Ole Sohn (SF), 2002-05-03:
Hvis hr. Ole Vagn Christensen havde været til stede, ville han have taget fat i talerstolen, som jeg gør nu her, gået tæt på mikrofonerne, og så ville han have sagt til regeringspartierne: I leger med ilden!
Det rokker ved hele det fundament, som det danske arbejdsmarked er bygget op på, og som er blevet til i et meget, meget tæt samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter.
Jeg kan næsten ikke sige det bedre end hr. Lars Barfoed: Den måde, som arbejdsmarkedet reguleres på i dag, foregår dels ved forhandlingerne i forbindelse med overenskomstfornyelserne, dels ved, at der, hvis der sker brud på overenskomsterne, er et fagretligt system, som træder i kraft.
Iværksættes der konflikt, løses det via arbejdsmarkedssystemet, og Arbejdsretten kan jo, som hr. Lars Barfoed ganske korrekt gav udtryk for, vurdere, om der er en rimelig praksis, om der er et rimeligt grundlag for at iværksætte en konflikt.
Sådan må det selvfølgelig også være efterfølgende, hvis man går ind og kigger på loven.
Sådan er det allerede i dag.
Der kan ikke iværksættes konflikt, medmindre der er væsentlige grunde, der taler herfor.
Sådan er det.
Derfor vil jeg også godt give en tak til ministeren, som i sin besvarelse sagde, at ministeren ønskede at lade arbejdsmarkedets parter se på det.
Det synes jeg er den rigtige måde, for det er klart, at er der hjørner i hele fundamentet omkring arbejdsmarkedssystemet, som trænger til at blive kigget efter i sømmene, skal parterne naturligvis gøre det.
Det er jo det, ministeren siger, og det synes jeg også man skulle lytte lidt til.
Måske skulle ministeren indtage den samme holdning, når vi snakker deltidslov, for det er jo nøjagtig det samme: Hvis man går ind og piller ved et hjørne, ja, så tilter hele systemet. Det, der er tale om her, er jo reelt, at man giver en mulighed for at undergrave den måde, samfundet er skruet sammen på.
Jeg vil godt også til hr. Ole M. Nielsen give et enkelt eksempel på det, for hr. Ole M. Nielsen kan ikke forstå, hvorfor man ikke bare skal acceptere, hvis der bliver lavet en aftale.
Hvis man nu forestiller sig en by - det kunne være Horsens - hvor f.eks. lønmodtagernes organisation inden for hotel- og restaurationsområdet og arbejdsgiverne, Horesta, har indgået overenskomst med byens mange restauranter og fundet frem til, hvad der nu er ret og rimeligt med hensyn til lønvilkår, ansættelsesforhold osv., det forhandler man sig frem til og finder et fornuftigt leje.
Hvis man så forestiller sig, at der er en enkelt restauratør, som af forskellige årsager kan få folk ansat på nogle helt andre og væsentlig dårligere vilkår, er det så ikke en unfair konkurrence over for de restauratører, som har indgået aftaler med lønmodtagerorganisationerne?
Så undergraver man jo det private erhvervslivs muligheder for at kunne eksistere under ordnede forhold.
Det er det, man undergraver med det forslag, som Kristeligt Folkeparti har fremsat her.
Lønmodtagerne skal såmænd nok klare sig, men man undergraver faktisk det private erhvervslivs muligheder for at have rolige og stabile forhold og kende dets udgifter i en periode fremover.
Af den grund og af hensyn til, at det velfærdssamfund, vi har fået bygget op igennem hele det forrige århundrede - og som selvfølgelig gerne skulle undergå den modernisering, som altid skal finde sted af et velfærdssamfund - skal bestå i de kommende hundrede år, må det bygge på, at man har en respekt for, at arbejdsmarkedet finder de niveauer, som er nødvendige for både at kunne imødekomme lønmodtagernes basale behov for løn, arbejdstid og ferie, og hvad der nu ellers indgår i en overenskomst, og også give erhvervslivet ro og mulighed for at udvikle sig, og det kan man kun, hvis der er ro på arbejdsmarkedet.
Det er det, der er hele fundamentet.
Det er det, der ligger i hovedaftalen og hele det grundlag, som det danske overenskomstsystem er bygget op på.
Derfor er jeg meget, meget glad for, at ministeren er kommet til den erkendelse, at man bedst udvikler det danske velfærdssamfund ved at respektere arbejdsmarkedets parter og også have tillid til, at de kan løse den opgave.
Det synes jeg også at Kristeligt Folkeparti skulle have både i den her og i andre sager vedrørende arbejdsmarkedsforhold.