Steen Gade (SF), 1997-11-27:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren, og lad det være sagt fra starten af den her debat, at jeg er enig i det meste af det, miljøministeren har fremført her - i kritikken af det japanske udspil, i kritikken af andre udspil og af USA's position og i støtten til EU's position, herunder at vi ikke inddrager ulandene nu.
Det, jeg savner - og det jeg synes, verden havde haft brug for - er, at der ligesom til Berlinmødet havde ligget et mere radikalt forslag, et, der var mere i overensstemmelse med det, der er den virkelige miljødagsorden, ligesom vi ved Berlinmødet havde forslaget fra de små østater.
Vi har de forslag, der ligger, og heri er der jo ingen tvivl om, at EU's er det, der skal kæmpes ud fra.
Så håber jeg, vi er kommet så langt i den her debat, at vi ikke i dag skal debattere selve drivhuseffekten.
Jeg håber, vi tager udgangspunkt i IPPC's klare advarsler om betydningen af den menneskeskabte drivhuseffekt.
Det siger jeg først og fremmest til V og K, som tidligere har underholdt os med at rejse de dér diskussioner, om det overhovedet passer.
Og jeg siger det jo også, fordi jeg synes, det er helt pinligt for dansk folkestyre og også for diskussionen her, at vi i disse uger har et forslag liggende i Folketinget, som Venstre og De Konservative har fremsat om at afskaffe CO2-afgiften.
Lige netop før Kyoto lægger de to store borgerlige partier forslag frem i Folketinget om, at vi skal nedprioritere den danske indsats for at gøre noget for at reducere CO2-udslippet.
Globalt trækker mange snævre økonomiske interesser også hårdt i retning af at undgå fremskridt.
Jeg er enig i det, miljøministeren har sagt.
Det er, som om alle kæmper for særrettigheder.
De olieproducerende lande modarbejder ordentlige resultater og kræver særrettigheder, og det er jo de olieproducerende lande, både når de ligger i Mellemøsten, men så sandelig også når det er vennerne oppe i Norge.
De kulproducerende lande modarbejder også resultater og kræver særrettigheder.
Det er faktisk utåleligt at se, hvordan grådighed og dumhed tager hinanden i hånden og målbevidst arbejder for at hindre fremskridt på det her område. Vi skal gøre, hvad vi kan for at hindre, at det lykkes disse interesser, men det er klart, som vi også ved fra annoncerne i USA, at det er store kapitalinteresser, der står på spil.
Det er stærke kapitalinteresser i olieindustrien og bilindustrien, der gør, hvad de kan for at købe stemmer i små fattige lande og for at påvirke processen i lande som f.eks. USA, Australien, Japan.
Jeg mener, at hvis det viser sig, at Kyoto bliver den totale fiasko, og hvis der ikke kommer nogen bindende aftaler om reduktionsmål, der er reelle, så må vi være nogle i Europa, der slår os sammen om at lave forbrugerboykot mod de firmaer, som så åbenlyst og groft prøver at manipulere med verdens befolkninger og verdens reelle interesser.
Der skal være målbare reelle reduktioner i i-landene, alt andet vil være uanstændigt. Vi skal insistere på en juridisk bindende protokol for år 2005 og år 2010 i forhold til 1990-niveauet.
Der bør være separate reduktionsmål for de stærkeste drivhusgasser - også andre end f.eks. HFC'erne - og så skal vi gøre alt for at lukke smuthullerne.
Jeg synes, miljøministeren har nævnt de vigtigste her, men der er jo også den med, at man vil godskrive træplantning som et smuthul. Jeg vil gerne sige, at jeg tror også, det er vigtigt, at joint implementation ikke kommer videre, end det er kommet.
Der er et pilotprojekt i gang, og vi må afvente resultatet af det pilotprojekt.
Ellers er jeg enig med miljøministeren i, at det projekt, som nogle er ved at lave med at købe de såkaldte kvoter eller det, at man ikke har CO2-udslip i Rusland og så får lov til at købe det og sige, at man har mindsket CO2-udslippet, er ét stort organiseret svindelnummer, som vi både må være med til afsløre og til at hindre bliver gennemført.
Vi skal gøre, hvad vi kan for, at EU optræder så stærkt som muligt, og da det er EU, der her forhandler på vores vegne, er det jo en styrke, når EU har en god position, og derfor er det vigtigt at bakke det op.
Så skal vi have en god og positiv dagsorden om CO2-reduktion efter Kyoto.
Danmark skal efter vores opfattelse tage initiativ til at sætte den reelle miljøpolitiske dagsorden.
Den handler jo om 50 pct. reduktion i løbet af 20-30 år i i-landene og i hele verden 50-70 pct. reduktion.
Det vil sige, at danskerne skal ned på ikke at producere over 12 t CO2 pr. indbygger.
Vi skal leve med et samfund, hvor vi har under 3 t CO2-udslip pr. indbygger.
Der er én nøgle her, som er interessant.
Den ændring, vi skal have af vores samfund, f.eks. på energiområdet, hvor vi skal skifte teknologi og over til vedvarende energi,
er den samme teknologi, som de fattigste i verden har brug for, som de skal starte for at få del i verdens goder.
Derfor skal vi satse på vedvarende energi sammen med de lande, der vil gå videre i verden i en klub og lave en strategi for den positive CO2-diskussion efter Kyoto.
Jeg ville gerne have kunnet samlet flere partier her i dag, men det er ikke lykkedes.
Alligevel vil jeg foreslå den dagsorden, jeg mener er den rigtige, og derfor bliver det på vegne af SF alene, at jeg fremsætter følgende forslag til motiveret dagsorden, det hedder vist vedtagelse nu:
Beslutninger om joint implementation skal afvente den igangsatte pilotfase, - en global udvikling efter Kyoto, der muliggør 5o pct. reduktion af de menneskeskabte CO2-udslip inden for de næste 20-30 år ved aktivt at udnytte de positive økonomiske og beskæftigelsesmæssige virkninger bl.a. ved en global satsning på vedvarende energi, herunder udbygning af samarbejdet med andre foregangslande med henblik på at foreslå oprettet en koalition af stater, der vil beskytte klimaet yderligere. Uanset udfaldet af Kyoto-mødet vil Folketinget fastholde de danske reduktionsmål og insistere på, at EU fastholder sine.«