Ole Stavad (S), 2003-10-21:
Allerede fra starten gav vi i den danske delegation, ja, faktisk i det samlede Nordiske Råd, i den arbejdsgruppe, som jeg har fornøjelsen af at være formand for, i forhold til nedbrydelse af grænsehindringerne
Poul Schlüter det klare tilsagn, at vi gerne ville være i alliance for at lægge maksimalt pres både på ministrene og på embedsmændene.
Alle ved, at det der med at få systemerne til at flytte sig i ministerierne måske ikke er den bedste måde at gøre tingene på, hvis der ikke er nogen, der følger op og lægger presset.
Derfor har Poul Schlüters pres været utrolig nyttigt.
Det tror jeg har været nyttigt, og jeg håber, at han får mulighed for at arbejde et stykke tid endnu.
Jeg ved, der er lavet en lille forlængelse af hans periode.
Når nogle af os, deriblandt jeg selv, har gjort ret meget ud af ministrenes manglende deltagelse, har det kun det formål meget indtrængende at opfordre regeringen til at finde ud af, hvordan man løser det problem.
Vi er nogle stykker, der tror på, at det nordiske samarbejde har så stor en betydning for vores egne muligheder, vores egen udvikling, at det ikke bør blive et stedbarn.
Men der har jo bredt sig en undren i de øvrige nordiske lande over, hvad der sker i Danmark.
Det er ikke kun tomme stole, som skulle være besat af ministre, der er problemet. Det er jo også oplevelsen af, at Danmark på flere og flere områder i nordisk sammenhæng er bagstræb, ikke vil være med, bakker ud af det nordiske, er dem, der tager forbehold.
Derfor er det måske meget rigtigt, at embedsmændene har passet deres arbejde,
og nogle af dem har forhåbentlig også snakket med deres ministre, inden de tog af sted, og når de kom hjem.
Men hovedproblemet er sådan set, at Danmark har skiftet spor i forhold til engagement og i forhold til at ville flytte noget.
Den manglende deltagelse er kun et meget synligt symptom, som desværre heller ikke er udtryk for, at man så bare løser problemerne via embedsmænd.
Men der også er behov
for en holdningsændring i forhold til en række af de konkrete områder.
Så jeg synes, det ville være fint, hvis ministrene kan effektivisere deres arbejde, så flere ville være med.
Det vil jeg overlade til ministeren.
Jeg synes, det ville være ganske udmærket.
Og så vil jeg da godt følge opfordringen fra ministeren for nordisk samarbejde og spørge skatteministeren, som jeg ved er her af et sandt og ægte nordisk engagement, om han kan sige en lille smule om, hvor det problem, vi har på skattesiden i forhandlingerne mellem Danmark og Sverige i forhold til Øresund, ligger i øjeblikket.
Nu mødes vi her om en uge i Oslo, hvor vi og alle de forskellige ministre fra de nordiske lande, derunder også de svenske, kommer.
Vi har jo bl.a. også spørgetiden
Vi fra parlamentarikersiden kunne måske også hjælpe ministeren med at lægge pres på svenske ministre, der ikke vil være med til endeligt at få løst den sag, som skulle have været løst for meget lang tid siden.
Jeg lavede selv en aftale med Leif Pagrotsky om, at vi skulle have afsluttet det inden nytårsaften 2002.
Ellers havde vi truet hinanden med at holde nytårsaften sammen.
Så kom der jo desværre et regeringsskifte, og derfor kom der afbræk.
Så havde det vel været løst, for ellers skulle den svenske minister Leif Pagrotsky have brugt sin nytårsaften sammen med mig, og det tror jeg såmænd kunne have fået ham til at skrive under.
Men hvor er sagen?
Og hvordan kan vi fra parlamentarikersiden hjælpe med at få løst problemet, for vi bør ikke skulle vente længere på, at den sag finder sin løsning?