runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Til hr. Holger K. Nielsen vil jeg sige, at jeg synes, man skal huske, når man taler om Amsterdamtraktatafstemningen i 1998, at hele beskæftigelsesstrategien, hele billedet af ØMU'en og den fælles valuta er klart tydeligere i dag end for bare 2 år siden, og derfor har vi skønnet, at det politisk var rigtigst og bedst for Danmark at tage en afstemning nu.
Dens hovedopgave er at sørge for, at der er orden i pengepolitikken, og det, der er vores opgave i det politiske samarbejde i Europa, er ligesom i det politiske samarbejde, vi har i Folketinget, at kæmpe for alt det, vi i øvrigt politisk vil forfølge, og ikke bruge tid på at skændes om, hvorvidt Nationalbankens vedtægter nu opfylder de målsætninger, vi har.
Til hr. Frank Aaen om bøder for beskæftigelsespolitik
Hvis man kender reglerne, der handler om vedvarende orden i økonomien og gennemsnitstal og over tid osv., er sagen jo den, at hvis man skal have en valuta til at hænge sammen, er man nødt til at have nogle regler, som folk skal overholde. Det afgørende for os er, at i og med at vi har orden i økonomien, kan vi faktisk - som vi har gjort her i Danmark siden 1993 - godt kombinere det med at skabe økonomisk vækst og beskæftigelse.
Jeg vil gerne sige, hvis vi igen ser tilbage til 1993, at i kraft af den økonomi, vi har, og det styr, vi har på dansk økonomi, vil vi stadig have mulighed for at lave en økonomisk kickstart, som er betydelig kraftigere end den, vi lavede i 1993, så det er en falsk problemstilling at komme frem med i denne sammenhæng.
Kendsgerningen er jo, at de økonomiske vilkår, der gælder i vore nabolande, som vi handler med, også indvirker med fuld styrke på vore egne økonomiske muligheder og under alle omstændigheder på vores beskæftigelse.
Frank Aaen (EL), 2000-05-17:
Hr. Claus Larsen-Jensen svarede ikke på mit spørgsmål før vedrørende den problemstilling, at et euroland kan få bøde, hvis det pågældende land gør for meget for beskæftigelsen. Den økonomiske politik, som denne regering er så stolt af, og som også hjalp på beskæftigelsen, var i strid med euroens bestemmelser og ville have udløst en økonomisk sanktion, og er det socialdemokratisk politik?
Er det beskæftigelsespolitik, at et land skal kunne idømmes en bøde af en ukendt størrelse af Ministerrådet i EU?
Er det virkelig socialdemokratisk politik?
Og så vedrørende renten: Er hr. Claus Larsen-Jensen ikke enig i, at uanset om vi stemmer ja eller nej til euroen, fastlægges renten i al væsentligt på de internationale finansmarkeder, altså uden for dette land, uden for dette lands politiske rækkevidde?
Og er den eneste forskel ved at stemme ja eller nej til euroen, når det gælder renten, ikke, at hvis renten stiger, kan vi udenfor føre en beskæftigelsespolitik, der mindsker arbejdsløsheden, hvorimod vi indenfor, hvis vi har sagt ja, får lagt begrænsninger for, hvilken beskæftigelsespolitik vi kan føre?
Jes Lunde (SF), 2000-05-17:
Jeg kan selvfølgelig bekræfte økonomiministerens redegørelse
for de formelle spilleregler i Nationalbanken, for sådan foregår det, og i repræsentantskabet, hvor vi tit holder møder, er det heller ikke sådan, at vi har stemmeret med hensyn til renteudviklingen og sådan noget. Men realiteterne er jo, at når det drejer sig om valutakurspolitik, er det regeringen, der sidder med den lange ende af tovet, også over for Nationalbanken.
Skulle nogen være i tvivl om det, kan det jo se ved, at Nationalbanken er reguleret af dansk lovgivning, og kommer der en vedvarende konflikt, hvor et flertal i Folketinget ikke er enig i Nationalbankens dispositioner, står det jo i Folketingets magt at ændre lovgrundlaget for Nationalbanken når som helst med almindelig stemmeflerhed her i Folketingssalen.
Så magten ligger her, når det kommer til stykket.
Så synes jeg, det var lidt interessant, at hr. Claus Larsen-Jensen talte fuldstændig sort, da det handlede om Det Økonomiske Råds rapport.
Han sagde, at der var jo noget med valutauro og sådan noget, som de ikke havde taget højde for.
Jo, det har de selvfølgelig.
Det indgår lige præcis, hvis man læser citaterne.
Fjernelse af valutaudsving er med i deres opremsning af de mange, mange ting, der har konsekvenser, og så siger de alligevel, at gevinsterne ikke vurderes som værende af stor betydning for den langsigtede udvikling i dansk økonomi.
Derfor én gang til hr. Claus Larsen-Jensen: Der er ikke noget at komme efter, når det siges helt klart, at det her skal man ikke gøre af økonomiske grunde.
Det kan være, at nogle vil gøre det af politiske grunde.
Men de skal ikke skyde sig ind under, at det er nødvendigt af hensyn til økonomien, for det er det ikke.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-17:
Når nu hr. Claus Larsen-Jensen lidt højstemt og patetisk holder store taler om, at det er i befolkningens interesse, i Danmarks interesse, at vi kommer med i ØMU'ens tredje fase, vil jeg bare sådan lidt stilfærdigt spørge hr. Claus
Larsen-Jensen: Hvorfor var det ikke i vores interesse i 1998, da statsministeren skulle score nogle stemmer i valgkampen? Hvad er forskellen mellem 1998, da vi ikke skulle med, og i dag, hvor det i den grad er i vores interesse og en nødvendighed, og jeg ved ikke, hvad man hører fra hr. Claus Larsen-Jensens side, at vi skal med?
En anden ting: Hr. Claus Larsen-Jensen og tilhængerne er meget optaget af, at det er nødvendigt, at Danmark kommer med i Centralbankens styrelsesråd.
Må jeg gøre opmærksom på, at ECB jo ikke tager nationale hensyn, når der træffes beslutninger.
Det blev klart bekræftet i et interview med Duisenberg i Information den 18. februar i år.
Her siger Duisenberg bl.a. følgende, og jeg citerer: »ECB's styrelsesråd tager sine beslutninger som et kollegialt organ.
Medlemmerne repræsenterer ikke deres respektive hjemlande, og de har en forpligtelse til at basere deres vurderinger på en analyse af de økonomiske data for hele euroområdet.«
Er det noget, som overhovedet indgår i overvejelserne
hos tilhængerne, at det ikke er nationale hensyn, men eurohensyn, der er det afgørende...
Thorstein Theilgaard (SF), 2000-05-17:
Jeg kunne forstå på hr. Claus Larsen-Jensen, at han var lidt irriteret over, at nejsiden skulle indgyde befolkningen falsk tryghed, og så vil jeg spørge: Vi har statsministerens garanti for, at vi kan melde os ud af ØMU'en igen, hvis vi skulle fortryde om 3, 4, 5, 7 år, eller hvornår det nu måtte være, og at han oven i købet har fået det meget nøje undersøgt.
Hvordan vil hr. Claus Larsen-Jensen karakterisere statsministerens udtalelse, når kommissionsformanden Prodi siger, at det er noget sludder, og når vi kigger på det notat, regeringen efterfølgende fik fremskaffet, og som sådan set siger det stik modsatte af, hvad statsministeren kom til at sige? Mit spørgsmål til hr. Claus Larsen-Jensen skal derfor være: Hvis nu vi to kunne blive enige om, at vi ikke skal indgyde befolkningen falsk tryghed, men derimod have en ordentlig og fair debat, er du så uenig...
Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-17:
Jeg ved ikke, om vi nærmer os et svar, men det, hr. Anders Fogh Rasmussen sagde til mig, var, at vi ved at stemme ja til ØMU'en naturligvis afgav noget suverænitet, men det var ikke det, der var mit spørgsmål.
Mit spørgsmål var: Hvad sker der mere?
Det er ting, der er på den europæiske dagsorden, og det er ting, som det uden tvivl bliver nødvendigt at tage håndfast fat på, hvis man skal sikre euroen og stadig væk sikre dens værdi.
Derfor kommer Venstre også i en situation, hvor det bliver nødvendigt at indføre disse ting og give EU styringsmidler over for disse ting, hvis man vil sikre euroen, og jeg fik ikke noget svar fra Venstre på: Hvor går grænsen for Venstre?
Er Venstre villig til at stoppe her, eller hvor stopper Venstre?
Jann Sjursen (KRF), 2000-05-17:
Hr. Claus Larsen-Jensen gav i en kort bemærkning udtryk for det synspunkt, at han mener, at Danmark skal tilslutte sig euroen, den fælles valuta, fordi det vil mindske risikoen for et stormløb på den danske krone.
Hr. Claus Larsen-Jensen brugte faktisk ordene »mindske risikoen for stormløb på den danske krone«, og mit spørgsmål til hr. Claus Larsen-Jensen er derfor, om Danmark ikke har en aftale med de øvrige EU-lande, en ERM II-aftale, som netop er med til at sikre, at den danske krone ikke kan blive rendt over ende.
Så har hr. Claus Larsen-Jensen sagt under debatten, at nejsigerne, som det blev udtrykt, vil tale om alt andet end lige præcis euroen og folkeafstemningen den 28. september.
Sådan oplever jeg det ikke.
Vi vil gerne snakke om både de fordele og de ulemper, der kan være ved at tilslutte sig euroen, men vi vil faktisk også gerne se tingene i en sammenhæng.
Hr. Claus Larsen-Jensen var selv inde på, at der er en politisk sammenhæng, og der er i hvert fald for Kristeligt Folkeparti den politiske sammenhæng, at det, man i øjeblikket drøfter under regeringskonferencen, og som kan føre til en ny traktat på topmødet i Nice, hænger sammen med, at en økonomisk og monetær union kræver en meget stærk politisk union med øget beslutningseffektivitet, og derfor vil man have flere flertalsafgørelser.
Vil Socialdemokratiet også gå den vej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-05-17:
Hr. Holger K. Nielsen har travlt med at bedyre, at er der noget, Socialistisk Folkeparti står for, så er det en fast kronekurs i forhold til euroen.
Det betyder altså også ifølge SF, at når euroen er høj, så er kronen høj, når euroen er lav, så er kronen lav.
Hvad er så forskellen på at være indenfor og udenfor?
Det er jo, om man har indflydelse eller man ikke har indflydelse på, hvilken politik der skal følges.
Det giver kun mening i den situation at sige nej til at være med i euroen, hvis det er, fordi hr. Holger K. Nielsen vil forbeholde sig, at han kan bruge det instrument, der hedder at devaluere den danske krone, og det antydede hr. Holger K. Nielsen jo også.
Derfor er det jo altså også sådan, at det er modstanderne, der vil lægge op til en ny økonomisk politik, der giver den usikkerhed, at der kan reguleres på kronekursen, lægge op til en ny økonomisk politik, der med SF's gruppeformand, hr. Jes Lundes, ord, jeg citerer fra Børsen den 11. februar: »... betyder, at der stilles skærpede krav til en stram, økonomisk politik, hvis det bliver et nej«.
Det er altså det, SF lægger op til; en skærpelse, en stramning af den økonomiske politik i tilfælde af et nej.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-05-17:
Det kan jeg nu melde afbud til, jeg har aldrig deltaget i den slags forudsigelser, jeg har ikke en snus forstand på, hvordan valutaer udvikler sig.
Det er der i øvrigt heller ikke mange andre der har.
Der er bare nogle, der tjener en masse penge på at udtale sig om det.
Jeg mener slet ikke, det er dér, det ligger, og det var vel sådan set også hr. Holger K. Nielsens konklusion.
Det her drejer sig om noget politisk.
Men må jeg så spørge hr. Holger K. Nielsen: Hvad er så det politiske projekt i det her?
Er det ikke netop, at store lande i Europa og små lande i Europa på et tidspunkt, hvor det går nogenlunde godt, binder sig til hinanden og dermed forpligter hinanden til, når en dag det går skidt, ikke at tage det gamle nationale våben i hånde igen og sige: Nu gør vi, hvad der tjener Tysklands interesser, Frankrigs interesser, Italiens interesser bedst, og så blæser vi på helheden?
Jamen det er jo deri, hele gevinsten for Danmark ligger. Det afgørende spørgsmål er jo ikke, om vi kan devaluere eller ej.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Hr. Holger K. Nielsen indledte sin tale med at sige, at regeringen spiller hasard med dansk EU-politik.
Og derefter gik hr. Holger K. Nielsen over til at sammenligne situationen lidt med Færøerne, hvor man ville foretage store ændringer med meget lille margen tilsyneladende.
Og det var et argument for SF, at der var alt for lille en margen, som det så ud på meningsmålingerne på nuværende tidspunkt.
Og det første spørgsmål, jeg vil stille til SF, er: Betyder det så, at SF vil skifte mening, hvis opinionstallene ser anderledes ud?
Hvis nu 60 pct. eller 75 pct. eller 80 pct. af vælgerne siger ja, betyder det så, at SF vil lade sig påvirke af det?
Det andet argument fra SF var, at ØMU'en var et alt for usikkert projekt, det var ustabilt.
Betyder det så, at hvis kursen over for dollaren havde været fuldstændig konstant i løbet af hele det år, euroen har eksisteret, så ville SF have sagt: OK, nu ved vi, hvad vi går ind til? Er SF modstander af konstruktionen i sin substans, eller vil de bare vente og se?
Og nu ved jeg jo godt, at hr. Holger K. Nielsen vil gå op og sige, at de er imod selve konstruktionen, for det har han faktisk allerede svaret på et af de tidligere spørgsmål.
Jeg synes bare gerne, jeg vil have det bekræftet.
Der er ikke noget med at vente og se, om den bliver stabil, eller om der skulle være et stort drønende flertal i befolkningen for at være for den.
SF er simpelt hen imod konstruktionen, kan vi ikke bare få det helt klart præciseret?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-05-17:
Der var spørgsmål både fra hr. Bendt Bendtsen og hr. Anders Fogh Rasmussen omkring fastkurspolitikken.
Vi har sagt og siger, at vi vil fastholde den aftale, ERM II-aftalen, som den hedder på nyteknokratdansk, hvor kronen svinger 2,25 pct. til hver side.
Vi ser ingen grund til, at den skal opsiges.
Men pointen i hele vores argumentation går jo på, at går
Den er uafvendelig.
Så er man bundet for tid og evighed til den økonomisk-politiske udvikling, som bliver gældende i Euroland.
I dag er fastkurspolitkken dybt relevant, men der er da ingen der siger, at den er det om 25 år.
Det er netop dér, det ahistoriske kommer ind i den måde, japartierne argumenterer på.
De siger, at fordi vi ikke har devalueret i 20 år, vil det i al evighed være irrelevant at gøre det.
Det er der ingen der siger.
Økonomiske teorier er jo fantastisk tidsbundne.
Hvad der er god latin på ét tidspunkt, er dårlig latin på et senere tidspunkt.
Det, jeg bare siger, er, at hvis vi siger ja til euroen, hvis vi siger ja den 28. september, bliver vi bundet langt, langt kraftigere til en europæisering af den økonomisk-politiske udvikling, end vi gør ved at sige nej.
Ikke at vi ved at sige nej er fuldstændig frit svævende i luften, ikke at vi bare kan gøre, hvad vi vil, naturligvis kan vi ikke det.
Men der er forskelle i de frihedsgrader, vi har, ved at vi siger ja, end hvis vi siger nej.
Hr. Bendt Bendtsen spørger til min udtalelse til Berlingske Tidende.
Jeg forklarer, at der er nogle punkter, hvor udviklingen er gået anderledes end det, vi havde regnet med, da vi sad på statsministerens kontor i 1992, fuldstændig korrekt.
Jeg er en ærlig politiker, og jeg indrømmer, hvordan virkeligheden ændrer sig.
Men jeg siger også krystalklart i det samme interview, at det ikke får mig til at drage den konklusion, at vi skal ophæve undtagelsen.
Tværtimod er der ikke sket nogen større skade ved det, tværtimod er der stadig væk masser af muligheder for, at Danmark kan påvirke udviklingen.
Så til hr. Claus Larsen-Jensen, der spørger
: Er der ikke tale om en ny situation, fordi ØMU'en er kommet i gang?
Nej, hvad er det for noget snak
Jeg ved godt, at der er mange, der går og siger, at i 1992 troede vi jo ikke, at ØMU'en ville blive til noget, derfor kunne vi godt lave en undtagelse.
Hvad er det for noget sniksnak?
Det er da svindel af allerværste skuffe.
Hvorfor i alverden skulle man lave en undtagelse i forhold til noget, man ikke tror bliver til noget?
Hvis det er tilfældet, var det bedrageri i forhold til befolkningen.
Vi vidste jo godt i 1992, at ØMU'en ville blive til noget.
Det var da for pokker derfor, vi tog undtagelsen, ellers var den jo meningsløs i 1992.
Og derfor er der ikke nogen ny situation, tværtimod er der al mulig grund til at sige, at der ikke er nogen grund til, at vi ændrer på vores undtagelse.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-05-17:
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen, om der ikke også for SF foreligger en ny situation i forhold til 1992-1993: at ØMU'en er blevet meget mere konkret, at euroen er en realitet, at 11 lande er med, at Grækenland er på vej ind og at øst- og centraleuropæerne ønsker at blive medlem ikke bare af EU, men også gerne af den fælles valuta, så snart det er muligt.
Skal vi bare vente og se, om det går godt?
Vil SF ikke, hvis virkeligheden forandrer sig, også tage bestik af det i stedet for bare at holde fast i noget, som har et andet historisk udgangspunkt?
Og jeg vil også gerne spørge, om ikke hr. Holger K. Nielsen er enig i, at uanset om vi er med i den fælles valuta eller ej, så er det sådan, i kraft af at de lande, vi handler med, også er med i den fælles valuta, at hvis det går godt hos dem, så går det godt hos os; går det dårligt hos dem, så trækker de os med.
Hvad er svaret fra SF i forhold til det?
Er det ikke i dansk interesse at bidrage til, at projektet går godt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-05-17:
Der er i hvert fald mindst ét punkt, som nejsigerne indtil nu har forsøgt behændigt at slippe uden om at svare på.
Det er: Hvad er det egentlig for en økonomisk politik, nejpartierne vil følge, såfremt det bliver et nej den 28. september 2000?
Og nu vil jeg gerne, om hr. Holger K. Nielsen kaster lys over, hvad det er for en økonomisk politik, der skal gælde efter den 28. september, hvis han får sit ønske opfyldt om et nej.
Jeg vil gerne høre, om hr. Holger K. Nielsen er af den opfattelse, at også efter den 28. september, hvis det bliver et nej, skal kronen være bundet til euroen.
Vil hr. Holger K. Nielsen bekræfte, at Danmark allerede i dag er med i Den Økonomiske og Monetære Union, og vil hr. Holger K. Nielsen bekræfte, at Danmark derfor allerede i dag er forpligtet til at opfylde de samme krav, som om vi var med i den fælles valuta?
Og såfremt hr. Holger K. Nielsen kan bekræfte disse tre ting, vil jeg gerne spørge hr. Holger K. Nielsen
: Er det så ikke rigtigt, at det, SF anbefaler, i virkeligheden er et nej, hvor den eneste forskel fra i dag er et nej til dansk indflydelse?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-17:
Hr. Holger K. Nielsen siger nej til at gøre op med det nationale kompromis omkring ØMU'ens tredje fase.
Jeg vil gerne have, at hr. Holger K. Nielsen bekræfter, at SF mener, at fastkurspolitikken skal fortsættes, og ifald det kan bekræftes, kan hr. Holger K. Nielsen så bekræfte, at Danmark skal vedblive at sidde uden for døren, mens de andre bestemmer, hvordan den her pengepolitik indrettes? Jeg har også noteret mig, at man i Berlingske Tidende kan læse i dag, at EU-forbeholdene rammer skævt, og at der måske bør gøres op med det.
Vil hr. Holger K. Nielsen løfte sløret for, om der er nogle af de andre forbehold, som man mener skal til afstemning?
Så har vi jo også gentagne gange fra SF hørt, at det her kunne betyde, at man ikke kunne føre den arbejdsmarkedspolitik, som man egentlig gerne ville fra socialistisk side.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-05-17:
Jeg gør et sidste forsøg på at få hr. Bendt Bendtsen til at besvare det spørgsmål, som vi nu har stillet gang på gang, om, hvorvidt Det Konservative Folkeparti vil kræve, at vi nedlægger veto, hvis der indføres flertalsafgørelser på de følsomme arbejdsmarkeds- og socialområder, som Det Konservative Folkeparti forleden lovede befolkningen var dér, hvor grænsen gik.
Og hvad har vi fået indtil nu som svar?
Ja, vi har fået som svar, at Det Konservative Folkeparti henviser til det mandat, som regeringen har fået i Europaudvalget.
Dette mandat er blot og bart en godkendelse af det ganske papirtynde oplæg, som regeringen fremlagde, og som lige nøjagtig ikke indeholder et svar på det her spørgsmål.
Og hvorfor gør det ikke det?
Fordi regeringen ønsker at kunne sige ja til Nicetraktaten, også med det kompromis, som vi alle sammen godt ved der kommer omkring disse flertalsafgørelser.
Derfor har hr. Bendt Bendtsen med sin henvisning til regeringen, hvor han forsøger på at stille sig i læ bagved statsministeren, dermed ikke svaret.
Han har svaret uden om.
Og jeg synes, det er et stort problem, at Det Konservative Folkeparti giver nogle løfter til befolkningen, der ikke er dækning for.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-05-17:
Kan hr. Bendt Bendtsen så ikke forene sig med mig i en stille undren over, at venstrefløjen er så utilfreds med dette internationale samarbejde, som har som et af sine formål at lægge begrænsninger på de rå markedskræfter?
Bendt Bendtsen (KF), 2000-05-17:
Hr. Thulesen Dahl må undskylde, hvis jeg har sagt regeringsgrundlag i stedet for regeringsmandat, det, der er givet i Europaudvalget, men det ved hr. Thulesen Dahl godt. Med hensyn til flertalsafgørelser: Jamen vi er jo enige om, at når nu Nicetraktaten skal på plads, er der en ting omkring stemmevægt, omkring kommissærer og andre, hvor vi er nødt til og har lovet hinanden at få de ting her på plads, for at det kan fungere, når vi ønsker at udvide EU.
Verden udvikler sig, og vi er nødt til at indrette vores land efter landene omkring os.
Og så til Jann Sjursen om folkepensionen
: Det var det eneste sted.
Det var et eksempel på, hvor jeg mener, at EU ikke skal blande sig i de nationale regeringers politikområder.
Det, vi har sagt, er, at i et velfærdsdanmark, dér, hvor vi har vores egne regler om, hvordan vi udvikler vores velfærdssamfund, skal EU ikke ind og bestemme.
Og igen: Man prøver på at se, om jeg vil sige, at jeg tager forbehold over for noget, som jeg ikke kender resultatet af.
Jamen hvis kun det er omkring det smalle mandat, som regeringen har fået, kan jeg godt sige heroppefra, at så godkender vi det.
Men hvis der kommer en hel masse andre ting, så er landene jo enige om, at man skal være enige, før man går hen og laver traktatændringer.
Og jeg vil ikke stå her og sige, at der er noget, som vi ikke kan goutere.
Der er nogle ting, som kan komme på banen, som vi ikke vil være til, og det tror jeg jeg har understreget tydeligt mange gange, også i min tale.
Og så til hr. Frank Dahlgaard: Jamen det er jo netop derfor, vi ønsker at gå ind i den fælles mønt, at vi får fastlåst kurserne, så man ikke kan eksportere problemerne til hinanden.
Der synes jeg, fortiden har bevist, hvor skidt det kunne gå på de her områder.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-05-17:
Hr. Bendt Bendtsen henviser til regeringsgrundlaget, når han skal kommentere den konservative holdning til den kommende Nicetrakatat og de forhandlinger, der pågår omkring den.
Det må jeg dog sige.
Det er virkelig imponerende.
De sider, vi har fået som regeringsgrundlag, er simpelt hen elastik i metermål.
Det er en blankocheck til regeringen til at forhandle og også forhandle om flere flertalsafgørelser, også på de ømme områder, som har været nævnt her under debatten.
Det kan altså ikke nytte noget, at det eneste konservative bud på de her områder er at henvise til regeringsgrundlaget.
Altså det er da en ny stil, må man sige, at oppositionspartier, der håber at komme i regering efter valget, nu siger: Vi mener ikke så meget selv.
Vi henviser til det, regeringen skriver om sagen.
Og så spørger vi hr. Bendt Bendtsen: Vil De Konservative sammen med os andre, hvis det bliver resultatet, sige nej og forkaste det resultat, eller vil hr. Bendt Bendtsen sammen med bl.a. Venstre, som ærligt har sagt det her under debatten, sige ja, nærmest uanset, hvad resultatet måtte blive?
Frank Dahlgaard (UP), 2000-05-17:
Jamen De Konservatives ja er jo ikke et ja med omtanke.
Det er et ja med hovedet under armen.
Når hr. Bendt Bendtsen siger, at kronetilhængernes argumentation bygger på uvidenhed, så kaster han med sten og bor i et glashus.
Hr. Bendt Bendtsen nævnede selv Luxembourg og den valutaunion, man havde med Belgien i mange år, og at Luxembourg havde indflydelse.
De var rasende.
De var overhovedet ikke blevet spurgt.
De var ikke blevet orienteret.
Belgien, som er 40 gange større end Luxembourg, handlede lige hen over hovedet på dem.
Det var den indflydelse, som Luxembourg havde i den valutaunion.