Rikke Hvilshøj (V), 2005-04-29:
Så prøver vi at tage den forfra.
Det er naturligvis helt uacceptabelt, at unge mennesker tvinges til at gifte sig mod eget ønske, og vi skal derfor gøre alt, hvad vi kan for at bekæmpe, at sådanne ægteskaber indgås.
Det har været en prioritering for regeringen siden den første dag, den tiltrådte i 2001.
Regeringen anser fortsat 24-års-reglen som et af de mest effektive redskaber mod tvangsægteskaber.
Uden 24-års-reglen risikerer vi, at unge, der ikke har tilstrækkelig styrke til at modstå et pres fra familien eller andre, tvinges eller presses til at indgå et ægteskab.
Forslagsstillerne mener ikke, at den nuværende udlændingelov i tilstrækkelig grad forebygger, behandler og straffer tvangsægteskaber.
Det glæder mig at kunne konstatere, at forslagsstillerne er enige i, at udlændingelovens regler har en betydning for indsatsen for at bekæmpe tvangsægteskaber.
Forslagsstillerne foreslår, at der indsættes en særlig bestemmelse om tvangsægteskaber i straffeloven, der skal gøre det klart, at det er ulovligt at tvinge eller på anden måde presse andre til at indgå et ægteskab.
Det er imidlertid ikke ensbetydende med, at vi ikke kan straffe den, der tvinger en anden til at indgå ægteskab.
Eksempelvis vil den, der med vold eller ved trussel om vold tvinger nogen til at indgå ægteskab, efter omstændighederne kunne straffes efter straffelovens § 260.
Endvidere vil den, der tvinger en person til ægteskab ved at fremsætte konkrete trusler på livet, efter omstændighederne kunne straffes efter straffelovens § 266.
Det er regeringens opfattelse, at vi med straffelovens bestemmelser om tvang og trusler har kriminaliseret de former for tvangsægteskab, hvor en strafferetlig sanktion er hensigtsmæssig og realistisk.
Det foreslås endvidere, at de danske udlændingemyndigheder forpligtes til at involvere politiet i alle sager, hvor der opstår begrundet mistanke om et tvangsægteskab, således at de personer, der står bag tvangsægteskabet, kan blive dømt for forholdet.
Det bør i disse sager på samme måde som i straffesager generelt i første omgang være offeret, der træffer beslutning om at involvere politiet.
Hvis myndighederne i samråd med offeret når frem til, at politiet skal inddrages, kan myndighederne være behjælpelige med at etablere kontakten til politiet.
Jeg mener ikke, at politiets indblanding i sådanne sager nødvendigvis vil være en fordel for offeret.
Ved en pligtmæssig underretning af politiet i alle sager, hvor der opstår begrundet mistanke om et tvangsægteskab, risikeres det, at offeret bringes i et modsætningsforhold til resten af familien, som først og fremmest kan være til skade for offeret selv.
Det foreslås endvidere, at der hos rigspolitiet oprettes en task force med speciale i at hjælpe ofre for tvangsægteskaber.
Justitsministeren har over for mig oplyst, at Rigspolitichefen yder assistance med rådgivning og bistand til de enkelte politikredse i forbindelse med vidnebeskyttelse.
De beskyttelsesforanstaltninger, der anvendes i forbindelse med vidnebeskyttelse, kan efter omstændighederne også anvendes i sager om tvangsægteskaber og æresdrab.
Det er de enkelte politikredse, der konkret vurderer, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der måtte være påkrævet for at beskytte et vidne.
Der stilles også forslag om, at der på relevante ambassader opbygges særlige ressourceenheder, som skal hjælpe danske statsborgere, som er fanget i et tvangsægteskab.
Der findes allerede i dag på de relevante ambassader både stor viden om og erfaring med håndtering af sager om tvangsægteskaber.
Man må være opmærksom på, at den såkaldte ressourceenhed på linje med de øvrige medarbejdere på ambassaden vil skulle arbejde inden for rammerne af opholdslandets lovgivning, et krav, vi i øvrigt også stiller til udenlandske ambassader her i Danmark.
Enheden vil derfor ikke kunne løfte opgaver, som ikke i dag allerede udføres på ambassaderne.
Der stilles derudover forslag om, at der på lærer- og pædagoguddannelsen indføres obligatorisk undervisning i de problemer, som unge med anden etnisk baggrund kan have, ligesom det foreslås, at det skal være en obligatorisk del af folkeskolens undervisning at oplyse om de rettigheder, man har i Danmark til at modsætte sig alle former for seksuelle overgreb, herunder tvangsægteskab.
Undervisning i de problemer, som unge med anden etnisk baggrund kan stå med, indgår både i pædagoguddannelsen og også i læreruddannelsen.
Faget dansk som andetsprog, som indgår i læreruddannelsen, rummer også en række samfundsmæssige og kulturelle aspekter, som gør det naturligt at inddrage undervisningen i de problemer, unge med anden etnisk baggrund kan møde.
Folkeskolens formålsbestemmelser og fagbeskrivelse giver skolerne mulighed for at drøfte tvangsægteskaber samt ret til at modsætte sig seksuelle overgreb af enhver art.
Det er givet, at skoler med et stort antal elever fra kulturer, som har tradition for tvangsægteskaber, i særlig grad inddrager dette emne, når der undervises i rettigheder og personlig frihed.
Forslagsstillerne opfordrer endvidere regeringen til at pålægge alle større kommuner at etablere eller at være tilknyttet et socialt beredskab.
Efter regeringens opfattelse er der ikke brug for at tvinge kommunerne til at iværksætte sådanne aktiviteter, kommunerne har selv interesse i at bekæmpe problemerne, som senere kan udvikle sig til noget meget værre og dermed blive en større belastning for kommunerne.
Kommunerne har pligt til at sørge for, at børn og unge får gratis rådgivning med henblik på løsning af vanskeligheder i familien.
Derudover har regeringen ydet støtte til udgivelse af vejledningsmateriale til kommunerne, ligesom ministeriet yder støtte til en telefonrådgivning for fagfolk, og den administreres af Landsorganisation for Kvindekrisecentre.
Så foreslår forslagsstillerne endvidere, at der iværksættes undersøgelser om omfanget af tvangsægteskaber og om pardannelse, at der oprettes en telefonisk døgnrådgivning, at der oprettes flere bosteder, og at der igangsættes en oplysningskampagne, der skal udbrede kendskabet til, at tvangsægteskaber er ulovlige ifølge dansk ret.
I august 2003 fremlagde regeringen en handlingsplan for regeringens indsats i perioden 2003-05 mod tvangsægteskaber, tvangslignende ægteskaber og arrangerede ægteskaber.
Handlingsplanen indeholder 21 initiativer, bl.a. med fokus på information og dialog, rådgivning, en forstærket kommunal indsats, pigeklubber, opfølgning, botilbud, forskning og dokumentation.
Regeringen har således allerede iværksat en række initiativer som dem, der foreslås af forslagsstillerne.
Integrationsministeriet har også støttet Socialforskningsinstituttet i udarbejdelse af rapporten »Pardannelse blandt etniske minoriteter i DK«, der blev offentliggjort i maj sidste år.
Derudover ydes der støtte til en telefonisk ungerådgivning, der administreres af Landsorganisation af Kvindekrisecentre.
Der er ikke tale om en døgnrådgivning, men som forslagsstillerne selv henviser til, er der i forbindelse med satspuljeforliget i 2005 afsat penge til oprettelse af en sådan rådgivning.
Vedrørende forslaget om yderligere bosteder kan jeg oplyse, at ministeriet allerede støtter to bosteder, Kastanjehuset, som er et behandlingsog botilbud for piger og unge kvinder mellem 14 og 18 år, som har behov for hjælp som følge af konflikter med familien.
Det åbnede den 1. oktober 2004.
For unge kvinder over 18 år forventes det i løbet af sommeren at åbne et botilbud i Ishøj.
Når der er opnået de nødvendige erfaringer fra bostederne, herunder vedrørende hvor stort behovet er for sådanne tilbud, vil regeringen overveje, om der skal ydes støtte til oprettelse af yderligere botilbud.