runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Nej, men det bliver endnu værre.
Hr. Tom Behnkes indlæg er det skinbarlige vrøvl.
Altså, undskyld mig, når vi på landsplan laver et forslag om en fattigdomsgrænse og vi så har nogle folk, der følger det op lokalt i Odense og mener, at der i Odense skulle være en fattigdomsgrænse, så kan hr. Tom Behnke da ikke udlede deraf, at det betyder, at man i Odense vil have en anden fattigdomsgrænse end i resten af landet.
Så det indlæg, hr. Tom Behnke kom med, er ikke alene lommefilosofi, det er også fuldstændig uigennemtænkt, og det er endnu værre, for forudsætningen i filosofien er i hvert fald, at man tænker sig om.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-03:
Jeg synes, hr. Villy Søvndal i sit spørgsmål allerede har anerkendt, at det er mere problematisk end som så.
Jeg kan forstå, at hr. Villy Søvndal synes, at gruppen af studerende er en helt anden gruppe, og det er netop det, der er grunden til min bekymring: Man kommer til at skære alle over én kam og får derfor ikke sat målrettet ind på at afdække, hvad det er for nogle vilkår, der gør sig gældende.
Vi har flere gange diskuteret forskellige familietypeeksempler.
Her er det netop vigtigt at se på, hvad grunden er til, at familien har de udgifter, den har, og her kan vi meget let komme til at forskelsbehandle dem, der har sparet op, og dem, der har taget nogle lån.
Derfor synes jeg ikke, en fattigdomsgrænse er et egnet redskab, for hvad siger den egentlig om ens økonomiske situation som sådan?
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg var glad for at få udredt hr. Tom Behnkes filosofier, for jeg synes måske, de nærmer sig lidt – undskyld – lommefilosofier, jo nærmere vi kommer frem.
Jeg forstår, at SF’erne i Odense har foreslået en fattigdomsgrænse for Odense, men det er formentlig, fordi de er sat til at være byrådsmedlemmer i Odense.
Når hr. Tom Behnke derfra udleder, at det formentlig betyder, at folkene i Odense vil have en anden fattigdomsgrænse end andre steder i landet, må jeg spørge: Står det i forslaget, eller hvor har hr. Tom Behnke det fra?
Hensigten med forslaget er jo netop at starte en diskussion.
Vi kan have mange forskellige synspunkter om, hvilke grupper der ikke skal med.
Jeg synes f.eks., at gruppen af studerende bredt set er helt anderledes, fordi de tilbringer en periode af deres ungdom på et lavt indkomstniveau og til gengæld opnår en høj indkomst resten af livet.
Det er sådan noget, man kan sætte sig rundt om et bord og diskutere, men det fjerner ikke behovet for at værne mod den fattigdom, som den familie, vi mødte i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg lige for sommerferien, lever i.
Familiens rådighedsbeløb bliver sænket fra 5.300 kr. om måneden til 2.800 kr. om måneden, når skat, husleje, medicin osv. er betalt.
Så selv om man ikke kan yde hele verden retfærdighed, forstår jeg ikke socialministerens afvisning af at gøre det for de allerdårligst stillede.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Med dette beslutningsforslag ønsker SF at udarbejde en beskrivelse af det mindste acceptable leveniveau i Danmark.
Motivet er godt, idet SF bekymrer sig om de fattigste i Danmark, men forslaget er desværre ubrugeligt.
En fattigdomsgrænse er ganske enkelt ikke et brugbart instrument til at hjælpe mennesker, der har det økonomisk svært.
Med en fattigdomsgrænse vil man blot tilrette de sociale ydelser efter grænser frem for at målrette ydelserne til de grupper, der har brug for specifik hjælp for at blive hjulpet ud af lavindkomstgruppen.
I Venstre mener vi, at de sociale ydelser skal indrettes sådan, at der er et incitament til at komme i beskæftigelse og dermed ud af lavindkomstgruppen.
En fattigdomsgrænse vil forplumre dette og derfor netop ikke modvirke dette.
Selv om der i Danmark er nogle, der ikke har lige så stor indtægt som andre, er der ikke reel fattigdom i Danmark.
Ingen må gå sultne i seng, ingen behøver at undvære tag over hovedet, og sammenlignet med landene omkring os har vi i Danmark en høj gennemsnitlig indkomst og en meget lige indkomstfordeling.
Der er endvidere stor mobilitet i lavindkomstgruppen, idet kun én ud af hundrede bliver i lavindkomstgruppen i 10 år i træk.
Hvilket indkomstniveau kan i øvrigt siges at være rimeligt objektivt set?
Hvem skal bestemme, hvad der er den rigtige indkomst, og hvad med de mennesker, der vælger at nedprioritere arbejdet for en stund og i stedet hellige sig familien?
Når vi endvidere i Venstre mener, at forslaget er ubrugeligt i arbejdet med at bekæmpe fattigdom, skyldes det, at en fattigdomsgrænse kan risikere at blive det loft frem for den bund for, hvor meget vi alle sammen synes, vi vil støtte de svageste grupper med.
Det er næppe med den hensigt, SF har fremsat forslaget, og det er næppe det resultat, SF ønsker at opnå, så på den baggrund kan Venstre ikke støtte forslaget.
Tom Behnke (KF), 2006-02-03:
Som det er blevet nævnt, er der jo tale om en genfremsættelse, og jeg skal i det store og hele henvise til, hvad Det Konservative Folkepartis ordfører sagde sidst, man behandlede et lignende forslag fra SF.
Vi kan ikke støtte beslutningsforslaget, vi er ikke indstillet på at lave denne stigmatisering, sætte folk i bås eller for den sags skyld stemple folk i panden.
Det er langt vigtigere for os at se på, hvad vi gør for at løfte de grupper, som ikke har så meget at gøre godt med i det daglige, end at lave en eller anden form for kategorisering.
Det næste, der gør sig gældende, er, at penge ikke er alt.
Man kan ikke bare måle på økonomien.
Der er jo situationer, hvor familier vælger, at den ene i en kortere eller længere periode går derhjemme.
Det giver en anden økonomisk situation, men det kan være noget, man vælger at gøre.
Der kan være situationer, hvor man som selvstændig erhvervsdrivende i kortere eller længere perioder ikke har det samme økonomiske råderum.
Der kan være perioder, kortere eller længere, hvor man er studerende og f.eks. er på SU.
Man er vel ikke nødvendigvis fattig, fordi man er på SU.
Det er vel egentlig det, vi skal satse på, fokusere på og arbejde for.
Det sidste, jeg vil sige, er, at i forhold til f.eks. de studerende hørte vi jo Socialdemokratiets ordfører sige, at de studerende skulle undtages, de skulle ikke være omfattet af den her fattigdomsgrænse, for det er jo sådan en særlig gruppe i en særlig situation, og for dem har vi jo SU’en, og det er ligesom det, der er niveauet, når man er studerende.
På samme måde kunne man vel egentlig spørge, om man ikke for alle andre grupperinger må sige, at det er en særlig situation, der gør sig gældende for dem, og derfor har vi et særligt niveau for dem, altså en særlig fattigdomsgrænse for forskellige grupperinger i samfundet.
Enhver form for offentlig ydelse er jo målrettet den pågældende gruppe, hvor vi jo her i Folketinget har lagt os fast på, hvad niveauet skal være.
Derfor kan det jo næsten ikke være rimeligt at tale om, at man skal have sådan et generelt beløb, for alle vil alligevel være omfattet af en undtagelse, jævnfør bl.a. det, som Socialdemokratiets ordfører sagde.
Derfor bliver det noget vanskeligt at forholde sig til, at vi laver sådan et eller andet fast beløb og siger, at alle, der ligger under det, pr. definition er fattige.
Det tror jeg ikke man kan gøre op så enkelt og så simpelt.
Vi kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
Jeg er helt med på, at man ikke skal sætte et stempel i panden på folk, det bryder jeg mig absolut ikke om.
Det sker så desværre i et vist omfang alligevel.
Men jeg vil gerne høre, om De Konservatives ordfører mener, at skatteministeren sætter et stempel i panden på folk, når han nu har lavet nogle regler om, at en enlig voksen ikke har råd til at betale af på gæld, hvis han har mindre end 4.600 kr. tilbage om måneden at leve for, efter at boligudgifterne er betalt, og at man generelt slet ikke har råd til at betale af på gæld, hvis man er på kontanthjælp, altså også på den almindelige kontanthjælp og ikke kun på de ydelser, hvor der er skåret endnu mere.
Tom Behnke (KF), 2006-02-03:
Det er klart, at når man laver nogle spilleregler om, at folk er berettiget til ydelser, service eller muligheder i nogle givne situationer, så må man også ridse op, hvad de givne situationer er, og der må man selvfølgelig sætte nogle beløb på.
Det, jeg sagde lige før, var præcis, at vi jo allerede i dag har en lang række beløb og grænser og rammer for, hvad der kan lade sig gøre, og hvad der ikke kan lade sig gøre, alt efter hvilken situation man er i her i livet.
Men det at have et fælles præcist beløb giver ikke meget mening, for alle de her grupperinger vil så være undtagelserne.
Jeg har set i en avisartikel, at SF i Odense ønskede, at man skulle have sådan en særlig fattigdomsgrænse, hvis man bor i Odense.
Det er måske også rigtigt set, for det er vel ikke ligegyldigt for fattigdomsgrænsen, hvor i Danmark man bor.
Leveomkostningerne er jo forskellige i Danmark, alt efter hvor man bor.
Så vi vil altså have forskellige satser, alt efter hvad gruppering man er i, vi vil have forskellige satser, alt efter hvor i landet man bor, vi vil i det hele taget have en lang række forskellige satser.
Derfor vil det her tal udelukkende være et teoretisk tal, som ikke kan bruges til noget.
Det, vi burde bruge kræfterne på, var at arbejde på at give folk muligheder for at komme højere op.
Line Barfod (EL), 2006-02-03:
F.eks. vurderede man i Københavns Kommune, at folk kunne klare sig for 2.500 kr. om måneden, mens man i Frederiksberg Kommune vurderede, at man skulle have 3.000 kr. om måneden.
Nu har skatteministeren altså sagt, at man over hele landet skal have 4.600 kr. om måneden, og det gælder for alle slags grupper.
For alle slags grupper har man sagt, at hvis folk har under 4.600 kr. om måneden, har de ikke råd til at betale af på gæld, og der har man altså ikke lavet alle mulige undtagelser for forskellige grupper, hverken studerende eller andre.
Man har sagt, at folk skal have over det beløb for at have råd til at betale af på offentlig gæld.
Tom Behnke (KF), 2006-02-03:
Vi har et eneste ønske fra konservativ side, og det er, at vi tager hånd om de svageste i vores samfund, giver dem muligheder for at komme højere op og få et bedre liv.
Det er det, vi ønsker at kæmpe for, og det er det, vi kæmper for.
Det med at have nogle teoretiske tal, nogle teoretiske linjer osv. siger os ikke noget i den sammenhæng.
Det er det, vi skal bruge vores kræfter på, og ikke alt muligt andet teoretisk.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Det kan jo være, hr. Villy Søvndal måske er blevet en anelse træt, nu når vi har diskuteret fattigdomsgrænse.
Med hensyn til hr. Villy Søvndals sådan gentagne beslutningsforslag her om fredagen og det patent, som hr. Villy Søvndal gerne vil tage på den sociale retfærdighed, kan man så hjemme i stuen vurdere, om hr. Villy Søvndal er talsmanden for den sociale retfærdighed.
Det synes jeg sådan set vi hver især må prøve at forholde os til, og så kan man jo konstatere, at i beslutningsforslaget her fremhæves USA som eksempel på et land, hvor man har defineret en fattigdomsgrænse, og så kan man jo spørge hr. Villy Søvndal: Hvordan er det i USA?
Hvordan er den sociale retfærdighed i USA?
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Undskyld, at jeg kom til at kalde hr. Hans Andersen for hr. Jens Andersen, det skal ikke ske mere.
Jeg ønsker ikke at tage patent på social retfærdighed, SF ønsker ikke at tage patent på social retfærdighed.
Vi ville gerne, at vi var nogle flere.
Det, der jo bekymrer os, er, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti slet ikke har blik for det her.
Det er jo derfor, vi bliver nødt til at rejse de her diskussioner og rejse forslagene.
Så hvis det var sådan, at Venstre forstod den sociale ulighed, der opstår i de her år, og gjorde noget over for den, ville vi ikke holde os tilbage et sekund fra at rose for det.
Men sådan er det jo ikke.
Venstre vil ikke anerkende det, Venstre vil ikke gøre noget ved det, selv når vi får rapporter, som regeringen selv har bestilt.
Hans Andersen (V), 2006-02-03:
Det var nok meget belejligt, at hr. Villy Søvndal ikke svarede på det med USA, for man kan jo godt sidde derhjemme og tænke: Hvordan er det nu, det foregår i USA?
Er den sociale retfærdighed blevet større af, at man har defineret en fattigdomsgrænse i USA?
Det næste er, at man konstaterer, at svaret fra hr. Villy Søvndal med hensyn til at hjælpe mennesker, der har det økonomisk svært, bare er: Send flere penge.
Der bliver overhovedet ikke nævnt noget om, at et job måske var løsningen på det her problem, eller at der blev fulgt op med behandlingstilbud – den rettighed, der nu er givet mennesker, der har det svært.
Den rettighed er givet i denne regerings periode og ikke i den tidligere regerings periode med støtte fra SF.
Så det synes jeg bare er en markant forskel i forhold til tidligere tiders socialpolitik i Danmark.
Villy Søvndal (SF), 2006-02-03:
Jeg starter i USA.
Det er rigtigt, at USA har en officiel fattigdomsgrænse.
Det er jo derfor, vi kan konstatere, at antallet af fattige i USA voksede, hvis jeg husker rigtigt, med 1,2 millioner under Bushs regering fra 2004 til 2005.
Det betyder, at man dér har et mål for, om fattigdommen vokser.
Det kan man så vælge at gøre noget ved eller lade være med at gøre noget ved det.
Et sådant mål har vi ikke i Danmark, og det er det, vi gerne vil have.
Men jeg forstår modsat godt, at regeringen ikke vil have det, for det ville jo bryde fuldstændig med det glansbillede, som Venstre og De Konservative og Dansk Folkeparti forsøger at tegne.
Det vil vise et grimt billede af et Danmark, der bliver stadig mere skævt.
Det billede ønsker Venstre ikke frem, og derfor vil man ikke have den her fattigdomsgrænse.
Så var hr. Hans Andersen kort inde på behandlingsgarantien vedrørende alkohol.
Hr. Hans Andersen ved jo godt, at det var SF’s forslag, og selvfølgelig støtter vi de forslag, vi selv stiller.
Alt andet ville da være morsomt, i hvert fald lidt komisk.
Tom Behnke (KF), 2006-02-03:
Det er til hr. Villy Søvndals bemærkning om, at jeg sådan nærmest blev helt filosofisk udi geografien.
Det er rigtigt, det blev jeg, og det var heldigvis kun filosofisk.
Det var for at prøve at give et billede af, hvor vanskeligt det her måske i virkeligheden er.
Min filosofi var inspireret af noget meget, meget konkret, nemlig et konkret forslag fra SF, som var gengivet i Fyens Stiftstidende den 3. november 2005: Hvad vil det sige at være fattig i Odense?
Det vil SF have defineret.
Partiet ønsker, at Odense skal have en officiel fattigdomsgrænse.
Så det er altså SF, der lægger op til, at Odense skal have sin egen fattigdomsgrænse, og der må så implicit deri ligge, at andre steder skal have deres fattigdomsgrænser.
Det var det, jeg prøvede at filosofere over ved at sige: Det er noget vanskeligt at lægge sig fast på alle de her ting.
Det var det, jeg filosoferede over, og derfor kunne konkludere, at det her selvfølgelig ikke holder.
Jeg er glad for hr. Villy Søvndals svar, for det, vi kan konstatere, er, at min filosofi hermed er gjort til en lommefilosofi ved det, at jeg har forholdt mig til, hvad SF i Odense har foreslået, så SFOdenses forslag er lommefilosofi.
Det er det, hr. Villy Søvndal står og siger, og det er jeg for så vidt ikke uenig i.
Jens Kirk (V), 2006-02-03:
Man kan sige, at bierne vel også var de første, vi hørte om som små.
Ser vi helt konkret på det, så omfatter biavlen i Danmark så vel erhvervsbiavlere som deltidsbiavlere og hobbybiavlere.
I alt har vi vel ca. 4.000 biavlere i Danmark, hvoraf 100, kun 100, er professionelle fuldtidsbiavlere, ca. 700 er deltidsbiavlere, og endelig er ca. 3.200 hobbyavlere.
Målgruppen er altså en sammensat kreds, idet biavl og bestøvning understøtter erhvervsliv, naturliv og fritidsliv.
Derfor også det offentliges interesse i dette.
Den direkte produktion er vel ca. 50 mio. kr. værd, mens værdien af biernes arbejde, nemlig bestøvning bl.a. af kløver, frø, frugter og bær, vel er 10-20 gange større, ja, måske endnu større – altså ikke uvæsentlig.
Efter loven kan ministeren nedsætte et udvalg, som ud over at skulle arbejde mere med f.eks. spørgsmål af bisygdomsmæssig og skadevoldende karakter også bredt skal arbejde med biavl, f.eks. i forbindelse med bestøvning, rekruttering til erhvervet, uddannelsesspørgsmål, udmøntning af honningprogrammet og biavlens lønsomhed.
Efter loven kan ministeren også udnævne biinspektører, sådan at vi kan få hånd i hanke med, om der bliver kørt frem efter loven.
I øvrigt bifalder Venstres ordfører, at der også er blevet plads til at nævne de brune bier på Læsø med fire linjer og fastholde den ordning, vi har vedrørende dem.
Venstre kan støtte forslaget.
Rune Lund (EL), 2006-02-03:
Jeg er meget glad for, at ordføreren for Socialdemokraterne lægger så meget vægt på, at international lov skal overholdes.
Men jeg må også sige, at jeg har læst det notat, som vi har fået oversendt fra Europaudvalgets sekretariat, og hvor der klart står, at den fiskeriaftale, som er indgået, indeholder fiskemuligheder ud for Vestsahara, samtidig med at Kommissionen siger, at den ikke mener, at aftalen bryder nogen international lov.
Det mener jeg faktisk er i direkte modstrid med det juridiske responsum, som ministeren også nævnte, og som klart siger, at det er et meget stort problem, hvis Marokko gør den slags ting i modstrid med interesserne og ønskerne hos Vestsaharas befolkning.
Der er ingen tvivl om, at sådan en fiskeriaftale er i modstrid med sådanne ønsker.
Så jeg vil gerne spørge: Hvis der er en konflikt mellem EU-Kommissionens fortolkning af, hvad der er international lov, og Sikkerhedsrådets og FN’s fortolkning af, hvad der er international lov, hvilken fortolkning skal vi så rette os efter ifølge Socialdemokratiet?
Mette Gjerskov (S), 2006-02-03:
Mig bekendt drejer det juridiske responsum sig om olieudvinding.
At det kan sidestilles med fiskeri, skal jeg ikke udelukke, men det er netop derfor, vi har bedt Kommissionen om at bekræfte, at der ingen problemer er.
Hvis ikke de kan bekræfte det, har vi en anden situation.
Men før vi har fået det hundrede procent afklaret, kan vi ikke tage stilling til det.
Det, der er det væsentlige i den her sag, er, at vi ikke vil krænke nogen i forhold til folkeretten.
Så det mener jeg burde være svaret på hr. Rune Lunds spørgsmål.
Vi vil ikke krænke nogen i forhold til folkeretten.
Det er det, der er det væsentlige.
Får vi et juridisk responsum på, at vi her har et problem, er der en anden situation i forhold til den fiskeriaftale.
Rune Lund (EL), 2006-02-03:
Jeg takker for, at Socialdemokraterne lægger meget vægt på, at vi ikke skal bryde international lov i den her sammenhæng.
Jeg er sikker på, at Socialdemokraterne kan ende med at have en god stillingtagen til det her forslag, når det engang skal forhandles i Folketingets Europaudvalg.
Jeg synes nu, at det havde været mere smart at stemme for det her beslutningsforslag.
For det, beslutningsforslaget egentlig går ud på, er at sige: På linje med den frihandelsaftale, som USA har indgået med Marokko, og hvor der specifikt står, at Vestsahara er undtaget, skal vi, når EU på medlemsstaternes vegne indgår en fiskeriaftale med Marokko, sige, at man godt kan indgå sådan en fiskeriaftale og diskutere indholdet i den, men at vi skal sikre os, at den ikke omfatter områder i det besatte Vestsahara.
Mette Gjerskov (S), 2006-02-03:
Jeg synes, det er væsentlig at sige, at vi ikke kan vide, hvad det bliver nødvendigt at indføre i den her aftale, før vi har fået svaret om folkeretten fra Kommissionen.
Jeg kan ikke udelukke, at vi vil være med til at stille forslag om både det ene og det andet, afhængigt af, hvad det er for et svar, vi får fra Kommissionen.
Men det væsentlige er altså, om folkeretten bliver overholdt; det er det, vi vil lægge vægt på i de her forhandlinger.
Så handler det selvfølgelig også om, hvad vi kan blive enige med de andre om i EU, sådan er EU-samarbejdet jo.
Men det væsentlige må være, og det er det, vi sætter fokus på netop ved at spørge kommissæren, at folkeretten skal overholdes på alle områder, også ved den her fiskeriaftale.
Mia Falkenberg (DF), 2006-02-03:
Naturligvis kan EU ikke overtræde folkeretten, når der indgås partnerskabsaftaler, hverken når det gælder fiskeri eller noget andet.
Der er tale om et ikkeselvstyrende område, hvilket skyldes de historiske konflikter, der har været om afgrænsningen af territoriet.
Efter folkeretten skal udnyttelsen af sådanne områder ske til gavn for de lokale indbyggere.
Det har FN’s undergeneralsekretær klart slået fast, hvilket også er omtalt i Enhedslistens forslag.
Allerede derfor må det kunne slås fast, at der ikke i sig selv er noget folkeretligt til hinder for at udnytte naturens, herunder havets, ressourcer i Vestsahara, så længe det sker på en måde, der tilgodeser de lokale interesser.
Som bekendt er det Kommissionen, der forhandler denne aftale på vegne af EU.
Det er derfor også Kommissionen, som varetager udformningen af og bærer ansvaret for aftalens endelige indhold.
Hvis Kommissionens aftale skulle vise sig ikke at være i overensstemmelse med gældende folkeret, har jeg efter det, som fødevareministeren har fremført i dag, en klar forståelse af, at Danmark vil stille sig afvisende.
I denne forbindelse vil jeg gerne kvittere for, at regeringen ved at afkræve et svar fra fiskerikommissær Joe Borg klart har signaleret, at man tager spørgsmålet alvorligt.
Det kan vi i Dansk Folkeparti kun være tilfredse med, og jeg skal derfor på denne baggrund meddele, at vi stemmer nej til Enhedslistens forslag.
Helle Sjelle (KF), 2006-02-03:
Det er forslagsstillernes ønske, at regeringen arbejder for, at den fiskeriaftale, der forhandles mellem EU-Kommissionen og Marokko, ikke kommer til at omfatte Vestsaharas farvand.
Begrundelsen for det er bl.a., at en fiskeriaftale efter Enhedslistens opfattelse kan tolkes som en anerkendelse af Marokkos krav på Vestsahara.
Lad mig starte med at slå fast, at det er vores forhåbning, at der findes en løsning på konflikten mellem Vestsahara og Marokko.
Det arbejder FN jo som bekendt allerede på, og vi mener derfor ikke, at det er hensigtsmæssigt, at vi direkte modarbejder denne her fiskeriaftale på nuværende tidspunkt.
Vi hæfter os ved, at aftalen bl.a. har til formål at udvikle og modernisere Marokkos fiskerisektor gennem finansielle midler fra EU.
Det mener vi er positivt.
Vi bør naturligvis arbejde for at etablere partnerskabsaftaler som denne, der kan medvirke til at udvikle de enkelte lande.
Det skal der ikke være nogen tvivl om at vi mener er meget vigtigt.
Udnyttelse af ressourcerne skal indebære, at der tages hensyn til den selvstyrende lokalbefolknings behov, ligesom udnyttelsen af naturressourcerne skal komme lokalbefolkningen til gode.
Vi er klar over, at Vestsaharas tilhørsforhold fortsat er uafklaret, og at Marokko stadig gør krav på området.
Vi mener dog ikke, at fiskeriaftalen foregriber Vestsaharas tilhørsforhold.
Det er altså ikke sådan, at vi efter vores opfattelse med denne her aftale anerkender Marokkos krav på Vestsahara.
Der er ingen afklaring p.t. på det område.
Derfor ser vi heller ingen grund til på nuværende tidspunkt direkte at modarbejde fiskeriaftalen, der omfatter Vestsaharas farvand, og derfor støtter vi ikke forslaget.
Rune Lund (EL), 2006-02-03:
Det, som det her beslutningsforslag går ud på, er jo ikke decideret at modarbejde en fiskeriaftale.
Det er at lade sig inspirere af USA.
Enhedslisten har i denne her sag ladet sig inspirere af USA.
Vi har kigget på USA, som har lavet en frihandelsaftale med Marokko, som siger, at sådan en aftale har man, men man udelukker specifikt, at den omfatter det besatte Vestsahara.
Det fremgår meget, meget klart i den aftale.
Hvad er det, der er ufornuftigt i at udelukke Vestsahara, når det nu er et ulovligt besat område?
Kunne Det Konservative Folkeparti ikke lade sig inspirere af USA på dette område?
Helle Sjelle (KF), 2006-02-03:
Jeg vil bare gerne slå fast, at vi vil sikre, at folkeretten naturligvis bliver overholdt på det her område, før der bliver indgået en endelig aftale.
Det er det, der er vigtigt for os.
Jeg synes ikke umiddelbart, at der er noget at lade sig inspirere af her.