Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-03-14:
Men det må vi prøve at tage alvorligt og se, om ikke det kan løses også ved hjælp af bærbar it.
Vi har kunnet høre, at nogle af deputationerne mener, at de ikke kan have deres journalsystemer og sager med, fordi dette står i et bestemt edb-system.
Der ved vi jo her i Folketinget, at det kan løses ved hjælp af bærbar it, og det ved vi også er noget af det politiet allerede nu arbejder med.
Så mon ikke det kan løses?
Hvor der er en vilje, er der en vej.
Det er en omfattende reform af politiet og domstolene, vi i dag tager hul på.
Venstre har fra starten været med i arbejdet, og vi tilslutter os selvsagt forslaget.
For så vidt angår politiet, er det et varmt ønske hos Venstre, at politiet udnytter ressourcerne bedst muligt for borgerne, og at politiet er på pletten, når borgerne har brug for det.
Der er brug for flere politistationer på hjul, der kommer ud til borgerne.
Derimod har borgerne ikke brug for f.eks. i nattetimerne at gå på politistationen, og derfor er det ikke på politistationen, politifolkene skal være.
Vi ønsker, at der skal være færre høvdinge, og at de høvdinge, der så bliver tilbage, skal samles i færre politikredse.
Derved bliver politikredsene mere bæredygtige og kan påtage sig flere opgaver.
Det er Venstres ønske, at så mange som muligt af de opgaver, der i dag ligger hos rigspolitiet, flyttes ud i kredsene.
Større politikredse giver større faglighed, og det er der brug for i en tid med organiseret kriminalitet og stadig stigende grænseoverskridende kriminalitet.
Det er vigtigt at understrege, at patruljevognene bliver en del af fremtidens nærstationer, og at vi her fra Folketinget vil føre en nøje kontrol med, at det, vi kalder responstiden, nu også holdes i ave.
Legalitetskontrollen skal styrkes til gavn for borgernes retssikkerhed, og derfor er vi tilfredse med, at anklagemyndigheden har fået en større uafhængighed, men at vi stadig sørger for, at politiet og anklagemyndigheden i kredsene kan arbejde side om side.
Det er også vigtigt for Venstre, at politiledelserne og kommunernes ledelse i de større enheder holdes fast på et fælles ansvar for det kriminalitetsforebyggende arbejde.
Men vi har også herinde et ansvar for i fremtiden at tænke mere rationelt og mindre populistisk.
Der skal ikke bare ansættes flere politifolk i sorte bukser.
Pengene skal kunne bruges på andre måder.
Politiet skal have de bedste redskaber til en effektiv efterforskning.
Der er meget ny it på markedet, og det skal politiet i højere grad have mulighed for at bruge til gavn for en mere effektiv indsats i kampen mod kriminaliteten.
Med forslaget ændres hele politiets organisation.
De, der har den faglige viden, skal træffe beslutningerne, også de økonomiske.
Det lyder som en selvfølge, men det har det ikke været.
Vi skrotter nu en oldnordisk ordning og organiserer politiet i overensstemmelse med selvfølgelige og moderne organisations- og ledelsesprincipper.
Derfor vil der også i udnævnelsen af ledere i fremtiden blive lagt mere vægt på netop ledelseskompetencer.
Hvor det i dag er Rigspolitichefen, der administrerer de fleste af de penge, som her fra Folketinget bevilges til politiet, skal det i fremtiden være politimestrene, eller politidirektørerne, som de bliver kaldt i fremtiden.
Der vil blive tale om, at hver kreds skal administrere flere hundrede millioner kroner.
Jeg er fuldstændig sikker på, at det, at administrationen flyttes til politikredsene, vil betyde, at personalet vil udvise en langt større omkostningsbevidsthed, når det nu bliver muligt i høj grad selv at prioritere, hvordan pengene skal bruges.
Vi venter os i Venstre meget af den koncernledelse, der oprettes, og som består af Rigspolitichefen, Rigsadvokaten og politidirektørerne.
Det bliver på den måde muligt at se dansk politi i en helhed, for trods større kredse vil det stadig væk være nødvendigt, at man også arbejder over kredsgrænser.
Koncernledelsen sikrer, at der er en ledelse, der tænker på det samlede politi.
Der har med de store politikredse været talt meget om nærhed.
Det er vigtigt at minde om, at det er en del af regeringsgrundlaget, at de bestående tjenestesteder som udgangspunkt skal bevares.
Det betyder altså, at det rullende personale, om jeg så må sige, typisk fortsat skal møde på de tjenestesteder, hvor de er i dag, og så køre ud derfra.
Men i hvilket omfang og på hvilke tider politistationerne skal være bemandede, skal overlades til den enkelte ledelse.
Men jeg vil godt så klart som muligt sige, at for Venstre drejer det sig altså ikke om at bruge ressourcerne til at bemande stationerne i nattetimerne.
Det, det drejer sig om, er at betjene borgerne der, hvor de er, og det er altså på forbrydelsernes gerningssteder – og det er i sagens natur ikke politistationerne.
Det er politiet, der skal komme til borgerne, og ikke omvendt.
Vi i Venstre lægger meget vægt på, at den lokale forankring bevares og udbygges, og at SSP–samarbejdet med kommunerne ikke blot skal bevares på de forskellige niveauer, der allerede er, men at dette arbejde også udbygges, og vi er meget tilfredse med, at den del af forslaget har fået megen plads i lovforslagets bemærkninger.
Samarbejdet bliver mere forpligtende, fordi der nu oprettes et kredsråd, så både borgmestre og politidirektører er forpligtede.
Det skal ikke bare være en kaffeklub.
Når det drejer sig om domstolene, ligger der nogle af de samme synspunkter til grund: en større faglighed, en større fleksibilitet, altså mere fleksibel udnyttelse af personalet, når man nu går fra et meget stort antal af retter til et langt mindre antal af retter.
I diskussionen om, hvorvidt der bliver meget langt til retterne, er det vigtigt at understrege, at som udgangspunkt lægges alle civile retssager ud til byretterne som første instans.
Det er jo i sig selv udtryk for større nærhed.
Samtidig lægger vi meget vægt på i Venstre, at retterne får mulighed for at afholde visse retsmøder i lokalsamfundene.
Vi ved, at der kan være nogle praktiske vanskeligheder, men vi tror, at de er til at overvinde.
Det betyder alt andet lige også en billigere og mere smidig retspleje for borgerne.
Det spørgsmål, der ofte rejses, er, om sammenlægningen af retterne vil medføre, at advokatkontorerne i de mindre byer nedlægges.
Det tror vi ikke.
Det er vigtigt at få sagt, at når der nu forsvinder flere og flere advokatforretninger, også efter reformens gennemførelse, så er det led i en udvikling, der for længst er i gang.
Der findes forbløffende mange enmandsbetjente advokatforretninger rundtomkring i provinsen, som, uanset om der var kommet en retsreform eller ej, må forventes at forsvinde, når indehaveren går på pension.
Det er også vigtigt i den diskussion om nærhed at minde om, at det er altså ikke alt advokaternes arbejde, der består af retsarbejde.
Når vi så også lægger til, at der altså sker en lang række forenklinger af småsagsprocesser med bedre tilrettelæggelse af retsmøderne og forhåbentlig også nogle steder med en mere stram retsledelse og mere teknologi og på lang sigt også videoafhøringer, så vil det alt i alt betyde, at der er færre retsmøder, og at det er færre gange, borgerne skal bevæge sig til retterne.
Jeg skal også minde om, at det jo ligger i tiden, at mægling er at foretrække frem for en retssag, og advokaterne har selv med stor styrke hævdet, at de er utrolig gode til at mægle eller mediere, som det også hedder i vore dage, og der er mange fordele ved den proces.
Det vil så alt andet lige også betyde, at der bliver mindre brug for retten, men mere brug for advokaterne, hvilket er en udmærket udvikling, fordi dette at løse en konflikt ved dom jo er den ringeste løsning på en konflikt, hvis den kan afgøres ved, at parterne taler sig til rette og begge føler, at det egentlig var en god proces, og begge er tilfredse.
Med hensyn til retsreformen skal det også understreges, at med henlæggelse af nævningesagerne til byretterne lever vi op til konventionernes krav om, at en nævningesag skal kunne bevisvurderes i to instanser.
Lad mig så endelig om den geografiske fordeling af hovedpolitistationer og navnlig domhuse sige, at vi godt ved, at mange lokalområder er skuffede over det kort, der nu følger med forslaget.
Mange har skrevet og mange er kommet i deputation, og det er naturligvis umuligt at tilfredsstille alle.
Vi må som folketingsmedlemmer have mod til at se på helheden, og jeg mener, at vi, der har været med til at udarbejde dette lovforslag, på alle måder har forsøgt at nå noget nær det optimale både til gavn for de ansatte og de borgere, der skal betjene sig af politi og domstole.
Jeg vil godt understrege til sidst, at vi naturligvis stadig væk lytter til de argumenter, der måtte komme gennem nye henvendelser og nye deputationer til Retsudvalget.