Elisabeth Arnold (RV), 2004-11-18:
SF’s forslag om en bedre indsats over for kriminelle unge er jo sådan et alt godt fra havet-forslag, som vi fra radikal side på mange, mange områder er fuldstændig enige i.
I otte punkter opridses de hovedprincipper, der bør gælde for behandling af og straffuldbyrdelse for unge, der har begået kriminalitet.
Der lægges vægt på uddannelse; på undersøgelse af, om der kunne være psykiske lidelser; undersøgelse af, om der er et uddannelsesniveau, der ikke er nået, eller om der f.eks. er tale om dårlig begavelse; så lægges der vægt på anvendelse af konfliktråd; opstramning af den måde ungdomssanktionen gennemføres på i praksis osv. osv.
Det er alt sammen med det gode formål, at tilbagefald til ny kriminalitet efter løsladelse skal mindskes eller helt undgås.
Vi er som sagt enige i langt de fleste af forslagets punkter.
Vi kan måske også supplere med et par ekstra, hvis det skulle være af interesse.
Men jeg vil gerne i forbindelse med den generelle vurdering af det forslag her sige, at det jo er fuldstændig oplagt, at arbejde og uddannelse og hurtig sagsbehandling er noget af det, som meget hurtigt kan få den unge til at forstå, at der altså er en konsekvens af den her kriminalitet, at den skal straffes, og så skal der hurtigt komme nogle foranstaltninger ind, som gør, at den unge ikke falder tilbage i ny kriminalitet.
Det er også alfa og omega for behandling af voksne kriminelle, men selvfølgelig jo hurtigere man kommer ud af en påbegyndt kriminel løbebane, jo yngre man er, når det sker, jo mindre er risikoen jo for, at man ender tilbage i fængselssystemet også som ældre.
Der er nogle enkelte ting, jeg vil gerne nævne sådan specifikt, som ikke har været nævnt i forslaget, og jeg ved godt, det er mærkeligt at sige det på det her så sene tidspunkt i debatten.
Jeg har læst forslaget flere gange meget grundigt.
Der står faktisk ikke et eneste sted, hvilken aldersgruppe vi taler om.
Det er faktisk ikke nævnt i SF’s forslag, men jeg går ud fra, at der er tale om de unge mellem 15 og 17, altså dem, der endnu ikke er blevet 18, men er over den kriminelle lavalder, altså fyldt 15 år.
Jeg vil godt tage fat i noget af det, som hr. Helge Adam Møller også sagde.
Der er jo masser af unge mennesker under 15 år, som begår lovovertrædelser, men som ikke kan straffes i det almindelige system, fordi de er under den kriminelle lavalder, og for den, der bliver bestjålet på gaden eller er udsat for vold eller knivstikkeri, er det sådan set lige meget, om det er en over 15 eller under 15, man har den her den her ulykkelige konfrontation med.
Derfor skal man jo også, når man diskuterer ungdomskriminalitet, selv om den ikke skal behandles i det almindelige retssystem, diskutere fænomenet og spørge: Hvad gør vi så ved det?
Hvad gør vi ved de unge, der, trods de er under den kriminelle lavalder, alligevel begår noget kriminelt?
Jeg kunne godt have ønsket mig, at SF måske havde taget lidt mere kontant fat om, at der altså også er en gruppe, som det er godt at få fat i, allerede inden de er 15 år.
Vi skal ikke nedsætte den kriminelle lavalder, men vi skal have et beredskab i det sociale system og hos politiet, som jo reagerer på anmeldelserne, til, hvad vi skal gøre ved de helt unge lovovertrædere.
Så vil jeg også gerne nævne, og det er så en ros til SF, at de lægger vægt på konfliktrådet.
Jeg synes, det er et stort problem, at konfliktrådet er blevet amputeret på den måde, det er, gennem flere års borgerlige finanslove, hvor konfliktrådsordningen nu efterhånden langsomt ebber ud.
Der kommer ikke nye midler til den, og den bliver ikke landsdækkende.
Det er et stort problem.
Det har vist sig at være en utrolig god opfindelse især for ganske unge kriminelle, som første gang, de kommer i konflikt med loven, kan få en fornemmelse af, at det sværeste ord at skulle sige er undskyld.
Det skal de altså ikke udsætte sig selv for mere, og derfor skal de lade være med at begå noget, de skal til at undskylde bagefter.
Endelig vil jeg godt sige, at den beskrivelse af ungdomssanktionen, som SF har gjort temmelig meget ud af i forslaget, synes jeg er vældig god.
Nu har ungdomssanktionen jo fungeret i nogle år, der er indhøstet nogle erfaringer, og de er ikke entydigt gode.
Det viser sig nemlig, at der er pladsmangel på de institutioner, der er, og de institutioner, der skulle være for at opfylde behovet, er endnu ikke færdigbygget.
Der er mange eksempler på, at man har fragtet unge rundt mellem den ene og anden institution med meget korte mellemrum, og det vil sige, at den ro og den kontinuitet, der skulle være i behandlingen af de unge lovovertrædere, kommer ikke.
Den bliver ikke effektueret, og det vil sige, at den effekt af ungdomssanktionen, som man gerne skulle se, udebliver.
Derfor er det meget vigtigt, at vi alle sammen hjælpes ad med at gennemføre ungdomssanktionen, stramme den op – eller hvad skal man nu sige? – reformere den eller prøve at give den det, den skal have, for at den kan virke, sådan at vi ikke i stedet for i bar frustration begynder at nedlægge den eller erstatte den med andre former for afsoning, for der er meget godt i ungdomssanktionen, men den har ikke haft de bedste vilkår.
Der er mange eksempler på, at unge er blevet flyttet rundt mellem mange forskellige institutioner, og derved har man simpelt hen overhovedet ikke haft nogen mulighed for at få det ud af ungdomssanktionen, som man skulle.