runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Jeg kan sige til hr. Henrik Vestergaard, at jeg meget gerne skal medvirke til at få undersøgt, hvordan Enhedslisten har stemt både det ene og det andet sted.
Jeg kan ikke huske, at jeg stemte for den fødevarelov, men det vil jeg naturligvis undersøge nærmere.
At man altså også der flytter det over til embedsmændene, således at det på alle niveauer er et embedsmandsstyre, vi har indført.
Hr. Henrik Vestergaard skylder at forklare, hvorfor det skulle være så godt set ud fra et synspunkt hos et parti, der altid har været imod bemyndigelse.
Problemet er jo, at Justitsministeriet, så vidt jeg har forstået, har oplyst, at man efter EU-regler altså godt kan fylde vitaminer i sukkerholdige produkter for at give forbrugerne det indtryk, at der skulle være tale om et sundt og godt produkt, som man roligt kan give sine børn, hvis man vil give dem noget sundt.
Det er hamrende usunde produkter, og der har vi hidtil i Danmark haft regler, der forhindrede den form for markedsføring af usunde produkter, men takket være at vi nu bliver lagt ind under direkte EUregulering, så får vi altså sænket dette beskyttelsesniveau – det kan hr. Henrik Vestergaard jo altså ikke komme uden om – medmindre vi modsætter os.
Så henviser hr. Henrik Vestergaard til, at man har skrevet EU-reglerne ind i bemærkningerne.
Jamen det bliver det da ikke bedre af, når man samtidig har slettet hele det kapitel, kapitel 5, i loven om markedsføring og mærkning af fødevarer, som eksisterer i dag.
Så synes jeg, det er helt utroligt, at hr. Henrik Vestergaard kan fremstille det her lovforslag, som om det indskrænker mængden af bemyndigelser, når hele lovforslaget er én stor blanko check til ministeren.
Jeg tror altså, at hr. Henrik Vestergaard og jeg må befinde os i to forskellige verdener, og jeg kan sige, at den, hr. Henrik Vestergaard befinder sig i, ikke er virkeligheden.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Jamen jeg er helt uenig med hr. Keld Albrechtsen i, at der er tale om, at man ikke kan forbyde berigede fødevarer.
Det kan man selvfølgelig, hvis de er sundhedsskadelige.
Jeg er også helt uenig i, at det er negativt, at vi får fælles regler, så det her kommer til at gælde hele EU, i stedet for det kun gælder Danmark.
Sådan som jeg læser Justitsministeriets notat om den her sag, er det jo gældende, at der ikke kan være danske særregler, når der i øvrigt findes nogle europæiske, der regulerer det samme, og så er det jo dernede, vi må tage kampen, og selvfølgelig er den også politisk.
Det er jo ikke sådan, at embedsmændene sidder fuldstændig uden politisk overvågning eller indspark fra kulissen og tager fat om de her sager.
Vi er ikke tilhængere af berigede fødevarer, vi er heller ikke tilhængere af at måtte bruge en masse sundhedsanprisninger, men man kan ikke bruge multivitaminjuicesagen til at sige, at det er der åbnet for, for sagerne skal vurderes enkeltvis.
Hans Andersen (V), 2004-11-19:
Vi er i Venstre også optaget af at sikre god kvalitet.
Jeg mener sådan set, kvaliteten i vores daginstitutioner helt generelt er god, og den udvikler sig i den rigtige retning.
Så er det rigtigt, at vi eksempelvis kan gå ind og arbejde med de læreplaner, det nu også bliver obligatorisk at arbejde med, for netop måske at få mere ud af de ressourcer, der allerede er i de eksisterende børnehaver.
Jeg har så den afslappede holdning og siger, at hvis vi kan udvide mangfoldigheden i tilbuddene til børnefamilierne, så synes jeg, det er en rigtig god idé.
Line Barfod (EL), 2004-11-19:
Venstres ordfører taler om, at hele baggrunden for det her er, at man vil give forældrene et frit valg, men glemmer at fortælle, at der i forvejen er masser af frit valg-muligheder.
Der findes en mangfoldighed af forskellige muligheder for at etablere institutioner i dag med meget forskelligt indhold og efter mange forskellige ordninger.
Det eneste, der ikke er mulighed for i dag, er at tjene penge på dem.
Det er altså det, som Venstre, regeringen, Dansk Folkeparti vælger at bruge kræfterne på: at give ISS og andre mulighed for at tjene penge på daginstitutionerne.
Hvis man læser Politiken i dag, kan man se, at direktøren for Danfoss og mange andre mener, at det, der egentlig er behov for at sætte fokus på, er at få en bedre kvalitet i de mange børnehaver, vuggestuer osv., vi allerede har i dag, at det, der er behov for, er at få flere voksne til børnene.
Det kunne man jo gøre, uden at det koster penge, hvis man ville.
Hvis man ville bruge dagpengene aktivt, ville det ikke koste staten noget.
Hvorfor vil Venstre ikke koncentrere sig om at sikre god kvalitet for børnene i stedet for at give ISS og andre mulighed for at tjene penge?
Hans Andersen (V), 2004-11-19:
Lovforslaget er en revideret genfremsættelse af L 207 fra sidste samling.
Forslaget giver mulighed for private leverandører af dagtilbud.
Denne barriere har den uheldige konsekvens, at den hindrer den enkelte families frie valg af pasningstilbud i privat regi.
»Pengene bør følge det enkelte barn« er et princip, som Venstre værdsætter.
Forslaget består af to dele: Det skal dels gøres lettere for kvalificerede private leverandører at oprette og drive private daginstitutioner som privatinstitutioner, og der skal dels gives mulighed for at trække et eventuelt overskud ud af driften.
I Venstre ønsker vi at give den enkelte borger og den enkelte familie et reelt frit valg også på daginstitutionsområdet.
Dette forslag åbner op for, at vi kan få en mangfoldighed af forskellige former for daginstitutioner.
Disse skal naturligvis understøtte grundlæggende værdier som demokratiforståelse, integration og samhørighed med det danske samfund og naturligvis leve op til de samme krav, der i øvrigt stilles til de offentlige institutioner.
Det giver bl.a. mulighed for, at eksempelvis idrætsforeninger kan oprette tematiserede ordninger, og at virksomheder kan lave ordninger til glæde for deres medarbejdere og deres børn.
Det ville kunne gøre hverdagen både lettere og sjovere for rigtig mange børnefamilier.
Nu håber jeg blot, at private aktører så også vil gribe denne mulighed og etablere sig.
I Venstre finder vi det fuldt rimeligt, at private leverandører skal have krav på at få godkendt en privat institution, hvis den lever op til de opsatte krav.
Kvaliteten skal naturligvis være i orden, men er den det, så ser vi de private aktører som et rigtig godt supplement og et alternativ til de kommunale dagtilbud.
Derfor er det også helt naturligt at lade pengene følge det enkelte barn.
Vi kan støtte den i forslaget fremlagte model, hvor private institutioner modtager et driftstilskud, et bygningstilskud og et administrationsbidrag pr. barn optaget i den enkelte institution; tilskud, der er baseret på den enkelte kommunes udgiftsniveau, hvorved der tages højde for den variation, der er kommunerne imellem.
Med det frie valg i tankerne kan Venstre varmt støtte dette forslag.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-19:
Der har jo været en vis utryghed omkring det her lovforslag også i salen i dag.
Man kunne jo så håbe på, at når ministeren så gik på talerstolen, ville roen sænke sig, og alle falde helt ned, men det er egentlig ikke det, der er sket.
Ministeren siger faktisk i dag, at når vi taler om denne her fødevarelovgivning, bliver den ændret, som vi jo alle sammen har været inde på, på grund af EU, men hun siger faktisk også, at vi egentlig ikke skal bestemme noget som helst herhjemme.
Det hele bliver styret andre steder fra, det bliver styret af en minister, det bliver styret af nogle embedsfolk, og så er den sag sådan set afsluttet.
Jeg vil gerne spørge ministeren om § 5: Når ministeren går ud og siger, at der kan være fuldstændig tryghed om det, der sker i dag, hvorfor er den organisation, som egentlig er til for forbrugerne, nemlig Forbrugerrådet, så stærkt bekymret?
Hvordan hænger de to ting sammen?
Man kan sige, at hvis det her lovforslag var en vej, så er det en vej så fyldt med huller, at det er ganske få, der tør køre på den.
Det har vi også kunnet høre i dag.
Der er næsten ingen, der tør bevæge sig ud på vejen, de er bange for at falde ned i hullerne.
Med hensyn til, at der nu vil blive sendt en redegørelse over, så synes jeg da, at vi hurtigst muligt skal have et notat fra ministeren om, at det får vi lovning på sker.
Så har vi da i det mindste lidt fat i, hvad der foregår; det er ganske lidt, forsvindende lidt, men vi må jo klynge os til de halmstrå, der bliver smidt ud af ministeren i dag.
Det bekymrer os lidt.
Man skal vænne sig til at bestemme noget på en anden måde.
Man skal vænne sig til at sætte sig ned og læse de grøn- og hvidbøger, der kommer fra EU.
Og allerede der skal man finde ud af, hvad man så er enig eller uenig i og så begynde at arbejde aktivt i forhold til at få tingene ændret eller sat på rette spor ved at lave høringer i udvalg, ved at rette henvendelse til ministeren osv.
Sagerne kommer jo også i Europaudvalget, og de bliver også fremlagt i Fødevareudvalget.
Der oplever vi jo tit lige præcis denne del af dagsordenen lidt som noget, hvor nå, ja, ministeren læser et talepapir op, men ganske få har spørgsmål til det talepapir.
Det skal jo ændres.
Det er jo dér, man skal ned i substansen, det er jo dér, man skal spørge ind til, hvilke konsekvenser det får, og hvad det betyder.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Derfor sagde jeg jo netop, at når der nu er færre bemyndigelser i denne her lov end i den tidligere, så må det være mere demokrati og ikke mindre.
Så deler jeg hr. Martin Lidegaard fra De Radikales synspunkt om, at det dog er bedre for forbrugerne og for virksomhederne, at vi har fælles EU-lovgivning, i stedet for at vi har 25 nationale regler, som virksomheden skal leve op til, og som forbrugere kun kan føle sig forvirrede af.
Men med hensyn til multivitaminjuicesagen ville jeg bare være så ked af, hvis vi går fra Folketinget i dag og har efterladt det mærkværdige indtryk ude i befolkningen, at der nu ikke er mulighed for at være imod vildledning, nu er der ikke mulighed for at sætte ind over for anprisninger.
Vil hr. Keld Albrechtsen ikke godt bekræfte, at i den europæiske lovgivning, som så også gælder i Danmark, er det forbudt at vildlede forbrugerne, der er det forbudt at bruge anprisninger, der skaber eller udnytter bekymring for forbrugerens helbred, og der er det forbudt at komme med angivelser, der skulle give indtryk af, at det har indvirkning på forbrugerens helbred og sundhedstilstand?
Sådan er reglerne, også de europæiske, i dag, og det er derfor noget sludder, når hr. Keld Albrechtsen står og siger, at det så bare er væk, fordi det ikke regelfastsættende eller regeludmøntende er skrevet direkte i den danske lov.
Eller har hr. Keld Albrechtsen bare ikke forstået det?
Henriette Kjær (KF), 2004-11-19:
Jeg må selvfølgelig stadig væk præcisere, at jeg synes, der er nogle ting, der er et ledelsesansvar i de enkelte regioner i Fødevarestyrelsen, hvor jeg nødig vil binde mig op på en fasttømret struktur og et medarbejderantal, eller hvad det måtte være.
Men igen: Jeg synes, at den bekymring, der er, skal bringes til torvs.
Fødevaresikkerheden er jo noget, der står i alle partiprogrammer hele vejen rundt, vi ønsker alle et højt niveau, så lad os prøve, om vi ikke kan blive enige.
Jeg er lydhør.
Margot Torp (S), 2004-11-19:
Hvis der er en forglemmelse dér i § 20, stk. 2 og 3, hvor der virkelig er en forskel fra den gamle lov til den ny lov – jeg sad selv og baksede med det i går aftes, så det ved jeg – er det da kun godt at få ændret på det.
Jeg vil så sige til det om ommærkning af fødevarer, at det ville jeg måske synes ville være interessant at få ind i loven, men der er selvfølgelig en grænse for, hvad der kan stå i loven.
Det ville være utrolig vigtigt.
Ellers viser det samråd, som vi havde i onsdags i Fødevareudvalget, at politikere er lydhøre og tager den kritik op, som de hører rundtomkring fra de ansatte.
Det synes jeg er en god demokratisk kontrol.
Der er samarbejdsudvalg, hvor det er muligt.
Det har man så i øvrigt i alle de institutioner her, altså i Fødevarestyrelsen og Danmarks Fødevareforskning.
Margot Torp (S), 2004-11-19:
Når NNF rejser det, er det selvfølgelig, fordi der reelt er et problem.
Jeg vil da håbe, at vi i hvert fald kan drøfte det og se, om vi ikke under en eller anden form kan finde en måde at beskytte dem på.
Det kan jo også være Fødevarekontrollens egne medarbejdere, som skal have mulighed for at kunne sige det, hvis der er noget, som ikke er helt efter hensigten.
F.eks. gør Forbrugerrådet opmærksom på, at målsætningen er holdt, men når det lige netop gælder en effektiv sammenhængende ensartet kontrol med fødevarer fra jord til bord osv., er det røget ud, og hvad betyder så det?
Jeg ved, at Landbrugsraadet i hvert fald utrolig gerne ville have mere ind i loven om, hvordan vi skal tilrettelægge hele vores fødevarekontrol.
Så er det ikke også et aspekt, som kunne få en lidt større betydning i det lovforberedende arbejde?
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Den kunne jo netop oplyse, hvad der er kommet af forordningsændringer, som vi er enige om skal gå direkte igennem – alt andet ville sikkert også være forkert – og også hvad der vil komme fremover.
Er hr. Christian H. Hansen imod det, eller synes han, det er en god idé?
Margot Torp (S), 2004-11-19:
Jamen det er jo et valg, denne her regering gør, hvor meget den vil trække ind i loven.
Det er jo et snit at lægge.
Jeg synes, Forbrugerrådet har ganske ret i, at når man læser den her fødevarelov, så er den meget sværere at håndtere, uden at man nærmest har en bærbar med med alle forordninger osv.
Altså, alle informationerne, al lovgivningen er meget mere spredt, end den har været, og der er det jo regeringens vurdering, hvor meget vi skal tage ind og præcisere skal være lovgivning.
Det var Venstres ordfører også selv inde på, og der er det lige præcis på vildledningsområdet, at vi synes, at man skulle have sørget for at være mere præcis i selve lovgivningen.
Men det er jo noget af det, vi kan arbejde med i udvalget.
Det, at informationerne ligger så spredt, er bekymrende.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Nu er det så mig, der stiller spørgsmålene i øjeblikket.
Men jeg tror, jeg gav udtryk for i min tale, hvad jeg mente om det.
Når man peger på reglerne omkring vildledning i § 15, kan jeg så ikke få fru Margot Torp til at bekræfte, at der jo nu findes europæiske regler mod vildledning, mod anprisning, mod berigelse af fødevarer til et niveau, hvor det skulle være sundhedsskadeligt, og at der derfor er rige muligheder ligesom for at sige, hvad det er, vi vil have, og hvad det er, vi ikke vil have?
Det findes jo i den europæiske lovgivning.
Det er jo fint, at man skal erindre, hvad man har haft som politik tidligere og så for nuværende.
Jeg er glad for rosen for, at Venstre stadig væk er optaget af, at bemyndigelser naturligvis kan være folketingsfjendtlige.
Men kunne fru Margot Torp ikke fortælle, hvad det er, der er sket med Socialdemokratiet, siden de nu synes, at bemyndigelser er noget forfærdeligt noget?
For det var jo ikke tilfældet, da den her lov blev indført i 1998 under en socialdemokratisk fødevareminister.
Det er jo derfra, man bl.a. har de her 12 bemyndigelser til at træffe bestemmelser, altså til sådan vilkårligt at sige: Jamen den mærkning skal se sådan og sådan ud, hvis de fødevarer skal være her.
Erhvervslivet kunne ikke se, hvad reglerne var, og hvad man skulle holde sig til, og så kunne man bagefter få afprøvet sagerne ved domstolene, hvis man mente, at reglerne var overtrådt.
Så hvorfra har man lige pludselig denne mening om, at ministerbemyndigelser ikke er godt længere?
Er det bare, fordi man er i opposition, eller er man i virkeligheden glad for, at nogle andre nu har taget arbejdet med at fjerne de værste af bemyndigelserne, nemlig dem, hvor man kan træffe bestemmelser?
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Jamen de regler, der måtte blive fastsat for vildledning eller for anprisninger eller for andre kommende ting i EU, vil vi jo stadig væk have indflydelse på.
Kamppladsen er bare flyttet til EU, så det er i Europaudvalget, det er i EuropaParlamentet, vi må kæmpe for de ting.
Og som jeg sagde omkring direktiver, der har en væsentlig ændring, og som ikke nødvendigvis ser ud som det, Europaudvalget måske 2-3 år før gav mandat til, så vil vi være glade for, hvis det teknisk kan lade sig gøre at finde en løsning, der beskriver, at nogle af de ting selvfølgelig skal forbi Folketinget.
Christian H. Hansen (DF), 2004-11-19:
Nu nævner hr. Henrik Vestergaard det om forordninger, og det er jo korrekt, at sådan forholder det sig, men hvad angår direktiverne, kunne jeg forstå på hr. Henrik Vestergaard, at nu blev det muligvis sådan, at man kunne blive kaldt over, og så kunne man få en orientering om direktiverne.
Altså hvad kan man bruge det til her i Folketinget?
Jeg kan ikke se, at man kan bruge det til ret meget, så det synes jeg måske ikke er en særlig god løsning.
Så vil jeg også gerne have lov at sige om vildledningsproblematikken, at jeg da tror, at de danske forbrugere er særdeles optaget af, at de stadig væk kan føle sig trygge, men det mener jeg ikke de kan, hvis det er sådan, at hele kompetencen kommer til at ligge hos en minister og nogle embedsfolk i EU.
Martin Lidegaard (RV), 2004-11-19:
Nu nævnte jeg faktisk vildledningen i min ordførertale, og at det er et af de områder, som vi gerne vil gå ind og ændre på, så det bliver betonet lidt stærkere, men det tror jeg ikke at Dansk Folkepartis ordfører hørte.
Hvad angår spørgsmålet om bekendtgørelser, er det jo sandt, at det vil kræve en stærkere kommunikation, netop fordi det kommer gennem en bekendtgørelse.
Men det, at der kommer mere gennem bekendtgørelser, er jo udtryk for, at vi har valgt at lægge flere af de her beslutninger over på europæisk plan.
Jeg ved godt, at hvad angår fornuften i det, så deler Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre ikke helt holdninger.
Vi er af den ret stærke overbevisning, at kun ved at få nogle fælles beslutninger på de her områder kan vi i sidste ende beskytte forbrugerne.
Det medfører en gang imellem nogle beslutninger i EU, som vi er enige i, heldigvis medfører det også meget ofte det modsatte, nemlig at EU er parat til at være mere restriktive, end vi er herhjemme.
Samlet set får vi et regelsæt, der sikrer den bedste konkurrence og den bedste beskyttelse af forbrugerne.
Men jeg vil gerne give håndslag til hr. Christian H. Hansen på, at vi sammen med Dansk Folkeparti vil kæmpe for, at Danmark står for en så restriktiv og stærk linje i beskyttelsen af forbrugerne som overhovedet muligt.
Henrik Vestergaard (V), 2004-11-19:
Min opfattelse af sagen er, at der findes europæiske regler imod vildledning, og derfor er der ikke megen ræson i, at der så også findes danske.
Jeg ved ikke, om vi aldrig ser fødevareloven igen i Folketinget.
Jeg har nogle forestillinger, som jeg også gav udtryk for, om, hvordan vi i hvert fald i Fødevareudvalget kan set det og følge, hvordan det går, og også nogle tanker om, at der måske er nogle direktiver af en vis væsentlighed, som vi bør se i Folketinget.
Men jeg vil godt sige om forordninger, at dem er der jo ikke nogen mening i at vi får at se i Folketinget, for de er direkte gældende, når de er vedtaget i EU.
Jeg tror også, at hr. Christian H. Hansen vil være enig med mig i, at der er en masse detailreguleringer om nye rengøringsmidler til, hvordan man må rense sin hurtighakker ude på slagterierne, som vi ikke ønsker at skulle tage stilling til, hver eneste gang reglerne ændres en lille smule, og derfor ikke ønsker at åbne fødevareloven op for det.
Men det er et forslag, der egner sig glimrende til en masse udvalgsbehandling, og vi er åbne over for de forslag, der måtte være.
Margot Torp (S), 2004-11-19:
Hvis Venstres ordfører havde hørt godt efter, så var jeg egentlig ikke primært kritisk over for, at der var bemyndigelser.
Det må der være på et område, hvor der løbende sker så mange ting.
Bekymringen går i høj grad på, at bemyndigelserne er gjort mere vidtrækkende, at der flere af de steder, hvor man førhen sikrede, at der var en dialog med de berørte parter, og det derfor kom til offentlighedens kendskab, hvis der var ændringer undervejs, som var betænkelige, er en indhegning af ministeren, som er faldet væk her.
Jeg vil gerne høre, om Venstres ordfører kan forestille sig, at vi i udvalgsarbejdet i højere grad kommer til at indhegne ministerbemyndigelserne?
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-19:
Der lægges også op til, at ministeren for familie- og forbrugeran liggender på flere områder får bemyndigelse til at implementere EU-direktiver og -bekendtgørelser og ikke som hidtil på lovniveau.
Der har været rejst en del kritik af, at ministeren nu får disse bemyndigelser.
Vi Konservative har selvfølgelig lyttet til kritikken, men vi er ikke enige i den.
Vi ved jo, at der i de kommende år vil komme en række ændringer og tilpasninger af den europæiske fødevarelovgivning, og derfor mener vi også, det er både sund fornuft og administrativt set langt nemmere, at implementeringen af disse ændringer kan ske via en ændring i bekendtgørelsen.
Det er selvfølgelig klart, at der skal være størst mulig åbenhed omkring bekendtgørelserne og deres indhold.
Netop derfor er der også fastlagt en klar procedure for udstedelse af bekendtgørelser, hvor der stilles krav til bekendtgørelsens hjemmel, indhold, høring og offentliggørelse, og derudover lægger ministeren selv op til så stor åbenhed om bekendtgørelserne som overhovedet muligt.
Vi har her i landet en god og lang tradition for, at bekendtgørelserne udarbejdes i tæt samarbejde med de relevante organisationer, og den tradition skal vi selvfølgelig ikke lave om på.
Vi Konservative ser meget positivt på, at vi i fremtiden får fælles EU-regler og -standarder på fødevareområdet.
Fødevarer bevæger sig jo i høj grad hen over landegrænser, og man skal huske på, at målet for fødevarelovgivningen er den samme, uanset om lovgivningen laves i EU eller herhjemme: Vi skal have gode regler, der beskytter forbrugerne mod sundhedsfare og vildledelse i forbindelse med fødevarer; vi skal sikre forbrugerne adgang til fødevarer af høj kvalitet; vi skal sikre grundlaget for en effektiv, sammenhængende og ensartet kontrol med fødevarer fra jord til bord, og vi skal medvirke til at sikre fødevareproducenter og handlende rimelige og ensartede vilkår.
Det Konservative Folkeparti kan støtte dette lovforslag, og vi ser frem til en konstruktiv udvalgsbehandling.
Keld Albrechtsen (EL), 2004-11-19:
Jeg kan forstå på fru Charlotte Dyremose, at det hele bliver meget nemmere, når man overlader hele magten til ministeren; det bliver i hvert fald nemmere for ministeren, det er jo indlysende.
Nu kræves det, som hr. Henrik Vestergaard også var inde på, at for at forbyde den markedsføring skal vi ligefrem kunne dokumentere, at de er sundhedsskadelige, og det er ofte meget vanskeligt.
Det er en markant forringelse af dansk lovgivning, der er på vej, og jeg håber, fru Charlotte Dyremose vil medgive mig, at vi ikke kan acceptere den form for reklame og den tilsætning af kunstige vitaminer til dårlige fødevarer, som ministeren vil tillade, og som ministeren vil bruge bemyndigelsen til at gennemføre
– jo, det er det, ministeren vil, ellers håber jeg da, at ministeren vil gå op og fortælle os noget andet.
Det ser jeg frem til, hvis det er tilfældet, men det duer altså ikke at komme ud på den glidebane.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-19:
Min bemærkning henviste faktisk til begge dele, for jeg mener, at den tekniske afgrænsning af, hvor vide rammer ministeren skal have, og hvilke muligheder der er for at påvirke udefra, skal foregå i udvalget med de medlemmer af mit parti, som er medlemmer af udvalget og derfor har adgang til at tage fat på de tekniske detaljer.
Margot Torp (S), 2004-11-19:
Det er o.k., men i bemyndigelserne kunne der jo godt være en tilkendegivelse.
Der er nogle bemyndigelser i lovforslaget, som virkelig lægger landet åbent for ministeren og ikke på nogen måde sikrer, at Forbrugerrådet og andre, der skal varetage forbrugerinteresser og for den sags skyld også virksomhedsinteresser, er løbende inddraget i arbejdet og dermed også på forkant med det.
Charlotte Dyremose (KF), 2004-11-19:
Angående den tekniske detalje i lovforslaget må jeg altså foreslå, at fru Margot Torp taler med den konservative ordfører, som har mulighed for at deltage i udvalgsarbejdet og derfor kan gå ind i det tekniske.