Per Stig Møller (KF), 2005-06-02:
Jeg vil gerne starte med at takke for forespørgslen.
Debatten giver os mulighed for at drøfte FN's rolle i opretholdelsen af en international fred og sikkerhed, sådan som forespørgeren nævnte, og naturligvis ikke mindst Danmarks muligheder for at bidrage dertil.
Sidste års forespørgsel fandt sted på et ganske kritisk tidspunkt.
Vi stod dengang midt i en valgkamp for at blive valgt ind i FN's Sikkerhedsråd.
Det lykkedes os.
Det var et vigtigt år for os.
Og i år er et vigtigt år for FN, der står midt i forberedelserne af et topmøde, som, hvis det står til generalsekretæren, kan blive epokegørende.
Det er så også det, hr. Jeppe Kofod håber på, og som jeg også håber på.
Kofi Annan har med sin rapport »In larger Freedom«
fremlagt et forslag til gennemgribende reformer af FN's principper og værdier samt organisatoriske struktur.
Medlemslandene skal tage endelig stilling til reformplanen på topmødet i New York den 14.-16. september, hvor jeg formentlig selv vil deltage sammen med udviklingsministeren og miljøministeren.
Generalsekretæren omtaler 2005-topmødet som et San Francisco-moment med reference til FN-pagtens underskrivelse i San Francisco den 26. juni 1945.
Udgangspunktet er, at FN, bl.a. set i lyset af terrorangrebene den 11. september 2001 og truslerne fra fejlslagne stater, fundamentalt må moderniseres.
På den baggrund har regeringen følgende prioriteter for at styrke og reformere FN: for det første en konsekvent gennemførelse af 2015-målene med særlig vægt på Afrika, den har vi nok drøftet; for det andet en styrkelse af FN's fredsopbygningskapacitet, herunder at etablere en fredsopbygningskommission; for det tredje en styrkelse af FN's samlede indsats mod terrorisme; for det fjerde en effektivisering af FN's indsats på menneskerettighedsområdet, herunder omdannelsen af Menneskerettighedskommissionen til et Menneskerettighedsråd; for det femte en opbygning af en mere enstrenget struktur på miljøområdet bl.a. ved at etablere en FN-særorganisation for miljø, UNEO i stedet for UNEP; for det sjette en modernisering og reformering af FN, herunder en styrkelse af den internationale retsorden og af Sikkerhedsrådet; og så for det syvende en sikring af kvinders og mænds lige adgang til grundlæggende rettigheder, seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder og en intensivering af kampen mod hiv/aids.
Det drøftede man jo netop med bistandsministeren.
Udviklingsministeren har i besvarelse af F 12 uddybet de udviklingspolitiske aspekter, hvorfor jeg her vil begrænse mig til de udenrigspolitiske prioriteringer.
Verden har ændret sig siden FN's oprettelse i 1945.
Behovet for erkendelse af vores tids trusler og dermed en ny tilgang til kollektiv sikkerhed er åbenbar.
Alene inden for de seneste 5 år har terroraktioner som de, der ramte New York, Madrid og Beslan, tydeliggjort selv magtfulde landes sårbarhed.
I samme periode har mere end 40 lande været inddraget i væbnet konflikt.
Mere end 20 millioner mennesker er dræbt af hiv/aids, 1 milliard mennesker lever fortsat for under 1 dollar om dagen, og 20.000 mennesker dør hver dag af fattigdom.
Alt i alt er der tvingende grunde til at gøre op med vores hidtidige forståelse af, hvad der udgør trusler mod fred og sikkerhed.
Vi må nå frem til den fælles erkendelse af udfordringernes karakter og omfang og sikre den politiske vilje til at handle derefter.
Et nyt sikkerhedsbegreb skal anerkende, at fattigdom, sygdom og miljønedslidning er globale trusler, der truer befolkningernes sikkerhed og frihed, ligesom krig, masseødelæggelsesvåben og terrorisme gør.
Regeringens forberedelse af FN's 2005-topmøde bygger på en grundtanke om effektiv multilateralisme.
Der er behov for at styrke FN gennem reformer og modernisering, så organisationen bliver et effektivt instrument.
Målsætning om effektiv multilateralisme kan kun nås gennem en topmødeerklæring baseret på den rette balance mellem udviklingsspørgsmål, sikkerhedspolitik og menneskerettighedsspørgsmål, en balance, der genfindes i det danske udenrigspolitiske fokus på sammenhængen mellem sikkerhed og udvikling.
Danmark vil i processen frem til topmødet fokusere på de elementer, der kan samle FN's medlemslande og opbløde eventuelle spændinger mellem landene i Nord og Syd og mellem forskellige kulturkredse.
Topmødet bliver kun en succes, hvis alle finder, at resultatet også fremmer deres vilkår.
I kraft af Danmarks omfattende udviklingspolitiske engagement, medlemskabet af Sikkerhedsrådet og formandskabet for FN's komité for terrorbekæmpelse står vi virkelig godt placeret i forhandlingerne frem til topmødet.
Regeringen ønsker at styrke FN's kapacitet til at forebygge og håndtere konflikter og genopbygge bæredygtige samfundsstrukturer i sammenbrudte stater eller stater ramt af store humanitære problemer, altså vi ønsker at styrke FN's fredsopbygningskapacitet.
Det er, som jeg sagde i min tidligere tale, nemlig dybt forstemmende, at så mange løste konflikter, især i Afrika, viser sig at være uløste og derfor bryder ud igen inden for få år efter fredsslutningen.
En af mulighederne for at styrke FN's indsats er at oprette en fredsopbygningskommission.
Dermed skabes et forum, der kan samle et udvalg af de lande, der er medlemmer af henholdsvis Sikkerhedsrådet og ECOSOC, relevante FN-organisationer, store donorer, Verdensbanken og troppebidragsydende lande.
Lande og aktører, der er relevante i de konkrete landekonfliktspecifikke situationer, der behandles i kommissionen, bør deltage i kommissionens arbejde i fornødent omfang.
Sammen skal de sikre en bedre sammenhæng i de internationale indsatser, udvikle fælles landespecifikke strategier for institutionsopbygning og postkonfliktgenopbygning.
Dermed kan FN's fredsoperationer planlægges inden for rammerne af en større helhed, sådan at indsatserne på det humanitære, fredsbevarende og udviklingspolitiske område samtænkes og koordineres.
Den konkrete udmøntning skal føre til et så relevant og effektivt organ som muligt ved at inddrage udviklingslandene, især de afrikanske lande, der ofte rammes af konflikterne, i forslagets videreudvikling og ved at involvere Sikkerhedsrådets medlemmer, der fastlægger de konkrete mandater for de fredsbevarende indsatser.
I sidste uge afholdtes på dansk foranledning og under dansk ledelse en tematisk debat om fredsopbygning i Sikkerhedsrådet.
Denne debat viste bred opbakning fra Sikkerhedsrådets øvrige medlemmer og, hvad der glædede mig meget, ikke mindst fra Verdensbanken til forslaget.
En anden af regeringens hovedprioriteter er at styrke FN's indsats mod terrorisme, samtidig med at den bygger på respekt for menneskerettighederne og fundamentale frihedsrettigheder.
Generalsekretæren har fremlagt to forslag på terrorismeområdet: For det første en overordnet strategi mod terrorisme med indsatser til både forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme på lang og på kort sigt.
Strategien har potentiale til at inddrage hele FN-systemet i indsatsen mod terror og vil gøre FN i stand til at bistå de lande, der nok har viljen, men mangler evnen til at yde en indsats mod terror i deres egne lande.
Det er en god strategi og næppe tilfældigt, at den passer ganske godt overens med den danske.
For jeg har noteret mig, at konklusionerne fra det dansk-britiske seminar om styrkelse af FN's rolle i terrorbekæmpelse, som blev holdt i København den 18. februar i år, har efterladt synlige fingeraftryk.
Det drejer sig eksempelvis om behovet for at inddrage alle FN-aktører, herunder på udviklingsområdet.
For det andet foreslår generalsekretæren en definition af terrorisme.
Den danske regering støtter vedtagelsen af denne definition.
Den vil sende et vigtigt politisk signal om, at terrorhandlinger ikke kan retfærdiggøres uanset motivet.
Samtidig vil en definition bidrage positivt til bestræbelserne på at vedtage en generel konvention om terrorisme.
De netop afsluttede forhandlinger om en konvention om nuklearterrorisme er et vigtigt skridt i den rigtige retning.
Jeg vil i denne sammenhæng nævne, at ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, som jo er et af de danske prioritetsområder under sikkerhedsrådsmedlemskabet, også vil blive forfulgt på 2005-topmødet.
Ikke mindst nu, hvor den netop overståede konference i New York om ikkespredning af atomvåben desværre endte uden resultat, er det vigtigt at forfølge dette spørgsmål i andre internationale fora.
Danmark vil særlig arbejde for at forhindre ikkestatslige aktørers, herunder terroristers, adgang til masseødelæggelsesvåben i henhold til sikkerhedsrådsresolution 1540.
Kampen mod terrorisme skal også balancere med respekten for menneskerettighederne.
Vi stopper jo typisk terroristerne for at beskytte vore menneskerettigheder og vil derfor ikke ophæve vore menneskerettigheder i kampen mod terrorisme.
FN's Menneskerettighedskommission har i de senere år mistet troværdighed og er blevet stærkt politiseret.
Begge dele har skadet kommissionens position som FN's centrale organ til fremme og beskyttelse af menneskerettighederne overalt i verden.
Det har tillige været en hæmsko for kommissionens arbejde, at den kun mødes én gang årligt i samlinger af 6 ugers varighed.
Reelt har arbejdet således været dikteret af kalenderen snarere end af behovet for at skride ind over for akutte krænkelser af menneskerettighederne.
Disse ting vil generalsekretærens forslag om at oprette et Menneskerettighedsråd kunne rette op på.
Regeringen finder derfor, at en opgradering af Menneskerettighedskommissionen til et Menneskerettighedsråd vil udgøre et væsentligt skridt i retning af at effektivisere menneskerettighedsarbejdet i FN.
Også i den internationale miljøforvaltning er der behov for reformer.
Ud over FN's miljøprogram, UNEP, har vi ca. 500 internationale miljøeller miljørelaterede aftaler, hvoraf 20-30 er globale.
Sekretariater og statspartsmøder er spredt rundt i verden.
Ikke mindst for udviklingslandene er det vanskeligt at holde trit med dette store regel- og mødeapparat, når den hjemlige implementering samtidig skal sikres.
Der er derfor brug for en mere integreret struktur og en klar arbejdsdeling på det operationelle niveau, som skal overlades til udviklingsorganisationerne.
I den forbindelse støtter regeringen, at der etableres en FN-organisation for miljø, en såkaldt United Nations Environment Organization, UNEO.
Det er regeringens ambition, at der på 2005-topmødet igangsættes en proces, der kan føre til de ønskede reformer.
Ingen ansvarlige stater vil udtale sig imod den internationale retsorden, folkeretten, som det bærende tværgående princip for de aktører, der agerer på den internationale scene.
Vi må erkende, at verden har forandret sig meget i løbet af blot den seneste generation.
Regeringen ser således behov for at styrke forståelsen af og opbakningen til de grundlæggende principper i den internationale retsorden.
Derfor forbereder jeg et særligt initiativ, der skal være med til at bringe os videre.
Danmark vil under næste års formandskab for Sikkerhedsrådet lægge op til en drøftelse af de overordnede principper for styrkelse af den internationale retsorden.
Frem herimod vil vi afholde en række arrangementer både i Danmark og New York for at holde temaet i fokus.
I Sikkerhedsrådets løbende arbejde med international retsorden vil et hovedtema for Danmark være opgør med straffrihed.
Sikkerhedsrådets henvisning af situationen i Darfur til Den Internationale Straffedomstol var et reelt gennembrud for domstolen, og her indtog Danmark sammen med særlig vores europæiske partnere en aktiv og resultatorienteret rolle under intense forhandlinger, som førte til et godt resultat, nemlig at ICC er kommet i gang.
Den 24. maj afholdt vi i Sikkerhedsrådet en høring under det danske formandskab om Den Særlige Domstol for Sierra Leone.
Den pådømmer de horrible overgreb, der blev begået under borgerkrigen i slutningen af 1990'erne, men den mangler endnu at få udleveret den tidligere liberiske præsident Charles Taylor, som sidder i Nigeria og er sigtet for forbrydelser mod menneskeheden.
Et andet hovedtema for Danmark er forholdet mellem sanktioner og menneskerettighedsbeskyttelse.
Målrettede sanktioner er et uvurderligt instrument i Sikkerhedsrådets værktøjskasse, når det drejer sig om at bekæmpe terrorisme og lægge pres på beslutningstagere i konfliktsituationer.
Men bagsiden af medaljen er, at individer risikerer at blive sat på sanktionslister på et bevismæssigt tyndt grundlag og har svært ved at komme af listerne igen.
Derfor vil vi bidrage med løsningsforslag, så retssikkerheden forbedres.
Reglerne for magtanvendelse fylder meget i debatten.
Danmark støtter generalsekretærens ønske om en klarere fælles forståelse af det internationale samfunds forpligtelse til om nødvendigt at bruge magt for at beskytte civilbefolkningen.
Hvor og hvornår indtræder så forpligtelsen til at beskytte befolkningen?
Det handler om truslens alvor, om en afklaring af formålet med en militær aktion, om hvorvidt andre metoder ud over militær indgriben vil kunne afværge truslen, om indsatsen er proportional med den forestående trussel, og om der er en rimelig chance for succes.
Principperne stemmer ganske godt overens med de overvejelser, som Sikkerhedsrådet allerede gør sig i dag.
Danmark vil arbejde for, at der gøres et forsøg på at skabe bredere forståelse og fælles vurderinger af de trusler, verdenssamfundet står over for.
Når der skal træffes beslutning om magtanvendelse, er spørgsmålet om Sikkerhedsrådets legitimitet helt afgørende.
Derfor lægger vi vægt på, at Sikkerhedsrådet i fremtiden kommer til at afspejle verden af det 21. århundrede og ikke verden af 1945.
På grund af de store uenigheder om Sikkerhedsrådets udvidelse, som der rent faktisk er, vil det være væsentligt at drøfte spørgsmålet i et separat spor, således at andre lige så væsentlige reformtiltag ikke tages som gidsel.
Jeg vil i EU, hvor vi skal drøfte sagen her i juni, og hvor jeg har arbejdet for en fælles EUholdning til reformforslagene, plædere for, at vi ikke gør spørgsmålet om Sikkerhedsrådet til det eneste spørgsmål, vi diskuterer, så det står i vejen for alle de andre væsentlige reformforslag.
Jeg håber, at vi kan lave hele pakken, men i hvert fald skal vi sikre alt, hvad vi kan sikre, og vi må så leve med, at det nok kommer til at tage lidt længere tid med Sikkerhedsrådet.
Forhandling