runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2004-11-11:
Jeg skal begynde med at beklage, at det kun er mig.
Lad mig så begynde med at sige, at Dansk Folkeparti uden den ringeste tøven og betænkelighed siger ja til dette beslutningsforslag om at bevare den danske militære styrke i Irak i endnu 6 måneder.
Det er nødvendigt at føre Irakoperationen igennem til den sejr, der består i skabelsen af et stabilt irakisk samfund med karakter af et retssamfund.
I sidste instans er dette et anliggende for os alle i den vestlige verden, for operationen i Irak har som sin kerne et vestligt selvforsvar imod en islamisk terrorisme, der truer hele Vesten, og som især med den 11. september 2001 har vist sit sande ansigt af hensynsløshed og fanatisk had.
Vi skal naturligvis ikke gøre os illusioner.
Et muslimsk land kan aldrig blive det, vi kalder et demokrati, fordi en hellig lov er uforenelig med den sekulære lov, der skabes af folkets flertal.
På dette punkt hersker der megen naivitet iblandt os, også i USA.
Der var her grund til, at også politikere begyndte at sætte sig en smule ind i de teologiske og religionshistoriske forhold vedrørende forholdet imellem kristenheden og islam.
Men når dette er sagt, så skal det også siges, at Irak synes at være det mindst fundamentalistiske af de muslimske lande, og at der i Irak derfor synes at være mulighed for at skabe et kompromis mellem demokrati og islam, som tillader opbygningen af et forholdsvis stabilt samfund med en rimelig grad af lov og ret.
Og dette formål er bogstavelig talt livsvigtigt for os alle, fordi eksistensen af et sådant stabilt samfund i hjertet af Mellemøsten vil udgøre et eksempel for de øvrige muslimske lande, som vil kunne inspirere de andre og dermed bidrage til at drive islamisme, fundamentalisme og terrorisme i defensiven.
Dette er Irakoperationens opgave.
Tillad mig at sige efter et nyligt besøg i den danske lejr i Irak, at de danske soldater på imponerende vis bidrager hertil.
Basraregionen er rigtig nok ikke den farligste og vanskeligste i Irak, men alligevel er den fuld af problemer og vanskeligheder, som den danske styrke fra dag til dag bidrager til at overvinde, sådan at konturerne af et mere stabilt samfund er begyndt at dukke frem.
Flere af ordførerne her i dag vil kunne bevidne, at et besøg i byen Az Zubayr viste et folkevalgt byråd, som i kraft af deres valg demonstrerede en ansvarlighed i løsningen af byens opgaver, som atter fik livet i byen til at vågne, politiet til at opklare forbrydelser, bystyret til at styre, militæret til at uddanne soldater, borgerne til at være borgere og ikke desperados.
Ingen af os kunne være i tvivl om deres betydning, og i hvert fald jeg forlod Camp Dannevang med en følelse af stolthed over den indsats, som den danske styrke yder.
Håbet er, at valgene til januar vil kunne fremme en sådan proces over hele Irak.
Mange af de islamiske terrorister vil gøre meget for at forhindre normaliseringen.
Så meget nødvendigere er det at stå fast og at holde ud først i 6 måneder og siden måske endnu flere.
Vi støtter helhjertet dette forslag til folketingsbeslutning.
Per Kaalund (S), 2004-11-11:
Det, vi bl.a. godt kunne tænke os at se, er et dansk initiativ med en dansk regering, der vil søge at præge udviklingen med hensyn til, hvad der skal ske fremover, frem for at man blot sætter sig tilbage og venter på at høre, hvad præsident Bush siger til statsministeren, og så gør vi bare det.
Jeg kunne spørge retorisk: Hvor er den danske regerings initiativer henne i forbindelse med opbygningen af disse forhold i Irak?
Ulrik Kragh (V), 2004-11-11:
Det er meget godt, at hr. Per Kaalund siger, at man ikke skal have en speciel dansk plan, men det er jo altså det, hr. Jeppe Kofod i går efterlyste i Politiken.
Det lyder lidt, som om Socialdemokratiet har haft en eller andet åbenbaring, som gør, at de ville gøre det helt anderledes, end regeringen har gjort.
Der bliver sagt, at vi er sådan en dikkende lammehale til USA, men når vi skal forholde os til den efterfølgende proces efter valget, er det således, at den internationale Irakkonference, der skal finde sted den 22.-23. november i Ægypten med deltagelse af alle G8-landene samt Kina og EU, skal diskutere med den irakiske overgangsregering, hvad processen skal være efter valget med henblik på, at man kan lave en plan, som har et stærkt irakisk tilsnit.
Her er det så bare, at vi må spørge os selv: Hvad er det Socialdemokratiet vil, som ikke i forvejen bliver gjort?
Eller er det bare tom retorik, der skal se ud, som om Socialdemokratiet vil noget helt andet, fordi man ikke står med ansvaret?
Per Kaalund (S), 2004-11-11:
Vi har ikke spurgt om en speciel dansk plan.
Vi har bedt om en plan og en oversigt, således at vi kan se, hvordan det danske arrangement i givet fald skal være i Irak, om det overhovedet skal være der, og med hvilke konditioner det skal være der.
Det er i øvrigt en diskussion, som jeg tror føres i stort set alle de lande, der er engageret i Irak.
Det er meget få, der bare lægger sig ned og følger præsident Bush, sådan som den danske regering gør.
Vi ønsker at vide lidt om, hvad der sker, og noget om, hvad der sker på sigt, så der bliver noget samling i det, og om forholdene overhovedet bliver til, at nogle af de planer kan gennemføres rimeligt.
Ulrik Kragh (V), 2004-11-11:
Nu har vi så fået konstateret, at der er plan i det, de danske styrker laver i Irak.
Så skal det så lyde, som om der ikke er en plan for den efterfølgende proces, men hr. Per Kaalund må vel medgive, at på det donormøde, der var i Tokyo den 13.-14. oktober, blev der netop fremlagt en national irakisk plan udarbejdet af den midlertidige overgangsregering, der skitserede, hvordan udviklingen skulle være i Irak.
Hvordan skal den være anderledes end det, der i forvejen er udstukket?
Per Kaalund (S), 2004-11-11:
Jeg kan bekræfte, at de danske styrker dernede, også de danske civile, der er tilknyttet til militæret, ikke arbejder planløst.
Selvfølgelig arbejder de efter nogle planer af forskellig art.
Men Folketinget giver kun accept for ½ år ad gangen, og det, vi gerne vil se, er, hvordan forholdene rent faktisk bliver efter afholdelse af valget dernede med henblik på at få dannet en egentlig demokratisk regering sidst i 2005.
Her gøres der en god indsats.
Det er det, vi ønsker et overblik over og en plan og strategi for.
I den sammenhæng er vi altså enige i den socialdemokratiske gruppe, også udenrigsordføreren, og der er dækning for de synspunkter, som også hr. Jeppe Kofod har givet udtryk for.
Jann Sjursen (KD), 2004-11-11:
Kristendemokraterne stemte som Socialdemokratiet heller ikke for dansk deltagelse i krigen mod Irak, og vi har også taget et medansvar for den sikringsstyrke, som danske soldater bidrager til i dag, og også for det udvidede danske bidrag, som vi har taget stilling til tidligere i Folketinget.
Beslutningsforslaget, som vi behandler i dag, handler i virkeligheden om endnu en opgaveudvidelse for de danske soldater, nemlig den træningsindsats, som NATO planlægger at gennemføre, og som altså kan føre til, at der skal sendes yderligere soldater til Irak, end der allerede er der i dag.
Er det ikke Socialdemokratiets opfattelse, som det er Kristendemokraternes opfattelse, at vi allerede i dag vores størrelse taget i betragtning yder et forholdsvis stort bidrag til sikringsstyrken, at vi har soldater nok udsendt til de her opgaver, og at vi ikke skal sende flere ud, men forbeholde os muligheden for at kunne sende soldater ud til andre FN-operationer i stedet for blot at udvide og udvide og udvide vores engagement i Irak?
Helge Adam Møller (KF), 2004-11-11:
Det betyder, så vidt jeg kan høre, at det, hr. Jeppe Kofod er citeret for at sige, nemlig at der mangler en klar dansk plan, kan hr. Per Kaalund altså ikke bekræfte.
Er det ikke korrekt, at der er en klar dansk plan for at uddanne politi, uddanne sikkerhedsstyrker, genoprette hospitaler, åbne skoler, få afholdt lokale valg i det danske område, som er på størrelse med Jylland?
Er alt det, hr. Per Kaalund har sagt om dette, derfor ikke direkte i modstrid med alt det, som hr. Jeppe Kofod har sagt, for der er en dansk plan?
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
Jeg forstår ikke rigtig, hvad det er, fru Elisabeth Arnold siger om, at der er noget, der sådan er særlig uklart nu, og som folk ikke ved noget om.
Hvorfor var det bedre for 5 år siden rent formelt set, end det er nu?
Det er et andet regelsæt, men hvad var det, der i relation til de ting, som fru Arnold taler om, var anderledes for 5 år siden, altså før regeringsskiftet?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Når jeg har bedt om ordet til anden runde, er det, fordi jeg ikke kunne få lov til at få flere korte bemærkninger på grund af Folketingets taleregler, og det bøjer jeg mig fuldstændig for, og derfor vil jeg gerne genoptage lidt af den debat, jeg havde med integrationsministeren før.
Jeg føler ikke, vi er blevet færdige med vores diskussion.
Jeg har ikke på noget tidspunkt, mener jeg, brugt ordet vilkårlighed om den behandling, som ansøgere af indfødsret får i øjeblikket.
Jeg mener, der ligger et klart regelgrundlag, og det retter ministeren og udvalget sig efter.
Jeg mener ikke, der er tale om vilkårlighed, jeg tror heller ikke, ministeren kan finde det ord nævnt i referatet, når det engang kommer.
Jeg synes også, det er fuldstændig o.k., at regeringen søger et nyt flertal, når det gamle ikke holder.
Det skal en regering jo gøre, det er dens pligt, og det vil da være mærkeligt, hvis ikke det skete.
Det, jeg har problemer med, er, at processen ikke kan gennemskues, at reglerne ikke er åbenlyse, og at det ikke er på samme måde, som når man laver andet udvalgsarbejde eller andet lovarbejde, at man kan følge med som borger på nettet, at man kan følge med i udvalgsbilag og se, hvad det er for argumenter for og imod.
Her står vi faktisk med et lovforslag, hvis indhold er 3.177 voksne personer plus ca. 2.087 børn – står der, det må være meget cirka! – men 3.177 voksne personer og godt 2.000 børn, som får dansk indfødsret.
Det er dem, der er lovforslagets indhold.
Men det, der er grundlaget for, at disse personer får dansk indfødsret, altså hvordan reglerne faktisk ser ud, er ikke indholdet i det, vi diskuterer.
Det, jeg mener vi burde diskutere, var, hvordan reglerne for, hvordan man får dansk indfødsret, var.
Det er jo det, der så foregår i lukkede udvalg og med lukkede bilag og så oven i købet med formøder med enkelte partier.
Det synes jeg ikke er nogen hensigtsmæssig lovgivningsproces.
Det var blot det, jeg gerne ville have sagt fra denne talerstol, og det har jeg hermed gjort.
Bertel Haarder (V), 2004-11-12:
Jeg kan bekræfte, at der er forskel på dette at være født i Danmark eller af danske forældre og være dansk statsborger og så på at komme hertil med et andet statsborgerskab og kvalificere sig til et dansk statsborgerskab – helt enig.
Det gør en forskel, og derfor stiller vi også krav, som gør, at der er nogle, som aldrig får dansk statsborgerskab, fordi de enten har begået kriminalitet eller – og det er jo heldigvis de fleste, der hører i den kategori – ikke kan tilegne sig det danske sprog, så de kan orientere sig i det danske samfund og derved kvalificere sig til at få stemmeret.
Det kan jeg helt bekræfte.
Jeg er ikke enig i, at indfødsretspolitikken ikke må være et led i integrationspolitikken, det har vi jo drøftet utallige gange, og vi er stadig væk ikke enige.
Jeg synes, det er i orden, at man stiller disse krav om, at man ikke er kriminel, at man skal kunne dansk, at man ikke skal have gæld osv., for det kan jo være den gulerod, der gør, at indvandrere og flygtninge, der kommer til Danmark, tilpasser sig det danske samfund, bliver selvforsørgende, lærer dansk og bliver i stand til at have kontakt med danskerne.
Det kalder man jo integration og derfor ja, kravene i indfødsretspolitikken har at gøre med integration, og det synes jeg ikke der er noget forkert i.
Jesper Langballe (DF), 2004-11-12:
Spørgsmålet er jo så stadig væk, om det er et integrationsmiddel eller det er et integrationsmål.
Spørgsmålet er stadig væk, om man skal give folk indfødsret i håb om en sådan forventet efterbevilling, at det nok vil føre til et eller andet.
Jeg har lige et spørgsmål til integrationsministeren, som tidligere jo har talt meget om, at ministeren ikke vil have akademiseret sprogprøverne og indfødsretten, og det forstår vi udmærket godt.
Det skal ikke være sådan, at man skal tilhøre universitetseliten for at få indfødsret, og vi har også siddet til overmål og citeret for hinanden, at solen står med bonden op, slet ikke med den lærde.
Men et 9.-klasses-niveau er det, alle danske når til, uanset om de skal være arbejdsmænd eller de skal være universitetsprofessorer.
Jeg vil for det første i anledning af hr. Lars Kramer Mikkelsens sidste noget tankeløse spørgsmål spørge integrationsministeren, om han er enig med os i, at det vidunderlige ved at være dansk ligesom at være tysk eller engelsk eller hvad som helst, er, at man ikke skal kvalificere sig til det, men at det skal naturaliserede udlændinge, som bliver danske.
Sådan er vilkåret nu engang, og det er ikke et spørgsmål om, hvad vi, som er danske, kan klare af 6-taller.
Så vil jeg gerne sige, at jeg undrer mig lidt over den der logik hos ministeren, som henviser til sit eget ophold i USA.
Det er klart, at det med at komme med et dårligt engelsk og så selv læse sig op jo er den herlige mulighed, der bor i et menneske, især når det menneske har et intellektuelt potentiale i forvejen.
Men det, der er vores pointe, er jo netop, at statsborgerskab ikke er et middel, ikke et integrationsmiddel, men det er målet, det er slutningen.
Det er beviset på, at nu er man der, nu er man dansk.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Intet, sagt til fru Else Theill Sørensen, det er en ren tilståelsessag.
Disse tilstande har faktisk altid været utilfredsstillende.
Det Radikale Venstre har blot ikke fået øjnene op for dem før nu og især nu, hvor vi kan se, at der er en aftale, som er smuldret, og hvor regeringen skal have et andet flertal, og hvor reglerne skal laves om.
Sådan har det været flere gange før.
Jeg synes bare nu, at tiden er kommet – vi har i øvrigt sagt det i 1½ år eller mere – hvor det burde være sådan, at vi havde en lovgivningsproces, der mindede om den, vi har i anden lovgivning.
Og ikke mindst integrationsministerens partifælle fru Birthe Rønn Hornbech, der går meget ind for høj kvalitet i lovgivningsprocessen, mener også, at man skal tilgodese sådanne hensyn, når man laver en ny lovgivning.
Så det er ikke, fordi jeg bebrejder hverken den nuværende regering eller det nuværende flertal på nogen måde.
Jeg siger bare, at vi egentlig burde gribe i vores egen barm og sige, at hvis vi skal have en ordentlig lovgivningsproces, så bør vi simpelt hen lave en lovgivning, hvor man åbent stiller frem til diskussion, hvad det er for regler, som skal gælde for indfødsret.
Det gør vi ikke nu, det burde vi faktisk gøre.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Man må næsten håbe, at der ikke er nogen danskere, der sidder og hører på det her, altså danskere, som ikke har kunnet opnå et 6-tal til en danskeksamen i 9. klasse, for det må jo være udtryk for, at hr. Søren Krarup mener, at så kan de mennesker ikke begå sig i det danske samfund.
Det må jeg tilstå, det synes jeg i virkeligheden næsten er pinligt at skulle høre i en dansk Folketingssal.
Men det er den der Erasmus Montanus-logik, som på en eller anden måde også bringer mig på banen.
Jeg vil godt bede ministeren, om ikke han kan bekræfte, at det flertal, som så i givet fald eksisterer enten i udvalget eller bag et kontorcirkulære, både kan begrænse og i virkeligheden også udvide antallet af mennesker, der får dansk statsborgerskab.
Det er lidt, fordi fru Elisabeth Arnold næsten fik givet det indtryk, at det virker, som om den aftale, der nu skulle igangsættes, havde til opgave at begrænse, at folk fik dansk statsborgerskab.
Bertel Haarder (V), 2004-11-12:
Det siger sig selv.
Det kan jeg helt bekræfte.
Der er personer, som under de tidligere formøder måske ville have fået afslag, som nu får tilsagn, fordi formøderne nu holdes med Socialdemokratiet, ja.
Vi er sådan set enige om det hele.
Den eneste uenighed vedrører, hvor grænsen skal gå.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
For det tilfældes skyld, at der skulle være en undrende offentlighed, som sidder og hører på det her, vil jeg sige, at det da var godt, at vi lige fik det sidste hjørne med, for det, det handler om, er jo, at Det Radikale Venstre vil lave radikalt om på de her ting og vil have en lov om, hvordan man får indfødsret, og vil have et lovbundet regelsæt.
Det mener jeg da faktisk Det Radikale Venstre har fremsat lovforslag eller beslutningsforslag om, og det har vi behandlet, men jeg synes faktisk, at det i høj grad forvirrer i hvert fald mennesker, der ikke til daglig studerer indfødsret som speciale, at vi tager det op i en debat om, om disse 3.177 mennesker skal have indfødsret eller ej.
Søren Krarup (DF), 2004-11-12:
Men det må jo så samtidig siges, at når der er tale om en gave, der skænkes, er der til syvende og sidst også altid tale om et skøn, fordi man skal vurdere om eller skønne om, hvem der er værdige til at modtage gaven, og det er jo bl.a. det, vi gør i Indfødsretsudvalget, hvor vi behandler de dispensationsansøgninger.
Så jeg synes altså, det skal fastholdes, at det er en gave, og at det til syvende og sidst er uadskilleligt fra et skøn.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Jamen så begynder jeg også at forstå, hvad det var, fru Elisabeth Arnold sagde til mig før.
For jeg havde sådan lidt opfattelsen af, at fru Elisabeth Arnold bebrejdede Socialdemokraterne, at de var gået ind og havde sagt, at de gerne ville forhandle med regeringen og i øvrigt anerkendte, at den baggrund, de her mennesker var optaget på lovforslaget på, var det gamle cirkulære, og det var sådan set det, vi som en hjælpsom oplysning fik skrevet ned ved ministerens mellemkomst.
Jeg opfattede det lidt som en kritik af, at vi havde gjort det, men jeg kan forstå, at fru Elisabeth Arnold i virkeligheden blot søger efter at komme ind i varmen og være med til at forhandle de her sager.
Det må jeg sige, det ville jeg da bestemt byde velkommen.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
I det øjeblik integrationsministeren for halvandet år siden meddelte, at han ikke kunne arbejde med indfødsretssager på grundlag af Dansk Folkepartis aftale før, har vi selvfølgelig ønsket at være med i en aftale.
Det vil jeg ikke lægge skjul på.
Men vi har også lige siden dengang sagt, at vi burde have et ordentligt retligt grundlag for tildelingen af indfødsret, sådan at borgere i almindelighed kunne se, hvad det var for regler, der gjaldt, og var klar over, hvilke partier der stod bag det, så det fulgte de almindelige retningslinjer, vi har, når vi laver love i Danmark.
Det har vi ikke lagt skjul på.
Sådan har det været de sidste par år.
Det har vi fremlagt helt klart.
Jeg bebrejder ikke regeringen, at den søger et nyt flertal, overhovedet ikke, men jeg synes bare, vi skulle have en ordentlig, anstændig retlig behandling af de regler, der gælder for erhvervelse af indfødsret.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2004-11-12:
Så blot lige det sidste, så folk, der sidder og lytter til det her, også forstår, hvad det handler om
: Vil fru Elisabeth Arnold også bekræfte, at da SRregeringen sad, var der en lignende aftale, som byggede på et bredt flertal i Folketinget, hvor Venstre bl.a. var med, men hvor Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke indgik i samarbejdet?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Lad mig give et eksempel.
Jeg synes, det godt kan nytte, at der er fuld offentlighed om de ting, der skal lægges vægt på ved statsborgerskabstildeling, f.eks. den nylige dom, der er afsagt om to unge tyrkiske statsborgere, på 8 og 10 år med efterfølgende udvisning.
Der er jeg da blevet stillet spørgsmålet: Hvorfor er de pågældende ikke danske statsborgere?
Dertil svarer jeg, at det kan jeg ikke vide noget om.
De skal jo have søgt.
Det har de muligvis ikke.
Og så siger folk: Nå, er det sådan, det hænger sammen.
Hvorfor skal de ringe til mig og spørge om det?
Hvorfor kan de ikke bare slå det op på nettet?
Jeg har siddet i Folketinget i 16 år og har siddet i Indfødsretsudvalget i 8 år, før jeg nu er kommet ind igen, og har derfor overværet og deltaget i mange forskellige alliancer om, hvordan indfødsretsreglerne skulle være.
Og det gør det jo ikke!
Der står bare i grundloven, at indfødsret kun kan tildeles ved lov, men der står ikke, at man ikke kan lave et ordentligt lovgrundlag for, hvordan reglerne er.
Søren Krarup (DF), 2004-11-12:
Jeg kan ikke lade være lige at sige til fru Elisabeth Arnold, der taler om, at der skal være ordentlige retlige regler, at der er ingen, der har ret til at blive dansk statsborger.
Der er ingen, der har ret til at få indfødsret.
Indfødsretten er det danske folks gave til dem, som det danske folk anser for værdige til at modtage den.
Der er ingen, der har ret, og det synes jeg altså lige man skal skrive sig bag øret, når man kommer med alle de taler om, at der skal være rigtige retlige forhold.
Nej, det er en gave, det er ikke en ret.
Ingen har ret til at blive dansk statsborger.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-12:
Jamen det lå faktisk heller ikke i det, jeg sagde, at jeg mente, at man har ret til statsborgerskab, men når man søger om statsborgerskab, skal man vide, hvad det er for regler, Folketinget har fastsat for, at man kan erhverve det.
Jeg mener ikke, at man bør have skjulte regler eller regler, som forhandles i lukkede udvalg, og som ikke er frit tilgængelige for offentligheden.
Det mener jeg faktisk er en dårlig vane, og vi ønsker at bryde denne dårlige vane, og vi vil gøre alt det, vi kan for at overbevise både offentligheden og andre partier om, at denne dårlige vane bør brydes.
Ja, jeg gav hr. Søren Krarup ret i, at det ikke var en ret at blive statsborger, men jeg vil dog alligevel ikke give hr. Søren Krarup ret i, at det er en gave.
Jeg føler ikke, at de, der får dansk statsborgerskab, skal komme her og takke for gaven.
Sådan mener jeg ikke det er.
Jeg mener, at vi skal have nogle ordentlige retningslinjer, der siger, at hvis du opfylder de og de kriterier og i øvrigt opfører dig ordentligt og holder landets love, så kan du blive dansk statsborger.
Jeg mener ikke, at der skal være processioner af taknemlige danske statsborgere herop for at takke for den gave, vi har givet dem.
Det mener jeg simpelt hen ikke er rimeligt.
Else Theill Sørensen (KF), 2004-11-12:
De her debatter er jo på mange måder lidt utraditionelle også med vores rækkefølge og alt sådan noget.
Jeg vil sige til fru Elisabeth Arnold, at da vi to for mange år siden startede vores karriere i Indfødsretsudvalget, var det jo hemmeligt.
Jeg vidste slet ikke, der var et kontorcirkulære, og det tror jeg heller ikke fru Arnold vidste.
Der gik et stykke tid, inden vores kolleger med højere anciennitet belærte os om, at der var sådan et kontorcirkulære.
Det stod i sådan en lille sort mappe, som man efterhånden fik lov at kigge i.
Det var selvfølgelig noget roderi, og derfor har det – sådan tror da jeg også det var før regeringsskiftet – været sådan, at man kan se det cirkulære.
Så det er ikke rigtigt, at borgere, der ønsker dansk statsborgerskab, ikke kan få at vide, hvilke betingelser det er, man skal opfylde.
De betingelser står klart og tydeligt, og langt, langt de fleste ansøgninger bliver tjekket efter.
De opfylder de betingelser.
De kommer på lovforslaget.
Så er der nogle få, som bliver behandlet i udvalget, og denne personsagsbehandling er ikke genstand for offentlighedens tilsyn eller offentlighedens adgang på nogen måde.