Morten Østergaard (RV), 2005-03-10:
Forslagets intentioner kan vi i Det Radikale Venstre kun bakke op om.
Troen på, at det her er effektfuldt eller i hvert fald effektfuldt nok, deler vi så ikke helt.
Det kan meget vel blive et slag i luften.
Det Radikale Venstre fremsatte i december 2004 et beslutningsforslag, hvor vi ønskede at undgå koncentration af sociale problemer i visse boligområder, og der er væsentlige forskelle på det forslag, vi lagde frem, og det forslag, vi i dag behandler.
I Det Radikale Venstres forslag var det kommunerne, der havde anvisningsret til hver fjerde lejlighed, der skulle anvises, så folk med boligsociale problemer ikke fik en lejlighed i et belastet område.
Det, det handler om, er alternativer.
Det er altså ikke nok at lukke porten ét sted, hvis man ikke samtidig åbner dørene et andet sted.
I regeringens forslag vil man nægte en boligorganisation at udleje en lejlighed til en boligsøgende, der har stået på venteliste og dermed optjent ret til at få en bolig.
Retten fortabes, hvis man modtager kontanthjælp eller integrationsydelse.
Det er et stort indgreb, som kan forsvares, men kun hvis alternativet sikres.
I regeringens forslag giver man ikke den afviste, der jo på legal vis har optjent ret til en lejlighed, ret til en anden lejlighed.
De skal »så vidt muligt« tilbydes en anden lejlighed.
Det må siges at være en løs og alt for uforpligtende formulering og dermed heller ikke særlig betryggende for den boligsøgende.
Det er i hvert fald heller ikke særlig betryggende for indsatsen mod en spredning af de sociale problemer, som i dag er koncentreret i visse boligområder.
Vi er nødt til at sørge for, at den her ret bliver fulgt af en anvisningspligt til andre boliger.
Vi kan støtte forslaget, hvis det ledsages af et påbud til kommunerne om at øge anvisningen til velfungerende afdelinger.
Det vil sige, at kommunerne skal anvise til de afdelinger, som ikke har så mange kontanthjælpsmodtagere – for ikke at sige: hvis de har nogen overhovedet.
For at skabe et overblik over de her anvisninger og mulighed for at kontrollere, kunne man jo give kommunerne en pligt til at oplyse, hvilke afdelinger de anviser til.
Der vil vi gerne i udvalgsarbejdet, hvis det er muligt, have belyst, hvordan det kommunale anvisningsmønster er i dag, og vi håber, at socialministeren vil drage omsorg for det i det omfang, det nu er muligt.
Man vil jo i øvrigt kunne gøre det, som Socialdemokratiet og vi har foreslået, nemlig at man investerer nogle milliarder kroner om året i de belastede områder, så vi får kvarterløft, så vi får mulighed for at gøre noget reelt ved det.
På den måde vil vi også kunne tage højde for noget af den meget berettigede kritik fra Danmarks Lejerforening, som siger, at det her forslag ikke løser problemerne med at få ressourcestærke til at blive boende i de områder, vi taler om, eller får nye til at flytte til, fordi det kræver en markant indsats, og det koster penge.
Forslaget til forbedringer i incitamenterne for privat udlejning kan såmænd lyde rimeligt nok, men igen tror vi ikke på den store effekt.
Vi vil i hvert fald gerne have helt klart og kontant belyst, hvor meget man regner med, at det her vil betyde økonomisk.
Der er jo ikke sat penge af i forslaget, så den helt store effekt ud over det beløb, som i hvert fald ikke har vist sig effektfuldt i de forgangne år, er der åbenbart ikke til.
Det gælder om, at vi får skabt større fraflytning fra belastede områder til områder, som i dag ikke har nogen kontanthjælpsmodtagere, og det kræver altså investering i nogle af de områder, som i dag er belastede.
Endelig vil jeg sige, at det afgørende i den sidste ende ikke er at flytte rundt med kontanthjælpsmodtagerne, men det er sådan set at få dem ud af kontanthjælpen og i arbejde.
Her må vi så sige, at regeringen jo stadig er os svar skyldig på spørgsmålet om, hvordan vi helt generelt skal få løst de problemer, vi har på det område.
Men vi er altså villige til at give kommunerne den her ret, hvis den konkret følges af en anvisningspligt, som er mere klart formuleret end den løse forpligtelse, der er i lovforslaget nu, og hvis vi generelt påbyder kommunerne at anvende deres anvisningsret mere progressivt over for nogle af de afdelinger, som i dag ikke har kontanthjælpsmodtagere blandt deres beboere.