Line Barfod (EL), 2003-03-14:
Jeg vil starte med at sige, at selv om det er forfærdeligt for de to mennesker, der blev dømt i Grækenland, er det da godt, at der kom en konkret sag, så folk i Danmark fik øjnene op for, hvad det egentlig er, man kan risikere.
Advokatrådet havde jo allerede, da man lavede høringssvar, og da vi havde debatten i forhold til terrorpakken, gjort opmærksom på, at der kunne være problemer med retssystemet i nogle lande, og at Italien f.eks. flere gange er blevet dømt ved Menneskerettighedsdomstolen for ikke at leve op til kravet om retfærdig rettergang.
Men desværre er det jo tit sådan, at der skal nogle konkrete sager på bordet og ud i pressen, før det egentlig går op for folk, hvad konsekvenserne kan være.
Vedtagelsen af rammeafgørelsen om den europæiske arrestordre skete i panikken efter den frygtelige terrorhandling den 11. september.
Ingen af dem, der arbejder på området, ønskede denne omfattende EU-harmonisering.
Både dommere, politi, anklagemyndighed og advokater sagde fra sidste år.
Men Europa-Kommissionen jublede: Nu er EU ét retligt område.
De fik gennemført det forslag, der havde ligget i skufferne i flere år, og som indtil den 11. september altid var blevet afvist, og som ingen havde troet nogen sinde ville blive gennemført, i hvert fald ikke i den form, det lå. Folketingets formelle godkendelse skete i maj måned
sidste år med 1 måneds behandling i Folketingets travleste tid, selv om sagen ramler lige ind i forhold til to af de forbehold, Danmark har: det retlige område og unionsborgerskabet.
Alligevel var der ingen folkelig debat.
Der er tale om en så vidtrækkende harmonisering, at ingen kan overskue konsekvenserne.
Alligevel var der ingen tid til grundige undersøgelser og overvejelser af, hvad dette kan betyde, og hvor vi skal passe på.
Nu er tiden så kommet til den danske implementering, og eftertanken har heldigvis meldt sig.
Justitsministeriet har lyttet til en række af de indvendinger, som Enhedslisten og andre kom med sidste år, og har forsøgt at begrænse skadevirkningerne.
Heldigvis lægger lovforslaget op til, at man trods alt ikke vil udlevere danske statsborgere for at have begået en handling i Danmark, der ikke er strafbar i Danmark.
Der er også blevet indsat en bestemmelse om, at man ikke må udleveres, hvis man kan risikere at blive udsat for tortur.
Vi kan sige, at det egentlig er utroligt, at det er nødvendigt, men det er det jo desværre. Enhedslisten vil gerne opfordre regeringen til at drøfte med de øvrige EU-lande, om ikke det snart var tid til nærmere at tænke over, hvad det egentlig var, man fik vedtaget i panikken efter den 11. september.
Man bør se på, som Jyllands-Posten også skrev i sin leder forleden, om ikke der er en række af de regler, der blev indført i terrorbekæmpelsens hellige navn, som bør ophæves igen, fordi de ikke hører hjemme i et retssamfund.
Den europæiske arrestordre bør stå højt på listen.
Derefter kunne vi så se på, hvordan vi styrker opbygningen af den internationale retsorden som et afgørende led i bekæmpelsen af terror og styrkelse af demokratiet.
Der er stadig mange uafklarede spørgsmål og problemer i forhold til arrestordren.
Derfor ser vi frem til at få et grundigt udvalgsarbejde, og jeg er glad for det tilsagn, der er kommet fra de andre ordførere om, at vi grundigt skal gennemgå, hvad vi har af muligheder for at begrænse skadevirkningerne.
Vi skal f.eks. have set på, hvad vi gør i den situation, hvor en dansk statsborger i Danmark har foretaget en handling, som formelt er strafbar i Danmark, men som myndighederne aldrig ville drømme om at rejse tiltale for, men hvor vi så oplever, at der er et andet EU-land, der kræver at få den borger udleveret.
Hvordan sikrer vi så, at det ikke sker?
Vi skal også se på, hvilke krav vi kan stille til, hvor hurtigt det land, vi udleverer et menneske til, skal afklare, om der er grundlag for mistanken eller ej.
For eksempel har der været en historie i pressen om en dansker, der har siddet varetægtsfængslet i Portugal i 1 år uden at have været for en dommer, siden han blev fængslet.
Der kunne man godt ønske, at vi får set nærmere på, hvad vi har af muligheder for at presse på, for at en mistanke hurtigt skal afklares.