Karen Hækkerup (S), 2005-06-08:
Skriftlig begrundelse
Ministerens egen Forbrugerredegørelse 2004 indeholder et selvstændigt kapitel om problemerne på it-markedet.
Bl.a. fremhæver redegørelsen, at hver 10. forbruger klager over deres pckøb, og at Forbrugerklagenævnet oplevede en klagestigning på ca. 30 pct. på bare et år.
Forbrugerklagenævnets behandlingstid er nu op til 18 måneder i it-klagesagerne.
Forbrugerredegørelsen anbefaler, at branchen selv opretter et privat godkendt ankenævn med henblik på at løse de massive problemer, som branchen selv skaber.
Jeg synes ikke, ministeren var helt klar i mælet.
Når ministeren siger, at sagen skal have sin tid, og vi vil se på det, og vi vil tage det op igen, betyder det så, at ministeren siger ja til at lovgive, såfremt branchen fastholder, at der ikke er grund til at etablere et særligt it-ankenævn?
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at ministeren sagde, at der er tilført Forbrugerklagenævnet flere ressourcer pr. 1. juni i år.
Jeg vil gerne spørge: Er der tilført lige så mange ressourcer, som der tidligere er blevet fjernet fra Forbrugerklagenævnet under den nuværende regering?
For så vidt angår spørgsmålet om at lovgive, tror jeg, vi er enige om, at når vi taler om private ankenævn, er det som udgangspunkt noget, der skal etableres på frivillig basis, og derfor ville det vel være lidt underligt, hvis vi straks efter, at det første møde har været afholdt med branchen, begynder at true med, at nu lovgiver vi osv.
Vi må lige have lov til først at gennemføre forhandlingerne med parterne, Forbrugerrådet på den ene side og de forskellige erhvervsdrivendes organisationer på den anden side, og så evaluerer vi bagefter, om det er lykkedes, eller det ikke er lykkedes.
Det er klart, at hvis det er sådan, at vi vurderer, når de 2 år, vi har givet til at få etableret private ankenævn, er gået, at der ikke er private ankenævn, i det omfang vi ønsker, og brancherne ikke har været villige til det, ligger der selvfølgelig i det, at så kan Folketinget lovgive om det, og på det tidspunkt skal vi så drøfte indbyrdes, om det er en god idé.
Men jeg synes ikke, man skal begynde at true med lovgivning som det allerførste.
Skal jeg forstå ministeren sådan, at man har holdt ét møde med branchen, hvor man har forsøgt at tage en dialog om, hvorvidt man skulle have et it-ankenævn?
Jeg synes ikke, at ét møde lyder af meget, når man ved, at det er en problemstilling, der har været debatteret i årevis, og som Bendt Bendtsen i sin tid, da der kom en ankenævnsreform, startede med at tage op.
Familie- og forbrugerministerens egen forbrugerredegørelse fra 2004 indeholder jo også et helt kapitel, som beskæftiger sig med de særlige problemer på it-området, og hvor det anbefales, at der kommer et særligt it-ankenævn.
Jeg synes, det lyder af meget lidt, hvis man har været så opmærksom på de problemer i årevis, at man kun har afset tid til at holde et enkelt møde.
Det synes jeg er at holde de forbrugere, der i dag køber produkter, som muligvis ikke virker, og som ingen hjælp får, fordi der ingen retssikkerhed er på området, for nar.
Er det ikke rigtigt, at dengang man fik oprettet Teleankenævnet, kom det også først igennem, da man begyndte at snakke om, at lovgivning kunne være en sidste udvej?
Og vil ministeren ikke give mig ret i, at hvis vi nu fra politisk hold siger, at hvis branchen ikke kan finde ud af det, er vi villige til at lovgive, vil det få et it-ankenævn op at stå så hurtigt som overhovedet muligt?
Men det, vi interesserer os for, er at få oprettet et privat klagenævn, hvor disse sager kan blive håndteret, og det er vi gået i gang med, ligesom vi er i gang med drøftelser på andre områder for at få oprettet private klagenævn.
Jeg synes sådan set, at Socialdemokratiet skulle glæde sig over, at der under denne regering for alvor er begyndt at ske noget på dette område.
Jeg tror godt, at brancherne forstår et vink med en vognstang, når vi siger, at efter de 2 år, vi har givet dem, vil vi evaluere situationen, og så kan det selvfølgelig være sådan, at Folketinget beslutter sig for at lovgive, hvis der ikke er sket en tilfredsstillende udvikling.
Men at begynde at true, så man skal sidde og forhandle med en revolver for tindingen, synes jeg måske er lidt voldsomt, når det er frivillige aftaler, vi lægger op til, og det er jo altid bedst, hvis vi kan finde frem til nogle frivillige aftaler på frivillig basis.