Martin Lidegaard (RV), 2004-03-12:
Det er på mange leder og kanter en meget principiel og historisk sag, vi behandler i Folketingssalen i dag, og derfor kunne jeg i virkeligheden godt tænke mig at indlede min ordførertale med et ganske kort citat fra et af de mange høringssvar, der er kommet, nemlig det fra Akademiet for de Tekniske Videnskaber. Jeg er enig med den socialdemokratiske ordfører i, at der er kommet usædvanlig mange gode og præcise høringssvar.
Jeg synes, at de mange folk, der sidder og arbejder med høringssvar til Folketinget, en gang imellem skal have at vide, hvor stor en værdi de har for vores arbejde.
Det er i hvert fald tilfældet her.
Akademiet for de Tekniske Videnskaber fremhæver i sit høringssvar, at det efter deres opfattelse ikke vil være muligt at undgå spredning af genetisk materiale fra marker med gmo-afgrøder til konventionelt eller økologisk dyrkede arealer, selv om der indlægges afstandsbarrierer eller opereres med dyrkningsintervaller.
Det er interessant, for det, som akademiet her sætter spørgsmålstegn ved, er, om det overhovedet i længden er praktisk muligt fuldstændig hermetisk at holde gensplejsede planter adskilt fra andre.
På Det Radikale Venstres vegne må jeg sige, at jeg tror, akademiet har ret i, at en fuldstændig adskillelse ikke er mulig i praksis.
Det bliver en tilnærmelsesvis adskillelse
, og derfor må det første grundlæggende spørgsmål, man skal stille sig selv ved behandlingen af lovforslaget, være: Er man imod den nye teknologi som sådan, eller mener man, den kan bruges til noget fornuftigt under bestemte vilkår?
Hvis man er imod teknologien som sådan, kan man af gode grunde ikke støtte lovforslaget, men Det Radikale Venstre er ikke imod bioteknologien som sådan og heller ikke imod gensplejsning som sådan.
Vi mener, at enhver ny teknologi indeholder muligheder og risici, og at man må holde disse to faktorer op mod hinanden fra gang til gang, når man skal vurdere, hvad der skal gives tilladelse til, og når man laver lovgivning på området.
Der er for os ingen tvivl om, at både i forhold til at skabe afgrøder til ulande, det være sig tørkeresistente planter, der kan tåle vanding med saltvand, kulderesistente planter, beriget majs og ris osv.,
er der et enormt potentiale for at redde ikke bare millioner, men milliarder af menneskeliv.
På tilsvarende måde ser vi store muligheder i planter til Danmark, hvor vi kan forfølge vores målsætning om at afskaffe hormoner og pesticider på længere sigt.
Så vi ser en masse fordele, og derfor vil vi ikke afvise teknologien.
Men når det er sagt, skal vi også for det første til at erkende, at der er mange risici, og der er lang vej, til vi har de produkter, som jeg her nævner.
Vi har dog nogle af dem, f.eks. bomuld.
For os er de største risici, vi står over for, bl.a. den manglende offentlige forskning i netop den type afgrøder, vi her snakker om.
Det er, om jeg så må sige, det at lave forholdsregler mod monokulturer, det vil sige, at det, at man laver nye afgrøder, ikke fører til, at det går ud over biodiversiteten, men det modsatte, fordi vi får mere areal til natur.
Endelig har vi så det, som måske er det allersværeste, nemlig hele patentlovgivningen i forhold til, hvis det skal komme ulandene til gavn.
Når vi så kommer til loven specifikt, vil jeg sige, at vi jo bliver nødt til at have en sameksistenslov, og vi synes, den går et langt stykke ad vejen.
Men jeg har to områder, jeg gerne vil høre, om ministeren er villig til at forhandle, nemlig en forsikringsordning, og at vi får en formålserklæring om, at den på sigt skal være selvfinansierende, og for det andet at erstatningsordningerne også indbefatter omlægninger for økologerne og ikke kun det umiddelbare tab.
På de to områder ønsker Det Radikale Venstre ændringer.