Line Barfod (EL), 2004-02-19:
Jeg tror aldrig nogen sinde, at hr. Peter Skaarup har hørt andet, end at Enhedslisten har sagt, at vi bestemt mener, at både Taleban og Saddam og andre regimer rundtomkring i verden skal væltes, at vi vil gøre alt, hvad vi overhovedet kan for at støtte, at sådanne regimer bliver væltet.
Men det, vi ønsker, er, at man i stedet gør noget for at få et demokrati, for at styrke kvindernes rettigheder, for at styrke alle borgeres rettigheder.
Det er desværre ikke det, vi kan se sker i Afghanistan
og Irak i øjeblikket, og vi er meget nervøse for, hvad resultatet bliver af den situation, der er i Afghanistan og Irak og mange andre steder.
Jeg vil gerne takke for debatten, og som indledning til afslutningen vil jeg gerne igen citere Venstres medlem af Europa-Parlamentet, Ole B. Sørensen, i B.T. den 16. februar:
Jeg synes godt, man kan tale om terrorhysteri.
Terrorangrebene mod vores demokratiske rettigheder skal jo helst ikke føre til, at vi krænker de grundlæggende frihedsrettigheder.
Det er det, vi gerne har villet diskutere med denne forespørgsel.
Det var det, som vi havde håbet at partierne forholdt sig til, og som mange ordførere heldigvis også har forholdt sig til
, men som Venstre og Dansk Folkeparti desværre havde svært ved at se at der kunne være noget problem i.
Det, der jo er det afgørende, er, hvad det er vi ønsker at forsvare mod terroristerne.
Hvad er det for et demokrati, hvad er det for nogle retsprincipper, som vi ønsker at forsvare?
Og hvordan forsvarer vi dem så bedst muligt?
Gør vi det ved selv at fjerne dem og indskrænke dem, gør vi det ved at gå i alliance med nogle regimer rundtomkring, som kan være med til at fremme terrorisme?
Det er den debat, som er væsentlig, fordi det, som vi jo oplever og også har set tidligere i historien, er, at man indimellem bekæmper terrorisme fra de vestlige lande ved at indgå alliance med nogle lande, som bruger det til at indføre mere terror.
, er det væsentligt, at vi sørger for, at ingen kan indføre en totalitær stat i ly af kampen mod terror, og det, som vi gerne vil have at vi også diskuterer i Folketinget, er: Hvem er det, vi allierer os med rundtomkring i verden, og
hvad er det, der sker med retssikkerhed og demokrati?
For der er rykket en række grænser i forhold til, hvad man kan tillade sig.
Udenrigsministeren sagde, at der ikke var problemer med domstolskontrol, men så sagde udenrigsministeren jo alligevel lidt senere, at i forhold til FN's terrorlister kan man ikke få domstolskontrol, der må man gå via sin regering i håb om, at den så vil løfte sagen i FN, men man har ikke ret til at gå til en domstol. Der er jo en række andre eksempler, hvor man ikke har ret til at gå til en domstol.
F.eks. kan asylansøgere, der bliver afvist, ikke engang få at vide, på baggrund af hvilke oplysninger de bliver afvist.
Der har været eksempler på folk, der er blevet fyret, i Sverige f.eks. i en lufthavn, som ikke engang kan få at vide, hvorfor de bliver fyret og ikke har mulighed for at få det prøvet.
Der er altså rykket nogle grænser, og vi mener, det er væsentligt, at vi får diskuteret, om det er rimeligt, når målet er at bekæmpe terror, at man så bruger sådanne midler, der indskrænker retsstaten, og det håber vi fortsat også videre efter denne her debat at vi kan få diskuteret.
Sådan en debat vil vi gerne tage, det var ikke den, vi havde rejst i dag.
Men når man laver det forslag til vedtagelse, kan vi ikke forstå, at man fremsætter så ubalanceret et forslag, der kun handler om den ene del af bekæmpelsen, som slet ikke har alt det med, der handler om den sociale situation, og som slet ikke kritiserer dem, der misbruger kampen mod terror, som slet ikke kritiserer de mange regimer rundtomkring, der misbruger kampen til undertrykkelse af deres egne befolkninger.
Derfor kan vi ikke stemme for det forslag til vedtagelse, der ligger, men vil undlade at stemme.
Så har vi jo selv fremsat et forslag til vedtagelse sammen med SF.
Vi synes sådan set, at det er et meget beskedent ønske, at regeringen skal komme med en redegørelse for de konsekvenser, der har været.
Det undrer os noget, at ikke bare regeringen og Dansk Folkeparti, men også Socialdemokratiet og De Radikale ikke ønsker at medvirke til, at vi får en redegørelse for, på hvilke områder borgernes rettigheder er blevet indskrænket som følge af krigen mod terror.
Vi syntes, at alle, der ønsker at sikre demokratiet og kæmpe for at forsvare retssikkerheden, måtte være interesseret i, at vi får en redegørelse for, hvad der er sket af indskrænkninger som led i krigen mod terror, og det håber vi da at der på et senere tidspunkt kan blive et flertal for. Vi vil i hvert fald sørge for, at vi gentagne gange får debatten om, hvad konsekvenserne af krigen mod terror er, for selv om hr. Peter Skaarup fra Dansk Folkeparti prøvede at få det udlagt, som om Enhedslisten ikke bekæmper terror, så måtte han jo alligevel trække i land, så det, der står tilbage, er uenighed om, hvordan vi gør det, og hvad det så er for nogle konsekvenser, det får.
Hr. Peter Skaarup prøvede at henvise til, at kvindernes situation i Afghanistan var afgørende for bekæmpelsen.
Men hvis man ser på, hvordan kvinderne har det nu, så er der desværre alt for mange beretninger om, at det ikke går særlig godt, og heller ikke det, der sker i Irak og andre steder. Der er ingen af os, der ønsker Taleban og Saddam tilbage, men spørgsmålet er, hvordan vi sikrer, at den meget usikre situation, der er i Irak, Afghanistan og mange andre steder, ikke fører til ny terror og flere terrorister rundtomkring, og det håber vi at vi får nogle flere debatter om, og at vi på et tidspunkt også kan få en redegørelse for, hvad konsekvenserne egentlig er.