Brian Mikkelsen (KF), 2005-03-17:
Tak for inspirationen til debatten, tak for de konstruktive ord.
Hr. Mogens Jensen nævnte, at kommunalreformen ikke skal bruges til besparelser.
Der vil jeg sige, at det jo er hele udgangspunktet for denne her øvelse.
Øvelsen er at intensivere og prioritere den kulturpolitiske indsats.
Så kan man jo efterfølgende selv vælge, hvordan man vil prioritere sine midler, men selve strukturreformen, kommunalreformen, er et nulsumsspil forstået på den måde, at der ingen besparelser er som følge af kommunalreformen.
Så tog ordførerne fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Enhedslisten jo lige turen en gang til med musikskolerne.
Udgangspunktet er jo, at regeringen finder det vigtigt, at alle landets børn og unge kan få et tilbud om musikskoleundervisning.
Der var heldigvis en erkendelse fra et par af ordførerne af, at det er et fremskridt, det, der vil blive gennemført med denne her lov, nemlig at vi får en musikskole i alle kommuner.
Grunden til, at vi gør det lovpligtigt for kommunerne at drive en musikskole – som det nye danmarkskort tegner sig er det måske 99 kommuner – er, at så vil alle danske borgere have adgang til en musikskole.
Musikskolerne er tydeligvis også en lokal opgave, som kommunerne hidtil har løftet på fornem vis, for det første fordi kommunerne er ansvarlige og gerne vil udføre deres opgaver bedst muligt, og for det andet fordi borgerne forventer den bedst mulige service i forhold til musikskoler, som er et populært aktiv.
Det er også helt i kommunalreformens ånd, at kommunerne overtager det fulde økonomiske ansvar for musikskolerne.
Det er jo kommunerne, der i forvejen driver musikskolerne, og deres virke retter sig primært mod kommunens egne borgere.
Efter kommunalreformen vil de større kommuner så være endnu bedre rustet til at løfte denne vigtige opgave, og det er jeg også sikker på at de vil gøre.
Der har også fra et par af ordførernes side været udtrykt bekymring for, at når man nu flyttede statens tilskud over til det kommunale bloktilskud, så ville midlerne blive brugt til andre formål.
Det har jeg meget svært ved at forestille mig i betragtning af den store succes, musikskolerne jo i dag er i kommunerne.
Endvidere har der også været udtrykt bekymring for, om musikskolerne vil opretholde deres nuværende faglige aktivitetsniveau, uden at der bliver fastsat bindende minimumskrav.
Den bekymring mener jeg er ubegrundet af flere grunde.
Lad mig først sætte denne her problemstilling i de rette proportioner.
Det er faktisk allerede i dag helt overvejende kommunerne selv, der finansierer musikskolernes drift.
Staten kan kun yde tilskud til musikskolernes lønudgifter til lærere, og i år lå tilskuddet på godt 15 pct. – jeg gentager: 15 pct. Statsstøtten til musikskolernes samlede udgifter er derfor langt mindre.
Kommunerne ved godt, at musikundervisning er et meget borgerefterspurgt emne, og det er mit klare indtryk, at det er et højt prioriteret emne på den kommunale dagsorden.
Langt, langt de fleste kommuners musikskoler lever da også i dag op til Kunstrådets vejledende retningslinjer for kvalitet og aktivitet, uden at der gælder nogen statsfastsatte minimumskrav.
Og det er det, der er det væsentlige at holde fast i.
Vi har drøftet sagen med KL – det er jo Folketingets samarbejdspartner på det her område – og både KL og Kulturministeriet forventer, at det nuværende aktivitetsniveau som minimum vil blive fastholdt, efter at musikskolernes finansiering fra den 1. januar 2007 fuldt ud overgår til kommunerne.
Vi har så også aftalt med KL, at i en 4-årig overgangsperiode efter 2007 viderefører vi den systematiske dataindsamling vedrørende aktivitetsniveauet i landets musikskoler.
Og så har vi jo mulighed for at vurdere, om niveauet som minimum fastholdes, som det kendes i dag, eller om vi skal gribe ind politisk.
Vi har også valgt – og det har et par af ordførerne heldigvis også givet konstruktive tilkendegivelser i forhold til – at lade staten overtage finansieringen af de musikalske grundkurser.
Det har vi fundet mest hensigtsmæssigt for at sikre sammenhæng med de øvrige uddannelsesled i den musikalske fødekæde og skabe en entydig ansvarsplacering af opgaven.
Så er der hele diskussionen om de rytmiske spillesteder, som fru Ellen Trane Nørby også var inde på, som spiller en utrolig vigtig rolle i den musikforståelse, vi har som danskere, nemlig at have muligheden for, at man kan gå ud og spille sin musik live.
Det har vi også valgt at prioritere, for vi overtager som stat de amtslige tilskud, således at de rytmiske spillesteder fremover bliver finansieret af staten og kommunerne.
Hr. Mogens Jensen nævnte også en bekymring for, at der ikke var obligatoriske musikudvalg.
Sagen er den, at i dag er der jo ikke obligatoriske musikudvalg.
De er frivillige på amtsplan.
Det er så muligt nu for kommunerne at oprette lokale musikudvalg, hvis man har lyst til det.
Hvis man som kommune eller flere kommuner i fællesskab nedsætter lokale musikudvalg, har man så et råd, et udvalg, som man kan spille noget pingpong med.
Det er også præciseret i lovbemærkningerne, at flere kommuner kan gå sammen om at etablere et sådant musikudvalg, og at der ikke forventes en forøgelse af antallet af lokale musikudvalg i forhold til den ordning, der gælder i dag.
Et par af ordførerne har også nævnt de musikaktiviteter, som er støttet af amterne i dag, og som ikke er omfattet af en egentlig lovregulering.
De aktiviteter vil blive videreført, hvis det er egentlig drift.
Jeg mener, at vi med det her lovforslag har givet musikken et løft, at vi har sikret en mere enkel struktur, og at vi også har satset målrettet og prioriteret med hensyn til de opgaver, som virkelig har betydet noget.
Den musikalske fødekæde bliver der mere gennemsigtighed i, og der bliver også mere muskelpower bagved, samtidig med at vi også påtager os et ansvar for det øverste led i den musikalske fødekæde, nemlig dele af symfoniorkestrene.