runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Til hr. Freddy Dam: Der er jo ikke noget frit valg.
Der er noget med, at man får en a-kasse på banen, hvor kontingentet er billigt, og så er der en masse mennesker, der kan sige: Vi kommer aldrig ud for, at vi skal opleve arbejdsløshed.
Derfor vælger de den løsning, men dem, de lader tilbage, er dem, som så får en større utryghed i deres tilværelse.
Jeg er altså i den situation, at jeg har lært, at der skal kunne tages vare på alle, hvis man skal have den fulde frihed.
Så er det ikke kun de stærke, der skal have friheden.
Og det er jo det, det her vil resultere i, at der er nogle, som vil komme til at opleve de her ting ved, at der er nogle andre, der har forladt dem.
Det kalder jeg ikke frihed, det kalder jeg den skinbarlige egoisme, hvor det, der er drivkraften, er det økonomiske; man vil gøre sig selv godt tilfreds, og det kan man gøre, fordi man har en større tryghed end dem, som kan være udsat for arbejdsløshed.
Det er det, det her handler om. Angående hr. Bent Bøgsteds spørgsmål, så er SiD's a-kasse en arbejdsspecifik a-kasse.
Det er alle sammen brancher, der har tilknytning til overenskomstforholdene i SiD.
Men jeg håber, når vi har hørt hr. Bent Bøgsteds tale, at vi kommer lidt mere ind på det.
Angående hr. Ole M. Nielsens spørgsmål: Det var jo sådan i sin tid, at arbejdsløshedskassen faktisk var en del af det faglige system forstået på den måde, at det var noget, man selv løste.
Så begyndte man at få en hel del flere brancher
med ind under det her, og så sagde man: Nu må det også være staten, der har et vist ansvar for tingene.
Derfor blev der også ydet statsmidler til tingene, og så begyndte man at få de statsanerkendte arbejdsløshedskasser.
Sådan har udviklingen været.
Freddy Dam (V), 2002-04-04:
Til hr. Ole Sohn skal jeg sige, at naturligvis vil der være forskel på den udgift, der er forbundet med anvisning, i de forskellige kasser.
Men jeg synes, det er nødvendigt at lægge mærke til, at det jo ikke er sådan, at regeringens forslag lægger op til at nedlægge de faglige kasser.
Hvis man er mest tilfreds med at have en faglig a-kasse, melder man sig ind i en faglig a-kasse, og så er det godt.
Det, som er hovedsigtet med regeringens forslag her, er at skabe yderligere et tilbud, altså et supplerende tilbud til befolkningen om at vælge den a-kasse, som man lige præcis synes bedst opfylder det behov, den enkelte har.
Derfor mener jeg i og for sig ikke, at der er behov for nogen særlig indgående diskussion af, hvorvidt de faglige a-kasser er bedre end de tværfaglige.
Det, diskussionen går på - med rette efter min opfattelse - er, at der efter Venstres opfattelse, efter regeringens opfattelse bør være et supplerende tilbud til befolkningen, så man frit kan vælge på tværs af alle grænser.
Det andet er, hvis jeg skal vende tilbage til hr. Ole Vagn Christensens indlæg, at det er sådan, at der blev foretaget en undersøgelse af Arbejdsmarkedsstyrelsen om effekten af aktiveringsindsatsen, og det viste sig i denne undersøgelse, når man skulle se på integrationen - forstået som integrering for så vidt angår dette, at folk var blevet indsat i ordinær beskæftigelse eller ordinær uddannelse igen - at procenten for de selvstændige udgjorde 28 pct., for handels- og kontorfunktionærer 34 pct., for specialarbejdere 32 pct. for akademikere 34 pct. I den kristelige
arbejdsløshedskasse var det 38 pct. og altså en total procent integrerede på 35 pct. Og det viser i hvert fald på basis af den undersøgelse her, at den tværfaglige a-kasse var mest effektiv.
Med hensyn til hr. Ole M. Nielsens bekymring vedrørende mindsteantallet af a-kassemedlemmer skal jeg alene nævne, at det må være således, at den fleksibilitet og den mobilitet, der opnås ved forslaget her, hjælper med til at skaffe det nødvendige mindsteantal.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-04:
Jeg tager rollen som superliberalist i denne sag.
Med hensyn til mindstetallet for medlemmer for at lave en ny a-kasse forstår jeg fuldt ud, at der skal være fuldstændig sikkerhed for det offentliges penge, når man forvalter dem.
Men når det nu er et liberalt parti, der fremsætter forslag til en liberalisering af loven, hvorfor så ikke gøre det fuldstændigt? Er det muligt, at et privat selskab, en bank eller et forsikringsselskab f.eks., kan lave en a-kasse?
Nu har vi jo regler for, hvad et forsikringsselskab kan beskæftige sig med, men kunne det lade sig gøre, og kunne et andet privat aktieselskab lave en a-kasse, hvis de ville?
Venstre går jo ind for at udlicitere f.eks. arbejdsformidlingen, så hvorfor ikke en sådan fuldstændig privatkapitalistisk a-kasse?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Det var en interessant melding, hr. Freddy Dam kom med, men den gav jo ikke noget svar på mit spørgsmål.
Mit spørgsmål går på: Er der længere ledighed i de tværfaglige kasser, end der er i de arbejdsspecifikke kasser?
Går folk længere tid ledige, eller går de kortere?
Det, det drejer sig om, må jo være, at vi får et så effektivt arbejdsmarked som muligt, så at vi styrker virksomhedernes konkurrenceevne.
Det må ikke være sådan, som der også er blevet givet udtryk for, at man kan gemme sig væk i en tværfaglig a-kasse, og derfor vil jeg gerne have svar på: Er der længere ledighed?
Går folk længere ledige i disse tværfaglige kasser?
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Jeg har nu svært ved at se, hvordan den stakkels elektriker vil få ret megen hjælp med en stor, bred tværfaglig a-kasse
på f.eks. et udvidet SiD-område.
Det er jeg ret sikker på han ikke vil få, men lad det nu ligge.
Et andet spørgsmål er med hensyn til prisen.
Er der ikke en forskel på eksempelvis SiD's a-kasse, som skal administrere de statslige regler, Folketinget har lavet om vejrlig, arbejdsfordeling, supplerende dagpenge og alverdens specifikke ordninger, frem for akademikernes a-kasse, som har ens regler?
Freddy Dam (V), 2002-04-04:
Til hr. Ole M. Nielsen skal jeg nævne, at med hensyn til mindsteantallet af medlemmer er det jo almindeligt kendt, at større enheder ofte kan drives mere rationelt, og at større enheder ofte har et bedre økonomisk grundlag.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, så vidt jeg husker, er det således, at der ønskes og tilsigtes en større sikkerhed for tilbagebetaling i det omfang, der sker fejludbetalinger.
Jeg har noteret mig, at der tidligere har været fejludbetalinger i ca. 25 pct. af tilfældene.
Nu er fejlprocenten sænket til 8-10 pct., men det er stadig store beløb, der er tale om, og derfor er det nødvendigt med en økonomisk sikkerhed for, at kasserne kan leve op til eventuelle tilbagebetalingskrav.
Hr. Ole Sohns spørgsmål om, hvorvidt en elektriker vil have nemmere ved at få anvist arbejde i en SiD-kasse, har jeg ikke på forhånd nogen umiddelbar mening om.
Men i hvert fald er det sådan, at jo bredere et spektrum en a-kasse dækker, jo større må muligheden efter min opfattelse på forhånd være for, at der kan skaffes den pågældende elektriker et job i hans egen umiddelbare branche eller i brancher, der er tilknyttet det fag, han beskæftiger sig med.
Til hr. Ole Vagn Christensen skal jeg sige, at det er ikke hentet ud af den blå luft, når jeg hævder, at tværfaglige a-kasser er mere effektive med hensyn til jobanvisning end andre a-kasser.
Jeg mener, at der er foretaget en analyse for ikke så lang tid siden af forskellige a-kasser, netop vedrørende effektiviteten af anvisningen, og af den analyse fremgår det, at den kristelige a-kasse ligger i top med hensyn til effektivitet. Jeg mener, der var nævnt en anvisningsprocent på 38, mens de andre kasser lå lavere, men jeg kan måske få lejlighed til at undersøge det nærmere inden mit næste svar.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Jeg har et enkelt lille spørgsmål til hr. Freddy Dam.
Det er jo ikke ukendt, at vi har tværfaglige a-kasser, og derfor må jeg spørge: Bygger de udsagn, der kom fra hr. Freddy Dam om, at disse tværfaglige a-kasser er bedre end de arbejdsspecifikke, når det gælder om at få folk i arbejde, på noget konkret, eller er de taget ud af den blå luft?
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Det er mere et opklarende spørgsmål.
Men hvis vi nu forestiller os, at man som elektriker melder sig ind i SiD's a-kasse, fordi den er lidt billigere, vil den elektriker så få en bedre mulighed for via sin a-kasse at få hjælp til opsøgende arbejde for at sikre nyt job?
Eller vil det bare betyde, at elektrikeren kan gå og putte sig?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-04:
For at der ikke skal være nogen misforståelser: Vi støtter forslaget, men det, jeg vil spørge om, er det med at hæve mindstetallet til 10.000 medlemmer, specielt for nye kasser, med det samme.
Kan Venstres ordfører give en forklaring på fornuften i det?
Det er jo næsten det samme som at kræve af en lokalradio, at den skal have 10.000 lyttere, før den får sendetilladelse.
Det er altså ikke mig, der har opfundet sammenligningen, men jeg synes faktisk, den er rimelig god. Jeg kan se, at ministeren ryster på hovedet, og jeg glæder mig til at få en forklaring på det, for jeg synes faktisk, det umuliggør, at man kan få nye a-kasser.
Man kan sagtens lade de gamle kasser overgå til at være tværfaglige, men den monopolisering, der ligger i forslaget til de eksisterende kasser, kan jeg egentlig ikke rigtig lide.
Freddy Dam (V), 2002-04-04:
L 122 giver mulighed for at etablere flere tværfaglige a-kasser, og der skabes mulighed for optagelse af både lønmodtagere og selvstændige i samme a-kasse.
De sædvanlige faglige faggrænser udviskes i stigende omfang, og indholdet i de enkelte job ændres hurtigt.
Arbejdsfunktioner baseres mere på individuelle kompetencer end på formelle faglige kvalifikationer, og der sker en løbende vækst i projektorienteret arbejde og tværfaglige team.
Alt dette kalder efter vores opfattelse på en tværfaglig orientering af a-kasser.
Hertil kommer, at tværfaglige a-kasser fremmer den faglige fleksibilitet og mobilitet.
Hvis en faglig a-kasse er fokuseret på medlemstal, kan et ledigt medlem risikere, at a-kassen vil modarbejde hans ønsker om at opnå beskæftigelse på et andet fagligt område, f.eks. i forbindelse med medlemmets opkvalificering.
Den risiko vil ikke være til stede i en tværfaglig a-kasse, al den stund det jo ikke vil være nødvendigt at skifte til en anden.
Så tværfaglige a-kasser har den yderligere fordel, at de fjerner mulige barrierer for anvisning af job i andre fag.
Der er mere end 200.000 a-kasse-medlemmer, der skifter faglig a-kasse om året, bl.a. som følge af jobskifte.
Disse overflytninger er administrativt ganske krævende og medfører i virkeligheden et betydeligt og omkostningskrævende bureaukrati.
I de tværfaglige a-kasser reduceres udgiften til administration, idet medlemmerne har mulighed for at forblive i den samme a-kasse ved jobskifte.
Med hensyn til a-kassernes administrationsbidrag er der betydelige forskelle.
I den billigste udgør administrationsbidraget 500 kr. pr. år ca. og i den dyreste
ca. 2.500 kr. pr. år
Etablering af flere tværfaglige a-kasser må antages at medføre et mål af konkurrence imellem a-kasserne, ikke kun på pris, men også på medlemsservice, og det vil jo være til gavn for medlemmerne.
I betragtning af, at forslaget medfører mere frihed for den enkelte, større effektivitet i jobformidlingen og mindre bureaukrati, får det naturligvis Venstres støtte.
Søren Søndergaard (EL), 2002-04-04:
Nu kan det måske være svært at vide præcis, hvad hr. Ole M. Nielsen mener med a-kasser, som er sammenlignelige med Kristelig A-kasse.
Jeg ved ikke, om det er kirketjenerne eller bedemændene, eller hvem det er, det skal jeg lade være usagt.
Jeg vil bare bede hr. Ole M. Nielsen bekræfte en enkelt ting, og det er, at administrationsbidraget til Dansk Metalarbejderforbunds arbejdsløshedskasse er lavere end til Kristelig A-kasse.
Ulla Tørnæs (V), 2002-04-04:
Jeg mener sådan set, at jeg har svaret på de spørgsmål, der er blevet stillet, bortset måske fra fru Bodil Kornbeks sidste spørgsmål, som jeg egentlig opfattede som mere polemisk end egentlig reelt.
Som fru Bodil Kornbek ganske rigtigt selv redegjorde for, står det der jo allerede.
Man kunne også have valgt at have taget lige præcis den del af folkeskolens formålsparagraf og flytte den over i den lovgivning, vi taler om her, men af hensyn til de frie grundskoler valgte jeg netop ikke at gøre det på den måde, men har i stedet lavet en præcisering og en henvisning til den europæiske menneskerettighedskonvention.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-04:
Den virkning, som ministeren tilsigter at få ved ændringen af friskolelovens § 1, er sådan set den samme virkning, som man ønsker at opnå med folkeskolelovens formålsparagraf, idet der i folkeskoleloven implicit henvises til bl.a. menneskerettighederne, og der står, at skolen og hele dagliglivet derfor må bygge på åndsfrihed, ligeværd og demokrati.
Derfor må jeg spørge ganske enkelt: Når nu det er så enkelt at få det ind i formålsparagraffen for de frie skoler, skal vi så også forvente, at ministeren vil komme med et forslag om, at det også skal ind i folkeskolelovens?
For så er det vel lige så vigtigt, at det også står dér.
Aage Frandsen (SF), 2002-04-04:
Ja, men jeg vil stadig væk spørge: Hvad betyder det i praksis?
Betyder det, at man f.eks. i faget samfundsfag skal afsætte nogle timer til at fortælle om demokrati?
Hvordan skal man gøre det?
Skal man gøre det på den måde, at man skal fortælle, at demokrati er godt, eller skal man bare fortælle, hvad demokrati er?
Hvad sker der, hvis ikke man gør det?
Og hvor er forskellen i forhold til i dag? Det er jo så afgørende, at de skoler, det drejer sig om, ved, om forslaget er udtryk for en ændring i forhold til det hidtidige, eller det ikke er udtryk for en ændring i forhold
til det hidtidige
Hvis jeg må tage fru Marianne Jelveds spørgsmål op, er problemet i den forbindelse, at nu er man nødt til at sige til de frie skoler: I skal tilrettelægge undervisningen på en anden måde, for disse tre fag skal indgå som selvstændige fag, fordi de nu skal måles på en bestemt måde.
I dag kan de frie skoler, netop fordi de er frie, gribe sagen an på en helt anden måde og sige: Vi har ikke et fag, der hedder sådan og sådan, men vi har en række fag, som opfylder dets målbestemmelser.
Det er sådan set det, der er ideen med de frie skoler, og vi troede også, at en Venstreundervisningsminister var klar over det.
Ulla Tørnæs (V), 2002-04-04:
Så havde jeg forstået fru Marianne Jelveds spørgsmål rigtigt, og så har jeg sådan set også svaret på det.
Men lad mig tilføje, at såfremt fru Marianne Jelved har bud på, hvordan det ellers kan gøres, så lytter jeg naturligvis gerne til dem.
Lad mig blot understrege, som det også blev fremhævet af Venstres ordfører, hr. Leif Mikkelsen, at vi ikke er indstillede på nogen som helst form for særlovgivning, og det er præcis derfor, vi har lavet et lovforslag som dette, der er en generel ændring af de gældende regler.
Men såfremt Det Radikale Venstre og fru Marianne Jelved har indspark, er jeg naturligvis lydhør over for dem. Så til hr. Aage Frandsen og fru Bodil Kornbek: Jeg har
med formålsparagraffen ønsket at præcisere og sætte fokus på, at alle friskoler, alle frie grundskoler skal forberede eleverne til at leve i et samfund, der bygger på demokrati og folkestyre.
Det har jeg highlighted ved lige præcis at bringe den europæiske menneskerettighedskonvention ind i billedet, og det er det, der er formålet med at indbygge det i formålsparagraffen.
Bodil Kornbek (KRF), 2002-04-04:
Har det ikke hele tiden været således, at friskolerne er underlagt dansk lovgivning og dermed også den europæiske menneskerettighedskonvention?
Hvad er ideen med at skrive det i den paragraf?
Hvad er det, man vil opnå?
Jeg stillede også spørgsmålet i min ordførertale, for jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det helt konkret er
ministeren vil opnå med det her.
Alle er jo underlagt
dansk lovgivning, så hvorfor skal det udspecificeres på denne måde i § 1?
Ole Sohn (SF), 2002-04-04:
Når jeg har bedt om ordet for tredje gang, er det, fordi det sådan set er et led i en strategi for at komme frem til det svar, jeg fik her, netop at få frem, at det her drejer sig om, at man skal have frie valgmuligheder.
Det betyder selvfølgelig også, at man kan vælge ud fra prisen.
Men der er et problem.
Hvis jeg nu tager mig selv: Jeg er medlem af en a-kasse, hvor man betaler rimelig meget i kontingent.
Jeg kunne jo fristes til at vælge den billigste.
Det er givetvis ikke inden for det område, hvor jeg kan finde beskæftigelse, men så ville jeg spare penge, og så kunne jeg håbe på, at der ikke er andre, der kan finde på at anvise mig arbejde.
Det er selvfølgelig også en frihed.
Men man skal bare være opmærksom på, at det jo ikke er noget, der fremmer mobiliteten på arbejdsmarkedet.
Hvis man skal lave et frit valg, som er reelt, skal man også sørge for, at a-kasserne har nøjagtig de samme opgaver.
Der er altså en væsentlig forskel på, om har et stort forbund som Specialarbejderforbundet, som dækker bredt, og så en lille branche-a-kasse, som kan agere billigt.
Så skal staten jo også sørge for, at reglerne er ens, og at man ikke pålægger ekstraomkostninger, fordi der er så forskellige regler.
Det lægger forslaget jo ikke op til.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-04-04:
Jeg tror ikke, hr. Ole Vagn Christensen havde taletid til at svare på mit spørgsmål i mit tidligere indlæg om, hvad han ville vælge, hvis han skulle vælge mellem pest og kolera, altså et fuldstændig tværfagligt a-kasse-system eller et system, som det sikkert ville have været, hvis ikke vi havde haft et system i dag, og hvis man skulle starte på en frisk, altså et stort statsligt forsikringssystem.
Hvad ville være bedst, og hvad ville være værst?
Freddy Dam (V), 2002-04-04:
Jeg vil gerne spørge ganske kort: Har jeg forstået det rigtigt, når jeg opfatter det sådan, at hr. Ole Vagn Christensens indlæg er udtryk for, at folk ikke må vælge frit, og når de ikke må vælge frit, beror det på, at folk ikke evner at gennemskue, hvad det er de vælger imellem?
Bent Bøgsted (DF), 2002-04-04:
Jeg kan ikke lade være med at spørge hr. Ole Vagn
Christensen, om han virkelig mener, at de eksisterende a-kasser, hvis de gør sig til tværfaglige, ikke er kompetente og har dygtige medarbejdere nok til at kunne rådgive deres medlemmer.
Det tror jeg faktisk vil skuffe en a-kasse som f.eks. SiD's, for jeg er sikker på, at SiD har mange dygtige medarbejdere, der er kompetente til at rådgive dem, der melder sig ind i a-kassen.
Men det indtryk, jeg får af hr. Ole Vagn Christensen, er, at det er de ikke.
Der er sikkert også andre a-kasser, der mener, at de er lige så kvalificerede til at rådgive.
Denne her lov åbner jo netop op for, at de eksisterende a-kasser kan gøre sig tværfaglige.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Folk må da gerne få et bedre tilbud, men det er ikke det, de får, og det opdager de først bagefter.
Og det opdager
virksomhederne, når de står i situationen og deres konkurrenceevne er blevet forværret betydeligt; så oplever de også, hvordan de er blevet undergravet. Derfor er svaret til hr. Freddy Dam simpelt hen, at vi ikke går om bord i noget, som vi kan se er til skade for konkurrenceevnen.
Vi går ikke om bord i noget, vi kan se er til skade for arbejdstilfredsheden og arbejdsmiljøet.
Og det er jo det, man vil have os til ved at prøve på at stille det op, som om man her har noget, som er bedre.
Vi mener, at det fundamentale omkring et arbejdsløshedskassesystem er, at det skal være så nært på den enkelte branche som muligt, så der er mulighed for at overskue, hvad det er der foregår, for det giver den største tryghed for medarbejderen.
Så er det da klart, at det for en lang række mennesker kan betyde, at de har et højere kontingent, end man kan have i visse andre a-kasser, men det har de, fordi de dér har flere problemer, som de skal være med til at få løst for at få beskæftigelsen så høj og konkurrenceevnen så god som muligt.
Så jeg mener helt klart - sagt til hr. Freddy Dam - at svarene er meget nærliggende: Hvis man vil gøre noget for den danske konkurrenceevne, hvis man vil gøre noget for arbejdstilfredsheden på virksomheden, hvis man vil gøre noget for trygheden for, at medarbejderen er så tæt på, at han i hvert fald kan komme i gang igen, ja, så er det det, det handler om.
Freddy Dam (V), 2002-04-04:
Jeg vil gerne stille hr. Ole Vagn Christensen to helt korte og præcise spørgsmål, som jeg beder om svar på: Hvorfor må folk ikke få et bedre tilbud, et mere vidtgående tilbud, bedre rettigheder?
Forslaget her indebærer jo ikke nogen indskrænkninger overhovedet i folks dispositionsfrihed, men kun en udvidelse af rettigheder.
Det andet spørgsmål, som ligner til forveksling, er:
Hvad er det der gør, at folk efter Socialdemokratiets opfattelse ikke må vælge frit?
Tiltror man ikke folk evnen til at finde ud af, hvad der er bedst for den enkelte, eller er det noget, systemet skal bestemme for folk?
Ole Vagn Christensen (S), 2002-04-04:
Jeg må sige til hr. Freddy Dam, at det er en lidt underlig måde at argumentere på, at man nu tager aktiveringspersonerne.
Det understreger jo netop det, jeg sagde, at det er et område, hvor man har fået lov til at gå længe og være ledig, nemlig i den tværfaglige a-kasse, i stedet for at have fået beskæftigelse.
Det er vel det, der er meningen, når man er nået frem til, at man har så stor en procentdel, som skal aktiveres, og dermed har de store tal for aktiveringen.
Så jeg må jo nok sige, at det sådan ligesom vender tingene lidt på hovedet, og derfor er det stadig væk en understregning af, at det faktisk er i den a-kasse, der har den største ledighed for sine medlemmer, man kan gemme sig bedst.
Og det var det, jeg spurgte om ikke hr. Freddy Dam ville bekræfte.
Jeg forstår godt, at hr. Lars Barfoed stiller sine spørgsmål,
jeg kan godt forstå, at man begynder at have nogle overvejelse om, hvad det er man er på vej til at kaste sig ud i.
Når man begynder at undergrave de arbejdsspecifikke a-kasser, er de der ikke mere; så laver man et system, hvor du kommer længere væk fra arbejdspladsen, og dermed er der ikke nogen til i det øjeblik, du er sendt ud i kulden, at tage hånd om dig, for a-kassen ligger for langt væk fra alting.
Det er det, der er min begrundelse for at sige, at her har man et fælles ansvar, for der er jo ingen, der inden for den arbejdsspecifikke a-kasse vil finde sig i, at medarbejderne ikke kommer i gang igen inden for de brancher, hvor de sådan set naturligt hører hjemme.
Derfor er der altså god sammenhæng i det, jeg siger, og i det, vi har gjort, og derfor afviser vi det her forslag.
Men det vil da glæde mig, hvis hr. Lars Barfoed kommer frem til en overvejelse om, at det her nok ikke er klogt.
Lars Barfoed (KF), 2002-04-04:
Det var jo en interessant udredning, vi fik her fra hr. Ole Vagn Christensen.
Det var bare ikke noget svar på det, jeg spurgte om.
Jeg vil prøve at spørge igen.
Punkt 1: Hvad er det for nogle hævdvundne rettigheder, lønmodtagerne går glip af ved dette forslag?
For mig at se får de kun flere rettigheder end før.
Man kender jo stadig væk kollegerne på arbejdspladsen, selv om man måske nu er medlem af forskellige a-kasser.
Og hvis det er således, at man føler, at det er mere trygt at være med i den samme a-kasse, som de fleste kolleger på arbejdspladsen er med i, altså en branchespecifik a-kasse, er der så noget, der forhindrer den pågældende lønmodtager i at være det?
Næh, det er der ikke, vel?
Jeg spørger bare.