runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2002-05-29:
Jeg vil da sige, at jeg er enormt glad for, at ministeren også tilkendegiver, at mange af de områder, man har valgt at afspejle i sin årlige redegørelse, er områder, som Videnscenteret beskæftiger sig med. Men jeg synes, der er en stor forskel på, hvorvidt det sker automatisk.
Ministeren giver lidt det indtryk, at selvfølgelig er Videnscenterets prioriteringer med inde i ministerens årlige redegørelse.
Men er det ikke sådan, at Videnscenterets prioriteringer jo er afhængige af, at der i dag findes en bestyrelse, der varetager prioriteringerne.
Der findes i dag en bestyrelse i Videnscenteret, der sætter sig ned og ser på, hvad det er for områder, man ønsker at indsamle og indhente viden om, og indimellem tager man også nogle opgaver, når ministeren kommer og siger, at på det her område mangler vi viden.
Men det er en selvstændig bestyrelse, der varetager prioriteringerne, det er ikke ministeren.
Og det er her, Socialdemokratiets og min kritik kommer ind, for i fremtiden bliver det ministeren, der alene skal komme med bud på de områder, man ønsker at indsamle viden om, og så vil man udbyde til private eller til græsrodsorganisationer eller andre at indsamle viden om det. Men i dag har vi et uafhængigt videnscenter, der uafhængigt af ministeren kan vælge at indsamle viden.
Sandy Brinck (S), 2002-05-29:
Det er lidt i samme boldgade, for ministeren gik herop og sagde flot, at det var en mærkesag for regeringen at have ligeløn.
Så er det bare, man sidder og tænker: Er det derfor, at regeringen nu nedlægger den kønsopdelte lønstatistik?
Når man samtidig nedlægger Videnscenteret, fjerner man altså to væsentlige instrumenter til at holde øje med, om der er ligeløn, og derudover også, hvad man kunne gøre, så det bliver rettet op.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2002-05-29:
Man skal nemlig håndtere alle de andre ministre i regeringen og sikre, at man rent faktisk kan få en mainstreaming.
Det er en af årsagerne til, at ministeren, hvis hun skal magte den opgave, har brug for Videnscenter for Ligestilling.
For hun har brug for det samme, som har været tilfældet gennem de sidste 25 år, nemlig at der bliver udarbejdet et godt grundmateriale; at der bliver udarbejdet statistikker; at der hele tiden er det pres, som ministeren kan bruge til at presse ligestilling igennem over for sine ministerkolleger.
Og jeg er ret sikker på, at det er en meget svær opgave for ministeren. Forleden dag kunne ingen af os formå beskæftigelsesministeren til at rejse sig fra sin ministerstol her i salen for at give et svar på, hvor lang line han ville give arbejdsmarkedets parter, før de kommer med et forslag til, hvordan man kunne få en ligelønsstatistik.
Det kan vi altså ikke formå her.
Jeg vil gerne have at vide
: Hvad er ministerens strategi for at kunne formå sin ministerkollega, beskæftigelsesministeren, til rent faktisk at sikre, at der bliver lavet en sådan statistik af lødighed?
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Så vil jeg gerne direkte spørge ministeren for ligestilling, om ikke det er sådan, at politik også handler om holdninger.
Og så vil jeg gerne spørge, om ikke den diskussion, vi har her i dag, handler om, hvorvidt man skal øge den ulighed, der er mellem mænds og kvinders indtjening eller pensionsmulighed, eller man skal fjerne den. Hvis ministeren er enig i, at man skal øge den, skal man selvfølgelig bare fortsætte, for alle de initiativer, regeringen har taget i den samling her, går i den retning, at forskellen bliver større. Men hvis ligestillingsministeren har som opgave at sørge for at formindske forskellene mellem kønnene, så må vi komme med nogle forslag på de her områder. Der har jeg eksempelvis bare nævnt spørgsmålet om lønstatistikken.
Det vil helt uvægerligt føre til, at kvindernes mulighed for at kunne dokumentere, at de får mindre i løn end mændene, bliver mindre, og ministeren har ikke noget svar på det.
Og når vi taler om ministerens behov, som fru Mette Frederiksen var inde på, kan man i hvert fald se her, at smeden har en solidaritet.
Man vil meget gerne være med til at dele med hjemmehjælperen og kassedamen og rengøringsassistenten.
Det er det, der er forskellen.
Mette Frederiksen (S), 2002-05-29:
Jeg skal da gerne sige til ministeren, at jeg skam taler om Videnscenter for Ligestilling i dag, og det gør jeg, fordi regeringen sammen med Dansk Folkeparti jo konsekvent fører en fordelingspolitik via skatter og pensionsforhold, og begge dele har store konsekvenser for ligestilling, fordi det først og fremmest rammer ikke mindst de dårligt stillede kvinder, og fordi regeringen sammen med Dansk Folkeparti har en skjult dagsorden, som hedder, at kvinder egentlig hører til derhjemme.
Kvinden passer sådan set bedst i de familiære bånd derhjemme; derfor en forlængelse af barslen med færre rettigheder til mændene; derfor en gennemtvunget deltidsbestemmelse; derfor penge for at passe børn i eget hjem.
Det er derfor, vi har behov for et videnscenter for ligestilling, for vi har en ligestillingsminister, der er mere minister, end hun er ligestillingsminister.
Kamal Qureshi (SF), 2002-05-29:
Jeg synes, at der er kommet nogle afværgemanøvrer, som selvfølgelig er yderst relevante, især når man begynder at snakke om sundhed.
Det blev nævnt, at man bruger mange mænd i medicinske forsøg og ikke kigger nok på kvinder, fordi de har nogle andre hormonale balancer.
Jeg må sige, at det jo ikke har været særlig svært at skabe p-piller, som jo er noget af det mest besværlige, når man skal ind og regulere hele cyklus for kvinder.
Man har jo endnu ikke fundet nogen funktionsdygtige mandlige p-piller
, så jeg tror nu nok, at lægerne og sundhedsforskningen i den grad fokuserer på kvinder lige så snart, der er penge at tjene.
Så spørgsmålet er, om det er ligestilling, hvis medicinalindustrien i højere grad begynder at fokusere på dem.
Nu er man kommet med eksempler på, hvad man gerne vil fjerne, men hvad vil man gerne lave, og hvad vil man gerne oprette?
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-29:
Det er jo muligt, statsministeren ikke synes, der er nogen baggrund for det, men når man i stort set den samlede dagspresse kan læse, at KL's formand argumenterer for at få indført brugerbetaling, er det vel rimeligt, at sådan et spørgsmål gøres til genstand for en drøftelse her i Folketingssalen, og det er vel så også rimeligt, at statsministeren besvarer spørgsmålet uden at sige, at der ikke er nogen grund til overhovedet at stille det spørgsmål. Jeg synes, det var rimeligt, hvis statsministeren i stedet for bare at sige, at der ikke er tanker om brugerbetaling i større omfang i kommunerne, så også afviste, at der overhovedet kan indføres ekstra brugerbetaling i det kommende budget.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Der er simpelt hen så mange aspekter i den her sag, og SP og barsel og deltid har været nævnt.
Et andet forhold, som ikke lige har været til debat nu,
er spørgsmålet om den lønstatistik, som regeringen afskaffer.
Vi ved, at der er dokumenteret en forskel mellem mænd og kvinder, der laver nøjagtig det samme arbejde, på op til 12 pct.
Hvad vil regeringen gøre ved det?
Man har afskaffet mulighederne for dokumentationen, og samtidig med det nedlægger man Videnscenteret.
Hvad med kvindernes mulighed for at få de samme vilkår på arbejdsmarkedet, som mændene har?
Hvor skal de få den information?
Hvor skal de få den forskning?
Hvor skal de få den viden fra, når regeringen nedlægger alle de værktøjer, der kunne være med til at belyse forholdene?
Det må vi altså have ministerens svar på.
Det må være meget, meget vigtigt, inden man træffer så vidtgående en beslutning som at nedlægge Videnscenter for Ligestilling.
Man erkender, at der er et misforhold, men man gør ikke noget som helst for at formindske det.
Tværtimod øger man forskellen også på det her område, i forhold til både løn og pension.
Jens Peter Vernersen (S), 2002-05-29:
Det undrer mig egentlig ikke, at statsministeren ikke kunne tilbageholde, at skatterne skulle være steget under den socialdemokratisk ledede regering.
Jeg er sikker på, at statsministeren taler imod bedre vidende.
Statsministeren ved, at skattetrykket rent faktisk faldt.
Jeg ved godt, at man ikke kan se det af de dér manipulerende papirer, som regeringen har fremsendt, men hvis man går ind fra det tidspunkt, hvor vi fik regeringen, nemlig i 1993, så faldt skatterne rent faktisk.
Det vil altså sige, at statsministeren også kan bekræfte, at der ikke kommer øget brugerbetaling på tekniske områder, på biblioteker vedrørende cd'er, vedrørende video, og at der ikke kommer ekstra brugerbetaling i kommunerne vedrørende det sociale område?
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Jeg må konstatere, at statsministeren ikke vil give den garanti, og når han ikke vil give den garanti, er det nok, fordi man går og pønser på at røre ved revalideringsydelsen, ungeindsatsen, andre hjørner, som man selv har nævnt, og når man skriver, at kun en overgang fra forsørgelse til arbejde bør give indkomstfremgang - kun en overgang fra forsørgelse til arbejde bør give indkomstfremgang - så betyder det
, at de mange offentlige ydelser skal sættes ned.
Det er sørgeligt, men sandt.
Hvis det viser sig, når vi kommer længere frem på året, at statsministeren rører ved ydelserne, vil jeg godt sige, at så er det et klokkeklart løftebrud.
Derfor vil jeg advare statsministeren.
Jeg vil bede ham om at overveje det endnu en gang og appellere til, at sådan nogle gode ting som revalidering, der jo virkelig bringer folk frem, og som virkelig har nogle fantastiske evalueringer, rører man ikke ved.
Til statsministeren: Kunne vi så ikke én gang til bare prøve at sige, at vi rører ikke ved det?
Det er så nemt.
Det er bare nogle få små ord: Vi rører ikke ved ydelserne, heller ikke ude i hjørnerne med 36.000.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Ja, indtil videre er der jo ikke andre end hr. Carsten Hansen, der har udstedt trusler, men altså på et fuldstændig fejlagtigt grundlag.
Jeg er bange for, at jeg er nødt til at sige, at selv en læsevejledning næppe ville være tilstrækkelig for hr. Carsten Hansen.
Så kommer hr. Bjarne Laustsen med, synes jeg, et konstruktivt udsagn, nemlig at det, det drejer sig om, jo er at give et tilbud om arbejde, og hvis man ikke tager imod det tilbud, så er der sanktioner.
Jamen der er noget at bygge på her.
Det er faktisk også noget af det, der indgår i regeringens oplæg, noget af det, der skal drøftes med parterne på arbejdsmarkedet. Så kan vi arbejde videre ad den vej, er der absolut noget at tage fat i, og det synes jeg er en langt mere konstruktiv tilgang til det end alt det andet.
Det her drejer sig jo om, at vi får mennesker i arbejde, i stedet for at de bliver parkeret i en passiv tilværelse, og kunne vi bare enes om dét, så er der et solidt grundlag at arbejde videre på.
Det håber jeg i øvrigt også at vi kan i fællesskab.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Ja, nu prøver vi en gang til, men fra en lidt anden vinkel.
Der står i oplægget, at kun en overgang fra forsørgelse til arbejde bør give indkomstfremgang, og i dag er der jo som sagt mange forskellige offentlige ydelser på forskellige niveauer, f.eks. revalideringsydelsen.
Den er højere end kontanthjælpen, men gennemføres det princip, som regeringen selv skriver i sit oplæg, så betyder det altså, at en række ydelser, herunder revalideringsydelsen, skal sænkes.
Kan det læses anderledes, så lad mig få en læsevejledning.
Det vil jeg meget, meget gerne have.
Skulle vi så ikke tage luften ud af den debat her én gang for alle.
Giv dog den garanti: På de såkaldte hjørner som ungeindsatsen, revalideringsydelsen osv. sænker vi ikke ydelserne.
Så lad os snakke om, hvordan vi får mennesker i arbejde, og hvordan vi skaffer dem en fremgang frem for at komme med lidt slet skjulte trusler i et debatoplæg.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Nu ved jeg godt, at statsministeren var meget optaget af at forsøge at give hr. Carsten Hansen et svar, men jeg spurgte jo om, hvad ordet generel betyder.
Hvad er det for noget, man vil skære ned i?
Er det ikke sådan, at det spørgsmål om at få folk i arbejde, som vi er enige om, er et spørgsmål om rådighed?
Er det bedste tjek på, om folk står til rådighed for arbejdsmarkedet, ikke at give dem et tilbud om arbejde?
Så er sagen jo løst.
Hvis man ikke tager imod arbejde, så er der sanktioner osv. Jeg ville også gerne have at vide, om statsministeren har nogen eksempler på, at revalideringen ikke duer.
Man kommer bare med nogle eksempler omkring ydelserne, og det er da fint nok, det kan vi da godt diskutere, det vil man ikke gøre noget ved, men som instrument duer revalideringen ikke.
Det er da ret interessant at vide, om det instrument, der har været med til at hjælpe tusindvis af mennesker hvert eneste år, skal ødelægges, fordi man har set sig gal på ydelsesstrukturen.
Det er ret interessant at få at vide.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Jeg synes, at det kører meget i ring, og jeg kan altså simpelt hen ikke føje mere til, hvad jeg allerede har svaret.
Det, der er regeringens sigte, er, at mennesker hurtigst muligt kommer i aktivt arbejde.
Det burde vi da have en fælles interesse i, men hr. Carsten Hansen vil altså tilsyneladende slet ikke tænke i nye baner.
Så siger hr. Carsten Hansen, at det ville være ønskeligt
med klokkeklare garantier.
Jeg vil sige, at det der med at udstede garantier har man større erfaring med i hr. Carsten Hansens parti, så det overlader jeg helt til hr. Carsten Hansen.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Det havde jo været dejligt, hvis vi fra statsministerens side kunne få en klokkeklar garanti for, at alle de her mange mennesker på revalidering og alle de mange 25-30-årige under ungeindsatsen ikke skulle gå og frygte det her.
Men jeg vil spørge statsministeren, hvordan det skal forstås, når der i statsministerens eget oplæg står, at et effektivt arbejdsudbud kræver, at der tilstrækkelige incitamenter til at påtage sig arbejde, og at justering af reglerne for arbejdsløshedsdagpenge, ydelser under aktivering, revalideringsydelse og kontanthjælp kan bidrage til at øge et effektivt arbejdsudbud.
Betyder det så, at man vil sætte satserne op og garantere ikke at sætte dem ned?
Det kunne da være ganske interessant.
Eller hvad er det, der står her?
Statsministerens egen beskæftigelsesminister har jo sagt, at man nu gerne vil se på de her såkaldte hjørner med de 36.000 mennesker.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Hvis vi skal forstå det som et tilsagn i dag om, at statsministeren på regeringens vegne siger, at regeringen ingen planer har om at skære generelt i overførselsindkomsterne, kan vi så ikke få uddybet, hvad ordet generel betyder?
Generel er så ikke et hjørne, der omhandler 36.000 mennesker på revalidering, men hvad er det
Det er jo, fordi at man i det der oplæg »Flere i arbejde« minutiøst har beskrevet problemsættet, som statsministeren ser det, men som for andre ser ud som et vældig, vældig godt instrument.
Er statsministeren klar over, hvilken effekt det har og har haft, at man gennem mange år har haft revalidering som instrument?
Bekymrer det ikke statsministeren, at hvis folk kommer i arbejde, fordi de har været igennem den revalidering, er det ikke udelukkende bare noget med ydelsesstrukturen?
Har ministeren et eller andet eksempel på, at man ikke kan komme i arbejde, fordi man har en revalideringsydelse og har brugt det system, vi har i Danmark?
Nej, vel?
Når folk har været udsat for arbejdsulykker, så kan de komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Arbejdsmarkedet må da også være interesseret i, at folk hurtigst muligt kommer tilbage
efter en eventuel arbejdsulykke.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Den eneste, der her bidrager til at skabe nervøsitet, hvis det her giver nervøsitet, er altså hr. Carsten Hansen, der udspreder forkerte rygter om, hvad regeringen har planer om.
Jeg vil bare sige, at der er ingen, der behøver være urolige, for det, der er regeringens sigte, er, at de, der er på revalidering, kommer i arbejde, og de unge, der er ledige, kommer i arbejde.
Det er det, der er hele regeringens sigte med den operation, der hedder »Flere i arbejde«.
Det er, at mennesker kommer ud af passive overførsler over i aktivt arbejde.
Det er forbløffende for mig, at hr. Carsten Hansen stikker så fast i gammeldags tænkning, at han ikke åbent vil overveje, hvordan man kan forbedre menneskers muligheder for at komme ud af en passiv tilværelse og ind i aktivt arbejde.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Jo, men når man skriver, som man gør - og statsministeren giver, jeg har de første fem-seks citater, og jeg kan jo bare tage statsministerens udtalelser i dag som garanti for, at man ikke vil ændre på overførselsindkomsterne og ydelserne - at der er hjørner, der er ungeindsatsen, der er revalideringsindsatsen osv.,
kan statsministeren så ikke forstå, at folk bliver urolige ude omkring? Det kan godt være, at statsministeren siger noget andet, men han har flere gange kaldt revalideringsindsatsen for et lille hjørne og spurgt, om jeg ikke kan forstå, at man skal se på det lille hjørne.
Nej, jeg kan ikke forstå det.
Men kan statsministeren ikke forstå, at alle de mange mennesker, der har brug for dagpenge, mens de er mellem 25 og 30 år, og som jo eventuelt kommer på halve dagpenge, og de, som er på revalideringsydelse, bliver nervøse og frygter for deres fremtid? Så er det, jeg spørger: Er revalideringsydelsen for høj i dag?
Det må der da kunne gives et klart svar på.
Er incitamentet ikke stort nok til at gå i arbejde, på trods af at alle får et arbejde?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Det spørgsmål, som hr. Carsten Hansen har stillet her, er jo nøjagtig det samme som det sidste, vi diskuterede.
Derfor har jeg overhovedet ikke noget nyt at føje til det, jeg allerede har svaret nu i flere omgange.
Jeg vil bare lige anholde ét udtryk, og det er, når hr. Carsten Hansen hele tiden beskylder mig for at kalde 36.000 mennesker for »et hjørne«.
Det har jeg overhovedet ikke gjort - det har jeg overhovedet ikke gjort.
Jeg vil gerne understrege, at jeg anser revalideringsindsatsen i Danmark for at være af overordentlig stor betydning, og et meget klart sigte med den må være, at mennesker kommer ud i almindeligt ordinært arbejde i det omfang, det overhovedet er muligt.
Men det, jeg taler om, er jo, at regeringen ingen planer har om generelle sænkninger af satserne i dagpenge, kontanthjælp, andre overførsler, akkurat som vi sagde det før valget.
Det, vi sagde før valget, står vi ved efter valget.
Men hr. Carsten Hansen må da også være interesseret i, at man kigger på, om der er punkter rundtomkring i vores system, hvor det rent faktisk ikke kan betale sig at arbejde, for det kan ingen af os jo være interesseret i, og man bør da åbent se på, om man kan ændre det.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Ja, jeg prøvede jo før at få en garanti for, at der ikke ville blive begået løftebrud.
Det kunne jo være rart at få, når vi nu kan se, at der står i regeringens oplæg, at der i dag er mulighed for en betydelig indkomstfremgang ved at gå fra kontanthjælp til revalidering, og at det kan nedsætte den enkeltes motivation til at søge ud på det ordinære arbejdsmarked.
Når man så snakker om incitamenter, så lad mig høre klokkeklart: Er det sådan, at revalideringsydelsen i dag er for høj, og at der ikke er incitament nok til at søge ud på arbejdsmarkedet?
Det er det ene.
KL.14.15
Det andet er: Kan vi få en garanti for, at man ikke vil ændre det her lille hjørne, som statsministeren kalder de 36.000 mennesker, der er på revalideringsydelse?
»Vil statsministeren garantere, at regeringen ikke har planer om at gennemføre nedskæringer i revalideringsydelsen?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Den eneste, der gør nogen urolige, hvis nogen bliver urolige i den sag her, er jo hr. Carsten Hansen, der prøver at sprede et falsk indtryk af, at regeringen har fremlagt forslag om forringelse af revalideringsydelsen.
Det er derudover at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og det er for det tredje også at sikre, at der bliver gjort en forstærket indsats for at nedbringe ledigheden blandt de 25-29-årige.
Derfor kan jeg fuldstændig afvise hr. Carsten Hansens beskyldninger om løftebrud.
Det, vi siger nu, er nøjagtig det samme som det, jeg sagde før valget, nemlig: Regeringen har ingen planer om generelle sænkninger af ydelser i det danske overførselssystem, men vi er nødt til at kigge på, om der på enkelte punkter er uhensigtsmæssigheder, der gør, at det ikke kan betale sig at arbejde.
For hvis vi er enige om, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, så må man også fordomsfrit se på at indrette systemet, så det altid kan betale sig at arbejde. Hermed sluttede spørgsmålet.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Jeg er nødt til at spørge: Er det, fordi forskellen på den revalideringsydelse, der er i dag, og indtægten ved at arbejde ikke er stor nok?
Mener statsministeren, at revalideringsydelsen er for stor, når man helt eksplicit i sit oplæg nævner, at her er et af de hjørner, som man arrogant kalder det - det er jo ikke et hjørne - der omfatter 36.000 mennesker?
Mener man også, at unge mellem 25 og 29 år får for meget i understøttelse, og at det er et problem, man gerne vil se på?
Vi er enige i, at det selvfølgelig skal kunne betale sig at arbejde, men er incitamentet ikke stort nok, når man nævner det her i oplægget?
Det må jo være det, der er sagen.
Det er derfor, jeg beder statsministeren om en garanti for, at man ikke rører det, for så er der ikke nogen grund til at gøre alle de her mennesker urolige.
Det er da underligt, at så mange skal være nervøse for deres forsørgelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2002-05-29:
Jeg vil gerne sige til både hr. Carsten Hansen og hr. Bjarne Laustsen, at jeg da klart er af den opfattelse, at det er fornuftigt og rigtigt at have et velfungerende revalideringssysstem med henblik på, at mennesker kommer ud af en passiv tilværelse og over i aktivt arbejde.
Sådan skal det være, det er et fornuftigt system.
Det, regeringen gør, er at pege på, at der er nogle uheldige samspil mellem forskellige ydelser, og at der er steder i vores system, hvor det ikke altid kan betale sig at gå fra overførselsindkomst til aktiv arbejdsindsats.
Det sidste kan i hvert fald ikke være rimeligt. Jeg er glad for, at hr. Bjarne Laustsen så klart understregede, at vi er enige i det fælles sigte, at det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Hvis vi er enige om det, så bør vi da også fordomsfrit kigge på over alt i systemet, hvor det måske ikke er sådan, og så se at finde ud af, om vi kan finde en løsning. Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at regeringen har peget på, at der rundtomkring er nogle problemer, men regeringen har bestemt ikke lagt sig fast på nogle bestemte modeller, og regeringen har ikke fremsat noget forslag vedrørende revalideringsydelse.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-29:
Det er jo side 23 i det oplæg, der hedder »Flere i arbejde«, der volder nogle problemer, fordi man deri skriver, at kun overgangen fra forsørgelse til arbejde bør give indkomstfremgang.
Problemet er bare, at revalideringsydelse jo ikke er noget, man selv kan vælge, det er jo ikke et tagselvbord.
Der er jo ikke mulighed for den enkelte til at sige: Jeg vil have revalideringsydelse.
Derfor er det jo ikke et tagselvbord.
Det, man så skriver om, at det må være sådan, at man ikke kan få en højere ydelse ved at vælge én ydelse frem for en anden, eksisterer jo ikke i virkeligheden.
Ellers må statsministeren belære os om det.
En revalideringsydelse er noget, man bliver indstillet til efter de principper, der nu er gældende i forhold til loven, der vedrører dette spørgsmål.
Carsten Hansen (S), 2002-05-29:
Kan statsministeren ikke godt forstå, at de 36.000 mennesker på revalideringsydelse - i øvrigt en af de største succeshistorier, vi har, fordi alle kommer i arbejde, alle kommer i job - bliver lidt nervøse, når statsministeren og hans beskæftigelsesminister rasler med sabelen og siger, at det er et lille hjørne - siger man oven i købet temmelig arrogant - som man vil kigge på, og når man siger, at det ikke må kunne betale sig at gå fra den ene offentlige ydelse til den anden? Vil statsministeren tolke det anderledes, end at nu skal alle på kontanthjælp? Jeg vil godt spørge statsministeren: Er vi ikke enige om, at det er et eklatant løftebrud, hvis det er sådan, at statsministeren nedsætter ydelserne for unge og for revalidender?
Det må der da kunne gives et klart og entydigt svar på, og det skal blive modtages med kyshånd.