runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kristensen (DF), 2004-01-15:
Jeg vil ikke lægge skjul på, at Dansk Folkeparti fra starten har været meget skeptiske over for grundtakstmodellen, og det er ikke med vores stemmer, den er blevet vedtaget. Vi forudså, at den tredobbelte finansieringsmodel ville blive utrolig ressourcekrævende og også kompliceret.
Grundtakstmodellen er en reform af meget store dimensioner, så det er oplagt, at der også vil være store indkøringsvanskeligheder.
Det er umuligt at drage nogle håndfaste konklusioner om effekten af reformen efter knap 2 år.
Det er kun 2 år siden, den er trådt i kraft, og om reformen samlet set vil blive en succes eller en fiasko, vil kun tiden vise.
Vi er godt klar over, at i flere kommuner og amter er der en god dialog, hvor parterne finder frem til hensigtsmæssige løsninger til gavn for borgerne.
Desværre foregår det ikke sådan alle steder, og det bekymrer os selvfølgelig i høj grad, for det er ikke tilfredsstillende, at mennesker, der har brug for en bestemt ydelse, bliver gidsler på grund af tvister mellem amt og kommune.
Reformen har skabt en gråzone, hvor handicappede, psykisk syge og andre udsatte grupper havner mellem to stole på grund af de tvister, der er mellem nogle amter og kommuner, og det er uholdbart. Så det er en hastesag at få rettet op på reformens skavanker.
Da vi i november måned sidste år behandlede beslutningsforslag nr. B 18 om en afvikling af grundtakstmodellen, opfordrede både Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne socialministeren til at komme hurtigt på banen og få rettet op på reformens skavanker.
Derfor er vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig meget tilfredse med, at der nu er fremsat et lovforslag, som præciserer kommunens og amtskommunens forpligtelse til at levere tilbud på det sociale område. Som det fremgår af høringssvarene er det ikke sikkert, at dette lovforslag løser alle problemerne, men det må vi vurdere hen ad vejen.
Hvis det i praksis viser sig, at der fortsat resterer nogle problemer, vil Dansk Folkeparti opfordre ministeren til at foretage yderligere ændringer i loven. Jeg har til sidst et par afklarende spørgsmål, som jeg håber ministeren vil besvare.
En af ændringerne i forslaget er, at der i § 131 b efter stk. 1 indsættes et nyt stk. 2.
I dette stykke fremgår det, at hvis en kommune og amtskommune er enige om, at en borger opfylder betingelserne for at være omfattet af det amtskommunale forsyningsansvar osv. osv., så er amtskommunerne forpligtet til at medvirke til at finansiere og løse problemet.
Forpligtet er jo et stærkt og et bindende ord, men hvad hjælper det, hvis parterne ikke kan blive enige om, at en borger opfylder betingelserne, hvis amtet ikke er enig med kommunen, så er der jo ikke nogen forpligtelse på nogen måde.
Det andet spørgsmål er vedrørende § 131 d.
Der står, at en amtskommune kan medfinansiere udgifter til en kommunal opgaveløsning.
Kan medfinansiere betyde, at amtskommunen ikke er forpligtet til at gøre det, for så er vi jo egentlig lige vidt.
Jeg vil blot afslutningsvis sige, at vi er overvejende positive over for forslaget, og vi ser frem til udvalgsarbejdet.
Sandy Brinck (S), 2004-01-15:
Med dette lovforslag får vi præciseret amternes ansvar, og Socialdemokraterne er meget tilfredse med, at der nu i selve teksten bliver brugt begrebet forpligtelse.
Det er en positiv forbedring både i forhold til den nuværende lovgivning og også i forhold til det udkast til lovændring, vi tidligere har set. Det er også for os at se behjælpeligt, at amternes og kommunernes organisationer har forhandlet sig frem til en beløbsgrænse på de godt 600.000 kr., som vi nu skriver ind i lovgivningen.
Det er klart, at uanset hvor meget vi pinder i ansvaret, vil der altid være en gråzone, ganske enkelt fordi socialområdet handler om mennesker og deres behov, og mennesker og behov kommer jo ikke til udtryk i skemaform.
Heldigvis synes jeg, at man langt de fleste steder håndterer de gråzoner og laver konkrete vurderinger i fællesskab i den fælles visitationsprocedure på en hensigtsmæssig måde.
Lad mig afslutningsvis sige om grundtakstmodellen generelt, at der er nogle problemer bl.a. med sagsbehandlingstiderne, men det er vores håb, at en strukturændring vil afhjælpe nogle af de problemer, vi ser.
I det hele taget er der grund til at tro, at grundtakstmodellen må skulle igennem nogle forandringer, når vi kender en ny opgavefordeling mellem de forskellige myndigheder.
I hvert fald må den skulle gennemses til den tid.
Men Socialdemokratiet kan klart støtte de ændringer, der ligger i det nærværende lovforslag.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Med dette lovforslag præciseres kommuners og amters forpligtelser på det sociale område i relation til grundtakstmodellen.
Jeg skal ikke her gentage elementerne i grundtakstmodellen som sådan, men blot understrege de ændringer, der følger med dette lovforslag.
Efter vedtagelsen opstod der en diskussion mellem kommuner og amter om, hvordan visitationsbestemmelserne skulle fortolkes: Hvem har forsyningsansvaret hvornår?
Det førte til en aftale mellem KL og Amtsrådsforeningen om en afgrænsning af det kommunale og amtslige forsyningsområde i relation til døgntilbud til voksne med nedsat funktionsevne.
Når der er tale om specialiserede ydelser, og når en sags udgiftsniveau er over 600.000 kr., anses det som værende omfattet af amtets forpligtelse.
Prisniveauet nu betyder så, at de 600.000 kr. er blevet til 635.000 kr.
Dette lovfæstes hermed, således at vi sikrer en ensartet ageren i hele landet, eller sagt i et mere direkte sprog: for at også Ribe Amt bliver omfattet af aftalen.
Samtidig bliver det præciseret, at hvis en borger f.eks. vælger at bo hjemme i stedet for at flytte til et kommunalt eller et amtsligt botilbud, ja, så er amtet stadig forpligtet til at bidrage til finansieringen.
I Venstre opfatter vi det som nødvendigt at lovgive om disse præciseringer, og de må jo så blive revideret sammen med revisionen af grundtakstmodellen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-15:
Jeg må bare konstatere, at jeg jo ikke er dommer i den her sag, jeg er sådan set bare lægmand.
Jeg har alene taget den her betænkning til efterretning.
Dommerne i denne her sag sidder et helt andet sted i byen og får formentlig og forhåbentlig ikke lejlighed til at udtale sig i denne her konkrete sag.
Jeg forstår, at både fru Elisabeth Arnold og jeg sådan set grundlæggende har den opfattelse, at vi i et moderne samfund skal arbejde for, at folk, der har statsborgerskab, og som opholder sig i udlandet, bevarer deres valgret mest muligt.
Hvis man har det udgangspunkt, så synes jeg, at man skal sætte et punktum her og konstatere, at nu har vi fremsat et lovforslag, der går så langt, som det kan inden for rammerne af den betænkning, der er afgivet, og vi har bekræftet hinanden i et fælles ønske, som vi så måske ved en senere lejlighed også kan få en chance for at få indfriet.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Blot en enkelt bemærkning om Valgretsnævnets skift af praksis.
Det vil sige, at der altså er forskellige vurderinger af, hvordan grundlovens bopælskrav skal defineres, og det er jo de nuværende eksperters vurdering, at det ikke er alle, der er enige, og der har ikke altid været enighed om det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2004-01-15:
Så vil jeg i øvrigt også gerne sige, at når det bliver sagt, at udvalget signalerer, at man er gået for langt, så er det jo noget, der kan diskuteres, al den stund der jo faktisk har fundet en praksisændring sted i Valgbarhedsnævnet, før den her betænkning blev afgivet.
Tøjet strammer lidt over skuldrene.
Det er en realitet, der følger af grundloven.
Jeg bliver også nødt til her at sige - det glemte jeg i mit første svar til hr. Poul Nødgaard - at rent faktisk ville det vel være sådan, at hvis regeringen havde valgt at se stort på den her betænkning og havde fremsat et lovforslag, der ikke var i overensstemmelse med dens konklusioner, så tror jeg, hr. Poul Nødgaard i sin egenskab af præsidiemedlem ville drage omsorg for at bede Folketinget om at afvise at behandle den sag.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at alle er glade for det her forslag, fordi det trods alt er en udvidelse i de første 2 år, men man nævner, at udvalget fik til opgave at spørge, hvor langt man kan gå, og så svarer udvalget
, at man allerede er gået for langt.
Det er faktisk det, der fremgår af betænkningen og af lovforslagets bemærkninger, at man allerede i den nuværende praksis har bevæget sig alt for langt ud med at give dispensationer til grupper, som man ikke kan fortolke som havende bopæl i riget, som de skal have ifølge grundloven.
Så mit spørgsmål er sådan lidt spekulativt, jeg forlanger ikke et konkret svar, men ministeren er jo en tænksom mand, så derfor vil jeg gerne spørge: Kan man ikke godt forestille sig, at Valgretsnævnet, som vil give disse dispensationer til folk, der gerne vil bevare deres valgret, i løbet af ret kort tid tager pejling af den betænkning, der er kommet nu, og siger, at nu må vi også hellere indskrænke fortolkningerne i det, vi nu har gjort i 20 år for dem, der er udsendt af danske virksomheder, og dem, der er på uddannelsesophold, og dem, der er på helbredsophold, fordi udvalget, som blev sat til at lave det forberedende arbejde her, allerede har sagt, at vi er gået for langt?
Tove Videbæk (KD), 2004-01-15:
Da Kristendemokraternes ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg på ordførerens og Kristendemokraternes vegne fremføre følge
: Kristendemokraterne er umiddelbart positive over for forslaget om en udvidelse af kredsen af personer med dansk indfødsret, der har valgret til Folketinget uanset ophold i udlandet. Det er væsentligt for Kristendemokraterne, at danskere i udlandet har så gode betingelser som muligt for at være knyttet til og deltage i det danske samfund, når deres hensigt er at vende hjem til Danmark igen efter en årrække i udlandet.
Vi glæder os ikke mindst over, at årsagen til eller formålet med udlandsopholdet gøres irrelevant i forhold til personers valgret inden for den 2-årige periode.
Vi havde dog ønsket os, at forslaget var mere vidtgående end de 2 år, eller at det i hvert fald kunne diskuteres, om perioden skulle være længere, men det forhindrer grundlovens rammer jo selvsagt i øjeblikket, og det tager vi så til efterretning.
Kristendemokraterne kan derfor umiddelbart støtte forslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Nej, det svarede jeg faktisk ikke.
Jeg er helt overbevist om, at man kan gå længere.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-01-15:
Det betyder altså, at fru Elisabeth Arnold her anerkender, at når man tager hensyn til grundlovens § 29 - er det vist - og de formuleringer, der ligger i Valgretsudvalgets betænkning, kan man ikke på nuværende tidspunkt gå længere, end regeringen er gået.
Sandy Brinck (S), 2004-01-15:
Det synes jeg er at have meget, meget stor tillid til regeringen.
Jeg kunne måske give fru Pia Kristensen det billede, som jeg desværre tror gør sig gældende mange steder, at daginstitutionerne ligger på en beskæmmende tredjeplads over brancher, som har støjproblemer.
Når vi nu gerne vil noget i forhold til sprogstimulering, så er det da en fordel, at man kan høre sprogets nuancer i daginstitutionerne. Et andet eksempel er jo selvfølgelig spørgsmålet om normeringer.
Når man gerne vil, at børn også skal kunne komme ud og opleve noget i naturen - i skoven og ved fiskerlejet - som nævnt af fru Jette Bautrup, kræver det faktisk, at der er nogle pædagoger til det, og der ser vi jo i øjeblikket, at der bliver færre pædagoger, altså flere børn pr. pædagog.
Derfor synes jeg, det er ret vigtigt, at fru Pia Kristensen også vil forholde sig til, at det altså koster nogle penge.
Socialdemokraterne har fremlagt et forslag om, at vi skal tilføre 0,5 mia. kr.
Men hvis det ikke bliver det beløb, så er der dog trods alt langt fra 25 mio. kr. op til 0,5 mia. kr., og det kræver jo selvfølgelig, at vi er mange, der lægger det pres på regeringen.
Der synes jeg, at Dansk Folkeparti skulle være lidt mere åben over for at bruge det pres, som Dansk Folkeparti selvfølgelig har mulighed for at lægge.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-01-15:
Jeg sagde udtrykkeligt, at vi ikke kan få løst problemet, før vi får en ny grundlov, hvor der ikke er noget bopælskrav.
Jeg anerkender fuldt ud, at der er en grænse for, hvor lang tid vælgeren kan bevare valgretten, hvis man stadig væk skal opretholde en illusion om, at vælgeren har bopæl i riget.
Men den meget restriktive fortolkning, der er beskrevet i betænkningen, går jo stik imod den flere årtier gamle praksis, man har haft, hvor andre juridiske eksperter - professor, dr.jur. Bent Christensen, professor, dr.jur. Allan Philip - har været med til at udvide valgretten for forskellige typer af vælgere.
Så jeg som lægperson eller som politiker står jo altså over for bedømmelser af forskellige jurister, som jeg alle sammen må anse for at være kloge folk.
Og det er mit udgangspunkt.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg skal da gerne gentage nogle af bemærkningerne fra dengang, vi behandlede det lovforslag, og understrege, at hvis børn måtte have et særligt behov for at komme i f.eks. en kommunal daginstitution, er der jo mulighed for at visitere det og afvise, at forældrene f.eks. kan benytte en privat tilskudsordning.
Er der en særlig grund til, at barnet bør deltage i et dagtilbud, er det også muligt ifølge bestemmelserne.
Derfor giver det heller ikke anledning til, at vi i Venstre vil genoverveje anciennitetsprincippet.
Jeg synes tværtimod, det er vigtigt at tage hensyn til, hvis der er nogle børn, der har et mere påtrængende behov for pasning, f.eks. fordi forældrene skal ud på arbejdsmarkedet.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Det Radikale Venstre er blandt de partier, som har støttet grundtakstmodellen og aktivt har været med til at indføre den, og derfor finder vi det faktisk ærgerligt, at det er nødvendigt med dette lovforslag, for det viser jo, at det nogle steder i landet ikke har været ganske klart for alle, hvad der er ånden og bogstaven i grundtakstmodellen, så det er nødvendigt at gennemføre lovændringen af hensyn til grundtakstmodellens troværdighed.
Det er heldigvis en model, som overvåges ganske nøje.
Jeg tror, den er stærkere overvåget, end man har set nogen reform blive overvåget nogen sinde før, og derfor vil en række af beskyldningerne mod grundtakstmodellen først kunne vurderes endeligt, når vi får overvågningens resultater.
Lovforslaget fjerner i hvert fald nogle af de sten, der er lagt i vejen for en god brug af modellen efter en omtumlet indkøringsperiode, som jo desværre nok ikke bliver kortere på grund af de strukturovervejelser, som vi alle sammen er optaget af i øjeblikket, også med hensyn til opgavefordelingen mellem stat, amter og kommuner, og på den baggrund støtter Det Radikale Venstre forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2004-01-15:
Jeg vil gerne takke for debatten.
Lovforslaget indeholder to sammenhængende reguleringer, som præciserer samspillet mellem kommuner og amter.
Med borgeren som udgangspunkt fastlægger lovforslaget en mere præcis ansvars- og finansieringsfordeling, så det bliver mere entydigt, hvad kommunernes og amternes opgave består i.
Erfaringen med grundtakstreformen har vist, at kommuner og amter har behov for en mere præcis afgrænsning af forsyningsansvaret, dvs. ansvaret for, hvornår kommunen eller amtet er forpligtet til at levere et tilbud til borgeren.
I det konkrete samarbejde mellem et amt og kommunerne i amtet er der desuden opstået en uhensigtsmæssig praksis. Serviceloven giver amterne hjemmel til at medfinansiere opgaveløsning i bl.a. kommunale boformer.
Generelt har hjemmelen ikke skabt problemer, amter og kommuner har samarbejdet om at udnytte hjemmelen, og det bliver bedre og bedre.
Det er selvfølgelig ganske rigtigt, som Kristeligt Folkepartis ordfører var inde på, at nogle gange er der problemer, men til det er der ikke andet at sige, end at jeg oplever det, som om parterne bliver bedre til at indgå aftaler og får mere forståelse for hinandens ønsker.
Borgeren
er og forbliver udgangspunktet.
Hvis hensynet til borgerne gør det nødvendigt, at amtet medfinansierer en kommunal opgaveløsning, skal amtet medfinansiere opgaven.
Det bliver præciseret her, og derfor er jeg også glad for, at de partier, der i øvrigt var imod grundtakstreformen, stemmer for forslaget.
Jeg ved ikke helt, hvad Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti gør, men jeg synes, det vil være fornuftigt at stemme for, og vi skal i øvrigt nok lade være med at hænge nogen op på, at de generelt vil blive betragtet som positive over for ordningen som sådan, for det kender vi jo alt til.
Jeg siger tak for debatten, og nu får vi i hvert fald lukket det hul, der har været.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg ser ingen problemer i, at der er nogle børn, der ikke er i dagtilbuddene, men bliver passet på anden vis.
Jeg tror nok, jeg ville finde det lidt voldsomt at begynde at kræve, at en familie, der f.eks. har ansat et ungt menneske i huset til at passe barnet efter § 26-mulighederne, også skal være omfattet af en læreplan og gennemføre den nøje.
Men jeg synes, det er relevant, at vi får bevidstgjort, hvad det er, man skal igennem i de forskellige dagtilbud, og det er også det, der lægges op til her.
Så vil jeg gerne tale imod, at forslaget her er udtryk
for, at staten blander sig i - jeg tror, hr. Villy Søvndal brugte udtrykket meget intime områder og meget private områder.
Det synes jeg på ingen måde der er tale om, for det er jo netop nogle overordnede rammer for, hvad det er, man skal gøre sig bevidst om udeomkring.
Jeg synes faktisk, at forslaget lægger op til en meget decentral indsats, fordi det er det enkelte dagtilbud, der skal finde ud af, hvordan og hvorledes man vil bibringe børnene de kompetencer, og hvordan man vil indrette sig.
Det er det enkelte dagtilbud sammen med forældrebestyrelsen, der snakker igennem, hvad der skal gøres, og hvordan man gribe tingene an.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
Jamen det er jo lige præcis ikke det, der skiller os.
Vi er jo ikke uenige i, at børn skal lære noget, og at der skal være kvalitet i vores daginstitutioner.
Vi diskuterer noget meget præcist, nemlig om de pædagogiske læreplaner er et godt middel at introducere i børnehaver, og jeg synes, det må være tankevækkende for et engang liberalt parti at skulle diskutere principielt, hvor meget staten skal blande sig over for det enkelte menneske.
Jeg forstår, at fru Eva Kjer Hansen mener, at 5 mio. kr. er noget, der vil have en ekstremt stor virkning.
Sådan må man forstå det.
Surdejen betyder virkelig noget.
Men hvis det er rigtigt, må man være dybt bekymret for de børn, der ikke bliver omfattet af læreplaner, altså de børn, der eksempelvis ikke bliver passet i det offentlige, eller de børn, som regeringen førhen har kaldt arbejdsløshedsbørn, og som daginstitutionerne sætter udenfor.
Hvis det virkelig er et så stærkt middel, er det så ikke dybt betænkeligt, at der er så mange børn, der ikke får adgang til dette stærke middel til at fremme deres udvikling?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Vi har fra Venstres side bakket op, at der i 1998 blev lavet en formålsbestemmelse for dagtilbuddene, og så vidt jeg husker, var der også opbakning fra SF til det.
Vi syntes, det var vigtigt at igangsætte nogle projekter om kvalitetsudvikling og efteruddannelse osv., og som jeg nævnte i min ordførertale, ser jeg forslaget her som et yderligere skub i retning af at sætte fokus på indhold og kvalitet.
Det står jeg fast på, for jeg synes faktisk, det er vigtigt, at vi er bevidste om, hvad det er, vi tilbyder vores børn i den tid, de tilbringer i dagtilbuddene.
Det, der måske har fået mig til at tænke mig ekstra om undervejs i processen, har været forskellige meldinger udefra.
F.eks. udtalte BUPL på sin kongres, at de synes, der er et stort behov for at få lavet nogle læreplaner.
De har været meget specifikke med hensyn til, hvordan de skulle udformes, og det har selvfølgelig gjort, at jeg har overvejet en ekstra gang, om det nu også er det helt rigtige.
Men jeg er faktisk enig i, at det er vigtigt, at vi får formuleret nogle overordnede rammer for, hvad indholdet skal være i de enkelte dagtilbud, og jeg kan kun studse over, at der netop fra SF's side skal være så stor modstand mod at styrke børnenes kompetencer og forberede dem bedre på den tilværelse, de skal igennem.
Villy Søvndal (SF), 2004-01-15:
Sådan har jeg forstået liberalismens klassikere. Jeg holder ikke dette indlæg for at protestere imod, at regeringen blander sig i, hvem man må gifte sig med, og at der er lavet en centraliseret folkeskole, men jeg spørger: Er det virkelig gennemtænkt, og er tanken om, at staten skal lave læreplaner og diktere læreplaner på daginstitutionsområdet, i overensstemmelse med liberalismens klassikere?
Er der overhovedet nogen grænse for denne regerings lyst til at blande sig i de mest intime menneskelige forhold?
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg tror, det absolut vigtigste formål med læreplanerne er at få bevidstgørelse om, hvad det er, man bibringer børnene i dagtilbuddene, og få sat fokus på at få tænkt igennem, hvad det er, man vil.
Ser vi på de kommuner, der for længst har gjort det, fordi de synes, det er en god idé, har de jo ikke givet udtryk for, at det er blevet dyrere, og at der er stor mangel på økonomiske ressourcer.
Hirtshals og Ishøj, for nu at nævne nogle eksempler, har jo ikke gjort dagtilbuddene dyrere, fordi de har indført læreplanerne, men de har gjort det som en naturlig del af deres kvalitetsudvikling af dagtilbuddene, og øvrigt er både forældre, medarbejdere og pædagoger yderst tilfredse med, at man har fået synliggjort, hvad det er, man arbejder med.
I øvrigt er der jo afsat midler på området.
Der vil blive afsat 70 mio. kr. til implementeringen af lovforslaget ud over de 40 mio., der allerede er bevilget til KiD-projektet, så jeg synes faktisk, at der også økonomisk er taget højde for, at man på god og fornuftig vis kan få læreplanerne indarbejdet i det daglige arbejde.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Fru Eva Kjer Hansen har fuld tillid til det enkelte dagtilbud, men tror fru Eva Kjer Hansen, at det vil blive særlig vidtrækkende, når man tager i betragtning, at der vil være ca. 20 kr. til rådighed pr. dagpleje?
Det er i hvert fald KL's beregninger efter de økonomiske oplysninger, der er kommet frem, og hvor langt tror fru Eva Kjer Hansen, at den enkelte dagplejemor, eller -far for den sags skyld, kommer i sine pædagogiske overvejelser med den finansiering, staten stiller til rådighed, når nu staten vil interessere sig for området?
I øvrigt synes jeg, det er lidt bekymrende, at fru Eva Kjer Hansen viser en så total mangel på interesse for, hvordan denne rammelov vil blive udmøntet.
Eva Kjer Hansen (V), 2004-01-15:
Jeg betragter det på ingen måde som min opgave at blive meget præcis og detaljeret med eksempler på, hvordan det skal udmøntes.
Jeg har fuld tillid til, at socialministeren i samarbejde med dem, der har faglig ekspertise på området, kan få sammensat en fornuftig bekendtgørelse med de overordnede mål for, hvordan og hvorledes læreplanerne skal udformes udeomkring, og jeg har i øvrigt også fuld tillid til, at det enkelte dagtilbud kan finde ud af, hvordan man lige netop hos dem kan gennemføre udviklingen af kompetencer hos børnene.
Margrethe Vestager (RV), 2004-01-15:
Jeg blev et øjeblik en lille smule i tvivl om, hvorvidt fru Eva Kjer Hansen har læst bemærkningerne til forslaget efter hendes besværgelse af, hvordan målsætningerne skal være.
Men det er jeg nu sikker på at ordføreren har, og jeg er også sikker på, at ordføreren er meget tæt på ministeren og derfor kan give os eksempler på, hvad det er for nogle overordnede mål i indholdstemaerne, der vil fremgå af bekendtgørelsen. Jeg tænker på de helt overordnede mål for, hvilke kompetencer, som et barn på henholdsvis 3 år og ved overgangen til skolen skal have mulighed for at tilegne sig.
Kan vi få et eksempel på, hvor konkrete disse målsætninger vil være?
Det tror jeg er meget afgørende, nu hvor staten finder, at det er relevant at fastsætte regler på området.