Jeppe Kofod (S), 2004-11-12:
Det Radikale Venstre foreslår med dette beslutningsforslag en etablering af en såkaldt global ramme, en ramme, der skal sikre Danmarks bidrag til, hvad de i beslutningsforslaget kalder en international retsorden, internationale organisationer og såkaldte globale offentlige goder.
Man kan også se af forslaget, at den globale ramme gradvis over 5-10 år skal udvides til at udgøre 0,5 pct. af BNI, vel 7-8 mia. kr., og opgøres særskilt fra den danske udviklingsbistand og udmøntes gennem relevante ministerier.
Der peges på, at pengene skal bruges til at løse globale miljøproblemer, sikre global fred og sikkerhed, løse sundhedsproblemer og i mindre omfang tilvejebringe andre globale offentlige goder som f.eks. udbygning af de internationale handelsregler via WTO osv.
Man kan jo sige, at forslagsstillerne ønsker, at den globale ramme ligesom Mifresta-rammen skal bruges til en indsats ikke kun i forhold til miljø, fred og stabilitet, men også i forhold til de her såkaldte globale offentlige goder.
Og sidstnævnte har ikke mindst FN’s udviklingsorganisation, UNDP, jo bidraget til en meget, meget vigtig debat om, som vi fra Socialdemokraternes side støtter op om.
Vi er som udgangspunkt meget positive over for mange af intentionerne i forslaget, og mange af ideerne er spændende og fortjener en ordentlig debat.
Man kan sige, at forslaget i realiteten afspejler, at en af den borgerlige regerings første gerninger jo var at bryde det brede forlig, vi havde om Mifresta-rammen, som ville gøre, at vi kom op på 0,5 pct. af BNI senest i år 2005.
Man kan jo se sort på hvidt, at regeringen med rekordfart har fjernet et milliardbeløb i freds-, stabilitetsog ikke mindst miljøindsatser.
Alene på det fælles offentlige gode – hvis jeg må bruge det begreb – miljøet, har regeringen sparet 3,7 mia. kr. fra 2001 til 2004.
Socialdemokratiet deler i virkeligheden Det Radikale Venstres ønske om at få Danmark tilbage på et spor med udsyn, fremsyn og en langt mere aktiv rolle, hvad angår de globale udfordringer.
Det drejer sig både om miljø-, freds- og stabilitetsindsatser og genopretningen af den voldsomme nedskæring i ulandsbistanden.
Men jeg vil gerne understrege, at først og fremmest prioriterer Socialdemokraterne at få genoprettet den danske ulandsbistand til 1 pct. af BNI, herunder også at investere i en bredere indsats, hvad enten det kaldes Mifresta-ramme eller en global ramme, i forhold til de udfordringer, der ligger ud over ulandsbistanden, som der bestemt også er behov for.
Det er jo præcis derfor, at vi i lighed med Det Radikale Venstre og andre partier i vores finanslovforslag har foreslået afsat 1,5 mia. kr. til at løfte den internationale indsats, penge, der er finansieret krone til krone.
Efter vores opfattelse er det selvfølgelig klart et ansvar for staterne – vi mener, at vi skal op på 1 pct. af BNI i forhold til udviklingsbistand – men vi mener også, at man skal kigge på andre måder at tilvejebringe en finansiering på.
Og jeg vil bare nævne et par eksempler til inspiration til debatten.
Hvorfor eksempelvis ikke pålægge en skat på alle oversøiske flyrejser, da man jo flyver igennem et fælles luftrum, som ingen lande ejer, men som vi ejer i fællesskab globalt?
Man kunne f.eks. bruge det provenu på en indsats for et bedre miljø.
Eller hvorfor ikke være med til at lægge en skat på transport i internationalt farvand, der jo også er fælles for klodens befolkning, og bruge provenuet til at opbygge de fattige landes kapacitet til at deltage i verdenshandelen og dermed bidrage til en mere fair og fri handel?
Derfor er vi meget enige i den debat, der rejses i beslutningsforslaget, og vi mener, at Danmark bør deltage aktivt i den debat, ligesom andre lande gør det, og også se på, hvordan vi kan bidrage endnu mere i forhold til de globale udfordringer og ikke mindst finansieringen af disse.
Danmark burde genoprette, ikke kun sin bistand, men også sit politiske engagement i løsningen af de globale udfordringer, og det er Socialdemokratiets hovedmål.
Så med de her positive bemærkninger vil jeg sige, at vi synes, der er ting i forslaget, vi ikke kan støtte; vi stiller os tvivlende til, om det kan lade sig gøre at finansiere så store beløb, som der er tale om, men vi støtter intentionen om at have en debat på det område her, ligesom vi selvfølgelig deler opfattelsen af den triste baggrund, forslaget er stillet på, nemlig den realitet, at regeringen har skåret voldsomt i den danske internationale indsats.