Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Jeg vil godt takke for debatten.
Det er jo rigtigt, at debatten nogle gange har været i centrum af problemerne og nogle gange helt i yderkanten
, mest iøjnefaldende vel i Fremskridtspartiets indlæg.
Jeg har endnu ikke oplevet her i Folketinget - og jeg har trods alt snart siddet her i 4 år - at Fremskridtspartiet ikke har formået at gøre en hvilken som helst debat til en indkomstskattedebat.
Jeg mener i virkeligheden, at Fremskridtspartiet er i stand til ligesom i middelalderen, hvor man tilskrev Fanden stort set alt ondt, at tilskrive det nuværende skattesystem alt ondt.
Det var uretfærdigt i middelalderen, det er lige så uretfærdigt i dag, og jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt - også fordi det altid giver en sikker mulighed for, at en i øvrigt relevant debat kører af sporet, hvis man hver gang tager et andet tema ind.
Jeg skal sige til Socialdemokratiet og De Radikale, at jeg ikke synes, man nåede ind til essensen af ulighedsdebatten i hverken Socialdemokratiets eller De Radikales indlæg.
Jeg antager, at både Socialdemokratiet og De Radikale har bøjet sig for den dokumentation, der ligger i rapporten fra Socialforskningsinstituttet og Danmarks Statistik, nemlig at den klassiske økonomiske ulighed, forstået som indkomstulighed og formueulighed, er stigende.
Men det må dog være et problem, når man har et regeringsgrundlag, der har som sit mål at skabe større lighed.
Jeg forstår ikke, at man i en debat som den i dag ikke i højere grad er villig til at forholde sig til det paradoks, at mens man har et regeringsgrundlag, der siger større lighed, har vi en faktisk situation, der siger større økonomisk ulighed.
Det har noget at gøre med diskussionen om lavindkomstgrupperne, det har at gøre med dem på den lave førtidspension, dem der kun har folkepensionen, og dem der har den lave bistandshjælp.
De lever i dag et liv i materiel fattigdom.
De har ikke råd til de ting, de øvrige grupper i samfundet har råd til med hensyn til bolig, børn og oplevelser, og det skuffer mig, at regeringspartierne ikke i højere grad vil forholde sig til det paradoks, når jeg tænker på indholdet af regeringsgrundlaget.
Til Venstre vil jeg bare sige, at jeg synes ikke, der var meget, der var bare i nærheden af virkeligheden i Venstres bidrag til dagens debat.
Jeg synes, De Konservative kom med en interessant udmelding, nemlig om den ønskelige ulighed, som jeg tror, hr. Jens Heimburger karakteriserede det: Det er ønskeligt med et samfund, der har en vis ulighed.
Som hr. Heimburger illustrerede det, kan de forreste så være med til at trække de bageste med. Det savner jeg altså empirisk belæg for.
Jeg savner det empiriske belæg for, at i lande, der har opgivet lighedsidealet og har bevæget sig mod større ulighed, er de dårligst stillede kommet med.
Må jeg spørge hr. Heimburger: Er det England under Thatcher?
Er det England under Major?
Det er det vel næppe.
Her blev underklassen jo for alvor koblet af i udviklingen, og det tror jeg altså også ville ske i Danmark.
Til Det Radikale Venstre skal jeg sige, at jeg synes, det var lidt skuffende, når man i valgkampen har lyttet til de radikale udmeldinger om, at nu skulle opsvinget blive til gavn for dem, der endnu ikke havde fået gavn af opsvinget.
Det er jo et stærkt udsagn, der forpligter, og som gør, at vi i hvert fald i SF har nogle forventninger om, at der også er substans bag.
Så skal jeg også sige tak til Enhedslisten og vel også til Kristeligt Folkeparti for støtten.
Jeg synes, det ville være spændende at få debatten vendt, så ansvarskravet ikke kun rettes mod dem, der i forvejen er på knæ eller ligger ned, men at der stilles et langt større krav om ansvarlighed til de opretstående.
Det forventer vi, og det vil vi også gerne bidrage med konkrete bud på.
Jeg skal runde af med en bemærkning til socialministeren, der siger, at vi er på rette vej.
Det er jeg enig i på nogle af de konkrete områder, men på de store, afgørende områder stiger den økonomiske ulighed.
Med den stigende polarisering i alderdommen går vi efter SF's opfattelse ad den forkerte vej, for vi ser gerne et samfund, der er præget af større lighed og dermed mindre polarisering og mindre udstødelse.