Kim Behnke (FP), 1998-06-04:
I 1935 færdiggjorde man byggeriet af den første Lillebæltsbro.
På daværende tidspunkt blev der midlertidigt lagt 2 øre på benzinen til finansiering af broen.
De 2 øre er aldrig nogen sinde blevet fjernet igen, selv om broen for længst er finansieret. I 1982 indførte man midlertidigt, kun for 1 år, realrenteafgiften, fordi der lige var noget med, at man skulle sørge for at bremse renten af pensionsindbetalingerne.
Nu er der gået 16 år, og senere i dag er der et forslag om, at realrenteafgiften ikke skal fjernes - jo, nok i teknisk forstand, men reelt gøres det endnu værre.
Sidste år vedtog et flertal i Folketinget at indføre en midlertidig ordning, hvor man bare lige et enkelt år skulle indbetale 1 pct. af sin løn til ATP.
På det tidspunkt var argumentet for, at det skulle være ATP, at når det kun var et enkelt år, kunne man ikke være bekendt at bede banker og pengeinstitutter og forsikringsselskaber om at sætte alt det bureaukrati i gang, bare fordi folk et enkelt år skulle sætte 1 pct. ind på en konto.
Derfor var det meget nemmere, at det skete i ATP-Huset, for dér havde man alligevel mere eller mindre en konto for os alle sammen i forvejen.
Nu er der gået et år, og nu står vi så i den situation, at det, der bare var en midlertidig løsning for et enkelt år, nu er gjort til lovforslag nr. L 108 om, at det skal gøres permanent.
Så i de næste 16 eller 26 eller 56 år
skal vi altså indbetale 1 pct. af vores løn til ATP-Huset.
Og så kan jeg selvfølgelig spørge: Hvorfor laver man det så ikke bare som en almindelig skat frem for at have alt det bureaukrati?
Hvis jeg nu hellere vil have mine penge til at stå i et privat forsikringsselskab eller i et privat pengeinstitut, hvorfor må jeg så ikke have mine penge stående dér?
Hvorfor skal jeg absolut indbetale 1 pct. af min løn til ATP-Huset?
Svaret er, at man dybt inde i Socialdemokratiets inderkreds stadig væk sidder med et meget stort ønske om at gennemføre det, som både vælgerne og fagforeningsmedlemmerne tilbage i 1970'erne og i begyndelsen af 1980'erne afviste massivt, nemlig ØD og OD.
Meningen med det var jo heller ikke at lave økonomisk demokrati; næh, meningen med det var at få skabt nogle store, massive fonde, så man kunne styre investeringerne på det danske aktiemarked.
Men dem fik man ikke rigtig etableret.
Bevares, man fik lokket folk til at indbetale nogle penge til Den Sociale Pensionsfond, og dem har man også snydt folk for; de er aldrig kommet til udbetaling igen, og nu er de lavet om til statsobligationer alle sammen, sådan at man ved en passende lejlighed lige kan stryge pengene fuldstændig.
Men hvorfor skal de her penge absolut tvangsopspares i ATP-Fonden?
Og svaret er jo, at det er for, at ATP-Fonden kan styre det danske aktiemarked.
Og senere i dag kommer der et forslag om, at den ikke bare skal kunne købe aktier for 40 pct. af sin formue, men for 50 pct., og så har man jo endnu en kæmpestor pengeopbygning og dermed en magtfaktor, hvormed man kan styre det danske aktiemarked.
For så kan man true virksomhederne med, at hvis de ikke har en bestemt miljøadfærd, så sælger man deres aktier.
Og man kan true virksomhederne med, at hvis de ikke har en bestemt etisk moral og kodeks - hvis de f.eks. køber bananer et bestemt sted eller har et bryggeri et sted, hvor man ikke kan lide diktatoren i det øjeblik, selv om man godt nok giver landet ulandsbistand - så trækker man aktierne ud.
Man får altså en magtfaktor, som kan bestemme over dansk erhvervsliv, så bestyrelserne i aktieselskaberne, hver eneste gang den politisk udpegede direktør udtaler sig, simpelt hen er bange for at få rykket tæppet væk.
Det er det, der er formålet med det her - anderledes kan det ikke være - og derfor er Fremskridtspartiet selvfølgelig 400 pct. imod det.
Men vi savner bare ét eneste argument fra skatteministeren for, hvorfor Kim Behnke og de 5,2 millioner andre danskere ikke selv må bestemme, hvor den ene procent skal stå.
Og nu kan argumentet ikke være som for et år siden: at man ikke vil ulejlige pengeinstitutter og forsikringsselskaber med at oprette konti osv., når det kun er for et enkelt år, for nu skal det jo være permanent, og når noget, der er midlertidigt i politisk forstand, kan vare 16 år, så varer noget, der er permanent, mere end 16 år, og så vil mit pengeinstitut godt ulejlige sig med at oprette en konto til mig, hvor jeg kan indsætte min ene procent.
Så hvorfor må jeg ikke have pengene stående dér, fremfor at de skal stå i ATP og blive misbrugt i et socialdemokratisk politisk spil?