runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2002-01-09:
Enhedslisten stemte i december imod, at danske styrker skulle deltage i den USA-ledede krigsindsats i Afghanistan.
Den modstand fastholder vi.
Vi kender jo langtfra sandheden om konsekvenserne af den USA-ledede krig eller for den sags skyld alle formålene med den USA-ledede krig.
Men de informationer, som vi har fra de kilder, vi har, peger på, at krigen uden nogen tvivl har haft enorme menneskelige omkostninger - ikke for terrorister og skyldige, det har den sikkert også - men i høj grad for almindelige uskyldige civile afghanere, både i form af fejlbombninger, død og lemlæstelse relateret til kamphandlinger, og også i form af en stigende hungersnød, som koster tusinder af mennesker livet.
Nu er det jo et andet forslag, vi behandler i dag.
Det er et forslag om at sende et dansk bidrag til den internationale sikkerhedsstyrke med et klart FN-mandat om at bidrage til at skabe forudsætningerne for, at der kan blive gennemført frie valg i Afghanistan, og at den afghanske befolkning, mænd og kvinder, kan blive herre i eget hus.
Bidraget fra Danmark skal så være 50 mand til minerydningsopgaver i forbindelse med den internationale sikkerhedsstyrkes opgaver.
Det kan vi som udgangspunkt godt være positive over for, også uanset hvor meget regeringen forsøger at sammenblande den indsats med den USA-ledede krig.
Selv om vi som udgangspunkt er positive over for at sende danske mineryddere til Afghanistan, er der nogle spørgsmål, som må afklares.
Det mener vi er vigtigt at få klargjort i forbindelse med den videre behandling af det her forslag.
Der er også en række andre ting, som vi vil komme ind på under udvalgsbehandlingen og i de spørgsmål, vi vil stille.
Til sidst omkring proceduren: Vi har jo fra Enhedslistens side gentagne gange syntes, at der har været en ulykkelig udvikling, nemlig den udvikling, der betød, at alle regler og procedurer, som skal sikre en grundig og demokratisk debat i Folketinget, sættes ud af kraft lige præcis, når det handler om at sende danske soldater ud på opgaver, hvor de risikerer at blive slået ihjel.
Det synes vi er en meget beklagelig udvikling.
Derfor vil vi også, fordi vi har kritiseret det så skarpt, anerkende, at denne her gang er det faktisk lidt bedre, end det har været tidligere.
Der er faktisk op til to døgn, næsten to døgn, fra førstebehandlingen her i salen og til den endelige vedtagelse.
Det er jo markant bedre, end det har været tidligere.
Det håber vi også afspejler sig i de svar, som man fra ministeriernes side får mulighed for at udarbejde, når man nu har lidt mere tid til det.
Det vil vi godt lige nævne i denne her sammenhæng.
De begrundelser, der tidligere har været for, at det skulle gå så hurtigt,
var, at det hastede utroligt, fordi det var meget vigtigt at få styrkerne af sted.
De står faktisk på dansk grund endnu.
Denne her gang er det lidt bedre.
Det kvitterer vi for.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-01-09:
Jeg forstod ministerens svar sådan, at der blev sagt, at den 12. december var der stop.
Den 12. december var netop den dag, vi havde mødet, og det fremgik ikke af det møde, at der var lagt op til et stop.
Der var jo faktisk lagt op til, at ministeren var indstillet på, at disse 46 mio. kr. ville komme.
Det, der så ligger, er yderligere, kan jeg forstå nu, at ministeren har gjort en indsats for at imødekomme det ønske, der har været omkring de 46 mio. kr., ved at rette en henstilling til Finansudvalget.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Jeg tror, en af grundene til den forvirring, der har været i debatten, er, at det var et meget langt forløb, der startede med, at den daværende regering kom med sit udspil, og at det er rigtigt, at den havde nogle meget høje ambitioner.
Man ville lave 10.000 fleksjob om året, og det blev så ændret undervejs i forhandlingerne til de 2.200 om året.
På samme måde var der i det første udkast, jeg så, nogle forventninger om langt, langt færre på pension.
De blev så ændret, bl.a. fordi vi forhandlede, og derfor er kendsgerningerne, at der ikke er regnet med færre på pension, men med et uændret tal.
Vi kan f.eks. se, at fra 1999 til 2000 voksede antallet af tilkendelse af førtidspension med 4,5 pct., hvis jeg husker rigtigt, efter at være faldet i en lang, lang årrække.
Jeg er tilhænger af, at syge mennesker skal på pension, men jeg vil bare advare imod at forstærke den myte, som jeg tror hænger sammen med de allerførste tal, der var i regeringens udspil, men som altså blev ændret undervejs i forhandlingerne.
Line Barfod (EL), 2002-01-09:
Det, der i hvert fald udadtil er blevet oplyst om forudsætningen for førtidspensionsreformen, er, at man regnede med, at omkring 7.000 færre skulle på førtidspension.
Det vil altså sige, at så skal det samme antal flere have et fleksjob i stedet, og hvis det er korrekt, hvad hr. Villy Søvndal oplyser, at der bliver oprettet omkring 4.000 fleksjob om året i øjeblikket, mangler der altså omkring 3.000 fleksjob om året.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Blot to præciseringer med hensyn til Enhedslistens indlæg for at gøre op med en myte.
Det drejer sig om antallet af mennesker på fleksjob, og det drejer sig om antallet af personer på pension.
Der er regnet med i forslaget, at efter lovens ikrafttræden skal 2.200 mennesker på fleksjob om året over de næste 10 år, dvs. 22.0000 flere fleksjob.
Man kan godt diskutere, om man tror det er realistisk eller ej, men det står altså godt i forhold til virkeligheden, der siger, at vi etablerer 4.000 om året i øjeblikket.
Det vil sige, at vi har et ambitionsniveau i loven, der kun er halvdelen af virkelighedens.
Det kan man så stadig mene er for meget, men jeg synes måske, det er lidt svært at fastholde den mening set i forhold til virkelighedens tal.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Lovens
forudsætninger er et uændret antal på pension.
Jeg ved det meget præcist, for vi diskuterede det meget nøje, da vi forhandlede om lovforslaget.
Der er en forventning om et uændret antal, men det er jo i øvrigt ikke forventninger, der bestemmer, hvor mange der skal på pension.
Tove Videbæk (KRF), 2002-01-09:
B 18 er et rigtig godt og sympatisk forslag.
Med hensyn til den nuværende førtidspensionsordning er der generel enighed om, at den er for dårlig; det er de fleste enige om.
Der har været problemer med både kriterier for tildeling, sagsbehandlingstid og arbejdsprøvning
, og når en arbejdsprøvning var overstået, stod borgerne mange steder og kunne ikke få at vide, hvornår den næste arbejdsprøvning skulle finde sted, og hvad den bestod i.
Det resulterede i, at nogle borgere faktisk ventede i årevis, 2, 3, 4 år, på at få en afgørelse.
Der skulle selvfølgelig en ændring til på området, og det kom der da også.
Der var stor enighed om at lave den førtidspensionsreform, som træder i kraft i 2003.
Der er meget forskellige og meget komplicerede regler i den gamle og den nye ordning, og det er svært at sammenligne dem.
Det er også forståeligt, at mange nuværende førtidspensionister, som måske føler sig dårligt behandlet, gerne vil kunne overgå til den nye førtidspensionsordning.
For nogle af dem ville det naturligvis kunne betale sig, men for andre ville det ikke, og det ville være svært at finde ud af, hvem der var i hvilken gruppe.
Det ville blive meget usikkert for de forskellige førtidspensionister, og da der er omkring 275.000 førtidspensionister, ville det også være ret uoverskueligt, hvis alle automatisk kunne gå fra det ene system til det andet.
Det, som ligger i den nye førtidspensionsreform, er resultatet af et forlig.
Der blev faktisk arbejdet med det over flere år, og der blev opnået et resultat, som naturligvis ikke er det allersmukkeste, vil nogle måske sige.
Men det er det bedst opnåelige, og der kom meget, meget store forbedringer, som konkret beløber sig til et par milliarder kroner, på en række områder.
Kristeligt Folkeparti var med i dette forlig, og vi kan derfor ikke stemme for forslaget fra Enhedslisten.
Margrethe Vestager (RV), 2002-01-09:
Førtidspensionsreformen, som Det Radikale Venstre er et meget tilfreds medlem af forligskredsen omkring,
bygger på en række nye principper i forhold til det nuværende førtidspensioneringssystem.
En af de ting, som blev overvejet af vores daværende socialordfører og arbejdsmarkedsordfører, hr. Anders Samuelsen, var jo netop den problemstilling, som vi står over for i dag: På hvilken måde skal de nuværende førtidspensionister håndteres i forhold til den ændrede reform?
Det, som var meget udslagsgivende for vores tilslutning, var, at det simpelt hen ikke er rimeligt at kaste de 270.000 førtidspensionister, vi har i dag, ud i den usikkerhed, det skaber, når man enten skal have genvurderet sin sag eller måske kommer i en situation, hvor man slet ikke kan få tilkendt førtidspension efter de nye regler.
For os er logikken, at man ikke bør skabe usikkerhed for mennesker, som måske i forvejen har haft et stort egetprojekt med at finde et nyt liv i den situation, de er blevet bragt i, og har gjort sig en forestilling om, hvordan fremtiden skal være.
Dermed også sagt, at det for os er sådan, at bedømmelseskriterier og niveau må ses i sammenhæng.
Den nuværende måde at tilkende førtidspension på har sin logik.
Den nye reform har måske nok strengere kriterier, men den har også et højere niveau og giver langt bedre muligheder for, at den enkelte får en mulighed for at skabe sig sit eget levebrød.
Vi synes ikke, man skal kaste førtidspensionister ud i, at alle skal have genvurderet deres sager.
Men vi synes, man skal sørge for en ordentlig og omhyggelig gennemførelse af den nye reform, samtidig med at de, som er førtidspensionister i dag, får mulighed for at bruge nogle af de goder, der ligger i at kunne komme tilbage til arbejdsmarkedet på nogle særlig begunstigede vilkår.
Men at bryde de nuværende principper er vi ikke indstillet på, set i lyset af den ret omhyggelige overvejelse, som blev gjort i forbindelse med indgåelsen af forliget om reformen.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Det synes vi stadig, men vi nåede det som bekendt ikke under forhandlingerne.
Vi nåede en række andre forbedringer
til en samlet værdi af et par milliarder kroner
, og derfor stemte vi selvfølgelig ja.
Jeg synes stadig, at det er uholdbart, at vi har et system, hvor beløbet er afhængigt af, hvornår folk fik det tilkendt - at det er så forskelligt, som det er.
Det her er jo ikke et forslag om tvang, det er et forslag igen inspireret meget af valgkampen og folks ret til at vælge selv.
Vi har fremført det mange gange, vi støtter det stadig væk i SF, vel vidende, at vi har et forlig, der forudsætter, at andre også er villige til at bevæge sig.
Jeg vil i øvrigt sige i en parentes, at da vi lavede forliget, mødte vi en kritik af, at det nye system ikke var godt nok.
Det er jo rart at se, at nogle af dem, der dengang kritiserede det for ikke at være godt nok, i dag synes, det ville være en god idé at flytte de gamle over i det system, man dengang ikke syntes var så godt.
Så tak for det.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-01-09:
Den nye førtidspensionsreform er vedtaget med et bredt flertal i Folketinget.
Det Konservative Folkeparti er en del af det forlig, og vi står selvfølgelig ved det forlig, vi har indgået.
Desuden vil jeg godt lige påpege den store kompleksitet, der vil være i at give vejledning, og jeg vil være meget bange for, at en sådan mulighed for at gennemgå reglerne endnu en gang ville skabe megen forvirring hos visse personer.
Det er, som ministeren også har redegjort for, temmelig komplekst at forudse, om personer vil have fordel eller ulempe af at overgå til den nye ordning.
Jeg mener derfor, at den megen administration af ressourcerne, der skulle bruges på det her, kunne bruges bedre, og jeg mener samtidig, at vi skal sikre os ikke at skabe utryghed for borgerne.
Man skal vide, hvor man står i systemet.
Så også af den grund kan vi ikke støtte forslaget.
Jørn Pedersen (S), 2002-01-09:
Som det allerede har været nævnt flere gange her fra talerstolen, har vi for 13 måneder siden vedtaget en meget, meget omfattende reform med et meget, meget stort forarbejde af et meget, meget bredt politisk flertal her i Folketinget.
Alene af den grund må man sige, at der jo er tale om forligsstof, og hvis det er sådan, at vi skal ind og ændre i det forlig, vi lavede, skal parterne være enige om det, også være enige om at finde de økonomiske bevillinger, der i så fald måtte skulle til.
Som det har været sagt af flere, er det jo ikke bare et spørgsmål om ydelser, det er også et spørgsmål om den måde, man vurderer på, og derfor vil jeg sige, at uanset hvor sympatisk forslaget kunne synes at være med et frit valg til mennesker, så er det ikke så lige en sag at gøre, for det vil faktisk betyde, hvis man skal ligestille, at også de mennesker, der skulle have den nye ydelse, skulle vurderes ud fra de kriterier, man fra 2003 vil have. Så uanset hvor sympatisk man kan synes tanken er, må man nok sige, at det ikke er ladsiggørligt i den nuværende situation.
Jeg tror, det er meget, meget vigtigt, at vi får slået fast, at det altså stadig væk er sådan, som vi vedtog for mindre end 1 år siden her i Folketinget, at man pr. 1. januar 2003 ved, at der er ét sæt regler; til gengæld ved alle de nuværende førtidspensionister, at den situation, de kender, også er den, de har i fremtiden. Så vi må sige: Vi afviser forslaget, fordi vi vedstår
Og det er ikke nogen tilfældig aftale, det er faktisk noget, som er underbygget efter mange og lange og også velovervejede drøftelser frem til den model, vi nu får fremover.
Så vi må afvise det, der ligger her.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-01-09:
Der er gået et stort arbejde forud for aftalen om en førtidspensionsreform, og der har været omfattende forhandlinger, som gør, at en række partier så er blevet enige om at gennemføre nogle nye regler på førtidspensionsområdet, som gennemføres pr. 1. januar 2003.
Men det bliver jo nøje understreget i beslutningsforslaget, at det skal være frivilligt, om man så vil vælge det.
Og det tager jeg som udtryk for, at Enhedslisten jo godt ved, at det kan være meget, meget svært at sige noget om, hvordan den pågældendes situation vil være med de nye regler i forhold til den nuværende situation.
Sagen er jo, at hvis man skulle åbne op for, at også nuværende førtidspensionister skulle have lov til at kunne komme ind under de nye regler, ville det jo nødvendigvis også indebære, at vedkommendes situation skulle vurderes på ny efter de nye tilkendelsesregler. Og det vil sige, at man skal ind igen at vurdere den pågældendes situation, den pågældendes arbejdsevne osv.
Og det er så tvivlsomt, hvor mange der egentlig vil være interesserede i, at der skal skabes den usikkerhed om éns fremtidige situation.
I Venstre står vi bag forliget, og vi synes, det er godt og rigtigt, at vi har fået en førtidspensionsreform på plads.
Derfor synes vi ikke, det er hensigtsmæssigt på nuværende tidspunkt at begynde at skabe nogen tvivl om, hvem der skal være omfattet af de nye regler, og hvem der ikke skal, og derfor afviser vi forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2002-01-09:
Af bemærkningerne til forslaget fremgår det, at ordningen skal være frivillig, hvilket er begrundet med, at en overgang til førtidspension efter de kommende regler kan være forbundet med såvel fordele som ulemper.
Det er derfor en del af forslaget, at kommunerne skal tilføres ressourcer for at kunne yde den tilstrækkelige rådgivning af førtidspensionisterne.
Først vil jeg understrege, at regeringen vil gennemføre førtidspensionsreformen, sådan som den blev aftalt mellem en række partier og efterfølgende vedtaget i Folketinget.
Dette indebærer, at førtidspensionsreformen ikke gælder for nuværende førtidspensionister, og alene af denne årsag kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Sådan som Enhedslistens forslag er fremsat og begrundet, er der alene tale om en økonomisk vurdering af fordele og ulemper for den enkelte førtidspensionist.
Med førtidspensionsreformen blev hele ydelsessystemet ændret, og en række andre særregler for førtidspensionister blev ændret eller afskaffet.
vil være kompliceret og må nødvendigvis basere sig på helt aktuelle økonomiske og boligmæssige forhold. Sammenligningen vil således ikke kunne tage højde for fremtidige ændringer i de faktorer, der har betydning for f.eks. de særlige ydelser, den enkelte førtidspensionist har eller får ret til.
Et eksempel på sådanne ydelser er personlige tillæg, der kan ydes til de nuværende førtidspensionister efter en konkret vurdering.
Det er med andre ord ikke muligt at lave den sammenligning af de økonomiske forhold, som er en afgørende forudsætning i Enhedslistens forslag.
Desuden skal det bemærkes, at der med førtidspensionsreformen indføres et nyt tilkendelseskriterium.
Det er således vurderingen af arbejdsevnen, der er afgørende for, om der kan tilkendes førtidspension.
Enhedslistens beslutningsforslag medfører således også et brud med reglerne for tilkendelse af førtidspension, hvis alle nuværende førtidspensionister skal have en ret til at overgå til førtidspension efter de nye regler uden at skulle gennemgå en afprøvning og dermed uden den fornødne dokumentation.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Jeg vil bare kvittere for svaret, som jeg synes var et flot svar, og glæde mig over, at jeg i den her forsamling blandt de borgerlige partier i dag fandt den første tilhænger af det frie valg.
Henriette Kjær (KF), 2002-01-09:
Nu fik jeg et spørgsmål, og så synes jeg også, at jeg vil svare hr. Villy Søvndal, for jeg synes, det er en meget fornuftig tanke, hr. Villy Søvndal fremkommer med.
Jeg vil ikke love det nu, men jeg vil da sige, at sundheds- og indenrigsministeren også arbejder med en model om at give kommunerne nogle flere friheder til at prøve nogle ting af, og der kunne det her bestemt være et element.
Så det er jeg meget åben over for.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
Det her er jo interessant.
Det er et interessant punkt, vi står ved, for det, vi jo i virkeligheden diskuterer, er, om det frie valg nu griber for meget om sig, om det bliver så voldsomt, at det ikke kan styres.
Det er diskussionen, og det er sådan set en meget relevant diskussion.
Jeg synes, det er ærgerligt, at Venstre ikke understregede den lidt mere under valgkampen, men det kan have sine grunde.
Men det, vi nu har diskuteret lidt også med forslagsstilleren fru Line Barfod, er: Hvor omfattende bliver det her?
Det kan vi have vidt forskellige gæt om.
Der er ingen, der ved det.
Vi har aldrig prøvet det.
Jeg har derfor et forslag til dem, som er tilhængere af det frie valg: Skulle vi ikke prøve det af i mindre målestok?
Skulle vi ikke bede - og det vil jeg spørge ministeren om - om der ikke var et antal kommuner, der sagde: Vi vil godt prøve en model, der hedder selvvisitation?
Er det rigtigt, som tilhængerne af det frie valg frygter, at så går det rent galt, hvis man udfolder det i praksis, eller er det en forkert antagelse, tilhængerne af det frie valg har? Lader det sig alligevel styre? Det synes jeg ville være oplagt at invitere et antal kommuner til at prøve af, for så ved vi næste gang, vi diskuterer det her forslag, som tilhængerne af det frie valg teoretisk er tilhængere af, men i praksis får voldsomme anfægtelser over, hvor omfattende det er, og om det giver de problemer.
Det ville da virkelig være en sag, hvor vi også i fællesskab kunne blive klogere.
Så jeg vil spørge ministeren: Skal vi ikke invitere et antal kommuner til at være med til forsøget på området selvvisitation?
Line Barfod (EL), 2002-01-09:
Så til hr. Flemming Oppfeldt
: Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan det kan være et angreb på det frie valg, at man får ret til selv at vælge, om man vil bo i sin egen bolig eller man vil bo på plejehjem.
Det er jeg ikke i stand til at forstå.
Det kan selvfølgelig være mig, der er noget galt med.
Der skal selvfølgelig være mulighed for en dialog.
Jeg tror ikke, der er mange, der siger nej, hvis de går op til kommunen og siger, at de ikke længere kan passe den fireværelseslejlighed, som de boede i sammen med deres ægtefælle, der nu er død, og derfor har behov for noget mindre, og kommunen så tilbyder f.eks. en toværelseslejlighed.
Jeg tror ikke, der er mange, der siger, at de ikke har lyst til en toværelseslejlighed, men hellere vil flytte på plejehjem, hvis det er det, der er muligheden.
Jeg tror faktisk, at de fleste vil foretrække en toværelseslejlighed, hvis de ellers følte, at de kunne klare at bo i en toværelseslejlighed.
Men hvis man ikke føler, at man er i stand til længere at bo i en toværelseslejlighed, men gerne vil på plejehjem, fordi man kan mærke, at kræfterne ikke slår til længere, så mener jeg faktisk, at man skal have ret til det.
Jeg kan ikke se, hvordan det er et angreb på ydelserne og på velfærdssamfundet, at man får den ret til frit valg.
Der har man jo også frit valg.
Når man fylder et bestemt antal år, kan man komme i skole, uden at man dér går ind og siger, at her skal kommunen altså kunne prioritere og vælge, hvor mange børn der må komme i skole,
alt efter hvad kommunen kan prioritere og sætte af til skolevæsenet.
Pia Kristensen (DF), 2002-01-09:
Jeg vil bare sige til fru Line Barfod, at det var lidt forkert.
Jeg sagde, at vi ikke kan støtte forslaget, og det er netop på grund af de manglende boliger.
Men jeg kan garantere for, at Dansk Folkeparti mener, at pengene skal hentes i finansloven, for det er vigtigt, at der bliver opført flere plejehjem og plejeboliger.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-01-09:
Jeg vil bare nævne, at Venstre opfatter selvvisitering som et angreb på det frie valg.
Det offentlige stiller nogle ydelser til rådighed for borgeren.
Borgeren har herefter frit valg, når det gælder, hvem der skal levere, hvor de skal leveres osv.
Det er det helt afgørende princip.
Vi er ikke ved at renoncere i forhold til, hvad der er sagt under valgkampen.
Det skal gennemføres ultimativt.
Men vi vil ikke være med til - havde jeg nær sagt - at lave kaos med hensyn til, hvem der er berettiget til ydelser.
Pia Kristensen (DF), 2002-01-09:
Jeg skal ikke bruge meget tid på det, for jeg kan sige, at vi i Dansk Folkeparti er meget positive over for forslaget.
Vi synes, det er dybt beklageligt, at førtidspensionister deles op i et A- og et B-hold.
Vi mener ikke, det er rimeligt, at nuværende og kommende førtidspensionister tildeles økonomiske ydelser efter to forskellige regelsæt.
Det er en forskelsbehandling, der kan strække sig over en periode på op til flere årtier.
Så er der egentlig kun tilbage at sige, at Dansk Folkeparti støtter forslaget.
Mariann Fischer Boel (V), 2002-01-09:
Som følge deraf var ordningen også omfattet af det generelle udgiftsstop, der trådte i kraft den 12. december 2001.
Fra den 1. januar 2002 er den midlertidige bevillingslov gældende, og den midlertidige bevillingslov giver ikke hjemmel til, at der kan afholdes udgifter af den art, der er tale om i ophugningsordningen.
Ordningen kan derfor kun iværksættes med en særskilt forelæggelse for Finansudvalget.
Jeg har derfor fremsendt et aktstykke til Folketingets Finansudvalg med anmodning om, at ordningen bliver godkendt nu.
Så snart der foreligger en godkendelse fra Finansudvalget, vil man kunne meddele de tilsagn, fordi ansøgningerne jo i realiteten allerede er behandlet.
Det er planen, at ansøgningen om aktstykket vil komme på Finansudvalgets dagsorden på onsdag, og det vil således ved en godkendelse i Finansudvalget betyde, at fiskerne kan få udbetalt deres midler umiddelbart efter.
Villy Søvndal (SF), 2002-01-09:
I forlængelse af det: Hvad nu hvis der er nogle kommuner, der siger: Det synes vi ikke om; tingene fungerer udmærket hos os?
Det synes måske ikke alene byrådet, det synes måske også ældrerådet, som er med til at bestemme, hvordan den lokale service skal se ud.
Har man den kommunale frihed?
Hvis man siger nej til eksperimentet, hvilke sanktioner vil man så møde fra regeringens side?
Er der tænkt på straf, skal de hænges ud, eller hvordan vil man sanktionere, hvis kommunerne ikke vil efterkomme den centrale ordre?