Tom Behnke (FRI), 2000-02-02:
Egentlig burde der jo ikke være et problem.
Man etablerede simpelt hen flygtningelandsbyer rundt omkring i det ganske land, og så havde de et sted at være.
Og det var jo flot, en stor indsats, hurtigt, præcist.
Ja, det vil man ikke.
Kommunerne, for så vidt også amterne, vil ikke løse denne her opgave.
Grunden til, at det lykkedes på flygtningeområdet, var, at det var staten, der gik ind og lavede det.
Så går det nogle gange lidt stærkere.
Derfor er det selvfølgelig besnærende og tillokkende, at når kommunerne og amterne ikke lever op til deres forpligtelse ifølge lovgivningen, når ministeren med det politiske ansvar ikke sikrer, at kommunerne og amterne overholder lovgivningen, ja, så er det jo fristende at stille forslag i Folketinget om, at man så statsliggør løsningen af opgaven. Men jeg er enig med de ordførere, der har sagt, at sådan må det ikke være.
Det skal være kommunerne, der har ansvaret for at løse denne opgave.
Hvis kommunerne har konkrete problemer, så må vi se på dem.
Så må jeg også sige i forhold til forslaget her, at der er et sted, hvor man er sprunget over, hvor gærdet er lavest.
For det, man glemmer at tage højde for, er, at det at være hjemløs ikke bare er at være hjemløs.
Det at være hjemløs er mange forskellige ting.
Der er mange forskellige slags hjemløse, og hver især har de et behov for at få løst deres boligproblem på en speciel måde.
De, der er gået konkurs med deres forretning og smidt ud af deres bolig, har ingen problemer ved at få anvist en ny bolig, og så kan de flytte ind dér og fortsætte en tilværelse.
Mange af dem, som har været længerevarende hjemløse, har ikke problemer med at få anvist en bolig og flytte ind og være dér, måske med en vis portion social og pædagogisk støtte i dagligdagen.
Det vil også kunne fungere.
Men der er en tredje gruppe, som ikke bare kan få en lejlighed på 3. sal til højre, og det er desværre en ret stor gruppe.
Uanset hvor massiv en støtte og hjælp man yder, vil vedkommende ikke kunne bo 3. sal til højre i en helt almindelig boligblok.
De kan ikke indordne sig, de kan ikke finde ud af det, de vil ikke være med til det.
De laver måske uro, de laver måske ballade, bliver smidt ud, er igen hjemløse, får anvist en ny bolig, bliver smidt ud igen, og det kører i ring.
I de tilfælde er det selvfølgelig væsentligt, at man tager fat i og løser det problem, der er årsagen til, at de nu har det sådan.
Men der vil stadig væk være en gruppe, som er hjemløse, der ikke kan eller vil bo 3. sal til højre.
Derfor har vi i Frihed 2000 flere gange foreslået, at vi med Folketingets Socialudvalg tog til Aalborg og så på, hvordan man har løst problemet dér.
Og der har man løst problemet.
Når nu man kan i Aalborg, kan man selvfølgelig også i resten af landet.
Det, man har gjort, er, at man har taget en tidligere flygtningeby, barakby, eller hvad vi kalder det, og så har man simpelt hen indrettet den til de hjemløse.
En skurby bliver det også kaldt.
Det kunne man godt gøre i resten af landet.
For det er jo netop det, de har brug for; de skiller sig ud og vil gerne have lov til at være anderledes end alle vi andre, og det skal de også have lov til at være.
Men selvfølgelig skal der være, man kunne kalde det for en social vicevært, der holder øje med, at det hele nu også kører bare nogenlunde fornuftigt i en sådan barakby, og det ville heller ikke være uoverkommeligt.
Jeg tror faktisk, det ville være en opgave, som man ville kunne påtage sig.
Man har gjort det i Aalborg, i Aalborg har man løst problemet.
Men tilbage til beslutningsforslaget her, som ikke er perfekt, og som indeholder nogle ting, som vi godt kunne have været foruden.
Men om ikke for andet, så for at lægge pres på regeringen, som musen sagde til elefanten, så støtter vi beslutningsforslaget her.
Vi støtter det for at vise, at der må ske noget, og hvis ikke ministeren kan finde ud af at løse det her problem, så må Folketinget gøre det.