at den vil diktere, hvor mange penge kommunerne kan få ind, og dermed dikterer man jo også, hvor mange penge kommunerne kan give ud.
, bliver marginen jo mindre i forbindelse med et skattestop.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Jeg er nødt til at sige til undervisningsministeren, at det jo er tillid uden penge, det er tillid for nul kroner.
Det er område på område, hvor der er sparet.
Det var præcis derfor, vi sagde, at hvis vi så i det mindste kan få pengene ud, kan vi da fastholde et frivillighedsprincip, så det ikke blev, som fru Pernille Rosenkrantz-Theil sagde, at der altså nu skal være forskel på, om man kan få en god undervisning eller en dårlig undervisning afhængig af økonomien.
Det var derfor, vi sagde det.
Derfor vil jeg nok sige, at det med det kommunale og tilliden er sådan lidt hult, når man fjerner det ene område efter det andet af økonomisk art, og så overlader vi i øvrigt til kommunerne at prioritere, når det er så store opgaver, de står over for.
Leif Mikkelsen (V), 2002-05-17:
Det falder sikkert udenfor, men alligevel vil jeg tillade mig at stå på denne talerstol og glæde mig over, at Venstre gik efter at styrke tilsynet.
Det har vi fået.
Venstre gik efter at fastholde forældreansvaret for de frie skoler.
Det har vi fået.
Det lykkedes altså at få et flertal, regeringspartierne, Det Radikale Venstre, SF og Kristeligt Folkeparti, til at bære de ændringsforslag igennem, der sikrede det her.
Så kan man yderligere glæde sig over, at et bredt flertal i Folketinget, næsten hele Folketinget, bærer lovgivningen igennem som helhed, en lov, der sikrer, at de ønsker, der har været udtrykt fra forskellig side om at etablere et kommunalt tilsyn og dermed reelt at påbegynde en kommunalisering af de frie skoler, blev afvist.
Så det her endte med at blive en lykkelig udgang, som der er grund til at glæde sig over.
Det vil Venstre sige klart og tydeligt her i dag.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-05-17:
Jeg vil sådan set bare konstatere, at hvis der er nogen, der har behov for psykologhjælp, tror jeg rent faktisk, det er hr. Carsten Hansen, for kan hr. Carsten Hansen ikke bekræfte, at Socialdemokratiet og den tidligere socialdemokratiske uddannelsespolitiske ordfører, hr. Hans Peter Baadsgaard, faktisk under den tidligere regering gik efter, at man lavede en formålsparagraf for friskolerne, som var fuldstændig mage til den formålsparagraf, der er for folkeskolen?
Hvis det er det, som Socialdemokratiet står for, burde hr. Carsten Hansen så ikke have lidt psykologhjælp, når man så samtidig i Socialdemokratiet vælger at stemme for det pågældende lovforslag, som vi her debatterer?
For der er da vist en meget, meget stor spændvidde mellem at have folkeskolens formålsparagraf gældende for friskolerne og så over til den mindre opstramning, der sker med tilsynet, hvor man netop ikke går ind og lægger sig fast på at diktere, hvad friskolerne skal stå for.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Derudover skal jeg ikke kommentere sundhedstilstanden hos ledende personligheder.
Det er da rigtigt, at vi gerne så, at den meget, meget flotte formålsparagraf, som er i folkeskolen, også gjaldt det her område.
Jeg har ikke været med til at lave den selv - det er jo skammeligt - men det, der er lavet i forhold til grundskolen, er faktisk noget af det flotteste stykke politiske håndværk, jeg har set.
Det er så flot en formålsparagraf, så den havde jeg som sagt gerne set var på det her område.
Men det, ministeren jo foreslog, var en henvisning til menneskerettighederne, hvor der jo er ligestilling og en lang række andre elementer, og det stod faktisk stærkere end det om frihed og folkestyre, som står der nu.
Derfor synes vi, det er en svækkelse af lovforslaget, der er kommet ind, men det skal da ikke forhindre os i at sige, at det her er et skridt på vejen.
Men det, der er det underlige, er, at man faktisk foreslår noget, der er meget vidtgående, og efterfølgende tager man de partier, der var imod det, og siger, at dem forhandler man med, og så laver man noget, der kun er halvt så godt.
Det er da lidt underligt, ikke?
Marianne Jelved (RV), 2002-05-17:
Hr. Carsten Hansens indlæg får mig til at komme med en indrømmelse, nemlig at der formentlig er flere, der kan se, at det ikke altid har været lige nemt i regeringssamarbejdet mellem Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.
Ved førstebehandlingen af lovforslaget om tilsynet med de frie skoler opfordrede Det Radikale Venstre til forhandling mellem regeringen og bl.a. Det Radikale Venstre.
Det er vi meget, meget tilfredse med i den radikale folketingsgruppe, og jeg ved, at man i friskolekredse også er meget glade for det
Det lykkedes, og jeg kan ikke lade være med, ihukommende den foregående debat, vi har haft her, at sige, at jeg ville ønske, at det også var lykkedes omkring modersmålsundervisningen, men det vender vi tilbage til i en anden sammenhæng.
For Det Radikale Venstre har det været meget vigtigt, og det glæder os også, at der er et solidt flertal i Folketinget, der støtter den tankegang, at de frie skoler skal være en reel valgmulighed.
Det er også fuldstændig klart, at en valgmulighed i forhold til grundlovens bestemmelser betyder, at man skal kunne holde skole på en anden måde, end den offentlige skole gør det.
Men det betyder også, at den undervisning, der foregår, skal stå mål med den, der almindeligvis forventes af folkeskolen.
Jeg skal ikke gøre debatten længere, men bare understrege min tilfredshed ved at konstatere, at den frihedstradition har det brede flertal tilsluttet sig. Jeg skal dermed også kvittere for samarbejdet med partierne, så det her kunne lykkes.
Og så synes jeg, det er lidt ærgerligt, at Socialdemokratiet ikke kan være med på det samme som os andre, men det er Socialdemokratiets valg.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-05-17:
Under førstebehandlingen var Kristeligt Folkeparti jo noget kritisk over for en del af lovforslaget, bl.a. den måde, tilsynet blev formuleret på.
Det kan godt være, at hr. Carsten Hansen ikke er så glad i dag, men jeg er særdeles glad, og jeg har sat stor pris på, at det har været muligt at finde en god måde at blive enige om de her områder på og dermed også bevare hele tankegangen om de frie skoler.
Nu har jeg på mange andre områder, også omkring modersmålsundervisningen, ikke været helt enig med ministeren, men jeg synes trods alt, at det her er en rigtig god sag, som vi er blevet enige om, og dermed har vi også formået at bevare de frie skoles frihed, men under ansvar.
Ulla Tørnæs (V), 2002-05-17:
Jeg skal ikke forlænge debatten yderligere, men blot benytte lejligheden til at kvittere over for de partier, som indvilligede i at indgå denne stemmeaftale om ændringsforslaget til lovforslaget om et skærpet tilsyn med de frie skoler.
Jeg er fuldt ud enig i det, der er sagt af en række af ordførerne om målet med lovforslaget, nemlig et skærpet tilsyn uden naturligvis at sætte de frie skolers frihed over styr.
Det har på intet tidspunkt været hensigten fra regeringens side, og jeg synes, at vi med det ændringsforslag, som nu bliver vedtaget, har fundet en rigtig, rigtig god måde at formulere ikke alene selve ændringerne på, men også målet, som er nøjagtig det samme som i det oprindeligt fremsatte forslag.
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-05-17:
Nu har vi i lang tid hørt fru Pernille Rosenkrantz-Theil tale
om, at regeringen afskaffer modersmålsundervisningen.
Kan fru Pernille Rosenkrantz-Theil ikke bekræfte, at der intet sted i lovforslaget står, at regeringen afskaffer modersmålsundervisningen, men at det lovforslag, vi behandler, faktisk drejer sig om, at man afskaffer kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning, hvilket er noget ganske andet?
Det vil jeg gerne have en bekræftelse af.
Så er jeg nødt til at spørge fru Pernille Rosenkrantz-Theil
: Hvad er forældrenes ansvar set med Enhedslistens briller?
Er det forældrenes ansvar, at de faktisk fra barnet er født taler med det på det modersmål, forældrene måtte have, eller er det statens ansvar, at børnene kan komme til at tale med deres forældre?
Hvis det sidste er tilfældet, må jeg spørge fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Hvad har Enhedslisten så tænkt sig at gøre?
Skal man give modersmålsundervisning fra barnet er 0 år gammelt?
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2002-05-17:
Det er lige før, jeg kan vende spørgsmålet på hovedet og spørge fru Gitte Lillelund Bech, om fru Gitte Lillelund Bech mener, at det er samfundets ansvar at tilbyde danskundervisning for danske børn i folkeskolen, for det er jo det, vi taler om.
Selvfølgelig har forældre i Danmark en pligt til at lære deres børn at tale dansk, ligesom tosprogede børns forældre har en pligt til at lære dem at tale såvel modersmålet som dansk.
Men årsagen til, at vi uddanner folkeskolelærere, at de bruger 4 år, og at vi bruger en stor pose af samfundets penge til at uddanne folkeskolelærere, er jo, fordi vi mener, at de har en større kompetence til at lære børnene sprog.
Hvis jeg skal drage konsekvensen af det, fru Gitte Lillelund Bech siger, vil Venstre afskaffe danskundervisningen for danske børn i folkeskolen.
Det giver jo ikke nogen mening.
Til det med, at jeg siger, at man afskaffer modersmålsundervisningen, vil jeg gerne læse den sidste del
af min ordførertale op for fru Gitte Lillelund Bech igen, for jeg siger jo netop, at Venstre har forsøgt at sige, at forslaget sandelig ikke afskaffer modersmålsundervisningen - grunden til, at jeg overhovedet skriver det i ordførertalen, er, at jeg ved, at fru Gitte Lillelund Bech vil gå herop og sige det - men kun gør det frivilligt for kommunerne at tilbyde det.
Det er jo korrekt.
Så langt så godt.
Her tror jeg vi er enige.
Og så sagde jeg videre: Men sandheden er, at når man fjerner bloktilskuddet til modersmålsundervisning, afskaffes den reelt i langt de fleste kommuner.
Jeg tror, at jeg har læst nok af min ordførertale, jeg tror godt, at fru Gitte Lillelund Bech hørte det første gang, og at spørgsmålet dermed var af retorisk karakter.
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Det, jeg også har understreget, er, at det har været et frivilligt tilbud, hvor forældrene i øvrigt selv har kunnet vælge. Men det har typisk været i de større byer, hvor tilbuddet har været til stede, at man har modtaget det.
Det har været i København, Odense, Aalborg og Århus.
Det er selvfølgelig rimeligt nok, at det er en vurdering, som forældrene og skolen tager sammen, og vi havde gerne set, at det havde været en større integreret del af undervisningen.
De undersøgelser, vi har set fra USA og andre steder, peger virkelig på, at det bliver en styrke, også for de her børn.
Selvfølgelig er vi altid indstillet på at gå i forhandling
Efterfølgende kommer man og beder os om at deltage i en 10-punkts-plan, der ikke bliver forhandlet med nogen, og beder os om at deltage i forhandlingerne.
Man må forstå, at der er en vis psykologi, også i
politik.
Man kan da ikke bare bryde et forlig uden at spørge og så efterfølgende sige: Nu vil vi gerne forhandle.
Men selvfølgelig vil vi gerne tage udgangspunkt i det eksisterende forlig, og vi er altid villige til at se på det, men det bliver ikke sådan lige her og nu, tror jeg, og der er adskillige punkter, der skal forandres.
Marianne Jelved (RV), 2002-05-17:
Det er en kort bemærkning til hr. Carsten Hansen.
Kan den socialdemokratiske ordfører bekræfte, at udvalget har fået et bilag 26 til dette lovforslag, hvorpå der er stillet følgende spørgsmål, og jeg citerer fra spørgsmålet: »Vil ministeren oplyse, om denne del af de tosprogede, som ministeren omtaler, er en tredjedel af de tosprogede, der efter bekendtgørelsen kan deltage i modersmålsundervisningen, eller om ministeren omtaler en tredjedel af alle tosprogede elever?«
Der svarer ministeren, at det er korrekt, at ministeren omtaler en tredjedel af samtlige tosprogede elever.
Men det er ikke den population, som er berettiget til modersmålsundervisningen totalt set.
Og ministeren bekræfter, og jeg citerer: »Ministeriet ligger ikke inde med oplysninger om, hvor stor en andel af de tosprogede elever der efter bekendtgørelsen er berettiget til modersmålsundervisning.«
Kan hr. Carsten Hansen erklære sig enig med mig i, at fru Gitte Lillelund Bechs anvendelse af disse tal er meget misvisende?
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-05-17:
Jeg vil først lige gøre opmærksom på, at denne procedure jo ikke er ny.
Det er jo en procedure, som man har haft også under den tidligere regering.
Det, jeg gerne ville komme med en kort bemærkning til, var hr. Carsten Hansens indlæg om 10-punkts-planen om folkeskolens fremtid.
Jeg vil bare spørge, om jeg skal forstå hr. Carsten Hansens indlæg således, at Socialdemokratiet kun vil forhandle på skrømt, eller om det er sådan, at Socialdemokratiet faktisk er interesseret i at være med til at få en folkeskolelov, som kan gøre folkeskolen endnu bedre, end den er i dag.
Jens Rohde (V), 2002-05-17:
Jeg er bare nødt til at anholde det, som hr. Carsten Hansen sagde her fra talerstolen om, at man intet havde sagt i valgkampen om, at man ville afskaffe modersmålsundervisningen.
Det er ganske enkelt ikke korrekt.
Vi har faktisk stillet beslutningsforslag i sidste valgperiode om, at vi ønskede at afskaffe modersmålsundervisningen.
Og når det nu skal være et spørgsmål: Er hr. Carsten Hansen ikke bekendt med, at vi rent faktisk har stillet beslutningsforslag om det her, og at det derfor ikke bør kunne komme som nogen form for overraskelse?
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Først til fru Marianne Jelved: Jeg kan fuldstændig bekræfte, at det er lidt den sædvanlige retorik, at man bruger nogle tal og kun oplyser det halve eller en tredjedel af det, sådan som det næsten er tilfældet her.
Det er lidt underligt, og derfor var det rart, at fru Marianne Jelved havde bilaget med.
Men det forandrer ikke, at vi gerne vil være med til at forbedre kvaliteten og indholdet i modersmålsundervisningen.
Til fru Gitte Lillelund Bech skal jeg sige: Vi forhandler aldrig på skrømt, men vi vil gerne indbydes til forhandlinger.
For det første er vi ikke indbudt til forhandlinger, for det andet var vi heller ikke i forhold til forligsbruddet vedrørende folkeskolen indbudt til forhandlinger.
Vi fik en orientering om, at man ønskede at bryde en mangeårig tradition; det var jo det, det handlede om.
Men jeg synes ikke, man skal starte forhandlingerne fra Folketingets talerstol.
Det er jo ministeren og regeringen, vi forhandler med, og vi kommer selvfølgelig altid, når vi bliver indbudt.
Til hr. Jens Rohde: Det kan godt være, at jeg udtrykte mig forkert, det skal jeg ikke kunne afvise.
Men det var om forligsbruddet på folkeskoleområdet, jeg udtalte mig.
Hvorfor sagde man ikke, at man ville bryde folkeskoleforliget?
Et tidligere parti her i Folketinget anmeldte jo, at man gerne ville have taget folkeskoleforliget op til revision, og det er normal forligspraksis, fuldstændig normal.
Det var nemlig CD.
Venstre gjorde det ikke.
Vi spurgte adskillige gange, da vi i øvrigt behandlede beslutningsforslaget om modersmålsundervisning, om Venstre ville bryde folkeskoleforliget.
Nej, nej og atter nej, blev der sagt.
Der er altså ikke overensstemmelse mellem det, man siger, og det, man gør.
Til Venstres ordføreren, fru Gitte Lillelund Bech, kan jeg sige, at det står der; jeg kan godt gå hen at finde teksten, så hun oven i købet kan bekræfte heroppefra, hvis hun går op som ordfører, at man sagde ét, og at man gjorde noget andet, at man fuldstændig brød med en tradition, der er næsten, ja næsten 100 år.
Aage Frandsen (SF), 2002-05-17:
Jeg vil godt spørge hr. Carsten Hansen, om det ikke er rigtigt, at vi har anden behandling af et lovforslag vedrørende afskaffelse af kommunernes pligt til modersmålsundervisning, og at vi slet ikke har en behandling af noget som helst, der vedrører et forslag om, at regeringen vil komme med nogle ændringer af folkeskoleloven.
Kan hr. Carsten Hansen ikke bekræfte, at det, vi behandler her, alene er modersmålsundervisningen, det er det, lovforslaget drejer sig om, og ikke noget med 10 punkter?
Gitte Lillelund Bech (V), 2002-05-17:
Kan hr. Carsten Hansen bekræfte, at tallet på en tredjedel af de tosprogede børn er blevet præsenteret også under den tidligere regering af den tidligere undervisningsminister, fru Margrethe Vestager i forbindelse med de diskussioner, der har været omkring et beslutningsforslag om afskaffelse af kommunernes pligt til at tilbyde modersmålsundervisning, både i foregående folketingssamling, i folketingssamlingen for 2 år siden og for 3 år siden?
Og kan hr. Carsten Hansen ligeledes bekræfte, at der den 10. april blev givet en stående invitation i Undervisningsministeriet til fortsat forhandling om folkeskolen?
Carsten Hansen (S), 2002-05-17:
Til hr. Aage Frandsen: Det er et godt gammelt retorisk kneb, at hvis man er i knibe på et område, vil man gerne flytte fokuspunktet til noget andet.
Men det er jo i virkeligheden forligsbruddet og afskaffelsen af modersmålsundervisningen, vi behandler her i dag.
Derfor undrede det mig også lidt, men det er jo svært at undlade at give en enkelt kommentar med til det.
Jeg regner selvfølgelig med, at forhandlingerne indkalder ministeren til, og så forhandler vi med ministeren.
Og jeg håber da også, at man bliver indbudt, men der skal ske noget.
Det andet er, at den 100-årige tradition er jo lidt skæg, fordi det i virkeligheden er her, Venstre har været med sammen med Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre i alle årene.
Men nu har man åbenbart ønsket at please støttepartiet, Dansk Folkeparti, så alvorligt, at man har ønsket at bryde en 100-årig tradition.
Det er, synes jeg, meget alvorligt, som jeg sagde, ikke for skolens skyld, men for børnenes skyld.
Det er det, der er så alvorligt, at de nu bliver en kastebold på den arena.
Vi havde gerne fastholdt konsensus omkring det her og en ordentlig politik, der var bred opbakning til, i folkeskolen.
Til fru Gitte Lillelund Bech skal jeg bare sige, at de her tal har været kendt længe. De er givet i et bilag, og vi kendte dem også under den forrige regering.
Og så er det reelt, når man omtaler de her tal, at man så i øvrigt tager hele sandheden med.
Anne Baastrup (SF), 2002-05-17:
Regeringen har en helt klar linje.
Regeringen ønsker at dele befolkningen op.
Regeringen ønsker at udskille bestemte grupper.
Om et par timer skal vi skrive betænkning om integrationslovforslaget og udlændingelovforslaget.
Der kommer det meget tydeligt frem: Regeringen ønsker at få skilt nogle mennesker ud.
Regeringen ønsker ikke integration.
En måde også at vise det på er det her lovforslag.
Regeringen ønsker ikke, at folkeskolen skal være det sted, som folkeskolen plejer at være, det sted, som SF ønsker at folkeskolen skal være, nemlig det sted, hvor børn kan blive integreret i det danske samfund uanset social baggrund eller etnisk baggrund.
Det, vi kan se, er, at de børn, som får en kvalificeret modersmålsundervisning, som får det indtryk af respekt også for deres baggrund, får en bedre skolegang.
De børn, som møder dårlig modersmålsundervisning, de børn, som nu fremover kan se, at de ikke får modersmålsundervisning, de børn får en dårlig skolegang.
Som forældre har man altid brug for at gøre det bedste for sine børn.
Som forældre med et andet modersmål vil man naturligt søge, om man kan finde en friskole, der kan tilgodese ens børns behov for at få et godt modersmål, som er forudsætningen for at få et godt dansk sprog.
Det, vi så kan se frem til, er: Flere børn vælger friskoler, der baserer sig på et andet sprog, der baserer sig på en anden kulturel tradition.
Det, vi har brug for, er, at folkeskolen skal kunne rumme alle børn.
Det her forslag går stik imod den intention.
Det er beskæmmende.
Det er også beskæmmende, at vi har en minister, der reelt er så svag, at ministeren er fuldstændig afhængig af, hvad statsministeren og vicestatsministeren aftaler på et stykke papir.
Ministeren havde jo ikke en jordisk chance for at imødekomme Socialdemokratiets behov for at indgå forlig på det her område.
Folkeskoleforliget skulle brydes fra regeringens side.
Det var klar tale fra statsministerens side på et meget tidligt tidspunkt.
Ministeren har blot gjort det, hun fik besked på.
Det er beskæmmende.
Det er beskæmmende, at et parti, som Venstre, der altid har været med i folkeskoleforligene, er fuldstændig ligeglad med de her 60.000 lærere og 500.000 børn, der nu kastes ud i en slingrekurs, hvor man ikke længere ved, hvad det er, der kommer til at ske med grundlaget for folkeskolen fremover.
Det er også beskæmmende, at vi har en situation nu, hvor vi kan se, at kommunerne sparer.
Vi kan se, at kommunerne begynder at nedlægge modersmålsundervisningen.
Ja vi kan sågar se, at der er kommuner, der fastholder modersmålsundervisningen under forudsætning af, at forældrene betaler.
Der er ingen tvivl om, at der er mange kommuner, der ved, at det rigtige er at fastholde modersmålsundervisningen.
De har bare ikke pengene til det.
Det er beskæmmende, at regeringen har en så klar linje, at man ønsker at udskille bestemte grupper i befolkningen.
dette lovforslag, en skamplet for Folketinget, og det er til stor skade for den danske folkeskole.
Marianne Jelved (RV), 2002-05-17:
Jeg vil starte med hr. Carsten Hansen.
Jeg beklager, at jeg ikke fik svaret før, men jeg er enig i, at det er ualmindelig trist og også en historisk situation, når en regering bryder et folkeskoleforlig.
Jeg ved også, at det svært for mange borgere, som ikke er tæt på folkeskolen, at forstå, at det skulle være så centralt.
Men hvis der med 3-4 års mellemrum var skiftende flertal, som havde helt forskellige synspunkter om folkeskolen, og folkeskolen skulle ændre retning med relativt få års mellemrum, ville det gå ud over børnene og kvaliteten af undervisningen, og derfor har vi jo tradition for brede forlig. Jeg vil også gerne bekræfte, at den tidligere regering og regeringerne før den i næsten 100 år har været meget omhyggelige med at sikre, at forligskredsen omkring folkeskolen holdes sammen.
Dermed har vi også gennem årene vist vilje til at hjælpe hinanden.
Ud over de eksempler, hr. Carsten Hansen nævner, og som jeg kan bekræfte, vil jeg nævne ét, som ikke er blevet nævnt, nemlig at forligskredsen også hjalp Venstres tidligere ordfører, afdøde hr. Anders Mølgaard, med at få ændret regelsættet for prøver i matematik, tror jeg det var, fordi Venstre ønskede det så stærkt.
Det er en fordel at have stabilitet omkring folkeskolens udvikling.
Vi har også en politisk meget flot dansk folkestyretradition for at hjælpe hinanden, og ingen af partierne i forligskredsen har afvist at hjælpe regeringen med at opfylde sine valgløfter - ingen!
Alle partierne har tilbudt at være hjælpsomme, men det er blevet afvist.
Det er spektakulær politisk ærgerlig og trist historieskrivning, og det værste er, at det er børnene, det går ud over. Til fru Gitte Lillelund Bech vil jeg sige, at det er selvfølgelig rigtigt, at det kan være beklageligt, at det skete under en radikal minister, men en minister kan jo ikke bestemme, hvilke forsknings- og undersøgelsesresultater der kommer ud af den type fri forskning.
Men den nye minister kan jo stille nye spørgsmål.