Ebbe Kalnæs (CD), 1999-05-20:
Jeg vil også gerne sige tak til ministeren for oplægget, efter at vi nu har set Bichel-rapporten.
Jeg vil også gerne kvittere for den som et flot stykke arbejde.
Overskueligheden er stor.
Det, der må understreges i den, er, at det netop ikke er mindretalsudtalelser, det er en fælles udtalelse efter et langt arbejde.
Det gør også, at den er brugbar.
Så vi tager den ikke alene til efterretning, vi tager imod den med glæde, fordi den er et godt udgangspunkt. Når jeg nu siger, at den er god, at der er gode rammer osv., så ved jeg jo godt, at vi efterfølgende har forskellige opfattelser herinde af, hvordan rammerne skal fyldes ud på visse områder.
Det skal vi jo ikke bortforklare.
Jeg mindes på et tidligt tidspunkt i min tid her i Tinget et æret medlem, der dukkede op i Miljø- og Planlægningsudvalget i en miljøsag - jeg tror oven i købet, det var en minister - og med stor skuffelse i ansigtet klandrede andre for, at de havde valgt den saglige linje.
Det er klart, at den side af det godt kan gøre mig noget mere betænkelig.
Det kan også gøre mig betænkelig, når man taler om udfasning af pesticider som sådan i en eller anden given sag som en dagsorden, man har sat, før man har undersøgt, før man har vurderet, før man har evalueret osv., således at endemålet er at få pesticider væk som en fast størrelse.
Men der skal da ikke være nogen tvivl om, at CD mener, at påvises det, at noget er giftigt og et problem, så bør det væk.
Vi er endda dybt betænkelige ved, at man mener, det er en god idé at lægge grønne afgifter eller andre afgifter på, så man stadig væk kan bruge det, selv om man alvorligt mener, at det er farligt og et problem.
Det er ikke for at forfladige debatten, poppe den nedad osv., når jeg siger, at grænseværdierne for pesticider i vores grundvand er sådan, at man skal drikke op til flere hundrede liter om dagen resten af livet for at blive ramt så hårdt som af en kop kaffe eller for den sags skyld blive ramt så hårdt som af bare det halve af den Prince, jeg ryger en gang imellem.
Det ved vi.
Det er ikke for at undervurdere faren eller problemet ved det her, men det er for at sætte det ind i en ramme, hvor vi nødvendigvis må prioritere og nødvendigvis også må sige, at det at fjerne pesticider i nogle sammenhænge, hvis ikke man kan påvise den store fare, kan give nogle andre problemer
både i samfundet og i verden, som også er alvorlige.
Det er ikke noget, vi normalt har de store problemer med her i landet, vi har netop det modsatte problem, men der er altså steder i denne verden, hvor det giver et meget stort tab, når man beder dem om at omlægge til økologi, og dermed bliver det et madproblem.
Men jeg skal understrege igen, at vi vil gå meget positivt ind i det her.
Vi mener også, at det forslag til vedtagelse, vi i fællesskab har fremsat, er ganske fornuftigt.
Vi ser meget gerne en pesticidhandlingsplan, og der bliver arbejdet med den.
Vi ser også meget gerne en løbende evaluering, for selvfølgelig skal vi have det.
Vi skal evaluere hele tiden, og efterhånden som vi bliver klogere, skal vi gøre det godt og rigtigt. Vi ved også, at vi med forskning på det her område og med undersøgelser af forskellig art har store problemer.
Rapporten nævner jo selv, at når det gælder gartnerierhvervet og andet, skal vi altså passe på ikke at fare frem med det, nogle normalt kalder forsigtighedsprincippet.
Jeg vil sige, at en gang imellem er det jo ikke bare et forsigtighedsprincip.
Det bliver i nogle sammenhænge til tro og religiøsitet, hvor alt skal skydes ned, hvad enten vi ved, hvad vi gør, eller ej.
Jeg gentager: Vi går positivt ind i det her.
Vi vil gerne være med til at lave en miljøhandlingsplan.
Som jeg indledte med at sige, så er saglighed og prioritering for os en ganske væsentlig del, men ikke som den, jeg mødte i et udvalg, hvor én - vist i øvrigt en SF'er - sagde med næsten gråd i stemmen, at Danmark havde valgt den saglige linje i en miljøsag.
Jeg skal endnu en gang understrege, at vi vil have rent drikkevand.
Vi vil lige så vel som alle andre have det sikret.
Jeg skal måske også føje til, at når det gælder vandmiljøet i den her sammenhæng, ved jeg, at det er ganske vanskeligt at få lavet nogle ordninger, hvor vi bruger vores braklægning og andet til at få nogle områder, hvor vi ikke bruger pesticider, hvor vi får nogle områder, hvor vi ikke dyrker hårdt omkring søer, vandløb og andet.
Men kunne vi med tiden få det lagt om, så de virkelig sårbare områder blev helt fri, så kunne det godt være, vi skulle fare lidt mindre hårdt frem på områder, som bedre kan bære det, for vi skal altså stadig væk producere mad her i landet.