runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 1998-01-30:
Flere ordførere har spurgt, hvor de ekstra midler til hjælp i nærområder skal skaffes fra.
Jeg vil gøre opmærksom på, at det er uendelig langt billigere og uendelig langt mere effektivt og mere perspektivrigt at hjælpe flygtninge i nærområdet.
Det er ikke en fordyrelse at omprioritere
, så derfor er der ikke brug for at stille det spørgsmål. Lad os nu sige, at det ved fælles EU-hjælp - hvis de to radikale ordførere har grinet ud i deres umådelig hovne måde at betragte denne debat på - hvis det lykkes EU ved fælles hjælp at få skabt en hurtigere og mere effektiv indsats over for de menneskestrømme, der vælter over grænserne fra borgerkrigsplagede lande, vil det jo føre til, at flere bliver hjulpet dér, og at færre rejser til Europa, og det er ikke en fordyrelse.
Det er det modsatte, alt efter hvordan man nu vælger at prioritere midlerne.
Til hr. Arne Melchior vil jeg sige: Hr. Arne Melchior og jeg har jo siddet i den samme regering, som havde den vanskelige opgave, at der var flere opgaver, der skulle løses, samtidig med at der var færre penge, og sådan er livet jo gang på gang for politikere, nemlig at de må prioritere.
Dette forslag handler om omprioritering.
Forslaget gælder såvel i perioder med stigende budgetter som i perioder med faldende budgetter.
Det er altid fornuftigt at omprioritere til fordel for det, som giver mest hjælp for pengene.
Det er det, som forslaget handler om, og det batter ikke, hvis Danmark gør det alene, men det batter, hvis vi gør det i fællesskab.
Henrik Svane (RV), 1998-01-30:
Jeg indledte mit første spørgsmål med at sige, at jeg syntes, det var ynkeligt.
Nu synes jeg næsten, det er pinligt.
Men da vi også har været i diskussion med Venstres finanslovsordfører om, hvordan pengene skal fordeles, og hvordan man overhovedet ville spare derude, er det da rart at høre hr. Bertel Haarder sige, at der ikke nødvendigvis skal gøres en dårligere indsats for flygtninge i dette land, når de er her og har fået asyl.
Sådan må jeg opfatte svaret fra for lidt siden, og når jeg synes, det er pinligt, er det da, fordi vi jo ikke kan omprioritere, hvis vi stadig væk skal behandle asylansøgere og integrere dem i vores samfund i kortere eller længere tid, og så sige, at så har vi sparet nogle penge, som vi kan bruge derude.
i den tredje og fjerde verden, når vi ved, at hvis vi ikke gør en ordentlig indsats derude, kan det nemt skabe yderligere flygtningestrømme?
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-30:
Hr. Bertel Haarder efterlader os jo i forundring, og jeg synes egentlig, det er rimeligt, at vi får en ordentlig forklaring.
Det første, vi hørte, var, at hr. Bertel Haarder ikke kunne pege på noget dansk bistandsland, hvor man ikke opfyldte de normale kriterier for internationale aftaler og tilbagetagelse af statsborgere.
Det afstod hr. Bertel Haarder fra at svare på.
Det, vi nu hører om den anden del af beslutningsforslaget, er, at det er meget billigere at gøre noget i nærområdet.
Ja, så synes jeg da, man skulle gøre mere for de 95 pct., som allerede er der, end yderligere at prøve på at sende de 5 pct., som ikke er der, tilbage, samtidig med at man foreslår at skære ned på de danske bevillinger.
Anne Baastrup (SF), 1998-01-30:
Nu har vi gennem et par omgange haft debatten om Venstres og De Konservatives flygtningepolitik, og jeg kan nu forstå, at Venstre og De Konservative ikke længere mener, at der skal ske en visitering fra nærområderne til EU-landene med henblik på at opfylde flygtningekonventionens principper.
Det har på et tidspunkt været i hvert fald Venstres ordførers holdning, at hvis man skulle have adgang til at blive flygtning i Danmark, skulle visiteringen ske i nærområdet.
Det vil jeg høre, om Venstre nu er gået bort fra.
Så vil jeg spørge, efter hvilke kriterier Venstre så i øvrigt vil søge at opfylde flygtningekonventionen.
Eller ligger der i denne omprioritering af besparelsesmæssige grunde, at vi i øvrigt melder os ud af flygtningekonventionen?
Hvilke principper er det, som Venstre nu fremover vil bruge, hvis der skulle komme mennesker til Danmark, som efter Venstres opfattelse burde være i nærområdet?
Skal vi så lukke grænserne, eller hvordan hænger
det sammen?
Bertel Haarder (V), 1998-01-30:
Jeg tror, der er nogle, der undervurderer svaghederne i den nuværende prioritering.
Det, der sker, når man hjælper flygtninge fra fjerne lande, er punkt 1, at man hjælper de tyranner, der har fordrevet dem.
Der er intet, de hellere vil have, end at flygtningene kommer langt væk.
De vil meget nødig have dem i nærområderne.
Dermed har jeg ikke kaldt nogen i det område for tyranner, det er en helt anden konflikt, som hr. Arne Melchior og jeg har et ganske ensartet syn på.
Det næste problem er, at vi hjælper de bedst bemidlede ved at bruge så mange kræfter på de 5 pct. og så få kræfter på de 95 pct.
Og det tredje er, at vi lægger hindringer i vejen for en genopbygning, for det er jo netop dem, der har ressourcer til at bringe sig til Europa, som havde de bedste forudsætninger for at lede og finansiere opbygningen af hjemlandet.
Og hvis det var muligt ved en fælles EU-indsats at få flyttet på procenterne, så det blev 96 eller 97 pct. af verdens flygtninge, der kunne hjælpes i nærområderne ved en øget indsats dér, ville der jo komme færre til Europa.
Og dét er ikke en fordyrelse, så det er ikke noget, der kan begrunde, at man stiller spørgsmål om, hvor vi vil skaffe pengene fra.
Det er en fornuftig omprioritering
både under stigende budgetter og under faldende budgetter.
svar på et tilsvarende spørgsmål i første eller anden runde var ganske klart: Venstre vil overholde alle forpligtelser, og vi ønsker fælles EU-forpligtelser, og vi går ind for Amsterdamtraktatens forslag om, at man efter 5 år kan træffe beslutning med flertal, sådan at det virkelig bliver til noget, også selv om der er 25 medlemslande, som kan blokere for hinanden. Vi går naturligvis ind for disse fælles forpligtelser i Europa over for dem, der kommer til Europa, og som er forfulgt, men det ændrer jo ikke ved, at vi kan prøve at bruge vores økonomiske styrke og vores diplomatiske styrke til at ændre den fejlprioritering, der i dag er i de vestlige landes hjælp til flygtninge.
Søren Søndergaard (EL), 1998-01-30:
Jeg lader det selvfølgelig stå til troende, når Venstres ordfører siger, at Venstre vil opfylde de internationale konventioner, men det betyder jo så også, at der er meget snævre grænser for, hvad vi i dag kan gøre for at sende
flere mennesker tilbage, end vi gør, eller afvise flere mennesker.
Der kan være en diskussion om nogle kvoteflygtninge: Vi tager imod 500 kvoteflygtninge om året, og det tal kan diskuteres - det er i øvrigt dem, der kommer fra de værste områder, og nogle, som UNHCR beder os om at tage imod, men o.k., det tal kunne diskuteres - men det er en meget lille størrelse, og resten står sådan set ikke til diskussion. Så siger hr. Bertel Haarder, at hvis vi kunne gøre noget i nærområderne, ville der jo ikke komme så mange, og han når
så frem til den konklusion, at det ikke er en fordyrelse at omprioritere
Og jeg er sådan set enig med hr. Bertel Haarder i, at det ikke er en fordyrelse at omprioritere på sigt, og vi ved jo alle sammen, at hvis vi får installeret nogle energibesparende foranstaltninger i vores hus eller skifter til alternativ energi eller sådan noget, er det ikke nogen fordyrelse på sigt, men her og nu skal investeringen jo foretages, og derfor er det klare spørgsmål til Venstre
: Vil Venstre være med til i den kommende periode at foretage den investering, der skal til nu for på et senere tidspunkt at få færre flygtninge til de rige lande?
Lotte Henriksen (S), 1998-01-30:
Jeg vil som hr. Arne Melchior også gerne have bekræftet min forståelse af det, som hr. Bertel Haarder sagde, nemlig at
man gerne vil yde flere penge til UNHCR's arbejde ude i nærområderne.
Hvilke af de multilaterale organisationer skal så betale for den forøgelse af midler, som skal gives til UNHCR?
Er det UNICEF, eller er det WHO, som der rent faktisk nu måske er argumenter for at give yderligere penge, efter at der er kommet én, som kan styre den organisation?
Det vil jeg da gerne have svar på.
Jørgen Estrup (RV), 1998-01-30:
Jeg tror i og for sig, at denne del af debatten kan gøres relativt hurtig.
Der er sådan set ikke så meget mere at snakke om.
Sådan som jeg har lyttet til debatten, er det relativt klart, at de to punkter, som beslutningsforslaget rummer, ikke har noget reelt indhold.
Der er ikke nogen sammenhæng mellem udviklingsbistanden og spørgsmålet om at tage statsborgere tilbage.
Det er helt påvist.
Det, som er det reelle, og som jeg synes blev meget klart afdækket under den debat, vi har haft, er, at vi er nogle, der prioriterer ganske forskelligt på det her område. Set med radikale øjne drejer det sig om to ting: Det drejer sig om at have en humanistisk holdning til, hvordan vi modtager mennesker på flugt, som kommer til Danmark og søger beskyttelse, og det er der helt faste regler for.
Det kræver individuel behandling efter de regler, som vi kender.
Og så drejer det sig om at forebygge flygtningestrømme og hjælpe dér, hvor flygtninge er i nærområderne.
Det kræver, at man fastholder et bevillingsniveau for udviklingsbistanden og miljø- og katastrofehjælpen, som er i den størrelsesorden, vi har i dag, gerne mere, men i hvert fald ikke mindre.
Hvis man vil have troværdighed i det, man siger om hjælp i nærområderne, skal man altså ikke kombinere det med forslag om nedskæringer.
Jeg tror, at hr. Helge Adam Møller i hvert fald for Det Konservative Folkepartis vedkommende kom meget tæt på sandheden, da han sagde: Jamen der er en grænse for, hvad vi vil gøre for dem uden for Danmarks grænser i udviklingslande og andre steder, hvor de har problemer.
Vi mener - sådan forstod jeg hr. Helge Adam Møller - at danskere har særlige rettigheder, som vi først og fremmest skal tage os af, uanset hvilke problemer der måtte være i omverdenen.
Jeg tror, at vi kan finde ganske mange grupper, der bevilger hinanden tilskud.
Jeg skal blot minde om et enkelt område som boligområdet, hvor man med mellemrum har snakket om støtte på omkring 40 mia. kr. årlig.
Det, som der har været tale om, og som De Konservative og Venstre prøvede at finde, var besparelser i størrelsesordenen 3-4 mia. kr. Det kan velbjærgede danskere med gode parcelhuse og andre gode boliger ikke klare.
Nej, dér må vi nedprioritere de fattige landes behov. Det synes jeg ikke er særlig behageligt, men jeg synes, det er en konklusion, som er værd at tage med hjem fra denne debat.
Poul Andersen (S), 1998-01-30:
Jeg tror, det er genfremsættelse nummer to eller tre siden 1992 af forslaget om obligatorisk duelighedsbevis for mindre fritidsfartøjer.
Med hensyn til fiskerne har ministeren redegjort for, at det er noget, der er god gang i; men det er rigtigt, som hr. Tommy Dinesen fremhæver, at situationen har ændret sig, siden vi sidst havde forslaget til behandling, primært med hensyn til gruppen af hurtigtgående både.
Jeg synes da også, vi har fået lavet nogle tiltag i de senere år, også når vi ser på den personlige sikkerhed, for det er lykkedes at få indført denne pligt med obligatorisk redningsvest i fritidsfartøjer, og det har da også været medvirkende til, at ulykkestallet er faldet.
Det tror jeg helt givet på.
Men det er stadig væk vores opfattelse, at frivillighedsprincippet i det er en god ting, for det foregår faktisk på den måde ude i foreningerne og den måde, som man bruger bådene på, at der sker en løbende oplæring.
Der er ikke ret mange, der bare stiger op i en jolle som førstegangsfritidssejlere.
Det er noget, som man har et vist kendskab til på forhånd, og det synes jeg også, vi skal have med i vores overvejelser.
Jeg har jo også fået meldingerne.
Nu lægger jeg ikke så stor vægt på det
Derfor føler jeg faktisk, at med de meldinger, som jeg har fået fra havnefogder og andre, bør vi prøve at kigge på den mulighed
at indføre numre på både og på, hvilket omfang det vil have rent administrativt, for det er den eneste måde, man kan få dem fanget op på, det er der slet ikke nogen tvivl om.
Jeg bemærkede mig det, som ministeren sagde om, at der skal være et alderskriterium.
Det vil vi selvfølgelig gerne have undersøgt og drøftet nærmere i udvalget, men som sagt er vi ikke tilhængere af og slet ikke interesserede i at få en grænse på 15 fod.
et incitament til, at folk bliver drevet over i mindre både.
Det kan der i hvert fald ligge i det, og så går sikkerheden lidt fløjten, for jeg mener primært, at man kan koncentrere problemstillingen om disse fartøjer.
Derfor skal vi afvise selve forslaget om et duelighedsbevis, men vi vil være positive over for at se på de elementer, som jeg har fremhævet her.
Svend Heiselberg (V), 1998-01-30:
På sin vis har jeg en masse sympati og forståelse for SF's forslag, for der skal selvfølgelig være en vis sikkerhed, når man begiver sig til søs, ligesom når man begiver sig ud med andre transportmidler.
Når resultatet kommer, får vi jo noget at kigge på, og så vil vi også fra Venstres side være positivt indstillet over for at medvirke til at gennemføre noget, som er forsvarligt, kan jeg allerede sige nu.
Det er vi kritiske over for, men der er selvfølgelig nogle rent sikkerhedsmæssige ting i SF's forslag, som fortjener, at vi ser nøjere på det i udvalget, og det vil vi også gøre.
John Vinther (KF), 1998-01-30:
Da Det Konservative Folkepartis ordfører, hr. Kai Dige Bach, er forhindret i at være til stede under denne førstebehandling, skal jeg fremføre følgende: SF fremsætter endnu en gang et forslag til folketingsbeslutning om duelighedsbevis, der er, om ikke unødvendigt, så for strengt.
Det Konservative Folkeparti mener grundlæggende, at forslaget bør forkastes af to årsager.
For det første er de nævnte grænser for størrelser og hastigheder for skibe alt for lave.
Et eventuelt krav om duelighedsbevis er først relevant, når man kommer op i en større klasse skibe.
For det andet er der efter vores opfattelse ingen ved sine fulde fem, som uden de nævnte kvalifikationer og kendskab til søfartsregler og navigation erhverver sig større skibe.
De personer, som alligevel har haft uheld med skibe på grund af mangelfulde kundskaber, har ikke udvist ansvarlighed
nok til, at det kan påregnes, at de ville følge en eventuel lovgivning på området.
Det er vores opfattelse, at der fra SF's side er tale om et ædelt motiv om at undgå flere ulykker, men det er også vores opfattelse, at det ikke berettiger til et sådant tiltag af unødvendigt overformynderi.
Med disse bemærkninger skal jeg blot meddele, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Ulla Solvang (RV), 1998-01-30:
SF genfremsætter her sit beslutningsforslag om obligatorisk duelighedsbevis med henvisning til, at antallet af fritidsbåde er steget, at farten på motorbåde er kraftigt forøget, og at hurtigfærgerne er kommet til, siden forslaget sidst blev behandlet.
Vi er i øvrigt enige med ministeren i, at kravet ikke bør gælde de fiskere, der har sejlet i en årrække.
Endelig er der problemet med speedbådene og de unge førere af speedbåde, men her er ministeriet i gang med en undersøgelse af, om der er behov for at gribe ind på det område, og den undersøgelse afventer vi gerne.
Derfor kan vi ikke gå ind for forslaget.
Annette Just (FP), 1998-01-30:
Jeg vil egentlig gerne starte med at takke SF, fordi de genfremsætter dette beslutningsforslag, for jeg tror, vi har rigtig godt af en gang imellem at tale om, hvad det er, der sker også med de mindre både ude i vore farvande.
Jeg vil også takke ministeren for hans åbenhed over for, at vi nu skal se at finde ud af nogle frivillige løsninger og ikke lovgivning.
Vi skal ikke trække noget strengt ned over hovedet på nogen, noget, som ikke er nødvendigt, men finde nogle frivillige aftaler, og det synes vi er meget positivt.
Hermed har jeg sagt: Ja, vi er positive over for, at der bliver ordentlige og fornuftige regler, men på frivillig basis.
At man er forsigtig, varsom også på havet, er en nødvendighed, for havet frygter man ikke, eller der er i hvert fald nogle, der ikke gør det, og de skal selvfølgelig lære at sejle ordentligt og ikke være til gene for andre.
Desværre må jeg sige: Der er mange gode intentioner i forslaget, men vi kan ikke støtte det, som det ligger her.
Frank Aaen (EL), 1998-01-30:
Et så teknisk betonet lovforslag som dette har vi i Enhedslisten faktisk ikke de helt store forudsætninger for at gå i detaljer med, og det synes jeg lige så godt jeg kan sige åbent i stedet for at lade noget stå hen.
Derfor må vi stole meget på regeringen og på den lange række af organisationer, der har haft forslaget til høring.
Vi har specielt hæftet os ved henvendelsen fra Told og Skat, som på en række områder har nogle forslag til ændringer, og jeg vil gerne spørge - det har jeg ikke kunnet nå at kontrollere - om alle forslagene fra Told og Skat er taget til følge.
Specielt vil vi interessere os for, om der er noget i lovforslaget, der gør det for nemt at snyde for dem, der vil det.
Det er jo sådan set det, det hele drejer sig om at forhindre, og det vil vi selvfølgelig prøve at forfølge i det omfang, vi er i stand til det.
Med disse ord vil jeg sige, at vi er positive.
Vi kan godt se, at der ikke alene er nogle moderniseringer, men faktisk også nogle enkelte opstramninger, som vi anser for positive, og vi er positive over for det samlede lovforslag.
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-01-30:
Da mit partis ordfører, fru Jytte Madsen, er sygemeldt, skal jeg på Socialdemokratiets vegne i al korthed fremføre følgende: Det viser sig, at den forestående åbning af elmarkedet skaber nogle problemer og usikkerhed, hvad angår tilsynet, og derfor beder boligministeren herigennem om bemyndigelse til at kunne pålægge elforsyningsvirksomhederne at udføre tilsynet med stærkstrømsanlæg, og det kan vi støtte boligministeren i. Vi finder det helt rigtigt, at udgifterne til tilsynet bliver fordelt ligeligt mellem forbrugerne, og også, at opkrævningsformen ændres, og at de, der importerer strøm direkte fra udlandet uden om forsyningsselskabet, også er med til at betale for tilsynet med anlæg her i Danmark.
Endelig er der et tredje punkt, som jeg synes lige skal fremhæves.
Det er også helt rigtigt og i orden for vores vedkommende, at Elektricitetsrådet fremover skal føre tilsyn med de statslige anlæg med de undtagelser, der nu er nævnt i lovforslaget, så vi giver vor tilslutning fra Socialdemokratiets side.
Erling Oxdam (V), 1998-01-30:
Jeg er blevet bedt om at svare på Venstres vegne i stedet for hr. Jens Hald Madsen.
Jeg kan med næsten samme begrundelse som hr. Baadsgaard sige, at Venstre kan tiltræde dette lovforslag, og det gør vi bl.a. ud fra den forudsætning, som ministeren anfører i fremsættelsen, at forslaget er udgiftsneutralt for det offentlige, selv om der er udgifter på 8 mio. kr. om året.
De opkræves jo hos forbrugerne, og det har hverken konsekvenser for størrelsen af tilsynsudgifterne eller for elprisen samlet set, idet der alene er tale om en ændring af opkrævningsmåden.
Det er en ganske lille lovændring, men det vil være et bedre redskab, når der nu sker en vis omlægning af forsyningsvirksomhederne.
Så derfor vil jeg på Venstres vegne sige, at vi vil kunne støtte det lovforslag.
John Vinther (KF), 1998-01-30:
Det Konservative Folkeparti har med samme begrundelse, som hr. Erling Oxdam netop har fremført på Venstres vegne, ingen problemer med at støtte dette lovforslag.
Alligevel er der to ting i lovforslaget, som efter vores opfattelse ikke er ganske klart belyst, og som vi meget gerne vil have besvaret om ikke i dag, så under udvalgsbehandlingen.
Det ene spørgsmål vedrører elforsyningsvirksomhedernes accessoriske virke, og her har jeg med stor tilfredshed konstateret, at Boligministeriet er af den opfattelse, at det skal være udskilt i en selvstændig drift, hvis man eksempelvis har installatørvirksomhed.
Det, der imidlertid ikke fremgår, er, hvor meget eller hvor lidt der skal til, for at den accessoriske virksomhed efter Boligministeriets opfattelse er udskilt.
Skal der være tale om en egentlig selskabskonstruktion, eller er det nok, at det bare ligger, om jeg så må sige, på et andet kontor?
Hvor meget eller hvor lidt skal der til, før det er opfyldt?
Det var den ene ting.
Det andet er spørgsmålet vedrørende elprisen.
Her er det jo fuldstændig rigtigt, at det samlet set ikke berører elprisen, men når man nu ændrer opkrævningsmetoden, således at alle får del i prisen og ikke bare de få, der er tilknyttet det område, hvor tilsynet foregår, må det vel i en eller anden udstrækning give en påvirkning af den samlede elpris.
Det kan godt være, at det samlede provenu, der kommer ind, ikke stiger, men elprisen må jo varieres på en eller anden måde.
Her vil vi godt under udvalgsbehandlingen have klarlagt, hvad det i grunden betyder for elprisen.
Men summa summarum: Vi har ikke problemer med at støtte forslaget.
Villy Søvndal (SF), 1998-01-30:
Som en konsekvens af den delvise liberalisering af elmarkedet er det nødvendigt at sikre, at tilsynet med stærkstrømsanlæg overholdes.
Det har ligget i Elektricitetsrådet, og det kan det jo altså fortsat gøre.
Det synes vi er en god idé, så vi støtter lovforslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1998-01-30:
I Det Radikale Venstre ønsker vi, at der ikke er tvivl om, at der et tilsyn med stærkstrømsmateriel og elektrisk materiel, og når elmarkedet nu fra 1999 bliver åbnet, finder vi også forslaget om, at ministeren vil kunne lade elforsyningsvirksomhederne selv udføre tilsynet, fornuftigt.
For at sikre, at tilsynsudgiften bliver konkurrenceneutral, foreslås det, at udgiften pålægges samtlige elforbrugere.
Det har vi fuld forståelse for, og også, at åbningen af elmarkedet medfører, at der er behov for en tilpasning af reglerne for opkrævning af udgifterne til Elektricitetsrådets øvrige virksomhed.
Vi kan tilslutte os, at opkrævningen netop sker på tilsvarende måde for tilsynsudgiften.
Vi kan anbefale lovforslaget.