runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2003-01-21:
Jeg vil holde mig fri af beskyldningerne med venstrefløjens ansvar osv. og gå tilbage til emnet om arkivadgang.
Hr. Jesper Langballe sagde, at arkiverne er alt for lukkede.
Her har vi så igen et eksempel på Dansk Folkepartis eklatante selvmål.
Der blev stillet et ændringsforslag fra Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti, Det Radikale Venstre, Enhedslisten og Kristeligt Folkeparti - altså fra hele spektret fra Kristeligt Folkeparti og ud til venstre - om at åbne yderligere end det, regeringen havde foreslået.
Hvem stemte imod dette ændringsforslag?
Det gjorde Dansk Folkeparti.
Den åbning, hr. Jesper Langballe ønsker, kunne have hr. Jesper Langballes parti selv have sørget for at få fremskaffet.
Det gjorde man ikke.
Jeg synes, det er på tide, at Dansk Folkeparti erkender, at de er et parti, der har fået indflydelse, men de vil ikke bruge den.
Se så at få det gjort, kunne jeg sige til hr. Jesper Langballe.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
I virkeligheden kan man godt få lidt ondt både af hr. Jesper Langballe og af Dansk Folkeparti - hvad der sjældent er lejlighed til - sådan af humanitære grunde.
Man troede, man havde en sag, og så går man herop på talerstolen og laver et så enøjet, fordrejet oplæg, at overhovedet enhver, der er optaget af nogen form for forskning, må sige: Det her er dybt pinligt at overvære.
Apartheidsystemet, der blev væltet i 1994.
Hvad oplever man så?
Man oplever, efter det er væltet, da Nelson Mandela besøger Folketinget, at alle, der ikke havde gjort sig umage med at lægge det system for had, mens tid var, inklusive Dansk Folkepartis formand, står i front for at få lov at trykke manden i hånden. Er det ikke også sådan nogle historier, vi har brug for at få kigget på, hvis opgaven er at få beskrevet hele billedet og ikke kun det ekstremt forvrængede billede? Billedet, som hr. Jesper Langballe fremlagde her, og som i sandhed nødvendiggør fri forskning.
Søren Søndergaard (EL), 2003-01-21:
Det glæder mig, at vi kan være enige om, at historien ikke skal fejes ind under gulvtæppet.
Alligevel undrer det mig, at hr. Jesper Langballe bliver ved med at sige, at der er ting, der ikke er så interessante. Forstår hr. Jesper Langballe da ikke, at når der var nogle, der var venstreorienterede i 1970'erne, skyldtes det bl.a., at der var folk i det her Folketing, bl.a. fra det parti, hvor hr. Jesper Langballes partiformand kommer fra, som uafladelig støttede apartheidregimet i Sydafrika, og der faktisk var et flertal i det her Folketing, som gang på gang stemte mod skærpelse af sanktionerne?
Bare spørg udenrigsministeren og statsministeren, de ved det.
Og når der var folk, der var venstreorienterede i 1980'erne, var det bl.a., fordi der var et flertal i det her Ting, bl.a. også fra de partier, som statsministeren og udenrigsministeren kommer fra, som uafladeligt holdt hånden over morderne i Pol Pot-regimet i Kampuchéa.
Gang på gang blev hånden holdt over det regime fra den danske regerings side og fra de danske repræsentanters side.
En skandale.
Derfor var der folk, der sagde, at det er for meget.
Det skal vi da også have undersøgt.
Vi skal have det hele undersøgt.
Kan vi blive enige om det, så lad os komme i gang.
Ellers er det bare propaganda.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Ganske kort.
Jeg er blevet spurgt, om jeg var tilfreds med statsministerens svar vedrørende arkivadgang.
Jamen jeg har ikke fået svaret endnu, jeg venter på det og håber da, at jeg vil blive glad for det. Så går jeg ud fra, at det var en fortalelse, da hr. Keld Albrechtsen sagde: Krænkelse af menneskerettigheder skal kritiseres, hvor som helst de bliver begået.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at her er der ikke tale om menneskerettighedskrænkelser, det var i og for sig ikke det, der var mit anliggende.
Det, der er tale om, er vores egen historiske eksistens som danskere.
Det var ikke et spørgsmål om menneskerettigheder.
Det var et spørgsmål om, hvorvidt løgnens regime fra den kolde krig skal have lov til at fortsætte.
Endelig vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at ja, det er rigtigt, at stater og menneskenes børn nu engang er sådan, at de plejer omgang med de værste forbrydere af hensyn til markedet og af hensyn til det internationale sammenhold.
F.eks. ser vi jo, hvordan Danmark bliver ved med at dyrke Kommunistkina og rette ind til højre efter Kommunistkina og genere det stakkels Taiwan, hvor der faktisk er demokrati og frihed, og det gør man, fordi man har et stort marked, som man ikke rigtig tør gøre noget ved.
Men jeg vil da pege på, at den virkelig skændige plejen omgang med forbryderregimet under den kolde krig var Socialdemokratiets vending, da Kjeld Olesen pludselig rettede ind efter meldingerne fra Arne Treholt i Norge, og hvor så det danske Socialdemokrati og det vesttyske Socialdemokrati omgående ændrede kadencen og ændrede en hæderlig socialdemokratisk sikkerhedspolitik til noget opportunistisk miskmask, der førte til fodnotepolitikken.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-21:
Jeg spurgte hr. Langballe, om det var venstrefløjen, der klappede i deres hænder af den skændsel i Østberlin.
Det var det jo ikke.
Det var venstrefløjen, der kritiserede, det var den borgerlige regering, der havde nogle statshensyn at tage, og derfor var det meget vanskeligt at komme videre i den sag på det tidspunkt.
Hr. Langballe lyder jo ærlig talt som en rigtig sort missionsmand, når han står deroppe med de her sort-hvide vendinger.
Sandheden er, at hele det etablerede danske system jo plejede omgang med disse bødler, ikke mindst af økonomisk interesse, lige så vel som man stadig plejer omgang med bødlerne, som man jo gør i øjeblikket med Putin med støtte fra Dansk Folkeparti, selv om han slagter i tusindvis af civile i Tjetjenien, med kineserne, selv om de behandler Tibet forfærdeligt, som de har gjort hele tiden, hvor økonomiske interesser og magtinteresser bliver vigtigere end menneskerettigheder.
Der kan godt kritiseres i forhold til venstrefløjen, og der skal også tages opgør på venstrefløjen.
Der er dele af venstrefløjen, der har ligget under for noget af det, hr. Langballe er inde på.
Men at gøre det udelukkende til et venstrefløjsanliggende og ikke også et anliggende for det borgerlige Danmark, for det officielle Danmark, er rent og skært hykleri.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-01-21:
Jeg må sige, at hr. Jesper Langballe har nogle underlige målestokke for bedømmelse af menneskerettighedskrænkelser.
I hans verdensbillede er det åbenbart sådan, at hvis den ene part i den kolde krig har foretaget nogle forfærdelige krænkelser, og der er ingen tvivl om, at det foregik i Sovjetunionen, så skal det undersøges til bunds.
Men hvis det var USA, er det stort set lige meget.
Fru Pia Kjærsgaard deltog dengang i 1988 i mødet på Taiwan med Paraguays diktator, Stroessner, en fascist, italienske nyfascister og andre mennesker, som havde blod på deres hænder.
Det er vi vel enige om også skal undersøges, for ellers er vi jo fra Dansk Folkepartis side ude i den rene dobbeltmoral.
Jeg foreslog her i Folketinget i 1985-1986 en undersøgelse af Sovjetunionens krænkelser af menneskerettighederne i Afghanistan, da de besatte det land.
Det forslag, jeg stillede, kunne jeg nu ikke få flertal for, da alle andre partier mente, det var for vidtgående i den forstand, at det nok ville genere Sovjetunionen for meget.
Men jeg har altid haft den holdning, at krænkelser af menneskerettigheder skal kritiseres, uanset hvem der begår dem, og uanset hvor de bliver begået.
Og jeg vil godt spørge hr. Jesper Langballe, om han er enig i det fundamentale synspunkt.
Aage Frandsen (SF), 2003-01-21:
Blot en almindelig serviceoplysning til hr. Langballe: Det var SF, der forlangte, at man fik en undersøgelse i den forbindelse.
Det er i orden, at man ikke har hukommelsen i orden, men jeg synes alligevel, når man går ind i en debat, skal man have det!
Så vil jeg godt spørge efter, om hr. Langballe var tilfreds med statsministerens svar, at undersøgelse alene skal foregå i PET-kommissionen som en sidedel, som man nok kan sige er ret uafhængig, fordi de har deres eget liv, og så i det, som jeg vil kalde det statsautoriserede Institut for Internationale Studier. Er man tilfreds med det?
Eller kunne vi være enige om, at man skulle give langt større adgang til den frie forskning?
Så vil jeg også godt minde hr. Langballe om, at Dansk Folkeparti stemte imod et ændringsforslag til arkivloven om klagemulighed.
Til et uafhængigt organ!
Der stemte Dansk Folkeparti imod sammen med regeringen, og det vil sige, at når den højtbesungne forsker i dag ikke kan få adgang, så kunne han klage ifølge det ændringsforslag, vi stillede.
Men Dansk Folkeparti var jo kun hjemme sammen med regeringen, som det så altid er. Men kan vi få en diskussion af, om vi skal have en større, fri forskning af hele det her felt, og det er hverken hr. Langballe eller mig, der definerer det?
Det er forskerne selv, der i en fri uafhængighed definerer det.
Jesper Langballe (DF), 2003-01-21:
Jeg synes, at det er en masse udenomssnak og selvfølgeligheder.
Hr. Søren Søndergaard spørger, om jeg ønsker alt undersøgt.
Ja, det siger da sig selv, jeg synes næsten, at det fremgår af mine ord, at der ikke er noget her, der skal undtages.
Der er ikke noget, der skal stikkes ind under gulvtæppet.
Men på den anden side er det da klart, at en undersøgelse af det åndelige klima under den kolde krig i og for sig ikke først og fremmest er alt det med skæg og blå briller, men først og fremmest undersøgelsen af et åndeligt liv herhjemme, som var forpestet af løgnagtighed.
Den undersøgelse må naturligvis begrænse sig til de ting, der nu blev diskuteret herhjemme, og ikke til alle mulige andre ting, som hr. Søren Søndergaard kan finde interessante, men som ikke rigtig kommer sagen ved. Så vil jeg sige, at jeg ikke forstår, hvorfor hr. Holger K. Nielsen i den grad hæver stemmen i flammende lidenskab ved omtalen af den sag fra Østtyskland.
Det var en skændsel, således som disse dissidenter blev behandlet, overhovedet ingen tvivl om det.
Og jeg vil synes, at det virkelig er et kapitel, der var grund til i en sådan undersøgelse at grave alvorligt i.
Jeg har så ikke nogen speciel erindring om det, men i det omfang venstrefløjen måtte have protesteret mod den skændighed, er det al ære og hæder og respekt værd.
Jeppe Kofod (S), 2003-01-21:
Først vil jeg takke for svaret på mit spørgsmål fra før, og dernæst vil jeg stille hr. Jesper Langballe et spørgsmål.
Det er jo Dansk Folkeparti, der har stillet den her forespørgsel, og derfor er jeg meget interesseret i at finde ud af, hvad formålet med det er.
Fair nok.
Så synes jeg egentlig, at det er meget afgørende, hvad Dansk Folkeparti mener om det, jeg nævnte før, som udenrigsministeren skriver i sin kronik i Jyllands-Posten i dag, nemlig at når man har en borgerlig bestyrelsesformand på Det Danske Center for Menneskerettigheder, så er man sikret, at denne undersøgelse af den kolde krig bliver ført til ende på en god måde.
Så vil jeg bare spørge: Er det noget, Dansk Folkeparti støtter?
Eller hvad vil man gøre i Dansk Folkeparti, hvis man virkelig mener, at det er problematisk?
Hvis man er enig med Bent Jensen og andre kritikere, der mener, at det er problematisk, hvad vil man så gøre for at sikre, at det ikke sker, at der ikke kommer denne politiske kontrol med den her undersøgelse?
Det savner vi et svar på.
Man har jo trods alt
stillet en forespørgsel.
Holger K. Nielsen (SF), 2003-01-21:
Ja, man kan jo ikke påstå, at der var mange nuancer i hr. Jesper Langballes indlæg før.
Det var en farisæisk tale, må man sige.
Men når han nu siger, at venstrefløjen i særlig grad plejede omgang med det, han kaldte bødlerne, kunne det så ikke være på sin plads at gøre opmærksom på, at disse bødler, som blev omtalt, plejede hele den danske stat omgang med, og at det faktisk af og til fik nogle konsekvenser?
Jeg vil nævne et eksempel.
Den daværende statsminister Schlüter skulle til DDR på et lidt senere tidspunkt.
Hvad skete?
Den danske ambassadør sørgede for - for at fastholde freden med bødlerne - at de her 17 dissidenter blev smidt ud.
Politiet kom og hentede dem.
Var det venstrefløjen, der da klappede i deres små hænder og sagde: Det var vel nok godt, at disse systemkritikere blev båret ud af politiet?
Eller var det venstrefløjen, der gik ind og kritiserede den daværende regering for ikke i højere grad at tage parti for dissidenterne? Den slags ting synes jeg også, at hr. Jesper Langballe i det mindste burde forholde sig bare en lille bitte smule til.
Pia Kristensen (DF), 2003-01-21:
Jeg siger tak for svaret.
Det er positivt at høre, at socialministeren vil gøre noget ved det, også så hurtigt som muligt - kan jeg forstå - for det mener vi i Dansk Folkeparti er meget vigtigt.
I en artikel i Søndagsavisen den 19. januar kunne man i en artikel med overskriften »Et spark til den efterladte« læse om en førtidspensionist, der netop havde mistet sin ægtefælle.
Hun blev mødt med et krav fra kommunen om, at hun skulle tilbagebetale 4 dages pension.
Det drejer sig om et lille beløb på ca. 1.200 kr., og det helt groteske i sagen er, at udgifterne til inddrivningen overstiger det beløb, enken skal betale tilbage.
Jeg synes roligt, man kan sige, at her er tale om Ebberød Bank, og i Dansk Folkeparti mener vi også, at kommunen udviser en arrogance over for førtidspensionisten.
I bekendtgørelsen om social pension står der i kapitel 8, § 34, stk. 4, at kommunalbestyrelsen kan opgive krav på tilbagebetaling, hvis det må anses for uerholdeligt eller de økonomiske og administrative omkostninger ved afkrævning står i misforhold til tilbagebetalingskravet.
Men problemet er ifølge Ældre Sagen, at ikke alle sagsbehandlere er klar over, at paragraffen eksisterer.
I Dansk Folkeparti mener vi derfor, at socialministeren omgående må på banen og præcisere reglerne over for kommunerne, som samtidig skal erkende, at der findes en bagatelgrænse, og den skal defineres præcis. Er ministeren enig i det?
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Jeg synes stadig, ministeren mangler at redegøre for, hvad årsagen er til herresvinget, altså fra at mene meget sikkert, at det vil man gøre, til at ende et sted, der hedder, at det vil man så ikke alligevel.
Det er muligvis ikke forsvarsministeren, men hvem er det så, der har tvunget ministeren til et andet synspunkt?
Er det en af de andre ministre?
Eller hvem er det?
Hvad er det for overvejelser, ministeren har gjort sig fra den sikre udmelding om, at det her måtte man lovgive om, til, at nu er det bare en formanende finger, der siger, at det skal I så vidt muligt helst lade være med, for det er ikke så godt?
Det er ikke det mest virkningsfulde middel, ministeren har.
Hvorfor det voldsomme sving i løbet af så kort tid?
Anne Baastrup (SF), 2003-01-21:
Ministeren var meget forarget og meget vred sidste forår og fik mange flotte overskrifter på det.
Skal jeg fortolke hele det her forløb på den måde, at ligestillingsministeren simpelt hen har fået vredet armen om af forsvarsministeren?
Han ville ikke være med til det, og så er ministeren så svag, at hun ikke kan gennemføre det, som ministeren i virkeligheden ville.
Er det sådan, jeg skal fortolke det?
For ministeren bliver ved med at sige, at de overordnede bare skal fortælle de underordnede, hvad staten mener - men når staten ikke mener noget?
Staten mener jo i virkeligheden, at når man kan købe prostituerede her i Danmark, skal man også have lov til at købe prostituerede i de lande, hvor vi i øvrigt har udstationerede soldater, vel vidende, at langt de fleste af lige præcis de kvinder er udsat for grov udnyttelse. Kan ministeren slet ikke selv se, at der er forskel på, hvordan man udnytter kvinder herhjemme, hvis det er danske kvinder, og så derude?
Der er nogle typer af kvindehandel i bl.a. Grækenland, og hvilke informationer har ministeren tænkt sig at give hæren omkring det?
Lotte Bundsgaard (S), 2003-01-21:
Så skal vi til noget, som hænger sammen med danskernes hverdag, nemlig vores folkeskoler.
Kommunerne er presset til besparelserne på grund af skattestoppet og på grund af den snævre ramme, som regeringen har lagt i kommuneaftalen.
Jeg vil godt høre statsministeren, om statsministeren mener, at den her udvikling er i tråd med regeringens ønsker og politik, og om statsministeren vil være med til det socialdemokratiske forslag om at afsætte ekstra 500 mio. kr. til de skoler, der er meget nedslidte, og om regeringen i forbindelse med næste års finanslov lægger op til, at der skal flere penge til for at få den danske folkeskole op at stå igen.
Kort sagt: Mener regeringen noget med det, når den taler om, at uddannelse skal prioriteres, eller er det kun i de store festtaler, det gør sig gældende?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-21:
Jeg vil overhovedet ikke tage stilling til en tænkt situation.
Nu skal vi lade våbeninspektørerne gøre deres arbejde færdigt.
De afleverer deres rapport den 27. januar, så læser vi den, og så er der baggrund for at tage stilling til, om der er behov for videre skridt, og hvad den videre procedure i det hele taget skal være.
Regeringens holdning er den samme, som den har været hele tiden: Eventuelle videre skridt skal være forankret i FN.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Vi deler ønsket om, at ingen lande har masseødelæggelsesvåben, hverken dem, der har rigtig mange af dem, eller dem, der formentlig har betydelig færre, men hvor det godt kan være mere risikabelt, fordi lederne er lidt sværere at beregne.
Det er vi helt enige i.
Det er jo derfor, at det var en stor sejr, da våbeninspektørerne fik lov til at arbejde.
De afleverer deres rapport om 6 dage.
Så vil jeg godt stillet et meget præcist spørgsmål til statsministeren: Indtil nu har de ikke fundet noget, som er afgørende.
Det er rigtigt, at de har fundet nogle sprænghoveder, men efter alt hvad vi ved fra Hans Blix, lederen af våbeninspektørerne, har de ikke fundet noget afgørende.
Hvis de heller ikke har gjort det om 6 dage, hvor de skal afrapportere, og hvis USA på den baggrund sammen med Blair vælger at indlede en krig, vil den danske regering så tage udtrykkelig afstand fra en sådan situation, hvor USA og England vælger at gå selv helt på trods af det internationale regelsæt?
Det er det afgørende spørgsmål, og det må være meget let for statsministeren at svare på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-21:
Jeg kan kun gentage, at fordi man tilfældigvis har en anden holdning, end hr. Villy Søvndal har, så er det ikke ensbetydende med, at man er holdningsløs.
Jeg har en klar holdning, den er bare anderledes end hr. Villy Søvndals.
Min klare holdning er altså, at våbeninspektørerne skal have lov til at gøre deres arbejde.
Vi skal se, hvad de finder ud af, og når de aflægger deres rapport, tager vi stilling til det videre.
Det er faktisk en meget klar og i øvrigt også en meget saglig holdning at have.
Så vil jeg godt afvise hr. Villy Søvndals påstand om, at jeg skulle ønske en krig, eller at jeg vil en krig.
Det er det modsatte.
Jeg ønsker at undgå en krig.
Alt, hvad der foregår i øjeblikket,
går ud på at undgå, at det skal komme til en krig.
Det går jo ud på at sikre, at der kan ske en fredelig afvæbning af Saddam Hussein.
Men man kan komme i tvivl om, hvorvidt hr. Villy Søvndal overhovedet ønsker en afvæbning af Saddam Hussein.
Man kan komme i tvivl om, hvorvidt hr. Villy Søvndal virkelig er af den opfattelse, at man skal gøre en indsats for at undgå, at en diktator som Saddam Hussein råder over masseødelæggelsesvåben, som han kan smide i hovedet på os.
Jeg ønsker, at vi skal undgå det, men jeg ønsker også, at det skal ske fredeligt; og den bedste måde at sikre, at det sker fredeligt, er ved at opbygge et maksimum af pres på Saddam Hussein her og nu.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Igen synes jeg, det er mærkeligt, når statsministeren netop melder ud, at man har en aktivistisk udenrigspolitisk linje.
Man kunne forstå, hvis statsministeren havde sagt: Jeg er en sagtmodig sjæl, der ikke vil blande mig i store spørgsmål for ikke at få næsen i klemme.
Sammen med statsledere som Bush, Blair og Sharon står hr. Anders Fogh Rasmussen, statsministeren, som en af de fire, der vil en krig uanset alt andet.
Det er klart, at man bliver bestyrket i den opfattelse, når andre landes udenrigsministre, der også må formodes at reagere af saglige grunde, f.eks. den tyske udenrigsminister, den franske udenrigsminister, den kinesiske udenrigsminister, den russiske udenrigsminister giver udtryk for hele deres bekymring, at så er det ufatteligt, at statsministeren ikke har nogen holdning til noget, der kan betyde ufattelige menneskelige lidelser i verden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-21:
Men det er jo en stor misforståelse.
Jeg har bare en anden holdning end hr. Villy Søvndal.
Min og regeringens meget klare holdning, og den er sagt så mange gange her i Folketingssalen, er: Nu må vi tage tingene i den rigtige rækkefølge.
Vi har sendt våbeninspektørerne ind i Irak for at de skal undersøge forholdene.
Det har været den danske regerings meget klare holdning.
Den står vi i øvrigt ikke ene med.
Den er der mange lande der deler, og nu synes jeg, at hr. Villy Søvndal skulle tage det i den samme rækkefølge.
Jeg kan ikke forstå, at hr. Villy Søvndal ikke vil afvente, hvad våbeninspektørerne finder ud af eller ikke finder ud af, før hr. Villy Søvndal gør sin holdning op.
Men det er selvfølgelig, fordi hr. Villy Søvndal har besluttet sig, allerede inden han kender resultatet af våbeninspektørernes arbejde.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Det er overraskende, at en regeringsleder som statsministeren, der melder ud med så markant et synspunkt i den offentlige debat, at nu vil vi spille en aktivistisk rolle, slet ikke har noget synspunkt med hensyn til tidens mest brændende spørgsmål.
Hvis man kigger på kollegerne rundtomkring, skal jeg bare citere, hvad f.eks. den tyske udenrigsminister, Joschka Fischer, siger.
Det er den grundlæggende årsag til vores afvisning af en militær aktion.«
Bagefter er den franske udenrigsminister citeret, det skal jeg ikke læse op nu, men det vil sige, at alle vore nabolande har en holdning til tidens mest brændende
spørgsmål
Det har den danske regering ikke.
Er risikoen ikke, at statsministeren kommer til at stå grupperet sammen med Bush og Blair og Sharon som de eneste, der ved stiltiende accept støtter en sådan aktion?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-21:
Regeringens holdning er fuldstændig uændret, som jeg har redegjort for flere gange her i Folketingssalen, bl.a. over for hr. Villy Søvndal, nemlig at nu afventer vi resultatet af våbeninspektørernes arbejde i Irak.
En redegørelse skal som bekendt afleveres til FN's Sikkerhedsråd den 27. januar
Vi kender ikke indholdet af en sådan redegørelse fra våbeninspektørerne.
Som hr. Villy Søvndal også ved, er det den danske regerings holdning, at eventuelle videre skridt i Irak-sagen skal være forankret i FN's Sikkerhedsråd.
Villy Søvndal (SF), 2003-01-21:
Nu skal vi til Irak.
Powell, et møde i FN's Sikkerhedsråd.
Ifølge Ritzaus gengivelse fra i nat kl. 04.14 står der, jeg citerer: »Den amerikanske udenrigsminister har ikke fået den ønskede opbakning fra kollegerne til en mulig krig mod Irak.«
Statsministeren er tidligere citeret for, at Danmark skulle spille en aktivistisk rolle i udenrigspolitikken, og derfor er det vel ikke helt urimeligt at bede om regeringens holdning til tidens mest brændende spørgsmål, nemlig en krig mod Irak.
Er man enig med kollegerne i Sikkerhedsrådet, inklusive EU-kollegerne, med at sige fra over for USA i forhold til den påtænkte krig?
Charlotte Antonsen (V), 2003-01-21:
Nu skal jeg jo rette mit spørgsmål til statsministeren, så det, jeg vil spørge om, er, om det ikke er korrekt, at der blev bragt et dementi den efterfølgende dag i Berlingske Tidende.
Det var godt nok på side 2, og det er selvfølgelig sørgeligt, hvis hr. Søndergaard under sine forberedelser til dagen i dag - det er jo efterhånden længe siden - ikke har nået at læse Berlingske Tidende for den efterfølgende dag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2003-01-21:
Hr. Søren Søndergaards tolkninger må stå fuldstændig for hr. Søren Søndergaards egen regning, og jeg kan sige, at mine overvejelser om, hvornår der skal afholdes valg, hvis et sådant skulle afholdes, inden grundloven siger, at det skal afholdes, er under alle omstændigheder noget, jeg til enhver tid holder for mig selv.