runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FP), 1999-05-20:
Vi er i Fremskridtspartiet glade for, at vi er medforslagsstillere til det her forslag, og vi er særdeles glade for og også stolte over, at forslaget nu bliver vedtaget, og vi er også tilfredse med, at der er et ændringsforslag, der fjerner den øvre aldersgrænse, således at forslaget kommer til at omhandle alle kvinder over 50 år.
Det er vi, fordi statistikken jo taler sit eget kedelige sprog.
Det, der jo er det helt afgørende, og som vi jo alle sammen har lært, fra vi var ganske små, er, at det er bedre at forebygge end at helbrede.
Og det er lige præcis det, forslaget går ud på.
Lad os dog gøre en seriøs og grundig indsats for at forebygge i stedet for at vente, indtil det er sket og så gå i gang med at helbrede.
Forebyggelse er bedre end helbredelse.
Forslaget her betyder jo samtidig, at der ikke er nogen, der tvinges til det, og det var for Fremskridtspartiet meget afgørende, at vi ikke fik skabt en ordning, hvor der er nogle, der tvinges med i noget.
Det, ordningen kommer til at gå ud på, er, at kvinderne over 50 år bliver tilskrevet et tilbud om undersøgelse, og derefter er det frivilligt, om man ønsker at deltage, det er frivilligt, hvor længe man ønsker at deltage, og det er frivilligt, hvor hyppigt man ønsker at deltage, og det er ret afgørende for Fremskridtspartiet.
Det er vigtigt, at vi forebygger i stedet for at helbrede, og det er vigtigt, at vi på præcis det her område sætter fokus på det, skærper opmærksomheden omkring lige præcis den her sygdom, således at vi på et tidligere tidspunkt kan få grebet ind, og således at vi kan nå at få standset sygdommen på et meget tidligere tidspunkt end ellers.
Derfor kan vi i Fremskridtspartiet sige ja til ændringsforslagene, og vi er glade for at kunne sige ja til forslaget.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-21:
Først vil jeg takke justitsministeren for redegørelsen og sige, at jeg er tilfreds med det svar, jeg har fået fra justitsministeren her fra talerstolen.
Til hr. Søren Søndergaard
Det er jo næsten normalt, det her, for oplysningerne kan kunne komme fra forsvaret, siger hr. Søren Søndergaard.
Og med hensyn til, om man har spildt tiden på at se på KAP og SAP eller KAK for den sags skyld, vil jeg nok sige, at dér tror jeg ikke Politiets Efterretningstjeneste har spildt tiden, men det er muligt, at man ikke vidste nok om, hvad KAK gik og lavede i sin tid.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-21:
Nej, det var sådan set hr. Bendt Bendtsen selv, der sagde, at oplysningerne kun kunne komme fra folk med adgang til forsvarets mest følsomme materiale.
Det var faktisk hr. Bendt Bendtsen selv, der brugte den formulering.
Og hvem har adgang til forsvarets mest følsomme materiale?
Ja, det er jo relativt oplagt, hvem der har dét, og derfor kan jeg ikke forstå, at hr. Bendt Bendtsen ikke sætter de to ting sammen, at det materiale, som vi taler om her, på den ene side er det mest følsomme for forsvaret, og at der på den anden side ikke er sket noget for at rydde op. Der er ikke sket noget som helst for at rydde op, siger hr. Bendt Bendtsen.
Hvorfor er der ikke sket noget for at rydde op over for dem, der har udleveret forsvarets mest følsomme materiale?
Hr. Bendt Bendtsen ved det åbenbart.
Eller kommer hr. Bendt Bendtsen bare med almindelig snak uden nogen viden?
Hvor ved hr. Bendt Bendtsen det fra, og hvorfor er det ikke sket?
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-21:
Da hr. Bendt Bendtsen inkluderede mig i svaret til hr. Søren Søndergaard, bliver jeg nødt til lige at gå op og sige, at hr. Bendt Bendtsen skulle genlæse den tale, som han holdt her for et øjeblik siden, for han sagde faktisk, at det var oplysninger, som kun kunne stamme fra personer, som havde adgang til og indgående kendskab til det mest fortrolige materiale i forsvaret, og jeg tror næppe, mange af de aktive i fredsbevægelsen havde denne adgang.
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-21:
Jamen jeg prøver ikke at lave om på min ordførertale, for jeg mener det, jeg sagde.
Og når jeg specielt sagde det om de militære installationer, så var det, fordi det var folk, der havde et indgående kendskab, og det er muligt, at det kun er folk inden for forsvaret, men det kan jeg jo ikke sige herfra, for det kan også komme andre steder fra.
Det kan komme fra centraladministrationen, og det kan komme mange andre steder fra.
Jeg må blot konstatere, at indtil nu har vi i hvert fald ikke i offentligheden kunnet konstatere noget på det her område.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-21:
Det, jeg spurgte hr. Bendt Bendtsen om, var en vurdering af, hvorfor der ikke er sket noget.
Hvorfor er der ikke sket noget?
Det er da interessant at vide.
Er det, fordi Forsvarets Efterretningstjeneste ikke vil, er det, fordi Politiets Efterretningstjeneste ikke vil, eller er det, fordi regeringen har blokeret for det?
Der må da være en forklaring, og hvad er hr. Bendt Bendtsens bud på en forklaring?
Bendt Bendtsen (KF), 1999-05-21:
Hr. Søren Søndergaard ved jo godt, at jeg ikke har adgang til, hvad der foregår dybest nede i PET eller FE.
Jeg må blot konstatere, at jeg som en almindelig offentlig person ikke har kunnet notere mig, at der er sket noget på det område.
Det kan der være gode grunde til, og som det tidligere har været fremhævet her fra talerstolen under debatten i dag - det blev så afvist af justitsministeren - mente
den daværende justitsminister, Bjørn Westh, ikke, at der skulle bruges voldsomme ressourcer på det område, og det kunne jo være årsagen til, at der ikke er sket noget på området.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-21:
Undskyld, fru formand, jeg var ikke helt klar over, at det var min tur.
At forsyne en fjendtlig magt med oplysninger om ens eget land kan være landsforrædderi.
Det er ikke sikkert, at det er det, men det kan være det, og hvis der er tale om strafbare forhold, skal disse naturligvis pådømmes og straffes.
Det Radikale Venstre ønsker ikke på nogen måde at holde hånden over danskere, der er eller har været en sikkerhedsrisiko for deres land, men vi vender os imod en hetz mod folk, der har haft venner, bekendte, forretningsforbindelser eller andre former for forbindelser i lande på den anden side af Jerntæppet.
Som flere andre danskere har jeg også været på ferie i Sovjetunionen for at se nogle af de kunstskatte, der er dér,
f.eks. i det gamle Leningrad,
og det vil jeg til enhver tid nægte havde noget som helst at gøre med, at jeg var en sikkerhedsrisiko for mit land.
Så vi vil meget gerne være med til at opklare forbrydelser, men vi vil også lade de folk være i fred, som har haft ganske almindelige mellemfolkelige forbindelser med personer på den anden side af det Jerntæppe, som nu heldigvis er rustet op.
Vi bifalder regeringens bestræbelser med hensyn til de nu åbnede Stasiarkiver, og vi synes, det er udmærket at vedtage en bekræftelse af, at de bestræbelser, der er i gang, også skal fortsætte.
Vi kunne sådan set lige så godt vedtage, at det er fredag i dag, men for os er det helt i orden at bekræfte, at de bestræbelser, der er i gang, skal fortsætte.
Nu skal jeg jo ikke svare på spørgsmål, som rettelig burde stilles til justitsministeren, men blot sige, at en vilje til at opklare mistanker om landsskadelig virksomhed eller spionage naturligvis forudsætter, at man har noget at forske i.
Og det, at Stasiarkiverne er blevet dekrypteret, så det nu er muligt at få oplysninger ud, som det ikke var muligt at få ud for blot få år siden, gør selvfølgelig, at man også har en forpligtelse til at undersøge de nye muligheder for derved at komme nærmere på sagers opklaring.
Men der er også andre arkiver, som det kunne være interessant at undersøge, og jeg ved ikke, hvordan det er med KGB-arkiverne, men det er dog lykkedes danske forfattere og herunder et medlem af Folketinget at få adgang til visse dele af KGB's arkiver.
Men sådan som jeg forstår det - jeg ved ikke, om det er rigtigt - forudsætter det altså en konkret mistanke i en konkret sag, som man så får mulighed for at forfølge nærmere efter aftale med det pågældende lands myndigheder.
og det forudsætter altså, at man har en eller anden sag at hive fat i, men jeg kunne forstå på nogle af de tidligere ordførere, at man allerede er helt bekendt med, at der åbenbart er sager inden for forsvaret, som man kan forfølge.
Frank Jensen (S), 1999-05-21:
Det, der kalder mig herop, er, at hr. Peter Skaarup endnu en gang trækker noget frem, som jeg troede faktisk nu var ude af debatten, men som hr. Skaarup så vender tilbage til i sine korte bemærkninger til den radikale ordfører, og det er altså spørgsmålet om, hvad den forhenværende justitsminister, Bjørn Westh, har sagt. Jeg synes, det er fair og ordentligt, at man holder fast i, hvad forhenværende ministre har sagt, hvis det er noget, man kan genkende fra besvarelser af mundtlig eller skriftlig karakter, som er givet her i Folketinget eller i et udvalg, men det, som hr. Skaarup bliver ved med at bygge sin argumentation på, er altså noget, der er refereret i en avis - med al respekt for journalisterne og journalistikken, for man skal selvfølgelig også kunne lægge udtalelser, der henhører til noget, der er refereret i en avis, til grund for en debat - efter at den pågældende minister er gået af og altså ikke er minister længere.
Og jeg har svaret her, og jeg har selvfølgelig gjort mig bekendt med sagen, og jeg kan ikke genkende, at PET ikke også under den forhenværende justitsminister har forsøgt at få fat på materiale, der har kunnet afsløre, om danske statsborgere har begået strafbare handlinger i samspil med DDR og den daværende østtyske efterretningstjeneste, Stasi.
Dér vil jeg gerne bekræfte det, som fru Elisabeth Arnold er inde på, nemlig at hvis de danske myndigheder, PET og anklagemyndigheden, har en konkret mistanke og derfor kan rejse en sigtelse mod en borger, så kan vi begære retshjælp hos de tyske myndigheder, og så kan vi gennem de internationale retshjælpsbestemmelser ifølge konventionen få de tyske myndigheder til at hjælpe den danske anklagemyndighed.
Men vi kan altså ikke blot på grundlag af det, der ligger hos Stasi i dag, gå på fisketur i Stasi, som jeg har udtrykt det, og derfor forsøger vi, da vi ikke har grundlag for nogen konkret mistanke, om vi så via hjælp fra tyskerne kan få noget, som kan give grundlag for en politimæssig efterforskning.
Det er det spor, vi nu følger, og jeg håber, at hr. Skaarup vil tage det som et udtryk for, at vi gør alt, hvad vi kan, specielt efter denne dekryptering, for at se, om det skulle være muligt at komme videre ad det spor.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-21:
Der var jo et par konkrete spørgsmål til mig fra hr. Peter Skaarup.
Først vil jeg blot sige, at Det Radikale Venstre har været i regering mange gange i dette århundrede, og at det under alle omstændigheder er sådan, at det er den til enhver tid siddende minister, der har ansvaret for de beslutninger, der bliver taget.
Og om den journalist, som åbenbart i dagspressen har sagt, at han har været Stasiagent, vil jeg blot sige, at jeg går ud fra, at Dansk Folkeparti har politianmeldt vedkommende, så der kommer en sag om vedkommende.
Det må vel være den måde, man skal gå frem på.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-21:
Jamen jeg tror, det bliver svært at overbevise Det Radikale Venstre om, hvad vi kan regne med i denne sag.
Vi mener stadig væk, at det er afgørende vigtigt at vise den danske befolkning, som har respekt for lovgivningen og forhåbentlig også respekt for regeringen og Folketinget
, at når man helt klart og tydeligt opdager, at der har været landsforrædere under den kolde krig, som stadig væk færdes frit omkring i Danmark, så gør myndighederne alt for at retsforfølge sådanne personer og prøve at grave til bunds i sådan nogle ting. Og derfor virker det altså underligt, hvis det inden for regeringen ikke tidligere har været diskuteret, om man skulle følge det her op på ordentlig vis.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-21:
Hr. Peter Skaarup må tro mig, om han vil, men for det første har jeg faktisk ikke set den artikel i det pågældende blad, hvor vedkommende journalist nu erklærer sig som gammel Stasiagent, så det ved jeg ikke noget om, men jeg går da ud fra, at de borgere, der har følt sig forulempet af den tilståelse, har meldt vedkommende til politiet.
For det andet: Hvorfra ved hr. Peter Skaarup, at vedkommende ikke er meldt til politiet, og at der ikke allerede er en sag i gang?
Ved hr. Peter Skaarup dét?
Det eneste han ved, er åbenbart, at personen ikke er blevet dømt, men det kan jo godt være, at der er en sag.
Så når vi står her og taler, er det lidt som et par skyggeboksere, der står over for hinanden.
Og hvis hr. Peter Skaarup er meget utryg ved situationen, bør han da øjeblikkelig tage telefonen og ringe til politiet og sige
Se at få sat ham fast!
Hr. Bendt Bendtsen er utilfreds med, at det indtil nu ikke er lykkedes at få stillet én eneste for retten i forbindelse med udlevering af eventuelt følsomt materiale til Stasiarkiverne, men det forudsætter jo, at man ved, at der er nogen at stille for retten.
Derefter går hr. Bendt Bendtsen videre til at sige, at de oplysninger, der er leveret til Stasi, er af en sådan karakter, at de kun kan være kommet fra forsvarets egne folk, og så synes jeg egentlig, feltet allerede må være indsnævret temmelig meget, for så kan man da udelukke en hel del af de øvrige organisationer, som efteretningstjenesterne har koncentreret sig om at kigge efter.
Så jeg kan ikke se andet, end at det må være en forholdsvis overkommelig opgave for Forsvarets Efterretningstjeneste, som faktisk ikke er omfattet af den undersøgelse, regeringen og nogle partier sætter i gang nu, at få indsnævret, hvad det drejer sig om.
Det er helt klart, at modtagerne her har været Stasi - det er derfor, vi taler om Stasi-arkiverne - men der har jo også været modtagere i andre lande, f.eks. KGB, så hvis afsenderen er inden for forsvarets egne rækker, må det være Forsvarets Efterretningstjeneste, som skal have gang i efterforskningen dér.
Det må da være det oplagte svar på det spørgsmål.
Christian Jensen (FP), 1999-05-21:
Skal man forstå fru Elisabeth Arnolds svar til hr. Peter Skaarup på den måde, at selv ikke en mistanke om landsforræderi bekymrer fru Elisabeth Arnold, og at det er op til den enkelte person at anmelde sådan noget.
Er det sådan, man skal forstå det?
I øvrigt kan det jo formindske arbejdet betydeligt her i Tinget, hvis det er sådan, vi skal til at gå frem, og så øjner jeg da i hvert fald en rationalisering, for så har vi jo faktisk ikke noget at sidder her efter, for så ordner vi det selv uden om Tinget.
Er det sådan, man skal forstå dels fru Elisabeth Arnolds udlægning over for hr. Peter Skaarup og dels det svar, der kom før?
Peter Skaarup (DF), 1999-05-21:
Jeg synes altså, fru Elisabeth Arnold slipper lidt for nemt om ved det her, for Det Radikale Venstre har jo været med i den regering, som Bjørn Westh har været justitsminister i, og dér må man altså have haft nogle diskussioner om de her ting, ellers ville justitsministeren ikke have sagt, at man ikke har været interesseret i at foretage en systematisk gennemgang.
Det har altså været en politisk beslutning, at man ikke har været interesseret i det på det tidspunkt, og han har været involveret i den, og det må man altså sige at det De Radikale også har et medansvar for, når de har siddet i regeringen på det pågældende tidspunkt.
Efterfølgende vil jeg også godt lige spørge fru Elisabeth Arnold: Er det ikke korrekt, at der er en journalist, Flemming Sørensen, som flere gange i danske dagblade har indrømmet, at han har spioneret for den østtyske efterretningstjeneste, og på den baggrund jo altså burde være blevet retsforfulgt?
Og burde man ikke fra regeringens side have rettet henvendelse med henblik på at finde ud af, hvad der rent faktisk er sket.
Altså: Hvordan kan det være, at en række medier har oplysninger, som Politiets Efterretningstjeneste og regeringen ikke vil følge op?
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-21:
Jeg respekterer, at det er en tale, der er oplæst på vegne af ordføreren, og derfor vil jeg kun komme med en opfordring til Venstre og Venstres ordfører på området, som jo ifølge ordførertalen ligger inde med oplysninger om danskere, der utvivlsomt har gået fremmede efterretningstjenesters ærinde.
Det er tilladt enhver dansk statsborger at gå til politiet med en sådan viden, og jeg synes ikke, man skal holde sig tilbage.
Jeg synes ikke, man skal dække over folk, der begår ulovligheder, så lad det være en opfordring til Venstre.
Man behøver overhovedet ikke at afvente, at hverken regeringen eller PET passer sit arbejde; man kan selv gå i gang.
Hr. Bendt Bendtsen kan åbenbart meddele, at der ikke er sket noget for at rydde op.
Jeg kunne godt tænke mig at få at vide, hvor hr. Bendt Bendtsen ved det fra.
Det er jo i virkeligheden en meget grov anklage mod Politiets Efterretningstjeneste, så jeg kunne godt tænke mig at vide, hvorfra hr. Bendt Bendtsen ved, at der ikke er blevet gjort noget for at rydde op.
Så blev jeg glad over, at hr. Bendt Bendtsen netop så klart fremhævede, at de ting, som virkelig var af værdi for den østtyske efterretningstjeneste, var af en sådan karakter, at de kun kunne være kommet fra folk med adgang til forsvarets mest følsomme materiale.
Det er jo en meget vigtig pointe, som forklarer, hvorfor det var fuldstændig latterligt at bruge ressourcer på at overvåge KAP og SAP og KAR, og hvad ved jeg, som jo ikke havde adgang til forsvarets mest følsomme materiale.
Det er måske også derfor, der er en træghed her, for de folk, vi skal finde frem til, er jo ikke folk, som findes i sådanne små organisationer.
Det er folk, som findes helt andre steder i samfundspyramiden.
Elisabeth Arnold (RV), 1999-05-21:
Til det sidste spørgsmål vil jeg sige, at det er op til Folketinget at lave lovgivning og det er op til ministrene at gennemføre lovgivningen i praksis og det er op til domstolene at retsforfølge de personer, der har begået lovbrud.
Jeg har ikke set den pågældende tilståelse fra den journalist, som skulle have været Stasiagent, og det må da være de personer, som har observeret denne tilståelse, der tager sagen op og siger: O.k., så må vi melde vedkommende til politiet!
Jeg aner ikke, hvem det er, og jeg ved ikke, hvad det er for et blad, og derfor kan jeg altså ikke rigtig agere.
Hvis der er nogle, der har begået en lovovertrædelse, skal de selvfølgelig straffes, men det er altså ikke Folketinget, der skal straffe dem; det er domstolene.
Frank Jensen (S), 1999-05-21:
Det er hr. Skaarups referat af en artikel i Jyllands-Posten af forhenværende justitsminister Bjørn Westh, som kalder mig på talerstolen igen for at få rettet noget, som, hvis det får lov til at fortsætte under debatten, kan give anledning til ganske klare misforståelser. Det er klart, at efter at jeg blev justitsminister den 30. december 1996, har jeg både gjort mig bekendt med det, der forelå på det tidspunkt om Stasi, og også med det, der forelå, inden jeg blev justitsminister.
Jeg kan ikke genkende det billede, som er gengivet i Jyllands-Posten af det engagement, som PET har haft i sagen, men jeg kan genkende det, som er resultatet af de forespørgsler, som PET har rettet til de tyske myndigheder.
Som jeg beskrev det i Jyllands-Posten i januar, er der altså ikke - som hr. Skaarup fejlagtigt gengiver her - mulighed for, at udenlandske, her altså danske, myndigheder kan rejse til Tyskland og gå på fisketur i Stasiarkiverne.
Der er en ganske restriktiv regulering af adgangen til arkiverne, og vi har forsøgt at drøfte med de tyske myndigheder, om vi på trods heraf kunne få oplysninger om danske statsborgere.
Jeg oplyste også, at vi fra anden side havde fået oplysninger, og at de oplysninger havde givet anledning til - også under den forhenværende justitsminister - at man havde opsøgt danske statsborgere for at finde frem til, om der var noget, der kunne give anledning til politimæssig efterforskning.
Det viste sig, at materialet var af ganske sparsom karakter, og der var ikke noget, der kunne give anledning til politimæssig efterforskning af strafbare forhold.
Ifølge de oplysninger, som er fremkommet, skulle der her være en fuldstændig beskrivelse af et netværk af de agenter, som arbejdede for Stasi i DDR-tiden.
Det er den bestræbelse, som gør, at vi yderligere har intensiveret vort arbejde.
Søren Søndergaard (EL), 1999-05-21:
Det er et opklarende spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører, fru Dorte Bennedsen.
Der må jo være et formål med at vedtage den, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre: Er formålet at udtrykke kritik af regeringen? Eller er det at udtrykke kritik af PET og politiet og anklagemyndigheden?
Ellers har det jo ikke nogen mening at vedtage den.
Hvis regeringen gør, hvad den skal, og politiet og PET og anklagemyndigheden gør, hvad de skal, er det hele jo meningsløst, så hvem er vedtagelsen en kritik af?
Det kunne jeg godt tænke mig at få afklaret, før vi går videre.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-21:
Det, der kalder mig herop, er selvfølgelig justitsministerens bemærkninger, som går på, at dette har daværende justitsminister Bjørn Westh undersøgt tidligere, og på det tidspunkt var der ikke mulighed for at rejse nogen sager, osv. osv.
Vi må altså konstatere, at man f.eks. i 1993 - takket være en intensiv gennemgang af arkiverne fra tysk side - kunne afsløre en af de værste spioner mod NATO, der nogen sinde har eksisteret.
Derfor virker det påfaldende, at daværende justitsminister Bjørn Westh siger her i 1999, at han på det tidspunkt, hvor han havde sagen, ikke ville bruge ressourcer på en systematisk gennemgang af materialet.
Jeg synes bare, vi lige skal have det historiske helt på plads.
Aage Frandsen (SF), 1999-05-21:
Forslaget til vedtagelse er i en vis forstand en selvfølgelighed, men det sker jo også somme tider, at vi vedtager selvfølgeligheder her i Folketinget.
Nu er det jo ikke strafbart at have en forbindelse, men det er strafbart at have en forbindelse af en vis karakter, så derfor vil jeg spørge, hvad det betyder at drage omsorg for, at skyldige - det må være skyldige i strafbare forhold - bliver strafforfulgt.
Men det er vist ikke strafbart, og derfor er det meget vigtigt, at vi - inden vi vedtager noget her i Folketinget - ved, hvad det er, de pågældende er skyldige i.
Det er ikke strafbart at møde nogle mennesker, selv om det måske er dumt at møde dem; men det er strafbart, hvis man har gjort sig skyldig i noget ulovligt, da man mødte de mennesker, og jeg vil være helt sikker på, at det er dét, vedtagelsen betyder.
Dorte Bennedsen (S), 1999-05-21:
Hr. Søren Søndergaard spørger mig, hvem dette forslag til vedtagelse er en kritik af.
Vi behøver ikke altid udtrykke noget, der er ment som en kritik.
Det arbejde har nu fået nogle nye muligheder, takket være at man har fået brudt koderne, og at der er kommet noget mere materiale til veje, og for mig at se er det en opbakning til en ny indsats i den nye situation.
Det er selvsagt de mennesker, som har handlet i strid med dansk lovgivning, der skal rejses sag imod.
Peter Skaarup (DF), 1999-05-21:
Med formandens tilladelse bliver det alene en besvarelse af hr. Aage Frandsens spørgsmål om, hvad der egentlig ligger i denne vedtagelse.
Det, der ligger i den, er, at det selvfølgelig ikke er forbudt at have haft forbindelser til Stasiagenter, men at det er ulovligt, hvis man kan straffes efter den danske lovgivning for forhold, som er begået i forbindelse hermed.
Her kan jeg f.eks. gøre opmærksom på - og det er fremkommet flere gange i medierne, bl.a. i Ekstra Bladet mandag den 21. december 1998 - at det var sådan, at det tidligere folketingsmedlem Lasse Budtz havde kontakter med Stasi.
Det behøver jo ikke at betyde, at der er begået strafbare forhold i forbindelse med det, men det kan godt betyde, at han står opført i Stasiarkiverne.
Det samme gælder for oberst G.K. Christensen, der var medlem af »Generaler for fred«, som var etableret og finansieret af Stasi.
Det betyder jo ikke nødvendigvis, at vedkommende har begået strafbare forhold, men at der godt kan være nogle forbindelser, som skal undersøges, og derfor taler vedtagelsen om forbindelser.
Men det er klart, at skal der ske strafforfølgning, skal der være begået strafbare forhold.