Jette Gottlieb (EL), 2000-01-13:
Vores ordfører på området er stadig ikke til stede, så jeg vil fremføre, at Enhedslisten støtter beslutningsforslaget.
Vi mener som tidligere sagt, at enhver har ret til at bestemme over sin egen krop også efter døden, og at det bør respekteres.
Så vil jeg tilføje, at jeg undrer mig lidt over, at man kommer med en uændret genfremsættelse, når man rent faktisk har fået nogle argumenter i sidste års debat.
Når der tales om, at man skulle lave en afkrydsningsmulighed, så foreslog Enhedslisten sidste år, at man skulle have en mere fleksibel afkrydsningsmulighed forstået på den måde, at der burde være en mulighed for at vælge at give en ubetinget tilladelse eller en tilladelse betinget af, at der ikke kommer indsigelser fra nærmeste pårørende.
Det mener vi ville give anledning til en debat blandt de pårørende.
Det ville give anledning til, at måske flere ville tilmelde sig, fordi mange af dem, som ikke tilmelder sig, måske netop har problemet: Hvad vil mine pårørende sige?
Hvad vil mine efterladte sige?
Hvordan vil de reagere?
Derfor synes vi, at det var meget passende, om man havde inddraget sådan en overvejelse, inden man bare stereotypt genfremsætter et forslag.
Men så vil jeg tilføje, at jeg har udfyldt et donorkort.
Det har jeg i baglommen, og grunden til, at jeg har det i baglommen, er, fordi jeg ikke vil finde mig i at være reservedelslager, og når jeg ikke vil finde mig i at være reservedelslager, så giver jeg udtryk for det på denne her måde, at jeg opfatter, at debatten her har et fuldstændig skævt udgangspunkt.
Hvis jeg citerer en af de bemærkninger, der er kommet her i debatten: Der er mangel på organer.
Sygdom rammer tilfældigt.
Det rammer uretfærdigt.
Der er ikke mangel på organer.
Der er en mulighed for en helbredelse, en lykkelig helbredelse, hvis man har mulighed for at få et organ, men så længe organet er på mig, er det altså mit, og det er jeg ikke særlig tilfreds med at nogen begynder at efterstræbe.
Derfor går jeg med mit donorkort i baglommen, og jeg kunne ikke drømme om at sende det ind, derfor tæller jeg heller ikke med i statistikkerne.
Men hvis situationen opstår, så ved de, det vedrører, de, det rager, nemlig lægerne, at de har den mulighed, for donorkortet ligger sammen med mit sygesikringskort, og det har jeg så med min underskrift tilkendegivet, og jeg har endda et par årgange af det her donorkort liggende med datering, så folk kan se, at det ikke er et tilfældigt lune, der har overfaldet mig. Det synes jeg i virkeligheden er den rigtige måde.
Jeg synes, at udgangspunktet i det her er en fuldstændig forfejlet sundhedsopfattelse, der går ud fra organudskiftning, for reservedelsopfattelse af menneskekroppen, og det er jeg meget bekymret over. Derfor er jeg også overordentlig opmærksom på, hvilken karakter den oplysningskampagne måtte få, som det drejer sig om, for hvis den tager udgangspunkt i, at nu drejer det sig altså om, at der er mangel på organer, og at man skal stille sig til rådighed som organdonor osv., osv, med udgangspunkt i en reservedelsudskiftningsopfattelse af den menneskelige krop, så står jeg i hvert fald af.
Eller som det blev sagt af fru Henriette Kjær: Det gælder om at skaffe nogle flere organer.
Ja, hvad forestiller man sig?
Hvad betyder det, at det gælder om at skaffe nogle flere organer?
Altså, er vi ude i ..... nå, det er måske at føre det for vidt.
Men alt taget i betragtning synes jeg, det er overordentlig vigtigt, at etikken er i orden, når man snakker om oplysningskampagnen for det her spørgsmål, for jeg mener virkelig, at reservedelsopfattelsen er en meget, meget farlig vej for vores sundhedspolitiske opfattelse, og det synes jeg man skal have sig meget for øje, når man begynder på at udvide beskæftigelsen omkring det her punkt.