runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Ja, det er jo tæt på en indrømmelse, kan man sige, som når den dømte får et reb at støtte sig ved.
Men jeg forstår, at bortset fra det punkt, som vi jo vender tilbage til senere - derfor har jeg ikke brugt så meget tid på sygehusdelen i den her debat - bortset fra det punkt, som vi har haft svært ved at se som noget, der overhovedet ligner nogen form for indrømmelse, men nærmest det modsatte, kan hr. Knud Erik Kirkegaard heller ikke finde noget, der svarer til de råd, Socialdemokratiet har givet. Derfor bliver der jo behov for, hvis vi skal finde hinanden, og det er vores målsætning, som jeg også forstod var Det Konservative Folkepartis målsætning, at regeringen
skal være i stand til at udvise betydelig spændstighed.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, om vi kan regne med, at Det Konservative Folkeparti i hvert fald ikke vil være stopklodsen for, at den spændstighed kan udvises fra regeringens side, så der kan skabes et bredt flertal for et grundlag, vi alle sammen kan stå bag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nu er det jo sådan, at vi altid begejstres, når vi ser et godt oplæg, og det tror jeg også Socialdemokratiet gør, når de rigtig for alvor får sat sig ind i, at det oplæg, som regeringen er kommet med, faktisk er utrolig gennemarbejdet.
Jeg har haft en del drøftelser med kommunalfolk i de sidste dage.
Nogle kan godt lide det, det er de fleste.
Nogle er lidt skeptiske.
Men alle har over for mig givet udtryk
for, at det er et virkelig gennemarbejdet oplæg.
Det, der sker nu i processen, er selvfølgelig, at Socialdemokratiet har nogle betænkeligheder på det ene område og det andet område og det tredje område.
Og der tror jeg på, at de forhandlinger, vi har, vil bringe en sådan klarhed over, at det faktisk er et kvalitetspræget oplæg, at man også i Socialdemokratiet vil kunne blive fyldt med begejstring.
Jeg vil så sige, at der er et helt afgørende punkt, hvor vi fra Det Konservative Folkeparti har bøjet os for et socialdemokratisk synspunkt, et helt afgørende synspunkt, nemlig direkte valg til sygehusregionerne.
Ole Stavad (S), 2004-05-05:
Jeg forstår, at hr. Knud Erik Kirkegaard på Det Konservative Folkepartis vegne nærmest er begejstret.
Det er jo en herlig ting.
Så slutter hr. Knud Erik Kirkegaard med at sige, at han har svært ved at forstå, at vi andre ikke deler begejstringen.
Der vil jeg godt bede om en lille smule
vejledning fra hr. Knud Erik Kirkegaard om, hvor han mener, at begejstringen fra Socialdemokratiets side skal findes i oplægget. Nu har vi jo haft fornøjelsen af at mødes også til debatterne ude i landet, ja, jeg har endda haft lejlighed til at være med i en debat sammen med hr. Knud Erik Kirkegaard på det konservative stormøde med kommunalpolitikere m.v., så hr. Knud Erik Kirkegaard kender de socialdemokratiske synspunkter, og jeg har ikke kunnet finde punktet, hvor regeringen har ment, at man overhovedet har villet lytte til de synspunkter, vi har givet udtryk for.
Så når hr. Knud Erik Kirkegaard ikke synes, at vi har udvist den tilstrækkelige begejstring, kan jeg så ikke få en vejledning i, hvor den ligger for mig?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Er der ikke flere, der vil stille spørgsmål?
Vi er jo blevet beskyldt for i anden sammenhæng at stemme for ganske mange budgetter rundtomkring i kommunerne og også i
nogle amter, og jeg kan da se, at der i en del af de budgetter faktisk er afsat bevillinger til kulturlivet. Så i et eller andet omfang har vores folk åbenbart ude lokalt vurderet, at de ville stemme for bevillinger til museer eller til kulturarrangementer eller lignende.
Det er et lokalt valg, det er ikke noget, jeg her fra Folketingets talerstol skal sætte mig til dommer over.
Jeg er helt tryg ved, at man lokalt finder ud af, hvad man lokalt vil gøre. Det, vi tager stilling til herindefra, er selvfølgelig, i hvilket omfang vi mener staten skal yde bidrag til et aktivt kulturliv, og det gør vi jo på alle mulige ledder og kanter.
Bjarne Laustsen (S), 2004-05-05:
Jeg ville bare gerne have at vide, om Dansk Folkeparti har taget nogen som helst initiativer for at styrke det lokale kulturliv, bare ét eksempel.
Én ting er, hvordan man har stemt til de ting, andre har gjort, men nu spørger jeg til Dansk Folkepartis kulturpolitik, og om man har fremlagt nogle forslag ude i lokalområderne.
Det, jeg frygter, er jo, at hvis man ikke har nogen til at tage sig af det brede, så bliver det bare sådan, at det er staten, der har en kulturpolitik og nogle ting i hovedstaden og i de store byer.
Det, jeg spørger til, er det lokale kulturliv, og der vil jeg gerne høre, hvordan Dansk Folkeparti vil klare det uden regionerne.
Det er det, spørgsmålet drejer sig om.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Hvordan folk stemmer i en konkret sag, må man spørge de pågældende om.
Jeg kan jo ikke stå og sige, hvordan en socialdemokratisk repræsentant eller en DF-repræsentant i en given kommunalbestyrelse eller i et amtsråd vil vurdere en konkret ansøgning om en kulturbevilling.
Det kommer jo nok an på, hvor presset man synes man er på økonomien.
I nogle situationer vil vi anbefale, at pengene bruges på de ældre, frem for på et givet kulturtilbud, men sådan kan vi jo vurdere de politiske ting forskelligt.
Jeg har svaret tidligere også i forbindelse med kulturen, at jeg ikke ser det store problem i, at vi ikke har
Jeg mener sagtens, at kommunerne kan tage sig af det, og i det omfang det er kommunegrænseoverskridende, jamen så må kommunerne løse det ved at kigge over grænsen og tale med nabokommuner om i fællesskab at understøtte et kulturtilbud.
Bjarne Laustsen (S), 2004-05-05:
Jeg ville gerne spørge Dansk Folkeparti og hr. Kristian Thulesen Dahl om kulturen og om, hvordan det kommer til at hænge sammen i Dansk Folkepartis optik, når man mister regionerne.
Hvem skal så være lokomotivet, hvem skal trække kulturen ude i de lokale områder?
Jeg har set på, hvad Dansk Folkeparti har foreslået, Dansk Folkeparti har jo også enkelte repræsentanter ude i de lokale byråd.
Hvordan ser initiativerne ud fra Dansk Folkeparti og de lokale repræsentanter, man har derude, for at stemme for bevillinger til kulturen og understøtte de aktiviteter, der foregår derude lokalt?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Jamen hvis man løber i rundkreds, er der ikke nødvendigvis nogen, der kan se, hvem der løber efter hvem.
Men sagen er, at det egentlig er noget værre vås, hr. Vernersen gør sig til talsmand for her.
At det, at man alene diskuterer, hvor bemyndigelsen til at træffe beslutninger om, hvor en given ting skal ligge, skulle medføre en øgning af nogle ressourcer ét sted og nogle nedlæggelser af nogle andre eller noget helt tredje, er der jo ingen, der kan sige.
Hvis vi virkelig kigger sagligt på det, så er det jo sådan, at hvis man følger vores tanker og laver et statsligt sygehusvæsen, så kan det jo lige præcis få den modsatte effekt.
Selvfølgelig kan man det, hvis det er et statsligt sygehusvæsen, og det er os, der har kompetencen.
Så hr. Vernersen er givet ude i nogle konklusioner om, hvad en socialdemokratisk regering ville gøre, hvis de fik magten og havde muligheden for at gøre på sygehusområdet, som de ville.
Dem behøver vi jo ikke at dele.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-05-05:
Det er jo rigtigt, at det er fire folketingsmedlemmer, men det er også indholdet af det, man siger, nemlig at det er en afvikling af disse regioner.
Det synes jeg måske også, at hr. Thulesen Dahl skulle have lyttet lidt til.
Det problem, der også er i det, er jo, at nu får man sådan en sygehusmodel, som helt givet vil betyde en centralisering.
Det står der også i oplægget.
Og hvad medfører sådan en centralisering?
Det må jeg spørge hr. Thulesen Dahl om.
Det medfører vel, det må hr. Thulesen Dahl vel være enig i, at disse mange regionale sygehuse, der i dag varetager 90 pct. af opgaverne, udtyndes, fordi specialerne flyttes til det centrum, der nu måtte være, hvad enten det er Aalborg, Århus, eller det er Fyn.
Det betyder, at de regionale sygehuse som Viborg, Holstebro, Herning og videre nedover udtyndes for opgaver.
Så vil de også blive udtyndet for personale, og så bliver der altså ganske små sygehuse tilbage.
Jeg synes faktisk, at man burde gå lidt dybere ned i det her og vurdere konsekvensen, i stedet for, som man også oplever i denne her sag, at hr. Thulesen Dahl bare løber i halen på Venstre og De Konservative.
Nu har jeg forstået det sådan, at hr. Kristian Thulesen Dahl stort set er tilfreds med oplægget, sådan som det ligger.
Gør det slet ikke indtryk på hr. Kristian Thulesen Dahl, når fire Venstrefolketingsmedlemmer så sent som den 20. april, for 15 dage siden, skrev det, som jeg tidligere citerede, nemlig at det ville være skadeligt for Vestjylland, og dermed også for Sønderjylland, for Bornholm, for Lolland-Falster, for Vestsjælland, hvis man lægger sådan en model frem, som der lige præcis er blevet lagt frem her?
Man skriver her, at man ikke skal forvente, at resultater skabes fra København.
Endvidere skriver man, at regionerne, der kun er sygehusregioner, vil være den sikre vej mod koncentration østpå og afvikling af de ydre regioner som Nordjylland, som Vestjylland, som Lolland-Falster, som Vestsjælland.
Det må da gøre et vist indtryk, at folk ser på det på den måde.
Og det er jo altså kolleger til hr. Thulesen Dahl og til mig her i Folketinget, nemlig fru Hanne Severinsen, det er hr. Jens Kirk, det er hr. Søren Gade, der nu er forsvarsminister, og det er hr. Christian Lund Jepsen, der så præcist beskriver det her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2004-05-05:
Jeg har ikke sagt, at alle skal revisiteres, vil jeg gerne sige til fru Anne Baastrup.
Jeg har sagt, at det er ganske normalt i et forløb.
Når man sidder i en kommunalbestyrelse eller i børne- og kulturudvalget, eller hvor man nu forholder sig til en given sag, hvor den bliver bragt op i det kommunale system, og man forholder sig til, at her har vi altså et ungt menneske, som nu skal ind på sådan en institution, så er det jo lige så naturligt, at man også hele tiden vurderer, hvornår man kan bringe den person tilbage i den eksisterende folkeskole igen. Hensigten er jo ikke, at man permanent er på en institution for vidtgående specialundervisning.
Hensigten er, at man får de redskaber og bliver hjulpet i den periode, hvor det er nødvendigt.
Men man må da hele tiden vurdere den unges muligheder for lige præcis at have tilegnet sig de ressourcer, der skal til for at kunne klare sig på de vilkår, der i øvrigt gælder.
Det må da være det, der hele tiden er målsætningen.
Ellers er der et eller andet, jeg fuldstændig har misforstået om SF's holdning til det.
Vi skal jo selvfølgelig altid på et eller andet niveau sikre, at der er et tilstrækkeligt udbud til de børn på det her område.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-05:
Det kommer bag på mig, at Dansk Folkeparti mener, at samtlige børn, der er i et specialundervisningstilbud, nu skal revisiteres med henblik på at vende tilbage til den folkeskole, som ikke kan rumme dem.
Det kommer bag på mig.
Det, der så er problemet for den her kommune, der har en institution, hvor de ikke selv har anbragt børn - og det kan jo godt være meget små kommuner i Dansk Folkepartis optik - er, at sådan en kommune på 6.500 indbyggere kan have en institution på 15 pladser, hvor hver enkelt plads koster måske 1 mio. kr.
Hvis den kommune har to tomme pladser, kan man stå i en situation, hvor det i virkeligheden koster i størrelsesordenen et procentpoint i skatten.
Har hr. Kristian Thulesen Dahl forståelse for, hvilke problemer der ligger i det for en lille kommune - og den kan for min skyld også godt være på 30.000 indbyggere - der skal drive en institution?
De har ikke et eneste barn i den der institution, og samtlige de ansatte, der er der, kommer fra andre kommuner.
Hvorfor skulle den kommune så drive den institution videre?
Når man samtidig, som hr. Kristian Thulesen lægger op til, har med i billedet, at alle skal revisiteres med henblik på at komme tilbage til egen skole.
Karen J. Klint (S), 2004-05-05:
Jeg takker for svaret, for så er vi i hvert fald i nærheden
af, at den kattelem måske ikke lukker op for et tocifret antal kommuner, men kun for nogle færre kommuner. Jeg har ikke hørt nogen i oppositionen tale imod, at vi skal have et nyt strukturkort for Danmark, så jeg synes ikke, at ministeren har ret, når han siger, at vi måske bare vil have sådan en lille forenkling af det med lidt færre amter, lidt færre af det ene og det andet.
Der er faktisk også nogle, der har puttet visioner ind i nogle modeller.
Vi kan bare ikke genkende dem, og vi kan ikke genkende, at nogle af de signaler, der har været sendt fra de forskellige partier i oppositionen, er nået frem. Der er i hvert fald ikke taget højde for dem i det forhandlingsudspil, som ligger i de fine blå bøger.
Når regeringen kommer med et forhandlingsudspil, har man så satset alt på ét kort bare for at få os til at løbe med? Vi er jo også interesseret i et bredt forlig.
Så er det, ligesom når militæret hellere vil brænde benzinen af for at få noget til næste år.
Har man puttet så mange negative ting
ind i det her for at presse os til det yderste for at gå med til et eller andet?
Er det ren strategi, der ligger i det?
Hvor realistisk er det, og hvor stålsat er man på det?
Line Barfod (EL), 2004-05-05:
Nu er det ikke mig, der har fremmanet privatiseringsspøgelset.
Det er sådan set Venstres politiske ordfører, hr. Jens Rohde, der har været ude at sige, at det er en væsentlig del af formålet, og Falcks direktør udtaler til Ritzau i dag, at de glæder sig til at få nogle større enheder, så bliver det nemmere at komme ind på markedet.
Men for at holde fast i det her med den entydige offentlige forvaltning, så kan jeg forstå, at det sådan set ikke ligger i regeringens udspil.
Det er noget, man håber på at kommunerne vil komme med bagefter.
Så alt det, man forsøger at sælge reformen på, at det bliver en klar forenkling for borgerne, ligger altså slet ikke i den her reform.
Det er noget man håber på kommer bagefter.
Så er der spurgt fra mange sider om denne ene dør, som folk skal ind ad, og nogle har talt om kvikskranker og andet, og derfor vil jeg bare høre, om De Konservative har en jobbeskrivelse for den medarbejder, der skal stå der i kommunens kvikskranke, og som skal være den ene indgang for den, der har et handicappet barn, for den, der lige er blevet skilt, for den, der lige er blevet arbejdsløs, for den, der gerne vil starte en ny virksomhed, for den, der har et problem med sit befordringsfradrag osv., altså for den medarbejder, der skal tage sig at alle de problemer på en gang.
Jeg er godt klar over, de ikke skal løse problemerne, de skal sende dem videre i systemet.
Men for den medarbejder, der skal kunne alt det, må det være en meget imponerede uddannelse, der skal skrues sammen.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Vi vil ikke acceptere forringelser for handicapgrupper.
Vi vil ikke acceptere, at der er velfungerende, kvalitative institutioner, der bliver placeret mellem to stole.
Det vil vi simpelt hen ikke acceptere i Det Konservative Folkeparti.
Hos os i Det Konservative Folkeparti nøjes vi ikke med ambitionen om, at vi vil undgå forringelser.
Vores ambition er med det nye system at forbedre vilkårene for de handicappede.
Det kan der være behov for på visse områder, og det mener jeg bestemt også vi får chancen for at kunne gøre med den anden struktur, som vi nu diskuterer her i dag, og som forhåbentlig bliver til virkelighed.
Nu må jeg sige til fru Line Barfod, at det her jo ikke fysisk drejer sig om en indgangsdør.
Det drejer sig ikke fysisk om svingdøre eller fysisk om en kvikskranke.
Hvordan man vil organisere det i praksis ude i kommunen, det skal man nok dér kunne finde ud af. Det, der sker, er, at man entydigt placerer en stribe borgernære, væsentlige beslutninger i primærkommunen i modsætning til tidligere, og det giver naturligvis kommunen en exceptionel chance for at give den særlige service til borgerne, at den reelt i billedsprog bliver hoveddøren til den offentlige sektor.
så meget med den fysiske dør at gøre, men det er myndighedsopgaven, der nu bliver placeret hos kommunen. I øvrigt ved jeg jo, at de kommunale organisationer er stærkt optaget af den mulighed, man får nu, til reelt at blive - i billedsprog - hoveddøren til den offentlige sektor i Danmark.
Sandy Brinck (S), 2004-05-05:
Hr. Knud Erik Kirkegaard sagde, at det her kræver mod.
Men man skal jo passe på, at man ikke bliver overmodig, særlig hvis man er overmodig på andres vegne.
Dem, jeg taler om, er selvfølgelig de mennesker, der er allermest afhængige af, at velfærdsstaten fungerer og giver et ordentligt tilbud, dem, der er afhængige af, at de får hjælp 24 timer i døgnet, ofte hele livet.
Der kan vi se af opgørelser, at hvis man f.eks. har en kommune på 35.000 indbyggere - og det er jo lige godt og vel det, regeringen foreslår - så vil man have brug for to pladser på et observations- og behandlingshjem for børn fra 0 til 6 år.
To pladser!
Hvis man går op til den aldersgruppe, der hedder 16-17-årige, hvor det er unge med massive psykosociale problemer, vil man have brug for halvanden plads, hvis man er 35.000 indbyggere. Kan hr. Knud Erik Kirkegaard ikke godt forstå, at det kan være lidt svært for os andre at have tiltro til, at man godt kan lave et tilbud med den faglige kvalitet, som de her borgere har krav på, på henholdsvis halvanden og to pladser?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nu har jeg meget større tillid til sønderjyderne, end fru Inger Bierbaum åbenbart har.
Jeg er fuldstændig sikker på, at den lille bitte organisatoriske opgave, vi taler om her, vil man sagtens med de kvaliteter og den kreativitet, der er i Sønderjylland, kunne løse. Det skulle bare mangle.
Det er jeg fuldstændig overbevist om.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl.
Så må vi på det kraftigste afvise, at man i tyndtbefolkede egne eller i andre egne af landet vil komme til at opleve et underskud af demokrati i forbindelse med reformen her.
Det forholder sig jo lige stik modsat.
Vi tager nu en række områder og placerer dem ikke i det fjernere regionale niveau, men i det tætte primærkommunale niveau, det vil sige, at det nære demokrati vil være for opadgående efter den reform, som regeringen lægger op til her.
Det forholder sig bestemt ikke modsat, sådan som fru Inger Bierbaum gav udtryk for.
Inger Bierbaum (S), 2004-05-05:
Jeg kan forstå, at der skal vælges nogle til et eller andet forum.
Jeg kan så gå hjem til Sønderjylland og sige: Vi skal vælge nogle til et eller andet forum.
Det føles i udkantsområderne, som ikke har særlig store byer, som om vi kommer til at få et meget stort demokratiunderskud, i og med at staten går ind mange steder.
Hvordan vil man fra konservativt hold berolige Sønderjyllands borgere, når man bare siger: Jamen I finder en eller anden løsning?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Nu kan der bestemt også være behov for at diskutere sygehusspørgsmål på tværs af landegrænserne, men det er naturligvis sådan, at opgaven som sådan bliver placeret hos de nu større primærkommuner i det sønderjyske.
Sådan gør man jo i mangfoldige tilfælde inden for andre områder
, det vil man naturligvis også kunne gøre her, og det tror jeg bestemt også at man vil.
Inger Bierbaum (S), 2004-05-05:
Jeg vil også gerne spørge hr. Knud Erik Kirkegaard, som jeg spurgte Dansk Folkeparti: I Sønderjyllands Amt har demokratisk valgte folk fra Sønderjylland og demokratisk valgte folk fra Slesvig i årevis arbejdet på en model, som vi kalder Sønderjylland-Slesvig-modellen, hvor rigtig mange sager bliver drøftet i et grænseoverskridende arbejde med uddannelse, kultur, erhvervsliv osv. Jeg vil gerne spørge Det Konservative Folkeparti: Hvem skal nu forvalte den proces, når regionspolitikerne kun må beskæftige sig med sygehusområdet?
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
De synspunkter, som jeg giver udtryk for, kan absolut også holde i den virkelige verden.
Jeg vil godt gentage, at den model, der er lavet for det almene gymnasium, har jeg argumenteret for i ganske mange år, og jeg mener virkelig, det er den rigtige løsning, og den vil også kunne tilgodese det hensyn til tyndtbefolkede egne, som hr. Jens Peter Vernersen helt relevant drager frem her.
Med hensyn til skatteudskrivningen: Jeg tror, at hr. Jens Peter Vernersen oven i købet er formand for Skatteudvalget, så jeg forstår ikke, at han kan finde på at spørge, om de har lavere skat i København og på Frederiksberg end andre steder i landet.
De har et skatteniveau, og man har andre steder et andet skatteniveau, men jeg tror ikke, at det er antallet af skatteudskrivende led, der er afgørende i det store spil om høj eller lav skat i København.
Det vil være helt andre forhold, der er meget afgørende her.
Jeg tror personligt på, at det, at man har tre skatteudskrivende led, betyder, at skatten alt andet lige er en lille bitte smule højere, end hvis der kun er to, men man kan ikke dokumentere hverken for eller imod med de eksempler, som hr. Jens Peter Vernersen kom med.
De hører ikke hjemme på det niveau, som en formand for Skatteudvalget bør befinde sig på.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-05-05:
Det lyder jo fint med flotte ord, men når vi så kommer ud i den virkelige verden, og man har finanslovforhandlingerne,
så er det jo netop det, der er en risiko for.
Så har jeg et spørgsmål mere til hr. Knud Erik Kirkegaard om det der med skatteudskrivningen: Vil hr. Knud Erik Kirkegaard sikre, at vi får en lavere skat efter det her? Det må jo sådan set være meningen, i og med at de andre var nogle skatteplyndrere, men nu er det godt nok undskyldt.
Vi har jo et forsøg på det her område i stor skala.
Er det sådan, at man betaler lavere skat i Københavns Kommune og på Frederiksberg i dag, end man gør ude i en række andre kommuner og amter? Hvis det nu var tilfældet, så kunne man jo sige, at der måske var noget at gå efter, men det har jo netop ikke vist sig at være tilfældet.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2004-05-05:
Jeg var egentlig lidt skuffet over hr. Jens Peter Vernersen.
Jeg troede, jeg skulle have det samme spørgsmål, som hr. Jens Peter Vernersen har stillet til hr. Thulesen Dahl og til Venstres ordfører, men det er så noget helt andet.
Nu vil jeg godt advare imod, at man overdriver den statslige rolle, der ligger i oplægget her.
Det er rigtigt, at på nogle ganske få områder har vi fundet det mest hensigtsmæssigt at lade staten engagere sig i nogle af de opgaver, som i øjeblikket bliver løst på amtsligt niveau. Med hensyn til gymnasieområdet er jeg og har altid været meget stærk tilhænger af den model, som regeringen lægger frem nu.
Jeg tror, det giver en betydelig større frihed til det enkelte gymnasium, at man får selveje, at man får en taxameterstyring.
Så frygter hr. Jens Peter Vernersen, at det kan gå ud
over mindre gymnasier i udkantsområder.
Nu er det jo sådan, at gymnasier er monopolistiske uddannelsesinstitutioner, altså forstået på den måde, at de sådan set kun har én uddannelse, som bliver opbygget fleksibelt, men alligevel kun én uddannelse.
Derfor har vi et særligt ansvar her, og det er naturligvis noget, vi skal tage højde for, når vi udarbejder det præcise taxametersystem, som skal være gældende for de almene gymnasier.
Det vil vi ikke acceptere.
Jens Peter Vernersen (S), 2004-05-05:
Det spørgsmål, jeg godt vil stille hr. Knud Erik Kirkegaard, er om statens rolle fremover, for den bliver jo ganske betydelig på en række områder.
Jeg tror, der er omkring 30 områder, hvor staten får mere at skulle have sagt.
På f.eks. gymnasie/hf-området er det staten, der kommer til at bestemme, om der nu skal ligge et gymnasium i X-købing, eller om der ikke skal.
Da vi jo ved, at gymnasier, der ligger i tyndtbefolkede områder, ofte er dyrere i drift end dem, som ligger i storbyer, så er der vel en betydelig risiko for, at man i budgetforhandlingerne netop reducerer sådan et område og fjerner gymnasier i de tyndest befolkede områder.
Det tilsvarende kunne vel for så vidt være gældende for voksenuddannelser, VUC, sygeplejerske- og radiografuddannelser og en række områder, som staten overtager. Ser hr. Knud Erik Kirkegaard ikke en fare i, at det netop vil betyde, at regionalområderne som - ikke at forglemme vores eget Vestjylland - Sønderjylland, Bornholm, Lolland-Falster, Nordjylland, Vestsjælland vil blive ramt af, at det er staten, der har ansvaret for disse områder?