runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Møller (S), 2006-05-05:
Så sagde fru Helle Sjelle i sin ordførertale, at det er da klart for enhver, at økonomien ikke holder i det forslag, Socialdemokratiet har fremsat.
Jeg ved altså ikke, hvor mange hundredtusinde mennesker der pludselig skulle være omfattet af forslaget, men jeg går ud fra, at fru Helle Sjelle har læst det.
Sygesikringstilskuddet til forebyggelse og behandling skal fastsættes efter objektive diagnosebestemte behovskriterier, der især tilgodeser patienter med den aggressive form for paradentose, men der står ikke noget i forslaget om, at alle, der i dag lider af paradentose, skal have sygesikringstilskud.
Jeg skal ikke give nogen sikker garanti for, at beløbet holder, for det tror jeg jeg har lige så lidt forudsætning for som fru Helle Sjelle.
Men folk, der har med dette område at gøre, har altså lavet nogle beregninger, der siger, at for et beløb i størrelsesordenen 50 mio. kr. kunne vi få en rigtig god mulighed for at give de mennesker en værdig tilværelse, så jeg vil gerne spørge, om fru Helle Sjelle kan oplyse mig om, hvorfra hun kan dokumentere, at tallene ikke holder.
Helle Sjelle (KF), 2006-05-05:
Jeg må jo også forholde mig til de tal, ministeren kommer med, når jeg skal forholde mig til de forslag, der er fremsat.
Det er selvfølgelig klart, at de må med i overvejelserne, og det er derfor, jeg også er kommet frem til, at den finansiering, der er foreslået, ikke er dækkende.
Kamal Qureshi (SF), 2006-05-05:
Der er ikke forfærdelig mange af de andre ordførere, der har kunnet det, men det kunne jo være, fru Helle Sjelle kan forklare de mange personer, der følger debatten, hvorfor det er sådan, at når der er nogle udgifter for samfundet forbundet med, at man eksempelvis får betændelse i fingeren, er behandlingen gratis.
Man kan henvende sig til sin egen læge eller på skadestuen og blive behandlet på det offentliges regning, hvis betændelsen altså ikke ligefrem er i mundhulen, f.eks. i en tand, for så skal man selv betale.
Jeg har altså ikke kunnet forklare nogen, hvorfor det hænger sådan sammen, men det kan godt være, fru Helle Sjelle kan forklare, hvorfor det er sådan, at vi skal diskutere, om der er penge til at behandle tilfælde af betændelse i munden, mens udgifterne bliver dækket af det offentlige, når betændelsen ikke er i munden.
Helle Sjelle (KF), 2006-05-05:
Der er jo ikke nogen tvivl om, at en stor del af det sundhedssystem, vi har i dag, hviler på traditioner.
Det er den måde, systemet er skabt på, og derfor er det selvfølgelig klart, at når der kommer nogle forslag, som koster flere penge, er finansieringen også nødt til at være i orden.
Kamal Qureshi (SF), 2006-05-05:
Jeg kan forstå, at for De Konservative er forsvaret for det nuværende betalingssystem åbenbart blevet lige så væsentligt som forsvaret for kongehuset, og at det er traditionerne, det skal hvile på.
Fred være med det.
Det skal jeg lade ligge, selv om det i hvert fald godt kan være, at sundheden måske betyder mere for folk, end kongehuset gør.
Men når vi nu snakker helt konkret om prioritering, vil jeg meget gerne bede fru Helle Sjelle helt afklaret at bekræfte, at det er sådan, at Det Konservative Folkeparti prioriterer at give 18 mia. kr. i skattelettelser til de mest velstillede i det danske samfund, mens man ikke vil prioritere at gøre det gratis folk at komme til tandlæge, når de har en alvorlig lidelse i munden.
Det er jo den prioritering, fru Helle Sjelles parti har været forkæmper for, siden det kom i regering.
Man har kæmpet for at give skattelettelser, senest gav man skattelettelser i størrelsesordenen 18 mia. kr. efter mit forsigtige skøn, og her diskuterer vi, hvorvidt det må koste 50 mio. kr. eller ej.
Det er der åbenbart ikke råd til.
Helle Sjelle (KF), 2006-05-05:
Jeg tror, det er langt bedre, at det er mig selv, der skal fortælle om de konservative prioriteringer, end det er hr. Kamal Qureshi.
Thor Pedersen (V), 2006-05-09:
Jeg er ikke i tvivl om, at SF's beslutningsforslag om, hvordan man kan støtte iværksættere gennem offentlige indkøb, er velment.
Men jeg vil blot sige, at jeg ikke mener, at det og den måde, man tænker sig at støtte på, er hensigtsmæssig.
Det bør være sådan, at initiativer, der fremmer iværksætteri, sker gennem synlige tiltag på erhvervsområdet og ikke via indirekte subsidier under begrebet indkøbspolitik.
Det, regeringen har gjort, er jo efter vores globaliseringsudspil at præsentere en række forslag, der understøtter den målsætning, vi har om Danmark som førende iværksættersamfund.
Og de initiativer er jo udtryk for et ønske om, at vi har større fokus på iværksætteri gennem hele uddannelsessystemet.
Vi etablerer en kapitalstærk venturefond, lettelse af administrative byrder; vi giver skattelettelser i det første år for vækstiværksættere; vi ønsker at udnytte forskningen bedre; vi ønsker at etablere iværksætterakademier og væksthuse.
Men det må være en forudsætning, at de produkter, der tilbydes, også er konkurrencedygtige.
Der er jo bureaukrati i den måde, det er foreslået på.
For det første vil jeg sige, at når man har et forslag, der går ud på at reservere 2-3 pct. af de offentlige indkøb til iværksættere, så betyder det i princippet, at indkøb i hver børnehave, plejehjem, folkeskole osv. skal overvåges for at sikre, at der leves op til den målsætning.
Men jeg vil også gerne sige, at et andet svært tilgængeligt område er at definere den gruppe af iværksættere – tallene siger, at det er mellem 14.000 og 18.000 iværksættere, der starter hvert år – altså overhovedet at gøre op, hvem der egentlig er iværksættere.
Hvem er iværksætteren, hvem er den videreførende?
Der er en slagmark for bøvl og bureaukrati.
Derfor er det vel sådan, at her gælder stadig den gamle sætning, at hvis man vil fremme erhvervslivet, så vil det og bør det være markedet selv, der finder frem til fremtidens vindere.
Og derfor vil jeg sige, at vi ikke fra regeringens side kan støtte det forslag, SF her har fremsat.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-05-09:
Også i den konservative gruppe har vi haft langvarige drøftelser om, hvordan vi skulle stille os til B 117, og det faldt sådan ud til sidst, at vi besluttede ikke at stemme for forslaget.
Man kan sige, at det er rart at høre hr. ArboBæhr her i salen redegøre for formålet med forslaget, for det har sådan set ikke helt været klart for mig, hvad formålet med forslaget egentlig er.
Jeg synes ikke, at vi har oplevet en debat som velfærdsdebatten, som har været så velforberedt, veldokumenteret, hvor en kommission jo har siddet og arbejdet og har afholdt en række offentlige møder med henblik på at skabe forståelse for, at der i hvert fald er et grundlæggende problem, som er fælles for hele Folketinget, nemlig ændringer i de demografiske forhold, som alle er nødt til at forholde sig til.
Ingen kan springe over det problem.
Så kan man have forskellige løsninger på det problem, men for alle Folketingets partier er det en kendsgerning, at ændringer i de demografiske forhold har en betydelig virkning på det danske samfund.
Den forståelse tror jeg er opnået, og på det grundlag kan man sige, at så er debatten jo trængt igennem, og alle har forstået, hvad det hele går ud på.
For mit eget vedkommende kan jeg sige, at jeg ikke tidligere har oplevet en diskussion, hvor jeg har deltaget i så mange møder i partiforeninger og organisationer og alle mulige andre steder, hvor folk gerne ville høre, hvad det her egentlig går ud på.
Jeg synes, det kan betegnes som en livlig og en bred debat, som har en række elementer i sig.
Her er der ikke tale om, at noget kommer som en tyv om natten.
Så jeg synes, det har været en meget livlig debat.
Elisabeth Geday (RV), 2006-05-09:
Jeg har lovet fru Margrethe Vestager, som er Det Radikale Venstres egentlige ordfører på det her område, at fremføre følgende tale på hendes vegne: Det Radikale Venstre har i lang tid været dybt optaget af behovet for reformer i det danske samfund.
Vores bud og grundlag i visionen om det kreative Danmark var en stor del af vores valgkamp og blev diskuteret der.
Det er vigtigt for os, at det bliver en offentlig debat om, hvad det er for udfordringer, vi har foran os, og hvor meget af fremtiden vi selv skaber i samspil med andre og i samspil med den globale udvikling i det hele taget.
Mange radikale har således deltaget i diskussioner om fremtidens udfordringer, fremtidens velfærd og behovet for reformer.
Det Radikale Venstre har i det kreative Danmark selv fremlagt en reformdagsorden i sit finanslovudspil, og i det selvstændige velfærdsudspil er forslagene konkretiseret.
Vi vil reformer for et bedre Danmark, arbejde og uddannelse til alle i Danmark, der åbner sig, og som er i levende dialog med vores omverden.
Vi har drøftet det kreative Danmark og vores forslag ved møder, i den offentlige debat og på internettet.
Vi opfatter det således som en stor del af det politiske arbejde at forsøge at sikre et bredt folkeligt fundament for vores politik om fremtidens Danmark: Det kreative Danmark.
Vi bruger vore menneskelige og økonomiske ressourcer på den politiske debat og kamp.
Så sent som i dag har der jo været en tv-transmitteret velfærdsdebat, nemlig den foregående debat på Folketingets dagsorden.
Det er uomgængeligt, at der skal være åbenhed, debat og udveksling af synspunkter.
Det er fundamentet for det politiske arbejde.
Vi forsøger at leve op til det, også uden at der skal afsættes særlige midler, som Enhedslisten her lægger op til.
Vi har på mange måder bidraget til at skabe debat, og debatten om forslaget er jo heller ikke udeblevet.
Det har været en central del af det politiske arbejde.
Det Radikale Venstre kan således ikke støtte det konkrete forslag, men har arbejdet for intentionerne med forslaget i det politiske arbejde, både under valgkampen og i det daglige politiske virke.
Ole Sohn (SF), 2006-05-09:
Når Danmark præsenteres for store, komplicerede internationale spørgsmål om, hvordan en EU-traktat skal skrues sammen, hvordan forandringerne i Europa sker med rivende hast og dermed også forudsætter, at der skal ske justeringer, ændringer, fornyelser og forandringer af en traktat, som indebærer, at man skal samle 25 lande, så synes jeg, at der er en vis ræson i, at man udvikler bevidste folkelige debatter, for det er komplicerede spørgsmål, der skal tages stilling til, og som er vigtige at give den enkelte borger størst mulig viden om.
Men når en borgerlig-liberalistisk regering fremlægger et klassisk borgerligt forslag til, hvordan man kan lave lidt nedskæringer i SU, dagpenge, på unge og ældre, efterløn, så synes jeg ikke, det er så kompliceret.
Jeg er heller ikke sikker på, at befolkningen synes, det er så kompliceret at vide: Jamen det mener den borgerlige regering, og oppositionen mener noget andet, og så er der nogle partier inde midtimellem, som ikke ved, om de skal sige ja eller nej til det.
Det kan engagere folk, og det gør det også her den 17. maj.
Da kommer der store demonstrationer i en række større byer på baggrund af den offentlige folkelige debat, der har været.
Med det vil jeg sige, at jeg synes, at intentionen fra Enhedslistens side om at være med til at skabe grundlag for en debat er rigtig, men jeg ved ikke helt, om det har den store værdi, at man organiserer sådan en samlet debat for Folketinget i et spørgsmål, som sådan set er relativt enkelt.
Den dagsorden, regeringen har sat, er, ja, et naturligt forslag fra en borgerlig-liberalistisk regering, og så er det oppositionens opgave at skyde det ned, og det er den rolle, vi har.
Så jeg ved ikke helt, om det her er det bedste forslag til udvikling af sådan en organiseret folkelig debat.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Egentlig kan jeg jo kun på forslagsstillernes vegne være glad for, at samtlige ordførere heroppefra i virkeligheden har givet udtryk for, at der er behov for og en forståelse for, at den velfærdsreform, der bliver lagt op til fra regeringens side, er noget, der skal debatteres ude i befolkningen.
Jeg er også glad for de ordførere, som har gjort opmærksom på, at de så sandelig står til rådighed – det skulle da også bare mangle, det skal vi jo altid gøre – for at komme ud til debatmøder.
Der er blot et enkelt punkt, hvor jeg må sige at jeg måske savner en lidt bedre forståelse af, hvad debat er, for
når f.eks. den radikale ordfører gør opmærksom på, at vi har haft en tvtransmitteret debat her i løbet af de sidste tre timer, jamen så er det jo netop en af de her meget traditionelle måder, hvorpå befolkningen bliver inddraget eller rettere ikke inddraget.
Så er det nemlig politikere her i Folketinget, som definerer, hvad det er, der bliver sagt, hvad det er, der bliver ment, og hvad det er, der skal være
forslagene og fremtiden
Det er i modsætning til det, som lå som en klar intention i forslaget, nemlig at lytte den anden vej, at inddrage interesseorganisationer, græsrodsbevægelser og almindelige mennesker; at inddrage de mennesker, der bliver berørt af de her velfærdsreformer, og lade deres meninger komme til orde, så de måske også på den måde kunne få en direkte indflydelse på, hvordan det danske samfund skal se ud i 2040.
Det var intentionen med det her forslag også at inddrage almindelige menneskers hverdag og deres viden i den debat, men jeg er i hvert fald glad for, at vi har tilsagn fra alle ordføreres side om, at man står til rådighed for at deltage i debatter.
Jeg har også selv deltaget i mange debatter i de forløbne måneder om udvikling af velfærd.
Og jeg har faktisk også oplevet, må jeg sige, det lidt beskæmmende, at det nogle gange kan være meget svært at få moddebattører og repræsentanter for regeringspartierne ud at debattere, men det kan godt være, at jeg har været specielt uheldig.
I alle tilfælde er der i hvert fald kommet det ud af de seneste ugers og måneders debat, hvis man kan kalde den det, at der i dag er en bedre forståelse for, hvad det er, det her handler om, end for blot nogle få uger siden.
Så på den baggrund: I hvert fald tak for debatten.
Afstemning
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-05-09:
Det er et særdeles spændende forslag.
Jeg har selvfølgelig læst forslaget igennem, og jeg har nogle spørgsmål til det.
Jeg tænkte: Hvordan skal det her lige forstås?
Men så tænkte jeg, at det jo ikke var noget problem, for altid, når man har at gøre med sådan et beslutningsforslag her i Folketinget, har forslagsstillerne jo beskrevet den højere mening med det i bemærkningerne til forslaget.
Derfor åbnede jeg forventningsfuldt forslaget og kiggede i det og så søreme, at siderne var helt blanke.
Nå, så måtte jeg jo tilbage til forsiden, for så måtte jeg jo erkende, at det var det eneste sted, man kunne finde oplysninger om, hvad det egentlig drejede sig om.
Og jeg må sige efter at have læst det igennem, at det forslag her kan Dansk Folkeparti ikke støtte, for det er jo alt, alt for snævert.
Det er jo alt for begrænset i sit indhold til at kunne skabe debatvirksomhed.
Hvis det her var udtryk for den debat, der ville komme omkring velfærdsforhold, så var det grelt her i Danmark.
Og gudskelov er det jo ikke sådan.
Der står bl.a. i et punkt, at vi herfra skal vedtage en opfordring til Folketingets medlemmer om at stå til rådighed for deltagelse i debatmøder og andre arrangementer i perioden den 6.16. juni 2006.
Den 6.-16. juni?
Så kiggede jeg i min kalender, den ligger nede på min plads, fordi jeg tænkte, at jeg alligevel lige måtte se, hvordan det så ud den 6.-16. juni.
Så fandt jeg ud af, hvor mange møder jeg egentlig skulle til at aflyse, som ligger før den 6. og efter den 16. juni.
Og så tænkte jeg: Kan vi støtte et forslag, der i virkeligheden går ud på, at jeg kun skal stille mig til rådighed for debatter omkring velfærdsjusteringer i perioden 6.-16. juni?
Det gav jo ikke rigtig nogen mening.
På det her tidspunkt kom jeg lige fra et debatmøde på Syddansk Universitet, hvor der vel var 400-500 til stede.
Det var stort anlagt, medierne var der, der var dækning efterfølgende, stor spørgelyst fra de fremmødte.
Jeg tænkte,
at skulle jeg ikke have stillet mig til rådighed for sådan et debatmøde, fordi det lå før den 6. juni?
Det synes jeg da egentlig at jeg skulle.
Og jeg mener måske endda også, det er mere interessant at tage den diskussion nu, fordi det er nu, forhandlingerne kører.
Så det er måske mere spændende for folk at høre vores holdninger til de her forskellige dele på nuværende tidspunkt frem for at vente til efter den 6. juni.
Så jeg er nået frem til at anbefale gruppen, og gruppen var enig med mig, at et forslag, der er så snævert funderet i forhold til at skabe debatvirksomhed og sørge for, at vi har en god meningsudveksling om vores velfærdssamfund, kan vi ikke støtte.
Og bl.a. derfor vælger vi så at stemme nej til B 117.
Thomas Adelskov (S), 2006-05-09:
Da Socialdemokratiets ordfører på det her beslutningsforslag, fru Pia Gjellerup, ikke kan være til stede, har jeg lovet at fremføre Socialdemokratiets synspunkter på hendes vegne.
Jeg vil kort sige til forslagsstillerne, som jo nok i øvrigt i meget høj grad ved det, at debatten om velfærd går for fuld kraft alle andre steder ude i samfundet, på arbejdspladser, uddannelsesinstitutioner, i politiske foreninger, kulturelle foreninger og i de enkelte hjem.
De er i gang som en livlig del af den politiske debat ude i samfundet.
Vi har derfor ikke tænkt os at støtte forslaget.
Vi har tænkt os at deltage i de mange debatter med det, vi fra politisk hold kan bidrage med, for at suge til os fra de mange mennesker, som deltager i diskussionerne og debatterne, som oplever velfærdssamfundets gode og mindre gode sider, og for at fortælle om vores meninger og vores holdninger, vores syn og vores løsninger og for at skabe gensidig inspiration.
Socialdemokratiet kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Peter Christensen (V), 2006-05-09:
Kommissionens medlemmer har jo som økonomer også haft en økonomisk tilgang til det her spørgsmål, heldigvis, fordi det jo også er en økonomisk udfordring, vi står over for, hvis vi ingenting gør.
Så jeg synes, de har leveret det, vi bad dem om, nemlig at komme med et bud på, hvordan vi kan få skabt holdbarhed.
Jeg synes, at vi har al mulig grund til at takke kommissionen for dens arbejde.
Vi har jo så af politiske årsager ikke kunnet bakke op om alle dens forslag, men det ændrer jo ikke ved, at vi anerkender, med de forudsætninger de har lagt ind, at der altså er en udfordring, vi skal have løst.
Og selvfølgelig bliver der lagt nogle forudsætninger ind, når man skal vurdere, hvad behovet er for reformer, og dem kan man diskutere.
Men om de går for vidt den ene eller den anden vej afhænger jo lidt af, hvad det er, vi diskuterer, for tager man f.eks. middellevealderen, så bruger kommissionen jo ikke FN's forudsætning, for så ville udfordringen være endnu større.
Så jeg synes sådan set, at de har leveret et seriøst og godt stykke arbejde.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Når nu hr. Peter Christensen fremhæver, at Velfærdskommissionen skulle være så og så bredt sammensat, vil jeg, bare lige for at illustrere det, sige, at når Velfærdskommissionen f.eks. kommer med en tese om, at vi har et finansieringsproblem i 2040 i omegnen af de her 60 mia. kr., så tager den bare for givet, at det jo er, fordi det private forbrug på daværende tidspunkt er steget med 120 pct., langt mere end hvad det offentlige forbrug ville være steget, selv hvis vi snakker om dette forøgede antal ældre.
Man har sådan nogle forudsætninger, som er gennemgående i den måde, økonomerne i Velfærdskommissionen har tænkt på, og det er fuldstændig umuligt for dem at tænke anderledes.
På den måde lægger de et låg på debatten.
Det må hr. Peter Christensen da også indrømme.
Peter Christensen (V), 2006-05-09:
Jeg synes ikke, debatten har været ensidig.
Jeg har kunnet notere mig, at der har været livlig diskussion også blandt kommissionens medlemmer om, hvilke løsninger man skulle vælge at anbefale, og at de ni medlemmer af Velfærdskommissionen hver har haft deres forskellige tilgang til, hvordan man kunne løse denne opgave.
Derfor synes jeg sådan set, at summen af det, de kom frem med, var ganske interessant.
Vi har jo også valgt at lytte til flere elementer af det, Velfærdskommissionen er kommet med af anbefalinger.
Jeg synes, at det spørgsmål, vi jo politisk må forholde os til i dag, er: Er det fuldstændig ukendt land for den danske befolkning, at der nu er en velfærdsreform undervejs, eller har danskerne kendskab til, hvad det er, vi diskuterer, hvad det er, vi forhandler om, og hvad det er for en udfordring, vi står over for?
Det er jo et ja til de ting.
Og derfor er der jo ingen grund til, at vi nu skal lade det være en statsopgave at føre en politisk debat i det her land.
Det bør de politiske partier jo kunne løfte.
Jeg tror også, der er lige så stor klarhed over, hvad det er, de partier, som er villige til at tage den her opgave alvorligt, har af ønsker til en velfærdsreform.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Jeg har bare et enkelt spørgsmål til Venstres ordfører.
Når nu Velfærdskommissionens foredragsvirksomhed osv. sådan bliver gjort til omdrejningspunktet for den folkelige debat, kan Venstres ordfører så ikke give mig ret i, at Velfærdskommissionen med hensyn til de mennesker, der har deltaget i den, for det første er meget ensidigt sammensat, hvis vi snakker om erhvervsudgangspunkt, og for det andet er ensidigt sammensat, hvis vi snakker om deltagernes udgangspunkt som økonomer?
De er lige præcis det, der betegnes som udbudsøkonomer, og derfor er debatten jo også på den baggrund langt hen ad vejen blevet meget ensidig, fordi man har lænet sig op ad lige præcis de her mennesker.
Peter Christensen (V), 2006-05-09:
På vegne af Venstre kan jeg meddele, at vi også har i sinde at stemme imod B 117.
Vi mener, at det er vigtigt med en bred, folkelig debat, men vi mener sådan set, at den skal genereres netop af de politiske partier, af de organisationer, som ønsker at påvirke den politiske proces.
Og så mener vi i øvrigt, at Velfærdskommissionen med deres arbejde har været med til at skabe en stor og en vigtig debat, både med de oplæg og analyser og rapporter, de har fremlagt undervejs, og også med den foredragsvirksomhed, som netop Velfærdskommissionens medlemmer har bag sig.
422 foredrag er det blevet til, og derudover selvfølgelig massiv dækning i medier, fjernsyn og aviser.
Så jeg synes, at der har været en vigtig og god debat.
Jeg synes ikke, det er staten, der har ansvaret for at skabe debat, men de politiske partier, og det bør vi hver især leve op til.
Thor Pedersen (V), 2006-05-09:
Jo, men det er jo det, vi har partierne til
Jeg går ud fra, at det er det, man gør i Enhedslisten, det er det, man gør i alle de partier, der er repræsenteret i Folketinget, det er vel det, vi yder bidrag til gennem partistøtte, nemlig at der er et engagement, og at man også tager den folkelige forpligtelse op i partierne om at lade meninger brydes.
Vi har også oplevet, at det jo foregår sådan – på læreanstalter og skoler og alle mulige steder er det jo temaet.
Så har man de almindelige, brede medier.
Uanset hvilken side mediet så egentlig nødvendigvis måtte repræsentere, er der jo en livlig debat.
Aviserne har deres synspunkter.
Det er vel grundlaget for en bred, folkelig debat, som vi alle har pligt til i virkeligheden at understøtte.
Og det er det, vi har gjort.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-05-09:
Problemet er for mig at se, at statsministeren fremlægger regeringens forslag og siger, at det drejer sig om den mest vidtgående reform i nyere tid.
Det kan man så være enig eller uenig i.
Det er nok rigtigt, i hvert fald hvis vi kigger på, hvad det er for et fremtidens Danmark, der ligger foran os.
Problemet er, at man så bare betragter det her stort set som et lovforslag som alle mulige andre – eller flere lovforslag, det kommer der jo med tiden – og at man ikke forbereder det gennem at tage specielle initiativer, men bare siger: Jamen vi har holdningsprægede debatter i Folketingssalen, og fagforeningerne kan jo forholde sig til det her, ligesom man kan forholde sig til alt muligt andet.
Er der ikke brug for at tage nogle virkelig vidtgående initiativer for at sikre, at den mest vidtgående reform i nyere tid rent faktisk bliver forstået og diskuteret rundtomkring i de hjem, der bliver præget af den?