runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Kolstrup (EL), 1998-04-28:
Enhedslisten er tilhænger af naturgenopretningsprojektet for Skjern Å, og jeg synes da, det er fornøjeligt at kunne sige, at der er noget, vi er tilhængere af her.
Projektet gennemføres ved at opkøbe landbrugsjord, der har været dyrket som intensiv jord siden udretningen af Skjern Å og dræningen af de tilstødende jorder i slutningen af 1960'erne.
Formålet med naturgenopretningsprojektet er at bringe området tilbage til situationen før udretningen og dræningen, hvor åen ved sine oversvømmelser af de lavtliggende områder afsætter næringsstoffer i græsarealerne.
Græsset får gavn af næringsstofferne, kvæget afgræsser området, og vi spiser kvæget.
Derved genindføres en jordbrugsreform, der på én og samme tid er en rensning af åen, samtidig med at der produceres fødevarer, og samtidig etableres der en sø inden udløbet i Ringkøbing Fjord til gavn for vandfugle og bundfældning af åens slam.
I den udvalgsberetning, der ligger til grund for det videre forløb af projektet, har Enhedslisten lagt vægt på, at græsningsarealerne blev så omfattende som muligt også på bekostning af søens størrelse.
Man kan sige, at et økologisk natursyn fremmes.
I det økologiske natursyn ligger jo, at kvælstoffet ikke er et næringsstof, der blot skal skaffes af vejen, men at det er den begrænsende faktor.
Enhedslisten har under udvalgsarbejdet påpeget, at de fremtidige græsarealer vil være egnet til græsning for økologisk studeproduktion, og siden da har EU's dræberpræmie og tidlig markedsførings-præmie aktualiseret denne produktion endnu mere.
Endvidere har vi arbejdet for, at græsning og eventuelt jagt og fiskeri på de erhvervede offentlige arealer kommer den lokale befolkning til gode.
Vi vil i det kommende udvalgsarbejde sikre, at dette også er medtaget i lovforslaget.
Det bekymrer os måske, at det alene er rensningen, der er nævnt som det overordnede formål.
Her ser vi gerne, at græsningen også er nævnt.
Endvidere er det ikke lige til at se, i hvor stor udstrækning græsarealerne er blevet udvidet på søens bekostning.
Endelig vil vi gerne have fjernet muligheden for, at der kan gives dispensation til brug af sprøjtemidler i området.
Vi ser naturgenopretningsprojektet som model for fremtidige initiativer på lignende marginaljorder, hvor det offentlige overtager jorden til økologisk naturpleje og lejer den ud til lokale interesser.
I den forbindelse kan vi ikke støtte, at der i lovforslaget åbnes mulighed for, at jorden inden for området forbliver på private hænder.
Problemet med at overtage de sidste arealer skal løses gennem ekspropriation.
Afslutningsvis kan jeg sige, at Enhedslisten betragter det som en styrke for projektets gennemførelse, at beretningen også fik tilslutning fra De Konservative - og jeg tør jo da sige Venstre - og håber, at dette også gælder anlægsloven, fordi et projekt af denne størrelse gerne skulle overleve skiftende flertal i Folketinget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-28:
Ja, det mest bemærkelsesværdige ved dette lovforslag er jo det, der ikke står i det, nemlig den belønningsordning for arbejdsgivere, som gør en særlig arbejdsmiljøindsats.
Resten af forslaget er, så vidt vi kan vurdere, mere teknik end politik, og vi har ikke for nærværende væsentlige indvendinger imod forslaget.
Vi må dog naturligvis tage forbehold over for problemer, som vi kan blive opmærksomme på under udvalgsbehandlingen.
Egil Møller (DF), 1998-04-28:
Jeg har forstået på forespørgeren og nu senest den socialdemokratiske ordfører, at de er enige i, at de svage grupper skal tilgodeses i det kommende folketingsarbejde, og det er vi i Dansk Folkeparti grundlæggende enige i. Jeg har hørt forskellige former for, hvorledes man kunne forestille sig dette arbejde udført, og hvilke udstødte det drejer sig om.
Men jeg har ikke hørt - ej heller fra den socialdemokratiske ordfører - hvorvidt også andre grupper kan komme ind på listen over svage grupper.
Jeg vil godt spørge, om Socialdemokratiets ordfører er enig med mig i, at de mennesker, der står på venteliste til en hospitalsplads, hører med til den gruppe, at de, der mangler en plads på et plejehjem, ligeledes er omfattet, at de mennesker, der mangler hjemmehjælp, også er blandt dem, der kan føle sig udstødte, og endelig også de mange små erhvervsdrivende, som arbejder måske 80-90 timer om ugen, udfører en masse papirarbejde for staten og alligevel har en indtægt, der ligger langt under en bistandsmodtagers. Jeg vil opfordre til, at også de mennesker bliver tilgodeset.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Jeg skal kvittere for hr. Jørn Pedersens pæne ord, og så skal jeg udtrykke min ærgrelse over, at Socialdemokratiet ryster på hånden, når man skal lave noget mere operativt ved selve dagsordenen, for jeg synes ikke, der ligger meget konkret om de centrale problemstillinger, jeg rejste i mit indlæg, i hverken ministerens besvarelse eller i hr. Jørn Pedersens indlæg.
Optager den stigende økonomiske ulighed stadig Socialdemokratiet?
Også for de mindste indkomster?
Tror Socialdemokratiet på, at den bycentrale indsats er nok til at vende udviklingen for dem, der er tabere på boligmarkedet?
Jeg tror, det er en god og nødvendig ting, men jeg tror ikke, at det alene er nok.
Hvad med skævheden for de gamle?
Vil Socialdemokratiet være med til at byde på det, altså for de grupper, der ikke får del i arbejdsmarkedspensionerne?
Må jeg så godt til sidst nævne, at jeg ikke synes, det er så voldsomt med en kommission.
Hvis det forskrækker, så kan vi for min skyld godt kalde det et råd.
Jeg synes, det er værd at overveje, at vi f.eks. har et råd for større badesikkerhed, men på et ret så stort område som socialområdet er der altså ikke behov for et tænksomt råd.
Jørn Pedersen (S), 1998-04-28:
Jeg kan altså konstatere, at når hr. Villy Søvndal som SF-ordfører ikke føler, at de politiske kræfter slår til, så skal man have hjælp udefra.
Det kan vi jo tolke på den måde, vi ønsker, og så vende tilbage til det.
Må jeg sige til ordføreren for Dansk Folkeparti, at det nu er sådan, at en del af de spørgsmål, der bliver rejst af partiet, faktisk kommer til debat her i salen i en forespørgsel på et senere tidspunkt. Jeg tror altid, det er en rimelig god ting, hvis man skal fastholde borgernes politiske interesse for, hvad der foregår, at man udvælger sig nogle temaer og så diskuterer dem.
Vi skal ikke på én eftermiddag diskutere hele udviklingen i det danske velfærdssamfund med alle de problemer, der måtte være inden for f.eks. skatteområdet, hvor jeg kunne lytte mig til, at nogle af problemerne kom fra, inden for det børnepolitiske område og andre steder.
Det er normalt sådan, at vi tager debatterne temamæssigt hver for sig og ikke blander det hele sammen.
Derfor har vi af gode grunde ikke på fem minutter svar på det hele, og det beder jeg ordføreren om at have forståelse for.
Jeg vil så love, at jeg har det samme, når vedkommende bliver ordfører på et senere tidspunkt.
Så vil jeg sige til hr. Villy Søvndal, at vi da ikke ryster på hånden.
Men modsat hr. Villy Søvndal har vi ikke det dér mørke billede af, hvad der i grunden er sket i Danmark.
Vi vil aldrig herfra eller andre steder fra sige, at alle problemer er løst. Vi ved godt, vi stadig væk har problemer, der skal løses, og vi vil også altid, som jeg sagde tidligere, være parat til at se på en positiv løsning af dem, uanset om det er på det sociale område, på det arbejdsmarkedsmæssige område eller på det boligmæssige område.
Vi vil altid være parat, men vi kan ikke løse alle problemerne i eftermiddag og slet ikke ved at nedsætte en ny kommission.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Jeg lyttede med lidt undren til fru Tove Fergos tale, og jeg sad og tænkte på, at på et eller andet tidspunkt måtte de mere kontante bud da komme, for herregud, skattefrihed for arbejdsgiverbetalte behandlinger kan man være enige eller uenige om, men at det er det centrale punkt i forhold til udstødelse og polarisering mener vel heller ikke fru Tove Fergo.
Valg af offentlig eller privat behandling, herregud, det kan man mene forskelligt om, men at gøre det til et centralt punkt i forhold til udstødelse og polarisering, er vel lidt meget.
Aktivering kan man være uenig om, men er det virkelig det centrale punkt?
Skattenedsættelser kan man også mene mange forskellige ting om, men mener fru Tove Fergo, at det er et afgørende punkt i forhold til diskussionen om polarisering og udstødelse?
Tove Fergo (V), 1998-04-28:
Det er mærkeligt, at hr. Villy Søvndal ikke lytter til, hvad der bliver sagt, men det kan jo være, at jeg ikke har udtrykt det klart nok.
Så mister man sit arbejde, en social deroute starter, og man ender måske med at blive udstødt.
Det vil vi gerne være med til at forebygge.
Noget af det allervigtigste er at fastholde mennesker på arbejdsmarkedet i stedet for bare passivt at se til, at de sådan ryger ud af arbejdsmarkedet og begynder en social nedtur.
Jeg understregede også, at vi ønsker også en hurtig aktivering og gerne en straksaktivering.
Vi ønsker at gøre arbejdsmarkedet mere tilgængeligt for de mennesker, der har været ledige i meget, meget lang tid, ja, i årevis, og det kunne man gøre ved at sænke skatten på de laveste lønninger.
Det så vi meget gerne.
Så der er en lang række konkrete bud fra Venstres side, og hvis man ville gå ind i et samarbejde med os om dem, er vi sikre på, at vi kunne forebygge en lang række menneskers udstødelse af dette samfund.
Arne Melchior (CD), 1998-04-28:
Det er hr. Heimburgers på ny gentagne påstande om Danmark som havende det største skattetryk i verden.
Det er en statistisk sandhed, men alligevel ikke sandt.
Det er ligesom myten om Danmark med de fleste selvmord i verden.
Det er kun, fordi vores dødsattester er så meget mere ærlige end de fleste andre landes, at det statistisk fremstår sådan.
Det er ikke nok at holde sig til procenter, når man taler om skatte- og afgiftstryk, man må også regne de fradrag
med, som vi har, men som et flertal af lande enten slet ikke har eller slet ikke har i samme omfang.
Man må også se på varernes pris, på lønningernes størrelse, og en hel masse andre faktorer, herunder ikke mindst, hvad man får for skatten, før Danmark udråbes til at have det højeste skattetryk.
Det er altså den gamle historie om, at der findes tre slags løgn: Der findes almindelig løgn, så findes der grov løgn, og så findes der statistik.
Det betyder ikke, at statistik ikke har en vis betydning som arbejdsredskab, men det betyder, at man ikke bare kan læse en statistik og så tro, at man står med kendsgerningerne i hånden.
Jens Heimburger (KF), 1998-04-28:
Man skal aldrig blive for klog til ikke at lytte til hr. Arne
Melchior
Det kan godt være, at vi ikke har verdens højeste skattetryk, men jeg vil sige, at min generation får ikke mulighed for at lade det stige lige så meget, som man har gjort i de foregående 30 år.
Og skattetrykket er i hvert fald meget højt. Så vil jeg om polariseringen sige til hr. Villy Søvndal, at hvis der er nogle heste, som begynder at løbe stærkere, og de så trækker de andre med, er det et gode.
I virkeligheden mener jeg - og dér er vi grundlæggende uenige - at det er fint, at vi har et samfund, hvor de, der vil sætte noget i værk, og de, der vil give den en skalle, bliver belønnet, og jeg mener ikke, at det sker på bekostning af de svage.
Skete det på bekostning af de svage, ville jeg også være bekymret, men det er jo så en længere ideologisk diskussion, vi skal ud i, som jeg selvfølgelig også gerne tager.
Egil Møller (DF), 1998-04-28:
I Dansk Folkeparti har vi fuld forståelse for, at der tages initiativer til gavn for vores svage.
Det er de grupper, som vi virkelig skal holde et vågent øje med.
Det er samtidig vigtigt, at listen over, hvad vi forstår ved de svage grupper, bliver fyldestgørende, og hertil kan vi henføre de hjemløse, de sindslidende, de arbejdsløse, de syge og ældre, de handicappede, ja, listen kan blive meget lang. Hvis vi skal være helt realistiske, så bliver der altså mindre til disse grupper, hvis vi fortsat anvender ressourcerne til ulandsbistand og til at installere udenlandske statsborgere med dansk indfødsret.
SF's forslag til vedtagelse er langt hen ad vejen
sympatisk, men det er for vidtgående med nedsættelse af en uafhængig kommission, og derfor kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Dorit Myltoft (RV), 1998-04-28:
Det kunne vi som samfund ikke være bekendt i forhold til de opvoksende generationer, og derfor fik vi vedtaget de unges ret til en ungdomsuddannelse, og indsatsen har virkelig givet resultater, om end der fortsat er noget at gøre. Det er præcis det samme udgangspunkt, som skal være styrende, når det drejer sig om indsatsen for de mennesker, som på forskellig vis kan siges at være sat ud på et sidespor.
Vi har et alvorligt demokratisk problem, når en femtedel af voksne mennesker ikke er fuldgyldig med i det danske samfund.
Det er den udfordring, som vi skal have stillet troværdige løsninger op imod, for det er en af de vigtigste forudsætninger for et rigt og et velfunderet samfund, hvor alle bidrager ud fra egne forudsætninger.
Jeg vil gerne takke socialministeren, arbejdsministeren og bolig- og byministeren for besvarelserne, der alle i høj grad illustrerer, hvor meget der faktisk er sat i gang.
I Det Radikale Venstre er vi af den opfattelse, at skal det her lykkes, og det skal det, er det en fælles opgave for alle, dvs. arbejdsmarkedets parter, de enkelte virksomheder, de frivillige organisationer, de sociale institutioner, uddannelsessystemet, de kommunale og amtskommunale myndigheder og ikke at forglemme alle de mennesker, der i projekter, varmestuer, rådgivninger osv. udfører et stort og uegennyttigt arbejde.
I Det Radikale Venstre mener vi, at rammerne er til stede.
De er sat i værk.
Det drejer sig om at udfylde rammerne.
Vi hylder initiativernes mangfoldighed frem for den centrale styring.
Tilbage i 1970'erne, hvor især ungdomsarbejdsledigheden var skræmmende, talte man i fuld alvor om, at i en almindelig dansk 10. klasse var det ca. en tredjedel af eleverne, som skulle påregne at være livslangt arbejdsledige, og at det derfor var vigtigt at forberede dem på et godt liv som ledige.
Heldigvis har vi for længst forladt den tænkning, for arbejdsmarkedstilknytning er nøglen til at undgå polariseringen.
Vi ser ikke, der er grund til at få en samlet plan fra regeringen.
Derfor kan vi ikke stemme for det forslag til vedtagelse.
Derimod ser vi det som en vigtig opgave at holde gryden i kog med den fortsatte debat om problemstillingerne, og her deltager Det Radikale Venstre aktivt.
Jeg vil derfor sluttelig sige tak for, at SF rejste
Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Jeg skal takke De Radikale for takken og konstatere, at meget mere blev det jo så heller ikke til.
Jeg vil godt kommentere det dér med syltekrukken.
Hvis man læser forslaget til vedtagelse, indeholder det to led.
Det første led er en tilskyndelse til regeringen om at komme med en samlet plan allerede ved begyndelsen af det folketingsår, der starter i oktober, netop for at det ikke skal være en syltekrukke.
Vi ville såmænd gerne have det gjort allerede nu, men vi antager, at Folketinget får ret travlt den næste måneds tid, og at det ikke kan nås.
Så jeg synes ikke, at det er en rimelig karakteristik at sige, det er en syltekrukke at komme med et oplæg den 1. oktober.
Jeg synes tværtimod, det er afgørende for at få diskuteret de centrale temaer.
Jeg hørte De Radikales ledere sige under valgkampen, at det var afgørende for De Radikale, at opsvinget kom dem, der indtil nu ikke havde fået gavn af det, til gode.
Derfor kan man i virkeligheden sige, at det her fra SF's side også er et forsøg på at komme De Radikale til undsætning, og sådan synes jeg De Radikale skulle høre det.
Dorit Myltoft (RV), 1998-04-28:
For os i Det Radikale Venstre er det mere vigtigt, at vi får samlet erfaringerne fra alt det, der foregår, end at vi koncentrerer os om at sætte noget i gang, for vi synes, der er sat meget i gang.
Vi kan så være bekymret for, at det ikke lykkes at få samlet erfaringerne, men for os er det virkelig vigtigt, at der sker noget.
Og derfor har vi haft den holdning.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-28:
Jeg synes, at hr. Jens Heimburger holdt et relativt forstandigt indlæg, og derfor vil jeg godt kvittere for et enkelt af de punkter, hvor hr. Jens Heimburger var lidt usikker, nemlig spørgsmålet om, hvad udtrykket polarisering egentlig dækker. Jeg vil her anbefale at læse den rapport, der udkom fra Danmarks Statistik og Socialforskningsinstituttet - jeg tror, det var den 11. december 1997 - som fortæller en historie, som i virkeligheden burde bevirke, at SF i langt højere grad genfinder den gamle sprogbrug.
Vi er nemlig tilbage i en ulighed, der på formueområdet er lige så stor, som den var i slutningen af 1930'erne.
Eller sagt omvendt: Vi er på 60 år ikke kommet én meter videre på lighedsområdet i forhold til formuedannelsen.
Det skyldes i øvrigt bl.a., tror jeg, De Konservatives ihærdige medvirken i Folketinget til formueskattens ophævelse, det skrå skatteloft, lejeværdien på de dyre huse, halveringen af arveafgiften og alle de dér forslag.
De virker jo i den retning.
Og derfor forstår jeg egentlig heller ikke helt de unge og de Konservative.
De Konservative har i høj grad været medvirkende til det.
På ældreområdet kom der en rapport sidste år, der peger på, at forskellen på den tiendedel af de ældre, der har de højeste indkomster, og den tiendedel, der har de laveste indkomster, er forskellen mellem godt 13.000 kr. om måneden og godt 4.000 kr. om måneden.
Vi er på vej mod en polarisering i alderdommen, hvor ulighederne livet igennem flyder ind i alderdommen i et omfang, som vi aldrig har set før i et land med en socialpolitik af vores type.
Og her synes jeg simpelt hen, at vi, også set i lyset af regeringsgrundlagets meget lighedsorienterede målsætninger, har brug for at diskutere, om det er det, vi vil.
Vil vi opgive ligheden i alderdommen til fordel for en ulighed, der er på størrelse med den, som vi har set i sydeuropæiske lande?
Det vil vi ikke i SF.
Hvad vil De Konservative?
Dette var altså to eksempler på polarisering.
Jytte Andersen (S), 1998-04-28:
Indledningsvis vil jeg gerne understrege, at det er et meget centralt element i regeringens bolig- og bypolitik at undgå opdeling og udskillelse af bestemte befolkningsgrupper.
Og som det allerede har været sagt, har der været taget en lang række initiativer, der sigter på at imødegå
samfundsmæssig polarisering og udstødelse, og jeg vil ganske kort nævne et par af dem, der er taget i Bolig- og Byministeriet: I 1997 blev der truffet beslutninger her i Folketinget, som åbnede for en forsøgsordning, der drejer sig om udlejnings- og anvisningsret, og den forsøgsordning kan faktisk bidrage til en bredere og mere afbalanceret beboersammensætning, som lige præcis kan være noget af det, der løfter områderne og får dem til at virke mere stærke og solidariske over for de svage grupper, der måtte være i områderne. Det andet, jeg vil nævne, er, at der er kommet betydelig bedre muligheder for at etablere nye, bedre boligfællesskaber, både når det drejer sig om grupper af ældre, og når det drejer sig om socialt udsatte grupper. Det tredje, jeg vil nævne, er de muligheder, som den nye byfornyelseslov, som jo er trådt i kraft den 1. januar, åbner
for en meget bredere og mere helhedsorienteret byfornyelse, hvor der netop lægges vægt på, at beboerne skal have indflydelse, og at der også her skal åbnes for en bredere indsats, så man ikke bare tænker på murstenene, altså de fysiske rammer, men også på de sociale og kulturelle rammer - alt sammen noget, der skal bidrage til et stærkere netværk ude omkring i boligområderne.
Det fjerde, jeg vil nævne, er de forsøgsordninger, der kører fra 1997 til år 2001, og som drejer sig om kvartersløftforsøg, hvor man meget konkret gennem økonomiske incitamenter sikrer, at der ikke sker en yderligere polarisering og marginalisering af de svage grupper.
Og selv om de forsøg ikke er færdiggjort endnu, er det mit indtryk, at de kan bidrage til et både socialt, kulturelt og beskæftigelsesmæssigt løft. Endelig vil jeg nævne Byudvalgets boligsociale aktiviteter, hvor der bl.a. er etableret 73 beboerrådgivninger, hvor beboerrådgiverne jo virker som nøglepersoner i det sociale løft, der skal ske i boligområderne, idet de deltager i det forebyggende arbejde i boligområderne, og hvor et samarbejde omkring det kriminalpræventive arbejde, en koordinering af forskellige aktivitetstilbud og information om udlændinges forhold og kultur alt sammen er noget, der er i en god udvikling, og noget, der skal bidrage til at understøtte det forebyggende arbejde.
Og det er min overordnede målsætning, at den brede bypolitik på den måde kan skabe nogle bedre rammer for en positiv bolig- og bykultur.
Det at bo og det at leve kommer således i centrum, og det at leve godt kommer i særdeleshed i centrum, og det gør det både for de grupper, der er ressourcestærke, og for dem, der er mindre ressourcestærke.
Og det er de sidste grupper, der vil være det centrale i den bypolitiske indsats, som i løbet af foråret vil se dagens lys og forhåbentlig også give anledning til en bred diskussion her i Folketinget.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-04-28:
Jeg vil da give hr. Knud Erik Kirkegaard ret i, at det, der ikke står i dette forslag, er bemærkelsesværdigt, men det kan vel ikke komme helt bag på hr. Knud Erik Kirkegaard, al den stund at da vi havde de mange forhandlinger om belønningsordningen, var det rent faktisk Det Konservative Folkeparti, der var bannerfører for i den sidste ende totalt at udvande forslaget til belønningsordning på en sådan måde, at det ikke ville få nogen virkning, ingen effekt og ende i det bare bureaukrati.
Det var ikke det, der var regeringens udgangspunkt med det forslag, der var fremsat, men det var der, det endte, først og fremmest på foranledning af Det Konservative Folkeparti.
Så jeg forstår ikke den beklagelse, som der bliver givet udtryk for her, over, at arbejdsministeren har opgivet forslaget.
Jeg kan sige til De Konservative, at her ligger de, som de selv har redt.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 1998-04-28:
Jeg skal gerne bekræfte, at den tidligere arbejdsminister ikke var i stand til at fremsætte et forslag, som vi troede på kunne fungere i det virkelige liv, sådan at man nåede det mål, man gerne ville.
Kristen Touborg (SF), 1998-04-28:
Da SF's ordfører på området, fru Anne Baastrup, ikke har mulighed for at være til stede i øjeblikket, skal jeg give udtryk for SF's syn på lovforslaget.
SF skal beklage, at regeringen er veget tilbage fra at gennemføre den belønningsordning for arbejdsgivere, der gør en særlig arbejdsmiljøindsats, som var indeholdt i lovforslag nr. L 107 fra november 1997.
SF har som erstatning for belønningsordningen aftalt med regeringen, at der i stedet skal gennemføres en række andre tiltag for at fremme det forebyggende arbejdsmiljøarbejde.
Ambitionen er, at disse tiltag skal tjene det forebyggende arbejdsmiljøarbejde endnu bedre end nr. L 107.
De dele af nr. L 107, der nu genfremsættes, er primært konsekvensrettelser som følge af socialministerens lovforslag nr. L 3. Så vidt SF kan vurdere, er der udelukkende tale om, at Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring indgår som bidragyder til den partsstyrede arbejdsmiljøindsats.
Det princip støtter SF, men SF vil under udvalgsarbejdet sikre sig, at der ikke kan blive tale om et forringet finansielt grundlag for den partsstyrede indsats.
Præciseringerne vedrørende godkendelsesordningerne for frivillige bedriftssundhedstjenester ligger helt i forlængelse af forliget fra juni 1997 mellem regeringen, SF og Enhedslisten.
Det samme gælder arbejdsministerens mulighed for at henlægge myndigheden til ud fra nærmere fastsatte regler at godkende bedriftssundhedstjenester.
Også dette er en udmøntning af forliget fra juni 1997 mellem regeringen, Enhedslisten og SF.
SF kan således støtte det fremsatte forslag, idet vi dog tager forbehold over for at undersøge, hvorvidt omlægningen af finansieringen af den partsstyrede indsats i alle tilfælde vil leve op til forudsætningerne for arbejdsmiljøforliget fra juni 1997.