Peter Skaarup (DF), 2003-10-08:
Indledningsvis kan jeg jo i hvert fald konstatere, at vi ikke fik noget klart svar fra Socialdemokraterne.
Man er ikke interesseret i at give et klart svar, og det synes jeg er ærgerligt for den indsats, Danmark er i gang med.
Jeg synes, det er irriterende for de soldater, der er sendt af sted, og for dem, der interesserer sig for spørgsmålet, at Socialdemokraterne har besluttet at være meget negative over for den indsats, som ydes. Det synes jeg er ærgerligt.
Ellers vil jeg sige, at Dansk Folkeparti støtter det beslutningsforslag, vi skal behandle her i Folketingssalen i dag.
Vi støttede afvæbningen af Saddam Hussein og hans brutale styre, vi mener, aktionen har været en succes, og vi tror, at den samtidshistorie, som hr. Per Kaalund talte om for lidt siden, vil vise, at de fleste - ja, måske alle - vil være tilfredse med, at Saddam Hussein ikke længere sidder på magten i Irak, og at vi forhåbentlig har en begyndende demokratisering af et land, som ellers ikke har tradition for demokrati og rettigheder til borgerne.
Vores vurdering har hele tiden været, at vi ikke kunne acceptere et styre, der ikke ville overholde 17 FN-resolutioner, som alle sammen pegede i retning af, at man skulle dokumentere, at man havde tilintetgjort de masseødelæggelsesvåben, man havde.
Fra det internationale samfunds side er det ikke lykkedes at få nogen i Irak overbevist om, at det skulle man dokumentere.
Derfor kom den afvæbning af Saddam Hussein og regimet, og derfor er det også vigtigt, at man følger det arbejde til dørs, ikke bare lader det irakiske folk sejle sin egen sø efter afvæbningen og ikke er med til at rydde op efter det, der er sket på baggrund af afvæbningen.
Derfor støtter vi også beslutningsforslaget om, at man udvider den danske styrke.
Vi kan se, at der både af hensyn til sikkerheden og af hensyn til de arbejdsopgaver, der er i Irak, er et behov for, at man giver den ekstra bistand, som det er at sende knap 100 mand af sted fra dansk side.
Vi er sammen med en række andre lande, som det er nævnt i beslutningsforslaget: Albanien, Australien, Aserbajdsjan, Bulgarien, Dominikanske Republik, Estland, El Salvador, osv. osv.
Man kan forvisse sig om, at der er nogle af de lande med, som vi normalt ikke sammenligner os med, men der er også lande med som Norge, Polen, Rumænien, Slovakiet, Tjekkiet, Ungarn, USA, Spanien og Holland - lande, vi normalt sammenligner os mere med.
Så jeg forstår ikke det med, at Danmark er en afviger, som hr. Per Kaalund bragte frem for lidt siden, for det er ikke rigtigt.
Vi er ikke en afviger.
Vi er sammen med de lande, vi ofte samarbejder med i disse situationer, og det mener vi fortsat man skal være fra dansk side.
Alt andet vil være at afvige.
Man må sikre sig, at de, der er flygtet fra hus og hjem på grund af krig og ødelæggelser og et brutalt regime, kan vende tilbage. Det betyder også, at de flygtninge, der er kommet til Danmark, nødvendigvis før eller siden må vende tilbage og genopbygge deres land. Det er ikke rimeligt, at man kan forestille sig en situation i fremtiden, hvor borgere fra lande som f.eks. Irak, som er blevet befriet, fortsat opholder sig i Danmark og ikke vil vende tilbage til deres hjemland.
Her er det for Dansk Folkeparti vigtigt at signalere, at der bag aktionerne i Irak p.t. også ligger det, at de flygtninge, der er kommet til Danmark fra Irak, kan vende tilbage og få sig en god fremtid sammen med deres familie i det land, de oprindelig kom fra. Det vil være vigtigt for os i det fremtidige arbejde, at regeringen sikrer, at der bliver lagt planer for en repatriering af de irakiske flygtninge, så de kan vende tilbage og være nogle af de første, der er med til at genopbygge deres land.
Det er jo ikke rimeligt, at det internationale samfund yder meget store midler og bruger
meget store ressourcer, hvis de borgere, der egentlig skulle sørge for, at landet kommer på fode igen, ikke er med.
De skal også være med i det arbejde.
I hele diskussionen om aktionen i Irak synes jeg, det må være meget befriende at høre det danske forfatterpar, der har været en tur i Irak og forvisset sig om, hvordan situationen egentlig er.
Forfatterne var fra starten modstandere af aktionen mod Irak, men efter at have kørt rundt i området og set tingene ved selvsyn, er de klar over, at det faktisk er noget, der hjælper den menige irakiske befolkning.
Der kommer vand, der kommer varme, og der kommer elektricitet.
Mange af de ting kommer på plads til gavn for den irakiske befolkning, og det er der ikke nogen der kan være utilfreds med.
Derfor skal vi fortsætte den indsats, og derfor støtter vi også forslaget fra regeringen i dag.