runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aase D. Madsen (DF), 2002-02-01:
Hr. Kristian Jensen sagde, der var afsat 70 mio. kr. til at ændre den urimelige tilbagebetalingsregel.
Det er vi da meget glade for i Dansk Folkeparti. Men jeg vil bede hr. Kristian Jensen om at kommentere, om der ikke er mere i pakken.
er jo, at de 3 måneders efterlevelseshjælp kommer tilbage.
Man skal have et retskrav på disse 3 måneder.
Vi synes, det var usselt, at et flertal i Folketinget overhovedet begyndte at røre ved dette retskrav på at få de 3 måneders efterlevelseshjælp.
Hvis man f.eks. er ganske almindelig ansat i mindst 3 år i en virksomhed, så har den efterlevende ægtefælle ret til at få 3 måneders løn.
Jeg gad da nok se, hvis vi her i Folketinget på en eller anden måde lavede en lov, der ophævede den efterlevendes ret til at få 3 måneders løn, så man skal sidde der i sorgens stund og have økonomiske problemer.
Jeg synes, det er for dårligt.
Men nu har vi jo et nyt flertal i det danske Folketing, så vi vil da gøre alt, hvad vi kan for at få ændret den regel.
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Jeg forstår nu hr. Kristen Touborg så udmærket, og som jeg også sagde i min ordførertale, har jeg også meget stor sympati for hensigten i de her ting.
Jeg tror ikke, at vi er så uenige om målsætningerne for det danske landbrug.
Det må være hele ideen med det: Det bliver billigere for de unge landmænd.
Hvordan forholder SF's ordfører sig til den konkurrenceforskel, der i så fald vil være mellem den unge landmand, som går ud og køber jorden, og den unge landmand, som kommer gennem fonden.
Ser han ingen problemer i dét?
Kristen Touborg (SF), 2002-02-05:
Det er muligt, at den radikale ordfører er undskyldt, når han misfortolker, hvad det var, jeg sagde, for det kan være, fordi han ikke rigtig forstår min dialekt, så derfor er han undskyldt.
Men jeg omtalte på intet tidspunkt andelsselskaber, men jeg snakkede om andelstanken.
Andelstanken ligger da i det her forslag, i og med at man her har et samlende element, og i og med det er forpagteren, der også er inde i bestyrelsen, samt at det er det offentlige, som går ind og stiller midler til rådighed midlertidigt.
Så vil jeg godt sige noget om strukturen.
Jeg er selvfølgelig helt enig i, at det her alene jo ikke kan løse strukturen, altså strukturudviklingen, som jeg synes går den forkerte vej i dansk landbrug.
Men det kan jo være ét element til at løse nogle problemer for enkelte unge landmænd, og det er ment sådan.
Jeg har sagt, at med 15-25 ejendomme om året
er det her jo ikke nogen revolution.
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Jeg vil gerne takke SF's ordfører for den udsøgte opmærksomhed omkring det radikale standpunkt.
Men jeg vil også gerne spørge SF's ordfører, hvordan han kan få denne her Jordbrugerfond til bare at minde om et andelsselskab.
Der er ingen fællessolidarisk hæftelse.
Der er ikke noget som helst, der bare minder om et andelsselskab i det her.
Der er en fond, der skal købe noget jord, som man så kan forpagte.
Sagen er, at det ene formål med fonden altså skulle være at komme de unge landmænd i møde.
Det kan man gøre på flere andre måder, som det har været fremme.
Jeg vil gerne spørge SF's ordfører, om han virkelig mener, at denne Jordbrugerfond vil løse strukturproblemerne i fremtidens landbrug i Danmark? Er det virkelig SF's ordførers holdning, at den vil det?
Kristen Touborg (SF), 2002-02-05:
Jeg vil gerne sige tak for debatten.
For så vidt angår Venstre og De Konservative, er jeg jo ikke så overrasket over de meldinger, de er kommet med i denne her forbindelse, for siden september, hvor rapporten om Jordbrugerfonden blev fremlagt offentligt, har såvel folketingsmedlemmer fra Venstre og De Konservative som den store landboorganisation benyttet alle lejligheder til at sige, at det her forslag jo er den rene skinbarlige kommunisme, og at det vil være meget, meget forfærdeligt, hvis ordningen skulle gå hen og blive noget, der er bare i nærheden af at ligne det her.
Jeg har lidt svært ved at forstå, at man ikke godt vil give de unge landmænd en mulighed mere.
Jeg mener såmænd ikke, at det her er nogen revolution.
Det drejer sig om 15-25 ejendomme om året.
Men jeg må sige, at Venstre og De Konservative har spillet med meget åbne kort, både da rapporten kom frem, i mellemtiden og her i dag, og man kan jo kun sige, at det er udmærket at vide, hvor man har folk.
Jeg er glad for, at der blandt flere partier, i al fald Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti, er en tilslutning til, at det kunne være godt at se på nogle andre principper, og de principper er altså her at tage andelstanken ind i landbruget igen.
Jeg er helt enig med den, der sagde, at andelstanken var meget langt væk i dansk landbrug i vor tid, og det her kunne så være en mulighed for at genindføre den.
Jeg er vel i virkeligheden mest skuffet over, at De Radikale er så negative over for grundprincippet, som de giver udtryk for her.
Jeg havde jo sådan set ventet - også med en vis rimelighed, synes jeg, når jeg tænker på, hvad den tidligere radikale ordfører på området har sagt - at De Radikale ville have en nok så positiv vinkel på det.
Men der er jo en, der tidligere har sagt her, at det var tid til forandring.
Det kan være, at det også gælder for De Radikale.
Men jeg vil gerne sige tak for debatten.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-02-05:
Hr. Ole M. Nielsen sagde, at det her var at gå 30 år tilbage.
Nu skal jeg fortælle hr. Ole M. Nielsen, hvad der skete for 30 år siden: I 1971 skete der en yderligere liberalisering af landbrugsloven, da statshusmandsloven blev ophævet og afløst af udlånsloven, der ikke indeholdt støtte til oprettelse af nye brug.
Det var de mennesker, som man havde glemt ved landboreformerne og ved fæsteafløsningen i 1700-tallet, nemlig statshusmændene.
Da fandt man ud af, at man også måtte have nogle muligheder for disse mennesker.
Det var mig bekendt ikke en socialistisk regering, der sad i 1899.
Da var det mig bekendt et meget stærkt højreregime, der også fandt ud af, at det faktisk var en god idé, at man også så på nye muligheder for fremtidens landmænd.
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Det er et meget relevant spørgsmål.
Vi har jo allerede, som flere andre ordførere har påpeget, en række muligheder for at støtte yngre landmænd. Men jeg tror ikke, at der er andre muligheder end netop at ændre på støtten.
Og det er jo rigtigt, når den ærede ordfører fra SF påpeger, at det at sænke landbrugsstøtten har lange udsigter.
Derfor er det lige så væsentligt at kigge på at fordele den støtte, der er, på en anden måde, så det er landdistriktsstøtte og netop fokus på de mindre landmænd, der er spørgsmålet.
Derudover nævnte jeg altså også arealkravet, som er med til at skrue priserne op.
Det er muligt, at vi kan finde andre måder at løse vores gylleproblemer på end ved at skrue priserne op gennem arealkravene.
Kristen Touborg (SF), 2002-02-05:
Jeg kan forstå, at den radikale ordfører ikke er særlig indstillet på at støtte forslaget her, og jeg lyttede meget efter, hvad den radikale ordfører sagde, der så var løsningerne.
Jeg hørte også, at sådan på lang sigt var det noget med at få ændret tilskudsordningerne og produktionsformerne, og jeg er helt enig i, at dem skal vi også have ændret.
Problemet er bare, at det jo ikke rigtig gør noget ved strukturudviklingen, skal vi sådan sige de første 5-7 år.
Mit spørgsmål til den radikale ordfører er: Hvad har De Radikale tænkt sig at gøre ved strukturudviklingen her og nu?
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Med forslaget om Jordbrugerfonden har forslagsstillerne, i hvert fald så vidt jeg kan gennemskue, villet løse to problemer.
Det ene er de unge landmænds muligheder for at komme i gang, det andet er på længere sigt strukturproblemerne.
Det første problem med de unge landmænd er det, som YJ-ordningerne kan være med til at løse, og jeg er fuldstændig enig med SF's ordfører i, at alle subsidier til landbruget på en eller anden måde vil risikere at medvirke til kapitalisering af jorden.
Der skal langt mere grundlæggende forandringer til, for at vi kan løse op for strukturproblemet, og de forandringer skal ske i de nuværende tilskudsordninger, dels gennem reduktion, dels gennem forandring af dem.
Kristen Touborg (SF), 2002-02-05:
Det løser bare heller ikke rigtigt noget problem.
For sagen med YJ-låneordninger er jo ligesom med alle andre subsidier, hvor man ikke har nogen grundlæggende ændring, at de kapitaliseres.
Det gør sådan set bare, at jordprisen bliver endnu højere.
Den bliver kapitaliseret i øjeblikket, og forbedrer vi den, vil det være med til at kapitalisere yderligere.
Derfor er det ikke løsningen bare at forbedre YJ-låneordningerne.
Det lød jo næsten rørende, sådan som hr. Ole M. Nielsen beskrev de økonomiske forhold omkring dansk landbrug.
Det lød jo rørende, når han fremhævede markedsøkonomien som så fantastisk, at den var det bærende, og at vi skulle holde stramt i markedsøkonomien, fordi alt det andet der med socialisme jo ikke virkede rigtigt.
Synes man, at EU-ordningerne animerer til at kalde det for markedsøkonomi?
Så vidt jeg kan se, er det planøkonomi af værste skuffe, endnu værre end det var i Sovjet, dengang det bestod.
Så hvordan det nu skulle hænge sammen, og at det skulle være den store redning - de tanker fra Kristeligt Folkeparti har jeg svært ved at følge.
Nej, det ser jeg ingen problemer i.
Grundtanken i det her er jo, at hvis man går ud og køber en landbrugsejendom, så har man en kapitaliseringsgevinst, og dermed bliver ejendommen dyrere at forrente undervejs.
Det er sådan set dét, der ligger i hele princippet her, og derfor er det billigere fra starten, og pensionen må man så lægge op ved siden af.
I øjeblikket er det jo sådan i dansk landbrug, at der lever du fattig og dør rig, og det er ikke særlig godt.
Ritt Bjerregaard (S), 2002-02-05:
Det var absolut ikke nogen hemmelighed, at der skulle etableres et råd for bedre madkvalitet.
Vi havde faktisk også nogle meget konstruktive drøftelser med formanden, Claus Meyer, i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og kommissoriet blev i meget høj grad til i et samarbejde med Folketingets partier, hvor vi netop diskuterede den bredde, der skulle være i det her, og hvor vi ikke ønskede, at vi bare skulle have et kvalitetsmærke, men hvor vi også ville have den helt brede debat.
Ligesom hr. Henrik Vestergaard glæder jeg mig hver eneste gang, Danmark kan få en præmie for sine fødevarer.
Jeg synes, det skulle være langt flere, og jeg synes, at der med den baggrund, vi har, bør gøres alle de indsatser, der overhovedet kan, for at der bliver mange flere præmier til danske fødevarer i fremtiden.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-02-05:
Ja, i anden ordførerrunde, fordi det ikke er formuleret som et spørgsmål.
Jeg ville bare være helt sikker på, at jeg tilkendegiver rigtigt, hvad jeg mente.
I det sidste indlæg fra hr. Kristen Touborg gjorde han mig opmærksom på, at jeg måske ikke talte tydeligt nok.
Men det princip, som hr. Kristen Touborg nævner, nemlig at man skal leve ordentligt af det, mens man driver erhvervet, og så ikke dø som millionær efter at have levet en kummerlig tilværelse hele tiden, er jeg helt enig med hr. Touborg i, og det vil jeg gerne være med til at fremme.
i landbruget, men det skal bare ikke være statskapital. Hvis vi kan finde løsninger på dét, så vil jeg meget gerne være med til det.
Jeg tror på, at det giver en større grad af fleksibilitet, for så bringer man altså markedsøkonomien og konkurrenceprincippet ind i det, og det er altså desværre nødvendigt for at få noget, der er effektivt, og noget, der fungerer, og noget, der er fleksibelt nok.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-05:
Nej, men det er da sikkert rigtigt, at det ikke er så tit, at jeg bliver ret meget klogere under de ordførerindlæg, der kommer fra Dansk Folkeparti.
Det kunne der jo være mange forskellige forklaringer på, så det tror jeg vi skal lade ligge her.
Men det, der bare principielt interesserer mig, er, om Dansk Folkeparti helt generelt mener, at det er en statslig opgave at være med til at drive udviklingen inden for dansk fødevareproduktion i retning af større udbud, friere forbrugsvalg, højere kvalitet, bedre smag.
Jeg taler ikke om det aktuelle finanslovforlig, for det er rigtigt, at som deltager i et finanslovforslag får man ikke altid det, man ønsker.
Jeg synes ikke, Dansk Folkeparti har fået ret meget, men det er jo ikke det, diskussionen handler om.
Jeg spørger bare, om det er Dansk Folkepartis principielle politik, at det er en statslig opgave at sikre en udvikling i retning af kvalitet og mangfoldighed inden for fødevareområdet, i modsætning til Venstres ordfører, der jo meget klart sagde, at det er det efter Venstres opfattelse ikke.
Det ansvar frasiger man sig.
Det synes jeg var en lidt ny og anderledes melding, men den var klar.
Men er det også Dansk Folkepartis holdning, eller vil man godt være med til i senere diskussioner at fremme en sådan kvalitetsudvikling af dansk fødevareproduktion?
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Jeg kan forstå, at der er indgået et finanslovforlig i nat, som Dansk Folkeparti er bundet af.
Jeg vil med det samme sige, at Det Radikale Venstre har det blandet med det her forslag - for en gangs skyld, fristes man til at sige.
På den ene side ser vi med meget stor sympati på ideen om at give de unge landmænd en mulighed for at drive et landbrug, uden at de selv skal stille med millioner i indskudskapital og tvinges til at optage lån, der alligevel ikke vil kunne forrentes, og det er desværre vilkårene for mange unge, der drømmer om at drive deres eget landbrug, som det også beskrives i lovforslaget.
Derudover er der et sympatisk fokus på både natur, miljø og strukturudvikling, og hensynet til den er jo også noget, der ligger os radikale på sinde.
Imidlertid er vi af flere grunde ikke sikre på, at dette lovforslag er løsningen på det egentlige problem.
For det første er lovforslaget udtryk for en symptombehandling.
Sygdommen er og bliver de høje jordpriser, og de skyldes til dels den alt for høje landbrugsstøtte, der har kapitaliseret jorden og dermed også fået jordpriserne til at stige langt over deres egentlige værdi.
Det skyldes også arealkravet, der har presset priserne op, selv om arealkravet også har løst mange problemer.
Derfor vil den eneste rigtige kur være at udfase landbrugsstøtten og vel at mærke starte denne udfasning så hurtigt som muligt.
I forhold til arealkravet vil ministeren jo på et tidspunkt spille ud med en liberalisering, og her må vi så kigge nærmere på, om vi kan bevare balancen mellem hensynet til jordpriserne, miljøets tilstand og fornuftige strukturhensyn.
For det andet synes vi, at forslaget er for dyrt i forhold til det, som de unge landmænd vil kunne få for pengene.
Vil der ske en konkurrenceforvridning over for de unge landmænd, der vil blive i landbruget uden fondens støtte?
Vi er usikre på, om fonden vil kunne drives uden at udvikle sig til en bureaukratisk ordning, som er vanskelig at gennemskue og administrere.
Jeg tror ikke, at det ligefrem er mere bureaukrati, landbruget i Danmark har brug for.
Af de grunde kan Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget, men til gengæld vil vi love forslagsstillerne, at vi meget gerne vil være med til at se nærmere på sygdommen.
EU's landbrugsaftale og Agenda 2000 skal revideres og genforhandles i år
Det Radikale Venstre vil støtte ethvert forslag, der bærer i retning af en reduktion af EU's samlede landbrugsstøtte og et skift for den tilbageværende støtte fra hovedløs produktionsstøtte til mere miljø- og naturvenlig støtte.
Vi vil også gerne direkte opfordre ministeren til at se på denne opgave allerede til marts, hvor Rådet mødes i Madrid, og virkelig for alvor presse på for at kunne nå resultater på dette område under det danske formandskab.
På samme måde må vi også overveje, om det er nogle bæredygtige løsninger i forhold til at ændre på arealkravet.
Udfordringen bliver jo igen at få jorden til at koste det, den reelt er værd, uden at give køb på miljøet eller nogle af de andre væsentlige strukturhensyn, der som afledt effekt har været med til at skabe de nuværende utilfredsstillende forhold.
Christian H. Hansen (DF), 2002-02-05:
Først vil jeg sige til hr. Martin Lidegaard, som nævnte, at Dansk Folkeparti nu var i en rolle, som De Radikale havde været i før: Ja, det er jo nok rigtigt, det viser nattens forhandlinger jo.
Men jeg tror også, at Dansk Folkeparti også har været i den rolle, som De Radikale sikkert også har været i mange gange før, at når man indgår et forlig, får man ikke alt det, man kommer med, på fadet.
Sådan er et forlig, og det forholder vi os så til i dag.
Til hr. Jørn Jespersen vil jeg sige, at det ikke kommer
bag på mig, at hr. Jørn Jespersen ikke blev klogere.
Det er sjældent, han gør det, når Dansk Folkeparti taler, men jeg vil da gerne hjælpe lidt på vej til forståelse.
Da jeg nævnte Måltidets Hus, sagde jeg netop, at nogle af de elementer, der ligger i de andre forslag, kunne man godt tage ind i Måltidets Hus, hvis den finansieringsmodel, som ministeren har været ude at tale for, kunne blive stablet på benene.
Det kunne så foregå i den forbindelse.
Men jeg mener også, at vi som politikere kan gøre vores til at brede denne her debat ud.
Men i sidste ende må det være befolkningen, der også selv er med til at tage et standpunkt til, hvad de synes er god madkvalitet.
Der er garanteret også forskel på, hvad jeg synes er god madkvalitet, og hvad hr. Jørn Jespersen synes er god madkvalitet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-02-05:
Jeg synes ikke, at man under hr. Christian H. Hansens ordførertale nødvendigvis blev ret meget klogere med hensyn til, hvad Dansk Folkeparti rent faktisk mener om det spørgsmål, der er til debat her.
Hr. Christian H. Hansen snakkede om Måltidets Hus, men det får han jo god lejlighed til senere, når det kommer til behandling.
Det, der er afgørende nu, er, hvad Dansk Folkeparti mener om Rådet for Bedre Madkvalitet.
Eller mere bredt: Mener Dansk Folkeparti, at det er en statsopgave, Folketingets opgave, at arbejde for et friere valg på fødevareområdet for forbrugerne?
Mener Dansk Folkeparti, at det er en statslig opgave at sikre produktudvikling af danske fødevarer, så de får en højere kvalitet, så der kommer en større variation i udbuddet?
Mener Dansk Folkeparti, at det er en statsopgave at arbejde med, at vores konkurrenceevne i fremtiden også kan blive ved med at være stor og omfattende, fordi vi kan klare os ikke bare på nogle standardvarer, men også på en kvalitet og en differentiering i produktudbuddet?
Martin Lidegaard (RV), 2002-02-05:
Det er jo en kendt sag, at der i Dansk Folkeparti er forholdsvis stærke kræfter, der støtter både økologien og tanken om mere kvalitet i de danske fødevarer.
Det er også en kendt sag, at Dansk Folkeparti på nogle måder har overtaget De Radikales rolle i forhold til at støtte en regering som et mindre parti mod et større. Lad mig give det gode råd til hr. Christian H. Hansen, at man godt kan tillade sig at gå ud og sige, at man ikke er enig i den disposition, som en minister har foretaget sig, men at man af, om jeg så må sige, taktiske grunde, og fordi man indgår i et større forlig, selvfølgelig vil leve op til de aftaler.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Christian H. Hansen direkte, om han er enig i, at det sådan set er ærgerligt, at der bliver skåret ned på disse områder, og at vi sammen måske kunne prøve - jeg er klar over, at der er indgået et forlig i nat, men at vi sammen kunne prøve at arbejde for, at hverken økologien eller kvaliteten bliver glemt i de kommende år.
Christian H. Hansen (DF), 2002-02-05:
Egentlig kunne man jo nøjes med at sige om de her tre forslag, som måske på en eller anden måde skulle have været behandlet sammen - de har i hvert fald en sammenhæng, når vi snakker kvalitet i fødevarer osv. - at man egentlig bare kunne sige i dag, at de ikke er på finansloven, og så er der ingen grund til at drøfte dem yderligere.
Men det ville nok være lidt for let at springe sådan.
Jeg må sige, at jeg tror på, at nogle af de andre forslag, der ligger her, eventuelt kunne kædes sammen med det sidste forslag om Måltidets Hus, hvis det viser sig, at man kunne lave en finansieringsform, hvor man har erhvervslivet med som medfinansieringspartner i et sådant hus.
Det er i hvert fald den fornemmelse, jeg har.
Og lad os så se, om man ikke kan tage nogle af de elementer, der ligger i de tre forslag, op til drøftelse, når vi går i gang med videre forhandlinger på det område.
Med disse bemærkninger vil jeg sige, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det forslag, der ligger her, og heller ikke de andre.
Henrik Vestergaard (V), 2002-02-05:
Jeg har et spørgsmål: Er den forhenværende fødevareminister, fru Ritt Bjerregaard, og Socialdemokratiet bekendt med, at Danmark ved Verdensmesterskaberne for Mejeriprodukter i Wisconsin, USA i år 2000 opnåede en gruppeførsteplads med LURPAK usaltet smør, en gruppeførsteplads for halvbløde oste med Hvid Castello, at Danablu fra Bornholms Andelsmejeri i 1998 opnåede at blive kåret til at være verdens bedste ost?
I fald fru Ritt Bjerregaard er bekendt hermed, hvilken indflydelse har det på fru Ritt Bjerregaards bedømmelse af dansk fødevarekvalitet?
Ritt Bjerregaard (S), 2002-02-05:
Når jeg godt vil understrege det, er det, fordi jeg også betragter disse tre forslag som udtryk for en udvikling, der har fundet sted i det gamle Landbrugs- og Fiskeriministerium, sådan at det ikke mere er et ministerium, der alene handler om primærproduktionen eller erhvervet, sådan som man kunne få indtryk af det, da man hørte både ministeren og ordføreren for Venstre, men at det i højere grad er et ministerium, der tager sig af fødevarerne.
Derfor har det været en trist meddelelse, at det netop var på dette område, ministeren synes, at der skulle spares og nedlægges.
Karakteristisk for forslaget her og i øvrigt de andre forslag er, at det tager et meget bredere hensyn til borgerne som helhed, til ernæringen, til kvaliteten, til samværet, men for den sags skyld også til de muligheder, der er for Danmark på eksportmarkedet.
Derfor drejer forslagene sig om kvaliteten, det drejer sig om de kommende generationer, og det drejer sig om måltidet.
Jeg var meget glad for det brede flertal, der stod bag forslaget, da det blev vedtaget i april sidste år.
Det var et forslag, som også Venstre støttede og stod bagved, og jeg kan godt forstå, at Venstre her i dag har skiftet hr. Jens Kirk ud med hr. Henrik Vestergaard, for det var faktisk ikke til at høre, at der overhovedet her var tale om det samme parti eller den samme opfattelse.
Det er klart, at det, vi var enige om, var, at det var nødvendigt at gøre en indsats i forhold til kvaliteten, og derfor har jeg været ked af den ideologiske begrundelse, der ligger bag ved besparelsen på dette område som på de andre områder.
Det, der jo netop har været tale om, har været i høj grad at prøve at gøre noget i samarbejde med erhvervet, og derfor blev Rådet for Bedre Madkvalitet, sådan som ministeren omtalte det, jo netop til med baggrund i fiaskoen med Den blå lup, hvor erhvervet selv sad med og selv var med til at fastlægge kvalitetskriterierne.
Det var for tungt.
Erhvervet havde selv alt for store interesser i fastlæggelsen af de kriterier, der skulle komme ud af det, og derfor var erhvervet enig i, at man skulle tilstræbe en konstruktion, der var meget enklere, hvor man i højere grad var i stand til at udvikle et kvalitetskriterium.
Formålet, som har været for Rådet for Bedre Madkvalitet, har været, at man både skulle arbejde videre med mulighederne for en certificering, og at man skulle indlede nogle bredere debatter med befolkningen omkring kvalitetsbegrebet, også fordi det er en kendt sag, at vi er meget dygtige på det tekniske område, på det teknologiske område, på det kontrolmæssige område, men at vi har svært ved at hævde os også i konkurrence på det kvalitetsmæssige område.
Derfor beklager jeg meget, at det finanslovforlig, der er indgået her i nat, jo klart understreger, at der ikke er en vilje til at prioritere dette område.