Ole M. Nielsen (KRF), 2001-09-06:
Kristeligt Folkeparti har fremlagt et finanslovudspil i går - det kan i øvrigt afhentes på vores sekretariat - og i modsætning til de store partiers er det betydelig overskueligt.
Det er faktisk til at finde ud af, hvad vi vil, når man læser det.
Det er jo en fordel ved ikke at have så mange ressourcer, at man kan lave den slags ting.
Vi fremlægger et forslag, som har en række udgiftsforslag på i alt ca. 5-6 mia. kr., men flere besparelsesforslag.
Vi kommer med et overskud for bedring af finanslovforslaget på 720 mio. kr.
Det føler vi os forpligtet til.
Det er lidt svært, for vi skulle først bruge 2,5 mia. kr. for at rette op på de belastninger og de ulemper, som regeringen har pålagt erhvervslivet, f.eks. også dødepakken, som den har lavet sammen med nogle borgerlige partier, og som vi ikke deltog i. Alligevel har vi kunnet anvise besparelsesforslag, som
selvfølgelig ikke alle vil føle lige behagelige; dem kommer
jeg tilbage til.
Vi har ikke taget de besparelser med, som Venstre har i deres forslag om at nedlægge en række råd og kommissioner og institutter, og hvad det er, på 700 mio. kr.
Vi har taget et enkelt eksempel med, og det er, at vi foreslår det nye transportforskningsinstitut nedlagt.
Vi siger f.eks. også nej til det, som ikke er kommet på finansloven endnu, nemlig fødevareministerens forslag om et fødevareetisk råd.
Vi synes, at det er fantastisk, at der jo på trods af en rimelig stram omkostningsstyring fra regeringens side alligevel hele tiden bliver råd til så mange nye ting.
Det tyder på, at man godt kunne stramme lidt.
Nogle af dem er selvfølgelig gode nok, nogle synes vi kunne nedlægges.
Andre synes selvfølgelig, at nogle andre kunne nedlægges, men generelt er der altså hele tiden øget aktivitet, som jeg tror, at man kunne undvære en hel del af. Vi foreslår, at den ATP-kompensation, som nu bliver udfaset, fortsat skal være til stede.
Vi har foreslået, at den statslige medfinansiering for forsikringsordninger for selvstændige vedrørende sygedagpenge skal opretholdes.
Vi forstår simpelt hen ikke, at man skal ramme de mindste erhvervsdrivende dér.
Vi foreslår en øget CO2-afgift på erhvervslivet tilbageført.
Vi er jo ikke modstandere af grønne afgifter, men vi mener egentlig, at grønne afgifter i sig skal have et adfærdsregulerende element, men hvad skal vi egentlig her?
Skal vi bruge mindre cement?
Så er der en række belastninger på landbruget.
Vi skal jo hvert år bruge lidt af vores hjerteblod for at få konsulentordningen bragt tilbage, og der er andre.
Vi har også været helt tilbage ved noget, som man vedtog med finansloven sidste år, nemlig arbejdsmiljøafgiften, som
Den arbejdsmiljøafgift giver overhovedet ikke bedre arbejdsmiljø.
Havde den gjort det, så havde vi stemt for den.
Vi har stemt for samtlige lovforslag fra regeringens side i den tid, vi har været med her siden 1993 med et lille ophold.
Vi har stemt for samtlige forslag, der gavner arbejdsmiljøet, så det er ikke det, vi ikke vil.
Så vil vi også have afsat 158 mio. kr. til at få lagt et loft over grundskylden på landbrugsjord.
af regeringens tiltag over for erhvervslivet; det er mange penge.
Jeg vil godt sige lidt om regeringens erhvervspolitik.
Vi synes faktisk, at der er visioner.
Jeg synes virkelig, man har syn for at udvikle erhvervslivet.
Selv i regionerne har man fundet ud af, at der også skal støttes op, og det moderne og store erhvervsliv går jo også rimelig godt, selv om det ikke går helt så godt, som det har gjort.
Det kan ikke ses på tallene endnu, at det ikke går godt, men der er truende ting i horisonten, og derfor er det ikke tiden at lægge belastninger på erhvervslivet.
Men det, regeringen glemmer, sådan som jeg var inde på her tidligere i formiddag, er den lidt tungere ende, de mindre, selvstændige erhvervsdrivende, som ofte måske er ældre mennesker, der ikke har en helt up to date forretningsidé, de kan simpelt hen ikke forstå udviklingen. Så kan man sige, at nå ja, men vi har et markedsøkonomisk system, så de må bare ud til højre, men det er jo et socialt problem.
Det kan vi ikke være bekendt, og i øvrigt kan vi jo ikke undvære det store netværk, vi har af mindre virksomheder.
Det er dér, mange, mange ting sker, og det at vi er hårde ved dem, som ikke helt kan følge med, tager jo også lysten fra dem, som gerne skulle med. Så sagde hr. Jan Petersen i en bemærkning
, at landbruget vist var tilstrækkeligt subsidieret.
Det var sådan en flot bemærkning.
Jeg sad og tænkte lidt på den bagefter.
Det allermeste af den subsidiering, der er tale om, er tilskud fra EU, og jeg ved ikke, om det forbigår hr. Jan Petersens opmærksomhed, at vi er medlem af den klub, og at vores landbrug arbejder under samme prisbetingelser som de andre EU-lande, men med et væsentligt højere omkostningsniveau.
Derfor er tilskuddene fra EU nødvendige.
Og det ville også være mærkeligt, hvis vi ikke skulle tage dem hjem. Subsidiering fra den danske stat til landbruget tror jeg derimod er mindre end til erhvervslivet i det hele taget.
Når vi ser de mange, mange og meget flotte initiativer, der er i regeringens politik på erhvervsfremmeområdet osv., så gives der flere subsidier til andre erhverv, til industri, forskning og udvikling osv., end der gør til landbruget.
Så jeg synes, den bemærkning er helt fejlagtig.
Men den er jo fint i tråd med den opfattelse, som mange også i politiske kredse har om, at landbruget stort set er noget, der er i vejen.
Det er sådan en skade.
Det er sådan en byld.
Det er sådan en kræftbyld, vi har på samfundet.
Og man forstår jo nu, når man læser Wilhjelmudvalgets rapport og hører bemærkninger til den, at det egentlig er et stort problem, at vi har kultiveret så meget af vores land.
Altså ham der Dalgas må jo vende sig i sin grav, hvis han ellers kunne høre, hvad vi snakker om.
At det skulle være et problem.
Det var ham, der sagde: Hvad udad tabes, skal indad vindes.
Nu er det et problem for vores samfund, at vi har kultiveret så meget af vores land.
Det betyder da ikke, at vi skal svine og grise og gøre alting skidt, og sådan er det jo heller ikke. Hr. Jan Petersen spurgte i sin indledning: Er det rigtigt, at vi har det så dårligt?
Man kunne jo også spørge: Er det rigtigt, at vores miljø har det så skidt?
Når man har oplevet den her pragtfulde sommer, så kan man i hvert fald ikke se det på overfladen.
Det er nøjagtig ligesom med samfundet i det hele taget.
Man kan egentlig ikke se, at vi har det dårligt nedenunder.
Men det er der bare nogle, der har alligevel.
Og det kan også godt ske, at miljøet har.
Men man skal have lidt god vilje for at finde ud af det.
Det er i hvert fald ikke makromiljøet, men mikromiljøet, der har det dårligt.
Og det skal vi selvfølgelig også være opmærksomme på.
De, der ikke har det så godt i vores samfund, har jo været omtalt i dag flere gange: familierne, de gamle, de sindslidende.
Det har taget nogle år at finde ud af, at der skulle rettes op på den. Dem på ventelisterne, de fejlaktiverede, eller hvad de nu skal kaldes, de meningsløst aktiverede og dem, der ikke kan få et job, og som ikke har det så godt, det er faktisk mange.
Hvad har det med at gøre?
Hvorfor har vi ventelister på sygehusene?
Hvorfor er vi kun nr. 34 i kvalitet og nr. 61 i effektivitet på sygehusene, har jeg hørt?
Det er sandelig godt fundet ud af.
Det er der jo nogle, der har vidst i 15-20 år.
Siden aftalen med Yngre Læger først i 1980'erne har vi vidst, at det var dér, hunden lå begravet.
Så kan oplysningerne trænge igennem.
Og det er ikke penge, der mangler.
Det er organisatoriske og administrative og strukturelle problemer, det handler om i hele vores samfund omkring velfærd og socialvæsenet.
Hjemmehjælpen f.eks. Det er jo heller ikke midler, der mangler, eller ressourcer; vi mangler bare at bruge dem på den rigtige måde.
Og så mangler vi måske at efterspørge lidt mindre, for at sige det sådan.
Det kunne jo også være det.
Det kunne jo være, vi var lidt for forkælede, når det endelig skal være. Men en af grundene er jo også, at vi bygger vores lykke på nogle helt forkerte værdier.
Vi har også forslag om igen at lave en værdikommission for lige at få den med.
Men vi bygger vores lykke på stadig større forbrug. Der var en cheføkonom fra Handelskammeret, som udtalte til en avis for et par uger siden den meget, meget fantastiske formulering, at danskernes forbrug er på historisk lavt niveau.
Det sagde han til avisen - punktum.
Jeg ved da godt, hvad han mente.
Men det siger bare noget om, hvordan det er, vi kommunikerer om vores situation.
Det var selvfølgelig væksten, der var faldende.
Den var ikke engang negativ, den var faldende.
Nej, danskernes forbrug var på et historisk lavt niveau.
Men der er mange paradokser.
Vores internationale forpligtelser vil jeg gå lidt ind på.
Hvad er vi mennesker, hvis vi kun interesser os for at få vores egne behov tilfredsstillet, hvis ikke vi interesserer os for noget, der ligger lidt uden for os selv?
Det synes jeg faktisk er et spørgsmål, der trænger sig på, når vi diskuterer vores forhold til vores internationale forpligtelser, de fremmede og udviklingsbistanden.
Udviklingsbistanden har for så vidt været tilstrækkeligt behandlet i dag, og derfor vil jeg nøjes med at sige lidt om Mifrestaen.
Nej, jeg vil også koble det sammen.
Men det er vores indgang til det.
Vi har i vores finanslovforslag foreslået afsat de 190 mio. kr., som mangler i at leve op til den nye beregningsmetode.
Når vi er ved den afdeling, den internationale afdeling, så har vi også foreslået, at vi forhøjer vores kvote for at tage FN-flygtninge fra 500 til 750.
Så har vi barselorloven.
Det er jo ikke længere siden end marts-april måned, at vi havde en debat en aften i Folketingssalen, hvor der lå et beslutningsforslag fra SF og fra hr. Frank Dahlgaard, to forskellige forslag, og da var Venstre ikke til noget som helst og regeringen heller ikke.
Så det er jo sådan nye boller på suppen, må man nok sige.
Men man man skal jo aldrig ærgre sig over de mennesker, der benytter sig af lejligheden til at blive klogere.
At vi så ikke vil helt det samme med den og helt lige meget, det er så det.
Vi er meget interesseret i at forhandle om den og i at opnå noget ordentligt, men ikke på betingelse af, at børnepasningsorloven afkortes, og ikke på betingelse af, at der skal være en del af orlovsperioden, der skal være tilegnet faderen, jo, måske et par ekstra uger, men ikke 14 uger, som SF lægger op til.
Vi har andre forslag på familie- og børneområdet.
Vi vil forbedre forholdet for adoptanter, vi vil give et særligt tilskud på 10.000 kr. årligt til hjemmearbejdende forældre, og vi vil også give et større tilskud til uddannelsessøgende med børn.
Man kan sige, at den slags initiativer jo egentlig er initiativer i vores kamp for at nedbringe aborttallet.
Hvis man gør det bedre socialt muligt at gennemføre en graviditet, så undgår vi nogle aborter, så man kan godt se det i den sammenhæng.
Så har vi et større projekt på handicapområdet, en hel række tiltag, som vi vil lægge frem i den kommende samling, og der er nogle af dem, der er på finansloven nu.
Vi har indfasning af en ledsagerordning for handicappede, der fylder
67 år.
Så falder det tilskud væk.
Det foreslår vi indfaset over en årrække, altså vel at mærke sådan at de, der nu fylder 67 år, får det.
Vi foreslår afsat en pulje til ombygning af bygninger og anlæg for handicappede, sådan at handicappede kan komme i offentlige bygninger og anlæg.
Der er slået to fluer med ét smæk, for får vi lavet boliger specielt til dem, så bliver der plads
til nogle flere ældre også.
Så har vi også en afdeling, der hedder forebyggelse og sundhed, hvor vi afsætter 45 mio. kr. til en indsats over for stofmisbrugere, 20 mio. kr. til behandling af alkoholikere, 10 mio. kr. til ægteskabs- og skilsmisserådgivning, 3 mio. kr. til ægteskabs- og skilsmissehjælpen, psykologhjælp til incestofre og 50 mio. kr., så vi kan få udbygget med hospice
i samtlige amter.
Det er også en sag, som vi tror, at der er tilslutning til fra mange sider, så det skulle vi gerne have gjort noget ved.
Så har vi en overskrift, der hedder »ældre«, hvorunder det væsentlige faktisk er en tilbageførsel af de ulykker, som man lavede med dødepakken.
Vi foreslår alle de fire elementer, der var i den, fuldt tilbageført til som det var, før man lavede dødepakken.
Det har kostet os i vores forslag
Så har vi foreslået 132 mio. kr. afsat til betaling af det overarbejde, som politiet er bagefter.
Politiet har ifølge vores oplysninger stadig væk et efterslæb, der svarer til 650 årsværk.
Og selv om Clinton ikke har anmeldt sit besøg, og et kongebryllup måske ikke sådan lige er forestående, så bliver der jo nok noget at bruge politiet til
alligevel, vil jeg tro, om ikke andet så når vi skal have EU-formandskabet.
Så vi mener, at vi skal have den pukkel væk, så vi også kan se politiet på gaden, når vi er alene hjemme, og ikke kun når vi har gæster, der skal passes særligt på.
Så har vi sådan en lille specialitet.
Vi har foreslået afsat en pulje på 100 mio. kr. til teater- og musikliv i regionerne.
Som det måske er nogen bekendt, har vi arbejdet med regionalpolitik i vores parti, så meget at det faktisk er gået op for regeringen nu, at det er en god sag.
Fantastisk.
Et helt nyt instrument med en masse gode initiativer i og en masse gode ting; men det er jo ikke så længe siden, at vi døjede lidt med at få lydhørhed for, at der overhovedet var noget at gøre i regionerne, hvor det var et problem.
Nu erkender man det, nu snakker man om det i regeringen, nu man har opfundet et begreb i Danmark, der hedder metropoler og ikke metropolområder.
Jeg mener nu, at der hører noget mere til metropoler, end de småbyer, vi har i Danmark.
Men o.k., altså man skal jo finde et nyt navn at give det.
Men det er nødvendigt for at holde beskæftigelse og beboelse i yderegionerne - mærkværdigvis er det mere nødvendigt, end det nogen sinde har været - og der er det vigtigt for at have arbejdspladser, at man også har kulturinstitutioner.
Så har jeg jo slet ikke nævnt vores forslag til indtægter, og det er selvfølgelig, fordi de er ikke så behagelige.
Så de kommer her, når jeg håber, at folk er stået lidt af.
Det helt væsentlige er, at vi foreslår lagt et loft over fradragsretten for faglige kontingenter.
Vi foreslår fradragsretten fuldstændig fjernet fra arbejdsgiverne, men vi foreslår lagt et loft for lønmodtagere på 1.500 kr., altså det, der er derover, skal ikke kunne fradrages.
Det giver et provenu på 2,1 mia. kr.
Den anden store klump, vi har, er besparelser på aktiveringsområdet.
Den sag har også sådan været lidt i spil hele dagen.
Jeg hørte her tidligere på dagen, at Socialdemokratiet nævnte den som »at tage fra de ledige«, altså der lå deri, at man ville beskære dagpengene.
Jeg tror, det er nogenlunde det samme tal, vi kører med
dér alle sammen, at der kan spares 1,4 eller 1,5 mia. kr., og det tror vi på at der kan, vel at mærke ud af et samlet beløb på 11-12 mia. kr., som den dér arbejdsmarkedspolitik koster.
Så der er noget at hente på den led.
Resten kan man selv læse sig til på det papir, vi har.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi glæder os til finanslovforhandlingerne.
Vi har såmænd ikke så meget fidus til, at vi kan komme til at indgå i et meget stort forlig, men vi kommer til forhandlingerne, og vi vil naturligvis afprøve, om vores nye mandatstyrke - ih, hvor vi gungrer! - kan bruges til noget; det har vi, som jeg siger, ikke de helt store fiduser til kan give os, hvad skal vi sige, tilstrækkelig indflydelse til at gå ind i det helt store forlig, men vi er villige til at kæmpe for de sager, vi har her, og påtage os et ansvar.