Tom Behnke (FRI), 2000-01-26:
Tak for de mange, mange positive ord om vores beslutningsforslag, og for lige at samle det sidste op, som hr. Jann Sjursen var inde på, nemlig behandlingen af krænkerne, behandlingen af de kriminelle, så er der ingen
om, at det er vi helt enige i.
Det altoverskyggende formål med at straffe, sanktionere, behandle
skal være at undgå, at en forbrydelse gentager sig.
Og derfor er vi helt enige, og derfor vil vi støtte ethvert tiltag, der går ind og styrker behandlingen af denne her type kriminelle.
Ingen tvivl om det.
Men forslaget her handler jo mere om, hvad man gør, når det er gået galt med hensyn til at forhindre, at det gentager sig i institutionerne, i foreningerne, i organisationerne, hvor denne type kriminelle kan komme til at få kontakt med børn og unge.
Vi har i Frihed 2000 den opfattelse, at ethvert overgreb og enhver form for overgreb mod børn er modbydeligt, og vi skal gøre alt, hvad vi kan for at forhindre, at de sker.
Men vi er også opmærksomme på, at vores beslutningsforslag ikke løser alle problemerne. Så skulle forslaget have været langt mere omfattende og have omhandlet mange flere ting, og jeg tror også, at der er en del af problematikken, som man slet ikke kan forhindre, nemlig de, der første gang krænker nogle børn. Dér har vi ingen muligheder for at vide, at de vil gøre det på et tidspunkt.
Vi vil ikke kunne registrere dem, vi vil ikke kunne lave et register over potentielle kommende krænkere.
Det vil ikke kunne lade sig gøre.
Så der vil altid være den risiko, og der vil altid være den første mulighed for krænkerne. Men til gengæld har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at når vi så ved, at de har gjort det, så mener vi også, at uanset hvor lille deres forbrydelse har været, bør man gøre alt, hvad man kan, for at forhindre, at de gør det igen, og/eller at de udvikler deres krænkelser af børnene. Ungdomsparlamentet holdt jo møde her i salen for snart et års tid siden.
Ungdomsparlamentet, sammensat af børn og unge fra hele landet, vedtog et forslag om, at man skulle registrere pædofile, således at man undgik, at de blev ansat i institutioner, foreninger og organisationer og lignende steder og dermed fik muligheden for at gentage deres krænkelser.
Og når børn og unge kan vedtage et sådant ønske om et register, så bør vi også i det rigtige Folketing kunne vedtage et sådant forslag.
Om så forslaget lige skal se ud som det, vi har fremlagt, kan jeg forstå er til debat, og der er åbnet nogle døre for, at vi måske kan løse problemet på anden vis.
Det vil jeg vende tilbage til.
Det er stærkt problematisk, og derfor kan det godt være, at løsningen på det her måske bliver, at man går ind og kigger på Kriminalregistrets slettefrister og måske ændrer dem.
Det vil jeg vende tilbage til.
Om der i den forbindelse skal laves nogle særlige blanketter og sådan noget er jo teknikaliteter, som jeg regner med, at vi kan løse hen ad vejen uden problemer. Vi har ikke ønsket med vores forslag at udstille de pædofile i gabestok til offentlig spot.
Det har ikke været meningen med vores forslag, og derfor skal registret selvfølgelig være et lukket register.
Vi har så også måttet konstatere desværre, at selv ved meget grove overgreb mod børn, og selv efter meget langvarige overgreb mod børn, er erstatningsreglerne og erstatningsbeløbene i Danmark jo forsvindende ringe.
Da ministeren sagde, at der er en forældelsesfrist i Kriminalregistret på 10 år, lagde jeg med det samme mærke til, at de fleste ordførere lige rettede deres ordførertaler ind efter det, og det var en fejl.
Det skulle ordførerne ikke have gjort, for ministeren har kun delvis ret.
De 10 år gælder, hvis dommen lyder på ubetinget frihedsberøvelse.
Hvad med de tilfælde, hvor der kun - i citationstegn - er tale om blufærdighedskrænkelse?
Hvad med de tilfælde, hvor dommen lyder på bøde eller er betinget eller er et tiltalefrafald?
Dér er forældelsesfristerne kortere.
Og derfor er det væsentligt, at vi ser på det her, og det er væsentligt, at ordførerne ikke allerede i dag lader sig forlede af ministerens ord om de 10 år, for de holder ikke i alle tilfælde.
Det andet, man skal være opmærksom på, var det, som nogle ordførere også var inde på, at offentlige myndigheder har en udvidet adgang til at spørge i registrene i forhold til de private.
Javel, men det løser jo kun noget af problemet.
Hvorfor skal børn i offentlige institutioner være bedre beskyttet end børn i private institutioner?
Det skal de selvfølgelig ikke.
Hvis det er børnenes sag, vi taler, og det hørte jeg alle ordførerne sige,
så bør der selvfølgelig være de samme regler og ikke en forskel.
Det, man jo skal være meget opmærksom på, er, at mange af de, der krænker børn og unge, jo starter på et lavere kriminel niveau og så arbejder sig opad.
Og derfor er det meget vigtigt, at vi ikke blindt lytter til ministerens ord om de 10 år, men at vi i alle sager om krænkelse af børn, både når vi taler om blufærdighedskrænkelse, og når vi taler om de grovere bestemmelser i straffeloven, og uanset hvilken sanktionsform domstolene har valgt, da har muligheden for at registrere og fastholde registreringen resten af krænkerens liv.
Vores forslag handler ikke så meget om børnepornografien, men om den regulære og direkte krænkelse af børnene.
Rigspolitichefen mener efter ministerens oplysninger ikke, at der er behov for et sådant register.
Ja, altså Rigspolitichefen har jo selvfølgelig lov at have sine holdninger til, hvad der er nødvendigt, og hvad der ikke er nødvendigt.
Det kan vi tage som et partsindlæg.
Jeg ved f.eks., at Rigspolitichefen heller ikke mener, at politiet skal have vandkanoner, og det er en holdning, jeg er uenig i.
Jeg mener, at politiet skal have den mulighed.
Jeg tror også, at hvis Rigspolitichefen spurgte på et lavere niveau i politiet, så havde man en anden holdning til det spørgsmål.
Selvfølgelig tager vi det med som et partsindlæg her, men jeg mener ikke, at det skal være afgørende for, om man stemmer for eller imod forslaget.
Jeg tror, at vi under udvalgsbehandlingen vil arbejde frem imod og satse på, at vi på en eller anden måde får forlænget slettefristerne eller måske helt får dem ophævet, ikke kun for de groveste forbrydelser, men enhver form for forbrydelse mod børn.
Og hvis vi kan nå det mål, så vil vi stille os tilfreds, og så når vi ikke frem til en andenbehandling af forslaget.
Det andet, som vi er nødt til også at kommentere i den her forbindelse, er de mange indlæg om, at kommunerne og amterne og andre allerede i dag har muligheden for at rette en forespørgsel til kriminalregistret, men at der er forbavsende få, der benytter sig af muligheden. Det skal jeg også beklage, og jeg skal stærkt opfordre til, at man benytter muligheden for at bede om en straffeattest.
Hvad man så efterfølgende ønsker at gøre ude lokalt, må være op til de lokale, men så har Folketinget i hvert fald givet dem muligheden.
Konklusionen på beslutningsforslaget her og førstebehandlingen må være, at der var mange positive tilkendegivelser, og at der var flere partier, der udtrykte, at de endda vil være klar til at stemme for forslaget, når vi når frem til anden behandling.
Jeg håber, vi under udvalgsbehandlingen finder en løsning på problemet.