Irene Simonsen (V), 2004-01-30:
Jeg skal på vegne af min kollega, fru Inge Dahl-Sørensen, som er forhindret,
læse ordførertalen op: For os danskere er det naturligvis en selvfølge, at børn skal have ret til mad, skolegang og anden udvikling, som der præcist står i FN-konventionen.
Når man hævder, at der er børn over 12 år, der ikke bliver hørt i skilsmissesager, som bliver sat i varetægtsfængsel og bliver mishandlet,
vil jeg da ikke benægte, at det kan ske.
Men det er allerede ulovligt og belagt med sanktioner efter gældende dansk ret, så det er i den forbindelse fuldstændig ligegyldigt, om vi inkorporerer konventionen i dansk ret.
FN's børnekonvention er en af de vigtigste af FN's konventioner, også selv om en stor del af de lande i den tredje verden, der har ratificeret konventionen, desværre ikke overholder den.
Her bør FN og i øvrigt også Danmark og andre vestlige lande gøre en særlig indsats ved at rådgive og lægge pres på de pågældende lande.
Her kan sanktioner og tilbageholdelse af ulandshjælp komme på tale.
FN's børnekonvention er nemlig ratificeret af næsten alle FN-lande, også af Danmark, der lod konventionen træde i kraft i 1991.
Hvorfor kan Venstre så ikke støtte SF's beslutningsforslag om generelt at inkorporere børnekonventionen i dansk ret?
For det første, fordi det er overflødigt, for det andet, fordi forslaget pålægger børn og unge et alt for stor ansvar, og for det tredje, fordi dele af forslaget er vanskeligt eller helt umuligt at gennemføre i praksis.
I Venstre har vi i øvrigt den almindelige holdning, at vi ikke går ind for inkorporering af FN-konventioner.
Hvis vi inkorporerer konventionerne, forskydes magten fra Folketinget til domstolene.
Én ting er, at konventionerne kan påberåbes under retssager.
Noget andet er, at domstolenes magt øges på bekostning af den udøvende og den lovgivende magt.
Det er i strid med grundlovens regler om magtens tredeling.
Der har i fortiden været enkelte uheldige eksempler på dette.
Det vil vi i Venstre kæmpe imod i forbindelse med dette beslutningsforslag.
Uanset at konventionen ikke er inkorporeret her i landet, kan den som nævnt påberåbes ved danske domstole og andre myndigheder.
Danmark har forpligtet sig til at overholde konventionen.
En række danske love og forordninger er ændret, så de overholder konventionen, hvis det ikke allerede var og er tilfældet.
Jeg vil nævne nogle love, hvor der allerede er taget hensyn til konventionen:
Den allervigtigste er måske loven om forældremyndighed og samvær, hvor barnet skal høres, inden der træffes beslutning om f.eks., hvilken af forældrene der skal have forældremyndighed ved skilsmisse
Der er høringsret i lov om social service, altså ved tvangsfjernelse af børn, og der kræves samtykke i love om adoption og navneændring.
Steder, hvor børn er repræsenteret, er f.eks. i skolebestyrelser og elevråd.
Der sker hvert femte år rapporteringer fra den danske regering til FN's Børnekomité om overholdelsen her i landet af konventionen.
Derimod er vi i Venstre imod en generel klageadgang eller beslutningsinddragelse for børn på områder, der ikke har speciel betydning for børn og unge, f.eks. ulandsbistand, miljøpolitik osv. Som allerede nævnt vil jeg ikke afvise, at der kan være andre områder, hvor børn skal have høringsret, når der skal træffes beslutning af betydning for det enkelte barn, og hvor barnet er modent nok til at kunne overskue beslutningen og dens virkninger.