runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2000-11-17:
Jeg skal sige til hr. Bjarne Laustsen, at selvfølgelig er jeg bekendt med de forskellige tal på områderne, og jeg kan også love hr. Bjarne Laustsen, at vi kommer til at arbejde meget med dem under udvalgsbehandlingen.
Bl.a. vil jeg gerne have undersøgt de 800 servicejob, der er blevet oprettet i indeværende år.
Hvor er de egentlig?
Hvem er det, der er kommet ind i dem?
Hvad er det for nogle job, vi egentlig taler om?
Og hvad er egentlig hele baggrunden, som skulle berettige, at man laver alle de her ændringer i ordningen for at få den til at blive en succes?
Dér vil jeg gerne have noget dokumentation på bordet, så det kan jeg love hr. Bjarne Laustsen at vi kommer tilbage til under udvalgsbehandlingen.
Til hr. Ole Sohn skal jeg sige, at jeg er alvorligt bekymret for, at der går spekulation i sådan en ordning.
Jeg er enig i, at det selvfølgelig er positivt for den enkelte, der nu får en jobmulighed, der får en chance, som vedkommende måske ikke har haft, fordi de øvrige tilbud ikke har slået til, men risikoen er der jo altså for, at der er en anden, der bliver skubbet ud i stedet for, at der, som jeg siger, går spekulation i det i forhold til, at man laver en prioritering.
Hvad er det for en støtteordning, man skal gøre brug af, når man skal have ansat de medarbejdere, man rent faktisk har brug for ude omkring?
Jeg vil meget gerne tage fat om det problem, der er med de mange ledige.
Jeg synes bare, vi skal forstærke indsatsen på andre områder frem for at vælge denne her model, som for mig i virkeligheden er at give op over for de ledige, der bare er blevet 48 år, hvorefter man så tror, at de ikke kan komme i beskæftigelse, medmindre man laver et så stort tilskud at give dem med i bagagen, som der her er tale om.
Ove Hygum (S), 2000-11-17:
Til beroligelse for fru Jette Gottlieb kan jeg sige, at rent finanslovteknisk er nettoprovenuet fra incitamentspakken bogført sådan på finanslovforslaget, at det reducerer udgifter til Arbejdstilsynet.
Det er naturligvis tanken, som bl.a. hr. Ole Sohn har været inde på, at vi vil se frem til, at nettoprovenuet går i nul.
Det siger næsten sig selv, men jeg vil gerne forsikre fru Jette Gottlieb om, at det jo ikke er tanken, at Arbejdstilsynet skal reduceres i takt med, at nettoprovenuet går i nul.
Selvfølgelig ikke.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Jeg vil først og fremmest takke for arbejdsministerens tilsagn om, at vi får en opfølgning og en substansvurdering
Men jeg havde et andet spørgsmål, som jeg også gerne lige vil have en melding på.
Det er det problem, der også fra de borgerlige ordførere har rejst sig ved tanken om, at man nu får gennemført Paradis på jord og det perfekte arbejdsmiljø, og at arbejdsgiverafgiften derfor går i nul, men at det så ikke samtidig betyder, at Arbejdstilsynet dermed er berøvet sit eksistensgrundlag.
Jeg vil gerne være sikker på, at Arbejdstilsynet har en selvstændig økonomi, der sikrer, at arbejdstilsynene kan udføre de arbejdsopgaver, de har.
Mogens Andreasen (UP), 2000-11-17:
Jamen jeg tror da godt, at arbejdsministeren er bekendt med, at man har sænket bidraget til virksomhederne for ATP, og jeg tror da også, at arbejdsministeren er bekendt med de miljøafgifter, der er lagt på virksomhederne.
Jeg tror da også, at arbejdsministeren er bekendt med, når vi kommer dertil, at der ikke er penge nok i AUF til den støtte til uddannelsen, og så bliver det virksomhederne, der kommer til at betale.
Ove Hygum (S), 2000-11-17:
Til hr. Knud Erik Kirkegaard vil jeg sige, at jeg omtalte, at jeg det sidste halve års tid i en række sammenhænge har debatteret incitamentsmodeller med både erhvervsvirksomheder og faglige repræsentanter, og jeg har blandt repræsentanter for mere progressive virksomheder mødt megen forståelse for nødvendigheden af, at der laves et økonomisk incitament, og at denne incitamentsstruktur pådrager dårlige virksomheder i arbejdsmiljømæssig forstand en afgift.
Med hensyn til det andet spørgsmål om certificeringen tænkes det lagt frem her i Folketinget i marts måned år 2001 og læg mærke til, at det giver en mulighed for, da afgiften tænkes opkrævet én gang årligt, til efteråret, at certificeringsordningen kan komme i gang, samtidig med at afgiften indføres.
Og til fru Lone Yalcinkaya kan jeg sige: Nej, afgiften er ikke en mistænkeliggørelse af alle.
Afgiften er måden at skabe forudsætningerne for at tilvejebringe et økonomisk incitament.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Jeg vil da gerne her fra talerstolen trøste arbejdsministeren med, at det fortsat er CD's mål og politik at gøre vores samfund til et rart samfund at være i.
Men så må man ikke overse, at arbejdsmarkedet også er en del af samfundet.
Dette er at mistænkeliggøre alle og enhver.
Selv de, der efterlever de gode regler om at have et godt arbejdsmiljø,
forstår ikke, at man med dette lovforslag vil gå ind og skyde med spredehagl og ramme alle, selv dem, der gør noget ved arbejdsmiljøet.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-11-17:
Arbejdsministeren sagde, at der var en række progressive virksomheder, som støttede om ikke forslaget så i hvert fald tankegangen om en generel arbejdsmiljøafgift og et efterfølgende tilskud til certificerede virksomheder.
Kan arbejdsministeren dokumentere denne påstand?
Hvad er det for virksomheder, ministeren har talt med?
For det andet: Hvornår regner ministeren med, at certificeringsordningen er på plads?
Altså afgiften tikker
jo, men hvornår kommer tilskudsmuligheden?
Er det halvdelen hen på året?
Er det hen i slutningen af næste år?
Hvornår regner ministeren med, at den er på plads?
Og endelig det tredje: Skal EU-problematikken forstås på den måde, at så længe EU-problematikken ikke er afklaret, så er der ikke mulighed for at lave certificeringsordningen?
Mogens Andreasen (UP), 2000-11-17:
Jeg vil godt sige om det her forslag, at det er en ny afgift
på virksomhederne.
Vi har jo set igennem de sidste år, at der er pumpet millioner af kroner ud til afgifter ude på virksomhederne, som begrænser virksomhedernes muligheder.
Er det her lovforslag udtryk for, at Arbejdstilsynet ikke fungerer, eller er det udtryk for, at samarbejdsudvalgene på virksomhederne ikke fungerer?
Er det et udtryk for, at bedriftssundhedstjenesten ikke fungerer ude på virksomhederne?
Eller er det rent og skært et spørgsmål om at få nogle penge i statskassen?
Jeg synes, at regeringen skal begynde at tænke lidt på, at dansk erhvervsliv er det, vi lever af, og jeg kunne godt lide at vide, hvor længe regeringen fortsat vil pålægge byrder af økonomisk art på virksomhederne.
Den fungerer nemlig heller ikke.
Problemet, vi står med, er, at der er så mange ledige, der ikke kan komme ud på arbejdsmarkedet, og at vi skal en helt anden vej end denne her for at få dét til at fungere, og jeg synes, at det forslag, regeringen kommer med her, er helt forkert, og jeg vil helt sikkert stemme imod det.
Anders Samuelsen (RV), 2000-11-17:
Hvis der sker en arbejdsulykke på en virksomhed og både arbejderen og den maskine, han står ved, kommer til skade, så betaler arbejdsgiveren for reparationen af maskinen, mens skatteyderne i princippet betaler hovedparten af, hvad det koster at bringe arbejderen tilbage til en ny tilværelse.
Det er ikke alene dyrt menneskeligt, men det er også dyrt økonomisk.
Det koster samfundet i omegnen af 20 mia. kr.
om året
Det skyldes, at erstatningen fra arbejdsgiverens forsikringsselskab ikke dækker det offentliges udgifter til hospitalsindlæggelser, genoptræning, revalideringsudgifter, efteruddannelse og i værste tilfælde en eventuel tildeling af en førtidspension.
I de sidste 28 år har man med passende mellemrum haft forslag fremme om at sende nogle af disse skadesomkostninger tilbage til virksomhederne ved hjælp af en arbejdsmiljøafgift.
Begrundelsen er, at det dels vil motivere virksomhederne til at gøre mere ved deres arbejdsmiljø, dels vil lette byrden for de offentlige kasser.
Det Radikale Venstre har altid været tilhængere af, at forureneren skal betale.
Det Radikale Venstres idealmodel, kan man sige, ville bestå i at dele virksomheden op i tre grupper: de gode, de knap så gode, og de dårlige, og så uddele afgifter i forhold til det.
Den model, som man har fundet frem til her, imødekommer faktisk i meget stor udstrækning den idealmodel, nemlig ved at man uddeler en afgift til alle baseret på antal medarbejdere og baseret på antal arbejdsskader, og så får virksomheden en mulighed for at certificere sig til at slippe ud af afgiften.
Det er alt i alt en god løsning.
Det er helt klart en løsning, som er et skridt i den rigtige retning.
Man kan på baggrund af de kommentarer, der har været indtil nu, primært frygte, at afgiften er for lille og dermed ikke virker motiverende nok, men hvis det er tilfældet, så må vi jo tage det op og se på det, hvis De Konservative og Venstre har ret i det synspunkt.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Der kan da ikke være tvivl om, at de forhold, der er på arbejdsmarkedet, der er til gene og skade for arbejdstagerne, skal forbedres til et niveau, hvor det er acceptabelt, og gerne på et højt plan.
Det er der ingen tvivl om.
Jeg bliver spurgt, om vi vil fastholde arbejdsskader.
Her er mit svar også meget tydeligt: Nej, vi vil ikke fastholde arbejdsgivere i at have forhold, der giver arbejdsskader.
Men på den anden side betyder det ikke, at vi siger, at alle i dag på ny skal betale et antal kroner i afgift, og at alle virksomheder uden at have fået undersøgt forholdene skal betale, fordi vi ikke mener, at de har et godt arbejdsmiljø.
Lad os gå ud og finde de arbejdspladser, hvor arbejdsmiljøet ikke er i orden, og lad os sørge for, at de virksomheder retter op på arbejdsmiljøet, og ikke skyde med spredt hagl.
Carsten Hansen (S), 2000-11-17:
Til CD's fru Lone Yalcinkaya skal jeg sige, at det er min klare overbevisning, at alle pengene ikke går til arbejdsmiljøet i Finansministeriet, for så mange medarbejdere
er der vist ikke ansat.
Men jeg vil bede fru Lone Yalcinkaya klargøre for mig, om virksomhederne ikke ifølge dette lovforslag faktisk kan slippe for afgiften ved at have et godt arbejdsmiljø.
Det troede jeg faktisk var noget, CD godt kunne gå med på.
Vi hørte før, at De Konservative ved hr. Knud Erik Kirkegaard godt kunne se nogle positive tendenser i certificeringsforordningen.
Og må jeg så spørge: CD plejer at have en rimelig klar socialprofil.
Er man ikke optaget af, at de mange, mange mennesker, der hvert år bliver udsat for en ulykke eller en arbejdsskade, også skal have deres forhold forbedret og hvordan?
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Jeg vil gerne stille fru Lone Yalcinkaya det samme spørgsmål, som jeg stillede Venstre og De Konservative: Hvad skal der så til?
Når CD ikke kan støtte forslaget her, må der jo være et alternativ.
Jeg går ikke ud fra, at CD ønsker, at vi skal fastholde en situation, hvor vi har et så stort antal arbejdsskader og har en så stor nedslidning på arbejdsmarkedet, som tilfældet er.
Det svarer altså til 55.000 fuldtidsstillinger om året, og det skal der gøres noget ved. Jeg forstår ikke helt argumentationen om, at alle skal betale, og at få får beløbet tilbage.
Ideen er jo, at alle virksomheder - der er ingen begrænsninger, i hvert fald ikke ifølge lovforslaget - vil være i stand til at få et certifikat og dermed frigøre sig fra afgiften.
Det er klart, at hvis ikke alle virksomheder ønsker det, altså ønsker at lave et bedre arbejdsmiljø, er det også rimeligt, at de kommer til at betale, og spørgsmålet er så, om det er nok.
Det er altså ikke en skat, og det er det, der er det helt afgørende.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Jeg synes nok ikke, det burde være nødvendigt at sige, at CD ikke kan støtte dette lovforslag, eftersom jeg har været på talerstolen et par gange; men vi kan altså ikke støtte lovforslaget.
Selvfølgelig er antallet af arbejdsskader for højt.
Én arbejdsskade er jo en arbejdsskade for meget, så rent principielt kan vi i CD godt være enige med regeringen i, at der kan være fornuft i at skabe tilskyndelse til, at virksomhederne i højere grad gør noget ved deres arbejdsmiljø.
Men overordnet set
mener vi i CD, at såfremt der er forhold, der ikke er acceptable, må de forbydes.
Det skal ikke være sådan, at en arbejdsgiver skal kunne betale sig fra et dårligt arbejdsmiljø.
Jeg forstår nu heller ikke af ministerens forslag, at man skal kunne betale sig fra uacceptable ting.
Derimod går ministerens forslag ud på at lægge en ekstra skat generelt på alle virksomheder, dvs. også de, der overholder gældende lov, og herefter vil ministeren tilbagebetale nogle af pengene til dem, der opnår et bevis på, at de har et godt eller nogenlunde godt arbejdsmiljø.
Det er sjov form for Robin Hood-politik.
Når dette lovforslag handler om at skabe tilskyndelse til at skabe et bedre arbejdsmiljø, undrer det mig, at når der skrabes 420 mio. kr. ind hos virksomhederne, skal de 300 mio. kr. afleveres ovre i Finansministeriet.
Det hænger jo ikke sammen, for jeg regner da ikke med, at de har et så godt arbejdsmiljø derovre.
Desværre er to ting blevet blandet meget sammen her.
Når man ser på dette lovforslag, og når man kender forarbejdet - ikke fordi jeg personlig gør det - står det ikke helt klart, hvad der kom først: Var det ideen om en arbejdsmiljøafgift, hvor det viste sig, at man samtidig kunne skaffe flere hundrede millioner kroner til finansloven?
Eller startede det hele med et diktat fra Finansministeriet om at skaffe 300 mio. kr., hvorefter kreative medarbejdere i Arbejdsministeret fandt på at skaffe penge via en arbejdsmiljøafgift?
Hvis man virkelig ville honorere de virksomheder, der har et godt arbejdsmiljø, hvorfor så ikke føre alle pengene tilbage til disse virksomheder?
Når jeg taler så meget imod de ekstra millioner, der skabes med dette lovforslag, betyder det ikke, at CD automatisk ville have stemt for et finansneutralt lovforslag.
Men én ting er sikker: vi ville have haft mere sympati for et sådant forslag, for så ville man være ude over debatten om øgede byrder for erhvervslivet.
Nærværende forslag er endnu en afgift og endnu mere administrativt bøvl, og da det samlet set betyder en ekstra belastning af erhvervslivet, kan vi derfor ikke støtte lovforslaget.
Jette Gottlieb (EL), 2000-11-17:
Jeg forstod, at fru Annette Jørgensen synes, det er fuldstændig urimeligt, at arbejdsgiverne skal betale for et dårligt arbejdsmiljø.
Jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører, om hun finder det rimeligt, at de danske skatteydere fra lærlingen til pensionisten i dag betaler 25 mia. kr. til sundhedssystemet, alene på grund af dårligt arbejdsmiljø.
Annette Jørgensen (DF), 2000-11-17:
Det synes mere og mere åbenbart, at det røde finanslovforlig lægger op til at genere erhvervslivet, og man kan ikke undlade at stille sig selv det spørgsmål, hvor længe en sådan politik kan blive ved med at gå.
På et tidspunkt blev der bl.a. vedtaget en lovgivning her i Folketinget, hvorefter der skulle udarbejdes handlingsplaner for bl.a. arbejdsmiljø i alle virksomheders afdelinger.
Når man ser på de enkelte virksomheders opbygning med bl.a. sikkerhedsudvalg, er der ingen tvivl om, at Danmark står stærkt på området.
Men uanset hvilke tiltag, der tages, vil der altid kunne ske ting, som burde være undgået.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Hvis man ser isoleret på det og ikke skaber et incitament, er det klart, at det er en afgift.
Men nu får CD's ordfører jo mulighed for at komme på talerstolen som ordfører om lidt, og så kan jeg jo vende tilbage og få svar på, om CD ikke er enig i, at hvis vi skaber et incitament til at få et bedre arbejdsmiljø gennem en certificeringsordning, så man derved kan frigøre sig fra afgiften, er det ikke en skat, men et middel til at opfylde et ønske om at skabe et bedre arbejdsmiljø med de afledte besparelser, det kan give.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Kan jeg konstatere, at hr. Ole Sohn er enig med mig i, at det, vi taler om her, er en direkte afgift uden en synlig virkning på arbejdsmiljøet?
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Jeg er enig med CD's ordfører i, at er der forhold på arbejdsmarkedet, som er decideret sundhedsfarlige - det kan være stoffer, kemikalier og lign., som virker nedbrydende på den menneskelige organisme - skal de forbydes.
Det er vi helt enige om, og jeg er også helt enig i, at hvis man bare lægger en skat pr. medarbejder på 200 kr. om året, virker det isoleret set ikke. Det er derfor, det er helt afgørende, at man skaber et incitament og en mulighed for, at den enkelte virksomhed kan frigøre sig fra afgiften ved at få et certifikat, som netop dokumenterer, at man har gjort noget for at forbedre arbejdsmiljøet og dermed nedbringe antallet af arbejdsulykker og nedslidning, så tingene hænger sammen.
Ideen er jo ikke, at man bare skal pålægge afgifter, og på sigt skulle afgiften jo gerne gå i nul.
Hele målsætningen med incitamentspakken er, at afgiften går i nul, så hr. Mogens Lykketoft ikke får indtægter i form af en afgift, men får en væsentlig større besparelse på sundheds- og socialbudgetterne.
Det er målet, for så kan de penge, som frigøres her, bruges til andre udmærkede velfærdsformål.
Lone Yalcinkaya (CD), 2000-11-17:
Hr. Ole Sohn efterlyser dokumentation for, at dette tiltag måske ikke er det rigtige, men så vil jeg også gerne se dokumentation for, at virksomheder, der tvinges til at betale 200 kr. om året, vil forbedre deres arbejdsmiljø.
En ting, vi kan være noget så enige om, er: Én arbejdsskade er en arbejdsskade for meget.
Men 200 kr. om året vil altså efter min overbevisning ikke hjælpe og gavne nogen som helst.
Hvis der er noget, der er farligt, og det koster samfundet penge, og det koster mennesker smerter, så lad os dog gøre noget ved det ved at forbyde de situationer, hvor noget sådant kan forekomme.
Men 200 kr. om året tror jeg ikke hjælper.
Ole Sohn (SF), 2000-11-17:
Men som faglitteratur tror jeg ikke, den går, for der mangler altså dokumentation for de pæne ord.
SF vil gerne sige om lovforslaget, at vi skulle jo være nogle slemme skarn, hvis ikke vi syntes, det var et godt ben, et godt element i den samlede incitamentspakke, i og med at det netop er et gammelt SF-krav, at man indfører nogle økonomiske incitamenter for virksomhederne til at skabe et bedre arbejdsmiljø.
Med lovforslaget her får man faktisk en mulighed for det - ja, selv statsministeren får mulighed for med oprejst pande at gå ud i den store verden og sige: Nu har vi virkelig påbegyndt arbejdet for at opfylde ønsket om at gøre Danmark til et foregangsland, hvad angår arbejdsmiljø.
Jeg er ret sikker på, at vi også meget snart vil kunne bringe denne debat om, hvordan vi skaber et bedre arbejdsmiljø, ud over grænsen til de andre lande i Europa for at vise et konkret og håndgribeligt initiativ, som vil bidrage til at skabe et bedre arbejdsmiljø.
Vi har også en forpligtelse til at gøre det.
Vi er i en situation, hvor så mange mennesker, at det svarer til henved 55.000 fuldtidsstillinger, konstant er fraværende på arbejdsmarkedet som følge af nedslidning, dårligt arbejdsmiljø og arbejdsskader, og det kan vi ganske enkelt ikke være bekendt.
Vi kan ikke være det bekendt over for erhvervslivet, som har behov for at have en funktionsdygtig arbejdskraft, og vi kan ikke være det bekendt over for samfundet, specielt ikke nu i en situation, hvor vi har så små ungdomsårgange. Her er der behov for, at vi, der er kommet lidt op i årene, har mulighed for at blive længst muligt på arbejdsmarkedet.
Når samfundet så i tilgift kommer til at spare penge, hvis vi kan nedbringe antallet af arbejdsulykker og tilfælde af nedslidning, er det faktisk et columbusæg, vi har lavet, fordi arbejdsmiljøafgiften sammen med de andre dele i incitamentspakken - udbygningen af bedriftssundhedstjenesten, certificeringsordningen og det gebyrbelagte tilsyn - bringer os i en situation, hvor vi både gavner den enkelte, erhvervslivet og samfundet, og jeg kan simpelt hen ikke se, hvorfor ikke alle partier her i denne sal skulle kunne gå ind for det.
Der er jo heller ikke nogen indtil nu, der er kommet med argumenter for, at man ikke kan lide ordningen, men der er heller ingen, der er kommet med alternative forslag til, hvad man vil gøre for at få løst op for dette ganske alvorlige problem.
Derfor vil SF medvirke til at gennemføre denne ordning, som jo er en, hvad skal man sige, gulerod-/piskordning: En gulerod for de virksomheder, som gør en ekstra indsats for arbejdsmiljøet, fordi de får glæde af det, mens de, der ikke ønsker at bidrage til at skabe bedre forhold, må betale ved kasse 1.
Jeg synes, det er en meget fair måde at drive politik på, at vi på den måde gelejder udviklingen i den retning, som vi ønsker, og når det så oven i købet er et forslag, som både gavner den enkelte medarbejder, erhvervslivet som sådan og samfundet i almindelighed, kan jeg ikke se andet, end at det er et forslag, som må sikres
bredest mulig støtte her i Folketingssalen.
SF støtter naturligvis forslaget.
Lone Møller (S), 2000-11-17:
Ved enhver finanslov er det jo sådan, at der er nogle udgifter, og at der er nogle indtægter.
Indtægterne skal dække udgifterne, og det her forslag er en del af det indtægtsgrundlag, som vi har for finansloven.
Med dette lovforslag bliver den rabat, som arbejdsgiverne får på deres ATP-bidrag,
sat ned.
Det er det såkaldte kompensationsbidrag.
Det er virksomhederne selvfølgelig ikke særlig glade for. Jeg synes altså ikke, det er urimeligt, at også erhvervslivet er med til at betale for de velfærdsforbedringer, som vi alle sammen ønsker os.
Den rabat på ATP-bidraget, som arbejdsgiveren får, skal også administreres; det koster penge.
Hidtil har det været staten, der betalte.
Eftersom det er arbejdsgiverne, der får kompensationen, synes jeg ærlig talt også, at det er helt o.k., at de selv betaler for administrationen af ordningen.
Et andet element i lovforslaget er ikke en indtægtskilde, det er i virkeligheden en håndsrækning til de færøske og grønlandske virksomheder.
Det er ca. 75 virksomheder, som med dette udmærkede lovforslag bliver stillet lige med alle andre virksomheder, og det kommer endda til at ske med tilbagevirkende kraft. Et tredje element i lovgivningen er et forsøg på at gøre det nemmere for borgerne at finde rundt i deres pensionsordninger.
De fleste danskere vil få pension udbetalt
fra forskellige, og nogle fra mange, kasser.
Det kan være svært for borgerne at få et overblik over, hvor mange penge de kan regne med at få udbetalt, når de bliver pensioneret. Det kan vi ikke være tjent med i et moderne samfund, og derfor foreslår vi, at det vil være muligt også for pengeinstitutter at tilslutte sig det internetbaserede PensionsInfo.
PensionsInfo eksisterer allerede, men skal det fungere optimalt, er det nødvendigt, at alle med en pensionsopsparing kan bruge systemet, også selv om deres opsparing ikke er i en pensionskasse.
Med dette forslag vil borgere, der har en pensionsopsparing i et pengeinstitut, kunne få et overblik over, hvad der står på deres pensionskonto den dag, de har brug for det.
Det er god borgerservice.
Jeg kan på Socialdemokratiets vegne støtte forslaget og håber på en hurtig udvalgsbehandling.
Jeg vil godt spørge fru Rikke Hvilshøj, om hun ikke kan bekræfte, at det faktisk går rigtig godt for dansk erhvervsliv.
Det går i hvert fald væsentligt bedre, end da vi havde en borgerlig regering.
Og så vil jeg også spørge, om fru Rikke Hvilshøj kan komme med nogle eksempler på, at dansk erhvervslivs konkurrenceevne er blevet forringet.
Bjarne Laustsen (S), 2000-11-17:
Det var et ganske udmærket spørgsmål, hr. Ole Sohn stillede.
Kan fru Eva Kjer Hansen komme med ét eneste eksempel på, at de her 600-800 servicejob har skubbet andre ud? Dernæst vil jeg godt spørge fru Eva Kjer Hansen, om ikke det er rimeligt nok, at man på nogle områder, for at give folk ens vilkår, er nødt til en gang imellem at behandle dem lidt forskelligt.
Det her er jo et tilbud til en bestemt aldersgruppe og til nogle bestemte kategorier.
Og når nu man omtaler det meget positivt, at ledigheden kun er lidt højere for de 50-59-årige, så er det ganske rigtigt, men det skal jo ses på baggrund af, at netop den gruppe her har fået en åreladning, fordi man har taget 46.000 personer ud, som nu er i overgangsordningen, og der er så ca. 26.000 tilbage.
Så de tal på det område er jo en lille bitte smule kunstigt nedbragt.