Steen Gade (SF), 1999-03-25:
Som jeg har sagt under det tidligere forslag, er vi positive over for tankegangen om substitution, og jeg mener, at vi i det arbejde, som Miljøudvalget går i gang med på hele kemikalieområdet, må få kigget på forskellige typer substitution og på, hvordan man kan få den tankegang ind i kommende reguleringer, og det gælder altså også i forhold til EU.
Så er der spørgsmålet om at skaffe penge til oprydning af fortidens synder og til andre miljøinitiativer.
Sådan forstår jeg forslaget om gebyr: SF er meget optaget af at finde nogle penge, som skal opkræves fra dem, der i dag forurener, til at betale nogle af de ting, som vi ikke i øvrigt kan finde penge til andre steder end hos skatteyderne.
Det gælder jo en hel masse af miljøtingene, at dem skal vi nu bede skatteyderne om at betale for.
Det skyldes dårlig lovgivning.
Det skyldes, at vi i årevis ikke har haft regler, der pålagde virksomhederne et tilstrækkeligt ansvar, og det er noget, vi er ved at reparere.
Men som vi jo ved fra behandlingen af andre forslag her i Folketinget, som miljøministeren har fremsat, er der f.eks. en klar tendens til, at den juridiske ekspertise ikke vil være med til at indføre sådan noget med tilbagevirkende kraft.
Det vil sige, at vi kun kan reparere fremover, og det vil sige, at der er en vældig ophobning af ting, som kommer
til at koste utrolig mange penge i de kommende år, og derfor synes jeg, det er vigtigt at få en diskussion om, hvordan man gør det. Er det så det rigtige at lave en gebyrordning her, som oven i købet er indrettet efter omsætningen?
Det vil jeg være meget skeptisk over for.
Jeg kan godt se, at der her er et enkelt incitament til, at man kan få en rabat, hvis man laver en konkret plan for udfasning af uønskede kemiske stoffer, men sådan som jeg har forstået forslaget, handler det jo om at få penge til mange flere ting end lige netop kemi, og derfor synes jeg simpelt hen ikke, den model går an.
Det, vi har brug for, kunne være det forslag, som SF tidligere har fremsat her i Folketinget om en afgift på udledninger efter bestemte kriterier, for når man udleder, er man jo også medvirkende til fremtidens forureningsproblemer.
Vi taler ikke om udledninger, der er større end det, der er lovligt.
Men inden for det, der er lovligt, kommer der en lang række udledninger fra virksomheder til miljøet, som er til skade for miljøet, og som kan give problemer i fremtiden.
Altså er det rimeligt, at de eksisterende produktionsanlæg er med til at finansiere på baggrund af det, de forurener med.
Et andet sted, hvor vi kan skaffe pengene på en måde, som virker miljømæssigt rigtigt, er f.eks. ved at lægge afgifterne ude i detailledet, altså dér, hvor forbrugerne køber varerne, og det vil så sige, når der er tale om kemikalier, at få en afgiftspolitik for kemikalier.
Og jeg er spændt på, når ftalat-udspillet kommer fra miljøministeren, om der så er kommet afgifter på ftalater som en start på den proces.
Det må være den vej, vi skal frem, og ikke ved sådan en konstruktion, som er lavet her.
Men grundtanken om, at man skal skaffe pengene fra dem, der skaber den nutidige forurening, til at løse problemerne, og at det ikke altid skal være skatteyderne, der skal betale, er i overensstemmelse med SF's tankegang, og som jeg har sagt, har vi tidligere fremsat konkrete forslag om det.