runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Det være sagt sådan en passant.
Jeg anerkender selvfølgelig, at Danmark har forbedret nogle bidrag til noget af FN's arbejde for bæredygtig udvikling: GEF'en, UNEP og arbejdet omkring forbedret klima, Kyotoprotokollen specielt.
Men hvis man ser på en samlet opfølgning på verdenstopmødet i Johannesburg, kan man jo ikke, som hr. Eyvind Vesselbo gør her, isolere det til kun at dreje sig om nogle få organisationer inden for FN-systemet, som i særdeleshed beskæftiger sig med miljøspørgsmål.
Verdenstopmødet tog sigte på netop at sammenkæde social, økonomisk og miljømæssig bæredygtig udvikling, og derfor bliver man også nødt til at se på andre af FN's organisationer som f.eks. UNDP, som er blevet beskåret af regeringen, uanset at de faktisk gennem reformer i de senere år har gjort det særdeles meget bedre, end de gjorde det tidligere.
Jeg mener, regeringen på det økonomiske område har været med til at svække FN's organisationers mulighed for at fremme de målsætninger, som blev vedtaget i Johannesburg.
Jørn Jespersen (SF), 2002-11-28:
Nu vil jeg bede hr. Vesselbo om at høre rigtig godt efter, så han finder ud af, hvad spørgsmålet går på, og dermed får en chance for at svare på det.
Det er nemlig ikke et svar at læse op af den vedtagelse om landbrugspolitikken, der blev lavet for nylig, bl.a. fordi Venstres troværdighed i forhold til den vedtagelse er relativt lav.
Den indeholder en formulering om, at støtten skal afkobles fra produktionen, altså den såkaldte afkobling, og 8 dage efter vedtagelsen kommer der et oplæg fra Venstre ved hr. Vesselbos kollega fru Inger Støjberg, som siger, at det går Venstre ikke ind for; Venstre er imod afkoblingen.
Så det er lidt svært at have tillid til Venstre på det område.
Det, jeg spørger om, er i forhold til den uklare formulering, der er i vedtagelsen om, at eksportstøtten skal afskaffes i forbindelse med WTO-forhandlingerne.
Betyder det, at Venstre vil arbejde for, at det sker som led i midtvejsevalueringen?
Og betyder det, at Venstre vil arbejde for, at EU spiller ud selvstændigt og ensidigt og siger: Nu afskaffer vi den eksportstøtte, fordi den er fuldstændig urimelig og skadelig for alle parter?
Det er de to præcise spørgsmål.
Og hvis hr. Vesselbo kan bekræfte, at det er det, det betyder, så er det fint, men så er det jo i direkte modstrid med Landbrugsraadets udmeldinger, der hedder: Vi skal endelig holde igen og ikke given nogen indrømmelser, medmindre det bliver absolut nødvendigt.
Så hvad er Venstres præcise linje?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-28:
Hr. Vesselbo bliver ved med at læse en vedtagelse op, som ikke indeholder svar på det helt afgørende spørgsmål: Hvornår mener Venstre, Danmark skal fremsætte et konkret forslag i EU's Ministerråd om afskaffelse af de skadelige eksportstøtteordninger?
Mener Venstre, at Danmark skal gøre det i januar, eller mener Venstre, at Danmark skal gøre det
om 5 år?
Hvornår mener Venstre der skal ligge et konkret udspil?
Så vil jeg godt spørge hr. Vesselbo, for det svarede han heller ikke på: Vil Danmark blive ved med at støtte forlængelse af skadelige produktionsstøtteordninger, som man f.eks. lige har gjort ved at sige ja til forlængelse af støtten til bomuldsproduktion i EU også til skade for ulandene?
Det har man lige konkret givet støtte til fra dansk side helt i modstrid med alle de fine ord, man ellers har om afvikling af eksportsubsidier.
Vil hr. Vesselbo kommer herop og garantere, at det så var sidste gang, Danmark stemmer for sådanne skadelige støtteordninger?
Eller er realiteten, at det gør man, og det bliver man ved med på trods af alle de fine ord?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Nu bekræftede hr. Eyvind Vesselbo så endelig, at den besparelse på ulandsbistanden på 1,5 mia. kr., som man indførte i 2002, vil blive fastholdt i 2003 og sågar i 2004.
Det ville også være mærkeligt andet, for det er ganske rigtigt det, der står i regeringens finanslovudspil.
Han har også bekræftet, at pengene fra 2003 ikke går til sundhedsvæsenet.
Til gengæld har jeg ikke fået svar på spørgsmålet om, hvad pengene så går til.
Jeg kan ikke finde på andet end at tro, at de generelt går ind i finansloven og skal være med til at finansiere skattestoppet osv.
Det giver mig anledning til nu at stille hr. Eyvind Vesselbo en anden slags spørgsmål af mere principiel karakter: Er det sådan, at hr. Eyvind Vesselbo mener, at verdens udvikling tilskriver, at der er mindre brug for dansk ulandsbistand?
For det må der jo være, siden man fastholder besparelsen på 1,5 mia. kr., desuagtet at man ikke vil prioritere sundhedsvæsenet eller noget særligt område specielt højt, man vil bare gerne indkassere de penge.
Er der virkelig mindre brug for dansk ulandsbistand i dag, eller hvad er forklaringen?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige: Det, jeg sagde i mit første indlæg om at styrke det parlamentariske arbejde, mener jeg er parlamentarikernes rolle, og det er jeg glad for, at hr. Jann Sjursen er enig i, for jeg kunne godt tænke mig, at vi kom lidt mere ind i billedet på de her internationale møder.
Vedrørende FN-arbejdet, og det er så også til hr. Jann Sjursen som et svar på fru Helle Sjelles spørgsmål om, hvorvidt den nye regering har givet flere penge til FN-systemet: Det kan jeg kun bekræfte.
Jeg kan altså bekræfte det, fru Helle Sjelle spurgte mig om.
Så vil jeg sige til hr. Nicolai Wammen: Nej, jeg kan ikke bekræfte, at Danmark skulle ødelægge sin forhandlingsposition eller gøre den svagere, fordi vi har tilpasset økonomien til den udvikling, vi gerne vil have i Danmark.
Det kan jeg overhovedet ikke bekræfte, for jeg mener
Den gule førertrøje drejer sig ikke nødvendigvis om økonomi, men også om kvalitet og indhold af det, man laver.
Nicolai Wammen (S), 2002-11-28:
Når man hører hr. Eyvind Vesselbo og også fru Helle Sjelle, kan man jo næsten få det indtryk, at vi sidder med en regering, som har lavet forbedringer på det her område.
Noget af det, som optog ikke bare danskere, men også miljøorganisationer og folk, der bekymrer sig om bæredygtighed, var, at man få dage før topmødet bekendtgjorde, at man ville skære ned med de her 1,5 mia. kr. Det står fortsat.
Vil hr. Eyvind Vesselbo ikke bekræfte, at det er et meget ringe forhandlingsudgangspunkt, hvis Danmark skal overbevise andre lande om, at vi har en god sag?
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Jeg fik ikke i sidste talerunde tid til at svare fru Helle Sjelle helt konkret på det med forøgelsen af pengene til FN-systemet.
Det skal jeg gøre nu.
GEF-systemet er gået fra 55 mio. kr. til 65 mio. kr., UNEP fra 12,5 mio. kr. til 15 mio. kr., og klimaområdet, Koytolandene osv. er gået fra 0 til 11,5 mio. kr. Man kan vel ikke stå her i Folketingssalen og sige, at det ikke er en forøgelse, for jeg kan da lægge tallene sammen og se, at det ene tal er større end det andet, og det, der er størst, er det, der er den nye regerings indsats på det her område.
Hvis man ikke kan se det, må man tage timer i regneundervisning, og jeg stiller gerne op.
Til hr. Martin Lidegaard: Jeg mener ikke, at der er brug for færre penge på ulandsområdet, ikke nødvendigvis.
Det er jo derfor, vi opfordrer alle de andre lande til bare at nå op i nærheden af det, Danmark giver.
Hele humlen i det forslag til vedtagelse, vi har fremsat, er jo, at vi opfordrer de andre lande til at gøre det samme som Danmark, for så kommer der altså flere penge i kassen til ulandene.
Derfor er det svært at forstå det spørgsmål, hr. Martin
Lidegaard stiller, om, at vi skulle mene, at der er mindre brug for det. Vi opfordrer tværtimod alle de socialdemokratiske venner, og hvis der også er nogle radikale, ude i Europa til at være med til at forøge bistandspengene til ulandene. Hvor svært kan det være?
Til hr. Keld Albrechtsen: Jeg kan godt forstå, at hr. Keld Albrechtsen måske er lidt ked af, at han ikke var med på den der vedtagelse, V 13, og det er måske det, der nager hr. Keld Albrechtsen.
Samtidig kan jeg også se, at hr. Keld Albrechtsen ikke er med på denne her forespørgsel; det er måske også det.
heller ikke for hr. Jørn Jespersen
, men jeg kan altså ikke gøre for, at jeg er medlem af et parti, der har en anden holdning end SF og Enhedslisten, og jeg kan altså ikke stå og læse deres program op her.
Jeg læser det op, vi har vedtaget sammen med andre partier, og det er det, der er vores politik.
Så bliver det skrevet ned, så vi ikke bare løber med en halv vind, og så kan man bare selv læse det.
Carsten Bo Jensen (S), 2002-11-28:
Jeg vil gerne sige tak til de to ordførere for deres taler.
De gjorde mig væsentligt klogere.
Jeg skal spørge hr. Jørn Dohrmann fra Dansk Folkeparti: Nu, hvor det forholder sig sådan, at vi jo ved, at Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti i fællesskab har skåret på ulandsbistanden med 1,5 mia. kr. og angiveligt har brugt en ikke uvæsentlig del af disse penge, som det også har været fremført i debatten tidligere, på sundhedsområdet, agter Dansk Folkeparti, som jo går meget op i de syges vilkår, i de ældres vilkår osv., så - nu, hvor vi ved, at der var tale om en engangsbevilling, og at disse penge åbenbart ikke vil blive brugt fremover - at lægge pres på regeringen, således at disse 1,5 mia. kr. bliver til en permanent bevilling, der kommer til at fortsætte over de næste år, så vi kan være sikre på, at Dansk Folkeparti fortsat er garanter for den nødvendige saltvandsindsprøjtning i det danske sundhedsvæsen?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Tak for svaret.
Jeg kan forstå, at man ikke kan få fru Helle Sjelle til at sige, at Det Konservative Folkeparti heller ikke på lang sigt vil arbejde for en genopretning af den danske ulandsbistand.
Det er jeg ked af, men jeg synes dog måske, man godt kunne bede fru Helle Sjelle bekræfte, at den konservative politik i dag ikke er at arbejde for 1 pct. i ulandsbistand fra dansk side.
Kan fru Helle Sjelle bekræfte, at det ikke er konservativ politik længere?
For så ved vi det.
Tak til hr. Per Dalgaard for at have bragt helt klart frem, hvad det er for et valg, regeringen står med her.
Hvad er det for en type politik?
Er det en bred midterpolitik, man ønsker at knytte an til i fremtiden, med de fælles mål, vi har haft, eller er det en ny fløjpolitik baseret på udsagn af den karakter, som hr. Per Dalgaard kom med tidligere?
Helle Sjelle (KF), 2002-11-28:
I Det Konservative Folkeparti synes vi, det er meget vigtigt, at vi yder vores del til at sørge for, at udviklingen i resten af verden også går på en fornuftig måde fremover. Hvad angår selve ulandsbistanden synes vi, at vi ligger på et ganske fornuftigt niveau.
Målsætningen er 0,7 pct. af BNP; det ligger vi langt over på nuværende tidspunkt, og det synes jeg fortsat vi skal gøre.
Men det ville jo også være rigtig godt, hvis vi kunne få resten af verden til at yde de 0,7 pct., og jeg synes faktisk, det er dér, vores arbejdsindsats skal ske på nuværende tidspunkt. Derudover vil jeg sige, at jeg synes, at der bliver ydet et væsentligt bidrag til FN-organisationerne, som det også blev påpeget tidligere i dag. Og jeg synes alt i alt, at den linje, man har lagt fra regeringens side, er ganske fornuftig.
Det, det handler om, er selvfølgelig, at vi nu spiller en væsentlig rolle i opfølgningen på topmødet i Johannesburg, og at vi ligesom anerkender, at én ting er, at der er sat nogle målsætninger, men det, det virkelig handler om, er, at der også kommer handling bag de flotte ord.
Som opfølgning på det spørgsmål, Jann Sjursen har stillet ...
Per Dalgaard (DF), 2002-11-28:
Jeg vil gerne have fru Helle Sjelles udsagn om, at hvorvidt ulandsstøtten er 0,7 pct. eller 1 pct. er sådan set fuldstændig ligegyldigt.
De allerfattigste mennesker ude i bushen, og hvad ved jeg, mærker intet overhovedet til den forskel.
Ulandsstøtten går desværre, sådan som jeg kan fornemme det, til alle mulige andre formål end lige præcis dér, hvor den fattigste befolkning befinder sig.
De eneste, der bliver tykke og fede af ulandsbistanden i dag, er regimernes bankkonti i Schweiz.
Og bistanden går så måske til de Mercedesbiler, som korrupte regimer køber.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Først tak for svaret fra fru Helle Sjelle.
Jeg deler fuldstændig beskrivelsen af, at bæredygtig udvikling både består af en økonomisk del, en social del og en miljømæssig del.
Det er jo derfor, det er vigtigt at vide, hvor De Konservative står i det her spil.
Det er vigtigt at vide, om man er parat til også at genoprette udviklingsbistanden, genoprette den nedskæring, som man har foretaget i den borgerlige regering, fordi det her også handler om andre ting end det miljømæssige mål, hvor man jo hørte fru Helle Sjelle tidligere i debatten sige, at den ny regering havde øget de miljømæssige målsætninger, altså opfølgning på Johannesburgtopmødet i FN-organisationerne, i UNEP f.eks., og i GEF.
Men hvad med UNDP's arbejde, hvad med befolkning og sundhed, hvad med alle de andre programmer, som også handler om bæredygtig udvikling?
Der har man faktisk skåret ned.
Ja, jeg nævnte et eksempel tidligere med UNICEF, altså arbejdet med børn i verden, hvor man også har skåret ned i Danmarks bidrag under den borgerlige regering? Jeg håber, at De Konservative vil være med til at rette op på det her, og jeg håber, at de svar, som er kommet fra fru Helle Sjelle, antyder det her, for
så vil jeg selvfølgelig være lidt gladere efter denne debat her.
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Ja, mange tak for svaret.
Jeg kan forstå på fru Helle Sjelle, at man ikke agter at skære ud over de 1,5 mia. kr., man har skåret.
Det er jo godt at vide.
Men fornemmer jeg også i fru Helle Sjelles svar, at Det Konservative Folkeparti som parti altså har som målsætning at komme tilbage på 1 pct., det, der har været god borgerlig politik i 10 år i 1980'erne?
Det er et helt konkret spørgsmål.
Man kan jo godt have en langsigtet målsætning.
Selv om man er i regeringen og sammen med et parti, som tvinger en til at skære i udviklingsbistanden, kan man jo godt have en målsætning.
Det kender vi alt til som lille parti, at man nogle gange skal finde nogle kompromiser i en regering.
Men som målsætning, som parti, vil man så arbejde i retning af 1 pct. igen?
- det er mit konkrete spørgsmål - da pengene ikke længere går til et sundhedsvæsen, som har stået De Konservatives hjerte nær, men går til et skattestop, som, hvis ikke jeg tager fejl, bestemt ikke står De Konservatives hjerter nær.
Helle Sjelle (KF), 2002-11-28:
Nu handler denne forespørgsel jo om opfølgning på verdenstopmødet og er ikke en diskussion om finansloven.
Men jeg skal blot gøre opmærksom på, at der jo ikke er skåret yderligere i ulandsbistanden, så vidt jeg er orienteret, og derudover vil jeg også sige, at vi heller ikke har noget mål om, at Danmark ikke skal bevare førertrøjen med hensyn til, hvad vi yder i ulandsbistand til resten af verden.
Så er det gode spørgsmål naturligvis, hvordan og hvorledes man yder den bedst mulige hjælp til resten af verden, og hvordan man får fulgt op på de her ting.
Det synes jeg egentlig regeringsrepræsentanterne ved udenrigsministeren og miljøministeren har redegjort så ganske udmærket for i dag.
Når jeg siger realitetssans og fornuft, så tænker jeg f.eks. på, at vi skal huske, at bæredygtigheden har tre ben, nemlig både det sociale, det miljømæssige og det økonomiske.
Altså det nytter ikke noget, hvis man så tror, at folk, der lider af sult, er i stand til at tænke på miljøet samtidig, at ikke de prioriterer sulten først.
Det er ligesom det, jeg mener, når jeg taler om fornuft og realitetssans.
Vi skal sørge for, at vi har alle tre ben med, når vi taler om den bæredygtige udvikling.
Jeppe Kofod (S), 2002-11-28:
Jeg noterede, at fru Helle Sjelle i talen nævnte, at De Konservatives politik på det her område vil være båret af fornuft og realitetssans.
Så skal jeg bare spørge, om man her mener, at det så betyder, at De Konservative vil stoppe nedskæringerne i ulandsbistanden og miljøbistanden.
For det, der jo er dokumenteret af f.eks. Verdensbanken, er, at bare for at opfylde FN's udviklingsmålsætning om halvering af fattigdommen inden år 2015 skal man fordoble den globale udviklingsbistand.
Så når fru Helle Sjelle i sin tale siger, at der er brug for fornuft og realitetssans, er det så ikke et kursskifte i forhold til den politik, som den borgerlige regering nu har lagt, hvor man altså skærer ned på Danmarks indsatser?
Og har man erkendt, at der er brug for en større indsats og ikke en mindre?
Martin Lidegaard (RV), 2002-11-28:
Tak for en engageret ordførertale fra De Konservative.
Nu fik
vi jo bekræftet i debatten efter Venstres ordførertale, at regeringen agter at fastholde nedskæringen på 1,5 pct., og at de ikke skal gå til sundhedsvæsenet i Danmark, men til at finansiere skattestoppet.
Det bringer mig herop, fordi jeg kunne godt tænke mig at spørge Det Konservative Folkeparti: Det er vel ikke nogen hemmelighed, at ideen om at skære i ulandsbistanden, den blomst eller den tidsel, om man vil, er jo ikke, fornemmer man, helt groet i De Konservatives have, men nærmere i Venstres baghave.
Helle Sjelle (KF), 2002-11-28:
Trods sin ringe størrelse har Danmark en lang og rosværdig tradition for at være en internationalt engageret nation, og vi har altid ydet væsentlige og konstruktive bidrag til verdenssamfundet.
Det gælder naturligvis også indsatsen for en bæredygtig udvikling af vor klode, som er et af de punkter, der har stået allerhøjest på den internationale politiske dagsorden i de seneste godt og vel 10 år med start i Rio de Janeiro i 1992.
Arbejdet for at nå de mål, der er sat, er langvarigt og uhyre krævende for alle parter.
Det er ikke så underligt.
Selve begrebet bæredygtighed er komplekst og griber ind i vidt forskellige dele af samfundsudviklingen, både miljø, sociale forhold, politiske strukturer, erhvervslivets forhold.
Alt det er til debat, når vi drøfter bæredygtig udvikling.
Bæredygtighedsprocessen foregår som bekendt inden for rammerne af De Forenede Nationer.
Nogle gange kan det virke, som om der er langt mellem handling og ord i FN-regi, for langt, mener nogle.
Det Konservative Folkeparti mener imidlertid, at FN er et velfungerende forum for arbejdet med at skabe en positiv udvikling i verden.
Konferencer og topmøder som det, der for kort tid siden fandt sted i Johannesburg, mener vi er af stor betydning.
Jeg understreger dette, fordi så mange har ytret skuffelse over, at resultaterne af sådanne møder er svære at få øje på, når man tænker på al den ståhej, der omgiver dem.
Jeg tror ikke, man skal underkende mødernes betydning og forpligtende karakter.
Vi tog et skridt i den rigtige retning på verdenstopmødet i Johannesburg, men det er klart, at de aftaler, der bliver indgået i FN-regi, får præcis så stor betydning, som landene giver dem, hverken mere eller mindre.
Derfor er det også ekstremt vigtigt at presse på for, at de hele tiden skal blive bedre.
Det er det, Danmark skal benytte sit anerkendte internationale engagement til, i særdeleshed nu, hvor regeringen har formandskabet for Den Europæiske Union.
Der er imidlertid ingen tvivl om, at en fortsat proces frem mod større bæredygtighed bliver vanskelig, fordi det skal sikres, at der hos alle parter er vilje til at leve op til forpligtelserne.
Men i Det Konservative Folkeparti mener vi, at anstrengelserne har båret og fortsat vil bære frugt.
Regeringen har gjort en stor indsats, og de initiativer, som er blevet præsenteret her i dag, understreger, at Danmark vil fortsætte en ambitiøs og fremadrettet linje i bæredygtighedspolitikken, men naturligvis også præget af fornuft og realitetssans, når regeringen på Danmarks vegne deltager i de internationale forhandlinger.
Sluttelig skal jeg bemærke, at det forslag til vedtagelse, som Venstres ordfører har fremsat på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, synes vi er et godt udgangspunkt for den videre implementering af målsætningerne fra verdenstopmødet om bæredygtig udvikling.
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-28:
Ja, vi må sige, at den danske regering har gjort et stort stykke arbejde med at få alle med og få et resultat, der kunne bruges til noget nede i Johannesburg.
Vi ved jo alle sammen, at hvis vi løfter i flok, jamen så sker der hurtigere noget, end hvis det kun er et lille land, der prøver.
Alle landene på Jorden har jo et fælles ansvar for at fremme en bæredygtig udvikling, og de rige lande må ud over at løse egne miljøproblemer også medvirke til at hjælpe udviklingslandenes miljøproblemer og fremme en bæredygtig udvikling.
Derfor er det godt at se, at mange lande bidrog positivt i Johannesburg.
Dansk Folkepartis holdning er, at det gælder om at få så meget bæredygtigt miljø for pengene som overhovedet muligt.
Og det er glædeligt at konstatere, at det går fremad med levering af vedvarende energi.
I den forbindelse skal vi også sige, at i forbindelse med finansloven var Dansk Folkeparti med til at sætte naturen og miljøet på dagsordenen.
Her tænker jeg på de 50 mio. kr., som vi har været med til at tilføre naturområdet - en aftale, som Socialdemokratiet, De Radikale, SF og Enhedslisten ikke ville være med til - som skal være med til at fremme et bæredygtigt miljø i Danmark.
Det store tema under topmødet var rent drikkevand.
Under den danske delegations besøg i WaterDome så vi, hvordan man skaffede rent drikkevand til mange mennesker med simpel pumpeteknik.
I den forbindelse: Lokalbefolkningen gav et lille bidrag til de her pumper, så man kunne vedligeholde pumperne ud i fremtiden.
Man havde også lavet et lille uddannelseshold, som kunne reparere pumperne, hvis de skulle gå i stykker.
Det viste sig at være et rigtig godt projekt, som løste mange menneskers problem med at skaffe rent drikkevand.
I dette projekt kræves det bare også, at man tænker lidt fremad: kommer der vand op, jamen så skal der også vand væk igen.
Derfor er det nødvendigt, at man laver et komplet system, hvor også de sanitære forhold er i orden, altså for hygiejnens og for smittefarens skyld.
Ellers kunne der jo opstå sygdomme og epidemier som følge af forurening.
På den måde kan vi hjælpe mange flere personer for de samme penge, og det er vigtigt.
Dansk Folkeparti opfordrer derfor alle lande til at følge op på de mål, der blev sat i Johannesburg, og sikre en god balance mellem de økonomiske, sociale og miljømæssige hensyn, der er i de beslutninger, som skal tages fremover.
Man må heller ikke glemme, at noget, som spiller en stor rolle, er, at man har den store befolkningstilvækst.
Så er der jo flere munde, der skal mættes, og mere affald, der skal væk.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-28:
Nej, jeg synes sådan set godt, at jeg vil svare fru Helle Sjelle her fra talerstolen, for det er nemlig en meget vigtig pointe, fru Helle Sjelle har her, at trods den debat, vi har haft her i dag, som alene er gået på mørkemændenes præmisser nede i salen, de, som er kommet op og har stillet nogle spørgsmål vedrørende ulandsbistand og gerne vil have det til at lyde så dårligt, så kommer fru Helle Sjelle herop med åbent sind og spørger: Er vi ikke fortsat nummer ét i verden?
Jann Sjursen (KRF), 2002-11-28:
Jeg må forstå, at hr. Eyvind Vesselbo har et generelt svar, der går på: V 13 er svaret, hvad var spørgsmålet?
Men bortset fra det vil jeg godt i forhold til det svar, hr. Eyvind Vesselbo gav mig tidligere, og som trods alt bevægede sig uden for V 13's rammer, omkring en styrkelse af FN, sige, at jeg også synes, det kan være fint med øget parlamentarisk deltagelse i beslutningsprocesserne omkring FN.
Det kan der faktisk være meget god grund til at vurdere også i relation til IPU, altså Interparlamentarisk Union og den rolle, den skal spille.
Med al ære og respekt for parlamentarikeres indsats, og den kan vi selvfølgelig godt lovprise ikke mindst her i forsamlingen, er det måske ikke lige på den måde, man her og nu styrker FN allermest i forhold til at sikre, at der sker
en effektiv opfølgning på Johannesburgtopmødet
Det tror jeg i al ubeskedenhed ikke.
Derfor vil jeg godt gentage mit spørgsmål til hr. Eyvind Vesselbo, og jeg erkender stadig væk, at det falder uden for V 13, men alligevel: Hvordan vil Venstre styrke FN-systemet, og indebærer det, at man også finansielt vil styrke det arbejde, som FN's særorganisationer for en rækkes vedkommende skal udføre, for at vi kan være med til at sætte kød og ben på det arbejde, der nu også skal udføres i FN-regi?