Aage Frandsen (SF), 2000-04-27:
Beslutningsforslaget vedrører både skatte-, social- og arbejdsmarkedsområdet.
Vi opfatter spørgsmålet om social- og arbejdsmarkedsområdet på en anden måde, end vi gør, når det drejer sig om skatteområdet, med hensyn til, hvad EU kan beskæftige sig med.
Og når det gælder forskellige skatteområder, skelner vi meget mellem, hvorvidt EU skal beskæftige sig med det eller ikke skal beskæftige sig med det.
Vi er enige i den grundholdning, som jeg også regner med er forslagsstillernes, at når det drejer sig om det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område, så er det ikke noget, hvor der skal flere flertalsafgørelser til.
Det siger regeringen også er dens standpunkt på indeværende tidspunkt, og så vil tiden jo vise, hvor længe det holder, eller om det holder et hundrede procent.
Der er vi så enige med forslagsstillerne og er så altså også i øjeblikket stadig væk enige med regeringen. Når det drejer sig om skatteområdet, så har vi jo længe talt for - og det har vi gjort i mange år, og vi var jo sådan set på et tidspunkt det eneste parti, der gjorde det - at når det drejer sig om selve selskabsskatteprocenten, og når det drejer sig om miljøafgifter af forskellig art, så mener vi, at det er fornuftigt at have minimumsatser.
Vi havde i efteråret en debat i Folketinget, en forespørgsel rejst af os om skattespørgsmål og om det pres, som det danske skattesystem evt. kunne være under, og da fremsatte vi et forslag til vedtagelse, som netop indebar, at selskabsskatteprocenten skulle man have som minimum i EU-sammenhæng, og at tilsvarende kunne gælde, når det drejer sig om miljøafgifter som minimum - ikke harmonisering, men som minimum.
Og begrundelsen er jo forskellig for de tos vedkommende.
Når det drejer sig om selskabsskatteprocenten, er det så begrundelsen, at ellers flytter virksomheder fra land til land og det enkelte land, f.eks. også Danmark, tvinges - og i hvert fald nogle partier lader sig tvinge - til at sætte selskabsskatteprocenten ned.
Når det drejer sig om miljøafgifter, så er det ud fra den betragtning, at det er grænseoverskridende spørgsmål, og derfor kan det være relevant at se på det.
Det gør jo så også, at når man slår det sammen på den her måde, så kan vi jo ikke være enige i betragtningen.
Derimod er det, når det drejer sig om langt det meste inden for skatteområdet ellers - personskat, ejendomsskat osv. - naturligvis et nationalt anliggende og skal uden diskussion vedblive at være det efter vores opfattelse.
Men netop hvad angår selskabsskatten og visse miljøafgifter, er vi så altså uenige med forslagsstillerne, og det gav vi også til kende i efteråret under den debat, der var.
Ellers finder vi, at det da - apropos den diskussion, der var lige for et øjeblik siden med ordføreren for Det Konservative Folkeparti - selvfølgelig er relevant at tage diskussionen i Folketingssalen om den slags ting.
Når der her foreslås, at man skal nedlægge veto - apropos også en tidligere diskussion med en anden ordfører - så betyder det, når man har enstemmighedsprincippet, at hvis man altså vil følge enstemmighedsprincippet, så er det jo det samme som at nedlægge veto. Men det er altså indholdet på et punkt, nemlig ordet »skatte-«, som vi altså tolker på en anden måde end forslagsstillerne. Og så lige til allersidst kan jeg ikke undlade at sige med hensyn til, hvad det er, vi stemmer om, at udenrigsministeren sagde, at vi stemmer om den fælles valuta.
Jeg afviser ikke, at den er en del af det, men vi stemmer om tilslutningen til ØMU'ens tredje fase, vi stemmer om, om vi skal ophæve det forbehold, vi har om den tredje fase.
Den fælles valuta er en detalje i den her forbindelse.
Det er en helt anden og større sag end det med den fælles valuta.