Pia Gjellerup (S), 2000-02-03:
Jeg vil gerne takke ordføreren for forespørgerne for at have taget initiativ til denne debat, og jeg vil sige til begrundelsen dette ene og korte, at en erhvervsministers glæder heldigvis ikke alene tælles i antallet af redegørelser til Folketinget.
Turismen betyder meget for vores egen opfattelse af os selv og af vores land.
Det synes jeg er vigtigt at indlede med, fordi vi ellers let kommer til at forfalde til alene at tale om den betydelige rolle, som turismen spiller for dansk økonomi, både når det gælder omsætning, værditilvækst og beskæftigelse.
Den samlede danske turismeomsætning er steget fra knap 42 mia. kr. i 1996 til godt 43 mia. kr. i 1998, dvs. en omsætningsstigning på knap 1,5 mia. kr. på 2 år.
Og det kan være værd at hæfte sig ved nogle hovedtal i omsætningen, nemlig at knap en tredjedel - det er noget under en tredjedel - er danske turister, altså danske turister, som bliver i Danmark, og så er noget under en tredjedel udenlandske endagsturister, og hertil kommer så, at en absolut god tredjedel kommer fra udenlandske turister, som vælger at blive her og overnatte en eller flere gange.
Turismeeksporten har gennem de senere år været stigende, og i 1998 udgjorde den samlede turismeeksport 30 mia. kr., svarende til 6 pct. af den samlede danske eksport.
Beskæftigelsen har ligget stort set stabilt i de senere år, og beskæftigelsen er direkte og indirekte sammenregnet godt 70.000 årsværk.
Når mange er optaget af turismen og dens rammebetingelser, skyldes det oplevelserne med erhvervet, oplevelsen af erhvervet og dets produkter, og så betyder det altså også noget, at vi ved, at turismen betyder meget for Danmarks økonomi og beskæftigelse.
På trods af, at dansk turisme generelt er inde i en positiv udvikling med øget omsætning og værditilvækst, er der dog også, som det blev nævnt af ordføreren for forespørgerne,
en del faresignaler. Og de peger i retning af, at vi er nødt til at udvikle det danske turismeprodukt, hvis dansk turisme også fremover skal have samme vægt i samfundsøkonomien, som den har i dag.
Jeg tænker aktuelt på det, der er blevet kaldt den tyske udfordring, og som vandt mediernes store opmærksomhed hen over sommeren.
Når turismeerhvervet interesserer sig så meget for de tyske overnatningstal, skyldes det, at de tyske turister traditionelt har tegnet sig for 40 pct. af samtlige overnatninger herhjemme, og at de tyske turister med en omsætning på omkring 11 mia. kr. alene bidrager med godt en fjerdedel af den samlede turismeomsætning i Danmark.
Der er altså ingen tvivl om, at turismeerhvervet står over for en stor udfordring, som især retter sig mod nogle af Danmarks væsentligste turismeprodukter: feriehusene og kystturismen.
Når den tyske udfordring skal mødes, er det vigtigt, at turismeerhvervet stiller sig selv de rigtige spørgsmål
, hvis der skal findes langtidsholdbare løsninger.
Derfor er det også meget positivt, at turismeerhvervet og dets organisationer er gået sammen om at analysere problemets årsager.
Der er altså faresignaler, der tyder på, at dansk turisme ikke står stærkt nok i den globale konkurrence om turisterne, at vi ikke er med helt fremme, og at dele af dansk turisme ikke er godt nok rustede til at klare sig i konkurrencen på innovation.
Den tyske udfordring er således et eksempel på, at hvis man måske forsømmer udviklingen i en situation, hvor konkurrencen med andre destinationer bliver stadig mere intens, ja, så risikerer man at stå med et produkt, vi selv er stolte af, men som færre får øje på.
For at klare sig i konkurrencen må dansk turisme søge nye veje.
Det handler om at sikre større kvalitet, sikre flere oplevelser og bedre service i både den kystbaserede turisme, byturismen og erhvervsturismen.
Vi skal udvikle nye produkter, og vi skal gøre tingene tilgængelige og synlige på markedet.
Det er en værdifuld udvikling, som skal bære noget af det, som det traditionsrige turismeprodukt ikke mere i samme omfang ser ud til at kunne bære.
Vi har arbejdet for og skal fortsat arbejde for at udvikle en kvalitetsturisme, der også kan medvirke til at øge velfærden for den danske lokalbefolkning, bl.a. gennem flere lokale tilbud om oplevelser og service. Men vi skal også i højere grad se turismen som et afsæt for det generelle investerings- og eksportfremmearbejde ved at udnytte den loyalitet og attraktivitet, turismen medvirker til at skabe om Danmark og danske produkter og tjenesteydelser.
Som instrumenter til at nå det turismepolitiske mål at skabe gode rammer for innovation og udvikling har regeringen gennem de seneste år gennemført en strukturudvikling af hele turismefremmesystemet, der har ført til udvikling og etablering af en række turismevidenmiljøer.
Det er især Danmarks Turistråd, de regionale turismeudviklingsselskaber, Turismens Udviklingscenter og et center uden mure for turismeforskning. Danmarks Turistråd har til opgave at markedsudvikle og markedsføre.
Rådet skal rådgive virksomheder og organisationer og myndigheder om markedsføring og produktudvikling og skal tage initiativ til større udviklingsprojekter, der kan flytte turismen fremad.
De regionale turismeudviklingsselskaber skal udvikle nye produkter og tilbud med udgangspunkt i deres kendskab til de lokale og regionale styrker.
Vi skal ikke alle steder lave det samme.
Det er vigtigt, at vi på den ene side sikrer en klar arbejdsdeling mellem de enkelte aktører i turismefremmesystemet og på den anden side skaber en tæt dialog.
Uden en tæt dialog får vi ikke sikret en optimal og hensigtsmæssig ressourceudnyttelse.
Målet er, at alle turismens aktører skal udfylde deres funktion som omdrejningspunkter for henholdsvis kompetenceudvikling, produktudvikling, forskning og markedsføring. Den gennemførte strukturudvikling har genereret mange positive tiltag i dansk turisme.
Jeg tænker her bl.a. på projekter som Destination 21, der udvikler en mærkningsordning for bæredygtige destinationer.
Denne gren af erhvervsturismen får en stigende betydning i disse år.
Det danske samfund har meget at vise frem, og vi kan være med til at formidle viden og velfærdsløsninger inden for områder, hvor Danmark er foregangsland, som f.eks. børne- og ældreforsorgen, energi og miljø, og det kan samtidig ses som et aktiv for turismeerhvervet.
I Danmark har vi opbygget et samfund, der ikke bare er velstående, men også trygt og godt at leve og færdes i.
Vi har meget at være stolte af, og det skal vi også være glade for at kunne vise til omverdenen.
Turismen er en væsentlig betingelse for kendskabet til Danmark i udlandet.
Turismen er med til at sælge Danmark og danske produkter på kvaliteter som medmenneskelighed, velfærd og livskvalitet. Det seneste og meget nye initiativ, regeringen har taget til at fremme innovationen i turismeerhvervet, er centerkontrakter for turisme.
Tankegangen er her, at turismen får sin egen platform til at indgå i et samarbejde med turismevirksomheder, med offentlige institutioner og med natur- og kulturinteresser, sådan at man samtænker og tænker nyt i udviklingen af produkter.
Det er derfor en vigtig del af erhvervspolitikken, at der etableres et bedre samarbejde mellem virksomhederne og vidensystemet, et samarbejde, der tager udgangspunkt i virksomhedernes behov, og det er baggrunden for regeringens initiativ med de nye centerkontrakter for turisme, hvor regeringen i år har afsat 20 mio. kr.
Centerkontrakter for turisme er det første erhvervspolitiske instrument, der direkte er rettet mod at skabe innovation og udvikling inden for turismeerhvervet.
Jeg ser mange muligheder for, at de nye centerkontrakter for turisme kan medvirke til at sætte dagsordenen for nye innovative projekter inden for det samlede erhverv.
Et andet område er inden for informationsteknologien, hvor især Internettet giver nogle helt nye muligheder for alle erhverv.
Inden for turismen er Internettet suverænt til at skabe overblik over og let adgang til de mange ferie- og fritidstilbud.
Internettet vil fremover blive det vigtigste informationssted og den vigtigste markedsplads, når det gælder rejser og fritidsprodukter.
Derfor skal også turismeerhvervet være med helt fremme, når det gælder anvendelsen af denne nye teknologi.
Ikke mindst derfor er jeg glad for, at erhvervet med Danmarks Turistråd i spidsen har sat sig for at skabe en internetportal som en fælles indgang til Turismedanmark, der kan gøre os til foregangsland inden for internetbaseret turisme. Turismeerhvervet har ved flere lejligheder peget på en række skatte- og afgiftsrelaterede problemstillinger, som de vurderer påfører erhvervet ulige konkurrencevilkår.
Det drejer sig primært om den i erhvervets øjne høje danske hotelmoms, mulighederne for momsafløftning på hotel- og restaurationsydelser samt de grønne afgifters belastning af turismeerhvervet.
Turismeerhvervets argumenter for en nedsættelse af hotelmomsen er, at det vil forbedre de danske hotellers internationale konkurrenceevne, og at det med åbningen af Øresundsbroen bliver af endnu større betydning, at de københavnske hoteller er konkurrencedygtige i forhold til hotellerne i Malmø, hvor hotelmomsen er på 12 pct. Tilsvarende argumenterer turismeerhvervet for, at den begrænsede fradragsret for momsregistrerede virksomheders køb af hotel- og restaurationsydelser bør hæves fra de nuværende 25 pct. til 100 pct. momsrefusion.
Ønsket er at sidestille indkøb af hotel- og restaurationserhvervets ydelser med erhvervsmæssige indkøb af andre varer og ydelser.
Hotelmomsen er et for upræcist redskab hertil.
En generel nedsættelse af hotelmomsen i Danmark fra 25 pct. til f.eks. 15 pct., som det har været foreslået af turismeerhvervet, skønnes at betyde et umiddelbart provenutab for staten på noget mere end en halv milliard kroner, mens indførelse af fuld momsafløftningsret på hotel- og restaurationsydelser tilsvarende vil koste staten i underkanten af en hel milliard kroner.
En finanspolitisk lempelse i denne størrelsesorden vil være i direkte modstrid med regeringens udgiftspolitik, og den vil skade den samlede danske økonomi, uden at virkningen er overbevisende.
Malmø er ikke en konkurrent til København, heller ikke efter etableringen af den faste forbindelse over Øresund.
At Københavns konkurrenceevne bestemmes af andre faktorer end momsforskellen mellem Danmark og Sverige, vidner bl.a. de seneste nye internationale hotelprojekter i København om, både Hilton og Mariott.
For så vidt angår de grønne afgifter, har den evaluering af erhvervenes belastning fra de grønne afgifter, der blev lavet sidste år, vist, at tilbageføringen til turismeerhvervet er større end erhvervets samlede afgiftsbelastning, og derved mister erhvervet ikke samlet set konkurrenceevne ved de grønne afgifter.
Derfor har regeringen taget initiativ til at få bragt de forhold på plads, og denne justering, der gælder generelt for virksomheder, er anslået til at give
turismeerhvervet en godtgørelse på 10 mio. kr. Regeringen finder derfor ikke yderligere anledning til at ændre på reglerne for miljøafgifter i relation til turismeerhvervets energiforbrug.
Turismepolitikken kan og skal derfor ikke udvikles på grundlag af skattepolitiske betragtninger.
Udfordringen for såvel turismeerhvervet som turismens øvrige aktører er at se nye udviklingsveje for dansk turisme, hvor nøgleordene kvalitet, bæredygtighed og innovation er de væsentligste retningsvisere.
Forhandling