Birthe Rønn Hornbech (V), 2001-03-22:
Jeg skal starte med at sige tak til Dansk Folkeparti, Kristeligt Folkeparti og CD, der har udtalt sig positivt om forslaget ud over de to partier, som altså fremsætter forslaget.
Men jeg vil nu starte med nogle bemærkninger til hr. Søren Søndergaard, der ikke synes, der var noget formål med at diskutere det her.
Nu ved vi jo godt, at hr. Søren Søndergaard gennem årene har haft meget kig på helt andre former for forbrydelser, hvor han såmænd heller ikke har generet sig for i dagspressen at hænge folk ud, der ikke var dømt; sådan ser vi jo meget forskelligt på tingene.
Men forslagsstillerne mener altså, at det her er en vigtig sag.
Der er stillet spørgsmål om, hvorfor strafferammerne så lige er foreslået sat op med så og så meget, kunne det ikke have været anderledes? Jo, det kunne det såmænd godt.
Det, der jo er hovedproblemet set fra vores side, er, at strafniveauet ligger meget langt fra maksimumstraffen, og vi mener fortsat, at den rigtige måde at få hævet strafniveauet på er ved at forhøje strafferammerne.
Det kunne godt have været gjort anderledes, men nu har vi altså fundet, at det her var, som hr. Helge Adam Møller også var inde på, det rigtige strafniveau.
Det er helt afgørende for forslagsstillerne, at det tilkendegives fra samfundet, at vold er en afskyelig forbrydelse, voldtægt er en afskyelig forbrydelse, menneskesmugling er det, og det at køre over stok og sten i sin bil eller på anden måde forvolde nærliggende fare for andre menneskers liv og førlighed er noget, som samfundet må tage stærkt afstand fra.
Det skal afspejles i Danmarks straffelov.
Og når domstolene ikke selv vil hæve strafniveauet, selv om der er en anden opfattelse over for vold, over for personlig frihed og integritet i samfundet, når domstolene ikke i tilstrækkelig grad vil lytte til det, så er det Folketinget, der må gå ind, og den korrekte måde er efter vores opfattelse at hæve strafferammerne.
Hr. Jann Sjursen ved også, at vi tidligere netop med henblik på unge har stillet forslag om weekendfængsel, f.eks. for unge under uddannelse, unge, der har en læreplads.
Vi er som udgangspunkt imod, at vold skal give andet end ubetinget fængselsstraf, og derfor foreslog vi jo netop weekendfængsel, for at en ung voldsmand, der står til en lidt kortere straf, i stedet for skulle kunne afsone i weekenden netop for ikke at afbryde et uddannelsesforløb, for ikke at afbryde en læreplads.
Det forslag vil vi gerne genfremsætte.
Så er der flere, der har nævnt spørgsmålet om minimumsstraf.
Og det er jo rigtigt, som det er sagt af hr. Peter Skaarup, at der har været forskellig opfattelse mellem de to partier V og K og såmænd også indbyrdes i partierne.
Jeg har som anklager ved landsretten i nævningeting stået med frifindelser, fordi der var tale om minimumsstraf.
, som fru Elisabeth Arnold også var inde på det, en anden bestemmelse eller en regulær frifindelse, hvis der ikke er andre muligheder. Det må undgås, og det er altså så begrundelsen for, at forslaget er landet, som det er i dag. Et af de spørgsmål, der har været diskuteret, er menneskesmugling.
Jeg forstår ikke helt justitsministeren.
Jeg synes, det havde været flot, hvis justitsministeren rent ud havde sagt: Jeg er vendt på en tallerken.
For det ved vi andre jo at justitsministeren er.
Justitsministeren blev jo afæsket svar i efteråret i forbindelse med diskussionerne fra de forskellige lande om, hvor strafferammen for menneskesmugling skulle ligge, og jeg har omhyggeligt spurgt og fik det svar, at justitsministeren ville ikke gå med til, at strafferammerne skulle forhøjes.
Ud fra den diskussion, der var i Europa på det tidspunkt, foreslog vi en forhøjet strafferamme på 8 år.
Jeg har nu hørt, justitsministeren har været ude i dagspressen og nævnt 6 år, og det er klart, at det vil vi da gerne forhandle om.
Det, der er det afgørende for forslagsstillerne, er, at Danmark vil ikke være noget eldorado for menneskesmuglere.
Så bekymrer det mig faktisk, og det undrer mig, at der egentlig ikke er nogen ordførere, der har sagt, at den sag i Dover med så mange døde flygtninge ikke skal give anledning til nogen lovændringer herhjemme.
Sandheden er jo, at vi har ikke nogen bestemmelser i dag, der tager højde for at give en straf, der passer.
Det er begrundelsen for, at vi hævede den paragraf, der hedder 252, om forsætlig fareforvoldelse, sådan at den kombineret med en forhøjet straf for menneskesmugling virkelig kan give noget.
For jeg tror, mange danskere vil synes, at det er langt værre end et enkelt affektdrab, at man for vindings skyld organiserer, låser masser af mennesker inde, hvor man ubønhørligt ved, at risikoen for, at de dør af kvælning, 60, 70, 80 mennesker, er enormt stor.
Det er der ikke taget højde
Vi er selvfølgelig tilfredse med, at justitsministeren har bedt Rigsadvokaten om at se på, om der er sager, der skal indbringes for Højesteret.
Man må bare sige, at det kunne jo have været gjort for længst, men det er da udmærket; jeg tror bare ikke, det giver de store ændringer.
Det er klart, at det kniber også med ressourcerne hos anklagemyndigheden, men en af de ting, der skal til for hele tiden at afprøve retstilstanden, er naturligvis, at Rigsadvokaten ser sagerne igennem og får indbragt mere principielle sager for Højesteret.
Det er vi selvfølgelig ikke uenige i.
Jeg ved ikke, om det er fru Anne Baastrups ramme alvor, at man ud af den undersøgelse skulle kunne læse, at bare man lader være at putte folk i fængsel, så bliver de mindre kriminelle.
Det vil jeg godt advare stærkt imod. Det er jo ikke tilfældigt, at fængselsdirektør Rentzmann tidligere har advaret imod, at man udnævner alle mulige til samfundstjeneste, for så vil statistikken jo blive ringere; så vil det ikke blive en successanktion mere. Det er jo heller ikke tilfældigt, at vicedirektør Esdorf i går også advarede mod en sådan forståelse af undersøgelsen.
Hr. Peter Skaarup var også inde på, at der manglede
nogle ting i forslaget, f.eks. bevisregler for det, han kalder kollektive forbrydelser.
Jeg vil godt sige, at det her er et forslag, der med vilje er skåret helt til.
Det var afgørende for forslagsstillerne, at vi kunne fremsætte et egentligt lovforslag, der alene indeholder spørgsmålet om strafferammer. Vi var naturligvis klar over, at der ville blive kritik af teknikken alligevel, men vi kunne i hvert fald afvise, at det kunne være en saglig og en rimelig kritik.
Derfor har vi nøjedes med forhøjelse af strafferammerne, og derfor har vi heller ikke ændringer med af retsplejeloven ud over den konsekvensændring om nævningesager.
Vi vil selvfølgelig gerne se på bevisregler, men vi har jo tidligere diskuteret Dansk Folkepartis forslag om kollektiv straf, og vi mener faktisk, at det er meget vanskeligt, og vi mener egentlig, at straffelovens § 23 i dag er meget vidtgående, sådan som vi også har diskuteret det flere gange her i Folketingssalen.
Jeg har svaret fru Elisabeth Arnold angående den hurtige retsforfølgning.
Det er vi selvfølgelig meget tilhængere af, og som sagt mener vi også, at den høje opklaringsprocent har
en væsentlig præventiv effekt, men det kræver altså flere ressourcer. Endelig har flere af ordførerne nævnt, at straf alene ikke gør det.
Nej, men det har vi jo heller ikke påstået.
Vi har stemt for de forslag, voldspakkerne, der har været tidligere, selv om vi ikke syntes, at de er tilstrækkelige.
Vi har altid omhyggeligt understreget, at den præventive indsats altid er den vigtigste, for hver gang, man undgår en forbrydelse, sparer man et offer.
Det fremgår også af dette lovforslags bemærkninger, så dem synes jeg at man skulle læse.
Alt i alt siger jeg tak til de partier, der i et vist omfang har tilsluttet sig.
Det er jo i hvert fald et flertal i Retsudvalget, der har udtalt sig positivt over for forslaget, selv om det desværre ikke er det samme som et flertal her i Folketingssalen.