runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Fru Charlotte Antonsen bliver ved med at tale om sin baggård.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at vide, hvad det er for en baggård, fru Charlotte Antonsen har.
Det er sådan et eller andet område, som fru Charlotte Antonsen råder over og bestemmer over, og som andre i hvert fald ikke skal blande sig i.
Logikken i den der europæiske nationalisme, som nu får sit talerør også her i København, euronationalisme kunne man
kalde den - man erstatter altså den gammelkendte nationalisme, som findes i hver enkelt af medlemsstaterne med en euronationalisme med flag og mønt og alle disse ting - er det i virkeligheden, at nu ønsker man en forbundsstat, en ny supermagt ligesom USA med sin egen forfatning, sin egen hær, sin egen mønt, sine egne statsinstitutioner, sit eget senat osv.?
Det er jo en demokratisk ret at have sådan et synspunkt, og jeg synes, det er spændende.
Lad os høre noget mere om det.
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Hr. Knud Erik Hansen spørger, om Venstre ønsker et FN-mandat i forbindelse med forskellige krige, og det vil vi da meget gerne have, hvis det kan lade sig gøre.
Problemet i øjeblikket er, at det ikke kan lade sig gøre, fordi Kina nedlægger veto.
Jeg taler ikke om at opruste.
Vores forsvarsudgifter er 2/3 i forhold til amerikanerne, men alligevel ved vi alle, at når vi skal i krig, er det ofte amerikanerne, der trækker det store læs.
Jeg har så ikke talt om det i dag, men min mening er da, at vi skal se på det, vi har, og forsøge at forbedre det til de konflikttyper, der er i Europa i dag.
Hr. Thulesen Dahl spørger, hvorfor jeg tror, at vores medlemskab af EU er i fare.
Det kan jeg godt svare meget klart på.
Det, der er billedet i øjeblikket, og det, der bliver billedet, indtil vi har fået de danske folkeafstemninger, er danske ministre, der må gå uden for døren, danske ministre, der må holde deres mund, mens de sidder til møderne.
Det bliver billedet.
Og det er jo det, man ønsker fra disse nationalistiske partier.
Med hensyn til skepsissen i USA, som hr. Thulesen Dahl spørger om: Jeg har ikke hørt nogen skepsis fra Clintons side.
Det er klart, at man altid kan finde nationalister i USA, det kan man i særlig grad for øjeblikket i Kongressen, og dem vil jeg ikke tage så alvorligt.
Hvis vi skulle vente på dem, ville vi jo ikke engang have et FN eller en WTO i dag.
Jeg synes, man skal se lidt på afsenderen af de synspunkter.
Til sidst til hr. Keld Albrechtsen: Baggården, det er f.eks. Eksjugoslavien.
Vi ved alle i dag, og nu taler jeg om Bosnien, at dér var amerikanerne meget i tvivl, om de ønskede at gå ind.
Der var bl.a. diskussionen med det politiske og Pentagon.
Det endte med, at amerikanerne valgte at gå ind, men hvad nu, hvis det var endt med, at amerikanerne ikke var gået ind, eller hvad nu, hvis der havde været en præsidentvalgkampagne, som gjorde, at amerikanerne først kunne være gået ind et år efter? Skulle vi så have ventet i Europa?
Jeg synes, vi i Europa skal have mulighed for at gå ind i disse små konflikter, der er opstået efter Warszawapagtens sammenbrud og den kolde krigs afslutning.
Men det er klart, at i de store verdensomspændende kriser vil amerikanerne naturligvis stadig væk ønske at være med, og så skal de være velkomne for min skyld.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-12-08:
Til fru Charlotte Antonsen: Jeg tilhører jo ikke den kreds af partier, som er nej-sigere.
Jeg deler grundholdning med fru Charlotte Antonsen med hensyn til EU.
Jeg er tilhænger af EU, jeg ønsker, at samarbejdet skal lykkes, jeg ønsker, at det skal udvides, og jeg ønsker, at det skal blomstre.
Jeg måtte opfatte fru Charlotte Antonsens svar sådan, at etablering af krisestyringsinstrumentet var starten på en egentlig europæisk opbygning af et selvstændigt forsvar og en løsrivelse fra NATO.
Sådan måtte jeg opfatte
fru Charlotte Antonsens beskrivelse
, og hvis det ikke er rigtigt, vil jeg meget gerne korrigeres.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Fru Charlotte Antonsen angriber regeringen for ikke at gøre noget for at fastholde EU-medlemskabet, fordi man ikke vil sætte forbeholdene til afstemning.
Vil det sige, at man kun kan fastholde EU-medlemskabet, hvis man kommer af med EU-forbeholdene?
Er situationen ikke den, at man lige så godt kan hævde, at hvis vi ikke havde de EU-forbehold, så var vi slet ikke medlem af EU?
Er situationen ikke den, at Venstres problem var og er, at et flertal af befolkningen faktisk stemte nej i 1992, og det er derfor, forbeholdet ikke er en særlig form for national masochisme, men en simpel politisk nødvendighed.
Det er simpelt hen forudsætningen for, at vi overhovedet er der.
Er problemet netop ikke, at befolkningen stemte nej, og at situationen er den, at Venstre aldrig nogen sinde har været tilhængere af forbeholdene?
Det synes jeg bare, man skulle tage og sige, for så har man jo et demokratisk problem fra starten.
Jeg skal gerne sige, at jeg ikke har bestridt hr. Keld Albrechtsens fremstilling.
Det er slet ikke det.
Det, som jeg bare skal høre, er, om hr. Keld Albrechtsen med det, hr. Keld Albrechtsen heroppe siger, overhovedet ikke tillægger principperne i FN's charter nogen betydning, og om hr. Keld Albrechtsen overhovedet ikke tillægger vedtagelsen af OSCE's charter for europæisk sikkerhed nogen betydning.
Det er jo konsekvensen af det, hr. Keld Albrechtsen siger, for hvis det er sådan, at hr. Keld Albrechtsen mener, at det kan bruges til hvad som helst, så betyder det her ikke en snus, og så mener hr. Keld Albrechtsen ikke, at FN-pagten overhovedet betyder noget som helst.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Dansk Folkeparti er bestemt positivt over for det her beslutningsforslag, som gør Danmark i stand til at ratificere den konvention, som der her er tale om.
Men nu har det jo været en travl dag, og der har været mange ting til debat, og vi har haft meget at gøre.
Derfor vil jeg gerne bede udenrigsministeren bekræfte, at uanset om vi taler om afsnit II, eller vi taler om afsnit III, så er det, det drejer sig om for Danmarks vedkommende her, at det kan være færøsk, det kan være grønlandsk, og det kan være tysk.
Så er de placeret forskellige steder og med forskellige krav, som det er beskrevet meget fint i bemærkningerne.
Det, der egentlig dermed jo også bekræftes, hvis udenrigsministeren kan give mig den bekræftelse, er den definition, der er i konventionen af, hvilke sprog der bliver betegnet som regionale sprog eller mindretalssprog, og der står, at det hverken omfatter dialekter af den pågældende stats officielle sprog eller sprog, der tales af indvandrere; så er det afgrænset ud fra det.
Og det er det, jeg gerne vil bede ministeren om at bekræfte ved at bekræfte, at det er grønlandsk, færøsk og tysk, vi taler om i forhold til konventionen her.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
Der er dog et par ting, som vi godt vil bemærke.
For det første er der i Mexico meget voldsomme sociale uligheder.
Det er derfor utrolig vigtigt at skabe rum for en social udvikling, som i høj grad tilgodeser de fattiges behov. Derfor må man også udnytte mulighederne for en dialog med Mexicos regering for at få den til at forstå, at så store sociale uligheder i længden er en bremse for en økonomisk udvikling, og vi ser gerne, at den danske regering er opmærksom på det.
De står der, men det virker måske lidt som pligtstof og generelle bemærkninger, som man normalt skriver.
Et af spørgsmålene er jo klart de oprindelige folks rettigheder i Mexico og problemet omkring indianerne og særlig indianerne i Chiapas, hvor der er store problemer.
Disse problemer er både af social og politisk og menneskeretlig art, og jeg mener, det er problematisk at lave en aftale med Mexico uden at nævne de oprindelige folks rettigheder og uden at bruge anledningen til også at få en diskussion med Mexicos regering om disse problemer, og det vil vi gerne have belyst nærmere ved sagens videre behandling.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Dansk Folkeparti støtter en øget grad af liberalisering i forholdet mellem EU og Mexico.
Vi er af den overbevisning, at øget økonomisk vækst i Mexico også vil være medvirkende til at få forbedret den generelle situation i Mexico, og det er påpeget i aftalen, at det selvfølgelig skal ske i respekt for WTO's principper, Verdenshandelsorganisationens principper, og bl.a. på den her baggrund støtter vi beslutningsforslag B 19.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-12-08:
SF's ordfører nævnte bekymringen for menneskerettighedsvilkårene i Mexico, og det er en bekymring, som Det Radikale Venstre deler.
Vi har lagt mærke til, at der har været kritik af forhold i Mexico fra internationalt hold, fra Amnesty International, fra FN-organer, og vi er klar over, at der er problemer, især med hensyn til en del af de indianerstammer, som findes i Mexico. Vi synes imidlertid netop, at dette også er en anledning
til at sige, at vi selvfølgelig skal have aftaler med Mexico.
Måden at prøve at få ændret ting på er ved at have aftaler, hvor man har den politiske dialog.
Det er utrolig vigtigt, også på menneskerettigheds- og demokratiområdet.
Så det er ikke blot en handelsaftale, det er også en politisk aftale, hvor man søger at påvirke udviklingen i de lande, der deltager i aftalen.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Aftalen med Mexico er efter Enhedslistens opfattelse forbundet med meget store problemer.
Det er jo sådan, at menneskerettighedssituationen desværre er overordentlig kritisabel.
FN's højkommissær, Mary Robinson, er citeret for at sige, at hun helst ikke vil give karakterer til et land fra 1 til 10, det er hun ikke i stand til, men her er seriøse problemer, som gør det nødvendigt med en lovgivning for at dække de mangler, der eksisterer, for at opnå retfærdighed.
Og der findes jo altså desværre en lang række rapportører fra menneskerettighedsgrupper, som kan rapportere om de massive overtrædelser af grundlæggende rettigheder, som desværre finder sted i Mexico.
Derfor står vi efter Enhedslistens opfattelse i den situation, at det ikke ville være forsvarligt, at Danmark går ind og blåstempler menneskerettighedssituationen i Mexico på nuværende tidspunkt i form af sådan en aftale, og at der i hvert fald som minimum burde stilles krav til Mexico om, at der skal gennemføres meget væsentlige forbedringer, før en aftale overhovedet kan komme på tale.
Jeg er ikke sikker på, at kendskabet her i Danmark til, hvad der foregår i dele af Mexico, bl.a. over for den indianske befolkning, er tilstrækkelig stort. Jeg tror, at vi her står med et problem, som i virkeligheden kræver en langt mere dybtgående behandling, end der umiddelbart lægges op til med det her forslag.
Enhedslisten bryder sig ikke om disse aftaler, fordi vi mener, at de er forkert skruet sammen, for de indebærer generelt en blåstempling af menneskerettighedssituationen.
Vi mener, at de burde laves på en helt anden måde.
Men i det her tilfælde vil jeg altså godt appellere til, at regeringen overvejer det endnu en gang, for
her er vi altså ude i noget snavs, som formanden for Folketingets Europaudvalg nok ville formulere det.
Og det haster vel ikke mere, end at vi så i det mindste kunne få tilsagn fra regeringens side om, at vi kan få en grundig analyse og bearbejdelse af det her, inden man skrider til en beslutning.
Mere kan det vel ikke haste.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-08:
Da vores ordfører på området, hr. Jann Sjursen, ikke kan være til stede, skal jeg forsøge mig.
Jeg vil sige, at man om det her forslag om tiltrædelse og partnerskab vel kan bruge de samme argumenter for som for at udvide EU mod Østeuropa, og de samme betænkeligheder, som når vi snakker om EU's tilnærmelse til Tyrkiet eller omvendt.
Det er vel sådan stort set de samme problemer, der rummes inden for det her.
Vi mener, at fordelene ved partnerskab og dialog er større end ulemperne. Vi mener, at vi skal bruge det partnerskab til at drøfte de problemer, der er i Mexico, med dem.
Vi tror ikke på, at det med at opbygge grænser, opretholde grænser, det er den rigtige måde at være i dialog med hinanden på.
Så vi kan tilslutte os forslaget her med de betænkeligheder, der er, og med de muligheder, som så også ligger i det.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-12-08:
mellem EU og Mexico
Om menneskerettighedsspørgsmålet vil jeg gerne tilslutte mig de betragtninger, hr. Ole M. Nielsen gjorde.
Med indgåelsen af aftalen får vi i virkeligheden større mulighed for at påvirke menneskerettighedsudviklingen.
Der er en bevægelse i gang.
Jeg vil gerne nærmere drøfte med udvalget - det tilsagn vil jeg give - menneskerettighedssituationen i sin helhed, som den tegner sig.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Aftalen følger op på Euro-Middelhavskonferencen i 1995, hvor EU indgik partnerskaber med 12 lande i Middelhavsregionen.
Partnerskaberne indeholder både en fælles og en bilateral del.
Middelhavsregionen er på mange områder af afgørende betydning for den europæiske region.
Formålet med Euro-Middelhavspartnerskabet er at fremme fred, stabilitet og velstand i dette vigtige naboområde.
Det skal i første række ske igennem økonomisk bistand, der skal bidrage til en socialt afbalanceret udvikling.
Det er meningen, at der på længere sigt skal indføres et frihandelsområde til gavn for partnerne i aftalen.
Socialdemokratiet hæfter sig ved, at menneskerettigheder og demokrati er et grundlæggende element i aftalen.
Socialdemokratiet håber, at aftalen vil smitte positivt af på den mellemøstlige fredsproces og bidrage til en fredelig udvikling i hele Middelhavsregionen.
Socialdemokratiet støtter beslutningsforslaget.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-12-08:
Venstre støtter udenrigsministerens forslag om at tiltræde aftalen mellem det Hashemitiske Kongerige Jordan og EU-landene.
Denne aftale vil styrke EU-landenes forbindelser til Jordan, der er en vigtig brik i at skabe og opretholde stabilitet i regionen.
Tilsvarende aftaler forhandles med Israel og den palæstinensiske selvstyremyndighed, og aftalen med Jordan er således et led i en styrkelse af EU-landenes samarbejde med regionen.
Venstre kan således støtte, at aftalen med Jordan bidrager til at skabe en stabil udvikling.
Det finder Venstre vigtigt, og på dette grundlag vil aftalen bidrage til en gradvis mindskelse af nogle af de barrierer, der eksisterer landene imellem.
Samtidig vil dialogen mellem landene forstærkes, hvorved der skabes mulighed for at fremme udviklingen yderligere, hvilket ligger i tråd med Venstres ønsker.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-12-08:
Formålet med samarbejdsaftalen er jo, at EU skal bidrage med at støtte udviklingen i regionen, sådan at der kan komme fred, sikkerhed og velstand.
På kort sigt handler det om økonomisk støtte til omstilling, større socioøkonomisk ligevægt og regional integration.
Men på lang sigt er målet jo at etablere et frihandelsområde i overensstemmelse med verdenshandelsorganisationen WTO's bestemmelser.
Og det er et meget vigtigt fremtidsperspektiv. Vi støtter forslaget og anbefaler det til vedtagelse.
Knud Erik Hansen (SF), 1999-12-08:
Også denne aftale er vi i SF som udgangspunkt meget positive over for.
Vi synes, det er vigtigt, at vi laver aftaler med landene omkring EU som et instrument til at fremme den politiske dialog og de økonomiske forbindelser og også den økonomiske udvikling i landene.
Også hvad angår Jordan, mener vi, at det er vigtigt, at vi har menneskerettighedssituationen med inde i aftalen, og at vi bruger dem også til at forbedre menneskerettighederne i partnerlandene.
Nu vil jeg ikke påstå, at jeg har nærlæst rapporten i alle detaljer, men der er en ting, som er faldet i øjnene, og det er, at der står, at Fællesskabet opretholder et landbrugselement i forbindelse med varer med oprindelse i Jordan.
Når man ser listen, så er der opremset en stor mængde varer, som indgår i sådan et landbrugselement.
Det er svært at overskue, hvad det egentlig betyder, men betyder det rent faktisk, at EU laver en restriktiv kvote og toldsats over for landene i en sådan grad, at man faktisk bør sætte et stor spørgsmålstegn ved, om man ikke kunne gøre aftalen bedre som støtte til Jordan ved at ændre på sådan et landbrugselement.
Det vil vi gerne have belyst i de videre drøftelser.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Der er rundt blandt EU's nabolande forhold, som bestemt fortjener at blive udviklet til det bedre.
Derfor har Dansk Folkeparti også støttet en lang række aftaler, som har til formål at styrke forbindelserne med nabolande og EU og dermed også gøre det muligt for EU at hjælpe nabolandene til at få en bedre situation og et bedre udgangspunkt for deres landes borgere.
Det er også vores udgangspunkt i forhold til den her aftale, og det er med det udgangspunkt, at vi er meget positive over for at tiltræde beslutningsforslag nr. B 20.
Når vi behandler det videre i processen, kan der være enkelte elementer i det, som vi rynker på næsen ad og har spørgsmål til, men som altovervejende udgangspunkt er vi positive over for beslutningsforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-12-08:
Jeg synes, det er et godt perspektiv, der er i denne aftale.
Det er kun en enkelt af flere andre aftaler i et samlet sæt, som går ud på at styrke forbindelserne til den nordlige del af Afrika tværs over Middelhavet, sådan at den velstand, der er i EU, også bliver udbredt til at gælde de nordafrikanske og mellemøstlige lande.
Det er meget vigtigt, at vi sørger for, at der er gode og positive forbindelser til alle de lande, der omgiver EU.
Og det har i hvert fald været et ønske fra mange af de sydeuropæiske medlemmer i de sydlige dele af EU, at man også styrkede forbindelserne tværs over Middelhavet for at få en velstandsøgning og en demokratisering også i disse lande.
Med den begrundelse tilslutter Det Radikale Venstre sig aftalen.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-12-08:
Også Det Konservative Folkeparti støtter beslutningsforslaget helhjertet, og vi gør det af præcis de grunde, som allerede er blevet nævnt her fra talerstolen af de to foregående ordførere, så jeg ser ingen grund til at gentage argumenterne.
De er stærke nok.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Som udenrigsministeren ved, så støtter Enhedslisten ikke den konstruktion, der ligger i disse her aftaler.
Men jeg vil spare tiden ved at henvise til det, vi tidligere har sagt i forbindelse med de andre Middelhavsaftaler, og jeg skal understrege, at jeg betragter problemerne som langt større i den foregående sag.
Det vil jeg gerne understrege.
Grunden til, at vi ikke kan tilslutte os det her beslutningsforslag, er altså det rent principielle.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-12-08:
Regeringen er selvfølgelig rede til under udvalgsarbejdet at svare på alle spørgsmål.
Jeg er overbevist om, at aftalen mellem Jordan og EU på en meget markant måde vil bidrage til at udvikle forholdet mellem EU og Jordan, og det hilser jeg meget velkommen.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Da vores ordfører, hr. Henning Gjellerod, ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne sige følgende: Den europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog har været længe undervejs. I anbefalinger fra 1961 og 198l fra Europarådets parlamentariske forsamling lægges der an til, at der skal gøres noget juridisk forpligtende for bevarelse af mindretallenes sprog og kultur.
Man skulle imidlertid helt frem til 1992, før man havde
en pagt klar til underskrivning og senere ratifikation.
Jerntæppet var faldet, og det blev almindelig anerkendt, at spørgsmålet om mindretallenes rettigheder ville komme til at spille en central rolle i sikringen af fred og stabilitet i de nye demokratier i Øst- og Centraleuropa.
11 lande underskrev med det samme pagten, der har status af en folkeretlig bindende konvention, men ratifikationen gik det langsomt med.
Man havde bestemt, at pagten skulle træde i kraft, når seks lande havde afleveret deres ratifikation.
Først den 1. marts 1998 var man nået så langt.
Med god grund bekymrede
mange sig over, hvorvidt pagten overhovedet ville komme til at gælde, fordi medlemslandenes regeringer viste så lidt interesse for at ratificere den, men efterhånden kom der skred i processen, i og med at mange nye medlemslande i Europarådet havde fået pålagt underskrivning og ratifikation af den europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog som en forpligtelse og en betingelse for medlemskab af Europarådet.
I tiden fremover vil der komme flere til, idet mange nye medlemslande er blevet underlagt en såkaldt monitoreringsprocedure, det vil sige, at der bliver holdt øje med dem, og at de vil få læst og påskrevet, hvis ikke de opfylder deres optagelsesbetingelser.
Vi har et ansvar over for Færøerne og Grønland og også i forståelse med Færøerne og Grønland, og vi har også et ansvar for at beskytte rettighederne for det tyske mindretal i Sønderjylland.
Derfor er det vigtigt og et stærkt standpunkt, når Danmark ratificerer pagten, og den socialdemokratiske gruppe kan varmt anbefale beslutningen.
Hanne Severinsen (V), 1999-12-08:
Med helt den samme begrundelse kan vi også i Venstre varmt tilslutte os, at vi ratificerer denne her pagt.
Det eneste, der sådan set ærgrer mig lidt,
er, at der virkelig skulle gå så mange år.
Jeg har selv været med til at dunke andre lande, også nye lande i Europarådet, med, at de skulle underskrive og ratificere, og skrevet det op som betingelser, og det er altså først nu os, der får ratificeret.
Så det er det eneste malurt, man kan komme i bægeret.
Ellers vil jeg kun sige, at det er meget vigtigt, at man som mindretal har nogle rettigheder, og netop med hensyn til sproget og undervisningen er det ekstra vigtigt, at man ved, hvad man har at holde sig til, så vi undgår alle disse mange konflikter, som vi har haft igennem historien i Europa, fordi man har pustet til de forskellige nationaliteter og sat dem op imod hinanden.
Netop når vi ved, at vi har nogle rettigheder, og vi ved, at sprogene bliver beskyttet, er der ikke noget at være bange for, og så vil de, der puster til konflikterne, ikke få så stor en betydning, som de desværre har haft i Europas historie tidligere.
Pia Christmas-Møller (KF), 1999-12-08:
Da vores ordfører, hr. Per Stig Møller, ikke kan være til stede, skal jeg på hans og Det Konservative Folkepartis vegne give tilslutning til beslutningsforslaget.
Vi har i Europarådet stemt for, at der blev etableret
denne her europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog.
Vi finder, at den er af betydning for de mange nationale mindretal, som findes rundtomkring i de europæiske lande.
Deres forhold har jo ofte givet anledning
til kriser og borgerkrige i Europa, senest i Kosovo.
Mange steder har de været forfulgt og undertrykt.
Således hævder kurderne, at de ikke har lov til at anvende deres sprog i aviser og radio, hvad Tyrkiet ganske vist benægter.
Men med denne pagt har de umiddelbart ret til det.
Mange steder kan disse mindretal ikke forstå retssproget, fordi reglerne ganske enkelt ikke findes på deres sprog i deres område, men udelukkende på centralstatens.
I skolerne foregår undervisningen også på centralstatens sprog.
Alt dette ændres hermed, og der holdes i den årlige rapport, som skal indleveres, øje med, at det nu også sker.
Pagten er altså til fremme af folk og kulturer, som af den ene eller den anden grund - dog oftest som følge af grænsedragninger i kølvandet på krige - ikke har kunnet få lov til at være sig selv.
Vi vil klart og varmt anbefale ratifikationen.
Det eneste, vi godt lige vil notere, er det samme, som Venstres ordfører var inde på.
Men det korte og det lange: Vi indstiller forslaget til vedtagelse, og vi gør det med en varm anbefaling.