runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Toft (S), 2006-11-30:
Hvis man som arbejdsgiver sørger for alt med hensyn til sikkerhed og også sørger for tilsyn og kontrol, sker der jo ikke arbejdsulykker.
Jeg kan da godt se, at det set fra spørgerens side virker rimeligt, at den, som sørger for sikkerhed og laver mest, måske skulle have lidt rabat, men loven er altså til for arbejdstageren for at sikre, at arbejdstageren ikke kommer til skade, og hvis en arbejdsgiver har nogle medarbejdere, som ikke overholder de her regler, har arbejdsgiveren også mulighed for i sidste instans at fyre medarbejderne, hvis de ikke følger reglerne.
Lars Christian Lilleholt (V), 2006-11-30:
Når vi i dag skal behandle det her lovforslag, er det først og fremmest, fordi vi ønsker, at der skal være samme regler for overtrædelse af arbejdsmiljøreglerne på land som til havs, det gælder især boreplatforme og indkvarteringsskibe.
Da vi sidste år behandlede offshoreloven, var forhandlingerne om arbejdsmiljøloven ikke endeligt afsluttede, og derfor kunne vi ikke lukke dette kapitel.
Det kan vi i dag, og Venstre støtter lovforslaget.
Arne Toft (S), 2006-11-30:
Det er næppe en overraskelse, at Socialdemokraterne arbejder for et godt og sikkert arbejdsmiljø.
Det gør vi af hensyn til de enkelte ansatte og virksomhedernes økonomi.
Samtidig er der også brede samfundsmæssige hensyn at tage: udgifter til dyre hospitalsophold, sygedagpenge, førtidspension osv.
Det er derfor trist, at den skævvridning af incitamenterne, som ændringen af arbejdsmiljøloven i sidste samling medførte for virksomhedernes og medarbejdernes fælles indsats for et godt arbejdsmiljø, videreføres med dette forslag.
Arbejdsgiveren har retten til at lede og fordele arbejdet.
Man skal huske på, at det, der er grundlæggende i arbejdsmiljøloven, er, at der er tale om en arbejderbeskyttelseslov.
Det siger sig selv, at lovens hensigter er at beskytte de ansatte mod ulykker og sundhedsfare.
Arbejdsgivere og ansatte har en fælles opgave og forpligtelse til at undgå skader, men det er og bliver arbejdsgiverens ansvar, at beskyttelsesniveauet er højt, og at arbejdsgiveren allerede er i besiddelse af de instrumenter, der skal til for at sikre, at beskyttelsesniveauet er højt, nemlig introduktion, kontrol, tilsyn, advarsel og som sidste mulighed fyring.
Vi ønsker ikke at være med til at mindske arbejdsgiverens tilskyndelse til at overholde arbejdsmiljøreglerne, også selv om han eller hun ifølge forslaget har gjort alt for at opfylde forpligtelsen til at sikre et sundt arbejdsmiljø.
Det er meget uklart ifølge forslaget, hvordan arbejdsgiveren skal dokumentere det.
Lovforslaget vil i dets nuværende form skabe en helt urimelig retstilstand for arbejdstagere på arbejdsmiljøområdet og vil indebære en række komplicerede retssager om skyldsspørgsmål ved arbejdsulykker.
Hvis jeg skal finde et enkelt lyspunkt, er det, at vi i Socialdemokratiet principielt mener, at de samme regler skal gælde for arbejdet på offshoreanlæg som på landjorden, samt at de også skal komme til at omfatte indkvarteringsfaciliteterne på skibe for de ansatte.
Alligevel kan vi ikke støtte indholdet i lovgivningen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Som arbejdsmarkedsordfører havde jeg den del af debatten, hvor vi talte om forholdene på land.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Arne Toft, om hr. Arne Toft finder det rimeligt, at en arbejdsgiver, der gør alt, hvad der er muligt på det sikkerhedsmæssige område, køber alt nødvendigt udstyr, giver alle mulige nødvendige instrukser, får samme straf som en arbejdsgiver, der groft sagt er fuldstændig ligeglad med arbejdsmiljøet.
Er det rimeligt, at de to arbejdsgivere får samme straf, hvis der sker et eller andet på det arbejdsmiljømæssige område?
Jeg tror simpelt hen ikke, hr. Arne Toft har gjort sig tanker om, hvad objektivt ansvar betyder, nemlig ansvar uden skyld – uden at man har gjort noget som helst forkert i denne verden.
Derfor er spørgsmålet: Hvad skal incitamentet være for at ofre en masse penge, investere en masse penge i nyt udstyr, løftegrej og sikkerhedsforanstaltninger, når det er sådan, at man overhovedet ikke bliver stillet bedre end den, der er fuldstændig ligeglad med det hele?
Er det ikke mere rimeligt, at vi på et område, hvor vi trods alt giver en straf, nemlig en bøde, straffer dem, hvor der er noget at komme efter, hvor man kan komme og sige: Du kunne have gjort det bedre, kære ven, du har ikke levet op til 2006-viden inden for alt det, vi ved om arbejdsmiljø?
I stedet for, at man bare bliver straffet med et fingerknips, uden at man har gjort noget som helst påviseligt forkert.
Arne Toft (S), 2006-11-30:
Lovgivningen her har jo fungeret i rigtig mange år, og den har fungeret godt.
Selv om en arbejdsgiver skaffer alle mulige hjælpemidler og det hele er klart, er det også vigtigt, at arbejdsgiveren hele tiden sørger for at kontrollere, at de medarbejdere, han har, også opfylder kravene og bruger tingene.
Det er jo let at sige: Nu har jeg simpelt hen anskaffet det hele, værsgo – og så vende ryggen til og ikke gøre mere.
Det vigtige er, at man også sørger for, at de, der skal bruge de her ting, bruger dem.
Tina Petersen (DF), 2006-11-30:
Som det er sagt et par gange nu, er det i dag, vi behandler forslaget om ændring af offshoresikkerhedsloven.
Vi foretager nogle ændringer af offshoresikkerhedsloven, som blev vedtaget her sidste år i december, og det er arbejdsmiljøloven, som blev ændret her i foråret 2006, der nu går ind og påvirker og skal implementeres i offshoresikkerhedsloven.
Samtidig er der nogle direktiver, som også påvirker offshoresikkerhedsloven.
Ændringerne vil medføre et strafansvar for de ansatte ved arbejdsmiljøovertrædelser, så strafansvaret offshore kommer til at svare til strafansvaret på land i medfør af arbejdsmiljøloven.
F.eks. skal en arbejdsgiver, hvis arbejdsgiveren har gjort alt for at sikre et sikkert og sundt arbejdsmiljø, ikke efterfølgende kunne blive straffet, når en medarbejder ikke overholder reglerne og loven.
En anden ændring er udvidelsen af loven, så den også kommer til at omfatte indkvarteringsfaciliteter på skibe, i det omfang de ansatte på offshoreanlæggene indkvarteres på sådanne.
Det vil ofte være skibe, som enten har tilhørsforhold til offshoreanlægget eller andet.
Dansk Folkeparti kan faktisk godt tilslutte sig de ændringer, der ligger.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Da den konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose, ikke kan være til stede, skal jeg meddele følgende på hendes vegne: Et godt og sundt arbejdsmiljø er et af grundvilkårene for arbejdsglæden, og uanset hvilket job man varetager, er det vigtigt, at der er gode og fornuftige retningslinjer for, hvordan den enkelte medarbejder bedst muligt undgår at komme til skade på sit arbejde.
Det gælder ikke mindst i de job, der er forbundet med flere risici end de gennemsnitlige kontorjob.
Derfor finder vi Konservative det rigtigt, at vi med dette lovforslag tilpasser arbejdsmiljøreglerne til vands til dem, der gælder til lands.
Vi er enige i, at de samme overordnede arbejdsmiljøregler skal gælde her, og vi anerkender, at det betyder lidt anderledes formuleringer end i den almindelige arbejdsmiljølov, for at det i praksis bliver det samme.
Det skal i den sammenhæng ikke være nogen hemmelighed, at vi Konservative er meget glade for, at vi har fået afskaffet det, der hedder objektivt arbejdsgiveransvar, altså straf uden skyld, en ophævelse, der nu videreføres i dette lovforslag.
Det objektive arbejdsgiveransvar betød, at en arbejdsgiver, der havde gjort alt, hvad der var menneskeligt muligt, taget alle nødvendige forholdsregler og givet sine ansatte alle tænkelige instrukser og sikkerhedsforanstaltninger, alligevel kunne idømmes ikke bare en erstatning, men en bøde, altså en straf, hvis medarbejderne ikke overholdt reglerne.
Det er kun i Kina, det er sådan.
Det er ikke retssikkerhed i vores ordbog.
Selvfølgelig har arbejdsgiverne et ansvar, og selvfølgelig skal man også kunne straffes, hvis man ikke lever op til dette ansvar, men den enkelte medarbejder har også et ansvar, som denne er forpligtet til at leve op til.
Derfor er det mest rimeligt og naturligt, at den, der ikke har overholdt reglerne, er den, der skal straffes, mens den, der har gjort alt, hvad der er menneskeligt muligt, går fri for straf.
Dermed er jo også modsætningsvis sagt, at hvis man ikke har gjort, hvad der er menneskeligt muligt, og kunne have gjort det bedre, ja, så har man handlet uagtsomt og ikke objektivt, og så er man ifalden en straf, og den må for min og Det Konservative Folkepartis skyld gerne være større end de små bøder, der gives i dag, for så er der noget at bebrejde.
På den måde har arbejdsgiveren en egentlig interesse i at leve op til sikkerhedsniveauet, for man kan undgå det, hvis man gør det godt, og hammeren falder, hvis man gør det skidt og ikke lever op til det ansvar, man har, og gør, hvad der er menneskeligt muligt.
Dermed får vi den højeste grad af forsigtighed og forhåbentlig og sandsynligvis også færre arbejdsskader.
Derfor kan Det Konservative Folkeparti støtte forslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Jeg vil sige til hr. Morten Østergaard, at det, der er problemet her, er, at EF-Domstolen har langt flere magtmidler end Menneskerettighedsdomstolen – det ved jeg hr. Østergaard ved, for vi sidder sammen i Europarådet – så derfor vil alle EU-borgere, når de får muligheden for det, da anlægge sag ved EF-Domstolen, fordi EF-Domstolen har magtmidlerne, EF-Domstolen kan dømme stater, kan idømme dem bøder, kan idømme dem tvangsforanstaltninger.
Derfor er EF-Domstolen et langt bedre retsligt middel end Menneskerettighedsdomstolen.
Problemet er bare, at det er et retsligt middel, som halvdelen af Europas borgere ikke har adgang til, og derfor er det et problem, at man overfører den her mulighed, at man skaber den her kompetence ved EF-Domstolen, ikke for EUmedlemsstaternes borgere som sådan, fordi de har bedre retsmidler, men for alle de europæere, der ikke bor i en EU-medlemsstat, for de må tage til takke med den devaluerede og sådan lidt ligegyldige og sekundære domstol i Strasbourg, som ikke har samme magtmidler, og hvor alle de fine og de rige lande ikke anlægger deres sager, for dem skal EF-Domstolen nok tage sig af.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Det er rigtigt, at rettigheder og pligter følges ad, men her kommer pligten som en tyv om natten med en straf, uanset om man har levet op til alt, hvad der var menneskeligt muligt.
Arbejdsgiveren har en pligt til at gøre det så godt som muligt, men selv om han gør det, får han en straf, og jeg bruger ordet straf, fordi jeg synes, det er meget, meget vigtigt, at vi i det her Folketing accepterer sondringen mellem, om folk skal betale en erstatning eller ifalde en straf.
For eksemplets skyld og for, at det skal stå tydeligt for hr. Per Clausen, kunne det jo være, at den her straf ikke var en bøde, men fængsel, uden at der var noget som helst at bebrejde nogen.
Det kan ikke være rimeligt.
Derfor skal rettigheder og forpligtelser følges ad, og derfor siger jeg: Kære arbejdsgiver, nu bliver det et almindeligt uagtsomhedsansvar, og det vil sige, at hvis du ikke lever op til det ansvar, det er at gøre alt, hvad der er menneskeligt muligt for at undgå skader og dødsfald i din virksomhed eller på den arbejdsplads, du er sat til at administrere, så falder hammeren.
I den forbindelse er jeg parat til at hæve bødeniveauet, for så er der noget at bebrejde, men her giver vi bøder, uden at der er noget som helst at bebrejde.
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Nu er hr. Jakob Axel Nielsen godt nok ikke ordfører på det her område, men som han tidligere har antydet, er han jo ordfører på det arbejdsmarkedspolitiske område, og det er jo i virkeligheden det, det her handler om, så jeg vil stille hr. Jakob Axel Nielsen et enkelt spørgsmål: Er det ikke rigtigt, at med rettigheder følger der pligter?
Og bør det ikke også være sådan, at når man har retten til at lede og fordele arbejdet, har man også pligten til at sikre, at det sker i overensstemmelse med landets love?
Hvordan kan man, når man har retten til at lede og fordele arbejdet, hævde, at man er ansvarsfri, hvis den måde, arbejdet udføres på, er i strid med landets love?
Det forstår jeg ikke.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-30:
Hvis det kunne føre til, at der kom færre sager for domstolen, fordi færre mennesker fik krænket deres menneskerettigheder, så ville jeg sige fred være med det.
Det, der er afgørende, er, at der er nogle aktiviteter i Europarådets regi, som også rådgiver.
Hr. Morten Messerschmidt var inde på i sin ordførertale, at nogle af de lande i den grad har brug for hjælp, og derfor vil jeg sige, at hvis de lande kunne blive enige om det, kunne det da måske være en udmærket idé.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at man sikrer, at der er en fornuftig arbejdsdeling; det mener jeg er det afgørende.
Men det kræver, at man kaster sig ind i diskussionen om agenturet med en positiv attitude og siger: Lad os sørge for, at de aktiviteter, der bliver her, rent faktisk fører til mere fokus på menneskerettigheder, flere aktiviteter, og ikke til, at man bare træder hinanden over tæerne.
Det er derfor, det er det, vi har vores øjne rettet imod, og det er derfor, det kunne være udmærket at placere det i Strasbourg.
Hvis andre lande også ønsker at blive bedre til at overholde menneskerettighederne, kan vi ikke have noget imod det.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Alle de nævnte lande er jo medlemmer af Europarådet, og alle de nævnte landes menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og demokratiske proces bliver beskyttet af monitoreringen og af dokumentationen i Europarådet.
Hvis nu fru Arnold ville læse andre kapitler af det hav af opgørelser fra Amnesty International og Human Rights Watch og andre, som hendes partifælle i et væk refererer til, så vil hun konstatere, at der ikke er frygtelig mange menneskerettighedsovertrædelser i hverken Schweiz eller Norge.
Men det er der derimod i Østeuropa.
Hvis fru Arnold vidste, hvad jeg har været vidne til som valgobservatør i Aserbajdsjan eller i Ukraine eller i Rusland eller andre steder, så ville hun se, at der er nogle alvorlige problemer, og de problemer hjælper man jo ikke med at finde løsninger på, hvis man gør menneskerettighederne til et EU-anliggende.
Hvis man tager det ressourcemæssige, det politiske og det juridiske fokus væk fra Europarådet og flytter det over i EU, så hjælper man ikke de lande, der har problemer.
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Jeg synes ikke, hr. Jakob Axel Nielsen svarer på det, der er kernen, nemlig at når man har retten til at lede og fordele arbejdet – retten til at lede og fordele arbejdet! – hvordan kan man så som arbejdsgiver være uden skyld i, at arbejdet udføres på en måde, som er i strid med lovgivningen?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Man har jo retten til at lede og fordele, og så har man vel også ansvaret for, hvordan arbejdet bliver udført, uanset hvordan man i øvrigt har valgt at organisere tingene på arbejdspladsen.
Så jeg mener, at det, der står tilbage, er, at i virkeligheden forsøger hr. Jakob Axel Nielsen at frikende arbejdsgiverne for at have det fulde ansvar, som følger med at have retten til at lede og fordele arbejdet, og det er det, jeg ikke kan forstå, for ret og pligt er vel sådan noget, der efter de Konservatives opfattelse hænger nøje sammen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Da den konservative EU-ordfører, fru Helle Sjelle, ikke kan være til stede i salen i dag, har jeg lovet at holde hendes tale.
I Det Konservative Folkeparti ligger arbejdet og kontrollen med menneskerettighederne os meget på sinde.
Vi så helst, at alle verdens lande respekterede menneskerettighederne, og derfor støtter vi også forslaget om at etablere et EUagentur for grundlæggende rettigheder, et agentur, der får til opgave at indsamle og analysere objektive, pålidelige og sammenlignelige informationer.
Agenturet skal altså ikke kritisere de enkelte lande.
Og for at sikre det forestående agentur en særlig objektivitet vil der blive oprettet et udvalg, der omfatter 11 uvildige og videnskabelige personer, som skal varetage den opgave.
Agenturet vil nemlig, som også justitsministeren var inde på, virke komplementært.
Agenturet skal med andre ord supplere Europarådet og ikke udføre de samme opgaver.
Der er derfor også lagt op til, at agenturet koordinerer sine opgaver med Europarådet, ikke mindst i forbindelse med det årlige arbejdsprogram.
Meningen med oprettelsen af agenturet er altså ikke, at Europarådet fremover skal spille en mindre rolle eller at flytte fokus på menneskerettighedsområdet fra Europarådet til EU.
Faktisk er menneskerettigheder jo allerede i dag et af EU’s fokusområder, og EU skal selvfølgelig allerede i dag respektere menneskerettighederne.
Allerede i dag fortolker EF-Domstolen den europæiske menneskerettighedskonvention i forhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols fortolkninger.
Modstanderne af agenturet har også fremført, at der blandt medlemslandene har været stor bekymring i forbindelse med oprettelsen af menneskerettighedsagenturet, men faktisk har der fra starten været enighed om, at agenturet skal oprettes.
Dog har flere medlemslande modsat sig, at agenturet får kompetence på tredjesøjleområdet, dvs. kompetence i forbindelse med mellemstatslige samarbejder vedrørende politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager.
Alt i alt kan vi Konservative således ikke tilslutte os B 29.
Vi støtter oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder, da vi er af den opfattelse, at det foreliggende forslag om agenturet vil styrke arbejdet og kontrollen med menneskerettighederne.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Når nu vi har set, hvordan det gamle center, det, der nu er ved at blive opgraderet til et agentur – det er vist nok finere sådan i EU-jargon at være et agentur end et center – agerer, synes ordføreren så ikke, at det er problematisk, når man tænker på, at centeret har været ude at kritisere den udlændingepolitik, som bl.a. ordføreren har været med til at stemme for i det danske Folkeparti – undskyld, i det danske Folketing?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Jeg er enig med formanden i, at der er en vigtig sondring der.
Hvis man opretter et agentur, må man jo heller ikke blive bange for sin egen skygge og være bange for, at agenturet også kan komme med kritik.
Vi opretter jo ikke et agentur bare for at få nogen til at klappe os selv på ryggen.
Så det er en selvfølgelighed, at også Danmark, hvis det er nødvendigt, kan modtage kritik.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-11-30:
Fair nok.
Må jeg så spørge: Vurderer ordføreren, at den kritik, som har været rettet af det gamle center, har været neutral og videnskabelig?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-11-30:
Husk på, jeg læser talen her op for en anden ordfører.
Morten Østergaard (RV), 2006-11-30:
Jeg synes da indledningsvis, der er grund til at takke Dansk Folkeparti for, som jeg fornemmer det, at have givet et meget bredt flertal i Folketinget en chance for at bekræfte vores fælles ønske om at fremme menneskerettighederne mest muligt i Europa.
Det er, som jeg lige vurderer det, det, der bliver konsekvensen, når andre sammen med os forhåbentlig vil stemme nej til beslutningsforslaget.
Det bliver jo et klart signal, og det synes jeg da der er grund til at takke Dansk Folkeparti for at præsentere en anledning til at sende.
Det, der vel er kernen i uenigheden omkring det her forslag, er jo, om man ønsker mere fokus på menneskerettigheder, om man ønsker en større sikring af menneskerettighederne, og om man vurderer, at et fokus på menneskerettighederne også i EU er en god idé, og det gør vi altså i Det Radikale Venstre.
Men det er helt klart, at det for os jo må være afgørende, at indsatsen bliver koordineret, for selvfølgelig bør man sikre, at man ikke kommer til at træde hinanden over tæerne.
Det er der jo i europarådsregi gjort masser af indvendinger mod at man gør.
Man har forsøgt at fremme koordineringen, og vi vil i Det Radikale Venstre også gerne i dag understrege, at det for os er afgørende, at med et agentur og med de aktiviteter, der er i Europarådet, er menneskerettighederne som sådan bedre fremmet, end de var, hvis EU ikke havde fokus på dem.
Derudover synes vi, at det ville være oplagt, at man valgte at placere et sådant agentur i Strasbourg, så koordinationen kunne blive helt tæt, og så kunne man jo i den sammenhæng overveje at droppe Parlamentets flytninger.
Det ligger uden for Folketingets jurisdiktion at bestemme, men det er oplagt at sikre den tætte koordination.
Vi synes, der er meget fornuft i, at EU-landene vælger at sige, at man gerne vil aflaste der, hvor man kan, og sørge for at feje for egen dør, sådan at Europarådet kan bruge sine kræfter og forhåbentlig også, sådan at Domstolen kan få knap så mange sager og derfor fokusere på at få nedbragt ventetiden.
Det er derfor, vi synes, at et godt koordineret agentur, i forhold til hvad Europarådet laver, er en fremme af menneskerettighederne og derfor en god idé.
Derfor er vi heller ikke for beslutningsforslaget, som det ligger her fra Dansk Folkeparti.
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Det lyder jo vældig sympatisk at ville styrke menneskerettighederne, men jeg vil godt stille hr. Morten Østergaard to spørgsmål.
Det ene spørgsmål er: Hvad er det nu for nye udvidede menneskerettigheder, det her giver os, der bor i EU-landene, og hvordan sikres vores menneskerettigheder mere effektivt og bedre ved at lave det her agentur sådan konkret?
Det andet spørgsmål er: Hvordan styrker det varetagelsen af menneskerettighederne i den del af Europa, der ligger uden for EU, at man svækker Europarådet ved ligesom at sige, at der en fin afdeling, som EU tager sig af, og så en mindre fin afdeling, som man kan tage sig af andre steder?
Morten Østergaard (RV), 2006-11-30:
Det, der er tale om her, er, at en række lande siger: Nu fokuserer vi indsatsen for at sikre, at de netop i vores hjørne af verden bliver sikret, og at lovgivningen sørger for, hvad vi jo, som det også er fremgået af diskussionen tidligere, har haft problemer med i Danmark, at holde sig inden for menneskerettighederne.
Netop det, at en række lande gør det, vil være fint, og det er vel også derfor, at Enhedslistens repræsentanter i Europarådet jo har stemt for et agentur, hvis aktiviteterne koordineres på en tilstrækkelig måde.
Det synes jeg egentlig at hr. Per Clausen skulle tage til efterretning.
Jeg synes, det er en fornuftig holdning, som Enhedslisten, i hvert fald i Europarådet, har udvist.
Der er to konkrete spørgsmål: Hvis det her agentur bliver til virkelighed, hvilke borgere kan så ikke længere anlægge sag ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol som følge af det?
Og så det andet konkrete spørgsmål: Er det hr. Morten Messerschmidts indtryk, at domstolen i Strasbourg har svært ved at finde noget at lave, eller at der er rigeligt at tage sig til?
Per Clausen (EL), 2006-11-30:
Hvis nu hr. Morten Østergaard i stedet for at bekymre sig så meget om, hvilket ben jeg står på, havde svaret på mine spørgsmål, så kunne vi måske være kommet lidt længere.
Sagen er jo, at vi er forpligtet til at overholde menneskerettighederne i EU-landene i dag.
Det forandres på ingen måde ved, at der kommer det her agentur – på ingen måde.
Det andet er jo, at ved at man flytter beslutningen om menneskerettigheder for EU-området væk fra Europarådet og ind i EU, så svækker man jo også Europarådets placering og autoritet i forhold til de lande, der ligger uden for EU.
Så jeg mener sådan set, at hr. Morten Østergaard ud fra den bedste hensigt om at ville styrke menneskerettighederne snarere svækker, end han styrker menneskerettighederne, men til gengæld styrker han da EU, og det er også en radikal mærkesag. Og det kan selvfølgelig være så vigtigt, at det taler for, at man gør det her.