runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Andersen (V), 2003-02-28:
Det er jo lidt sjovt, at forslagsstillerne nu prøver at skyde Venstre i skoene, at vi ikke ønsker skadereduktion, men kun ønsker, at målet må være stoffrihed.
Jeg har skitseret flere gange, at det her jo er med baggrund i flere formål, men vi ønsker bare at sige, at der er en balance i det her, og det er ikke kun et spørgsmål om skadereduktion, det er altså et spørgsmål om, at målet må være at få afvænnet flere narkomaner, og det har vi absolut ikke været gode til i de sidste 10-15 år.
Til fru Line Barfod, som spørger om afvænnede narkomaner.
Der er flere, der har sagt til mig, at de dog er glade for, at der ikke var sådan et fixerum, da de var narkomaner, for så var de aldrig kommet ud af deres stofmisbrug.
Det er også en holdning, der er blandt afvænnede narkomaner, og den synes jeg bare skal med i debatten.
Hvad havde resultatet været, hvis der havde været sådan et fixerum?
De siger: Jamen så havde jeg ikke levet i dag.
Derfor synes jeg, at man skal vurdere begge argumenter, og her er vi så kommet frem til, at vi ønsker at sige, der må være en grænse.
Vi ønsker at få afvænnet folk og få dem ud af stofmisbrug hurtigst muligt.
Derfor skal vi sætte ind med de her gadesygeplejersker.
Men jeg mener bare, at de frivillige organisationer skal have meget større mulighed for at give behandling og give kvalificeret behandling, så folk kan komme ud af deres stofmisbrug og ikke bliver fastholdt i det.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Hr. Hans Andersen taler meget om, at det, vi skal, er at få folk ud af narkomisbrug, og det er der jo ikke én eneste der er uenig i.
Heller ikke i, at det allervigtigste, vi skal gøre, er den store forebyggende indsats for at undgå, at folk overhovedet kommer i gang med et misbrug.
Men det, der er diskussionen i dag, er, når folk er ude i misbruget, og indtil vi får dem motiveret til at gå i behandling, hvilke forhold skal de så leve under?
I dag byder vi dem altså nogle forhold, som betyder, at der er mellem 250 og 350, der dør af det om året, vi byder dem forhold, som er virkelig uværdige og umenneskelige.
Det er godt, at vi har fået en behandlingsgaranti, det har venstrefløjen kæmpet for i mange år, men der skal altså noget til at give menneskelige forhold til narkomanerne, indtil vi får dem ind i behandlingssystemet, og til at motivere dem.
Som hr. Hans Andersen selv sagde, er det vigtigt, at der er nogle, der er i kontakt med dem og kan gøre noget for at motivere dem til at gå i behandling, og sundhedsrum kunne være et godt led i dét.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
Jamen man prøver hele tiden at skyde os i skoene, at det her er det eneste, vi vil, at det at tilbyde sundhedsrum er det eneste, man tror løser alle narkoproblemer i hele Danmark.
Det er der jo ikke nogen af forslagsstillerne her i dag
Jeg har et oplæg fra Socialdemokratiet helt tilbage fra 1996, der beskriver, hvordan man sætter ind med forebyggelse, politimæssig indsats, behandlingsmæssig indsats, og
mange af tingene har man været godt i gang med.
Men det her er et af de områder, som der altså stadig væk ikke har været vilje til.
Jeg synes, det er lidt interessant, at de frivillige organisationer som gadesygeplejerskerne, som Mændenes Hjem, som Reden, hvor man virkelig laver netop skadereduktion, alle sammen har været ude og sige: Vi mener, at sundhedsrum kunne være den rigtige vej for at udvide vores arbejde og vores kompetencer til at hjælpe.
, at det er netop de selv samme frivillige organisationer, hvis kompetencer - det er et meget smukt ord - hr. Hans Andersen vil styrke, at det er de selv samme organisationer, der udbeder sig retten til også at kunne tilbyde sundhedsrum?
Hans Andersen (V), 2003-02-28:
Til fru Line Barfod: Der er flere formål her, og et af formålene er skadereduktion.
Et andet formål er, at vi ønsker at nedbringe antallet af mennesker, der er afhængige af narkotika.
Jeg har bare signaleret, at hvis de frivillige organisationer fik en større kompetence, kunne de jo ud over, som gadesygeplejersken, der i dag foretager en skadereduktion, også mange gange i dialogen få stofmisbrugeren videre i behandling.
For det er jo mange gange det, der skal til, for at man kan komme ud af det.
Man skal i behandling flere gange og helst på de behandlingssteder, som har en høj kvalitet, for der er væsentlig forskel på dem.
Og hvad Venstre i Borgerrepræsentationen i København mener, skal jeg ikke kommentere yderligere.
Vi har i hvert fald her, Venstre i Folketinget, den holdning, som jeg har tilkendegivet flere gange, at det her jo ikke kun er et formål om skadereduktion, men vi mener, at der faktisk er flere mål, vi skal forfølge.
Derfor har vi anlagt den holdning, som vi nu har.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Jeg er helt enig med hr. Hans Andersen i, at de sygeplejersker og andre medarbejdere, der er på gaden, og som har kontakt med en del narkomaner og andre hjemløse, gør et stort stykke arbejde.
Men det arbejde, de gør, er jo i høj grad skadereduktion.
De hjælper nogle af de mennesker, der har fået sygdomme, de hjælper dem med at få noget at spise og behandler dem.
Det er det arbejde, vi gerne ønsker udvidet ved at give mulighed for, at det ikke kun skal foregå på gaden og i en rullende ambulance, men at de også kan blive inviteret indenfor, især om vinteren, når det er koldt, at de så kan få lov at komme ind og sidde i et varmt rum og være dér.
Og det er det, vi spørger, om man ikke kan få lov til at lave et forsøg med, hvordan det ville gå.
Så er det, jeg ikke helt kan forstå, om hr. Hans Andersen ville være mere åben over for forsøget, hvis det var en frivillig organisation, der stod for det, end når det er samtlige partier i Københavns Kommune bortset fra De Konservative, som ønsker at gennemføre et sådant forsøg.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Det her handler ikke om højre og venstre, men om etik og humanisme.
Altså udgangspunktet for det her er, at i slutningen af år 2001 vedtog Københavns Borgerrepræsentation med Venstre - Venstre er med i det, de eneste, der står uden for, er De Konservative - at man gerne ville have sådan nogle fixerum.
Det, de beder om, er de juridiske og politiske godkendelser.
Gør det indtryk på Venstres ordfører, hvad Venstre i Københavns Borgerrepræsentation, der egentlig er tættere på problemstillingen, mener om denne sag?
Hans Andersen (V), 2003-02-28:
Til hr. Kamal Qureshi, der spørger om det med sprøjter og fixerum.
Hvis man kun havde det formål, at det skulle være skadereducerende, og at det var det eneste, vi arbejdede med i Danmark i forhold til stofmisbrugere, kunne man jo tale om det.
Men det skulle ikke gerne være det eneste formål, vi havde.
Vi skulle også gerne være enige om at bekæmpe brugen af narkotika, og at det er balancen derimellem, man må se på.
Til fru Sophie Hæstorp Andersen, der spørger til de frivillige organisationer.
Jeg tror på, at de frivillige organisationer kan være bedre til at opbygge tillid i forhold til stofmisbrugerne.
Den tillid kan godt skabes og skabes jo i og for sig ikke kun ved at sætte et fixerum op, men skabes i den daglige dialog med stofmisbrugerne og skabes måske ved hjælp af de her gadesygeplejersker, vi har i dag, som jo efterhånden har opbygget et godt og tillidsfuldt forhold til en lang række stofmisbrugere, især blandt de hårdest ramte.
Til fru Line Barfod.
Igen, jeg forestiller mig, at de frivillige organisationer går ind og, netop som jeg lige har skitseret, kan gøre en større indsats.
Måske skal de også have større kompetence i forhold til at henvise til behandling.
For det kan jo være, at det er dér, barrieren er, at de frivillige organisationer ikke føler, at de har værktøjer nok til at få disse stofmisbrugere ud af deres misbrug.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Hr. Hans Andersen talte om, at i stedet for at lave nogle sundhedsrum skulle vi have større fokus på det frivillige arbejde.
Jeg er blevet lidt i tvivl, om det betyder, at Venstre sådan set ville støtte sundhedsrum.
Hvis vi sagde, at i stedet for at tage imod Københavns Kommunes tilbud om, at de vil betale for forsøget med et sådant sundhedsrum, var det en frivillig organisation, der sagde, at de mente, at det var væsentligt for at kunne udvikle deres frivillige arbejde, at de fik lov at lave
sådan et forsøg.
Ville Venstre så være positivt indstillet, hvis det bare var en med en anden kasket, der stod for forsøget, og at det er det, at vi foreslår at give Københavns Kommune tilladelse til at lave forsøget, der er problemet for Venstre?
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Jeg opfatter de lande, der har indført fixerum eller sundhedsrum, som nogle, der er ét skridt foran os.
Jeg forstår ikke, Dansk Folkepartis ordfører siger, at de har opgivet kampen og har smidt håndklædet i ringen.
Det har ordføreren sagt flere gange.
Det vil jeg gerne have dokumentation for.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
Hr. Hans Andersen mener, man skal styrke de frivillige organisationer til at gøre noget godt for stofmisbrugerne, og det er jeg ikke uenig i.
Men jeg tror, man skal være meget opmærksom på én ting, og det er, at de frivillige organisationer, vi har i dag, f.eks. Reden og Mændenes Hjem, allerede i dag har store problemer med at opnå kontakt og opbygge tillid til stofmisbrugerne af den simple årsag, at de hele tiden skal smide dem ud på gaden, hver gang stofmisbrugerne gør det, som man nu engang gør, når man er stofmisbruger: man skal indtage sine stoffer.
Det vil sige, at hver gang en frivillig organisation prøver at opbygge tillid og opbygge tillid og opbygge tillid, skal man hele tiden lukke sine øjne for, at grunden til, at man prøver at opbygge tillid til vedkommende, jo faktisk er, at vedkommende er stofmisbruger.
Man skal sige til vedkommende: Vi kan godt tale sammen, vi kan godt tale sammen om dine problemer, men i det øjeblik, du har abstinenser igen, så er det ud på gaden, det er væk, du kan ikke være her.
Til sidst vil jeg bare gerne spørge: Hvad er forskellen på uddeling af sprøjter og sundhedsrum, når uddeling af sprøjter juridisk vel egentlig er medvirkende til stofmisbrug?
Politiet kan også stille sig op ved uddelingen af sprøjter og tage folk, og sprøjter må vel forventes at medføre handel plus indtagelse af stoffer.
Hvad er forskellen?
Birthe Skaarup (DF), 2003-02-28:
Til fru Sophie Hæstorp Andersen: Det, jeg prøvede at sige før, det var, at vi ønskede nogle bedre behandlingsmuligheder.
Ingen tvivl om, at de, der indtager narkotika via sprøjter, har nogle store problemer.
Vi har set dem, store sårproblemer osv. osv.
Det er slet ikke det, vi snakker om.
Det, vi snakker om i Dansk Folkeparti, er, at vi vil prøve at få fat i de mennesker og give dem nogle tilbud.
Derfor har vi spurgt socialministeren, hvad det er, der mangler af tilbud på de her områder, og vi har fået opremset en masse gode tiltag, der er lavet.
Men der er altså et tomrum, hvor vi ikke når disse hårdt belastede misbrugere.
Og det er dér, vi siger: Lad os afvente den rapport, der kommer, lad os se, om der er mere i den rapport.
Og vi blander det ikke sammen i én muddervælling, vi tager bare stilling til, at det ikke er Dansk Folkepartis politik at lave fixerum eller sundhedsrum.
Så til hr. Naser Khader: Norden mod Narkotika har netop opremset en masse tiltag, hvor de går ind på denne lobbyvirksomhed, der udøves fra de forskellige grupper.
Og det er også det, vi går imod.
Hvis hr. Naser Khader ikke har fået Norden mod Narkotikas resolution fra deres årsmøde i København, vil jeg meget gerne overbringe hr. Naser Khader den.
Heri opremser de netop de ting, som jeg har nævnt.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2003-02-28:
Men det er bare ikke det eneste, det er ikke alle, der er motiveret for at komme i behandling, det må vi indse.
Og der er også folk, der har prøvet behandling mange gange og stadig ikke kommer ud på den anden side, måske fordi de er psykisk syge eller har så store problemer, at det kan være svært at se et liv uden stoffer i øjnene, og de folk skal også hjælpes.
: Vil det så sige, at fru Birthe Skaarup mener, at de pårørendegrupper, der støtter indførelsen af sundhedsrum, har økonomiske interesser i det og er støttet af narkotikaindustrien og rockerne måske? Jeg synes, det lyder meget, meget interessant, og kunne godt tænke mig, at det var noget, man kiggede lidt på så.
For det ville jeg i hvert fald synes var at mistænkeliggøre enormt mange mennesker, der har store problemer, fordi deres pårørende har været udsat for narkotikamisbrug. Så vil jeg godt høre, hvad det er for en rapport, man vil afvente fra Socialministeriet.
Vi har lige fået en rapport her sidste år fra Sundhedsministeriet om indsatsen for de hårdest belastede narkomaner.
Hvor mange rapporter mere skal vi have?
Må jeg ikke bare sige, at selv om jeg selvfølgelig er ked af, at Det Konservative Folkeparti i dag ikke kan støtte det her forslag, vil jeg bare kvittere og sige tak for en sober tale.
Jeg husker nemlig tidligere ordførere, der mente ting som, at hvis man kunne behandle narkomaner med heroin, altså det er i en helt anden sammenhæng, så skulle man også behandle alkoholikere med snaps.
Så tak for det; tak for en sober debat.
Tove Videbæk (KRF), 2003-02-28:
Hr. Kamal Qureshi nævner nogle par, som ikke ønsker at få børn.
Jamen hvad er så problemet?
Så har de jo i hvert fald ikke brug for kunstig befrugtning.
Så var det den her sag med ligeberettigelse igen.
Altså den her sag med kunstig befrugtning og homoseksuelle par ser jeg på på den måde, at det er en kamp om voksnes ligeberettigelse, det er en kamp om voksnes rettigheder, det er nogle voksne, der mener, de har krav på noget, som alle andre har, selv om de ikke naturligt har mulighed for det.
Det er altså noget med, at man vil.
Jeg ser det her som en rettighedskamp meget mere, end at det har noget med børn at gøre; jeg ser børnene som noget sekundært.
Det er sådan, jeg ser på det.
Ja, det gør de, og det skal vi som samfund jo ikke blande os i, men dér, hvor vi vil blande os, er, hvor vi siger, at når vi som samfund stiller en mulighed til rådighed - altså muligheden for kunstig befrugtning - så har vi også pligt til som samfund at sætte nogle rammer op omkring et sådant tilbud, så det bliver det bedste udgangspunkt, den bedste opstartsstilling for et barn, og der ved vi, at det bedste udgangspunkt, den bedste opstart for et barn er, at der er både en mor og en far.
Vedrørende tiltag mod skilsmisse vil jeg sige: Nej, vi vil selvfølgelig ikke lave forbud mod skilsmisse eller noget i den retning, men det, vi gerne vil som Kristeligt Folkeparti, er at give tilbud om parrådgivning, for der er
faktisk rigtig mange par, der gerne ville have noget rådgivning, når der begynder at blive knas i ægteskabet eller i parforholdet, og så er det ikke muligt for dem
De kan først få rådgivning, når det kommer dertil, hvor de faktisk står lige før skilsmissen, og det mener vi er uhensigtsmæssigt.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-02-28:
I går var det alkohol, alkoholvaner og også lidt om alkoholmisbrug, vi diskuterede.
I dag er det så narkomisbrug, som for de hårdest belastede betyder en elendighed så stor, at det gør ondt på enhver, der kommer i nærheden af det.
Den smerte, det må give en mor og en far at se deres barn gå til grunde som narkoman, kan ingen sætte sig ind i.
Nu taler jeg om en mor og en far, men der er selvfølgelig også mange andre pårørende til narkomaner.
Både her i Folketinget og i store dele af samfundet er der bestræbelser på at stoppe eller mindske narkomisbruget.
Mange tiltag har været brugt, men vi har til gode at finde de helt rigtige metoder.
Når Socialdemokratiet nu foreslår, at der skal kunne etableres fixerum eller sundshedsrum for stofmisbrugere for at lette en ganske lille smule på stofmisbrugernes kummerlige vilkår, er det helt sikkert ud fra et ærligt ønske om at række en hånd ud til mennesker, der er i dyb nød.
Alligevel kan vi i Det Konservative Folkeparti ikke støtte beslutningsforslaget.
Vi mener, at det, uanset alle de betingelser forslagsstillerne stiller, er et - ganske vist lille bitte - skridt i retning af en legalisering af narko.
Jeg vil godt sige, at der er ikke noget i de her problemstillinger, der er sort eller hvidt, der er mange argumenter både for og imod, men hos mig og hos Det Konservative Folkeparti falder overvejelserne altså ud til den side, at vi ikke kan støtte forslaget.
At det er et meget vanskeligt spørgsmål, også for dem, der er tæt på problemerne, understreges af, at to organisationer, som begge er pårørendeorganisationer, har forskellige holdninger til fixerum eller sundshedsrum.
I hvert fald så vidt jeg har kunnet orientere mig, er Landsforeningen for Human Narkobehandling for fixerummene, mens Landsforeningen af Pårørende til Stofmisbrugere har skrevet til Folketingets medlemmer og på det kraftigste advaret imod oprettelsen af fixerummene.
Men som allerede sagt er mine afvejninger af for og imod faldet ud til den side, at jeg og Det Konservative Folkeparti
ikke kan støtte forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2003-02-28:
Det er en alvorlig beskyldning, at fru Line Barfod siger, at jeg har beskyldt Reden for at udøve lobbyvirksomhed.
Det har jeg ikke gjort.
Jeg tror ikke, fru Line Barfod har hørt efter.
Hvorom alting er, så står der bag kampagnen, som jeg netop har redegjort for, det internationale netværk ICN, som foreløbig tæller 126 organisationer fra 32 lande.
Også danske organisationer er med.
Jeg kan nævne Brugerforeningen, Hampepartiet og Foreningen til Udvikling af Rusmiddelpolitiske Alternativer.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
Det er muligt, at Dansk Folkeparti synes, det er en fordrejning, når man fremfører det, man opfatter som sandheden, og fremfører sine politiske holdninger.
Det må Dansk Folkeparti jo så mene som de vil.
Men i forhold til beskyldningerne om lobbyisme kan jeg forstå, at fru Birthe Skaarup nu trækker i land.
Jeg håber, det kan føre til, at fru Birthe Skaarup næste gang vil give en undskyldning og sige, at hun ikke mener, at Rådet for Socialt Udsatte, Reden og andre, der støtter, at vi gør en indsats for at nedbringe antallet af narkodødsfald, gør det, fordi de er påvirket af lobbyister fra narkobagmændene. Når man taler om lobbyister, må man jo sige, hvem det er, de udøver lobbyvirksomhed over for, hvem det er, de har påvirket til at have de holdninger.
Jeg forlanger ikke, at fru Birthe Skaarup skal komme med dokumentation.
Jeg forlanger bare, at vi får en konkretisering af, hvem det er, den lobbyisme er udøvet over for.
Hvem det er i denne debat, der har ladet sig påvirke af lobbyisterne, og som går ind for sundshedsrum, fordi de støtter narkoindustriens interesser, for det er en alvorlig beskyldning.
Birthe Skaarup (DF), 2003-02-28:
Selvfølgelig er det demokratiets vilkår, at vi lytter til hinanden her i Folketinget.
Det har jeg ikke sagt at det ikke er, men jeg har talt om Enhedslistens retorik, der fordrejer tingene.
Det er de eksperter i, og det var det, jeg påpegede.
Det er jeg fuldstændig overbevist om findes.
Line Barfod (EL), 2003-02-28:
At fru Birthe Skaarup ikke bryder sig om at høre på Enhedslisten, er ikke noget nyt, men sådan er demokratiets vilkår.
Vi mener faktisk, det er vigtigt, at vi kan høre
alle former for holdninger her i Folketinget, og vi lytter også til, hvad Dansk Folkeparti jævnlig siger her fra talerstolen.
Men i forhold til spørgsmålet om lobbyister er det altså en alvorlig beskyldning at komme med, at nogle skulle gå ind for fixerum eller for andre tiltag på narkoområdet på grund af narkoindustriens lobbyister, og fru Birthe Skaarup er nødt til enten at fremlægge noget mere konkret om, hvem det er, disse lobbyister skulle have påvirket til at have den holdning, eller også give en undskyldning til Rådet for Socialt Udsatte, Reden og alle de andre, som støtter, at man gør noget for at nedbringe det store antal af narkodødsfald.
Fru Birthe Skaarup fremturer med sine meget grove beskyldninger mod adskillige partier her i Folketinget plus diverse organisationer, herunder Rådet for Socialt Udsatte, Reden og andre, om, at de skulle være i lommen på narkoindustrien, og at man skulle have den holdning, at man ønsker at forhindre narkodødsfald, fordi man gerne vil hjælpe store kriminelle narkobagmænd.
Det synes jeg er nogle alvorlige beskyldninger, og fru Birthe Skaarup må komme med noget mere konkret.
Så vil jeg høre, om fru Birthe Skaarup også mener, det gælder hendes egne partikolleger i Københavns Borgerrepræsentation, som sidste år stemte for, at der skal indføres et sundhedsrum i Københavns Kommune.
Er det så også, fordi de er i lommen på den internationale narkoindustri?
Birthe Skaarup (DF), 2003-02-28:
Lige til hr. Naser Khader
først om lobbyister, der er interesserede i at få oprettet et sundhedsrum: Som jeg sagde før, er der en stærk narkotikaindustri bag det her for at få solgt narkotika i det her land.
Det er da åbenlyst for enhver.
Vi har frie grænser, folk bliver taget den ene gang efter den anden med store vogne fyldt med narkotika.
Det er da fuldstændig klart, at der er nogle, der har interesse i, at der er nogle i det her land, der har behov for narkotika. Det er derfor, jeg siger, at jeg levende kan forestille mig, at et fixerum - lad os sige det skulle ligge inde på Halmtorvet, eller hvor det skulle ligge her, det skal jo nok være i den indre by - bliver omringet af forhandlere, der vil sælge til disse stakkels mennesker, der har behov for narkotika.
Jeg ønsker det ikke, men jeg synes, vi skal tage det med i betragtningerne.
Med hensyn til hr. Kamal Qureshis spørgsmål, om fixerum udelukker afvænning på andre niveauer: Det gør det selvfølgelig ikke, men fixerum vil vi ikke i Dansk Folkeparti være med til.
Vi vil lave de sociale tiltag; vi vil lave en opfølgning, så folk kan blive afvænnet.
Naser Khader (RV), 2003-02-28:
Jeg synes faktisk, det er nogle alvorlige påstande at komme med om lobbyister og lobbyvirksomhed og økonomiske interesser.
Altså sundhedsområdet er det område, hvor der er
rigtig mange lobbyister, men jeg har endnu ikke mødt nogen, der skulle have økonomiske interesser i, at der blev oprettet et sundhedsrum. Kan fru Birthe Skaarup ikke være lidt mere konkret.
Hvem er de lobbyister?
Kamal Qureshi (SF), 2003-02-28:
Jeg vil gerne høre fra fru Birthe Skaarup: Er det sådan, at de tilbud, som fru Birthe Skaarup refererer til, som er gode tilbud til narkomanerne, nemlig at de kan komme et sted, hvor de kan få nogle ordnede forhold og få mulighed for afvænning, udelukker et fixerum eller et sundhedsrum?
Det her er jo netop et forsøg på at få fat i nogle af de mest afhængige narkomaner for netop at få dem i tale for at kunne få dem til at tage imod nogle andre tilbud, som kan føre til en afvænning.
Men i det øjeblik man ikke har en dialog med dem, er det svært at give dem et tilbud, for de er ikke i kontakt med det offentlige.
Vil fru Birthe Skaarup kommentere, hvorvidt det ene udelukker det andet?
Birthe Skaarup (DF), 2003-02-28:
Jeg efterlyser nogle tiltag, der kan få fat i de hårdest belastede narkomaner.
Det er ikke lang tid siden, man lavede det samme på alkoholområdet, hvor man fik fat i nogle af de hårdeste alkoholikere.
De er utrolig glade.
Der er lavet 31 tilbud på Fyn for netop denne her gruppe, og de er så kistelykkelige over, at de er kommet ind i ordnede forhold.
De får en ren seng, de får rent tøj, de får noget mad, der er nogle mennesker, de kan tale med, de får den sociale opbakning, som er så utrolig vigtig.
Jeg vil blive ved med at tro på, at det er den vej, vi skal gå.
Vi skal ikke være med til at lave fixerum.
Vi skal ikke være med til at legalisere narkotika.
Det bliver ikke med Dansk Folkepartis stemmer overhovedet.
Hvad angår lobbyvirksomhed, som hr. Naser Khader påpeger, er det helt klart en udtalelse, der er kommet fra Norden mod Narkotika, hvori det faktisk hedder, at i det seneste års tid har der været en aggressiv lobbyvirksomhed rettet mod politikere og medier, som har til formål at vinde gehør for ændring af FN's narkotikakonventioner i en narkotikaliberal retning.
Det, forslaget her går ud på, er jo faktisk, at hvis vi kan få ændret de her ting via det her forsøg, så er det den vej, vi skal gå.
Vi vil ikke være med til det i Dansk Folkeparti, og jeg håber heller ikke, at der bliver flertal
for det her i Folketinget.