Svend Auken (S), 2000-12-01:
Jeg vil gerne sige tak til forespørgerne for at have rejst denne diskussion, for jeg tror, det er rigtigt, som hr. Kolstrup sagde i sin motivering for forespørgslen, at vi med mellemrum skal diskutere denne sag.
Alle ved, at det er en stor lykke for Danmark, at vi har fundet betydelige energiressourcer i Nordsøen og udnytter
disse ressourcer, bl.a. til gavn for vores samfundsøkonomi og til gavn for vores forsyningssikkerhed.
Derfor er det på den anden side også vigtigt, at vi hele tiden overvejer, hvordan vi udnytter disse ressourcer på den mest fornuftige måde, og derfor synes jeg, det er udmærket, at man diskuterer dette meget væsentlige emne, og at vi også gør det her i Folketinget.
Før 1973 var energipolitik ikke et emne, der fyldte meget i den danske debat.
Men forsyningskrisen i 1973 medførte ikke bare voldsomme prisstigninger på råolie, men gav også anledning til alvorlige spørgsmål om forsyningssikkerheden, og vort samfund reagerede, som nogle vil kunne huske, med bilfri søndage osv. Da kom der for alvor
fokus på energipolitikken i Danmark
Den første energiplan kom i 1976 fra den socialdemokratisk ledede regering.
Planen, der hed »Dansk Energipolitik 1976«, fokuserede på at nedbringe afhængigheden af importeret olie og få opbygget et flerstrenget forsyningssystem, gerne baseret på indenlandske energikilder, samt på behovet for at spare på energien.
I tråd med de mål, man satte sig i planen, indgik man i 1979 aftaler om at indvinde naturgas fra Nordsøen, og i 1981 vedtog Folketinget en ny undergrundslov, som regulerede efterforskning og indvinding af olie og gas.
Det var også i 1981, at staten indgik en aftale med A.P. Møller om regulering af eneretsbevillingen fra 1962.
Det var baggrunden for ønsket om at finde og producere vore egne energiressourcer fra Nordsøen, og det er stadig vigtigt, at Danmark også i de kommende år kan sikre sig egne forsyninger af olie og gas fra Nordsøen.
I de senere år har vi næsten taget det som en selvfølge, at vi kan skaffe vores egen energi fra Nordsøen, men det er i hvert fald meget vigtigt, at vi sikrer denne forsyningssikkerhed indtil det tidspunkt, hvor bl.a. vedvarende energi kan give os en tilsvarende hjemlig forsyningsfordel.
Staten har ud over at sikre forsyningssikkerheden også en betydelig fiskal interesse.
Vi har gode indtægter fra de skatter og afgifter, som er pålagt aktiviteterne i Nordsøen, og jeg vil gerne her nævne, at Skatteministeriet for nylig har udsendt et notat om kulbrintebeskatning.
Som opfølgning på notatet er skatteministeren ved at nedsætte et udvalg, som skal se på beskatningen af olie- og gasproduktion i Nordsøen med henblik på fremtidige tilladelser.
Op gennem 1990'erne er fokus i energipolitikken drejet væk fra spørgsmålet om forsyningssikkerhed, og miljømæssige hensyn har i højere grad været styrende for tilrettelæggelsen af miljøpolitik.
Faktisk er det lykkelige jo, at de miljømæssige hensyn trækker i samme retning som de forsyningsmæssige hensyn, og dygtigheden hos de danske operatører har også vist, at der er god økonomi og god beskæftigelse i den politik, vi fører.
at alle de store og vigtige beslutninger på området er blevet gennemført i et bredt samarbejde i Folketinget, og den tradition er jeg personligt meget tilfreds med og glad for. Der er nu fokus på at udvikle en bæredygtig energipolitik, hvor et vigtigt miljømæssigt aspekt er at undgå globale klimaændringer gennem en reduktion af udledning af klimagasser.
Det vil på lang sigt kunne betyde en udfasning af brugen af fossile brændsler, og i stedet skal vedvarende energi stå for en stadig større del af energiforsyningen.
Der arbejdes på mange fronter for at udvikle nye energiteknologier, men hvornår disse er klar til at forsyne os med energi, er det ikke nemt at spå om.
Forhåbentlig er de nye teknologier dog på plads, længe før verdens oliereserver er brugt op.
Siden 1991 har vi været selvforsynende med olie og gas. Der var megen bitterhed i sin tid, da man indgik aftalen, men jeg tror, at det i dag er den almindelige opfattelse, at den har været til fordel for alle parter.
Man satte pres på produktionen og udvindingen, og vore operatører derude svarede på udfordringen med stor dygtighed og skabte dermed ikke bare et forretningsområde i Nordsøen, som må aftvinge beundring, men også et vigtigt forretningsområde uden for landets grænser.
Ressourcer, som man i sin tid troede, at man enten slet ikke kunne udvinde eller kun kunne udvinde nogle få procent af, udvinder man i visse tilfælde op til 30 pct. eller over 30 pct. af.
Det synes jeg er imponerende, og jeg tror, årsagen er, at man blev underlagt kravet om arbejdsplaner og dokumentation for udført arbejde osv.
Jeg var selv medlem af den daværende regering, der tog den diskussion, og selv om det var en besværlig diskussion, har det jo vist sig, at det var en god aftale, man kom frem til.
Overordnet betragtet vil en udnyttelse af de olie- og gasressourcer, der ligger tæt på de markeder, hvor energien bruges, være den mest ressourcebesparende og miljømæssigt mest optimale løsning, idet det bl.a. begrænser forbruget af
de energiressourcer, som anvendes til transport af råstofferne.
Nu er fokus skiftet over mod at efterforske og finde den olie og gas, vi råder over i Danmark.
Det er stadig regeringens politik i tråd med »Energi 21« at tilrettelægge efterforskning af olie og gas for at lokalisere så meget som muligt af den olie- og naturgas, der er i den danske undergrund.
Den olie og gas, der findes, skal være til størst mulig glæde for det danske samfund og give os det pusterum, som er nødvendigt, indtil vi har udviklet andre energikilder og andre energiteknologier.
Jeg har peget på vedvarende energi, og jeg kunne også have nævnt geotermi osv.
Der er mange spændende muligheder for at skabe en høj selvforsyningsgrad, men vi skal have ro og forsyningssikkerhed og selvfølgelig også indtægter fra vore fossile ressourcer i den danske undergrund.
Nogle har succes, andre er mindre heldige, men det er jo sådan, den branche er indrettet.
Men efter min opfattelse er det vigtigt at holde fast i kontinuiteten i selskabernes arbejde, således at den viden, der er opbygget gennem mange år om den danske undergrund, kan udnyttes mest effektivt, for den eneste måde, hvorpå vi kan øge vore reserver af olie og gas, er faktisk ved en fortsat indsats fra selskabernes side, det være sig ved efterforskning eller udvikling af ny teknologi.
I det omfang, der findes olie eller gas, skal ressourcerne også udnyttes og produceres.
DUC og DONG har netop afsluttet en fælles reservevurdering om gassen i DUC's felter, og der er heldigvis enighed om, at der nok er flere reserver end hidtil antaget.
På den baggrund er parterne blevet enige om at forlænge det såkaldte plateauniveau på op til 7,5 milliarder kubikmeter gas om året i yderligere nogle år, og samtidig drøfter parterne videre om muligheden for yderligere gassalg.
Men jeg vil gerne understrege over for Folketinget, at der endnu ikke er indgået nogen aftale om dette punkt, og jeg tror også, at det er vigtigt, at man giver parterne fornøden tid og rum til denne overvejelse.
På den ene side kunne der være et ønske om at strække udnyttelsen af vore ressourcer over tid, og det er et vigtigt hensyn, som jeg ud fra hr. Kolstrups motivering også ved ligger bag forespørgslen, men som jeg også tror ligger mange andre på sinde.
På den anden side er der heller ingen tvivl
om, at den infrastruktur, som er etableret i Nordsøen, også skal udnyttes, mens den er der, hvilket især gør sig gældende i det danske område af Nordsøen.
Det siger sig selv, at det er umuligt at planlægge, hvornår de enkelte selskaber finder noget på de tilladelser, som de råder over.
Det er dog vigtigt at udnytte, at der er olieselskaber, som er interesserede i at lede efter olie i Danmark, og for at gøre det er man nødt til at give dem nogle rettigheder til at producere det, de måtte finde, naturligvis i et rimeligt omfang.
Det er ikke altid, at interessen for efterforskning på dansk område har været til stede hos olieselskaberne.
Eksempelvis blev der i perioden 1989-95 ikke afholdt udbudsrunder, da man vurderede, at der ikke var interesse for det danske område.
Måske går det lovlig stærkt for tiden.
Der findes og produceres mere olie end nogen sinde i Danmark, men det er dog på den anden side efter min mening bedre, end hvis vi satte området i stå og ikke fastholdt mulighederne for en fortsat positiv udvikling i de næste mange år til glæde for det danske samfund.
Det er derfor vigtigt at finde den rigtige balance mellem på den ene side hensynet til at fastholde selskabernes interesse og på den anden side hensynet til, at samfundet får den bedste nytte af ressourcerne i Nordsøen.
Vi skal passe på ikke at tage en beslutning om et mindre aktivitetsniveau på kort sigt, fordi det på lang sigt kan besværliggøre eller sågar hindre fortsatte aktiviteter på området.
Omvendt skal vi heller ikke tilrettelægge
vores politik sådan, at vi pacer en udvikling frem, som svækker vores forsyningssikkerhed på længere sigt.
Der er tale om en afvejning, og jeg er endnu ikke kommet til det punkt, hvor jeg er rede til at sige helt præcist, hvor snittet skal ligge.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får en diskussion om det hele vejen igennem, så vi får den balance i energipolitikken, som det er klogt at have.
Det fortsatte høje aktivitetsniveau i Nordsøen, både hvad angår efterforskning og produktion, gør det vigtigt at overveje, hvornår det vil være fornuftigt at udbyde de nye tilladelser.
Meget kunne tale for, at der skal gå lidt tid endnu, før der skal udbydes nye tilladelser.
Det er nødvendigt at følge udviklingen nøje og på den baggrund tage stilling til tidspunktet for en ny udbudsrunde. Vi skal naturligvis fastholde selskabernes interesse i vores del af Nordsøen.
Vi skal gerne sikre en stabil udvikling, og jeg glæder mig over det gode samarbejde, vi har haft med branchen på det punkt.
Men omvendt er det jo klart, at det ikke kun er rene kommercielle overvejelser, der må ligge til grund på dette område.
Vi har også som Folketing, som politiske partier, nogle overordnede synspunkter og interesser i udnyttelsen af de danske ressourcer, som selvfølgelig må sætte rammerne for den kommercielle aktivitet, der foregår på området.
Forhandling