runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Hansen (KF), 1999-12-14:
Det er jeg naturligvis enig med formanden i.
Jeg må så bare sige, at det er altså hr. Jens Peter Vernersen, der gang på gang taler om skattetryk og drager den situation ind i billedet, der var i 1982, hvor den daværende Schlüterregering overtog et fallitbo.
Det er ikke en argumentation, vi kan bruge i denne her sag.
Fratrædelsesgodtgørelsen, siger jeg til hr. Jens Peter
Vernersen
, koster ikke noget, hvis regeringen lader være at gennemføre den.
Det er såmænd det eneste argument, Kristeligt Folkeparti, Venstre og De Konservative har.
Det koster ikke noget, hvis man lader være at gennemføre den.
Hvad er det for noget sludder at sige, at vi gerne vil have øgede udgifter?
Lad den være, som den er i dag, så koster det ikke regeringen én øre.
Kristian Jensen (V), 1999-12-14:
Først og fremmest er jeg af den opfattelse, at det er virksomhederne selv, der bestemmer, hvad de skal udbetale i jubilæumsgratiale.
Men jeg må komme med en tilføjelse til det, jeg sagde
før om rillen i den socialdemokratiske skatteplade
Der er åbenbart to riller.
Den ene er, at Venstre og De Konservative ikke vil være med til at betale.
Det tilbageviste jeg ved at sige, at vi har en overdækning på vores ændringer til finanslovforslaget på 1,8 mia. kr.
Den anden rille er så, at skattetrykket skulle falde.
Ja, det er klart, at med de omlægninger, der har været fra direkte til indirekte skatter, kan man nemt omlægge tallene sådan, at man får det til at se ud, som om skattetrykket falder.
De omlægninger, der har været i den nuværende regerings tid, svarer til 0,6 skattepoints på denne her skatteskala med skattetrykket.
Så er det klart, at man godt kan lave nogle fiflerier, der viser, at skattetrykket falder.
Det, jeg påpeger, er, at hver gang Socialdemokratiet skal have en finansiering, er det nye skatter, højere afgifter, større udgifter for borgerne, hvor vi vil have besparelser.
Flemming Hansen (KF), 1999-12-14:
Jeg forstår da godt, at hr. Jens Peter Vernersen forsøger at kopiere skatteministeren, hver eneste gang De Konservative og Venstre tager ordet, og siger, at vi ikke vil være med til at betale, når der skal betales.
Hvis vi nu tager det her konkrete lovforslag, så var det således for 2½ år siden, at det var 70 pct. af lønmodtagerne, der havde et fradrag.
Nu er det så 85 pct.
Det er regeringen, der ønsker at foretage en ændring.
Så lad være
med at sige, det er os, der ikke vil være med.
Når regeringen så har brug for penge, er det jo, fordi den må erkende, at den tåbelige lovgivning, den også lavede i 1997, hvor den stort set fjernede diæter og rejsegodtgørelser for almindelige mennesker, der render og slider for virksomheder og Danmark rundtomkring i verden, nu er tilbageført, og det koster nogle penge.
Men det er da regeringens eget lovforslag fra 1997, den tilbagefører.
Man kan da ikke bruge det som et argument mod os for, at vi ikke vil være med til at betale ved kasse 1.
Det er noget sludder.
Kristian Jensen (V), 1999-12-14:
Hr. Jens Peter Vernersen gav mig jo det bedste argument for, at det her lovforslag skulle opdeles.
Hr. Jens Peter Vernersen siger, at halvdelen af lønmodtagerne kommer og siger, at det her er godt, og at den anden halvdel kommer og siger, det er skidt, og det er jo netop, fordi det her lovforslag drejer sig om to vidt forskellige ting, som organisationerne har henvendt sig om.
Noget godt og noget skidt vil blive blandet sammen til en sursød ret, som skatteministeren så vælger at fremsætte i ét lovforslag.
I den her juletid får man jo lyst til at give den socialdemokratiske skatteordfører en ny plade at lægge på pladespilleren, for den kører jo i samme rille hele tiden
Venstre og De Konservative vil ikke være med til at betale finansieringen osv.
Kig dog på de ændringsforslag, der er stillet til finanslovforslaget i morgen.
I de ændringsforslag, Venstre og De Konservative har stillet,
Vi ønsker besparelser.
Socialdemokratiet ønsker højere skatter.
Det er forskellen.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-12-14:
Selvfølgelig er det jo sådan, at en række organisationer hellere vil have, at deres medlemmer betaler en lavere skat
end den skat, der nu lægges op til
Det er vel ganske naturligt, alt andet ville vel egentlig være et fejlskud af de pågældende.
Når hr. Flemming Hansen her fra Folketingets talerstol
viser en række bilag, der har fulgt denne sag, så er det jo altså sådan med disse bilag, at halvdelen er henvendelser, hvor man udtrykker sig positivt om det her lovforslag.
Det giver måske et fortegnet indtryk, hvis det er sådan, at man tror, at disse mange bilag, der er vist, er et udtryk for, at alle er imod.
Sådan er det rent faktisk ikke.
Det er der ikke noget nyt i, det er nærmere reglen end undtagelsen.
Lad mig så også sige om det her lovforslag: Når man ser i forslaget, så er det jo sådan, at med det bundfradrag, der nu gives både på jubilæumsgratialer og på fratrædelsesgodtgørelser, er der en meget, meget stor del af dem, der modtager fratrædelsesgodtgørelse og jubilæumsgratiale, der ikke bliver ramt.
Jeg vil bare sige, at 32.000 personer ligger nede i den laveste ende, hvor den her ordning faktisk kun får minimal betydning, og ud over disse 32.000 så ligger der yderligere 13.000 personer, hvor loven også kun får minimal betydning.
Men så er det jo rigtigt, at oppe i den anden ende ligger 4.000-5.000, som bliver højere beskattet efter denne her ordning, og det har vi som sagt syntes var rigtigt.
Det har været gentaget nogle gange, at det var de lavest lønnede, som kom til at betale.
Det er altså ikke det, man kan læse af lovforslaget, relativt måske, men i kroner bliver det kun ganske få kroner.
Det fremgår så af lovforslagets side 17.
Aage Frandsen (SF), 1999-12-14:
Det var et lovforslag fra regeringens side.
Dette lovforslag var til første behandling.
Vi gav udtryk for, at vi godt ville se på, om det var sådan 100 pct. i orden med hensyn til bundfradraget.
Derefter havde vi jo selv et udspil til finansloven, som var kendt inden, og der har været nogle forhandlinger i forbindelse med finansloven, og der fik vi så en aftale med regeringen om, at man skulle indføre et betydelig højere bundfradrag end det oprindelige, nemlig nul.
lønmodtagerrettigheder i forbindelse med afskedigelse.
Jeg skal nok huske, at Venstre og De Konservative ved den her lejlighed var så optaget af også at se på, hvordan man sikrer folk i en afskedigelsessituation, at der er lang opsigelsesfrist i henhold til f.eks. funktionærloven
, om det
kunne forbedres.
Det vender vi så tilbage til til den tid.
Flemming Hansen (KF), 1999-12-14:
Jeg håber, jeg har forstået hr. Aage Frandsen rigtigt, at han sagde, at overenskomsterne ikke var Folketingets bord.
Det synes jeg jeg hørte som en indskudt bemærkning, og det er jeg da i hvert fald glad for.
Så lægger hr. Aage Frandsen op til, at de borgerlige partier ikke interesserer sig for lønmodtagernes rettigheder.
Jamen hvad er det da for noget sludder?
Det har vi da altid gjort, og hvis vi ikke gør det, så synes jeg, hr. Aage Frandsen måske skulle prøve at se på alle de henvendelser, der er kommet om nøjagtig denne sag fra lønmodtagerorganisationer, fra Ledernes Hovedorganisation, fra Dansk Metal, fra Ingeniørforeningen, fra den kristelige fagbevægelse, alle de foreninger, som hr. Aage Frandsen normalt også meget gerne vil lytte til, ligesom vi andre vil.
Hvorfor lytter han ikke til sit eget bagland?
Det er selvfølgelig hr. Aage Frandsens eget problem, men her er en oplagt sag, hvor man virkelig må sige, at SF træder rigtig godt i det ved at støtte dette vanvittige socialdemokratiske lovforslag.
Aage Frandsen (SF), 1999-12-14:
Det var dog en utrolig interesse, som Venstre og De Konservative udviser for lønmodtagernes rettigheder i en afskedigelsessituation.
Det skal vi lægge os på sinde i fremtiden, når vi skal lave regler vedrørende lønmodtagerrettigheder i forbindelse med afskedigelse og de erstatninger, der skal gives i den forbindelse.
Noget af det er overenskomst, men noget af det er jo også lovgivningsmæssigt, så vi regner med at få Venstre og De Konservative med, når det drejer sig om at sikre lønmodtagerrettigheder i forbindelse med afskedigelse.
Så kan jeg sige til både hr. Flemming Hansen og hr.
Kristian Jensen, at vi jo selv fra SF's side
under finanslovforhandlinger har spillet ud med, at man skulle sætte bundfradraget ned.
Det har vi selv spillet ud med, og nu henviser de så til vort såkaldte bagland.
Ja, nogle siger ét, men vi har i SF fremsat vores forslag, og det er godkendt alle de steder, hvor den slags ting skal godkendes hos os.
Derfor står vi selvfølgelig ved vore synspunkter, og jeg kan betro Venstre og De Konservative, at det, vi er nået frem til her, endda er lempeligere end det, vi selv har foreslået.
Man må nu engang stå ved det, man mener, også selv om der er nogle, der kan være uenige i det.
Men jeg skal altså nok være meget opmærksom på, at Venstre og De Konservative er optaget af, at lønmodtagernes rettigheder skal sikres.
Det gælder i forbindelse med, hvor lange afskedigelsesfrister, der skal være, og det gælder en række andre ting, som Venstre og De Konservative så må være optaget af, medmindre det her alene drejer sig om, at hver eneste gang der er et eller andet omkring skatteregler, så har man et princip om, at man skal betale så lidt i skat som overhovedet muligt.
Der er ting, man kan klare via skattesystemet, men der er ting, som man skal klare ad anden vej, og det er det, vi er optaget af.
Vi har altid været tilhængere af, at man i højere grad skulle betale skat af fratrædelsesgodtgørelser.
Det har vi altid været tilhængere af.
Det er ikke noget nyt.
Det er ikke noget nyt, der optræder i den her forbindelse.
Det gav jeg også udtryk for i forbindelse med første behandling, og vi har selv over for regeringen fremsat vore synspunkter i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Det her svarer til det, ja, det er endda lempeligere end det, vi selv har spillet ud med.
Jens Peter Vernersen (S), 1999-12-14:
Uanset med hvor høj stemmeføring hr. Flemming Hansen udtrykker sig, så er virkningen jo præcis den samme.
Hvis man har fulgt den debat, der har været i dagspressen, så er det vel også klart for stort set enhver, at problemet er, at Venstre ikke vil finansiere de mange udgifter, vi har.
Det er jo så virkningen.
Lad mig så også sige en gang mere til hr. Kristian Jensen, selv om jeg har forsøgt nogle gange: Det er jo altså ikke sådan, at vi får et højere skattetryk.
Hr. Kristian Jensen kan kigge tilbage i Økonomisk Oversigt, og hr. Kristian Jensen kan kigge i Budgetoversigten.
I begge oversigter har man et faldende skattetryk.
Hr. Kristian Jensen kan gå tilbage til den tid, hvor det var Venstre, der var med i regeringen.
Da kunne man tale om, at der var et stigende skattetryk, et væsentligt stigende skattetryk, fra omkring 44 pct. og op til 50 pct.
Men i 7 år har det skattetryk altså været fastholdt.
Lad mig så sige: Når der har været tale om forbedringer for lønmodtagerne, så er de jo ikke kommet fra Venstre.
Hvornår kommer der et forslag fra Venstre om, at der skal betales højere fratrædelsesgodtgørelse, højere jubilæumsgratiale?
Hvornår kommer der sådan et forslag?
Hvornår kommer der sådan et forslag fra De Konservative?
Aldrig!
Kristian Jensen (V), 1999-12-14:
Det her lovforslag er jo endnu et eksempel på den kedelige tendens i Skatteministeriet til at lave bunkebryllupper af en lang række vidt forskellige ting, som ikke har noget med hinanden at gøre, der samles til ét lovforslag for derigennem at få selve antallet af lovforslag ned, uden at kvaliteten bliver bedre - nærmest tværtimod.
Vi har tidligere her i dag set, hvordan en ansvarlig minister har imødekommet de henvendelser, der har været fra andre partier i Folketinget om at dele lovgivningen, sådan at de sager, der hænger sammen, er en del af loven, og de andre sager er en anden del.
Da skatteministeren ikke selv har ønsket denne opdeling, er der en lang række partier her, der har foreslået en sådan opdeling, og vi håber selvfølgelig, at skatteministeren vil følge det positive eksempel, vi har set tidligere på dagen, og imødekomme et sådant ønske om en opdeling.
Alt andet vil være helt urimeligt i betragtning af de vidt forskellige dele, der er i den nuværende lovgivning.
Om selve lovforslaget kan jeg sige, at Venstre kritiserer regeringen for, at forsøget på at beskatte direktørers gyldne håndtryk også rammer beløb, som en del almindelige lønmodtagere får, hvis de bliver fyret.
Venstre påpeger, at den hårde beskatning også vil ramme den erstatning, som lønmodtagere får, hvis de bliver ulovligt fyret, f.eks. kvinder, der er gravide og bliver fyret, fordi arbejdsgiveren på den måde forsøger at slippe for udgiften til deres barselsorlov.
Det var jo alle tiders tale, og desværre er det ikke mine egne ord, fra SF's faglige landsudvalg, som udtalte her i weekenden, at det her lovforslag er en alt for hård beskatning af almindelige lønmodtagere.
Det er jo sandt.
Det er jo glimrende, at SF's landsudvalg er nået til den erkendelse.
Nu håber vi, at erkendelsen også er nået herind bag Christiansborgs tykke mure, så SF's folketingsgruppe vil føle sig bare en lille smule forpligtet af de rødder, den har ude i baglandet, og ønsker at følge det ændringsforslag, der er stillet, om at indføre en bundgrænse, sådan at man op til 200.000 kr. får lov til at bevare den nuværende lempeligere beskatning.
På den måde har en lang række af de medarbejdere, der uberettiget bliver fyret eller bliver prikket som 50-årige, mulighed for at få en kompensation uden at blive beskattet så højt som nu.
Baggrunden er jo, at de erstatninger, de får, lægges oven i den almindelige indkomst, og dermed bliver det på grund af vores progressivitet faktisk en skærpet beskatning.
Jeg appellerer til SF's folketingsgruppe om at lytte til disse røster, der bl.a. er i SF's eget bagland, og få forbedret lovforslaget her i en sådan grad, at vi slipper for at brandbeskatte ganske almindelige lønmodtagere, der kommer i den uheldige situation, at de bliver fyret fra deres arbejde.
Og så vil jeg bare igen appellere til skatteministeren
Peter Hansen-Nord (V), 1999-12-14:
Det, der ganske kort kalder mig på talerstolen, er jo selvfølgelig, at jeg altid bliver nervøs, når miljø- og energiministeren begynder at bruge slesk tale omkring grønne afgifter for erhvervslivet.
Jeg vil da så gerne slå fast, at selv om vi hjælper regeringen med at komme af med nogle af de værste problemer, er status over grønne afgifter for erhvervslivet stadig således, at det er en af de mest håbløse lovgivninger, vi har set gennemført op igennem 1990'erne, og jeg ved ikke, for hvilken gang vi står her og skal lave ændringsforslag og hjælpe regeringen igennem med de værste kiks, der har været i den lovgivning.
Jeg vil gerne sige, at for Venstre generelt og overordnet er det stadig væk sådan, at grønne afgifter for erhvervslivet, og den lovgivning, der blev etableret i 1996, fortsat ikke er Venstres kop te.
Flemming Hansen (KF), 1999-12-14:
Vi har noget i den konservative folketingsgruppe, vi kalder en rigtig Stavad.
Det er, når man har et lovforslag, der er dårligt, med mange dellovforslag, der ikke er indbyrdes forbundet.
Vi er f.eks. i det her lovforslag, nr. L 88, enige i, at den katastrofe, som regeringen vedtog i 1997 vedrørende rejsegodtgørelse og diæter, skal tilbageføres.
Det kan vi stemme for.
Vi er også enige i, at fradrag for udgifter til transport til og fra uddannelsessteder skal forbedres, det kan vi stemme for, det har vi altid været enige i.
Men vi er sandelig imod, at man ødelægger de fratrædelsesgodtgørelser, som er meget væsentlige for mange mennesker i erhvervslivet.
Det vil altså sige, at uanset hvad vi stemmer, så vil vi stemme imod noget af det, vi mener er rigtigt, enten vi stemmer for eller imod.
Vi har klaget til Folketingets Præsidium over den måde at lovgive på.
Vi bryder os ikke om den og synes, den er direkte uanstændig.
Man kan så, som jeg sagde under førstebehandlingen, diskutere, om det også er aftalestof.
Vi lavede i hvert fald en aftale i 1997 med regeringen om fratrædelsesgodtgørelser, men den løber regeringen også fra. Så har vi sammen med Kristeligt Folkeparti stillet et ændringsforslag, der er tiltrådt af Venstre, om at opdele lovforslaget.
Det vil regeringen ikke være med til.
Vi har klaget til Præsidiet, fordi det netop viser, at det er en umulig situation, man bringer Folketinget i, når det skal stemme.
Så har vi stillet et ændringsforslag sammen med de samme partier om, at der skal være en 200.000 kr.'s grænse for fratrædelsesgodtgørelser, altså de 5-6 måneders løn, som almindelige lønmodtagere får, hvis de får det gyldne håndtryk, som jo altså ikke er særlig gyldent mere.
Det er den ganske almindelige værkfører, det er butiksassistenten, det er kontormedarbejderen, som regeringen nu her vil til livs, når de får et håndtryk, fordi de berettiget eller uberettiget bliver afskediget. Jeg forstår godt, man ikke i den socialdemokratiske verden kan leve med, at direktører får 15 mio. kr. i fratrædelsesgodtgørelse til en særlig beskatning.
Det forstår jeg godt, men at Socialdemokratiet vil dette her til livs, det kan jeg ganske enkelt ikke forstå og specielt ikke, når jeg ser på de utrolig mange henvendelser, der har været fra organisationer, som Socialdemokratiet normalt påstår det arbejder med. Ligesom Venstres ordfører har jeg naturligvis også noteret mig, at SF's bagland heller ikke kan forstå SF's stilling.
Vi har længe ikke kunnet forstå det herinde i den højre side af salen, fordi vi med vores ændringsforslag netop forsøger at imødekomme noget af det, SF sagde under førstebehandlingen, nemlig at det ikke er det gyldne håndtryk til 15 mio. kr., vi går efter.
Det er den ganske almindelige lønmodtager, som vi synes skulle have en fair behandling, og det vil SF, Socialdemokratiet og Enhedslisten ikke være med til.
Det er helt uforståeligt for os alle sammen.
Ebbe Kalnæs (CD), 1999-12-14:
Jeg vil gerne til skatteministeren og for den sags skyld også til miljø- og energiministeren sige, at når det gælder konkurrenceforvridning, er vi selvfølgelig bekymrede over det, og det tror jeg i og for sig alle andre også er, men vi skal huske på, at det jo ikke bare er konkurrenceforvridning målt i forhold til EU, men også indenlandsk i dette land.
Vi vedstår gerne, at vi har været med til at lave de grønne afgifter; de kunne være blevet meget værre, hvis CD ikke havde været med i den her proces.
Men det, jeg gerne vil appellere til, er, at man husker på, og det gør man bedst gennem et eksempel, at hvis jeg tager væksthusgartnerne, som er med i L 52, vil man se, at der bliver en lettelse dér.
Men det er stadig væk sådan, at indbyrdes mellem væksthusgartnerne i Danmark er der sat den mest rå form for strukturudvikling i gang, der næsten nogen sinde er set i dansk erhvervsliv.
Det er muligt at gå ind og lave kraftvarme og lave gode penge, få ekstra CO2 til at give ekstra drift osv., samtidig med at andre ikke kan få lov, hvis de ligger i et fjernvarmeområde.
Der er store konkurrencemæssige forskelle, som vi med en lovgivning, der har et helt andet formål, rent faktisk forvrider dansk erhvervsliv med.
Svend Auken (S), 1999-12-14:
Jeg vil bare give hr. Peter Hansen-Nord en personlig undskyldning for, at jeg kom til at udtale mig venligt om hans partis indsats i den her sag.
Den være hermed givet.
Det skal aldrig gentage sig.
Men hvis jeg objektivt må sige - og der er overhovedet ikke nogen anerkendelse i det, jeg nu siger - er det mit objektive indtryk, at den indsats, hans partis ordfører har ydet i denne sag, har bidraget til konstruktive løsninger til gavn for hele det danske samfund.
Men det vil jeg ikke regne partiet Venstre til last, så derfor ikke det.
Selvfølgelig er vi uenige om grønne afgifter, det ved enhver.
Enhver ved også, at vi ville have haft meget vanskeligt ved at opfylde den fælles målsætning, den miljømæssige målsætning, hvis vi ikke havde grebet til det her skridt, og som hr. Kalnæs siger, så skal det her jo ses i forhold til alternative metoder til at nå det mål, som er fælles for hr. Hansen-Nord og regeringen, og derfor skal det selvfølgelig ses i det lys.
Jeg har kun givet tilsagn om i fortsættelsen at ville overveje de ideer, som de forskellige partier har til at få mest mulig valuta for pengene, den størst mulige energimæssige besparelse for de kroner, der er til rådighed,
og det tilsagn vil jeg gerne stå ved, medmindre der er politiske partier, der direkte bliver stødt over at blive inddraget i forhandlingerne.
Ole Stavad (S), 1999-12-14:
Supplerende det, som miljø- og energiministeren sagde,
vil jeg godt sige til hr. Kalnæs i forhold til de ændringsforslag, der er stillet på skatteområdet, at vi har gjort os megen umage, synes vi, med at svare meget grundigt og uddybende i forhold til de forslag, som har været oppe under udvalgsarbejdet, inden ændringsforslagene er kommet frem.
Der er jo utrolig mange balancer i den her lov, og vi har faktisk brugt rigtig mange kræfter i hele forarbejdet for at prøve at sikre balancen, så vi som det ene ikke er anledning til en urimelig konkurrenceforvridning, og som det andet, at vi også overholder de ændringer, som er foreslået her, inden for en ramme, så vi er sikre på, at det er i overensstemmelse med de principper, vi fik godkendt ved notifikationen i EU.
Og jeg er nødt til at sige, at vores bedste vurdering er, at hvis de ændringsforslag, som hr. Kalnæs og CD har stillet i en god mening - og jeg forstår sagtens baggrunden
for ændringsforslagene - men hvis de ændringsforslag blev vedtaget, så må jeg sige, at så tror jeg, det bliver helt umuligt.
Altså jeg vender mig lidt imod, at der er en tendens til, at man sådan holder EU op som et skjold foran sig.
Det mener jeg ikke er hverken rimeligt eller fair her, i og med at man siger, at man ikke må være nettovinder, og at vi ikke må skabe konkurrenceforvridning inden for det her.
Jeg må sige til hr. Kalnæs, at vores bedste vurdering er, at de ændringsforslag, som er stillet, ikke opfylder de kriterier.
Det er jeg nødt til at sige.
Jeg er selvfølgelig specielt ked af, at det er ændringsforslag fra CD, for vi lavede det her i sin tid i fællesskab, og jeg føler mig overbevist om, at når vi når frem til tredje behandling, vil vi også bære den her lovpakke igennem i fællesskab.
Men altså vores bedste vurdering er, at vi gør mere skade end gavn, hvis vi vedtager de ændringsforslag, som er stillet, og derfor er jeg desværre nødt til at anbefale, at man stemmer de af CD stillede ændringsforslag ned.
Hr. Kalnæs må undskylde, men jeg blev en lille smule forvirret af eksemplet, for de ændringsforslag, vi behandler her, mener jeg ikke handler om gartnerier.
Og bare lige for at vi ikke har misforståelser, hvad det angår: Det er altså en række andre eksempler.
Vores bedste vurdering er, at vi, hvis ændringsforslagene vedtages, ville skabe en konkurrenceforvridning til ugunst for virksomheder, der producerer med forbrug af mindre energi, og derfor er det
vores opfattelse, at en række af de forslag, som CD har fremsat, strider direkte imod, skal vi sige, hele hovedformålet, Det er en uenighed, vi har; det må vi konstatere.
Jeg håber til gengæld, at når vi når frem til den endelige afstemning ved tredjebehandlingen, har vi enighed om hovedkomplekset, der jo rummer - har jeg forstået også af førstebehandlingen at er vi enige om - en række gode elementer, der justerer i forhold til de erfaringer, som vi har indhøstet, siden loven blev vedtaget tilbage i 1995.