runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henriette Kjær (KF), 2002-05-08:
Loven om forebyggende hjemmebesøg har nu virket i nogle år.
Siden 1998 har alle ældre over 75 år skulle have tilbud om mindst to besøg årlig, og derfor er det også trist at høre de oplysninger, som spørgeren her fremfører.
Jeg forventer umiddelbart, at kommunerne på nuværende tidspunkt har iværksat ordningen i overensstemmelse med loven.
Lovgivningen er udformet, så kommunerne har meget vide rammer til at få indrettet besøgsordningen, så tilbuddet passer ind i kommunernes øvrige indsats på ældreområdet.
Det er muligt, at den fleksibilitet, der kan og skal ligge i ordningen, har været med til at give et uklart billede af, i hvilket omfang kommunerne faktisk lever op til lovens minimumskrav.
I hvert fald har der siden lovens ikrafttræden med mellemrum været omtale i pressen af kommuner, som af den ene eller anden grund ikke var kommet i gang med rigtig at tilbyde besøg til alle i målgruppen, men som på forespørgsel kunne oplyse, at de var på vej.
Nu har vi senest i slutningen af januar måned hørt, at Landsforeningen Ældre Sagen ved en rundspørge til kommunerne havde fået det indtryk, at en række kommuner ikke fuldt ud tilbyder hjemmebesøgene i overensstemmelse med lovens krav.
I anledning af den tvivl, der til tider dukker op om kommunernes praksis, har jeg besluttet at få foretaget en nærmere udredning af problemets karakter og omfang.
Jeg har derfor bedt Den Sociale Ankestyrelse foretage en undersøgelse af, hvordan kommunerne sikrer, at alle ældre over 75 år får tilbuddet om de halvårlige forebyggende hjemmebesøg, som loven foreskriver.
Jeg vil derefter have et grundlag for at tage stilling til, hvad vi videre kan gøre for at sikre, de får dette meget nødvendige besøg, som de har krav på.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Når jeg ønsker ministerens svar på, hvor mange kommuner der ikke tilbyder ældre over 75 år et halvårligt forebyggende hjemmebesøg, er det, fordi jeg er oplyst om, at det er et reelt problem, at mange kommuner sparer disse besøg væk.
Når jeg er til møde i ældrecentre, oplyser mange ældre over 75 år, at de aldrig har fået en skrivelse om disse forebyggende besøg, hvor de selv kan sige fra, såfremt de ikke skønner, at de har behov for besøgene.
Jeg er ligeledes vidende om, at flere kommuner kun tilbyder 60 pct. til 75 pct. af borgerne over 75 år et besøg og kun én gang årlig.
Det er ved lov vedtaget i Folketinget, at alle ældre over 75 år skal have tilbudt et forebyggende besøg hvert halve år, så de ældre kan tale forebyggelse m.v. med en kompetent person fra kommunen.
Nu afventer jeg at høre, hvor mange kommuner det drejer sig om, og hvad ministeren agter at foretage sig over for de kommuner, der ikke overholder loven.
»Vil ministeren oplyse, hvor mange kommuner der ikke tilbyder alle ældre over 75 år et halvårligt forebyggende hjemmebesøg?«
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg vil godt starte med det sidste omkring hastighedsgrænser.
Der er også nogle, der har foreslået skiltning, og jeg har selv sendt det videre.
Det var bl.a. om oddere, hvor man spurgte, om man ikke kunne sætte et advarselsskilt op for at fortælle, at her er der risiko for, at man kan påkøre oddere. Om man direkte kan nedsætte hastighedsgrænsen: Jeg ved, at man somme tider har diskuteret det i forbindelse med skove og sådan nogle områder.
Jeg ved ikke nok om, hvilke overvejelser man har om det i det ministerium, men jeg synes da godt, man kunne vurdere det ud fra et miljømæssigt synspunkt.
f.eks. ved rydninger på vejstrækninger, som løber igennem skovene
Gode oversigtsforhold er vel mindst lige så godt som hastighedsnedsættelse.
Jeg kan i hvert fald sige, at der fortsat vil blive gjort en indsats for at forhindre de mange trafikdræbte og tilskadekomne dyr i trafikken.
Jeg kan tilføje, at den arbejdsgruppe om trafikdræbte dyr, som er nedsat i Skov- og Naturstyrelsens regi, og som består af Dyrenes Beskyttelse, Falck, Danmarks Jægerforbund, Danmarks Naturfredningsforening, Vejdirektoratet og DMU, har holdt et godt møde i fredags, den 3. maj, og at samarbejdsparterne er positivt indstillet på at arbejde videre med den forebyggende indsats. Jeg er klar over, at der bl.a. i Skov- og Naturstyrelsen har været omprioriteringer, som selvfølgelig også har ramt det her område.
Jeg synes bare, vi må konstatere, at de her forhold og de her tiltag virkelig dækker et bredt snit.
Jeg vil så godt lige sige om, at man gerne vil lave passager osv., at det meget ofte er et problem, at dyrene ikke bruger dem, fordi de har svært ved at finde dem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jørn Jespersen (SF), 2002-05-08:
I et indlæg i B.T. den 15. marts
skriver vicedirektør i Skov- og Naturstyrelsen Jens Peter Simonsen, at i forbindelse med finanslovforslaget for 2002 er der sket nogle omprioriteringer, som også berører dette område.
Kan ministeren oplyse, hvad det er for omprioriteringer, der er sket i forbindelse med finansloven, som vedrører det her område?
Så nævner ministeren, at der er lavet en kampagne i samarbejde med andre parter, og det er selvfølgelig fint.
Men hvad består den kampagne i?
Jeg ved, der er udgivet en lille folder, men rummer kampagnen andre initiativer, eller er en lille folder i ministerens terminologi en kampagne?
Jeg ved godt, at regeringen sådan generelt går ind for at sætte hastighedsgrænserne op, men er det så meget et dogme, at man ikke kunne gøre det modsatte på visse strækninger, hvor det kunne have en stor betydning for det her spørgsmål?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-05-08:
Jeg er ikke bekendt med, i hvor høj grad det indgår, når trafikministeren laver vejene.
Men jeg skal gerne kontakte trafikministeren for at høre, i hvor høj grad det kan lade sig gøre, at de projekter kan indbygges.
Jeg ved, at i nogle faunapassager er de i hvert fald med.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Man kan høre, at ministeren næsten kan en remse i søvne med hofter, knæ, proteser osv., og derfor skal arbejdstilsynet så have beskåret deres midler, som gør, at tilsynene på virksomhederne bliver mindre. Er ministeren nu helt sikker på, at det ikke også kan føre til øgede udgifter for sundhedsvæsenet, for hvis det er sådan, at folk bliver syge af deres arbejde, vil det jo blot føre til længere ventetider? Må jeg minde om, at vi i dag har 140.000 mennesker, der er syge hver eneste dag, og at mange af dem er syge, fordi der findes et dårligt arbejdsmiljø.
Regeringen taler meget om, at vi skal have et større arbejdskraftudbud.
Det er vi meget enige i.
Er ministeren ikke enig i, at hvis det var sådan, at man kunne undgå de værste skader, kunne man hente en arbejdskraftreserve på måske 35.000-40.000 mennesker ved at sikre et godt arbejdsmiljø?
Er det ikke værd at tage med?
Er regeringen ikke optaget af, at vi skal have et godt arbejdsmiljø derude på arbejdspladserne?
Line Barfod (EL), 2002-05-08:
Det er fint nok, at beskæftigelsesministeren siger, at man vil være opmærksom på problemet, men vil arbejdstilsynet også få de nødvendige midler til at kunne føre tilsyn?
Og vil de forskere, der forsker på området, kunne få de nødvendige midler til forskning?
Den artikel, der er i det seneste nummer af SiD's blad, Fagbladet, handler jo ikke om Stålvalseværket, men handler om en, der har arbejdet på et støberi i Vamdrup, og som har været massivt udsat for mangan.
Og problemet er, at hvis man ikke forsker i, hvordan mangan påvirker os, og får klarlagt, hvad det er for nogle symptomer, er der mange, der ikke får anerkendt, at det er arbejdsskadesymptomer, de har, så de måske kunne nå at stoppe i tide, inden de blev så ødelagte som mange af folkene fra Stålvalseværket.
Så spørgsmålet er: Vil ministeren sikre, at der er de fornødne ressourcer til at føre et nødvendigt arbejdstilsyn og de fornødne ressourcer til, at der kan forskes på det her område?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2002-05-08:
i spidsen.
Men jeg har nu i øvrigt ikke tænkt mig at give noget polemisk svar, for jeg er sådan set meget opmærksom på, at der er en række medicinske afdelinger rundtomkring på landets sygehuse, der er under pres, og jeg deler den bekymring for forholdene, som spørgeren giver udtryk for.
Det er min vurdering, at hovedproblemet her er, at samarbejdet mellem amter og kommuner mange steder ikke fungerer godt nok.
Det illustreres bl.a. af de lægeligt færdigbehandlede patienter, som ikke kan udskrives, fordi kommunen ikke er parat til at modtage dem.
Og jeg vil gerne understrege, som spørgeren jo også godt ved, også fra spørgerens egen fortid som bestyrelsesmedlem i H:S, at vi har en ordning i dette samfund, hvor det er amterne, der driver sygehusene, og derfor er det amternes og kommunernes fælles ansvar at sørge for, at samarbejdet mellem de myndigheder fungerer.
Og med de mange initiativer om akutstuer, akutte visitationsafsnit, betalingsordning for færdigbehandlede patienter, krav om pleje og behandlingsplaner osv., som er taget i de senere år, er det egentlig min vurdering, at amter og kommuner ikke mangler redskaber til at gøre noget ved situationen. Senest har amterne som sygehusejere aftalt og også fået penge til at indarbejde den række at konkrete anbefalinger, som fremgår af den faglige rapport om den ældre medicinske patient fra juni 2001.
Også den nuværende regerings nye initiativer på sygehusområdet kommer de medicinske patienter til gode.
Puljen på 1,5 mia. kr. vil både direkte og indirekte give incitament til at gøre noget ved problemerne på det medicinske område.
Det er en myte, at den kun vedrører det kirurgiske område.
Hvis det, der nu er gennemført, ikke er nok, så har jeg allerede tidligere i mange sammenhænge understreget, at regeringen er parat til at tage de initiativer, som skal til for at få sygehusvæsenet til at fungere bedre.
Det gælder naturligvis også på det medicinske område.
Amter og kommuner har som sagt de redskaber, der skal til.
Indslaget i TV 2 understreger for mig at se, at vi desværre endnu for mange steder har til gode at se resultaterne.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-08:
Min begrundelse for spørgsmålet er, at jeg så en tv-udsendelse i TV 2 den 28. april, hvor en del af plejepersonalet på en medicinsk afdeling ikke foretog sig andet end at flytte rundt på senge med patienter, så de dårligste patienter kom ind på stuerne.
Om aftenen blev senge fra gangene kørt ind i opholdsstuer.
Der var på trods af dette stadig patienter, der måtte ligge i senge på gangene, hvilket var det eneste, der kunne tilbydes. Dette på trods af at brandmyndighederne gentagne gange havde givet påbud. Ældre, der er færdigbehandlet, men udelukkende venter på plejehjemsplads, kan ligge i flere måneder og optage plads på en medicinsk afdeling frem for at blive tilbudt plejehjemsplads. Vi fik i indslaget at vide, at den kaotiske situation, vi så i TV 2, gjaldt en ganske almindelig medicinsk gennemsnitsafdeling på et af landets hospitaler.
Det er ganske urimeligt at byde både syge og ældre mennesker disse forhold, ligesom det er uholdbart for personalet at bruge ressourcerne på at flytte rundt på patienter frem for at behandle og drage omsorg for patienterne.
Jeg venter derfor spændt på, hvad ministeren ønsker at foretage sig.
»Kan ministeren orientere om, hvad ministeren agter at foretage sig, så de medicinske afdelinger på landets hospitaler ikke fremover er overbelagte, så patienter ligger på gange, opholdsstuer m.v., som det blev vist i TV 2 den 28. april 2002?«
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Der er ingen, der behøver at være i tvivl om, hvor man har regeringen.
Regeringen har man som trofast støtte for de enkelte menneskers ret til at bestemme over deres eget liv.
Jeg vil bare gerne have lov at sige til hr. Bjarne Laustsen, at hykleriet ingen grænser kender på det her område.
I næsten halvdelen af landets overenskomster er der fuldstændig fri ret til at indgå deltidsaftaler, fuldstændig fri ret.
Hvad er det, vi snakker om?
Hvorfor skal kun halvdelen af borgerne have ret til at gå på deltid, og hvorfor skal den anden halvdel ikke have ret til det?
Det overstiger - jeg anerkender, at min forståelse selvfølgelig er begrænset på mange områder - langt min fatteevne, hvordan man kan gå i byen med sådan noget.
Og det er hr. Bjarne Laustsen, jeg tænker på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Så vil jeg skynde mig at takke for den anerkendelse, der ligger i ministerens svar, af , at Socialdemokratiets repræsentant passer sit arbejde i Arbejdsmarkedsudvalget.
Det er jo helt overvældende, at man bliver beskyldt for at have så mange venner ud over det ganske land.
Det er jeg glad for.
Men når ministeren taler om, at der er to ændringsforslag, så beviser det jo faktisk, at man har snydt på vægten.
For ændringsforslagene fra Dansk Folkeparti tog udgangspunkt i tre lovforslag, og man har altså snydt på vægten med det ene forslag, for det fortæller ministeren nu helt åbent her.
Og jeg troede faktisk, at der skulle have været nogle flere forslag.
Det, der er problemet her, er jo at overbevise regeringen om, at man skal lade være med at blande sig i forhold, der bedst løses derude, hvor tingene sker.
En lang række af de overenskomster, der er, er med regeringens utidige indgreb ulovlige, og det vil komme til at betyde så mange ting for det videre arbejde i forhold til arbejdsmarkedspolitikken, at jeg tror, at man gør mere skade end gavn. Det har meget stor betydning for, om det kan lade sig gøre at vedtage overenskomster fremover, fordi man aldrig ved, hvor man har regeringen i denne sag.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Jeg skal være den første til at anerkende hr. Bjarne Laustsens store arbejde med at organisere de 80 deputationer her til Christiansborg.
Det må have været en logistisk opgave af dimensioner, og det skal der lyde en uforbeholden ros for.
Se, hr. Bjarne Laustsen bliver ved med at snakke om, at vi med det her forslag snyder og bedrager folk.
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at det her spørgsmål nok er et af de mest grundigt behandlede forslag i Folketinget.
Der er stillet og besvaret 210 skriftlige spørgsmål under Arbejdsmarkedsudvalgets behandling af forslaget.
Jeg tror faktisk, at det her forslag er et rigtig godt og gennembelyst forslag.
Vi har lyttet til bekymringerne, og vi har taget bestik heraf.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Det er jo en kendt sag, at hvis man har en dårlig argumentation, så hæver man stemmen, og det gør ministeren
også i den her sag.
Vi har spurgt repræsentanter for tusindvis, hundredtusindvis af mennesker, som de 80 deputationer, der har været i Folketingets arbejdsmarkedsudvalg, repræsenterer.
De kan ikke finde et eneste eksempel.
Det her er ikke systembevarende.
Man løser de sager, der er derude.
Jeg tror også, at ministeren har spurgt.
I forhold til det lovforslag havde der vel været mulighed for, at få dage
efter, at man har ansat en person, ja, så kan man bruge det her deltidsforslag.
Det åbner op for en hidtil uset mulighed for regeringen til at gå ind og blande sig i et stykke arbejde, som arbejdsmarkedets parter bedst varetager selv uden indblanding fra lovgivningsmagten.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Jeg skal være den sidste til at beklage
Det er derfor dejligt og befriende og illustrerende, når uenigheden består mellem dem, der beskytter organisationerne, systemerne, og som ikke tør betro det enkelte menneske en selvbestemmelsesret, og dem, der tror på det enkelte menneske, og som tør give menneskene retten til at bestemme over eget liv.
Deltidsforslaget er netop et sådant spørgsmål.
Skal SiD's formand og tillidsmænd bestemme, om en ældre medarbejder skal have mulighed for at nedtrappe sin arbejdstid, eller skal den ældre selv sammen med sin kone kunne aftale, hvor meget de vil arbejde i de sidste år før pensionsalderen?
Spørg Ældre Sagen, hvad der står øverst på de ældres ønskeseddel.
Spørg de forældre, hvis barn i puberteten er kommet i dårligt selskab, og som i en periode får brug for, at enten far eller mor er hjemme om eftermiddagen for at læse lektier med barnet eller holde det væk fra det dårlige selskab.
Og hr. Bjarne Laustsen ville ved alle eksempler bedyre, at det kan den pågældende ikke selv afgøre.
Det skal systemet afgøre.
Socialdemokratiets valgslogan i november var »mennesker først«.
Mon ikke tiden er kommet til at begynde at efterleve det?
Sagerne om manganforgiftning hos medarbejdere på Det Danske Stålvalseværk er dybt beklagelige, og set i bakspejlet burde der være taget hårdere fat noget før.
Arbejdstilsynet vurderer dog på grundlag af den nuværende viden, at der ikke i dag er problemer med sundhedsskadelig påvirkning fra mangan på Stålvalseværket, forudsat at alle fortsat er opmærksom på problemstillingen og følger de krav til sikkerhedsforanstaltninger, der er, og at udviklingen følges nøje.
Arbejdstilsynet vurderer, at Stålvalseværket står for langt det største forbrug af mangan i Danmark, og muligheden for udsættelse har været mest massiv her.
Af andre steder, hvor man i forbindelse med arbejdet kan blive udsat for mangan, kan primært nævnes røg fra svejsning i stål og støv og røg på jernstøberier.
Historisk har det vist sig, at der ofte er arbejdsmiljøproblemer både på støberier og i forbindelse med svejsning.
På trods af den store fokus, der har været på områderne de senere år, er arbejdstilsynet derfor også meget bevidst om, at der på støberierne og i forbindelse med svejsning i stål også i fremtiden vil være behov for særlig opmærksomhed.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Det var jo den ekspert, vi havde inde til høringen i Arbejdsmarkedsudvalget, og som nedsablede regeringens forslag som værende komplet utilstrækkelige, for de led under det hastværk, som lovforslaget har været fremsat i.
Vi kan jo se, at man har taget to forslag med.
Man kunne sætte den helt ned til 0 i forhold til høringssvaret, og så havde man også sagt, at hvis det var begrundet i virksomhedens forhold, havde man jo ikke behøvet at give nogen godtgørelse.
Jeg tvivler meget på, at man, når man går ind og blander sig i arbejdsmarkedets parters mulighed for at aftale arbejdstiden, er helt klar over konsekvenserne.
Jeg er godt klar over, hvad hensigten er.
Men jeg vil gerne gøre ministeren og regeringen opmærksom på, at det får den stik modsatte konsekvens.
En af regeringens egne eksperter, Søren B. Henriksen, sagde også i udvalget den dag, at det her forslag giver arbejdsgiverne en tredje mulighed for at regulere arbejdstiden, og det er jo det stik modsatte af at give den enkelte en frihed.
Det må ministeren være enig i.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Jeg er glad for, at der i hvert fald er én ting, der er trængt ind i denne her sag, nemlig at Venstre er loyal over for sine forligspartnere.
Det glæder mig, at det er registreret.
Til Jyllands-Posten udtalte han i anledning af aftalen mellem Dansk Folkeparti og regeringen, at regeringen imødekommer en stor del af den kritik, der har været fremført af både eksperter og arbejdsmarkedets parter.
Og Jyllands-Posten refererer videre, at han samtidig oplyser, at loven med de foreslåede ændringer også lever op til EU's deltidsdirektiv.
Det må selvfølgelig virke stærkt beroligende på spørgeren, da jeg ved, at spørgeren også anerkender professor Jens Kristiansens autoritet på det område.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Det sidste ville jeg nu ikke være så sikker på.
Den 23. maj er vi formodentlig meget klogere, for da er det jo sat på dagsordenen. Vi har jo dokumentationen, der fortæller noget om, hvad der rent faktisk er sket.
Vi har et første udkast til betænkning, og vi har et andet udkast til betænkning.
Det viser jo, hvilken loyalitet man har over for en forligspartner, nemlig Dansk Folkeparti, for den 1. maj trak man en kanin op af hatten og sagde: Vi stiller tre ultimative krav.
Vi gennemfører kun de to af dem eller halvandet, og det kunne vi jo læse i første udkast.
Det tredje spørgsmål var jo om arbejdsfordelingsordningen, som var et vældig stort og centralt element i hr. Bøgsteds forslag.
Det har man fuldstændig ignoreret.
Og det er først kommet ind nu her, helt utilstrækkeligt, i bemærkningerne i andet udkast.
Så jeg tvivler meget på, at der reelt set er nogen konsekvenser.
Man har jo sagt, at man ville lytte til deputationerne.
Regeringen har ikke været i stand til at frembringe et eneste forslag, og det her løser ingenting.
Det giver større utryghed på arbejdsmarkedet.
Det, man gerne ville - sikre den enkelte en frihed - findes ikke i
virkeligheden
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Jeg er glad for, at jeg kan få lov at svare på nogle spørgsmål om deltid.
Det er jo et område, hvor oplysningsniveauet ikke kan komme højt nok op.
Et resultat af denne grundige behandling er, at Dansk Folkeparti har stillet krav om to ændringsforslag, som vedrører de bekymringer, der har været fremført over for forslaget.
Den første bekymring vedrører frygten for, at arbejdsgivere kunne konvertere heltidsstillinger til deltidsstillinger, og derfor stilles der ændringsforslag om, at adgang til at aftale deltid mellem lønmodtager og arbejdsgiver kun kan ske under løbende ansættelsesforhold. Man kan altså ikke slå deltidsstillinger op, og en aftale kan altså kun aftales med en allerede ansat, og den gælder kun den pågældende ansatte.
Den anden bekymring vedrører bevisbyrden.
Der bliver nu indført delt bevisbyrde, og det giver lønmodtageren en styrket retsstilling.
Jeg vil i øvrigt henvise spørgeren til de stillede ændringsforslag og de meget udførlige bemærkninger, der er her.
Her gennemgås betydningen af de stillede ændringsforslag.
Når hr. Laustsen så spørger om, hvad konsekvensen er af ændringsforslagene, kan jeg oplyse, at der er to konsekvenser.
Den ene konsekvens er, at de bekymringer, som er fremsat mod forslaget, hermed er fjernet, og den anden konsekvens er, at forslaget bliver vedtaget i Folketinget.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-08:
Jeg vil gerne begrunde spørgsmålet yderligere, for det er jo en sag, der har optaget både Arbejdsmarkedsudvalget og beskæftigelsesministeren en del, og derfor er det jo ret interessant.
Jeg håber så, at jeg kan få et svar, for det har jo ikke være muligt at få svar som medspørger ved et tidligere spørgsmål.
Det her spørgsmål er ret interessant, fordi det nu forlyder, eller det gjorde det i hvert fald i sidste uge, at der er indgået et forlig mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Der er svaret på mere end 200 spørgsmål.
Der har været 80 deputationer i Arbejdsmarkedsudvalget, og vi har holdt en eksperthøring, der for de flestes vedkommende har vendt tommelfingeren nedad.
Alle deputationer har talt imod forslagene.
Det, der selvfølgelig er interessant lige nu, er ændringsforslagene. Hvis de er inkorporeret i det forslag, der skal stemmes om den 16. maj, er det interessant, hvilke konsekvenser ændringsforslagene har i forhold til regeringens oprindelige forslag.
»Hvad bliver konsekvenserne af Dansk Folkepartis ændringsforslag set i forhold til regeringens lovforslag L
Claus Hjort Frederiksen (V), 2002-05-08:
Nu tror jeg i og for sig ikke, at det er mangel på viden om mangans skadelige virkninger, der savnes.
Så jeg tror, at lige præcis forskningen i det her område har afdækket, at der er et stort problem.
Må jeg så godt lige sige en ting: Det vigtigste inden for arbejdsmiljøområdet er at bevidstgøre medarbejdere og virksomhedernes ledelse omkring de her spørgsmål, for uanset om der var gennemført besparelser på arbejdstilsynet, ville det jo ikke være arbejdstilsynet, der alene kunne tage ud på samtlige virksomheder hvert år og arbejde med de her ting.
Hele vores system bygger jo på, at der er et medspil fra virksomheder, fra medarbejdere, at man forstår de her problemer.
Der skal selvfølgelig gøres en stor indsats for, at det arbejde fortsætter, men at tro, at arbejdstilsynet alene kan løse det her lands arbejdsmiljøproblemer, er nok at håbe på for meget.
Hermed sluttede spørgmålet.