Kim Behnke (FRI), 2001-01-23:
Også på det her forslag er Frihed 2000's ordinære ordfører desværre ikke til stede, så jeg skal kort fortælle, hvad vi mener om forslaget.
En af de største politiske skuffelser for mig har faktisk været, da jeg måtte erkende, at ganske mange håndværksmestre og andre erhvervsledere overhovedet ikke ønskede et frit marked.
Jeg troede, at folk, der var beskæftiget i den private sektor, som udgangspunkt ønskede fri konkurrence, men jeg har måttet erkende gennem mange år, at det bestemt ikke er tilfældet.
Kigger man på de sager, der har været om karteldannelser, mestergrise og aftalt spil i det hele taget, så vidner det jo om en branche, som gør alt, hvad den kan for at hindre den fri konkurrence.
Bare tag sådan et fag som malerne.
Hvis ikke man som malermester er medlem af en monopolorganisation, så må man ikke engang byde på licitationer.
På den måde har man fuldstændig styr på alle tropperne.
Det har intet at gøre med fri konkurrence.
Til gengæld har der jo også gennem årene været uheldige eksempler på, hvordan det offentlige har ageret.
En af de første sager, jeg selv stiftede bekendtskab med, var, da der skulle bygges en ny politigård i Århus.
Der valgte man ikke det billigste tilbud.
For dem, der ikke ved det, er det et af de kooperative selskaber, men det var dengang, for det hedder noget andet i dag.
I det kooperative selskab sad tilfældigvis topsocialdemokrater fra samme by, og det var tilfældigvis dem, der fik opgaven, selv om det var det femtebilligste tilbud, der var givet dér.
Det var dog ikke det dyreste.
Så der kan også foregå kammerateri, og jeg har som skatteyder krav på, at man fra politisk side ikke bortødsler mine penge unødvendigt, og derfor er der forskel på offentlige og private midler.
Jeg er til gengæld ikke ligeglad, når et byråd, et amtsråd eller Folketinget skal træffe beslutninger om at anlægge forskellige projekter. Så ønsker jeg, at der bliver valgt den rigtige og helst også den billigste løsning. Men der kan opstå situationer, hvor den billigste løsning eller måske den eneste løsning, der er tilbage, viser sig ikke at være den rigtige og i længden slet ikke den billigste.
Jeg har ikke lige kunnet komme i tanker om et eksempel med bygge- og anlægsopgaver bortset fra alle problemerne omkring Den Sorte Diamant herovre.
Men Amanda, som godt nok er et edb-projekt, havde jo licitationsregler, der forbød, at man dengang gjorde tingene om, for det ville have taget for lang tid.
Der var nemlig ikke tale om, at det var et frit valg mellem forskellige leverandører.
Næ, til sidst under den udvælgelsesproces, der var, var der kun ét firma tilbage, der havde budt, og så gik man i gang med at entrere med dem, og det har foreløbig kostet skatteyderne ganske mange penge.
Nøjagtig det samme oplever man jo med byggerier.
Selv om man jo har en forventning om, at der ligger sådan en palet af tilbud at vælge imellem, så ender det jo tit med, at der reelt kun er én byder.
Og hvis det bud så ikke er det rigtige, så skal man kunne gøre tingene om.
Vi har den opfattelse, og det mener vi kunne være en kvalitativ forbedring af forslaget, at der, når man ikke vælger den billigste, skal ligge en egentlig begrundelse for det.
Ministeren nikker ja til, at det skal der, og det er jeg glad for.
Så er der spørgsmålet om, hvorvidt vi som private, almindelige kunder skal kunne bede om at få mere end et par tilbud fra en malermester eller en VVS-mester, og der mener vi, at vi skal højere op end tre - andre ordførere har nævnt fire.
For at få mest mulig konkurrence bør vi kunne det.
Jeg mener sagtens, man kunne gå helt op til at sige, at vi har krav på at kunne hente fem tilbud hjem.
Jeg nævnte f.eks. malermestrene, og når de alle sammen er medlemmer af den samme forening, så har de jo fuldstændig styr på det.