Thorkild Simonsen (S), 1999-05-12:
SF og Dansk Folkeparti har henholdsvis den 7. april og den 20. april 1999 fremsat beslutningsforslag, som i det væsentlige har samme indhold.
I B 131 stiller Dansk Folkeparti forslag om, at den kommunale styrelseslov ændres, så en borgmester kan afsættes i funktionsperioden af et flertal af kommunalbestyrelsens medlemmer.
SF ønsker med beslutningsforslaget B 113 en ændring af styrelsesloven, så en borgmester kan afsættes, hvis et flertal på to tredjedele af kommunalbestyrelsens medlemmer mener, at borgmesteren har vist sig uegnet til at varetage funktionen som øverste administrative leder.
SF's forslag er en genfremsættelse af et beslutningsforslag fra april sidste år, som regeringen dengang ikke kunne støtte, og som ikke kunne samle flertal i Folketinget.
Baggrunden for, at SF nu fremsætter beslutningsforslaget, er ifølge bemærkningerne til forslaget, at der nu igen har været eksempler på, at borgmestre, uden at det øvrige byråd kan gøre noget, totalt ansvarsfrit kan forvalte deres administrative rolle, som de vil, skriver man. Dansk Folkeparti henviser i bemærkningerne til B 131
ligeledes til, at der har været eksempler på, at det forhold, at en borgmester ikke kan afsættes, har givet uro i kommunalbestyrelsen og den kommunale forvaltning. Jeg går ud fra, at forslagsstillerne med disse bemærkninger blandt andet tænker på debatten i forbindelse med sagen fra Randers Kommune, hvor der blev rejst spørgsmål, om Randers Byråds mulighed for at afsætte borgmesteren.
Jeg skal dog i den forbindelse - uden i øvrigt at komme ind på denne sag - bemærke, at der ikke var et byrådsflertal bag et sådant mistillidsvotum til borgmesteren i Randers.
Der er efter de gældende regler mulighed for at afsætte en borgmester, hvis han eller hun groft eller gentagne gange vægrer sig ved at udføre sine opgaver.
Det er således ikke korrekt, når SF anfører, at borgmestre ansvarsfrit kan forvalte deres administrative rolle, som de vil. Når der for borgmesteren som udgangspunkt gælder en regel om uafsættelighed i funktionsperioden, skyldes det, som forslagsstillerne også er inde på i bemærkningerne til forslaget, først og fremmest hensynet til ro og kontinuitet i den kommunale forvaltning.
Borgmesteren varetager centrale funktioner i kommunestyret, bl.a. koordination af den kommunale forvaltning, og det er af stor betydning for effektiviteten i varetagelse af disse funktioner, at der ikke i løbet af en funktionsperiode kan opstå uro om borgmesterposten.
Det gælder ikke mindst i forhold til varetagelse af den administrative ledelse.
Dette kommer af, at den videre adgang til at afsætte borgmesteren vil kunne misbruges og anvendes som pression over for en borgmester, der er valgt på grundlag af en konstitueringsaftale mellem flere partier.
Der vil også i kommunalbestyrelsens funktionsperiode kunne opstå nye grupperinger, der vil kunne danne grundlag for nye konstitueringsforhandlinger.
En afsætningsmulighed vil endvidere kunne føre til, at der fra oppositionens side rettes angreb på borgmesteren med forslag om afsættelse.
Det vil være en uhensigtsmæssig måde at kunne påvirke kommunalbestyrelsens møder og hindre effektiviteten i kommunalbestyrelsens virksomhed.
I SF's beslutningsforslag er det anført, at en
borgmester alene skal kunne afsættes, når han eller hun har vist sig uegnet til at varetage funktionen som øverste administrative leder.
Men kommunalbestyrelsens afgørelse om afsættelse af en borgmester vil naturligvis i realiteten altid blive en politisk afgørelse, naturligvis.
Dertil kommer, at de kommunale tilsynsmyndigheder vil have meget svært ved at efterprøve, om en borgmester er uegnet til at varetage funktionen som den øverste daglige leder af administrationen.
Det vil således være forbundet med væsentlige problemer at gennemføre så gennemgribende ændringer i den kommunale styrelseslov som foreslået af SF og af Dansk Folkeparti.
I forbindelse med behandlingen af SF's beslutningsforslag i Folketinget for 1 år siden, altså i april 1998, sagde jeg, at der ikke på daværende tidspunkt var tilstrækkeligt grundlag for at ændre styrelsesloven som foreslået.
Jeg sagde også, at regeringen ville være villig til at drøfte det spørgsmål med de kommunale organisationer, hvis der senere måtte opstå grundlag for det. Efter regeringens opfattelse er der ikke siden april 1998 opstået behov for at ændre eller nærmere drøfte problemstillingen.
Regeringen kan derfor ikke støtte de to beslutningsforslag.