Margrethe Vestager (RV), 1998-04-21:
Fremskridtspartiet anfører som begrundelse for beslutningsforslaget om at afskaffe modersmålsundervisningen, at det ikke kan være folkeskolens opgave at finansiere denne undervisning, og at ressourcerne bør anvendes til andre formål.
Undervisningsministeriet anslår, at de årlige udgifter til modersmålsundervisningen på landsbasis i dag andrager ca. 60 mio. kr.
Det er et væsentligt beløb, og dog er det alligevel kun nogle få promille af de samlede udgifter til folkeskolen.
Opgaven og dermed udgiften er også efter min opfattelse helt nødvendig.
Som forslagsstillerne selv er inde på, fremgår det af et EF-direktiv fra 1997, at medlemsstaterne skal træffe egnede foranstaltninger til at fremme undervisningen i modersmålet og i hjemlandets kultur for børn af vandrende arbejdstagere.
Det betyder, at det offentlige skolesystem skal etablere tilbud om en sådan undervisning.
Kun Fremskridtspartiet kan mene, at det vil være en opfyldelse af denne forpligtelse at henvise til, at man på privat initiativ kan oprette modersmålsundervisning.
Direktivet tager direkte kun sigte på børn fra andre EU-lande, men EU's Ministerråd vedtog i 1994 en resolution, som henstiller til medlemslandene at tilbyde modersmålsundervisning til børn af alle emigranter, altså også til børn af indvandrere og flygtninge fra tredjelande.
Modersmålsundervisningen er også udbredt i mange af de lande, som vi sammenligner os med.
Jeg kan her nævne, at der i Sverige, Norge, Finland, Tyskland, Holland, England og Canada er oprettet modersmålsundervisning for de sproggrupper, der lokalt er repræsenteret med et rimeligt antal børn.
Min forgænger pegede ved behandlingen af beslutningsforslag nr. B 27 på en række grunde for at opretholde modersmålsundervisningen for de tosprogede elever.
Jeg skal gerne gentage de grunde, da jeg er fuldstændig enig i dem.
For det første: En udvikling af modersmålet er i vidt omfang en forudsætning for, at børn kan lære et nyt sprog.
Den forudsætning lægger vi jo også til grund, når det gælder danske børns indlæring af fremmedsprog.
For yderligere at få viden på det område anmodede den daværende undervisningsminister i 1996 Danmarks Pædagogiske Institut om at belyse tosprogede børns sproglige udvikling, herunder forholdet mellem modersmålsundervisningen og tosprogede børns tilegnelse af dansk som andetsprog.
Rapport nr. 1, som blev udsendt i foråret 1997, omhandlede tosprogede elevers danskkundskaber på folkeskolens ældste klassetrin.
Forholdet til modersmålet vil blive belyst i undersøgelsens delrapport nr. 2, som forventes at foreligge i juni 1998.
For det andet: Kendskab til flere sprog kan være
af afgørende betydning i et barns udvikling.
Det kan også have betydning i det internationale samarbejde, at der i Danmark findes personer med kendskab til f.eks. arabisk og tyrkisk.
For det tredje: Hvis modersmålet ikke udvikles, risikerer børn og unge at blive fremmedgjorte i forhold til forældrene.
Noget sådant vil selvsagt være af allerstørste skade for børns og unges udvikling.
For at andengenerationsindvandrere ikke skal blive rodløse, er det afgørende, at de forstår det danske samfund og deres egen forældregeneration.
For det fjerde: Modersmålslærerne på skolerne formidler i mange sammenhænge en kontakt mellem forældre og skole, hvilket fremmer indvandrerforældrenes forståelse og tillid til folkeskolen.
For det femte: Oprindelig var udsigten til, at de udenlandske arbejdstagere og deres familier senere ville rejse hjem, en del af begrundelsen for modersmålsundervisningen.
Det har i mellemtiden vist sig, at det kun sker i begrænset omfang.
Men når det gælder flygtningefamilier, skal man ikke på forhånd opgive håbet om, at forholdene i hjemlandet kan bedre sig så meget, at familierne kan vende hjem.
Jeg vil endelig gøre opmærksom på, at de ressourcer, som anvendes til modersmålsundervisning, er langt mindre end dem, der anvendes til undervisning i dansk som andetsprog.
Af de nævnte grunde afviser jeg Fremskridtspartiets beslutningsforslag.
Efter min opfattelse skal der fortsat være modersmålsundervisning for tosprogede elever i folkeskolen, men således at undervisningen i højere grad end i dag bliver en integreret del af folkeskolen.
Forslagsstillerne anfører, at mange tosprogede børn ikke kan dansk ved optagelsen i folkeskolen.
Jeg kan henvise til, at jeg den 16. april har fremsat et lovforslag om forstærket integration af børn af indvandrere og flygtninge.
Forslaget går ud på at indføre en forpligtelse for kommunerne til at oprette sprogstimuleringstilbud for tosprogede førskolebørn, og sigtet er, at børnene tilegner sig et basiskendskab til dansk, inden de begynder skolen.