Jes Lunde (SF), 2000-04-04:
Regeringen har i sin besvarelse valgt at lægge mest vægt på alt det gode, der er sket.
Jeg tror, at Folketinget vil lægge hovedvægten på at diskutere de steder, hvor der er mangler.
Det er vel ikke så overraskende, at arbejdsdelingen er sådan.
Det, jeg imidlertid savnede allermest, var sådan set regeringens melding om, hvad det så er, regeringen vil i de kommende forhandlinger.
Hvad er det nu, regeringen går efter?
Hvad er det, regeringen prioriterer i forhandlingerne med kommunerne?
Det synes jeg var svært at udlede af de indlæg, vi har hørt her, og det var jo ellers det, der lige præcis var brug for.
i folketingsvalgkampene træder partierne jo nærmest hinanden over tæerne for at komme frem med løfter om bedre velfærd, også på områder, som i virkeligheden ligger ude i amterne og kommunerne.
og derfor ville det jo være naturligt, at folketinget så tog sig sammen til at få en ordentlig generaldebat om, hvad det så er, vi prioriterer i kommuneforhandlingerne.
hvad er det, der skal være grundlaget for de forhandlinger, og hvad er det, regeringen skal forsøge at komme igennem med over for kommunerne?
i sf er vi meget varme tilhængere af nærdemokratiet, af decentraliseringen i opgaveløsningen, men samtidig må det også være sådan, når der er en egentlig kommuneforhandling,
når regeringen skal forhandle med regeringens modpart, kommunerne, om bloktilskud, at man så også må kunne diskutere: Hvad er det så, vi vil med pengene?
Hvad er det for områder, der trænger til forbedringerne?
Men sådan er det åbenbart ikke.
Regeringen vil ikke rigtig løfte sløret.
Så siger finansministeren, at forhandlingerne foregår på den måde, som nærmest er den bedst tænkelige.
Det er jo ikke så svært at forstå, at finansministeren mener dét, men vi andre har jo nok lidt svært ved at få øje på, hvor demokratiet er henne i den debat.
Det mest logiske var jo, at Folketinget her diskuterede, hvad det er, vi vil med den offentlige sektor, og at man så på baggrund af det gav regeringen nogle retningslinjer for, hvad et flertal ønskede at prioritere.
Men sådan er det jo ikke.
Det er regeringen, der forhandler alene,
og så kommer den med et aktstykke til Finansudvalget, mens Folketinget er på sommerferie.
Og Finansudvalget har så to muligheder: enten bare at stemme ja til den aftale, regeringen nu har lavet, eller at stemme nej - med den konsekvens, at kommunerne så slet ikke får de aftalte bloktilskud, og at der i øvrigt bliver udløst en større krise, for regeringen har vel næppe fantasi overhovedet til at forestille sig, at Finansudvalget siger nej til en sådan aftale.
Vi mener, at det demokratisk set er helt uholdbart, at en så væsentlig del af den samlede offentlige sektor styres med en så ringe offentlig debat.
1 pct.-rammen giver simpelt hen ikke den nødvendige plads.
Efter vores vurdering i SF skal vi op på en 2 pct.-ramme, for at kommunerne har nogen chance for at leve op til de forventninger, der er.
hvis man er i tvivl om, hvor desperat situationen er i kommunerne, kan man jo bare se på, hvor mange besindige borgmestre der har følt sig presset til at undersøge kreative sale og lease back-arrangementer for bare at få hverdagen til at fungere.
Og det siger altså et og andet om kommunernes situation, at man selv i de kommuner, der har besindige borgmestre, også har været ude i at gennemtænke den slags.
Vi finder det f.eks. i SF fuldstændig håbløst, at vi stadig i vidt omfang mangler egnede boliger til ældre, og at kvaliteten i den praktiske bistand og den personlige pleje er så svingende.
Det er utåleligt, at vi i et rigt samfund som det danske skal høre om grundlæggende omsorgssvigt fra samfundets side, og regeringen bør derfor give det topprioritet i de kommende forhandlinger at få løst de her problemer, gerne gennem en flerårsaftale og gerne gennem øgede midler i bloktilskud målrettet til ældreområdet.
Tilsvarende er det vigtigt, at regeringen giver plads
Mest akut må der ske en udvidelse af lånepuljen til renovering, ombygning og udbygning af folkeskolen.
Folkets skole er ved at blive en nedslidt skole, og der er tværtimod brug for en styrket folkeskole, der oven i andre centrale opgaver står over for at optage 100.000 ekstra elever frem mod 2005.
Vi er meget enige med finansministeren i det, der er sagt om servicejob.
Endelig vil jeg også fremhæve den kolossale opgave, der ligger for primærkommunerne med integration, så vi kan vende de nytilkomne til en gevinst og en ressource i stedet for den grufulde spiral af fremmedangst og fremmedhad, der er under udvikling i dag.
På amternes område vil sygehuspolitikken givetvis tiltrække sig opmærksomhed, fordi vi nærmest aldrig kan gøre for meget her, men det vil også være på sin plads i dag at minde om, at der er andre katastrofale ventelister.
Når amtet er nødt til at tage sig af svært belastede børn, er det håbløst og frustrerende, at der er ventelister på børnepsykiatrisk behandling og gode bosteder.
Amterne og regeringen burde som et led i de kommende forhandlinger aftale en handlingsplan for at komme problemerne til livs.
Og derudover er der også brug for nye ressourcer til at realisere planerne i folkesundhedsprogrammet. Kommuner og amter har så mange arbejdsopgaver, at det er umuligt at nævne dem alle sammen i en debat som den her.
Det kan simpelt hen ikke lade sig gøre inden for taletiden.
Men SF har her sat fingeren ned på nogle af de steder, hvor vi synes velfærden har det dårligst i øjeblikket, hvor der er ømme punkter, som regeringen burde give prioritet i forhandlingerne. Positive resultater på de felter, som jeg har nævnt her, vil i hvert fald være en forudsætning for, at SF stemmer for aftalen i Finansudvalget sidst i juni måned.
Som jeg indledte med at sige, synes SF principielt, at Folketinget bør give regeringen nogle ord med på vejen om, hvad Folketinget prioriterer højest i de kommende forhandlinger, og jeg vil derfor på vegne af SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse: »Folketinget opfordrer regeringen til i kommuneforhandlingerne at lægge stor vægt på forbedringer i kvaliteten i den offentlige opgaveløsning og at sikre, at de nødvendige økonomiske ressourcer er til stede. Folketinget fremhæver omsorgen for samfundets ældre som et område, hvor der er behov for mærkbare forbedringer i de kommende år.
Det er vigtigt, at vore ældre kan se en tryg alderdom i møde med et tilstrækkeligt antal egnede boliger og plejehjemspladser, ligesom det er helt centralt, at samfundet leverer den nødvendige hjælp til praktisk bistand og personlig pleje.
Folketinget vil derudover fremhæve behovet for øgede midler til folkeskolen og for en handlingsplan til at fjerne ventelisterne for behandling af svært belastede børn og unge«.
Vi håber, der kan blive et flertal for vedtagelsen her i Folketinget, sådan at regeringen har noget at gå med, nu da den ikke selv rigtig vil sige, hvad det er, den satser på.