runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Andreasen (UP), 2001-04-19:
For at sige det rent ud, så synes jeg, det er noget sludder, hr. Anders Samuelsen siger om, at man er skindød, fordi man er 50 til 60 år.
Jeg synes, det er noget vrøvl at sige, altså at man er skindød i arbejdsformidlingen eller AF-systemet, eller at man går og er skindød ude på arbejdsmarkedet, hvor man trods alt laver lidt i løbet af dagen.
Jamen det kan godt være, at hr. Anders Samuelsen synes, at folk er skindøde i den alder.
Det synes jeg nu ikke de er.
Jeg synes, at de har fortjent at komme ud på arbejdsmarkedet.
De har ikke fortjent at blive ved med at blive jaget på kurser af arbejdsformidlingen.
Anders Samuelsen (RV), 2001-04-19:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget, og det er primært ud fra en begrundelse om, at jo flere af den her slags ordninger, vi laver, som signalerer, at folk, så snart de passerer de 45, nærmest er halvvejs på vej ud af arbejdsmarkedet, jo mere bliver det den almindelige opfattelse, at sådan er det: at man nærmest er halvdød på arbejdsmarkedet, når man passerer de 45.
Derfor mener vi faktisk, at det ville skabe den modsatte effekt af den positive intention, som forslagsstillerne har med forslaget.
Det vil nemlig være med til yderligere at marginalisere folk fra den dag, de passerer de 45 og de 50 år.
Derfor mener vi, at det er den forkerte vej at gå.
Vi skal have en helt anden opfattelse af, hvad det vil sige for dem på mellem 50 og 60 at være på arbejdsmarkedet, end den, som nogle steder er udbredt i dag.
Og det gør vi ved at ligestille i langt højere grad end ved at lave særordninger.
Klaus Kjær (DF), 2001-04-19:
Beslutningsforslaget er en genfremsættelse af Dansk Folkepartis beslutningsforslag fra folketingssamlingen 1999-2000.
Bemærkningerne til forslaget svarer stort set ordret til Dansk Folkepartis bemærkninger på det tidligere fremsatte beslutningsforslag, og under henvisning hertil kan Dansk Folkeparti støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2001-04-19:
Jeg synes, det er prisværdigt, at hr. Mogens Andreasen fremsætter forslaget, for forslaget peger på et meget centralt problem, nemlig at der er en overledighed blandt de over 50-årige, og trods mange gode initiativer på andre fronter er det ikke lykkedes at få erhvervslivet til i tilstrækkeligt omfang at sørge for, at der er rigeligt med job eller tilstrækkeligt med job for over 50-årige.
Så derfor er vi i en situation, at mange faktisk bliver skubbet helt ud
af arbejdsmarkedet, og i det lys kan jeg godt forstå forslaget.
Det indebærer måske, at man skulle se det i en større sammenhæng, og det vil jeg så også anbefale.
Derfor kan vi ikke umiddelbart støtte forslaget, for jeg mener faktisk, at det bør hænge sammen med arbejdsmarkedspolitikken i øvrigt.
Men jeg vil meget gerne medvirke til at finde former, hvor vi kan sørge for, dels at man kan få en fleksibel tilbagetrækning, dels at man kan finde former, hvor vi kan få ældre til at blive længst muligt på arbejdsmarkedet, også selv om det ikke er på fuld tid.
Det har jeg meget sympati for.
Jeg har ligesom Det Konservative Folkeparti været uforstående over for, at forslaget alene fokuserer på det private arbejdsmarked og ikke på arbejdsmarkedet generelt, men jeg vil gerne sige det på den måde, at jeg synes, at problemstillingen, der går ud på, hvordan vi sikrer, at ældre kan blive længst muligt på arbejdsmarkedet, er væsentlig, og jeg håber selvfølgelig, at det også bliver en del af den debat, der nu skal være, den fordomsfrie debat, som arbejdsministeren har lagt an til omkring fremtidens arbejdsmarkedspolitik.
Og der synes jeg, at det her forslag indgår som en inspirationskilde til, at vi får fokuseret på, hvordan vi får løst problemerne med den overledighed, der er blandt ældre.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-19:
Når hr. Ole Vagn Christensen nu er så glad for reglen, så var det da godt, at vi fik ham overbevist i sin tid og brugte så mange nætter på det. Til hr. Mogens Andreasen skal jeg blot sige, at jeg lyttede naturligvis til hr. Mogens Andreasens sidste indlæg, men det har ikke foranlediget mig til at skifte opfattelse om, at dette her forslag bør afvises.
Mogens Andreasen (UP), 2001-04-19:
Jeg vil godt sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at det kan godt være, at problemerne ikke er nye, men det betyder jo ikke, at de problemer er løst.
Vi kan løse nogle ting med sådan et forslag som det her, for der er jo altså tale om, at de tjener penge i den tid, de arbejder, 20 eller 25 timer, så man kan under ingen omstændigheder kalde det for en tidligere tilbagetrækning på delefterløn.
Og så er der altså også den passus, at de er forpligtet til at tage fuldtidsbeskæftigelse.
Jeg synes i hvert fald, det er væsentligt, at de ikke, når de er på supplerende dagpenge, kan sige nej til et fuldtidsjob, og samtidig ligger der så også i det her, at der altså også er mulighed for, at de bibeholder dagpengeretten, selv om de går på nedsat tid.
Ole Vagn Christensen (S), 2001-04-19:
Jeg må sige til hr. Knud Erik Kirkegaard, at det kan jeg også godt huske.
Vi sad ved det samme bord dengang, hvor vi drøftede de her ting.
Og det, jeg kan huske, hr. Knud Erik Kirkegaard ikke var helt indstillet på, var, at de sparede ressourcer fra at gå ned fra de 78 uger til de 52 uger kunne
vi bruge til noget uddannelse for de mennesker, således at de blev bedre funderet.
De Konservatives forslag dengang var et rent besparelsesforslag uden vision eller uden indhold, men det er jo ikke noget nyt.
Derfor tog det tid at overbevise os; det er jeg helt enig i.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-19:
Jeg glædede mig meget over hr. Ole Vagn Christensens glødende forsvarstale for 52-ugers-reglen, specielt på baggrund af, at jeg kan huske for 10 år siden, hvor mange nætter det tog at overbevise Socialdemokratiet om, at man skulle gå ind for 52-ugers-reglen.
Men jeg glædede mig meget over hr. Ole Vagn Christensens indlæg.
De problemer, som forslagsstilleren rejser omkring denne regel, er ikke nye problemer.
Der er ingen tvivl om, at man vil kunne finde eksempler på personer, der, når de falder for 52-ugers-reglen, står i en valgsituation: Skal vi køre videre med den indtægt, vi har ved deltidsjobbet alene, eller skal vi blive fuldtidsledige?
Og den sidste udvej er selvfølgelig ikke nogen god udvej.
Det taler for, at man kunne ophæve reglen.
Men der er altså stærke argumenter imod at ophæve reglen, og disse argumenter er for Det Konservative Folkeparti stærkere end argumenterne for at ophæve reglen, nemlig det, som flere ordførere har givet udtryk for, at det i praksis vil komme til at fungere som en delefterløn, der starter allerede ved 50-års-alderen.
Vi skal op i en højere aldersgruppe, før det er en god idé at give mulighed for det.
Så vi kan i Det Konservative Folkeparti ikke støtte hr. Mogens Andreasens forslag.
Herudover er der så også den besynderlige ting i forslaget, at hr. Mogens Andreasen forskelsbehandler private job og offentlige job med hensyn til den her problemstilling.
Det mener jeg er meget uheldigt at gøre, og det kan vi bestemt ikke på nogen måde støtte.
Jens Vibjerg (V), 2001-04-19:
Jeg kan godt se hr. Mogens Andreasens intentioner med forslaget, og dem kan jeg godt have sympati for.
Men der er altså en række problemer, som forslagsstillerne efter min opfattelse ikke får taget højde for.
Og vi må vel sige, at det reelt er at indføre delefterløn fra 50-års-alderen.
Der kan være sympati for nogle intentioner, men Venstre kan ikke støtte forslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2001-04-19:
Der står bl.a., at blandt ophavsmændene til det nye forslag om barselorlov er Venstres arbejdsmarkedspolitiske ordfører, hr. Jens Vibjerg, og overskriften er, at Venstre vil have en fleksibel barselorlov, og Venstre fremlægger inden sommerferien forslag om 1-årig barselorlov.
Det vil altså sige, at det, der er svært i dag, ikke er svært inden sommerferien.
Kunne vi ikke få defineret lidt nærmere, hvad inden sommerferien er?
Så må Venstres analyse af økonomien være på plads, så er det ikke nok med fleksibilitet, og så må vi vide helt konkret, hvad det er.
Er det de 14 uger i SF's forslag, eller hvad er det, Venstre har i tankerne?
Man kan jo ikke sige, at man har et forslag liggende i skuffen og ikke vil ryste ud med det ved en sådan lejlighed.
Der er ingen grund til at holde det skjult for offentligheden så.
Pernille Blach Hansen (S), 2001-04-19:
I Socialdemokratiet ønsker vi at sikre, at alle familier har gode muligheder for at få børn.
Det kræver, at vi tager hensyn til børnefamilierne på arbejdspladsen og til den måde, vi indretter samfundet på.
Men heldigvis ser det også ud, som om vi er på rette vej.
Faktisk er Danmark et af de europæiske lande, hvor der fødes flest børn.
Mon ikke en del af forklaringen er, at børnefamilierne i Danmark har relativt gode muligheder for at indrette deres tilværelse?
I danske familier har far og mor en reel mulighed for både at arbejde og have børn.
I Socialdemokratiet har vi kæmpet for at sikre
børnefamilierne rimelige økonomiske vilkår, og vi har kæmpet for at sikre den enkelte familie et reelt valg mellem selv at passe sit barn eller at få det passet
Derfor er vi glade for, at det de sidste 7 år er lykkedes at udvide antallet af pasningstilbud til landets børnefamilier med over 155.000 pladser.
Vi har også taget en række initiativer for at forbedre
Lad mig bare nævne, at vi har udvidet fædreorloven med 14 dage, og vi har gjort børnepasningsorloven mere fleksibel.
Samtidig har vi også forbedret børnefamiliernes økonomiske vilkår, bl.a. ved at sænke daginstitutionsbetalingen for familier med en lav indkomst og også ved at forbedre vilkårene for studerende med børn.
Som forslagene i dag fremsættes, er det selvfølgelig sympatisk at give børnefamilierne noget mere tid, men vi tror ikke, at en øjeblikkelig forlængelse af barselorloven med 1 år, som hr. Frank Dahlgaard foreslår, er vejen frem for de danske børnefamilier.
Vi mener, at barselorloven og børnepasningsorloven skal ses i en sammenhæng, og samtidig er vi også bekymrede for de ligestillingsmæssige problemer i forslaget.
Hr. Frank Dahlgaards forslag vil sandsynligvis yderligere forstærke den tendens, vi allerede ser i dag, nemlig at orlovsmulighederne stort set alene anvendes af børnenes mødre.
Der er også en overhængende risiko for, at vi kommer til at mangle arbejdskraft, hvis forslaget gennemføres, ikke mindst i den offentlige sektor.
Konsekvensen heraf kunne jo f.eks. blive længere ventelister.
Af de grunde kan Socialdemokratiet ikke støtte forslaget.
Jeg vil da også godt knytte den kommentar til hr. Frank Dahlgaards forslag, at det vist i højere grad drejer sig om at afskaffe pasningstilbudet til børn under 1 år, end det drejer sig om at indføre en reel 1-års-barselorlov.
Jeg finder det stærkt stødende, at landets vuggestuer i forslaget nærmest fremstilles som larmende og skadelige for børn under 1 år.
Det er helt urimeligt at kritisere personalet på den måde, idet det ganske ofte på en meget fornem og professionel måde varetager jobbet.
Og det er da selvfølgelig også en direkte kritik af de mange familier, der i dag vælger at lade deres barn passe, før barnet fylder 1 år.
I forhold til SF's forslag vil jeg generelt henvise til de bemærkninger, jeg har gjort, og også derfor afvise forslaget, men jeg synes, det er værd at rose forslagsstillerne for de nuancer, forslaget indeholder, ikke mindst på ligestillingsområdet.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2001-04-19:
Det er jo ved at blive sidst på dagen, og vi er vistnok kommet til de gode viljers time, når man skal iagttage de to forslag, som er til behandling her samtidig, nemlig B 117 af hr. Frank Dahlgaard og B 152, som er fremsat af SF. Selv om det er sidst på dagen, kunne man måske alligevel driste sig ud i et tankeeksperiment, nemlig at man som udgangspunkt lod, som om vi i det danske samfund havde penge nok, og derudover lod, som om der ikke kunne være problemer med at skaffe tilstrækkeligt med kvalificeret arbejdskraft til det danske arbejdsmarked.
Hvis man kaster sig ud i det tankeeksperiment ud fra disse to forudsætninger, må jeg sige, at så kan vi i Det Konservative Folkeparti kun have meget stor sympati for de to forslag, som er til behandling her.
Der er ingen tvivl om, at en forlængelse af barselorloven ville være en god ting for børnene, og der er ingen tvivl om, at en forlængelse af barselorloven ville være en meget stor hjælp for forældrene,
så der er meget, meget godt, man kan sige om disse ideer.
Vi har i øvrigt i Det Konservative Folkeparti brugt
ganske megen tid på at diskutere, hvordan vi kunne forbedre mulighederne for familierne til at kombinere arbejdslivet og familielivet, og i den forbindelse har vi formuleret tre ideer, som vi da meget gerne så gennemført.
Den første idé er, at det skulle være sådan på det danske arbejdsmarked, at lønmodtageren og arbejdsgiveren altid havde mulighed for at kunne forhandle deltid, også uanset hvad der står i den pågældende overenskomst; det er et synspunkt, som jeg i øvrigt allerede har lanceret én gang i dag.
Det andet, vi har beskrevet i vores familiepolitiske oplæg, er den gamle konservative idé om en tidbank, som vi fremsatte helt tilbage i slutningen af 1980'erne, og som vi med meget stor tilfredshed kan konstatere nu er taget op i den offentlige sektor.
Jeg mener, det er finansministeren som statslig arbejdsgiver og de statsligt ansatte, som har kastet sig ud i dette konservative projekt, og det er vi meget glade for.
Den tredje idé er den, der ligger tættest på det, vi diskuterer her i dag, nemlig en idé om at etablere et 2-årigt forsøg med forældreorlov på deltid i maksimalt 26 uger i umiddelbar forlængelse af barselorloven.
Vi formulerede programmet for ca. 1½ år siden, tror jeg nok.
Det kan detaljeret tages ned fra vores hjemmeside, og det vil jeg meget gerne opfordre ordførerne til at gøre, så også denne idé kan indgå i debatten.
Lad mig så vende tilbage til tankeeksperimentet, for det var jo kun et tankeeksperiment.
Det er ikke sådan i det danske samfund, selv om vi er et rigt samfund, at vi har ubegrænsede midler til rådighed, og det er heller ikke sådan i det danske samfund, at der ikke er problemer med at skaffe kvalificeret arbejdskraft.
Der skal foretages meget nøjere analyser og beregninger af problemstillinger, før vi kan melde positivt ud.
Men som sagt: Hvis problemerne ikke fandtes, havde vi kun sympati for de to forslag, men som de ligger her, kan vi altså ikke støtte dem.
Ole Sohn (SF), 2001-04-19:
SF har rejst denne forespørgsel til statsministeren, arbejdsministeren og erhvervsministeren for at få præciseret regeringens strategi for at sikre et bedre arbejdsmiljø og, som statsministeren så rigtigt sagde det, skabe en større arbejdsglæde hos ansatte i forbindelse med udlicitering i stat, amt og kommune.
Vi blev faktisk oprigtigt glade for statsministerens nytårstale, hvor han lagde utrolig meget vægt på, at vi skal have et Danmark, hvor arbejdslivet bliver bedre for os alle og ikke delt mellem dem, der har de spændende job, og dem, der har de stressede job.
Det synes vi er et væsentligt bidrag, et væsentligt indspark i den debat, der er om udlicitering, og derfor håber
vi, at vi med forespørgslen i dag kan komme et skridt videre: at vi dels kan konstatere og erkende nogle af de problemer, der har været med arbejdsmiljøet for de ansatte, som har været dem, der er kommet til at betale for udliciteringen, og at forespørgslen kan munde ud i en vedtagelse, der kan være med til at forpligte det fortsatte arbejde for at sikre, at fremtidige udliciteringer ikke sker på bekostning af arbejdsmiljøet.
Besvarelse
Jette Gottlieb (EL), 2001-04-19:
Det er ganske vist efterhånden længe siden, men statsministeren påpegede i sin nytårstale, at en af konsekvenserne ved den udliciteringspolitik, som har hærget den offentlige service, i øvrigt ikke mindst i den siddende regerings levetid, har betydet en forværring af arbejdsmiljøet for bl.a. rengøringsassistenter og buschauffører.
I Enhedslisten tænkte vi på det tidspunkt, at det var bedre sent end aldrig, at statsministeren var nået til den erkendelse, og vi blev vældig interesserede i at se, om der var tale om almindelige nytårsforsætter, eller om der var tale om aktuelle realiteter.
Det næste spørgsmål, der så melder sig, er, om den erkendelse vil sætte sig reelle spor i regeringens politik og ikke mindst i den politik, som bl.a. statsministerens partifæller står for i kommuner og amter.
Ved at rejse en forespørgselsdebat vil vi gerne give regeringen lejlighed til så at sige at vælge side - vælge mellem den liberale udliciteringspolitik på den ene side og samfundets og de ansattes krav på et sundt og sikkert arbejdsmiljø og et ordentligt arbejdsliv på den anden side.
Vi nærer ingen illusioner om, at regeringen vil slutte op om Enhedslistens politik, der nærmere går ud på indlicitering i stedet for udlicitering og samtidig bygger på en udvikling og dynamisering af den offentlige service til gavn for både ansatte og brugere.
Men hvis statsministerens nytårstale var andet end ord, kan vi forhåbentlig i dag få vedtaget nogle konkrete beslutninger, som kan sætte en stopper for den nedslidning og udstødning fra arbejdsmarkedet, som udliciterinspolitikken har skabt så talrige eksempler på.
Arne Melchior (CD), 2001-04-19:
Tak for svaret, hr. justitsminister.
Jeg påstår ikke, at Ringkjøbing Amt har handlet forkert; de har handlet efter reglerne.
Men det kritiske punkt er jo dette at havne i politiets kriminalregister, og vi folketingsmedlemmer er altså medskyldige.
Jeg erkender for mit eget vedkommende ikke at have sørget for en anden bagatelgrænse, men det kan nok forsvares lidt med, at jeg altså ikke forestillede mig, at man havnede i politiets kriminalregister på grund af en færdselsbøde på 350 kr.
Det troede jeg altså ikke. Mit spørgsmål til justitsministeren er derfor: Kunne vi ikke, eventuelt ved en lovændring, men måske også administrativt kigge på, om det er rimeligt, at man havner i et kriminalregister, hvor man skal blive stående et vist antal år, fordi man har fået en bøde på 350 kr. for næsten hvad som helst?
Skulle vi ikke slanke det kriminalregister en lille smule og derved gøre dét muligt, som jeg gerne vil opnå?
Frank Jensen (S), 2001-04-19:
Hr. Arne Melchior stillede mig et konkret spørgsmål om den stramning af de erklæringsregler, vi har for ganske unge, der kan erklære sig til dansk statsborgerskab, som blev vedtaget af et meget stort flertal her i Folketinget i december måned 1999.
Spørgsmålet om bagatelgrænse var jo noget, vi drøftede i den forbindelse; det tror jeg hr. Arne Melchior kan erindre.
Det, vi nåede frem til, var, at de, der har begået en kriminel handling, som medfører, at de bliver registreret i politiets kriminalregister, ikke skal kunne erklære sig til statsborgerskab, men skal søge om det.
De er på ingen måde afskåret fra at opnå dansk statsborgerskab, men de må gøre det, om jeg så må sige, ad den grundlovsgivne vej via naturalisation, via lov.
Jeg forstod, at den konkrete sag, hr. Arne Melchior refererer til, drejer sig om en 19-årig og en forseelse med en traktor, der har givet anledning til bøde.
Den sag kender jeg ikke, men jeg kan sige til hr. Arne Melchior, at den sag er behandlet i statsamtet, og den pågældende har jo adgang til at indbringe den for Justitsministeriets Indfødsretskontor, og så vil vi se på den.
Men bagatelgrænsen, om jeg så må sige, ligger ved de overtrædelser af særlovgivningen, der ikke giver anledning til, at man bliver registreret i politiets kriminalregister, og det hænger sammen med, at man skal have en meget enkel og administrerbar ordning i statsamterne.
Det er altså dem, der har begået forseelser, der giver anledning til, at de bliver registreret i politiets kriminalregister, som må søge om naturalisation og statsborgerskab via lov.
Jeg håber, hr. Arne Melchior er tilfreds med det svar, og hvis hr. Arne Melchior beder den pågældende om at indbringe den konkrete sag for Justitsministeriet, vil vi se på den.
Frank Dahlgaard (UP), 2001-04-19:
Jeg skal ikke forlænge debatten, men hr. Arne Melchior nævnte i sit forrige indlæg direkte mit navn og slog mig i hartkorn med Dansk Folkeparti, som om jeg også ønsker at fratage folk, der er blevet tildelt dansk statsborgerskab, deres statsborgerskab.
Det gør jeg ikke, men jeg kan sådan set godt forstå Dansk Folkepartis frustration, fordi man så ukritisk tildeler statsborgerskab til alle mulige personer.
Det er klart, at der er et problem. Jeg synes ikke, man skal fratage folk, der har fået dansk statsborgerskab, statsborgerskabet, og hr. Arne Melchior bedes være opmærksom på, at jeg er ikke medlem af Dansk Folkeparti, og jeg står ikke inde for dets holdning.
Men hr. Arne Melchior bør være klar over, at når jeg stemmer imod, er det først og fremmest på grund af det, jeg sagde i mit indlæg for lidt siden, nemlig at man giver dansk statsborgerskab til nogle personer, som ikke forstår dansk.
Vi har her i dagens Danmark personer, som har fået dansk statsborgerskab, og som kommer i konflikt med loven og må afhøres med tolk.
Det er grotesk.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-04-19:
Dansk Folkeparti må forholde sig lidt til virkeligheden.
Langt de fleste, som får statsborgerskab ved lov, opgiver jo deres andet statsborgerskab; det er en betingelse.
Det er netop kun for de få lande, der ikke vil lade det ophæve.
Så den restgruppe, som Dansk Folkeparti snakker om, er faktisk hovedgruppen, det er hovedparten, og det er dem, Dansk Folkepartis forslag vil ramme.
Så lad være med at forvrænge virkeligheden.
Se virkeligheden i øjnene.
Hvis man har et forslag som det her, så har det den konsekvens, at hovedparten af dem, der får dansk statsborgerskab ved lov, kan risikere at blive statsløse, hvis vi gennemfører Dansk Folkepartis forslag.
Det er ikke den lille restgruppe.
Lad være med at foregive det.
Poul Nødgaard (DF), 2001-04-19:
Det er store ord.
Med hensyn til hr. Knud Erik Hansen vil jeg godt lige besvare det spørgsmål: Der en jo en hel del af dem, der får dansk statsborgerskab, som beholder deres gamle statsborgerskab, fordi de i deres hjemland ikke kan blive løst fra deres statsborgerskab.
Dem er der jo slet ikke problemer med.
Så erkender jeg, at vi har en restgruppe med alle dem, der er kommet af med deres gamle statsborgerskab.
Om de bliver statsløse, eller om der kan indgås aftaler med de pågældende lande om, at hvis de ikke opfører sig ordentligt her, så kan man fratages statsborgerskabet her og lade det gå tilbage, ved jeg ikke.
Det er noget af det, der skal undersøges.
Med hensyn til hr. Melchior, der sagde, at jeg sagde noget om, at listen bliver længere og længere, og at der er mange, der ønsker dette: Ja, det ønsker man jo, for man har en udlændingepolitik, der bygger på, at der stadig væk kommer et ganske betragteligt antal tusinder ind i landet. Der kommer 16.000-20.000 ind i landet hvert eneste år, og enhver kan regne ud, når der skal gå ca. 7 år, fra man er kommet ind i landet, til man kan få et dansk statsborgerskab, hvis man vel at mærke opfører sig ordentligt, at de tre lovforslag, der fremsættes her i Folketinget, hvert år vil blive ved med at være på 5.000-7.000 personer pr. gang; der er altså ca. 17.000-18.000, som får dansk statsborgerskab.
Det er en af de ting, man gerne vil have ændret i grundloven, således at man ligesom i så mange andre lande kan tildele statsborgerskab administrativt.
Det vender vi os i hvert fald imod, og hvis det er det, der er en af bagtankerne ved at få ændret grundloven, så siger vi i hvert fald afgjort nej.