runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-01-12:
Vi sukker jo efter iværksættere i det her land.
Desværre, kan man sige, er det i dag ikke så let at sætte en virksomhed i gang som i gamle dage, hvor en enkelt mand med en god idé kunne starte i al beskedenhed.
Det kræver langt, langt mere i dag.
Det er nødvendigt, at folk med gode ideer finder sammen.
Det er ligeledes utrolig vigtigt, at virksomhederne kan knytte medarbejderne til sig.
Det giver stabilitet og basis
for nye investeringer og flere arbejdspladser i virksomhederne.
Og det giver incitament og tryghed for medarbejderne.
Det er jo iøjnefaldende, at når man ser på de mest succesfulde virksomheder i Danmark, store og små, er de mest succesfulde de virksomheder dem, hvor der er sammenfald imellem ejerskab og lederskab.
Det er faktisk den gamle patriarkalske model, der har størst succes.
Og det er det, som det forslag her giver mulighed for.
Kristeligt Folkeparti støtter de to forslag her, men det skal da nok passe, at der er nogle problemer i dem.
Dem synes vi at skatteministeren bør hjælpe med at finde en løsning på.
Det var interessant at høre forskellen mellem den socialdemokratiske ordførers tale og ministerens tale.
Ordføreren svang sig op til en vældig ideologisk krigsførelse over for de her beslutningsforslag, hvor ministeren var - som regeringen heldigvis ofte er - pragmatisk og nævnte de praktiske problemer, og dermed føler jeg faktisk også, at der er en vis imødekommelse over for ideerne her.
Kristeligt Folkeparti støtter ikke skatteunddragelse, og vi støtter heller ikke, at penge tjent på én måde skal være lavere beskattet end penge tjent på en anden måde.
Men vi går ind for, at beskatning udsættes, indtil pengene frigives til et eventuelt forbrug.
Det giver bedre konsoliderede virksomheder, det giver incitament til folk til at medvirke i virksomhederne.
Så derfor synes vi, at vi skal prøve at finde sammen om nogle løsninger, som kan bære de her forslag igennem.
Sonja Albrink (CD), 1999-01-12:
Jeg glemte under min ordførertale et lille spørgsmål til skatteministeren.
I søndags, da jeg sad hyggeligt derhjemme i sofaen og læste Søndagsavisen,
så jeg, at der stod en stor overskrift: Strid mellem S-ministre.
Det drejede sig om de forslag, som vi lige har haft en behandling af, og det fremgik også deraf, at erhvervsministeren faktisk var mere positiv end skatteministeren var.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre: Kunne skatteministeren ikke afklare, om der er strid eller der er fordragelighed?
Bjarne Laustsen (S), 1999-01-12:
Det er til fru Pernille Sams sidste indlæg.
Man behøver ikke at se ned på idrætten curling; det er trods alt den idrætsgren, som har givet Danmark den første OL-medalje.
Når jeg har talt imod de forslag her, så drejer det sig om de elementer, som også den radikale ordfører og skatteministeren var inde på, det drejer sig om skattefriheden.
Og så også det element, som jeg synes er vigtigt, at det jo typisk ikke vil være alle medarbejdere, som kommer ind og får de her ordninger, men typisk vil være nogle ganske få, måske ledende, medarbejdere, og derfor har jeg talt imod forslaget.
Ole Stavad (S), 1999-01-12:
Der blev stillet et konkret spørgsmål til mig af fru Sonja Albrink, som jeg faktisk er meget glad for blev stillet, for jeg har også set Søndagsavisen, hvor det blev udlagt, som om der skulle være en forskellig opfattelse hos erhvervsministeren og mig, og mellem Erhvervsministeriet og Skatteministeriet.
Jeg vil sige, at hvis man måske i en hvilken som helst anden periode med en hvilken som helst anden sammensætning af ministre skulle have påstået noget sådant, så kunne det nok have haft mere på sig, end det har i øjeblikket.
Jeg kan forsikre både fru Sonja Albrink, Søndagsavisen og alle andre om, at jeg tror, det har været meget sjældent, at der har været et så fortrinligt samarbejde både imellem de to ministerier og mellem de to ministre, og det på trods af, at det jo ikke er helt unaturligt, at der kan være en række, om jeg så må sige, forskellige interesser de to ministerier imellem, og det er velkendt, at hvis man kan få stoppet et erhvervsproblem ned i skattereglerne, så er det en meget effektiv måde at løse det på.
Så det være hermed dementeret, og tak for lejligheden til det.
Så det vil jeg gerne dementere.
Det, vi diskuterer,
er jo, hvornår og hvordan en aktie, man modtager i stedet for en løn, skal beskattes.
Og jeg vil da så til det mere venlige og konstruktive fra fru Pernille Sams' sidste indlæg sige: Jamen jeg vil gerne være med til at drøfte de konkrete problemstillinger videre, som jeg påpegede i min svartale.
Problemstillingen er lidt svær, fordi vi er inde i EU-regler, som vi jo ikke bare kan lave om på; vi er inde i dobbeltbeskatningsregler efter de dobbeltbeskatningsoverenskomster, som vi har med andre lande, som vi ikke bare kan lave om på. Men det skal da ikke forhindre os i at føre en konstruktiv dialog og også prøve at lægge hovederne i blød.
Som fru Pernille Sams ved fra finanslovforhandlingerne, var vi jo faktisk forholdsvis tæt på at have et forslag fremme, og når det faldt, så skyldtes det vel to ting.
Det skyldtes som det ene, at Det Konservative Folkeparti ikke syntes, det var stort nok.
Og som det andet
, at jeg i den allersidste fase havde fået en række oplysninger i forhold til EU-problematikken, som vi ikke tidligere var blevet præsenteret for.
Og det fik os så til i fællesskab at konkludere, at vi ikke kunne løse det på det punkt inden for de muligheder, som vi havde, og med så meget volumen, som De Konservative gerne så ført igennem.
Så derfor synes jeg jo ikke, at vi har et så helt ringe udgangspunkt for at tale videre om sagen.
Henrik Svane (RV), 1999-01-12:
Man får helt lyst til at bryde ud i en god dansktopsang efter forrige indlæg, men jeg skal nok dy mig.
Jeg synes, vi har nået en kulturpolitisk milepæl med denne spillestedsrapport, forstået på den måde, at endelig er det lykkedes at samle de rytmiske grupperinger i dansk musikliv om et fælles tiltag, som alle står bag.
Det er glædeligt, og Statens Musikråd skal have en stor kompliment for den indsats, som de har gjort sammen med de rytmiske folk. Når vi så kan være glade for den rytmiske enighed, kan man sige, så må jeg også sige, at vi fra Det Radikale Venstres side ikke er enige i det hastværk, som vi synes at forslagsstillerne lægger for dagen.
Det skal ikke tolkes, som om vi er modstandere af de ideer, der ligger i beslutningsforslaget - dem er vi enige i - men vi synes i lyset af, at der f.eks. er nogle regionale kulturforsøg i gang for øjeblikket, som snart skal vurderes, at det er for tidligt at gøre det, og at det vil blive hastværk, hvis vi inden for halvanden måned skulle gøre noget færdigt.
Men jeg vil gerne tilkendegive fra Det Radikale Venstres side, at vi er meget interesseret i at gøre alt, hvad vi kan, for at implementere dette udspil til lovgivning, som ligger i denne rapport.
Det er godt og gedigent, fordi der er bredde i det, og det vil, hvis vi kan implementere det i fuld størrelse, kunne brede sig ud over hele landet til gavn for mange og også til gensidig inspiration for de forskellige musikarter, som hver for sig har haft og vel også i en form fortsat vil have forskellige vilkår, forskellige udgangspunkter.
Diskussionen her må aldrig blive en diskussion for eller imod hverken rytmisk musik eller klassisk musik eller jazzmusik, men diskussionen må gerne være en manifestation af kulturens, og herunder musikkens, betydning for vores samfund.
Kan vi få det gennemført på et tidspunkt, eller når vi får noget af det implementeret så langt som overhovedet muligt i forhold til det, der ligger fra Statens Musikråds side, vil det skabe en større glæde i befolkningen.
Det er jeg ret overbevist om. Og så kan jeg ikke dy mig for at komme med en enkelt lille detalje og sige, at der jo nu er rapporter, der viser, at eksporten af dansk musik er en ret indbringende forretning for det danske samfund.
Det synes jeg også godt lige man kunne tænke lidt over, også i det parti, der var oppe lige før mig. Vi kan altså ikke stemme for forslaget, men vi glæder os til at lave en god lovgivning på det her.
Egil Møller (DF), 1999-01-12:
Forslagsstillerne bag de to beslutningsforslag ønsker at styrke etableringen af nye virksomheder her i landet.
Endvidere ønskes en styrkelse af driften af eksisterende virksomheder.
Disse motiver har Dansk Folkepartis fulde sympati.
Jeg har lige for nogle få øjeblikke siden hørt, hvad ordførerne for Venstre og for De Konservative havde af bemærkninger til forslagene, og der var rigtig mange gode argumenter for netop at vedtage disse forslag.
De motiveringer, der blev givet fra de to ordføreres side, har min fulde accept, og så er der ingen grund til, at jeg gentager de samme.
Det er jo en kendt sag, at medarbejdere, der er motiverede, altså har større virkelyst på deres arbejdspladser.
Har man en gulerod, der lokker - det gælder også den økonomiske - så vil virkelyst og initiativer givetvis blive fremmet.
Beslutningsforslagene vil være et angreb på arbejdsløsheden og bidrage til et større bruttonationalprodukt.
Dansk Folkeparti kan derfor støtte beslutningsforslagene.
Kim Behnke (FP), 1999-01-12:
Jeg kan selvfølgelig godt forstå ministerens synspunkt om, at den store revision af arkivloven måske ikke kan nås i denne folketingssamling.
Men i den aktuelle sag med den islandske forsker og de jøder, der måtte være blevet deporteret til Tyskland, er det jo lidt absurd, at den pågældende forsker kan indhente oplysninger fra arkiver i Tyskland, i Israel og i andre lande og danne den ene halvdel af historien, men at der kan ikke gives dispensation, så vedkommende forsker også kan få adgang til de danske arkiver.
En af de ting, vi da i hvert fald kunne gøre med det her lovforslag, var at give Rigsarkivaren dispensationsmuligheder, give det en formulering, så der ikke i den grad var tvivl hos myndighederne, om de kunne give dispensation eller ej.
Det er jo ikke en generel revision af hele lovgivningen, men en tydeliggørelse af, hvordan den bestemmelse skal fortolkes, sådan at når forskere med så lødigt et formål spørger Rigsarkivaren, kan de få et tilsagn frem for at blive henvist til, at der måske kan gå år, inden de får svar.
Aase D. Madsen (DF), 1999-01-12:
Dansk Folkeparti er principielt tilhænger af så megen offentlig åbenhed som muligt i det danske samfund.
Men Dansk Folkeparti står uforstående over for de stridigheder, arkivadgangen har givet anledning til mellem Udlændingestyrelsen og Rigsarkivaren.
Er Udlændingestyrelsen ikke ved at udvikle sig til en stat i staten med hensyn til udlevering, som Rigsarkivaren har godkendt?
Det er trods alt 50 år gamle sager, det drejer sig om, og Dansk Folkeparti mener, at der nu bør kastes et historisk lys over disse sager.
I den forbindelse er det efter Dansk Folkepartis mening nødvendigt, at der fastsættes en lavere generel grænse for tilgængelighedsperioden, der ligger fra 30 og op til 80 år. Dette spænd er for stort, og det giver store problemer.
Det juridiske tovtrækkeri, som vi har set med hensyn til dokumenterne fra krigsårene, viser måske, at en generel grænse på 50 år ville være en rimelig løsning.
Dette vil også løse nogle af problemerne i forhold til andre lande, f.eks. USA, som har en meget mere åben arkivadgang.
I det foreliggende lovforslag finder Dansk Folkeparti ikke en egentlig klageinstans med hensyn til nægtet aktindsigt i sager.
Jeg kan derimod finde en instans, der hedder Datatilsynet, som får meget vide beføjelser til fastsættelse af regler på næsten alle lovforslagets områder.
Må vi få at vide af ministeren, hvad dette Datatilsyn i virkeligheden består af, og hvilke beføjelser det har - det kan man godt nok se noget om i lovforslaget - og også hvordan det er sammensat.
Ligeledes gives der i lovforslaget utallige bemyndigelser til ministeren, og det finder Dansk Folkeparti er forkert.
Jeg ser også, at Ombudsmanden ikke er enig med ministeren i spørgsmålet om delegering af kompetence fra ministeren til Rigsarkivaren i forbindelse med bevaring og kassation.
Men ministeren er tilsyneladende ubøjelig, og det finder Dansk Folkeparti uacceptabelt, fordi sagsområdet - som Ombudsmanden udtrykker det - har en væsentlig betydning for borgerne.
Omfanget af arkivlovens regler om tilgængelighed er direkte fastlagt her, og dette forhold taler efter Ombudsmandens opfattelse for, at ministerens kompetence ikke skal delegeres ud.
Det er Dansk Folkeparti enig med Ombudsmanden i, så mon ikke vi skal se at få et ændringsforslag frem her?
Der bliver meget at kulegrave under udvalgsarbejdet i den forbindelse.
Som lovforslaget foreligger i øjeblikket, er Dansk Folkeparti noget skeptisk over for det, selv om det også indeholder de nødvendige præciseringer af offentlige arkivers rolle i informationssamfundet.
Lovforslaget skal naturligvis ses i sammenhæng med justitsministerens forslag L 44 om behandling af personoplysninger.
Så har jeg lige et lille hjertesuk, og det er med hensyn til kirkebøgerne.
Jeg vil gerne spørge ministeren, på hvilken måde kirkebøgerne vil blive behandlet efter den kommende registerlov.
Annie Lunde Hansen (CD), 1999-01-12:
Centrum-Demokraternes ordfører, hr. Peter Duetoft, er desværre forhindret i at deltage, så jeg skal fremføre følgende: Lovforslaget her skal ses som en tilpasning til L 44, der omhandler behandling af personoplysninger.
Med de foreslåede ændringer af arkivloven er der således tale om tekniske ændringer, der endvidere skal ses i lyset af EF-direktivet om beskyttelse af fysiske personer og om fri udveksling af sådanne oplysninger.
vil CD ikke på nuværende tidspunkt her inden udvalgsbehandlingen fremkomme med videre bemærkninger om lovforslag nr. L 96 om ændring af arkivloven.
Henrik Svane (RV), 1999-01-12:
Udviklingen i videns- og informationssamfundet går så stærkt, at det ofte er vanskeligt at følge med med en nødvendig tilpasning af love og cirkulærer m.m. Lagringen af informationer og viden undergår til stadighed forandringer, så derfor må vi til den igen.
Ændringerne i arkivloven drejer sig således primært om en tilpasning af arkivlovgivningen til den kommende lov om behandling af personoplysninger, som for øjeblikket behandles i Retsudvalget.
Det er indviklede sager, og jeg tror ikke, at mange af vi ordførere kunne ønske sig at blive overhørt i dag i det samlede lovkompleks.
I Det Radikale Venstre er vi naturligvis positive over for lovforslaget og vil medvirke aktivt til det forestående udvalgsarbejde for at sikre de nødvendige beskyttelseshensyn, når der ikke længere skelnes mellem papirarkivalier og elektroniske arkivalier, når bevaring af materiale med personoplysninger besluttes.
Dette er en forenkling, al den stund den offentlige forvaltning i stigende grad overgår til elektronisk sagsbehandling.
For Det Radikale Venstre er det af afgørende betydning
at sikre den enkelte borgers integritet i overensstemmelse med den af justitsministeren foreslåede lovgivning om bevaring af materiale med personoplysninger.
Som sagt støtter vi lovforslaget og vil under udvalgsarbejdet bidrage til, at vi får gennemført de nødvendige lovændringer i en så overskuelig og smidig form som muligt.
Søren Søndergaard (EL), 1999-01-12:
Som flere ordførere har været inde på, er det jo skæbnens ironi, at vi skal behandle det her lille hjørne af arkivloven, samtidig med at der uden for det her hus foregår en heftig diskussion, som gør det tydeligt for enhver, at der blandt embedsmænd, historikere, rigsarkivar og udlændingemyndigheder er vidt forskellige fortolkninger af den gældende arkivlovs bestemmelser.
Derfor vil jeg også godt på baggrund af den aktuelle sag mellem Udlændingestyrelsen, Rigsarkivet og en konkret forsker foreslå, at vi benytter lejligheden til en generel revision og tydeliggørelse af loven.
Disse ønsker er ikke nødvendigvis sammenfaldende med ønskerne i den lille snævre klub, som så brændende ønsker, at danmarkshistoriens dunkle sider stort set kun skal være tilgængelig for denne klubs egne medlemmer.
Om det konkrete forslag vil jeg sige, at Enhedslisten ikke umiddelbart kan tilslutte sig det. For det første, som flere også har været inde på, fordi forslaget skal ses i sammenhæng med et andet forslag, vi behandler herinde, nemlig det EF-direktivafledte forslag om personoplysninger.
Det forslag er der som bekendt både meget store problemer med og stor uenighed om, og det er klart, at vi ikke kan vedtage det her, før disse problemer er ude af verden, og det giver i bedste fald dette forslag en meget, meget, meget lang sagsbehandlingstid.
For det andet har vi meget vanskeligt ved at gennemskue de nye bestemmelser om, at Datatilsynet skal have en selvstændig rolle i forbindelse med udlevering af arkivalier.
Kan det reelt i praksis føre til mere lukkethed?
Det er et spørgsmål, vi ønsker afklaret.
For det tredje finder vi det besynderligt og i øvrigt også uacceptabelt, at der ikke er tilgået høringssvar om lovforslaget, herunder at det tilgængelighedsudvalg, som er blevet nedsat af Kulturministeriet, så vidt vi kan se slet ikke er blevet hørt.
Vi vil endnu en gang understrege, at vi mener, at anledningen skal benyttes til en mere samlet revidering af hele arkivloven.
Virkeligheden har vist, at det er nødvendigt.
Tove Videbæk (KRF), 1999-01-12:
Dette lovforslag er en teknisk lovændring, der har til hensigt at præcisere de offentlige arkivers rolle i informationssamfundet.
Lovforslaget skal naturligvis ses i sammenhæng med lovforslag nr. L 44, og vi er afventende over for resultaterne af arbejdet med dette lovforslag.
Kim Andersen (V), 1999-01-12:
Venstre var med ved udarbejdelsen af arkivloven i 1992, hvor vi stemte for den.
Venstre stemte også for revisionen af loven i 1997, og jeg skal på Venstres vegne nu tilkendegive, at vi også er positive over for kulturministerens lovforslag nr. L 96 om en ændring af lov om offentlige arkiver m.v.
Lovforslaget tager udgangspunkt i den stigende anvendelse af informationsteknologi i den offentlige forvaltning, som naturligvis gør det hensigtsmæssigt at ajourføre bestemmelserne om offentlige arkiver i relation hertil.
Samtidig tager lovforslaget udgangspunkt i implementering af et EU-direktiv, som det naturligvis også er fornuftigt at få indarbejdet.
De selvstændige initiativer i lovforslaget om delegering giver ikke Venstre umiddelbare problemer, men vi har derimod nogle spørgsmål, som vi vil forfølge i Kulturudvalget, bl.a. spørgsmålet om lokalarkiver, byhistoriske arkiver og selvejende institutioner.
Det er for os en smule uafklaret, hvordan de vil blive stillet fremover med hensyn til opbevaring af offentlige kommunale arkiver.
Samtidig vil vi under udvalgsbehandlingen drage spørgsmålet om pligtaflevering ind i arbejdet.
Det må med i denne sammenhæng, at man tager op til overvejelse, hvorvidt de nugældende pligtafleveringsregler er hensigtsmæssige og tidssvarende.
Samtidig vil vi meget nøje forfølge de hensyn, der skal tages i forbindelse med den enkelte borgers retssikkerhed, når der er tale om fortrolige oplysninger, personlige oplysninger.
Her har vi en ganske klar forpligtelse til at sikre, at individets rettigheder og privatlivets fred ikke bliver krænket, heller ikke selv om arkiveringen foregår på edb-basis, på baggrund af ny teknologi.
Det vil være et væsentligt spørgsmål for Venstre.
Samtidig vil det for os være uhyre vigtigt, at dette lovforslag ses i sammenhæng med L 44 om ændring af personoplysningsloven, som for øjeblikket behandles i Retsudvalget, og hvor jeg kan forstå, at der er en række problemer.
Lovforslaget her skal have en grundig behandling i udvalget, og vi vil betragte forslaget og L 44 samlet set, før vil kan tilkendegive vores endelige stilling.
Sådan må det være, og derfor forventer vi også, at ministeren drager omsorg for, at der sker en koordinering og en samtidighed i forbindelse med behandling og vedtagelse af de to lovforslag.
Med disse bemærkninger skal jeg tilkendegive Venstres velvillige indstilling over for den fortsatte behandling i udvalget.
Ole Sohn (SF), 1999-01-12:
Det er lidt i forlængelse af hr. Kim Behnke.
Det, at der er sådan nogle uklare dispensationsbestemmelser som med den islandske forsker, gør jo, at det bliver vanskeligt at behandle ansøgninger.
Jeg kan sige, at jeg i en nogenlunde tilsvarende sag faktisk selv har haft adgang til de oplysninger fra Justitsministeriets 3. kontor, som den islandske forsker fik afslag på.
Der er ikke nogen linje i det.
Derfor bekymrer det mig lidt, at der kommer et Datatilsyn, der bliver sammensat under Justitsministeriet ressort, som nu fremover skal tage stilling til, hvad der skal ske med statens arkiver.
Det henhørte tidligere under Rigsarkivaren.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvordan Tilgængelighedsudvalgets rolle, som jo står omtalt i arkivloven, bliver i fremtiden.
Skal Datatilsynet overtage Tilgængelighedsudvalgets kompetence?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Er ministeren indstillet på at sende lovforslaget til en om end forsinket høring i Tilgængelighedsudvalget
, så vi kan høre, hvad det udvalg, som er nedsat i henhold til loven, mener om disse ændringer?
Samtidig kan vi spørge Tilgængelighedsudvalget, hvad det mener om en mulighed for at nedsætte tilgængelighedsfristerne.
Ole Sohn (SF), 1999-01-12:
Jeg vil starte med at sige tak til ministeren for tilsagnet om at inddrage Tilgængelighedsudvalget i det videre arbejde.
Det synes jeg er flot.
Det ene, jeg nævnte tidligere, er det med Datatilsynet, og det er selvfølgelig noget, vi skal have afklaret under udvalgsarbejdet.
Jeg synes, det er lidt betænkeligt, at nogle opgaver, som i dag ligger under Rigsarkivaren eller i de enkelte ministerier, nu overgives til et tilsyn, som bliver sammensat under en anden ressort.
Det andet er, at den form for dispensationsmulighed, der er i dag, ikke er særlig klar.
Det bør der ske en afklaring af, når det samme ministerium, altså Justitsministeriet, i to nogenlunde ens sager giver forskellige svar.
Den eneste forskel formoder jeg er, at den daværende regerings rolle måske kommer i et lidt blakket lys i den sag, hvor der er givet afslag.
Det er altså den formodning, man kan have.
Jeg synes, det er uheldigt, hvis det er sådan, at et ministerium eller Udlændingestyrelsen giver afslag på en dispensation for at beskytte staten.