runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-04-18:
Med hensyn til den politiske styring af jernbanetrafikken – billetter, udkantområder osv. – har vi jo nogle erfaringer fra et andet område.
Københavns Lufthavn blev også omdannet til et selskab, og det blev lovet, at staten skulle være den bestemmende myndighed.
Når vi nu snakker privatisering af DSB, kan vi komme ind i det samme problem.
Så bliver det ikke længere den årlige finanslov, som beslutter, om vi skal prioritere økonomisk svage passagerer højere i trafikken.
Det bliver bestyrelseslokalet i stedet for.
Så kan de forskellige operatører byde på det og sige, at det vil have det og det for at drive de strækninger, men der er ingen tvivl om, hvad der skal sælges.
Det bestemmer Folketinget.
Med hensyn til lufthavnen er det rigtigt, at der er lukket nogle mindre lufthavne, og der er også nogle lufthavne, der næsten ikke er trafik på.
Men det har jo ikke noget med privatisering at gøre.
Det har noget at gøre med, at vi fik Storebæltsforbindelsen.
Før i tiden rejste jeg til København fra Billund, men det har jeg stort set ikke gjort, siden vi fik broen.
Jeg sætter mig i toget, det tager et par timer, og det er jo, fordi infrastrukturen blev fuldstændig ændret med Storebæltsforbindelsen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 108
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Jeg mener ikke, at de er uværdige og rystende ringe.
Der bliver gjort et fantastisk flot stykke arbejde af dem, der driver asylcentrene, for at skabe så gode muligheder og rammer, som der nu er for asylansøgere i Danmark.
Det er ikke nogen rosenrød tilværelse for nogen at være asylansøger.
Vi skal sørge for, at de hurtigst muligt kommer igennem den proces og får afklaret, hvor deres fremtid er.
Er den i Danmark, eller er den i deres hjemland?
Men jeg henstiller så også til, at de, der får afslag på asyl, hvor der har været en meget grundig behandling i de forskellige instanser i Danmark, accepterer den afgørelse, de har fået, og at når de har fået afslag, så er det altså, at fremtiden ikke er i Danmark, men i hjemlandet, og at de så faktisk hurtigst muligt får startet op på den tilværelse.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-04-18:
Det sidste må jeg jo næsten forstå sådan, at ministeren mener, at der ikke skal ske en fuld privatisering af togtrafikken i Danmark.
Jeg er glad for den melding, og jeg har også noteret mig, at ministeren faktisk var en af de mere forsigtige af dem, der var positiv over for privatisering.
Jeg udtrykte mig ikke præcis sådan, som det blev gengivet, det må jeg understrege, og det, der var problemet i England, var, hvis jeg husker ret – det er 5 eller måske 6 år siden nu – at man ville privatisere både banelegemet og driften, altså hele operatørvirksomheden.
Der er i hvert fald én ting, jeg ikke har hørt et eneste menneske modsige rundtomkring i Danmark, og det er, at det godt kan være, at der sker en privatisering af DSB.
Det tror jeg der gør, og det er også fint.
Her er Arriva et meget godt eksempel på, at det er gået godt.
Før påske havde vi en mediedebat om privatisering af DSB, og i sidste ende bidrog ministeren også med nogle positive ting, forstået på den måde at ministeren var med på at privatisere DSB.
I SF kan vi se et par store farer ved at gå den vej: Dels manglende sammenhæng mellem og manglende sammenhængende planlægning af hovedlinjerne i togtrafikken, dels at det bliver bestyrelseslokalet, der fastlægger trafikpolitikken og bestemmer billetpriser og sådan noget, i stedet for at det bliver en politisk beslutning, som vi nu træffer hvert år med finansloven.
Hvad er ministerens intention med ministerens positive meldinger?
Jeg så, hvad hr. Poul Henrik Hedeboe svarede i fjernsynet, og jeg var temmelig forundret over svaret, selv om det kom to eller tre gange.
Hr. Poul Henrik Hedeboe sagde nemlig, at hvis man privatiserer DSB, vil udkantsområderne jo blive behandlet dårligere.
Jeg er overbevist om, at hr. Poul Henrik Hedeboe ikke taler mod bedre vidende, men det er i hvert fald forkert.
Uanset om 25 pct. eller mere af DSB er ejet af private, er det jo staten, der køber trafik hos operatøren, og hvis staten ønsker, at der skal være jernbane fra Ringkøbing til Holstebro, køber staten den bane.
Derfor er der altså ingen, der bliver ringere stillet, uanset om nogle private bliver helt eller delvist medejere af DSB.
Det er Folketinget, som bestemmer, hvordan trafikken skal afvikles.
Vi har jo også fastlagt ruterne for Arriva, og vi giver dem de penge, de har bedt om for at kunne drive ruterne, så det er altså ene og alene Folketinget, som bestemmer.
Nu rejser formanden sig snart, men jeg synes i øvrigt, at jeg måske var den, der kom med de mest forsigtige af alle de mange udmeldinger, der kom i påsken, fordi jeg syntes, det ville være en god idé, hvis DSB’s bestyrelse først blev enig med sig selv.
Jeg hørte nemlig bestyrelsens formand sige ét, og jeg hørte et af medlemmerne, nemlig formanden for Dansk Jernbaneforbund, sige det modsatte.
Men den dag, hvor en samlet bestyrelse kommer til mig og siger, at de ønsker en prioritering, skal jeg ikke forhindre det.
Det var det, jeg sagde.
Magnus Heunicke (S), 2006-04-18:
Tak, det er godt at få at vide her til sidst, at DSB selvfølgelig skal tilbyde kunderne de billigste billetter.
Man skal jo huske på, at når et bredt flertal her i Folketinget lovgiver på DSB-området, ser vi netop bl.a. på, hvilke rabatordninger der er, så jeg synes ikke, man kan sige, at det må være DSB’s eget ansvar.
Vi politikere har sandelig også et ansvar.
Lad mig så spørge til allersidst: Når det drejer sig om Orange-ordningen, har ministeren så tænkt sig at udbrede den og eventuelt give former for rabat til de DSB-kunder, som i øjeblikket bliver spist af med en Toms Guldbarre som undskyldning for de ringe tog og forsinkede afgange?
Jeg ved, at DSB har meget stor succes med at uddele forskellige små erkendtligheder til kunderne på Sydbanen, fordi de ikke selv synes, at den løsning, de tilbyder, er tilfredsstillende.
Jeg var overrasket over tallet – jeg kan ikke huske det, jeg tror endda, jeg har svaret skriftligt til Folketingets Trafikudvalg, men ellers kan jeg gøre det – for, hvor meget man har uddelt den første måned.
Det er et voldsomt tal, og kunderne reagerer positivt på det, men det er selvfølgelig kun et plaster på såret.
Vi ved jo alle sammen, at der er løsninger på vej, og så snart IC4-togene kommer, begynder den gode spiral, som skal til, for at også Sydbanen får bedre tog, at fungere.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 107
Kunne ministeren ikke benytte anledningen til at se på, om der er noget helt grundlæggende forkert i den opfattelse, man har af de personer, som bruger toget?
Hvis der er en brist, skal sagen selvfølgelig tages op.
Men jeg må også sige, at det altså er både regeringens og et meget bredt flertal i Folketingets politik, at der skal være en bestyrelse, som er ansvarlig for DSB, og der skal være en direktion, der gør det, bestyrelsen beder den om, og derfor har jeg kun mulighed for at sige til DSB: Jeg synes, I skal tænke som en forretning, også på dette område.
Selvfølgelig skal kunderne have at vide, at er der et bedre tilbud, så synes jeg, I skal give dem det.
Ja, vi er jo fuldstændig enige om, at man skal behandle sine kunder ordentligt.
Men det er jo ikke lige de ord, som pendlerne og andre, der regelmæssigt benytter toget, kan nikke genkendende til, når det drejer sig om DSB, for der er jo nogle områder i landet, som nærmest er blevet mishandlet med gamle tog, forsinkelser osv.
Jeg vil gerne spørge konkret: Hvad har ministeren gjort, eller hvad vil ministeren gøre for at sikre, at man som minimum får tilbudt den billigste billet?
Spørgsmålet udspringer af en artikel i Ekstra Bladet, der påviste, at når man ringer til DSB for at bestille en billet, kan man risikere at blive snydt for op til 380 kr. for en returbillet, fordi DSB-sælgeren aldrig oplyser telefonisk om den billigste rejse, men tværtimod tilbyder 1. klasse, hvis man vil ofre lidt ekstra osv.
Jeg har en baggrund som forretningsmand, og derfor har jeg i hvert fald den opfattelse, at hvis man ikke passer sine kunder ordentligt, bliver man straffet af dem senere, så jeg vil opfordre DSB til at behandle kunderne ordentligt.
Line Barfod (EL), 2006-04-18:
Jeg har jo også lyttet spændt til fru Birthe Rønn Hornbechs ordførertale.
Jeg kan så forstå, at det er ministerens fremsættelsestale, der stort set er gengivet.
Derfor vil jeg gerne prøve at spørge ind til et af punkterne, nemlig spørgsmålet om retskendelser, hvor fru Birthe Rønn Hornbech jo også var med til den høring, vi for nylig havde i Retsudvalget, og som vi også har været inde på lidt tidligere i debatten.
Jeg vil gerne høre, om fru Birthe Rønn Hornbech med sine egne erfaringer fra politiet mener, at det, at man skal til en domstol og bede om en tilladelse til at foretage en aflytning eller andre indgreb, har en form for disciplinerende effekt, så man laver en bedre gennemgang af, om det indgreb er nødvendigt eller ej, i forhold til hvis der ikke er krav om en retskendelse.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2006-04-18:
Der er nogle engelske erfaringer angående den sammenhængende trafikplanlægning, og ministeren sagde ikke noget om, hvordan det skal være muligt at bevare en sammenhæng.
Men i dag mener jeg – hæng mig ikke op på tallet – at Arriva kører med en regularitet på omkring 99 pct.
Det kan godt være, det kun er 98,5 pct., men det er en meget, meget høj regularitet, som ikke overgås af andre end Metroen i København.
Jeg har altså noteret mig de engelske erfaringer, men de fejltagelser, englænderne har begået, vil ikke blive begået igen.
Vi er helt opmærksomme på dem.
Morten Østergaard (RV), 2006-04-18:
Når man som ministeren og jeg har arbejdet med det her område et stykke tid og interesseret sig for det, så bliver man selvfølgelig lidt hærdet og vant til at se på dårlige forhold og elendighed, og derfor er det måske relevant at lytte til folk, som ligesom for første gang får øjnene op for det og får selvsyn for, hvad det er, vi byder.
Og for nu at få afklaret præcis, hvor det er, at de her friske øjne måske har en anden karakteristik af situationen – jeg hælder nok mest til at være enig med dem, der nu har fået øjnene op for området, mere end med ministeren – så kunne det være interessant at høre, om ministeren er enig med sin partifælle, hr. Eyvind Vesselbo, som i samme artikel siger, og jeg citerer: Der må være en basislinje for, hvor dårligt folk kan leve, og den synes jeg vi har overskredet her.
Er ministeren enig i, at der er en basislinje, og at den er overskredet i dag?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Som jeg svarede hr. Jørgen Arbo-Bæhr, så er det selvfølgelig naturligt, at jeg tager et møde med medlemmerne fra Venstre og Konservative oven på de besøg, vi har haft, og finder ud af at få drøftet de forskellige forhold.
Det får vi nu gjort, og jeg vil altså afvente med at konkludere, til vi har haft mødet.
Men svaret er altså ikke, som jeg har forstået at Det Radikale Venstre har været ude at sige, at hvis man bare opholder sig i Danmark tilstrækkelig længe – og det er i det radikale billede, kan jeg forstå, ikke særlig lang tid, et halvt og et helt år – så skal man, uanset hvordan sagsbehandlingen og afgørelsen ellers er faldet, ud i det danske samfund og have en selvstændig bolig.
I stedet skal vi have fokus på, at vi tager os af dem, der får asyl, giver dem en hurtig sagsbehandling og sørger for, at de bliver godt integreret i de kommuner, som de nu skal bo i.
De, der får afslag på asyl, skal altså hjem til deres hjemlande.
Vi gør jo faktisk også det, at vi i høj grad giver hjælp til de mennesker, så de kan starte en tilværelse i deres hjemland.
Det er min prioritering.
Morten Østergaard (RV), 2006-04-18:
Ministeren synes, forholdene er fine nok, og det kan vi jo så være uenige om, men kan vi være enige om, at de forhold har været sådan længe i asylcentrene?
Søren Krarup (DF), 2006-04-18:
Jeg vil i al korthed spørge ministeren: Er ministeren ikke ganske enig med mig i, at hvis vi lader os presse til at sætte disse grænser, så er der én ting, der er sikker: Det betyder, at de, der sidder i lejrene, hermed ved, at så længe skal de i hvert fald blive siddende, fordi dermed har vi lukket døren op til den fuldstændig ukontrollable indstrømning, som vi med asyllovgivningen netop har villet kontrollere?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Jeg synes, det er ærgerligt, at der er mennesker, der vælger at sætte deres liv og deres børns liv på standby i stedet for at tage fat om en ny tilværelse og for afviste asylansøgeres vedkommende en ny tilværelse i deres hjemland – en tilværelse, som de faktisk fra dansk side også kan få støtte til.
Og så kan jeg ikke om alle de billeder, der bliver tegnet, undlade at sige, at jeg er utrolig ked af, at medierne hver gang skal beskrive Sandholmlejren som lejren, der er omgærdet af pigtrådshegn, som om det var et forsøg på at holde folk inde.
Til dem, der ikke måtte vide det, kan jeg sige: Der er fri ind- og udgang for alle.
Det er faktisk lige så meget et ønske fra asylansøgernes side om at have den beskyttelse.
Men det er altså ikke et hegn, som spærrer nogen inde.
De har fri ind- og udgang.
Men det er en måde at beskrive noget på, en måde at tegne et billede på, som faktisk ikke har noget med realiteterne at gøre.
Søren Krarup (DF), 2006-04-18:
Jeg takker for svaret.
Jeg synes, det er væsentligt at få sat tingene på plads.
Så kan jeg ikke lade være med at fortælle, at jeg jo selvfølgelig også blev lokket ud på glatis i påsken af TV 2, og jeg var i Sandholmlejren og havde taget min kone med.
Min kone sad udenfor, da jeg blev interviewet, og snakkede med børnene.
Der var en lille pige, der sagde til hende: Her er så dejligt om sommeren.
Hvorefter de mere indoktrinerede børn straks sagde: Nej, det passer ikke, for vi vil hellere ud.
Men det gav mig et indtryk af, at der tit er tale om en meget oppustet beskrivelse af forholdene.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Udlændingelovgivningen står fast, og den har virket efter sin hensigt.
For første gang i mange år er det faktisk lykkedes at få antallet af afviste asylansøgere bragt ned, at få dem hjem til deres hjemlande og som sagt også med støtte, så den står ved magt.
Altså, jeg tror ikke, der er nogen af os, der ikke bekymrer os særligt om børnenes vilkår.
Dem skal vi selvfølgelig være opmærksomme på.
Derfor bruger vi også en del kræfter på det.
Vi sørger også for, at der er tilbud til de her børn, og jeg havde nær sagt: Det manglede da også bare.
Søren Krarup (DF), 2006-04-18:
Vi har jo her i påsken oplevet, synes jeg, et temmelig udelikat syn, hvor vi har set medieverdenen med TV 2 i spidsen suppleret af adskillige aviser lave et stormløb mod den asylpraksis, vi har her i landet.
Vi har også oplevet, at vi har haft enkelte politikere – nogle konservative, og så vidt jeg husker en enkelt Venstremand – der har bakket det op, hvorefter det straks er blevet udlagt, som om det hele nu begynder at smuldre i vores udlændingelovgivning.
I betragtning af at der er tale om forhold, hvor Danmark for så vidt er ganske uden indflydelse, eftersom det er Flygtningenævnets afgørelse, der ligger bag afvisningen af de asylsøgere, og det vil sige, at det er forældrene selv, der er ansvarlige for det, kan man jo kun undre sig over det.
Men jeg vil godt, i anledning af at vi har en udlændingelovgivning, som vi også har deltaget i at få vedtaget, stille ministeren det helt konkrete spørgsmål: Kan vi stole på, at udlændingelovgivningen hermed stadig står fast?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Hvad angår de konkrete indtryk fra besøgene rundt i Sandholmlejren og lejrene i Kongelunden og Gribskov og skolen i Lynge, vil jeg afvente det møde, som jeg nu tager med regeringspartierne, så vi kan finde ud af, hvad vi vil tage hånd om.
Så er det faktisk også sådan, at i satspuljepartierne er vi blevet enige om at lave en undersøgelse netop om forholdene for asylbørnene.
Den synes jeg skal have lov til at blive færdiggjort først.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 112
Steen Gade (SF), 2006-04-18:
Lad mig så nøjes med at nævne to konkrete ting, som ville forbedre livet for de mennesker her og nu: Den ene er flere penge til børnenes aktiviteter uden for skoletiden.
Det ved vi ville hjælpe.
Det ville hjælpe børnene, det ville hjælpe familierne.
Det kunne ministeren gøre.
Den anden er at få lavet nogle bedre indkvarteringsforhold, og indtil de er etableret, så lad dog folk få lov at bo uden for lejrene.
Hvad skulle der ske ved det?
Hvad er risikoen?
Der er jo ikke nogen risiko.
Men Dansk Folkeparti og andre tror, at folk har bedre af at have det dårligt, mens de er her.
Sandheden er, at de har bedre af at have det godt, mens de er her, både hvis de skal tilbage, og hvis de skal integreres i Danmark.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Det her handler om, at vi, som også hr. Steen Gade siger det, får sagsbehandlingstiden bragt ned.
Faktisk er den blevet nedbragt betragteligt i den tid, hvor VK og den her regering har siddet på magten.
Sagsbehandlingstiden er blevet nedsat betragteligt.
Samtidig har denne regering jo netop taget fat om tilbagesendelsesaftaler, hvilket den tidligere SR-regering støttet af SF ikke gjorde meget ud af, men netop lod folk sidde.
Vi har haft en rigtig god aftale med Afghanistan f.eks., hvor vi ved hjælp af kombineret økonomisk støtte og hjælp i Afghanistan har hjulpet afviste afghanske asylansøgere tilbage til Afghanistan.
Samme model mener jeg at vi skal bruge, og den arbejder vi også på, når vi er i dialog med Irak – og vi er faktisk i god dialog med Irak – og når vi er i dialog med UNMIK og Kosovo.
De, der på den ene side skal have ophold i Danmark og have asyl, skal
hurtigst muligt igennem systemet.
Dem, der på den anden side får afslag, indgår vi i dag i et meget tættere samarbejde med hjemlandene om, end man gjorde tidligere.
Steen Gade (SF), 2006-04-18:
Det, der er vedtaget, har også SF stemt for, som ministeren er bekendt med, og det er da muligt – og vi håber – at noget af det hjælper på opholdstidsudstrækningen, men det løser ikke tidsproblemet.
Det tror jeg helt klart at ministeren godt ved.
Sådan som jeg har forstået det, siger sagkundskaben, at i hvert fald ved ophold af længere end 1 års varighed, er man nogenlunde sikker på, at familiens nedtur er på vej, psykisk og funktionsmæssigt.
Den viden må vi jo da tage med ind og så finde løsninger, som gør, at vi placerer de familier andre steder.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Men jeg synes, hr. Steen Gade glemmer, at vi jo netop har vedtaget et lovforslag, hvor vi også, når vi taler sagsbehandlingstid, nu er blevet enige med et stort flertal i Folketinget om at fremrykke behandlingen af humanitære opholdstilladelser, så det netop ikke er en forlængende faktor, hvis man skulle få afslag på asyl og først derefter få kigget på sin humanitære opholdstilladelse.
Der er vi jo med det lovforslag, jeg er kommet med, og som netop er vedtaget, blevet enige om at fremrykke det.
Det er endnu et initiativ til, så meget som vi overhovedet kan, at forkorte den opholdstid, man har i asylcentrene.
Men igen: De, der har fået afslag på asyl, er folk, som opholder sig ulovligt i Danmark, som bør rejse hjem, og som vi gerne vil give støtte til hjemrejsen.
Med lovforslaget har vi allerede ændret på de aktiviteter, så vi også kan klæde dem bedre på til at starte en tilværelse igen i hjemlandet.
Så det kan godt være, at der ikke hele tiden bliver lagt ovenpå, men jeg henviser bare til det, som vi lige netop har vedtaget, og som jeg glæder mig til bliver sat i værk.
Steen Gade (SF), 2006-04-18:
Jeg håber, at der kunne komme det gode ud af det, fru Henriette Kjær og hr. Eyvind Vesselbo fra regeringspartierne har rejst.
Så er jeg lidt skuffet over, at der vel kun var et tilsagn om en forbedring.
Det var det med modersmålsundervisning.
Hvad med indkvarteringsforholdene?
Er de rimelige?
Vi har set fælles på de indkvarteringsforhold.
Jeg tror ikke, der er noget menneske i Danmark, der synes, de er rimelige.
Hvad med det, at der er sparet på tilbuddene til børnene uden for skoletiden?
Vi ved, at en lang række af de børn ville have bedst af ikke at være for meget sammen med forældre, som lever under de vilkår.
Det var da to konkrete ting, som jeg synes ministeren kunne tage med.
For jeg forstår, at ministeren ikke vil gøre noget mere ved det tidsrum, man er i lejrene, end hun allerede har gjort.
Det synes jeg også er bekymrende, fordi alt, hvad vi har fået at vide ved besøget i lejrene, men jo altså også har haft viden om før, er, at folk bliver mere syge og mindre egnede til at klare sig både i Danmark og i deres hjemlande ved at være i lejrene.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Når vi taler om afviste asylansøgere – folk, der har fået at vide, at deres fremtid ikke er i Danmark, at der ikke er grundlag for asyl i Danmark, og at deres fremtid er i hjemlandet – håber jeg da også, at forældrene tager det ansvar på sig også for deres børns skyld hurtigst muligt at få startet den nye tilværelse i stedet for at være i et asylcenter, som ikke er beregnet til at bo år ud og år ind på, men egentlig sætter livet på standby.
Jeg håber, at man får startet på den tilværelse, som man nu skal – den, der er fremtidig.
Steen Gade (SF), 2006-04-18:
Jeg vil sige til integrationsministeren, at når hun nu er vred over at blive beskyldt for, at vi i Danmark tager børnene som gidsler, så vil jeg regne med, at integrationsministeren er uenig i det, som Venstres ordfører, fru Irene Simonsen, er citeret for i Politiken i dag, hvor hun siger: »Det vil imidlertid være forkert at give bedre forhold til dem, som ikke vil samarbejde« – og det er i relation til børnene.
Det lyder i hvert fald, som om tankegangen i det citat her er, at man skal passe på, at man ikke giver folk, som er i de her lejre, for gode vilkår, for så vil det gå i den gale retning.
Det er jo rent faktisk ikke børnene.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-04-18:
Der er meget stor forskel på at opholde sig som dansk statsborger og dansker i Irak eller som iraker.
Og vi bruger ikke børnene som gidsler.
Det vil jeg gerne bede mig fritaget for at høre.
Vi sørger faktisk i det omfang, det overhovedet er muligt, for, at der er nogle rammer og nogle vilkår, som er gode og rimelige for de her børn.
Vi sørger for, at de får undervisning, vi sørger for, at der er aktiviteter for dem.
Vi tager ikke de her børn som gidsler, vi sørger faktisk for, at der er omsorg for dem, og der er præcis det samme tilsyn fra kommunerne med asylbørn, uanset om de er afviste eller ikkeafviste, som der er med danske børn.
Og sådan skal det også være.
Jeg kender ikke de konkrete fem tilfælde med børn, men de modtager jo undervisning.
Og i det omfang, man vurderer, at der er mulighed for det, så kan de komme ud og modtage undervisning i en dansk folkeskole og deltage der.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 111
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2006-04-18:
Ja, hvis de kan få behandling derhjemme, men der er jo netop mange, der ikke kan få behandling derhjemme, og det er årsagen til, at der er en del kosovoalbanere, vi ikke kan sende tilbage.
Men som jeg forstår ministeren, så er regeringen stadig parat til at bruge børnene som gidsler i forsøget på at få familier til at vende frivilligt tilbage til en krigszone, f.eks. til Irak, og det på trods af at Udenrigsministeriet fraråder alle danske statsborgere at rejse ind i Irak, ligesom man tilråder alle danske statsborgere at forlade Irak så hurtigt som overhovedet muligt.
I den situation er regeringen åbenbart alligevel parat til, hvis jeg forstår den ret, at bruge børnene som gidsler og forsøge at behandle børnene på sådan en måde, at familierne så at sige tvinges til at tage hjem.
Er det korrekt forstået?