Bodil Kornbek (KD), 2004-02-25:
Opgørelser fra kvindekrisecentrene dokumenterer desværre alt for tydeligt behovet for, at vi sætter ind over for vold mod udenlandske kvinder.
Erfaringerne viser, at gruppen af udenlandske kvinder i højere grad end de etnisk danske kvinder flytter tilbage til deres ægtemænd, højst sandsynligt fordi ægteskabet udgør grundlaget for deres opholdstilladelse.
Der er et generelt behov for at forbedre integrationsindsatsen især over for den gruppe familiesammenførte kvinder.
Det, at udenlandske kvinder bliver udvist, når de søger skilsmisse efter vold, på trods af lovens bestemmelser, er jo med til at fastholde kvinder i et voldeligt forhold
, selv om de helst ville bryde ægteskabet.
Regeringen forsikrede i sin perspektiv- og handlingsplan for 2001 og 2002, at udlændingepakken ikke ville betyde, at familiesammenførte kvinder blev tvunget til at blive hos voldelige ægtemænd af frygt for at blive udvist, hvis parret blev skilt inden 7 år.
Jeg mener ikke, at denne forsikring har vist sig at holde stik.
Situationen for de udenlandske kvinder, som lever i et voldeligt forhold, ligger mig rent faktisk meget på sinde, og jeg synes også, debatten i dag har vist, at den også ligger andre på sinde, for vi har jo her at gøre med en gruppe kvinder, der i den grad er meget afhængige af mandens forgodtbefindende.
De er sårbare, de har måske frygt, de ved ikke, hvor de skal henvende sig, de har ikke noget netværk, de er måske meget isolerede, og de kender heller ikke fremtiden.
De har måske levet i et forhold i 4 år, og de kan risikere at blive udvist.
Så vi er enige med De Radikale i, at problemstillingen med de udenlandske kvinder og deres børn naturligvis har flere aspekter, og at det er en sag, der trænger til at være fokus på, hvilket jo så også afspejles i de to forslag i dag.
Vi mener, at det er rimeligt, at voldsramte familiesammenførte kvinder i højere grad end i dag i det mindste bevarer deres midlertidige opholdsgrundlag i Danmark efter ægteskabets ophør.
Der bør være formildende omstændigheder i forbindelse med kvindens og eventuelle børns ansøgninger om fortsat opholdstilladelse efter skilsmisse, når det dokumenteres, at der har været vold eller misbrug involveret. Jeg undrer mig en lille smule over, at jeg i bemærkningerne til B 99 kan konstatere, at der tilsyneladende er en modvilje i Udlændingestyrelsen mod at benytte voldsbestemmelsesmuligheder for at lade kvinderne beholde deres opholdstilladelse. Hvis det er korrekt, så mener vi, at det er meget vigtigt, at det er et område, vi får set på og taget fat på.
Når det drejer sig om punkt 5 i B 99, der understreger behovet for, at politiet er omhyggeligt med at dokumentere en kvindes fysiske og psykiske tilstand efter henvendelse på grund af vold, så er vi også enige i dette punkt.
Det er ofte vanskeligt for kvinderne at dokumentere overgrebene, samtidig med at samlivet forhindrer kvinden i at få en tilknytning til Danmark og et socialt netværk, hun kan betro sig til, eller en, som kan observere, hvad det er der rent faktisk foregår. Med hensyn til B 98: Selv om jeg sagtens kan forstå bevæggrundene bag punkterne 3 og 4 i dette forslag, som går ud på, at man fratages adgang til familiesammenføring med en udenlandsk ægtefælle i op til 10 år, efter at det kriminelle forhold har fundet sted, kan jeg ikke lade være med at sige, at jeg synes, det er yderst sjældent, at vi fra De Radikales side hører tale om en tillægsstraf.
Opfattelsen i det parti plejer da ellers at være ideen om, at alle er lige for loven, men der er vel egentlig tale
om, at her kommer der så en yderligere straf, når en mand, der ellers har udstået sin straf, fratages adgang til familiesammenføring.
Jeg har ikke nogen lette svar på de her ting, og jeg siger heller ikke, at jeg ikke kan tilslutte mig et sådant tiltag, men nogle gange tror jeg, det er vigtigt, at man problematiserer over de løsninger, man finder, fordi der altid kan opstå nogle nye problemstillinger, man i hvert fald bør forholde sig til.
Derudover er der også den part, som man ønsker at beskytte med forslaget, og man kunne stille det spørgsmål: Hvad med den pågældende kvindes ret til at ansøge?
Skal hendes mulighed begrænses af, at hendes mand er tidligere straffet?
Som sagt er der ikke nogen enkle svar på nogle meget komplicerede spørgsmål, men hver gang man foretager en stramning, er det i hvert fald vigtigt, man stiller hele spektret op for det, vi står over for.
Det er jo en af de ting, vi gerne vil se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Derfor vil vi selvfølgelig også se positivt på forslagene under udvalgsarbejdet og se på de problemstillinger, der eventuelt kan løses på anden vis, så Kristendemokraterne er meget positive.