Holger K. Nielsen (SF), 2002-11-14:
Jeg vil godt takke for besvarelserne.
De er jo sådan set ikke særlig overraskende, må jeg sige, og heller ikke i betragtning af det tidspunkt, vi har denne forespørgsel på. Det er jo indlysende nok, at man i en vis udstrækning står i et vadested netop nu.
Vi ved ikke helt, hvordan FN-resolutionen vil blive efterlevet og fortolket, og derfor er det også mit gæt, at det formentlig ikke er sidste gang, vi behandler denne sag.
Men jeg er da meget tilfreds med udenrigsministerens sidste betragtninger om, at man lægger meget vægt på, at den fortsatte kontrol skal ligge i Sikkerhedsrådet, og at det er en afgørende forudsætning for den danske regering.
For sandheden er, at det er et af de punkter, hvor der ikke er fuldstændig enighed.
Så sent som i dag er der en artikel i New York Times, hvor Kofi Annan ser sig nødsaget til at tage den amerikanske regering i skole og sige til den amerikanske regering: Hov, hov, hov, nu må I lige styre jer lidt, I kører en krigsretorik op, som simpelt hen er upassende i forhold til det, som blev vedtaget i FN.
Og som han ifølge New York Times siger, så må en militær aktion baseres på troværdige vidnesbyrd om Iraks obstruktion og ikke på flimrende undskyldninger for at gå i krig - en ganske stærk udtalelse fra FN's generalsekretær Kofi Annan, hvilket jo også skal ses i sammenhæng med, at Richard Perle er gået direkte til angreb på Hans Blix. Han siger simpelt hen, at Hans Blix er for blød, han har ikke tillid til ham, og det vil sige, at allerede før våbeninspektørerne er gået i gang, har højtstående repræsentanter for den amerikanske regering sået mistillid til våbeninspektørerne. Jeg mener, at der allerede på det her punkt er så meget flimmer, undskyld udtrykket, i den måde, det skal håndteres på, at jeg synes, det er meget naivt i hvert fald at hævde, at nu er verdenssamfundet enig om en bestemt strategi.
Vores forudsætning for denne forespørgselsdebat er, at der kommer en krig.
Vi er ikke et sekund i tvivl om det.
Den amerikanske regering har besluttet, at der skal være krig.
Man kan i amerikanske aviser læse, som jeg sagde indledningsvis, hvordan man har lagt den militære planlægning.
Infrastrukturen er ved at blive bygget op.
Alt forberedes til, at man kan starte en krig i starten af 2003.
Det er det, jeg synes vi skal forholde os til her i Danmark.
Jeg er godt klar over, at det ønsker regeringen ikke, for man henholder sig til, at nu har vi jo et FN-spor, vi kører ad.
Men vi kommer ikke uden om at skulle forholde os til det, og jeg synes i og for sig også, det er vigtigt, at vi i demokratiet forholder os til, om vi skal støtte en sådan krig.
I Tyskland var det et meget stort tema i den tyske valgkamp, hvor den tyske befolkning forholdt sig til det, mens vi her i Danmark konstant har stukket hovedet i busken og ikke har villet forholde os til det.
Det afgørende spørgsmål, som skal stilles, er følgende: Kan personen Saddam Hussein og det irakiske regime og de frygtelige ting, de har begået, begrunde, at man indleder en krig med de voldsomme konsekvenser, det vil få for den irakiske civilbefolkning; de voldsomme konsekvenser, det vil få for hele den mellemøstlige region; de voldsomme konsekvenser, det kan få for Iraks fremtid?
Det er det spørgsmål, vi skal stille os.
Er krig den sidste og eneste mulighed for at komme videre i Mellemøsten?
For det andet: Er en krig mod Irak et egnet middel, hvis man skal bekæmpe den internationale terrorisme?
Jeg mærkede mig, at statsministeren sagde, at der ikke var påvist nogen sammenhæng mellem Saddam Hussein og Al-Qaeda-netværket.
Det var dog altid en erkendelse.
Så siger han, at man jo aldrig kan vide, om der på et tidspunkt kan opstå en sådan forbindelse.
Nej, det kan man ikke, for der er mange ting, man ikke kan vide.
Der kan opstå mange forskellige ting.
Al-Qaeda har netværk mange steder, og jeg kan nævne mange steder, hvor de kan tænkes at få støtte.
Men betyder det, at man skal gå i krig mod de pågældende steder?
Eller rettere sagt, er en eller anden forventning om, at der på et tidspunkt kan komme en sammenhæng mellem Al-Qaeda og et regime, begrundelse nok for, at man indleder en militær aktion imod det pågældende land?
Jeg synes det ikke, og det er det grundspørgsmål, som jeg mener, at vi skal diskutere under debatten i dag.