runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2004-10-20:
Nej, det tror jeg såmænd ikke, men nu er det SVU, lovforslaget retter sig imod.
Alle de øvrige problemer, som Enhedslistens repræsentant meget interessant gør opmærksom på – netop de meget forskellige ydelsesniveauer inden for uddannelsessektoren – er noget af det, som jeg vil se frem til at man berører i forbindelse med det store udredningsarbejde, som regeringen har igangsat om netop voksen- og efteruddannelse.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Lovforslaget har som hoveddel, at 60-64-årige får mulighed for også at komme under SVUordningen.
Det er et lille lovforslag i den forstand, at det kun er få mennesker, man regner med vil blive omfattet af det, og det er også lille i den forstand, at det medfører en forholdsvis lille udgift – 5-6 mio. kr. – og sammenholdt med, hvad det med forskellige metoder er lykkedes regeringen at spare på efteruddannelses- og videreuddannelsesområdet, er det jo det, man kan kalde en dråbe i havet.
Men selv dråber i havet har trods alt et vist vandindhold, og derfor støtter vi den del af forslaget.
Vi vil gerne modtage invitationen fra Socialdemokratiets ordfører, hr. Bjarne Laustsen, til at kigge på tompladsordningen.
Vi ville under alle omstændigheder have set på, om det nu også var rimeligt, at man tog den med i denne omgang, for hvad har den med det andet at gøre?
Det har ingenting med hinanden at gøre.
Derfor synes vi også, at regeringen skulle overveje, om det nu også er nødvendigt, at man skal komplicere det her med, at den der lille ting er med.
Hvis ikke den spiller den store rolle, hvorfor skal man så tage den med i et lovforslag, der ellers formentlig kan være hundrede procent opbakning til i Folketinget?
Der er en statistik, som regeringspartierne ved forskellige lejligheder ynder at benytte sig af, nemlig at der er mange forslag, der bliver vedtaget i Folketinget, enstemmigt endda, så der er jo ikke tale om blokpolitik.
Pia Boisen (EL), 2004-10-20:
Der er mange forskellige måder, folk kan være forsørget på, også på de ordinære uddannelser.
Der kan være revalidender, der kan være folk, som har opbrugt deres SU, og der kan være hjemmeboende og udeboende.
Mener ordføreren, at specielt SVU-ordningen skulle give specielle overvejelser hos medstuderende?
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Det Radikale Venstres overvejelser går i meget vid udstrækning i samme retning som hr. Aage Frandsens.
Jeg synes, det var meget velformuleret og meget fint at få et perspektiv på forslaget her, der jo uomtvisteligt er et fint og godt lille forslag, men som set i forhold til politikken på området i øvrigt nok ikke skal løftes op til at være banebrydende eller noget, der ligner.
Vi går meget positivt ind i udvalgsbehandlingen, men vi vil meget gerne deltage i den diskussion, der lægges op til fra socialdemokratisk side, også for at få konkretiseret det misbrug, der lægges op til at der kan være med hensyn til tompladsordningen.
Bemærkningerne i lovforslaget om misbruget forekommer at være sådan af postulatets karakter, i hvert fald er der ikke nogen tal eller andet, der underbygger, at det er sådan, det faktisk forholder sig.
Derfor vil vi meget gerne ind i en nærmere drøftelse af det her, og da det jo givetvis ikke handler om ganske mange, kan det være svært at se, at der skulle være grund til at lægge den her begrænsning ind på voksnes mulighed for at få gavn af tompladsordningen.
Når SVU har et andet niveau end Statens Uddannelsesstøtte, er det jo, fordi det er en anden målgruppe, det er andre mennesker, der er andre behov, og derfor er forestillingen, om at SU kan være lige så godt, ikke realistisk i forhold til, at man kan bruge tompladsordningen på den måde.
Vi venter os meget af udvalgsbehandlingen og også af den drøftelse, som vi håber vil komme om tompladsordningen.
Det er jo fremskridt på fremskridt.
Men kan vi så også få et svar på spørgsmålet, som nu både er hørt og forstået?
Er ministeren indstillet på at drøfte, om muligheden for SVU til tompladsoptaget skal fjernes eller ej?
Bodil Kornbek (KD), 2004-10-20:
Der har været ordførere, der har sagt, at det her ikke er et banebrydende lovforslag, og der er nogle, der har sagt, at det er et lille forslag.
I hvert fald er det et lille fint forslag.
Det er i hvert fald positivt, at der nu bliver en ligestilling imellem dem, der er på arbejdsmarkedet, at netop de 60-64-årige nu får mulighed for at få SVU i forbindelse med efter- og videreuddannelse.
Jeg finder også, at det er positivt, at lovforslaget nu lægger op til, at rammen på de 30 uger bortfalder for unge deltagere under 25 år, fordi det jo også har vist sig, at det har været et problem i hvert fald for deltagere på PGU-merituddannelsen.
Men jeg vil også gerne takke ja til invitationen til netop lige at sætte fokus på tompladsordningen.
Der er altså problemer ved, at vi nu tager den mulighed væk at få SVU til uddannelse.
Så det er et af de få områder i det her lovforslag, som vi gerne vil se på.
Ellers er vi meget positive over for forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2004-10-20:
Vores samfund kan i dag karakteriseres som et vidensamfund.
Viden er i allerhøjeste grad nødvendig, hvis Danmark skal kunne bevare sin internationale konkurrenceevne, og derfor bør vi satse på viden og uddannelse ved at sikre en høj kvalitet i vores uddannelsessystem.
Vi mener, at en større åbenhed kan være med til at sikre højere standarder, fordi den enkelte forælder eller elev vil have mulighed for at bedømme en skole konkret på skolens opnåede resultater og pædagogiske praksis, men også fordi skolerne får mulighed for gensidigt at inspirere hinanden og derigennem skabe en bedre kvalitet.
I Det Konservative Folkeparti støtter vi derfor undervisningsministerens supplement til loven om gennemsigtighed og åbenhed fra 2002.
En offentliggørelse af gennemførelses- og beskæftigelsesprocenter vil således give et billede af den enkelte uddannelsesinstitutions præstationer ud fra håndgribelige mål.
Men det er vigtigt at pointere, at vi også ser det som en styrke, at de enkelte skolers uddannelsesmål, pædagogiske praksis og særlige indsatsområder offentliggøres, som der er lagt op til i forslaget.
Hvad angår den såkaldte skolescore, stiller Det Konservative Folkeparti sig positivt over for tanken om at supplere de offentliggjorte karakterer med henvisninger til socioøkonomiske oplysninger.
Dette vil ligeledes være et brugbart redskab, når den enkelte skal bedømme, hvor god en skole er til f.eks. at bryde den negative sociale arv.
Det er dog vigtigt at fremhæve, at vi anser det for værende af største vigtighed, at der ikke kan sås tvivl om validiteten af de socioøkonomiske oplysninger, da denne naturligvis bør være hundrede procent i orden, for at skolescoren som redskab kan virke efter hensigten.
De nævnte tiltag kan på forskellige måder efter vores opfattelse medvirke til at skabe en større åbenhed og gennemsigtighed på de enkelte skoler og institutioner og derigennem skabe bedre muligheder for at forbedre kvaliteten af hele vores uddannelsessystem.
Derfor støtter vi forslaget.
Pia Boisen (EL), 2004-10-20:
Har ordføreren overvejet, at når man fjerner muligheden for SVU på tompladser, indskrænker man jo det udbud, der er af efteruddannelse på universitetsniveau, ganske voldsomt?
Louise Frevert (DF), 2004-10-20:
I dette lovforslag er der en del meget, meget gode tiltag, som Dansk Folkeparti faktisk har efterlyst i årevis.
Bl.a. mener vi, at både registrering af de studerendes fuldførelsestid og fuldførelsesfrekvens og frafald, overgangsfrekvens til anden uddannelse og overgangsfrekvens til beskæftigelse er en registrering, som man har haft brug for mange, mange gange.
Også som kommunalpolitiker ude i landet havde det været givtigt at have sådanne oplysninger.
Vi ønsker ikke at registrere for registreringens skyld, men fordi man på den måde, specielt når det drejer sig om fuldførelsesfrekvens og frafald samt overgang til anden uddannelse, vil have mulighed for at kunne gribe ind over for elever og unge, som forsvinder ud af uddannelsessystemet.
Dansk Folkeparti kunne ligeledes også godt forestille sig, at fuldførelse og fuldførelsesfrekvens samt fuldførelsestid og frafald også bliver registreret i grundskoleforløbet, så man har klarhed over, hvordan de unge, specielt i 8. og 9. klasse, klarer sig.
Hvis det var tilfældet, ville man have hånd i hanke med eleverne og være sikker på, at eleverne blev fulgt til dørs.
Man skal jo ikke være bange for at indføre en registrering på denne måde.
Man skal se det som et kærkomment og positivt tiltag, hvis det er til elevernes eget bedste.
Det er absolut ikke noget, som er kærkomment lige nu, men det skal ikke være nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti arbejder hen imod det på et senere tidspunkt.
Når det så er sagt, synes vi, at det er en hjælp til de unge og deres forældre, at der bliver gennemsigtighed, så man har en fornemmelse af, at man ikke famler i blinde, når det drejer sig om skolevalg, og når det drejer sig om at finde en skole, der i profil passer til ens ønsker og temperament.
Forslaget indebærer også en såkaldt skolescore, hvor man skal registrere forældrenes uddannelsesmæssige baggrund.
Uanset hvor meget der bliver argumenteret for, at det ikke er oplysninger, der bliver brugt andet end i statistikmæssig sammenhæng, og at det ikke er individuelt synligt, anser vi det for at være unødvendigt i denne sammenhæng.
Det kan nemlig virke to veje.
Børn, der kommer fra utrolig velfungerende og intellektuelle hjem, kan faktisk også klare sig meget dårligt i skolen og på deres uddannelsesinstitution, hvor børn fra socialt dårligt funderede hjem modsat kan klare sig strålende.
Derfor kan Dansk Folkeparti ikke stemme for lovforslaget, hvis ikke § 1, stk. 4, bliver taget ud.
Thomas Adelskov (S), 2004-10-20:
Jeg ville gerne sige tillykke til den forrige taler med jomfrutalen i Folketinget og om det konkrete forslag sige, at regeringen jo i 2002 gennemførte lov om at offentliggøre karakterer på internettet.
Dengang som nu fik regeringen meget berettiget kritik over, at karaktererne nu skulle anvendes som grundlag for, at forældrene skulle træffe deres skolevalg.
Nu er der så gået et par år, og regeringen har måttet sande, at karaktererne som model ikke kan bruges.
I stedet for så at indrømme, at man er kommet på gale veje, ja, så har regeringen valgt at tilføje eller udvide ordningen med en række bureaukratiske elementer, herunder at man skal offentliggøre gennemførelsesprocenter for eleverne over, hvordan de klarer sig på de videregående uddannelser, og hvordan det egentlig er med deres jobskift og deres uddannelsesskift.
Endelig mener ministeren, at skolerne nu skal til at rankes efter en slags skolescore, og jeg citerer fra bemærkningerne til lovforslaget, hvad den her skolescore er: »En skolescore er skolens karaktergennemsnit korrigeret for en række socio-økonomiske faktorer.
De socio-økonomiske faktorer vil med de nuværende erfaringer være forældrenes uddannelsesbaggrund og elevgruppens sammensætning med hensyn til køn og etnisk baggrund.«
Spørgsmålet rejser sig: Var det ikke bedre, om skolerne brugte tiden på at undervise?
Var det ikke bedre at bruge tiden til dialog med elever og med forældre for at få løftet det faglige niveau på skolen frem for at bruge tiden på en række bureaukratiske tiltag?
Socialdemokratiet tror ikke på, at skolen bliver bedre, fordi skolerne overdænges med en række bureaukratiske og for os helt unødvendige tiltag.
Vi tror sådan set, at skolerne bliver bedre, når der opstår dialog mellem lærerne, elever og forældre og skolen som helhed.
Vi tror, at skolerne bliver bedre, hvis man sikrer ordentlige lokaler, hvis man sikrer ordentlige bøger og ordentlig efteruddannelse af de lærere, som er forudsætningen for, at undervisningen på skolen foregår ordentligt.
Som forligsparti er det lidt mærkeligt at stå med dette lovforslag.
Vi anerkender, at loven om offentliggørelse af karakterer på internettet ligger uden for folkeskoleforliget.
Men det påvirker unægtelig det samlede billede, som vi har, og som vi havde, da vi indgik forliget omkring folkeskolen med regeringen, og det rykker ved det grundlæggende billede af den grundlæggende folkeskole, som vi troede vi var enige med regeringen om at sætte op og sætte i værk, da vi indgik folkeskoleforliget.
Vi anerkender, at regeringen kan gøre det, men vi vil også gerne understrege over for regeringen, at vi sådan set havde set det som en høflighed, hvis man med forligspartierne havde taget en drøftelse af, om ikke dette forslag ville rykke yderligere ved folkeskolens fundament.
Hvis nogen skulle være i tvivl, skal jeg understrege, at Socialdemokratiet ikke støtter dette forslag.
Marion Pedersen (V), 2004-10-20:
Dette lovforslag er en naturlig forlængelse af det lovforslag, som regeringen fremsatte og fik vedtaget i 2002, og det har til formål at understøtte regeringens politik for bedre uddannelse.
Lovændringen er tænkt som et instrument til at få præciseret visse oplysninger, herunder oplysninger om uddannelsens mål, den pædagogiske praksis og de indsatsområder, man fokuserer på ude på de enkelte skoler.
I ændringen indgår også, at der skal oplyses om fuldførelsesprocenter, om overgang til anden uddannelse, om beskæftigelsesfrekvens, frafald, fuldførelsestid og overgangsfrekvens til beskæftigelse.
Disse oplysninger fremskaffes fortrinsvis ved hjælp af oplysninger fra centrale databaser, og for at minimere belastningen for den enkelte uddannelsesinstitution kan dette ske via et link til de centrale databaser.
Det vil sige, at vi her tager hensyn til de socioøkonomiske forhold på den enkelte skole.
Det må i forhold til det, jeg har læst op fra debatten i 2002, især glæde Enhedslisten.
Med dette lovforslag tager man nemlig bl.a. hensyn til, hvis en skole ligger i et såkaldt belastet kvarter, og det vil sige, at bl.a. elevernes køn, etniske baggrund samt forældrenes uddannelsesmæssige baggrund indgår i bedømmelsen.
Skolescoren viser altså, om skolen har formået at opnå et resultat, der er bedre end forventet, når man tager udgangspunkt i elevernes forudsætninger fra starten.
Man vil på den måde lettere kunne identificere mønsterbryderskolerne og på den måde få spredt budskabet om, hvordan man bedst opnår at få brudt elevernes negative sociale arv.
I OECD-rapporten fra i år bliver det særlig fremhævet, at skolerne i Danmark i et utilstrækkeligt omfang vurderer deres egen indsats, og at de heller ikke formidler hensigtsmæssige arbejdsmetoder skolerne imellem.
Når denne tilføjelse til loven forhåbentlig bliver vedtaget, vil skolerne i hvert fald ikke længere kunne undskylde sig med, at de har svært ved at finde oplysningerne.
For måske at komme nogle spørgsmål fra oppositionen i forkøbet vil jeg gerne sige, at som I ved, har jeg ikke min daglige gang i dette hus, derfor mener jeg faktisk, at jeg nogle gange hører en mindre filtreret diskussion omkring karaktergivningen og offentliggørelsen.
Det, der går igen og igen både blandt de forældre, jeg møder, og det arbejdsmarked, der skal modtage de unge efter skolen, er helt tydeligt, at karakterer nu engang er en af de parametre, man har for umiddelbart at vurdere, hvad de unge kan.
Ingen i erhvervslivet vil finde på at ansætte en lærling uden at kende hendes eller hans karakterer.
Så selvfølgelig er karakterer en vigtig parameter.
De andre parametre bliver man under alle omstændigheder først opmærksom på og bekendt med, når den daglige arbejdssituation begynder.
Jeg skal derfor på Venstres vegne uden forbehold anbefale lovforslaget til vedtagelse.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jamen så prøver jeg en gang til.
Som udgangspunkt er jeg i princippet parat til at drøfte alt, hvad jeg fremsætter i Folketinget, med Folketingets partier, både i Folketingssalen og selvfølgelig også undervejs i udvalgsbehandlingen.
Og jeg forstod egentlig den dialog, der var tidligere, sådan, at den gik på, at man manglede forskellige oplysninger.
Jeg synes alt andet lige, at det er vigtigt, at Folketingets partier har alle de oplysninger, de har behov for at have, før der træffes en endelig beslutning.
Og det var såmænd blot det, jeg nu har forsøgt at sige, jeg tror ad fire omgange.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Margrethe Vestager (RV), 2004-10-20:
Det forstod jeg til gengæld godt.
Men det besvarede ikke mit spørgsmål, som nemlig var, om ministeren ville drøfte med os, om det nu var en helt fantastisk god idé eller en knap så fantastisk god idé at lave den her ændring, om ministeren på baggrund af al den opklaring, og hvad der nu måtte vise sig undervejs, så vil være indstillet på at drøfte det med os, for man kunne godt af ministerens første bemærkninger tro, at ministeren fandt, at det kunne vi da drikke al den kaffe over, vi ville, hernede i Folketingssalen, men det var ikke noget, ministeren syntes hun skulle ulejlige sig for.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Under debatten mellem ordførerne blev der efterlyst yderligere oplysninger om, hvad det egentlig var, det drejede sig om, hvor stort et omfang der er tale om.
Og det var sådan set det, der gav anledning til mine bemærkninger til hr. Bjarne Laustsens første spørgsmål, nemlig at jeg gerne vil stille mig til rådighed for at kvalificere de bemærkninger, som står i lovforslaget, hvis udvalget finder, at der er behov for det, altså i form af en beskrivelse af, hvad det er, der egentlig er tale om, og hvor mange tompladser det drejer sig om.
Jeg har sådan set hørt synspunktet, og det er også forstået.
Bjarne Laustsen (S), 2004-10-20:
Det kan jeg da ikke rigtig forstå.
Men bortset fra det ligger der en kraftig opfordring fra dele af Folketinget til, at ministeren kigger meget på, om det er nødvendigt at inkorporere forslag omkring tompladsordningen i det lovforslag her, og en helt klar opfordring fra mig og Socialdemokratiet til, at man simpelt hen sløjfer det her.
Ellers kan der jo være mulighed for ændringsforslag, men det ville da være lettest, at regeringen lyttede til oppositionen og til medlemmerne i Folketinget og selv fandt ud af at ændre formen.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jo, men det vil jeg.
For så vidt angår dette her lovforslag nøjagtig som alle øvrige lovforslag, jeg fremsætter, gør jeg mit alleryderste til, at det vil kunne ske.
Så, jo, hr. Aage Frandsen, jeg vil gøre, hvad jeg kan for det, men jeg kan naturligvis ikke udstede garantier i retning af, at alle lovforslag, der fremsættes på Undervisningsministeriets område, vil kunne vedtages med enstemmighed i Folketinget.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Ministeren sagde, at grunden til, at ministeren ikke svarede på spørgsmålet, som var stillet undervejs, var, at det måske var til hr. Bjarne Laustsen.
Når jeg besvarede hr. Bjarne Laustsens spørgsmål, var det, fordi han stillede et spørgsmål ud i rummet, og så følte jeg mig kaldet til at svare.
Men så råbte jeg til gengæld også ud i rummet til ministeren, om ikke ministeren selv ville sørge for, at dette lovforslag kunne vedtages enstemmigt.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jeg har faktisk været til stede her i Folketingssalen under hele førstebehandlingen, og jeg har to ører, og jeg har udmærket hørt, hvad der er blevet sagt.
Jeg har også udmærket hørt, at der er flere partier, der har sagt ja tak til hr. Bjarne Laustsens invitation om at drøfte det her element i lovforslaget, og jeg forstod sådan set ikke, at det var noget, der direkte vedrørte mig som undervisningsminister.
Men når det så er sagt, vil jeg gerne give tilslutning til, at jeg undervejs i udvalgsarbejdet da gerne vil kvalificere de bemærkninger, som står i lovforslaget her, sådan at det i hvert fald ikke skal være på baggrund af uvidenhed om, hvad det er, vi taler om, at der træffes beslutninger.
Bjarne Laustsen (S), 2004-10-20:
Derfor vil jeg godt bede ministeren om at overveje endnu en gang, om den i det hele taget hører hjemme i det lovforslag her, eller om man kunne blive inspireret til at stille et ændringsforslag, så den bliver trukket ud af lovforslaget, for jeg synes ikke, at den hører hjemme i det lovforslag her.
Det er bare for at gøre ministeren opmærksom på – og jeg skal ikke bruge mere af tiden – at det rent faktisk er blevet nævnt ved førstebehandlingen her i Folketinget.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jeg er helt enig i, at det her er et fint lille forslag.
Derfor vil jeg gerne takke for den brede tilslutning til dette fine lille forslag, og jeg ser frem til et forhåbentlig smidigt udvalgsarbejde.
Tina Nedergaard (V), 2004-10-20:
For Venstre er det afgørende, at også erfarne medarbejdere gives mulighed for at forblive på arbejdsmarkedet i deres nuværende job eller f.eks. i et nyt arbejde.
Derfor er vi glade for, at regeringen med nærværende lovforslag lægger op til, at de 60-64-årige får adgang til statens voksenuddannelsesstøtte på samme vilkår som andre på arbejdsmarkedet.
Forudsætningen for at blive på arbejdsmarkedet kan ofte være, at man opkvalificerer sig på konkrete områder.
Ikke alene vil forslaget forbedre mulighederne herfor i praksis, forslaget vil også fjerne en helt unødvendig diskrimination af erfarne medarbejdere.
Med lovforslagets vedtagelse sender Folketinget et påkrævet signal om, at vi mener, at erfarne medarbejdere er værd at satse på, og at vi herindefra gerne vil bidrage hertil.
I det hele taget er det væsentligt, at voksenog efteruddannelsessystemet er afpasset den enkeltes og arbejdsmarkedets behov, hvorfor vi også i Venstre med tilfredshed konstaterer, at statsministeren har igangsat forhandlinger og et større udredningsarbejde med henblik på at forny og nytænke hele kompetencesystemet for voksne.
Det er også positivt, at begrænsningen på 30 uger for de helt unge for at få SVU- og VU-godtgørelse foreslås fjernet, for reglen er i dag bøvlet og bureaukratisk.
Ligeledes er det fornuftigt, at orlovsydelse modtaget inden for de seneste 5 år ikke længere vil indgå i rammerne for udbetaling af SVU under almen uddannelse og videregående uddannelse.
Endelig indeholder lovforslaget en bestemmelse om, at det ikke længere skal være muligt at blive optaget under den såkaldte tompladsordning med SVU.
Også dette element virker berettiget.
Det forekommer i dag besynderligt for studerende på SU, at nogle af studiekammeraterne hæver mere i ydelse alene på grund af den måde, de er optaget på.
Samlet set indeholder lovforslaget nogle fornuftige ændringer, og Venstre kan derfor støtte lovforslaget.
Aage Frandsen (SF), 2004-10-20:
Jamen selvfølgelig skal unge mennesker have valgmuligheder.
Så er det et spørgsmål, hvem der skal give dem det.
Hvis nu der kommer et ungt menneske op på en produktionsskole og vedkommende slet ikke tilhører målgruppen, så kan produktionsskolen sådan set godt sende vedkommende hen til en Ungdommens Uddannelsesvejledning.
Det kan man altså godt i dag; der er sådan set ikke noget til hinder for det.
Men det, der er risikoen ved den her model, specielt også når man kan sige nej til den unge, er spørgsmålet: Hvad skal det unge menneske så?
Ja, så kan vedkommende gå ud og tage et stykke arbejde, men det er ikke sikkert, at det varer, og så kan vedkommende komme igen om 6 måneder.
Altså det er jo en straffeforanstaltning.
Uanset om det lyder så smukt med, at man skal vejledes så meget som muligt, er det jo en slags straffeforanstaltning, der ligger i det, og/eller udtryk for, at man altså ikke tror på, at produktionsskolerne gør deres arbejde godt nok.
Det er en mistænkeliggørelse, og det er også derfor, forstår jeg, at produktionsskolerne – Foreningen af produktionsskoler og produktionshøjskoler har i øvrigt tilfældigvis en Venstremand som formand – skriver her, at de vil opleve dette som både bureaukratisk og klientgørende.
Ulla Tørnæs (V), 2004-10-20:
Jamen hverken fru Bodil Kornbek eller jeg kan jo afvise, at i det øjeblik, man får en professionel vejledning gennemført af Ungdommens Uddannelsesvejledning og får viften spredt ud, bliver man måske opmærksom på, at der er et andet uddannelsestilbud end produktionsskolen, som kunne være relevant for den enkelte elev.
Det kan hverken fru Bodil Kornbek eller jeg eller andre afvise.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning