Per Clausen (EL), 2006-04-05:
Men er det så ikke også rigtigt forstået, at ministeren må opfatte det som et problem, at det, umiddelbart efter at han sammen med Dansk Folkeparti har lavet en handlingsplan, som skal løse de her problemer, så viser sig, at der er langt flere problemer, end man har taget højde for i handlingsplanen?
Altså, indgår ministeren en aftale med Dansk Folkeparti, fordi han siger: Lad os nu løse de problemer, der er kendte, og så håber vi, at de andre ikke dukker op?
Eller er det, fordi han er uvidende om, hvordan forholdene er i fødevarekontrollen?
Og er det sidste i virkeligheden ikke lige så alvorligt som det første?
Det er jo en handlingsplan, jeg gennemførte, fordi jeg påtog mig lige præcis det ansvar, hr. Per Clausen taler om, da det viste sig, at der findes nogle plattenslagere, vil jeg sige, i fødevarebranchen.
Der er heldigvis tale om nogle få brodne kar, men de ødelægger imaget for de andre, og hvis de kan komme af sted med det, sælger de kød til os forbrugere, der er alt for gammelt.
Så sagde jeg: Det må vi gøre noget ved.
Derfor har jeg lanceret en nultolerancehandlingsplan, som i sidste ende bl.a. skal kunne betyde, at sådan nogle plattenslagere skal kunne dømmes til, at de så ikke må drive fødevarevirksomhed, for vi kan simpelt hen ikke acceptere, at sådan noget svineri rent ud sagt finder sted.
Derudover har det vist sig – nu har jeg ikke fået rapporten endnu, men revisionen påpeger det tilsyneladende i den rapport, der er på vej – at styringen af selve antallet af kontroller udmøntet på de enkelte virksomheder har svigtet i 2005.
Og derfor siger jeg, at det er en helt anden problemstilling, men den går vi også i gang med at løse, så de sidste 5 pct., som jo altså ikke fik kontrol sidste år, får det.
De 5 pct. virksomheder skal også have kontrol.
Det betyder vel så også, at ministeren må erkende, at når vi er i en situation, hvor medarbejderne meget klart siger, at de står i valget mellem enten at nå det antal besøg, man skal nå, eller at udføre arbejdet kvalificeret, så er det ministerens pligt at gribe ind, medmindre han stadig væk tror på den besked, han måske får fra Fødevarestyrelsens ledelse om, at der ikke er nogen problemer?
Det er det, jeg er godt i gang med.
De sager, der har været, er blevet løst.
De sager, der er dukket op på det seneste, er vi ved at løse.
Jeg har gennemført nogle generelle omlægninger i styrelsen pr. 1. januar: omlægning af ledelsesstrukturen, omlægning af prioriteringen – eller gennemførelse af en mulighed, vil jeg snarere sige, for at prioritere kontrollen mere mod de steder, hvor der er en risiko for, at noget er galt.
Skulle der vise sig flere problemer, ikke mindst i forbindelse med de undersøgelser, vi nu gennemfører, så tager jeg også ansvaret for at løse de problemer.
Jeg kan jo nu forstå på ministeren, at det er sådan, at der ikke behøver at være nogen sammenhæng mellem de ønsker, man formulerer for, hvad der skal udføres, og så de ressourcer, der er.
Men så til det her spørgsmål: Jeg spørger, om ministeren kan bekræfte, at han har ansvaret for administrationen af fødevarekontrollen.
Det spørgsmål er jo blevet mere og mere aktualiseret i løbet af den sidste uge.
Særlig i dag, hvor man kunne konstatere, at Dansk Folkepartis ordfører på området er gået i gang med at fyre ansatte i Fødevarestyrelsen.
Derfor vil jeg bare spørge ministeren, om han ikke kan bekræfte, at hvad enten der er tale om, at der er for få ressourcer, eller der er tale om, at styringen er for dårlig i fødevarekontrollen, så er ansvaret ministerens.
Dertil kan jeg svare ja.
Det er også derfor, jeg har påtaget mig ansvaret ved nu at gennemføre nogle tiltag.
Efter at være blevet opmærksom på, at der er nogle ting, der har svigtet, så gennemfører jeg nogle tiltag for at bringe orden i sagerne.
»Kan ministeren bekræfte, at han har ansvaret for administrationen af fødevarekontrollen?«