Knud Erik Hansen (SF), 2001-05-10:
Jeg skal undlade at takke for en positiv modtagelse, men jeg kan så godt takke for modtagelsen og diskussionen, som måske har afklaret nogle af de ting, som er vigtige i forbindelse med asylsagerne.
Når vi har rejst diskussionen, er det jo, fordi det bekymrer os, at der kan være sager, hvor der er tvivl, og sager, som er utrolig vigtige for de personer, det drejer sig om.
Det er ikke vores fornemmelse, at det drejer sig om masser af tusinde sager, men det er i størrelsesordenen 100-200 sager, hvor der kan være tvivl, men det drejer sig også om personer, for hvem det kan være meget vigtigt, at vi får afgjort de her sager ordentligt.
Det er også vores opfattelse, at netop asylsager er svære.
Det er svære sager, hvor troværdighed ofte indgår som en meget vigtig del af bedømmelsen, og derfor er det også problematisk, at der kun er ét organ, der tager stilling til det i de sager, hvor der er tvivl.
Det er derfor vores ønske, at man får en anden personkreds, som kan være med til at bedømme ikke kun beviset, men også troværdigheden.
Så kan man sige, at i nogle tilfælde kan Flygtningenævnet genoptage sagerne som en slags tredje instans, og det var jo det, fru Elisabeth Arnold var inde på. Så havde det været mere betryggende, at det så ikke skulle være en domstolsinstans, men at man havde en anden personkreds i Flygtningenævnet, som så gik ind og bedømte de sager.
klart øge sikkerheden i bedømmelse mellem troværdighed og bevis, som det jo ofte er.
Som jeg har sagt før, er det for os ikke nogen generel kritik af Flygtningenævnet.
Vi oplever, at de generelt laver et godt stykke arbejde.
Så vil jeg godt kommentere lidt, hvad ministeren sagde
omkring instanser, og det har da også været en del af diskussionen
Jeg synes, at der er en høj grad af forvirring
omkring instanser, når man snakker om det her.
Hvis man skal sige, hvad vi har af normale instanser i vores system, så har vi et administrativt organ, og så har vi to muligheder for to domstolsafgørelser.
Her har vi Udlændingestyrelsen som en administrativ instans.
Der er vist ikke nogen af os, der er i tvivl om, at det er den administrative instans.
Dernæst har vi et domstolslignende organ, som vi synes er udmærket som første ankeinstans.
Men vi synes, det er tvivlsomt, at det står alene.
Vi synes, det er tvivlsomt, at der også sidder ministerierepræsentanter i det.
Jeg er ikke i tvivl om, at de ikke får instrukser direkte.
Det tror jeg ikke de gør, men det er alligevel repræsentanter, som har tråde tilbage til ministerierne, og som på en eller anden måde ikke skal varetage ministeriets interesser, men som alligevel kommer fra de ministerier, som har været med til at træffe afgørelsen.
Det synes vi er tvivlsomt og i virkeligheden er med til at underminere Flygtningenævnet som ankeinstans.
Jeg har svaret ministeren på det med langtrukne sager, og så vil jeg godt til sidst sige, det er rigtigt, når vi snakker om dokumenter, at man ikke kan afvise dokumenter.
Vi har fået at vide, at det gør man meget sjældent.
Tilsvarende er det også yderst sjældent - det har vi også skrevet i vores bemærkninger - at man ikke får mundtlig forhandling, hvad vi opfatter som utrolig vigtigt.
Men vi kan ikke forstå, at hvis det er praksis, at man så ikke også kan gøre det til en ret, således at asylansøgere kan sikre sig, at de kan få den mundtlige behandling, som er så vigtig, og at de også kan få fremlagt de dokumenter, som er vigtige.
Det er normal praksis i vores retssystem, at man kan fremlægge de dokumenter og de oplysninger, der er vigtige, og det burde være en ret.