Ulrik Kragh (V), 2004-05-18:
Efter en første behandling, hvor meningerne blev brudt om Christianias fremtid, har vi haft et grundigt udvalgsarbejde, hvor der er stillet mere end 100 spørgsmål til, hvordan fremtidens Christiania skal udvikle sig.
Jeg synes, det er overordentlig positivt at se det resultat, som Folketingets partier er kommet frem til.
Der ligger i dag tre betænkningsforslag, som langt hen ad vejen flugter hinanden med hensyn til det arbejde, man gerne vil se igangsat for fremtiden.
Situationen er den, at alle er enige om, at de ulovligheder, der foregik på Christiania, ikke længere var acceptable på grund af de påvirkninger, det gav det omkringliggende samfund.
Det anerkender alle, og alle er enige om, at de anbefalinger, som regeringens Christianiaudvalg er kommet med, kan danne sigtelinjer for fremtiden, om end der er enkelte forskelle i opfattelsen af nogle detaljer.
Jeg synes, det er dejligt at se, at alle lægger vægt på, at de bygninger, man bor i på Christiania, i fremtiden skal vedligeholdes, således at man sikrer sig, at det bliver gode og menneskeegnede boliger.
Jeg synes, det er dejligt at se, at der bredt i hele Folketinget er enighed om, at det natur- og fæstningsanlæg, der er på Christiania, som er et af de bedst bevarede fra 1600-tallet, skal beskyttes som en del af vores kulturarv.
Der er også enighed om, at man kan finde forskellige løsninger på, hvordan fremtidens Christiania kan være.
Til gengæld er der et meget bredt flertal i Folketinget, der mener, at det vil være relevant, at man har en fond eller en selvejende institution eller på anden måde en grundejerforening, som kan tage sig af de mange fællesaktiviteter, der er på Christiania.
Der er masser af gode, positive elementer i det kulturelle liv, i det sociale netværk, som vi bredt i hele Folketinget meget gerne ser bevaret.
Derfor glæder det mig, at man også i det mindretal, der har afgivet eget betænkningsbidrag, har været inde at sige, at det kunne være, at man kunne se på andre modeller end alene den rene fondsmodel, men at man også her kunne se på almene modeller.
Endelig er jeg også glad for, at der er enighed om, at de bygninger, der har været med til at skæmme fæstningsanlægget på Christiania, skulle fjernes, således at vi beskyttede kulturarven, og jeg er også glad for, at der er enighed om, at der kan være plads til på Christiania at lave et vist nybyggeri. Der er lidt forskel i opfattelsen af, hvor meget der kan være.
I lovforslaget er der lagt op til, at det er Københavns Kommune, der som almindelig lovgivningsplanmyndighed skulle bestemme, hvor meget byggeri der kunne være, og der var forudsat ca. 20.000-25.000 m2, og der er så andre, der mener, at der bør være lidt mindre.
Alt i alt er der langt hen ad vejen i store dele af det Christianiaforslag, vi har, enighed om, hvordan vi ser linjerne for fremtiden.
Derfor er det selvfølgelig lidt ærgerligt, at vi indtil nu ikke har formået helt at finde fodslag i de holdninger, vi har.
Derfor vil jeg gerne på vegne af Venstre anbefale, at vi tager sagen tilbage til udvalgsbehandling mellem anden og tredje behandling i et håb om, at vi vil kunne finde fodslag.
Med hensyn til de fire ændringsforslag, der er, er det ændringsforslag, som udhuler dele af loven, og derfor kan vi ikke støtte dem.
Det er nemlig fuldstændig rigtigt, som hr. Villy Søvndal siger, at hvis man vil indgå et kompromis, så bliver man nødt til at flytte sig.
Derfor er jeg også meget, meget glad for, at SF sammen med andre i det betænkningsbidrag, SF har afgivet, skriver, at SF anerkender, at regeringen med lovforslaget har åbnet løsninger for Christianias fremtid, der ligger fjernt fra tidligere tiders retorik om rydning, bulldozere og lignende.
Hvis det ikke er en anerkendelse fra SF selv om, at regeringspartierne og dermed også Venstre har flyttet sig, så synes jeg egentlig, det er mærkeligt.
Det er nemlig sagen i en nøddeskal, for Venstre har flyttet sig alvorligt i en erkendelse af, at der er mange positive elementer på Christiania, så hvis borgerne på Christiania har en interesse i at fortsætte de positive elementer, så synes vi, at der skal gives rammer, som giver mulighed for det.
Derfor er der også lagt op til, at fællesaktiviteterne, at det sociale netværk, at kulturlivet og de øvrige positive elementer, som foregår i et samlet Christiania, hvor de mennesker løfter denne her opgave sammen, kan fortsættes i en selvejende institution, i en fond eller på anden måde i dialog.