Margrethe Vestager (RV), 2000-05-05:
Det forslag, vi har til behandling,
handler om uddannelses- og erhvervsvejledning, og i bemærkningerne begrunder forslagsstillerne det indledningsvis således: »Uddannelses- og erhvervsvejledningen er blevet en stadig vigtigere faktor i overgangen mellem folkeskolen og ungdomsuddannelserne og for de unges efterfølgende valg af uddannelses- og/eller erhvervsforløb.« Og det udsagn er regeringen fuldstændig enig i.
Vejledning spiller en stadig større rolle og indtænkes stadig flere steder som en forudsætning for at sikre sammenhæng mellem uddannelsessystemets forskellige niveauer og for at sikre overgangen mellem de forskellige niveauer.
Og vejledningen spiller da også en stadig større rolle for den enkelte elev eller studerende, unge som voksne.
Valgmulighederne på uddannelsesområdet er i dag større end nogen sinde før, og nødvendigheden af vejledning, der er baseret på et solidt og bredt kendskab til uddannelsessystemet, er derfor afgørende vigtig. Mulighederne for den enkelte er mange, og traditioner, som måske tidligere gjorde valgene enkle eller måske gjorde, at der ikke var valg for den enkelte, er under opbrud. Unge i dag føler sig ikke på samme måde bundet af deres forældres uddannelse eller erhvervsvalg.
Bondens søn bliver ikke nødvendigvis selv beskæftiget ved landbruget, den selvstændige håndværker giver ikke automatisk sin virksomhed i arv til sine børn.
Stadig flere unge får en uddannelse, og alene derved adskiller de sig fra deres ufaglærte forældre.
Og dermed er familien og dens netværks vejledning ikke længere tilstrækkelig.
Mor er selvfølgelig stadig væk god at spørge til råds og gør også gerne sin indflydelse gældende, men selv den bedste mor må nok erkende, at hun ikke længere har overblik over de mange uddannelsesmuligheder, der er til rådighed. Selv om mange jobfunktioner er de samme som tidligere, kan man uddanne sig til dem på mange forskellige måder, man kan nå det samme mål ad forskellige veje.
Vilkårene for at træffe uddannelses- og erhvervsvalg er altså væsentlig forandrede, og det kalder selvfølgelig også på et anderledes vejledningstilbud af hensyn til den enkelte unge, der skal i gang med en uddannelse for første gang, og af hensyn til de voksne, som allerede har erhvervet kompetencer formelt eller uformelt, og også af hensyn til samfundet, der har brug for, at flest muligt uddanner sig bedst muligt, fordi vores fælles fremtid afhænger af veluddannet arbejdskraft og velfungerende samfundsborgere i bred forstand. I dag er vejledningen i vid udstrækning forankret på den enkelte uddannelsesinstitution.
Der ydes vejledning i et hidtil uset omfang.
Og vi kan da også med glæde konstatere, at så godt som alle unge vælger at fortsætte deres uddannelse efter grundskolen.
Det er meget tilfredsstillende, for det må jo betyde, at de unge har lyst til at uddanne sig, og at de og deres familier er klar over, hvor vigtigt det er.
Alligevel ser vi, at et antal, ganske mange, opgiver deres uddannelse undervejs
i forløbet og vælger om.
Andre unge - heldigvis forholdsvis få - opgiver helt og får aldrig gennemført en uddannelse.
Jeg tror ikke, at frafald fuldstændig kan undgås.
Selvfølgelig kan man fortryde, selvfølgelig kan man vælge om, og selvfølgelig kan man af mange forskellige årsager blive nødt til at afbryde sin uddannelse. Måske svarer uddannelsen ikke til ens forventninger, måske er den for svær, måske rummer den for få udfordringer, måske bliver man klar over, at man ikke har lyst til at leve med det erhverv, som man er i gang med at uddanne sig til.
Grundene til frafald er mange, og ikke alle frafald skal beklages.
Men jeg synes, at frafaldet er for stort.
Det er jeg meget optaget af, især af den gruppe af unge, der aldrig får afsluttet en uddannelse efter grundskolen.
Det er afgørende vigtigt for den enkelte og for samfundet som sådan, at unge træffer rigtige valg.
Og jeg ser det som en vigtig opgave at give alle unge det bedst mulige udgangspunkt for netop det valg af uddannelse.
Og en af metoderne er at gøre vejledningen mere målrettet og mere kvalificeret, end den er i dag.
Regeringen er derfor enig i hensigten med forslaget.
Vi bestræber os på at gøre uddannelsessystemet mere overskueligt i sin opbygning, afskaffe blindgyder, f.eks. gennem at udvide mulighederne for at få overført merit.
Den professionelle uddannelses- og erhvervsvejledning er ikke alene nyttig for at hjælpe de unge godt på vej, den er samtidig med til at sikre en fornuftig anvendelse af samfundets investeringer i vores uddannelsessystem.
På det punkt deler vi også forslagsstillernes opfattelse.
Regeringen noterer sig, at forslaget tager afsæt i en række af de analysearbejder, som regeringen har andel i eller direkte har iværksat.
Det kan vi kun være tilfreds med.
Der er af og til fremført kritik af, at mange undersøgelser og rapporter ikke fører til resultater.
Det synspunkt kommer ofte frem, at der er tale om komplicerede områder eller arbejdsfelter, som berører mange og forskellige, nogle gange modsatrettede interesser.
Måske forholder det sig netop sådan med uddannelses- og erhvervsvejledning.
Men svagheden ved modellen er naturligvis en ofte utilstrækkelig koordinering på tværs i vejledningssystemet. Den analyse er med i beslutningsforslaget, og regeringen er enig i den.
Men regeringen vil være betænkelig ved den konstruktion af en ny vejledningsordning, som den umiddelbart fremgår af beslutningsforslaget, hvor vejledningen bindes snævert sammen med arbejdsmarkedets lokale rådstruktur.
Selv om regeringen tillægger de lokale arbejdsmarkedsråd meget stor betydning, finder vi ikke, at bindingen til det lokale arbejdsmarkedsråd er hensigtsmæssig, idet rådenes fokus er for snævert til at imødekomme de unges behov for vejledning.
Det gælder geografisk, hvor rådene er fokuseret på behovet i deres egen region, men det gælder også uddannelsesmæssigt, idet rådenes kendskab til f.eks. længerevarende videregående uddannelse må siges at være begrænset.
Regeringen mener derfor ikke, at man alene kan forpligte de lokale arbejdsmarkedsråd for ansvaret for dette udsyn, også selv om der lægges op til en organisatorisk og national forankring i Rådet for Uddannelses- og Erhvervsvejledning.
Regeringen kan derfor ikke tilslutte sig beslutningsforslaget i dets foreliggende form, men opfordrer til, at Folketinget under udvalgsarbejdet overvejer, hvilke andre muligheder der vil være for at omsætte tankerne bag forslaget til praksis og til en ny virkelighed.
Derfor opfordrer jeg til, at de mange forskellige muligheder og de mange forskellige hensyn grundigt gennemarbejdes under det kommende udvalgsarbejde.
Det er vigtigt for f.eks. vejledning i folkeskolen at holde betydningen af kendskabet til den enkelte unge, den unges ønsker, evner, ambitioner op mod betydningen af en ekspertviden hos vejlederen om uddannelsessystemets muligheder.
Man må med andre ord overveje og afbalancere
den personlige, men ikke nødvendigvis fuldstændige vejledning
med den professionelle vejledning, som ikke baserer sig på personkendskab.
De har måske i mange sammenhænge større behov, fordi deres forældre har endnu sværere ved at rådgive.
På ganske samme måde skal vi være opmærksom på den del af vejledningen, der retter sig mod unge med handicap og med særlige behov.
I dag forsøger det samlede uddannelsessystem at indpasse disse unge og give dem reelle chancer, bedre muligheder, gennem arbejdet med at øge uddannelsernes rummelighed.
Der opfordres til, at bl.a. disse forhold medtænkes i det kommende arbejde.
Med de ganske få bemærkninger til de komplicerede problemstillinger ser jeg frem til og forventer mig meget af det kommende udvalgsarbejde.