Dorit Myltoft (RV), 1998-01-14:
Da partiets ordfører i denne sag, fru Elsebeth Gerner Nielsen, er blevet syg, skal jeg fremføre følgende synpunkter: Visse værdier i et samfund kan forekomme så åbenlyse og selvfølgelige, at man helt glemmer at værne om dem.
Jeg vil vove den påstand, at det forholder sig sådan med demokratiet.
Ikke at jeg frygter demokratiets endeligt i Danmark, heldigvis så langtfra, men jeg kunne på mange måder godt ønske mig en synliggørelse af, at demokrati rent faktisk ikke er en selvfølge, og at vi derfor bør værne om det og få flere, især unge, til at tage aktivt del i det.
Med andre ord efterlyser jeg en synliggørelse af nødvendigheden af at være bevidst om det demokratiske ansvar, som alle i et demokratisk samfund bør have aktier i, et samfund karakteriseret af rummelighed og tolerance.
At tage aktivt del i demokratiet er for mig ikke gjort ved at stemme ved folketings- og kommunalvalg.
Det er selvfølgelig en vigtig manifestation af det repræsentative demokrati, men demokratiet i vort samfund har langt dybere rødder end det.
Man kunne sige, at demokrati er et sindelag, en livsindstilling, som gerne skulle afspejle sig på alle områder i vort samfund.
Derfor skal den demokratiske livsindstilling først udvikles og siden plejes livet igennem.
Demokrati kan ikke arves.
skal arbejde for det og udvikle det.
Uddannelsessystemet er jo et oplagt sted at gøre sig sine første erfaringer med demokrati og demokratiske principper.
Ved at give elever og studerende medindflydelse og ansvar bliver de tidligt fortrolige med den demokratiske kultur og det demokratiske ansvar.
Det er en god investering i udvikling af fremtidige demokratiske borgere.
I bølgen efter ungdomsoprøret i 1968 skete der en del ændringer af uddannelsessystemet, som gav mere medindflydelse til eleverne, de studerende og underviserne.
Og selv om der siden er sket gradvise ændringer, er der store forskelle på det repræsentative demokratis vilkår på uddannelsesinstitutionerne.
Disse forskelle i styringsreglerne kan synes tilfældige og uforståelige for de unge, når de skifter fra en institution til en anden.
Det vil give større overblik for de unge og gøre det lettere at forstå demokratiets opbygning og konsekvenser - alt sammen noget, som, tror jeg, vil give dem mere appetit på at tage aktiv del i det repræsentative demokrati, så vi frem for alt kan komme ligegyldigheden til livs.
På nogle uddannelsesområder har vi indtil nu forsømt at sikre eleverne medindflydelse, f.eks. på nogle af erhvervsuddannelserne.
Det skal der rettes op på, ikke mindst set i lyset af den konkurrencesituation, der er mellem de gymnasiale uddannelser og erhvervsskolerne.
For Det Radikale Venstre har det endvidere været afgørende at sikre de universitetsstuderende større indflydelse, bl.a. således at studienævnenes formands- eller næstformandspost nu skal besættes med en studerende.
Opdragelsen til demokrati gøres selvfølgelig ikke alene ved at give eleverne gode muligheder for at tage del i det repræsentative demokrati.
Og det gælder, uanset om man går på gymnasiet eller på en erhvervsskole.
Det må mane til eftertanke i en tid, hvor vi i øvrigt gør meget ud af at understrege nødvendigheden af at tage ansvar for egen læring ud fra den betragtning, at hvis eleverne ikke selv føler sig ansvarlige, lærer de heller ikke nok.
Derfor drejer demokrati i uddannelsessystemet sig også om demokrati i undervisningen, og man kunne spørge, om uddannelsessystemet er ordentligt klædt på til og parat til at tage eleverne med i den del.
Det Radikale Venstre hilser undervisningsministerens redegørelse velkommen.
Det er et flot stykke arbejde.
Målsætningerne kan vi fuldt ud tilslutte os.
Det er vor vurdering, at de 11 grundregler og de 5 særlige regler for universiteterne bliver et vigtigt redskab i realiseringen af målsætningen om at få især de unge til at tage aktiv del i demokratiet.
Redegørelsen ligger i øvrigt i smuk forlængelse af regeringens ungdomspolitik, fremlagt i 1997.