runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Baastrup (SF), 2000-02-23:
Jeg tror ikke, jeg behøver at kommentere hverken fru Mimi Jakobsen eller fru Elisabeth Arnold længere.
Til sidst til hr. Keld Albrechtsen: SF synes, det er absolut nødvendigt, at ændringer i Traktaten skal til folkeafstemning, uanset om det drejer sig om suverænitetsafgivelse eller ej.
Vi kan jo alle sammen huske, og det synes jeg Venstre og De Konservative også skulle tænke over, at sagen jo er den, at hvis vi ikke havde haft en statsminister, der blev tilsidesat af et folketingsflertal i 1986, der sagde: Vi er fuldstændig ligeglade med, hvad I har sagt, vi sender det til en vejledende folkeafstemning, så gad jeg nok se, hvordan Danmark, de borgerlige, og især Socialdemokratiet havde haft det med den danske placering.
Folkeafstemningsinstituttet støtter vi, men så skal jeg også samtidig sige, at vi ønskede ikke en folkeafstemning, fordi vi ændrede nogle stemmevægte, da Sverige, Østrig og Finland kom ind.
Det ville simpelt hen være uhensigtsmæssigt, og jeg mener, at de partier, som ønsker folkeafstemning, når man laver ændringer i stemmevægten, har overskriften - kan I huske overskriften fra JuniBevægelsen - »Velkommen til 40 mio. polakker.«
Det er dem, der ønsker folkeafstemning om institutionsændringerne.
Men det andet, ændringer af Traktaten, selvfølgelig afstemning.
Forudsætningen for, at den danske befolkning har det styr, som den danske befolkning har, på, hvad der foregår i EU, er vores løbende folkeafstemninger.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-02-23:
Hr. Kristian Thulesen Dahl vil gerne have det til at se ud, som om Dansk Folkeparti er de eneste, der mener, at de forsvarer dansk selvstændighed, identitet og kultur, og at de slår ring om land, folk og flag, men det er jo ikke rigtigt.
Tror hr. Kristian Thulesen Dahl seriøst, at 10 central- og østeuropæiske lande, der lige er sluppet fri af Sovjetunionens jerngreb, og Cypern og Malta frivilligt vil lade sig lempe ind i noget, der betyder, at deres selvstændighed, f.eks. de baltiske landes, skal opgives, og at Norge, som nu begynder at diskutere relationer til EU, egentlig vil opgive sin rolle som selvstændig nation?
Og tror hr. Kristian Thulesen Dahl, at de øvrige 14 EU-lande også vil opgive den?
Det kan man da ikke seriøst tro på.
Så vil jeg gerne spørge om: Ønsker hr. Kristian Thulesen Dahl, at EU udvides med de lande, som har søgt om optagelse?
Vil Dansk Folkeparti have, at vi tilpasser institutioner, så vi kan foretage udvidelsen?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-02-23:
Det lød, som om hr. Kristian Thulesen Dahl sagde: Enhver udvidelse af EU er det samme som en suverænitetsafgivelse for Danmark.
Den forståelse kunne man godt have ved at høre på hr. Kristian Thulesen Dahls ordførertale.
Jeg vil gerne spørge: Hvad er det for lande, som ikke må være med i EU, hvad er det for nogle lande, der er så slemme
for vores suverænitet, at vi ikke kan tåle at have dem med i selskabet?
Tyrkiet blev nævnt, men der er sikkert andre lande, i hvert fald syd for Kongeåen, som ikke kan få lov at være med i det fællesskab, som vi nu har været med i i mange år.
Jeg vil gerne spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvad er det for betingelser, man skal opfylde for at være værdig til at optages i et samarbejde med Danmark, så Danmark ikke mister suverænitet?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-23:
Jeg vil bare sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at jeg har lagt mærke til, at Dansk Folkeparti har indtaget det synspunkt - jeg håber, at hr. Kristian Thulesen Dahl klart og tydeligt vil dementere det i dag - at Tyrkiet ikke har ret til optagelse i EU.
Det er et synspunkt, som er ødelæggende for enhver form for unionsmodstand, i hvert fald for en anstændig unionsmodstand.
Det vil jeg gerne sige meget klart.
Derfor håber jeg, at det synspunkt kan blive dementeret og manet i jorden i dag, for nu har fru Anne Baastrup henvist til en uheldig bemærkning, der faldt i noget materiale, som var påstemplet JuniBevægelsens navn, men det her med Tyrkiet går altså simpelt hen ikke.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-02-23:
Jeg savner stadig væk et svar på, om Dansk Folkeparti vil acceptere, at lande, der demokratisk beslutter, at de ønsker medlemskab, og som i øvrigt opfylder de klare betingelser, der gælder for at blive medlem af EU, rent faktisk kan optages.
Jeg vil også spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvis svaret er ja, betyder det så også, at man skal ændre institutionerne, så det rent praktisk er muligt at udvide foreningen sådan, at alle kan få lov til at være med til at træffe beslutningerne?
Så vil jeg gerne sige, at jeg mangler et svar på det spørgsmål, jeg stillede: Tror hr. Kristian Thulesen Dahl, at alle de andre lande, der nu så gerne vil være med i den her forening, vil nedlægge sig selv som selvstændige nationer?
Herunder som det sidste spørgsmål: Bliver det et mere ensrettet Europa, at vi bliver 25-30 lande?
Er virkeligheden ikke, at det udvikler sig til et meget mere differentieret Europa med respekt for de enkelte lande?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-02-23:
Jeg har nu hørt flere gange, og bl.a. fru Anne Baastrup påpeger det, at regeringens udspil var for dårligt, først og fremmest fordi det var upræcist.
Jeg vil gerne spørge fru Anne Baastrup: Hvordan i alverden skulle det være andet?
Der har ikke været ført en eneste forhandling.
Jeg er ikke engang sikker på, at statsministeren har talt med den belgiske statsminister om det et eller andet sted under en middag, men jeg skal selvfølgelig ikke kunne sige det.
Det kan vi jo lave en undersøgelseskommission, der kan finde ud af.
Men jeg vil da gerne spørge: Hvordan i alverden skulle en regering spille ud med andet end nogle hovedretningslinjer, en ramme, en første behandling som af et lovforslag?
Så arbejder man sig efterhånden ned i stoffet, og dér har statsministeren og regeringen jo lovet at inddrage Folketingets partier.
Lad nu være med at bruge ethvert argument for at gå imod regeringen og dens EU-politik.
Der må da være andet gods end det.
Charlotte Antonsen (V), 2000-02-23:
Først til hr. Keld Albrechtsen: Det er jo ikke noget nyt, at Venstre ønsker en hurtig euroafstemning, så det har sådan set ikke noget at gøre med det portugisiske forslag om euroen, som hr. Keld Albrechtsen nu bringer ind i debatten.
Til hr. Thulesen Dahl: Jamen her i huset, her i Folketinget har vi jo en række møder, både uformelle og formelle, og jeg vil da ikke afskære mig fra at gå ned om lidt og tale med udenrigsministeren, som sidder her ved siden af.
Det kan jo ikke være sådan, at vi kun må tale sammen ved Europaudvalgsmøderne, og det kan da også være, vi skal have nogle ekstra debatter her i Folketingssalen.
Jeg kan heller ikke afvise, at der kommer onsdagsspørgsmål og tirsdagsspørgsmål, så jeg synes, det er et lidt ejendommeligt spørgsmål, der bliver stillet af hr. Thulesen Dahl.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-23:
Jamen jeg synes, det er skønt at se en engageret udenrigsminister på talerstolen her fra første færd kommentere og forklare og uddybe.
Jeg håber virkelig, at det er den facon, vi vil se.
Må jeg så sige til hr. Claus Larsen-Jensen, som siger, at det jo gælder klokkeklart, hvornår vi skal have folkeafstemning eller ej: Jamen det er jo lige præcis det, jeg spørger om.
Er det således, at Socialdemokratiets udgangspunkt er, at folkeafstemninger kun er noget, der kan komme på tale, når der er tale om suverænitetsafgivelse i grundlovens forstand og der ikke her i Folketinget er et fem sjettedeles flertal for at afgive suveræniteten?
Det er det, der også har været diskuteret offentligt her de seneste dage, og det er jo et interessant spørgsmål at få svar på.
Og jeg vil også gerne give hr. Claus Larsen-Jensen tid
til at besvare det andet spørgsmål, jeg stillede før, nemlig med hensyn til det forhandlingsudspil, der ligger.
Altså jeg vil gerne spørge: Har vi det samme stykke papir?
Det, jeg har,
er et, som vi har fået udleveret i forbindelse med et møde i Statsministeriet, som er meget, meget tyndt, og som ikke siger ret meget konkret om, hvad regeringen kan gøre under forhandlingerne.
Er det det udspil, hr. Claus Larsen-Jensen også har, og som altså danner udgangspunkt for en vedtagelse, som man beder os om at tage stilling til her i dag?
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-23:
Jeg skal i min ordførertale vende tilbage til østudvidelsen, for det er et meget vigtigt debatpunkt, synes jeg.
Med hensyn til sammenhængen mellem euroreglerne og den nye traktat
har jeg set, at hr. Jacob Buksti - og til lykke med udnævnelsen - også har været inde på den tanke, at man skulle prøve at proppe en eurofolkeafstemning ind, inden traktaten er færdigforhandlet.
Derfor vil jeg spørge fru Charlotte Antonsen: Er det rigtigt, at Venstre ønsker at fremrykke euroafstemningen, for at det ikke skal stå klart for befolkningen, hvad det er, vi kommer til at stemme om?
Det ville jo være kendsgerningen.
Jeg synes, man er ude på det dybe vand, og jeg synes, man skulle prøve at tænke sig lidt om.
Poul Nyrup Rasmussen (S), 2000-02-23:
Ja, jeg skal sige til det andet spørgsmål om journaler og indsigt i journalerne: Svaret er nej af principielle grunde.
Så er vi jo reelt langt inde i en undersøgelse, og det vil være en undersøgelse, der ikke vil være omgivet af de retssikkerhedsmæssige hensyn, der skal tages.
Det er jo derfor, vi har lavet en betænkning her i Folketinget om, hvordan man udarbejder en undersøgelse, og det kan der ikke gås på kompromis med.
Der er ikke nogen mellemveje her.
Og jeg ville finde, at det ville være en dårlig anvendelse af skatteydernes penge at igangsætte en undersøgelse, fordi der ikke er grundlag derfor.
Det har jeg svaret klart på.
Det fik jeg oven i købet lidt ros for fra, tror jeg, hr. Thulesen Dahl.
Sagt til hr. Thulesen Dahls kolleger: Jeg svarede faktisk klart på det.
Vil regeringen tage initiativ til en undersøgelse?
Og svaret er: Det vil regeringen ikke.
Det ser vi ikke noget grundlag for.
Så vil jeg gerne slutte for min part med endnu en gang at minde Folketinget om en meget enkel ting, også den ivrige hr. Lars Løkke Rasmussen, som har så travlt med § 19, og hvad ved jeg.
Se, hvis partiet Venstre nogensinde havde haft et reelt politisk ansvar for denne sag, så ville partiet Venstres ledere have taget nøjagtig den samme holdning til denne sag, som jeg har taget.
Jeg ringede til partiet Venstres leder mandag morgen efter den søndag og havde en samtale med partiet Venstres formand, spurgte Venstres formand: Er Venstres formand af samme holdning som jeg?
Og det var han. Så skal vi nu ikke se at komme ind til sagens kerne?
Denne sag handler om, at der ikke er ét eneste ansvarligt parti her i Folketinget, der ville have taget medansvar for at placere Danmark i en skammekrog, på sidelinjen, som kunne være ensbetydende med, at Danmark var enig i den nye østrigske regerings ene partis holdning.
Det ønsker jeg ikke skal ske for Danmark.
Det ville have ramt vores omdømme, det ville have skadet vores placering i Europa.
Det ønsker jeg under ingen omstændigheder, og det ved
Venstre egentlig også godt.
For min part synes jeg, det skal siges efter denne spørgerunde.
Jeg synes, det er på sin plads, og jeg har så for min part ikke mere at tilføje til det spørgsmål.
Lene Espersen (KF), 2000-02-23:
Det er til statsministerens sidste besvarelse om, at statsministeren af retssikkerhedsmæssige årsager ikke fandt, at det ville være på sin plads at give en eller flere politikere mulighederne for at lege en slags Sherlock Holmes og undersøge den her sag til bunds, idet statsministeren henviste til de redegørelser og andre undersøgelser, som vi har lavet af retssikkerhedsmæssige hensyn her i Folketinget.
Mit spørgsmål skal derfor gå på, om statsministeren, hvis Folketinget finder, at den her sag skal belyses grundigt, og at hvert et blad skal vendes, vil være villig til at nedsætte en undersøgelseskommission, som jo er en af de ting, Folketinget selv har peget på af instrumenter, der retssikkerhedsmæssigt er helt på sin plads.
Vil statsministeren være villig til at nedsætte en undersøgelseskommission for at komme til bunds i den her sag?
Svend Aage Jensby (V), 2000-02-23:
Statsministeren nægtede altså Folketingets repræsentanter og medlemmer af Det Udenrigspolitiske Nævn at få aktindsigt i Statsministeriets papirer vedrørende Østrig.
Begrundelsen var dels principielle grunde, dels at man dermed var langt henne i en undersøgelse, der ikke var omgærdet af de retsgarantier, der bør være. Jeg kan forsikre statsministeren, at i Venstre har vi ingen grund til at tro, at nogen embedsmænd hverken kan, bør eller skal drages til ansvar.
Det, vi ønsker i Venstre, og det, vi ønsker at befolkningen skal vide, er, hvem der har det politiske ansvar for udviklingen i det, der inden for de sidste 10-20 år måske er den mest vidtrækkende udenrigspolitiske beslutning, man har truffet.
Så det er ikke embedsmændene, statsministeren behøver at tage hensyn til; det kan jeg forsikre om
på mit partis vegne.
Det, vi ønsker at se, er, om statsministerens forklaringer eller rettere sagt manglende forklaring over for den danske befolkning er udtryk for noget helt andet, nemlig at statsministeren fra første færd på mødet i Stockholm under Holocaustkonferencen har været i løbende dialog om de sanktioner, som senere blev gennemført. Derfor slutter jeg af med at spørge
: Må vi under disse konditioner få adgang til akterne i Statsministeriet?
Peter Skaarup (DF), 2000-02-23:
Jeg synes, det er uheldigt, at statsministeren på den måde, som det er sket, ligesom prøver at skyde bolden tilbage til dem, der stiller spørgsmål, og ligesom vil prøve at hudflette dem for de intentioner, de måtte have i form af at stille spørgsmål.
Det er jo samtidig med, at vi med den debat, der er om det her, kan konstatere, at det her dybest set også handler
om, hvorvidt det er EU's opgave som en stor politisk union at knægte små lande, der altså vælger at sammensætte deres regeringer, som de nu gør
Derfor er det altså også rimeligt, at Folketinget får lejlighed til at diskutere omstændighederne ved denne her sag.
Og når man i Jyllands-Posten i dag kan læse, at den hollandske statsministers talsmand, Gerard Vandrerwuld, bekræfter, at ministerpræsident Wim Kok allerede i sin første samtale med det portugisiske formandskab blev bedt om at tage stilling til sanktioner mod Østrig, så vækker det til eftertanke. Det vækker jo også til eftertanke, at en talsmand for Tony Blair siger, at Blair allerede om fredagen blev bedt om at forholde sig til sanktionerne.
Premierministeren blev kontaktet om det her, inden han tog til økonomisk topmøde i Davos.
Det kan da ikke være nogle tilfældige mennesker, man har snakket med her, og derfor er det interessant at vide, hvor meget regeringen har vidst, hvor meget statsministeren har vidst, om det her.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-23:
Når statsministeren nu lige pludselig gerne vil referere fra nogle telefonsamtaler - og så er det måske kun den telefonsamtale, der her er tale om, som statsministeren vil referere fra - vil jeg gerne have oplyst, om statsministeren i den samme telefonsamtale, som statsministeren indtil nu har oplyst kun omhandlede Østrig, også orienterede lederen af Venstre om, at der var et kæmperod undervejs i Statsministeriet, og at det ville blive afsløret dagen efter.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bortfaldne spørgsmål
Spm. nr. S 1464
Tom Behnke (FRI), 2000-02-23:
»Vil ministeren garantere ubetinget for, at der ikke vil blive udtaget kunstige hofter og andre proteser eller andet fra døde med henblik på videresalg eller genanvendelse, når den døde skal kremeres?« Begrundelse Det er kommet frem, at de danske myndigheder har lavet en aftale med et hollandsk firma om at aftage kunstige hofter, når en død skal kremeres.
Det nærmer sig ligrøveri og giver under alle omstændigheder anledning til stærk bekymring hos især de ældre.
Spm. nr. S 1521
Jens Rohde (V), 2000-02-23:
»Vil statsministeren af- eller bekræfte, at han havde en viden om de forestående sanktioner før telefonopkaldet fra Portugal søndag d. 30. januar, og giver det i afkræftende fald statsministeren anledning til bekymring på nationens vegne, at en fax fra en udenlandsk regering kan ligge weekenden over uden at blive set, for derefter at blive arkiveret uden statsministerens kendskab, på trods af at 6 af statsministerens nærtstående embedsmænd har set faxen?«
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-02-23:
EU står over for at optage en række nye lande.
Det forudsætter, at der sker en række tilpasninger af EU's institutioner.
Det lykkedes jo som bekendt ikke, desværre ikke, de femten EU-lande at blive enige om de nødvendige tilpasninger, da man forhandlede Amsterdamtraktaten på plads.
Derfor er det forudset i Amsterdamtraktaten, at der skal holdes en ny regeringskonference om disse spørgsmål.
Regeringskonferencen blev officielt indledt den 14. februar i Bruxelles.
Partierne bag forespørgslen ønsker derfor oplyst, hvilke overvejelser regeringen har gjort sig i den forbindelse, og hvilke synspunkter regeringen har tænkt sig at fremføre på Danmarks vegne.
Besvarelse
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-02-23:
Folketingets partier har som bekendt kendskab til det oplæg, regeringen har udarbejdet til regeringskonferencen.
Set med Socialdemokratiets øjne er hovedmålet med regeringskonferencen, at vi kan få gang i udvidelsesprocessen, kort sagt, at vi får færdiggjort de rester, der er tilbage fra Amsterdamtraktaten, hvor man ikke blev enig om netop disse dele, sådan at EU er parat til at foretage udvidelsen bl.a. med de øst- og centraleuropæiske lande.
Vi synes ærlig talt, at vi, så mange år efter, en halv snes år efter, at Berlinmuren faldt og forandringsprocessen kom i gang i Øst- og Centraleuropa, nu skylder, at vi gør os selv parate til at kunne optage de lande, som alle har ønsket at blive medlemmer af Den Europæiske Union.
Vi synes, det er vigtigt, at et udvidet EU er med til at forankre demokratiet, menneskerettighederne og respekten for minoriteterne og dermed bane vej for fred, velstand og velfærd i hele det geografiske Europa.
Derfor støtter vi også regeringens oplæg, og vi synes egentlig, at regeringskonferencen skal koncentreres om udvidelsesprocessen.
Derfor vil vi ikke have en hel masse
andre ting med, som er med til at forsinke den, og derfor gælder det om at få hjemmearbejdet på plads. Vi har nogle grundprincipper, hvor vi bakker op i forhold til regeringens politik, nemlig at der skal ske de nødvendige tilpasninger af institutionerne med hensyn til, hvordan vi træffer beslutninger.
Men balancen mellem de store og de små lande skal ikke forrykkes.
Vi synes, det er i orden med justeringer, men balancen mellem EU-institutionerne indbyrdes skal helst forblive uændret.
Vi støtter administrative reformer, så vi i fremtiden får en veltrimmet og velfungerende Kommission.
Vi er villige til at acceptere flertalsafgørelser på nogle flere områder, men vi vil f.eks. gerne støtte, at der arbejdes for bedre miljøregler inden for rammerne af det oplæg, regeringen er kommet med, og vi er glade for, at regeringen vil arbejde for flertalsafgørelser om bl.a. grønne afgifter.
De danske forbehold er ikke en del af regeringskonferencen.
Det er et spørgsmål, vi selv afgør, om vi vil ændre noget ved de danske forbehold, afskaffe et eller flere.
Lad os derfor i dag koncentrere diskussionen om de institutionelle ændringer, og dér vil jeg sige, at skal Danmark nå de her mål, er det vigtigt, at alle partier, der er enige i, at udvidelsen skal gennemføres, bakker en sådan politik op.
12 ansøgerlande er nu i gang med forhandlingerne
Jeg fremsætter dette forslag til vedtagelse på vegne af Socialdemokratiet, Venstre, Det Konservative Folkeparti, CD og Det Radikale Venstre.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-02-23:
Ja, det er da storartet, at man nu vil foreslå, at Folketinget skal forelægges resultatet af regeringskonferencen.
Det var da en lettelse at få det at vide.
Nej, jeg synes ærlig talt, det er for pauvert.
Socialdemokratiet har accepteret, at der skal være flertalsafgørelser på flere områder, det vil sige at vetoretten indskrænkes.
Der bliver områder, hvor Folketinget mister sin magt og magten flyttes over til Unionen.
Selv om der er et flertal imod det, der sker her i Folketinget, kan det alligevel vedtages i Unionen.
Jeg vil godt spørge, om ikke alene det forhold gør det nødvendigt med en folkeafstemning, om ikke demokratiet fordrer, at det her afgøres af befolkningen?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-02-23:
Jeg har to spørgsmål til hr. Claus Larsen-Jensen.
Er det en særskilt målsætning, man arbejder på, at man finder nogle juridiske formuleringer, der gør, at man kan sige, at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse?
Ja eller nej.
Det andet er med hensyn til det forhandlingsgrundlag, der er kommet fra regeringen: Jeg går ud fra, at vi har det samme papir.
Jeg ved ikke, om hr. Claus Larsen-Jensen har fået nye versioner af regeringens udspil til regeringskonferencen, men det, jeg har, er meget, meget svært at blive klog på; det er meget uklart formuleret, det kan gå i hvilken som helst retning, og det binder ikke regeringen på nogen som helst punkter, men er bare en slags mulighed for, at regeringen kan manøvrere lige præcis, som den vil.
Er det et særlig godt grundlag at sende regeringen i byen med?
Niels Helveg Petersen (RV), 2000-02-23:
Undtagelsesvis vil jeg gerne på et tidligt tidspunkt i diskussionen gå ind og kommentere et par spørgsmål, som jeg kunne forestille mig at andre talere også vil komme til at beskæftige sig med.
Det skal ikke blive noget langt indlæg
, men for det første vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: Vetoretten undergraves jo ikke ved overgangen til kvalificerede flertalsafgørelser.
Vetoretten har man jo kun brug for, hvor der er tale om kvalificerede flertalsafgørelser.
Hvor der er krav om enstemmighed, har man jo ikke brug for nogen vetoret.
Så vetoretten er jo muligheden for på områder, hvor man anvender kvalificerede flertalsafgørelser, alligevel at standse en beslutning, hvis man finder, at det er i overensstemmelse med landets vitale interesser.
Så den misforståelse bør ikke køre rundt i debatten. Det næste er spørgsmålet om folkeafstemning.
Jeg vil gerne gøre fuldstændig klart, hvad der er regeringens holdning til det.
Hvis det drejer sig om at justere Traktaten med f.eks. ændrede stemmevægte, sammensætning af Kommissionen, øget anvendelse af kvalificerede flertalsafgørelser, den type af institutionelle spørgsmål, Domstol og Revisionsret, så finder regeringen bestemt ikke, der er grundlag for, at et sådant resultat skal til folkeafstemning.
Det indeholder ikke antydningsvis overladelse af beføjelser til EU.
Og lad mig gøre opmærksom på, at ved andre lejligheder, hvor vi har udvidet EU, f.eks. med Spanien og Portugal og med Sverige, Østrig og Finland, da ændrede man også på antallet af kommissærer, og man ændrede også på stemmevægtene i Ministerrådet, og det gav jo ikke anledning til, at vi derfor holdt folkeafstemning.
Der var da ingen, der drømte om, at vi skulle holde folkeafstemning, dengang Sverige, Finland og Østrig kom ind og vi skulle ændre stemmevægte og den slags ting.
Så det er der overhovedet ingen som helst anledning til, hvis resultatet alene bliver ændringer på disse områder.
Men selvfølgelig vil det altid kunne ske - som også statsministeren var inde på - at der kan komme tilføjelser ud over denne dagsorden.
Også derfor må vi selvfølgelig altid forbeholde os at vurdere det samlede, endelige resultat.
Men med hensyn til det, der tegner sig om hovedemnerne, bliver der ikke tale om, set fra regeringens synspunkt, at der skal afholdes folkeafstemning.