Knud Erik Hansen (SF), 2000-05-09:
I 1980'erne blev der bygget knap 10.000 almene boliger årligt til beboelsesformål, og her taler vi ikke om ældreboliger og ungdomsboliger, men almindelige boliger.
I de seneste år har tallet ligget på omkring 4.000 boliger, og det kan klart mærkes på boligmarkedet, at det almene boligbyggeri ikke dækker behovet. Det er blevet svært at få en almen bolig, og presset er øget af flere grunde.
Den øgede marginalisering på boligmarkedet giver et pres på de almene boliger, og flere kommuner har solgt ud af de kommunale boliger og dermed mindsket antallet af boliger til boligsociale formål.
I København er ca. 20.000 boliger på vej til at forsvinde, en stor del er allerede forsvundet, og man har svært ved at klare den boligsociale anvisning, uanset at man har anvisningsret for ca. 30 pct. af de ledige boliger.
Presset er ganske voldsomt.
De høje priser på ejerboligmarkedet gør det svært for dem, der skal ud på boligmarkedet for første gang.
Ejerboliger er dyre, og derfor er en lejebolig ofte et alternativ.
Men det er svært at komme til.
Det er svært for de unge, der skal etablere sig i egen bolig, for det rammer dem, at det er svært at få en lejebolig.
Alt i alt er presset på lejeboligmarkedet stort og voldsomt, så vi vil gerne være med til at støtte lettelser for boligbyggeriet. Vi ser finansieringen som et af problemerne i dag, hvor der er et krav til kommunerne om, at de skal bidrage med 14 pct.
Kommunerne siger klart, at det er et problem for dem, at de skal betale 14 pct., og vi tror sådan set, der er noget om det.
Men spørgsmålet er, om det er tilstrækkeligt kun at se på økonomien, hvis vi skal få sat ordentlig gang i det almene boligbyggeri, for der foregår jo et sorteperspil kommunerne imellem, og det er ikke kun de kommuner, der ikke har almene boliger, der holder sig tilbage.
Også de kommuner, der har almene boliger i øjeblikket, er tilbageholdende med at bygge flere, fordi man godt ved, at det kan medføre en større andel af beboere på overførselsindkomst og dermed højere sociale udgifter.
Det synes vi er et gevaldigt problem, og vi mener, der bør stilles krav til kommunene. I mange år har vi nu oplevet dette spil, og man har sagt, at problemerne skulle klares med frivillighed.
Vi tror bare ikke, det kan klares ved frivillighed.
Dermed være ikke sagt, at der skal udøves benhård tvang, men vi har indtryk af, at det er nødvendigt med en vis pisk og et vist tryk på kommunerne for at få dem til at være med til at løse opgaven og også for at få gang i det almene boligbyggeri.
Problemet kan måske løses på mange forskellige måder.
Man kunne måske give kommuner eller boligselskaber mulighed for at opkøbe ejendomme og omdanne dem til almene boliger, hvis kommunerne siger, at de ikke kan være med, fordi de ikke kan bygge nyt.
Det kunne også være, man skulle give andre end kommunerne mulighed for at sikre den sidste finansiering på 7 eller 14 pct., eller hvad det nu bliver, så en kommune ikke kan have vetoret over for, om der skal bygges almene boliger i kommunen.
Vi synes, det er nødvendigt, at man finder nogle løsninger.
Vi har ikke patentløsninger, vi har nogle ideer, men det er altså nødvendigt at finde en løsning på problemet, for at man kan komme videre.
Så både det at se på pengene og på sorteperspillet vil være vores indgang til de videre forhandlinger.