Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-28:
Jeg kan sige til den socialdemokratiske ordfører, at min hukommelse også er så god, at jeg kan huske mange, lange og udbytterige samtaler om den her problemstilling.
Resultaterne var måske til at få øje på, men det vil så vise sig, når vi nu kommer videre med diskussionerne om det forslag her.
Det Konservative Folkeparti kan støtte den del af forslaget, som vedrører harmonisering af regler om fradrag for arbejde og indtægter for personer, der modtager
henholdsvis dagpenge og uddannelsesgodtgørelse m.v.
Vi har i årenes løb adskillige gange været stillet over for opgaven over for berørte personer at skulle forklare logikken i de nuværende forskellige fradragsregler.
Det har ikke altid været let for nu at udtrykke det diplomatisk.
Så tilslutning til den del af forslaget.
Derimod kan vi ikke støtte forslaget om nye regler for sikring af dagpengegodtgørelse for 1. og 2. ledighedsdag, i hvert fald ikke i arbejdsministerens udformning.
Vi vil ikke afvise, at der kan være et problem med at sikre lønmodtagere dagpengegodtgørelse
, og vi vil derfor ikke afvise at være med til at løse problemet, hvis vi altså kan dokumentere, at det findes, men med det her forslag - ganske som fru Rikke Hvilshøj formulerede det - skyder ministeren gråspurve med kanoner. Der sættes et kostbart kæmpebureaukrati i gang for at løse et trods alt mindre problem. Virksomhederne udsættes for administrativt bøvl og vil formentlig i mange tilfælde opgive og bare udbetale beløbet, selv om arbejdsgiveren ved et nøje studium af de komplicerede regler er kommet til den overbevisning, at medarbejderen rent faktisk ikke er berettiget til godtgørelse.
Det forekommer i øvrigt besynderligt, at forslaget ikke har været underkastet den sædvanlige testpanelprocedure.
Man påstår frejdigt, at forslaget ikke medfører administrativt bøvl for virksomhederne.
Men denne påstand er givetvis ikke korrekt. Det Konservative Folkeparti foretrækker, at sager fra virksomheder, der er dækket af kollektiv overenskomst, behandles i det fagretlige system som hidtil.
Det er et langt smidigere system end det, ministeren lægger op til.
I øvrigt
vil tvistigheder om dagpengegodtgørelse ofte hænge sammen med fagretlige tvistigheder af anden karakter omkring den samme sag.
Gennemfører vi ministerens forslag, ja, så betyder det, at samme sag og samme problemstilling vil skulle afgøres både i det fagretlige system og i Arbejdsmarkedets Ankenævn, og hvem skal så vente på hvem?
Det er noget rod, må jeg sige til ministeren.
Det Konservative Folkeparti vil godt være med til at løse problemet.
Vi kan godt acceptere, at a-kasserne får pligt til at bistå medlemmer, der mener sig berettigede til godtgørelse fra arbejdsgiveren uden at få det, men herefter må det fagretlige system træde til, hvis virksomheden er dækket af en kollektiv overenskomst.
Og så må vi have ordnede forhold omkring de gebyrer, som ministeren planlægger at opkræve.
Danske virksomheder skal da også kunne mærke, at vi lever i et retssamfund.
Konklusionen er altså: Nej til det foreliggende forslag, men positiv medvirken til under udvalgsarbejdet at finde frem til en lige så effektiv, men meget mindre kompliceret model end ministerens.