Lene Espersen (KF), 2006-01-20:
Jeg vil gerne indlede med at takke alle Folketingets partier for den overordentlig positive modtagelse, som lovforslaget har fået.
Det er jo en sådan lidt blandet buket, lovforslaget indeholder, men helt afgørende er jo det, at det på afgørende strækninger handler om at styrke færdselssikkerheden.
Jeg vil egentlig godt indlede med at sige, at jeg som den ansvarlige minister for færdselssikkerhed bestemt er utrolig glad for, at tallene går i den rigtige retning, at der er færre og færre mennesker, der bliver slået ihjel eller kvæstet i trafikken.
Men det betyder jo ikke, at vi skal hvile på laurbærrene.
Det betyder, at vi til stadighed skal se på, om vi kan styrke færdselssikkerheden på nye områder.
Jeg ved at transportministeren i forbindelse med det trafikforlig, der er indgået, bl.a. bestræber sig på i de investeringer, der skal ske fremover, at investere i at få gjort noget ved de sorte pletter, der er på vejkortet i Danmark, så de yderligere kan være med til at reducere ulykkesantallet.
Der er for mig at se heller ingen tvivl om, at den klippekortsordning, som er indført nu, også fremover vil have en meget, meget gavnlig effekt og vil være med til fortsat på afgørende vis at påvirke den måde, som folk tænker på, når de færdes i trafikken.
Dette forslag går jo bl.a., som alle ordførere også har været inde på, ind og strammer reglerne op for anvendelse af seler, og vi gennemfører vedtagne EU-regler på området.
Der har under debatten her i dag været rejst spørgsmål om nogle af de tiltag, som lovforslaget indeholder.
Jeg vil gerne understrege, at det for mig og regeringen er meget, meget vigtigt, at vi ikke mindst sikrer de bløde trafikanter og medpassagerer bedre og mere sikre vilkår, og her tænker jeg først og fremmest på børnene.
Derfor har vi også valgt den indstilling og attitude i forhold til lovgivningen, at den skal sikre, at der er et meget stramt regelsæt, som for nogle måske vil virke urimelig, men som jeg tror alle godt kan se det fornuftige i, fordi det er med til at sikre en langt bedre beskyttelse af børn, der fragtes i bil.
Hr. Kim Christiansen spurgte om, hvorfor regeringen har valgt en så lang overgangsperiode, for så vidt angår de familier, der har mange børn, og hvor der ikke i dag er påmonteret seler til alle i bilen.
Det synes jeg faktisk hr. Karsten Nonbo allerede har svaret ganske glimrende på.
Det skyldes først og fremmest, at vi mener, at når man kommer med en lovgivning, der ændrer fuldstændig fundamentalt på de regler og krav, vi stiller til, hvordan børn skal fragtes, er det rimeligt at lave en overgangsperiode, og her synes vi, at de familier, der har en stor børneflok, skal have en mulighed for at kunne lægge penge til side og have mulighed for at investere i et køretøj.
Hvis vi valgte den barskeste model, den model, der allermest tilgodeså færdselssikkerheden, og sagde, at reglerne skulle træde i kraft straks, lovforslaget – forhåbentlig – bliver vedtaget af Folketinget, så tror jeg, at der ville være mange børnefamilier, der ville sidde i en utrolig vanskelig situation og ville have valget imellem at skulle træffe nogle vanskelige økonomiske dispositioner eller simpelt hen overtræde lovgivningen.
Derfor syntes vi, at det er hensigtsmæssigt med en overgangsordning, men man kan sige, at det simpelt hen er hensynet til, at borgerne skal have en fornuftig overgangsordning, der har gjort, at vi har valgt at bruge den hjemmel, der er til det i EU-lovgivningen.
Det andet spørgsmål, som er blevet rejst, også af hr. Kim Christiansen, har været spørgsmålet om, hvorvidt det er rimeligt, at taxachauffører skal kunne straffes og få et klip i kørekortet, hvis der f.eks. i forbindelse med kørsel i offentligt regi, handicapkørsel og andet, opstår en situation, hvor personer, der er fastspændt på bagsædet, selv frigør sig, men hvor det så er taxachaufføren, der må bøde for det
Jeg forstår godt problemstillingen, og jeg forstår sådan set også godt, at hr. Kim Christiansen rejser den, for der er ingen tvivl om, at det gør det mere risikofyldt for en person, der driver erhverv som taxavognmand og -chauffør, at påtage sig den opgave, når det ikke er taxachaufførens egne børn eller familie, som man trods alt kan påvirke, og hvor man kan sige til dem, at de skal sidde fastspændt og skal gøre, som der bliver sagt, men hvor det er fremmede, der transporteres.
Til gengæld må man nok også sige, at særlig de grupper, som hr. Kim Christiansen rejser problemstillingen i forhold til – her tænker jeg særlig på folk, der har handicapkørsel, kørsel med børn på f.eks. kommunal anledning – er folk, der kører med de blødeste trafikanter, vi taler om, og det er nogle, der skal tages god hånd om.
Selv om jeg godt kan forstå, at hr. Kim Christiansen rejser spørgsmålet,
vil jeg nok være meget tvivlende over, om det samlet set ville gavne, hvis vi lavede en undtagelse, for det vil jo betyde, at alle vil kunne undlade at fastspænde de passagerer, der måtte komme med, og jeg er ikke sikker på, at det vil være gavnligt for de grupper.
Det er altså en vanskelig problemstilling, hvis man skal ind og lovgive på det her område, at sikre en ordentlig retshåndhævelse, men det kan der jo stilles spørgsmål til under udvalgsbehandlingen, så vi kan få det yderligere uddybet.
Dele af lovforslaget er jo noget, der hører under transportministerens område, og som først og fremmest gælder godkendelse og markedsføring af sikkerhedsudstyr.
Derudover er der så også åbnet hjemmel for, at man kommunalt kan gå videre i det samarbejde, der allerede er i dag.
Men jeg har været meget glad for, at der er kommet så positive tilkendegivelser i dag, og jeg ser det som udtryk for, at man bredt i Folketinget er lige så optaget som regeringen af at fastholde den positive udvikling, som færdselssikkerheden er inde i.
Afslutningsvis skal jeg sige til hr. Martin Lidegaard, at der vil blive tale om en oplysningskampagne, når lovforslaget er vedtaget.
Så det er en positiv tilkendegivelse.
Vi vil aftale med vores sædvanlige samarbejdspartnere, hvordan den bliver iværksat, så der bliver kendskab til, hvordan de nye regler er.
Jeg er nemlig helt enig med Det Radikale Venstres ordfører i, at det er afgørende, når man kommer med nye regler, at borgerne så også er opmærksomme på dem.
Det er der måske mange børnefamilier der desværre ikke – som hr. Martin Lidegaard sagde det – fuldt ud er, måske fordi reglerne i dag ikke er særlig restriktive.
Så det er vigtigt med en kampagne, og det vil vi tage hånd om.
Jeg vil sige til hr. Kim Christiansen, at den helt store forskel, og det fremgår jo også af lovforslagets bemærkninger og den kommenterede høringsoversigt, er, at man ikke kan forvente, at en chauffør, der sidder i en bus, har det udsyn og overblik, som skal sikre, at samtlige sidder fastspændt, hvorimod man må forvente, at en taxachauffør har præcis det samme udsyn som alle andre, der fører en personbil, for de kører jo i den samme type bil.
Derfor er det efter min mening rigtigt, at der i lovforslaget skelnes mellem, om man fører en bus, hvor man har vanskeligere med at holde opsyn og have udsyn med samtlige passagerer, og det at føre en taxa, hvor føreren har præcis det samme udsyn, som almindelige førere af en bil, som vi stiller strenge krav til.