Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Overskriften på dette beslutningsforslag kunne umiddelbart tyde på, at det er regeringens initiativ, vi skulle behandle, men forslaget er ikke regeringens, og regeringen kan heller ikke støtte forslaget. Som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, er formålet bl.a. at sikre, at unge, der begår kriminalitet, skal mærke en hurtig konsekvens, som samtidig skal bringe den unge væk fra en kriminel løbebane, og jeg vil godt sige, at regeringen er helt enig i disse målsætninger. Jeg kan bl.a. henvise til handlingsplanen »Stop volden«, som regeringen offentliggjorde i foråret 2002.
I handlingsplanen har regeringen lagt op til, at der sættes konsekvent og målrettet ind over for unge, som begår lovovertrædelser.
Det fremgår af beslutningsforslaget, at midlet til at nå målet om en hurtig og konsekvent indgriben mod ungdomskriminalitet er at indføre en ordning, hvor unge kriminelle overføres til et særligt ungdomsprojekt.
Ordningen skal bygge på en række forskellige elementer.
De sociale myndigheder og den unges forældre skal være tæt inddraget, den unge skal deltage i et forløb af f.eks. behandlende eller støttende karakter, og der skal skrides hurtigt ind, hvis den unge afbryder forløbet eller begår ny kriminalitet.
Det er elementer, der på ingen måde er nye i forhold til den nuværende håndtering af unge kriminelle. Når unge lovovertrædere meddeles tiltalefrafald eller idømmes betingede domme, kan der således i nogle tilfælde fastsættes særlige vilkår.
Vilkår for tiltalefrafald eller en betinget dom kan f.eks. gå ud på, at den unge indgår en såkaldt ungdomskontrakt.
Ungdomskontrakten er en aftale, som forpligter den unge til at deltage i forskellige behandlende eller støttende aktiviteter, mod at anklagemyndigheden afstår fra yderligere retsforfølgning.
Ved at acceptere en ungdomskontrakt kan den unge i øvrigt opnå, at lovovertrædelsen anføres på straffeattesten i kortere tid end ellers.
Som det bl.a. fremgår af regeringens handlingsplan »Stop volden«, skal vilkår for tiltalefrafald eller en betinget dom afspejle den begåede kriminalitet og den unges situation, og vilkårene skal medvirke til at lære den unge at respektere andre mennesker.
I regeringens handlingsplan indgår også, at der ved reaktionsvalget over for den unge kriminelle i højere grad skal fastsættes vilkår om f.eks. uddannelse og deltagelse i foreningsliv og sportsaktiviteter, som kan etablere eller fastholde den unge i gode sociale netværk.
Samtidig slås det fast i handlingsplanen, at der hurtigt skal følges op på sager, hvor der fastsættes vilkår, og det skal kontrolleres, at vilkårene faktisk overholdes.
Hvis vilkårene overtrædes, skal det have en mærkbar konsekvens.
Som opfølgning på regeringens handlingsplan har Rigsadvokaten i december 2003 udsendt nye retningslinjer for behandling af sager mod unge lovovertrædere.
Det fremgår bl.a. af retningslinjerne, at udformningen af vilkårene i en ungdomskontrakt skal ske i fællesskab med de sociale myndigheder, den unge og den unges forældre.
Kontrakten skal udformes, så den afspejler den unges situation og den begåede kriminalitet, og den skal indeholde en målrettet plan, som fastlægger de konkrete og specifikke initiativer, som skal udgøre den samlede indsats over for den unge.
Der kan også være tale om vilkår om sociale foranstaltninger, f.eks. vilkår om pædagogisk støtte i hjemmet eller familiebehandling. En ungdomskontrakt skal godkendes både af politiet og af retten.
For at sikre en hurtig og effektiv sagsbehandling fastsætter de nye retningslinjer, at der så vidt muligt skal etableres en ordning, hvorefter politiet og retten godkender ungdomskontrakten, samme dag som kontrakten er underskrevet af den unge.
Når retten har godkendt ungdomskontrakten, skal politiet straks underrette de sociale myndigheder, så de relevante initiativer kan iværksættes snarest muligt. Rigsadvokatens meddelelse fastslår også, at politiet skal følge op på sager, hvor der er fastsat vilkår i forbindelse med tiltalefrafald eller en betinget dom.
Som noget nyt har politiet pligt til at anmode de sociale myndigheder om at redegøre for tilsynet med den unge, når der er forløbet 3 måneder, siden tiltalefrafaldet blev meddelt den pågældende.
Herudover indeholder retningslinjerne bl.a. regler, hvorefter forældrene som udgangspunkt skal underrettes straks, hvis den unge anholdes eller skal afhøres.
Et særligt spørgsmål, som efter min opfattelse også må rejses i relation til beslutningsforslaget,
er målgruppen for det skitserede ungdomsprojekt.
Forslagsstillerne anfører i den forbindelse, at unge, som begår grov kriminalitet, ikke kommer i betragtning til et ungdomsprojekt, men forslaget tager alligevel sigte på bl.a. unge, der risikerer ubetinget fængselsstraf i op til 3 måneder.
grov berigelseskriminalitet, hærværk eller lignende.
Ungdomssanktionen, som blev indført i juli 2001, finder anvendelse på unge 15-17-årige, som har begået grovere kriminalitet, og som derfor risikerer mellem 30 dages og ca. 1 års ubetinget fængsel.
Sanktionen, der fastsættes af domstolene efter indstilling fra de sociale myndigheder, består af et struktureret, kontrolleret socialpædagogisk behandlingsforløb af 2 års varighed, som bl.a. tager sigte på en gradvis udslusning af den unge til en normal tilværelse uden kriminalitet.
Regeringen finder, at der med beslutningsforslaget lægges op til et kortere og mere løst tag i skuldrene på de unge lovovertrædere.
Særlig i de situationer, hvor den unge har begået grov kriminalitet,
er der efter regeringens opfattelse tværtimod behov for at fastholde den unge i længere tid og derigennem sikre, at den pågældende igen kommer på ret kurs.
Hertil kommer, at der efter regeringens opfattelse ikke med rette kan tales om konsekvens, hvis en ung lovovertræder, der i dag ville risikere op til 3 måneders ubetinget fængsel, skal kunne slippe helt uden en anmærkning på straffeattesten.
Regeringen kan tilslutte sig beslutningsforslagets intentioner om ikke at procesliggøre sager mod unge lovovertrædere i unødigt omfang.
Imidlertid indebærer inddragelsen af retssystemet også retssikkerhedsmæssige garantier i forhold til den unge.
Det kan eksempelvis nævnes, at dommeren i forbindelse med ungdomskontrakter påser, at de fastsatte vilkår er rimelige, at de er proportionale m.v., og at dommeren i sager, hvor den unge idømmes en ungdomssaktion, skal godkende de sociale myndigheders forslag til et behandlingsforløb.
Hertil kommer naturligvis den helt grundlæggende garanti, der ligger i, at en dommer vurderer skyldsspørgsmålet.
Derfor kan regeringen ikke tilslutte sig forslagsstillernes tanke om helt at undlade at inddrage retssystemet i de omhandlede sager.
Endelig vil jeg fremhæve, at regeringen i september 2003 har nedsat et ministerudvalg for indsatsen mod unge
kriminelle med henblik på at sikre en fortsat styrkelse af den målrettede og konsekvente bekæmpelse af ungdomskriminalitet.
Ministerudvalget har bl.a. til opgave at følge gennemførelsen af regeringens initiativer mod ungdomskriminalitet og at sikre, at indsatsen er målrettet og effektiv.
Udvalget skal desuden vurdere, om der i lyset af udviklingen i ungdomskriminaliteten er behov for yderligere at styrke indsatsen over for unge kriminelle.
Som jeg nævnte ved gårsdagens behandling af B 117 om sagsbehandlingstider, agter jeg på baggrund af
ministerudvalgets arbejde bl.a. at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal overveje, for hvilke sagsgrupper det kunne være relevant at opstille målsætninger for sagsbehandlingstiden.
Samlet set er regeringen enig i beslutningsforslagets intentioner om en hurtig og konsekvent indsats over for unge lovovertrædere.
Men som det er fremgået, er det regeringens opfattelse, at beslutningsforslagets hovedelementer allerede er indeholdt i andre iværksatte initiativer
, og at forslaget i øvrigt indebærer nogle skævvridninger i forhold til de gældende sanktionsmuligheder over for unge lovovertrædere.