runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-22:
Jeg kan ikke lade være med at være imponeret over De Radikales evne til at skifte politik, uden at det ligesom bliver sagt eller bemærket, men så vil jeg da gerne bemærke, at nu har man altså en undervisningsminister, der står i spidsen for noget med kvalitet.
Vi har oven i købet et Folketing, hvor Socialistisk Folkeparti tager initiativ til en uddannelsesdebat, hvor kvaliteten er i centrum.
Sådan var tonerne ikke for tre år siden.
Hvor er der sket meget glædeligt.
Det vil jeg gerne sige tak til fru Elisabeth Arnold for, men samtidig vil jeg altså udtrykke min anerkendelse og imponerethed over, at man ligesom kan skjule, at nu er det kvalitet, det er krav, og det er også evaluering, altså en bedømmelse af de ting, der nu kan bedømmes, og det er ikke den tidligere politik, der var slap, der var ansvarsløs og noget pædagogisk plidderpladder.
Til lykke med kursskiftet.
Poul Erik Dyrlund (S), 1998-10-22:
Jeg kan ikke lade være med at tænke på de spørgsmål, som fru Elisabeth Arnold og også jeg selv stillede hr. Brian Mikkelsen inden frokostpausen om, hvem det var, der skulle luges ud af uddannelsessystemet.
Det fik vi ikke noget svar på.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Elisabeth Arnold om De Radikales syn på de konservative finanslovtanker på hele uddannelsesområdet, for det er jo ikke sådan, som hr. Brian Mikkelsen sagde inden frokost, at der er tale om en nettoudvidelse i det konservative forslag på op mod 2 mia. kr. Jeg har brugt frokostpausen til at kigge lidt efter, og det er korrekt, at man foreslår udvidelser for i alt 1.725 mio. kr. på undervisningsministerens område, men samtidig vil man altså spare 1.100 mio. kr. samlet på SU, og i øvrigt er det sådan, at man på hele voksen- og efteruddannelsesområdet foreslår besparelser på 1.200 mio. kr., og det er endda inklusive indtægter fra deltagergebyrer.
Så hr. Brian Mikkelsens regnestykke fra før frokostpausen holder altså langtfra, og det er et klart udtryk for, at svaret på det spørgsmål, som fru Elisabeth Arnold efterlyste inden frokostpausen, er, at man vil have en voldsom sortering blandt kursisterne.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-22:
Til fru Susanne Clemensen: Jamen jeg tror da ikke, det kan skille os voldsomt, om det er fra 9. eller 8. klasse, man laver vejledning.
Jeg synes ikke, vi skal gå og lave nogle skænderier om, hvorvidt det skal være et halvt år inde i skoleåret eller ej. Jeg vil blot rejse et enkelt lille nødråb over for de børn, som allerede i 4.- 5. klasse bliver forsynet med krav om, at nu skal de beslutte sig for, hvad de vil være.
På det tidspunkt har de altså nogle meget vage forestillinger om, hvad voksenlivet indebærer, og det er det, vi ikke skal tage fra dem.
Det liv skal vi ikke tage fra dem, selvfølgelig
På den anden side vil jeg også nok sige, det skal heller ikke være sådan, at man vælger gymnasiet, bare fordi man ikke kan vælge andet.
Man vælger gymnasiet, for så slipper man jo for at tage stilling til noget som helst de næste tre år.
Den fornemmelse kan vi jo meget ofte mærke hos forældrene, som siger py ha, nu har hun eller han valgt gymnasiet, for så ved vi da, hvor han er så længe.
Gymnasiet skal heller ikke bruges blot som en parkering, fordi man er bange for at tage en beslutning om, hvilken uddannelsesvej man vil vælge.
Til fru Birthe Skaarup: Jeg var lidt overrasket over spørgsmålet, om man kunne forestille sig en harmonisering på europæisk plan af uddannelsesplaner og af krav.
Det var sandelig et interessant spørgsmål, navnlig fra Dansk
Folkeparti, som jo er modstander af EU og alt, hvad der smager af harmonisering
Men det kan jeg da, og jeg vil da spændt vente på, at der kommer et forslag om det.
Vi er ikke interesseret i harmonisering, men vi er interesseret i gensidig anerkendelse af eksamener.
Det er dér, vi har en stor opgave at gøre, sådan at vi kan anerkende eksamener, folk kommer med fra andre lande, så de kan få ansættelse på de arbejdspladser, der er i Danmark.
Dér er det jo desværre ofte sådan, at det er organisationerne og arbejdsmarkedets parter, der stritter voldsomt imod.
Det er sådan set ikke uddannelsessystemets skyld, det er sådan.
Det er ofte aftagerne af det.
Og til hr. Brian Mikkelsen
til sidst vil jeg blot sige, at jeg har læst De Konservatives finanslovforslag sådan, at man vil skære temmelig voldsomt i SU.
Det vil alt andet lige
betyde, at der vil være færre unge, der overhovedet kan tænke på at tage en videregående uddannelse, og det er derudaf, at jeg drager mine konklusioner.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-22:
Der var flere elementer i fru Elisabeth Arnolds tale, som jeg er enig i.
Børn skal have ro.
Der var også nogle kritiske bemærkninger til karaktersystemet, og derfor synes jeg faktisk, der på mange punkter var en overensstemmelse mellem den radikale tradition og det, som fru Elisabeth Arnold sagde.
Der er ét punkt, hvor jeg har vanskeligt ved at forstå fru Elisabeth Arnold, og det er med hensyn til argumentationen for et evalueringsinstitut.
Fru Elisabeth Arnold har en pointe, der hedder: De laver undersøgelser ude i den store verden.
Derfor skal vi også gøre det herhjemme i Danmark, men på vore egne præmisser.
Det er sådan set et argument, jeg godt kan sluge.
Der er faktisk noget om det, men hvorfor skal det føre til, at man etablerer et evalueringsinstitut, der i hvert fald i nogle af sine paragraffer bryder meget, meget voldsomt med de traditioner, som fru Elisabeth Arnold hele tiden har stået for?
Jeg tænker på § 2, § 11 og § 12 i dette forslag, der går meget på bemyndigelse til ministeren, at man skal kunne kvantificere både hårde og bløde ting.
Er det ikke et brud med noget af det med selvforvaltning, som Det Radikale Venstre har stået for?
Skal vi ikke have en debat om, hvorvidt det er radikal politik?
Hanne Severinsen (V), 1998-10-22:
Jeg synes jo nok, at det er interessant, at vi nu skal have en debat om, hvorvidt vi skal have kvalitet, som er noget skidt, og som man skal passe meget på, og i stedet for skal man sætte demokrati.
Jeg synes altså, det er mærkeligt at sætte de ting op imod hinanden.
Jeg synes jo, at også hr. Søren Kolstrup da må være interesseret i, at hvis man netop giver metodefrihed, som hr. Søren Kolstrup så gerne vil have, at man da også skal have en mulighed for at måle, hvad det er, der foregår, og at man ikke bare siger: Nu kan I selv bestemme alting ude omkring.
Det må vel være sådan, at man sætter sig nogle mål, og at der er mulighed for at kunne blive bedre og kunne måle sig med andre.
Men o.k., hvis man slet ikke må bruge ordet kvalitet, så kan jeg godt se, at så bliver diskussionen jo selvfølgelig lidt dårlig, specielt i dag, når det hele handler om kvalitet.
Vi har ikke nogen fast definition af det, vi ved bare, at vi skal have et kvalitetsinstitut for at få nogle ideer om, hvad der er kvalitet, og sammenligne os med, hvad der foregår i andre lande, for vi er ikke en øde ø i Danmark.
Vi er nødt til at måle os med, hvad der foregår i andre lande.
Synes hr. Søren Kolstrup ikke også det?
Aage Frandsen (SF), 1998-10-22:
Jeg vil gerne bidrage til, at hr. Søren Kolstrup igen kan få lejlighed til at uddybe sine synspunkter.
Jeg vil godt spørge hr. Søren Kolstrup, om det er sådan, at hver gang der er et ord, som vi måske oprindelig har været enige om havde en bestemt betydning, så er der nogle, der bruger det på en anden måde, og så må vi ikke bruge det længere.
For mig har ordet kvalitet altid været et godt ord.
Det, det drejer sig om for mig nu, er at få defineret kvalitet og få taget afstand fra det, som nogle andre definerer det.
Det er ikke kvalitet nok efter min mening, som det f.eks. ligger i rapporten, det er noget helt andet.
Men det skal vel ikke være sådan, at hr. Søren Kolstrup og jeg skal lave vores sprog om, hver gang der er nogen, der tager vores ord fra os. Jeg lagde mærke til, at hr. Søren Kolstrup brugte ordet selvforvaltning.
Det var der også nogle, der var ved at erobre fra os for nogle år siden.
Schlüter talte selvforvaltning, andre talte selvforvaltning, men vi brugte det.
Jeg kan høre, at vi har vundet ordet igen.
Hvis der er nogen, der finder på at tage ordet socialisme fra os, betyder det så, hvis nu f.eks. hr. Hans Peter Baadsgaard siger, at nu er vi ved at lave socialisme i Socialdemokratiet, at jeg så ikke må bruge det længere?
Jeg synes, vi skal prøve at definere ordene og bruge dem og så vinde ordets indhold.
Jan Trøjborg (S), 1998-10-22:
Til hr. Kolstrup vil jeg gerne sige, at jeg tog det som udgangspunkt - denne misforståelse, der er opstået - at vi kunne lave et primitivt instrumentarium, der sagde, at antallet af patenter er afgørende for kvaliteten på et enkelt institut.
Det kan ikke udelukkes, at vi finder frem til et sådant instrument i forhold til specifikke institutter.
Jeg gav bare et eksempel
på et institut, hvor det ville være meningsløst at gøre det.
Men det, jeg lægger vægt på, er, at vi får en grundig debat, en åben debat med Folketingets partier, med de videregående uddannelsesinstitutioner, der skal arbejde med dette instrument, nemlig universiteterne, således at vi får gennemført et forsøg på at gøre tingene endnu bedre ved at tage et instrument i brug, som er udviklet i et samarbejde med institutionerne selv.
Så udelukket er det naturligvis ikke, men det er bestemt ikke, som det er kommet til udtryk i dagspressen, et instrumentarium, som vi lægger megen vægt på.
Til fru Antorini vil jeg sige, at man altid kan diskutere specifikt og detaljeret omkring forskningsbevillinger.
Men det, jeg gerne vil rette op på, er den misforståelse, at universiteterne som sådan en bloc var skåret ned, når vi tværtimod har en situation, hvor der er kommet flere midler til universiteterne.
Og det er rigtigt, at der er en intens og en god diskussion - det skal der også være - om, hvor meget der nu skal være fuldstændig frie midler, ubundne midler, og hvor meget der skal være programsatsninger.
Jeg mener bare, det er lidt primitivt for Folketinget at stille det op på en måde, som om Folketinget ikke også er interesseret i, at der gives forskningsmidler gennem programmidler.
Lad mig nævne miljø, lad mig nævne sundhed inden for fødevareområdet, lad mig nævne velfærdsforskning, bare for at tage nogle enkelte af de initiativer, der er taget, ikke mindst efter debatter i Folketinget i de senere år.
Lad os endelig komme tilbage til det.
Men det billede, der gerne skulle stå, skulle meget gerne være det rigtige billede, nemlig at der er tilført forskningen betydelige, betragteligt flere midler i de senere år, og at det har været helt nødvendigt.
Det er ikke en, regeringen har stået bag alene.
Det er et bredt flertal i Folketinget, der har stået bag den, ikke mindst har
Socialistisk Folkeparti været en ihærdig støtte for flere bevillinger, både til forskning og i det hele taget til uddannelsen på universitetsniveau.
Og det vil jeg selvfølgelig gerne kvittere for, men benytte lejligheden til at rette op på en måske beskeden misforståelse.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-22:
Jeg skal takke forskningsministeren, fordi han har præciseret, at et givet instituts eller universitets evne til at tage patenter ikke indgår som et succeskriterium.
Derfor synes jeg, det er ekstra beklageligt, at man har kunnet finde den oplysning på ministeriets hjemmeside, og jeg vil nu prøve at tjekke, om den stadig væk er der. Men det er i hvert fald fint, vi har fået denne præcisering.
Tak for det.
Christine Antorini (SF), 1998-10-22:
Forskningsministeren siger, at der er kommet betragtelig flere penge til forskning.
Og det er jo korrekt.
Det er der.
Men er det ikke korrekt, at de flere penge, der er kommet til forskning, er gået til den bundne programforskning, medens de midler, der er til grundforskning, til den frie forskning, er blevet mindre?
Det er det, der er problemet.
Det er de penge, som universiteterne kan disponere over selv, og som går ind i hele diskussionen om, hvad det er for en type forskning, vi skal have.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-22:
det forhold, at ønsket om mere kvalitet i ledelsen på universiteterne jo ikke kommer fra politisk hold, det kommer fra AC, Akademikernes Centralorganisation, som i tidligere tider har strittet voldsomt imod enhver form for indvirkning, som gav en fast ledelse på universiteterne.
Altså, der skulle ikke være spor med ledelsesuddannelse eller med ansatte ledere eller noget som helst.
Nu kommer der så pludselig kritik fra AC selv om, at ledelsen på universiteterne er for uprofessionel og for slap.
Hvad skyldes det?
Det skyldes i hvert fald ikke politikernes pres, for man har intet udtalt om den ting, men det kommer altså fra en organisation, som for 10 år siden mente det stik modsatte.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-22:
Jeg er ikke sikker på, jeg kan nå at svare på de udmærkede spørgsmål.
Til hr. Aage Frandsen:
Problemet med ord er jo, at de altid forstås i en given sammenhæng.
acceptere ordet kvalitet, men det, der er sket gennem 1990'erne, er, at det ord er blevet indlæst i en meget bestemt sammenhæng, nemlig i forbindelse med mere og mere resultatstyring. Hvis vi andre skal generobre ordet kvalitet, er der ikke andet at gøre end så at sige at nedlægge det for en stund og spørge, hvad det egentlig er for nogle kompetencer, vi vil rendyrke.
Og jeg nævnte f.eks., at det, der for mig står som den vigtigste, o.k., lad mig så bruge ordet kvalitet, er det, man kan forstå ved en personlig, grundfaglig kompetence, altså at man virkelig kan bruge det, man har lært, og det kræver nogle meget fintfølende instrumenter at vurdere noget sådant.
Til hr. Tom Behnke
Med hensyn til medindflydelse er det sådan, at kunsten består i, at den merindflydelse, som f.eks. eleverne får, jo netop kan bruges til at sikre, at eleverne kan stille krav om at få en fælles evaluering i skolestuen.
Og den forpligter, for selvfølgelig skal læreren have pligt til at sikre, at eleverne tager denne evaluering alvorligt.
Men fidusen består i, at eleverne er dem, der sikrer, at den løbende undervisning virkelig bliver evalueret.
Og i sidste instans er min påstand, at det kun er dem, der kan sikre, at der virkelig bliver evalueret i skolestuen.
Og så skal læreren holde fast i den fælles evaluering, for jeg er nemlig fuldstændig enig i, at hvis læreren ikke gør det, så har hr. Tom Behnke ret.
Og derfor er denne diskussion jo langt mere fintfølende, og dér vil jeg gerne være med til at diskutere, hvordan det spil etableres. Til fru Hanne Severinsen om begrebet kvalitet: Ja, jeg synes bestemt, at man skal have en eller anden form for kvalitet, men problemet med kvalitetsdiskussionen er jo, at den har fjernet sig mere og mere fra, hvad jeg mener man tidligere har forstået ved kvalitet, og at man dengang havde nogle langt mere fintfølende debatter om kompetence, herunder også den demokratiske kompetence.
For engang var det god latin i Danmark at sige, at hvis en person ikke var i besiddelse af deltagelse og engagement, hvad katten blev der så egentlig indlært?
Og det er den drøftelse, jeg mener i stigende grad er blevet tabt, og det, jeg er interesseret i, er at få drøftet, hvordan vi smelter de kompetencer sammen.
: Jeg er bestemt interesseret i, at der sker noget på disse produktionsskoler, men jeg har forstået det sådan, at her har man en fugl i hånden, idet i hvert fald nogle af de mennesker, der virkelig har været på en rutschetur, bliver reddet dér.
Og så længe man ikke har et sikkert alternativ, er det utrolig vigtigt at holde fast ved den fugl, man har i hånden.
Jeg har også personlig nogle kommentarer til produktionsskolerne, men én fugl i hånden er altså bedre end ti på taget.
Birthe Skaarup (DF), 1998-10-22:
Der er vel ikke nogen, der har eneret på ordet kvalitet, og jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Søren Kolstrup om produktionshøjskolerne, nu hvor hr. Søren Kolstrup sagde, at nu bliver de frataget deres tilskud. Mener hr. Søren Kolstrup ikke, at vi skal have kvalitet også på produktionshøjskolerne?
Hans Peter Baadsgaard (S), 1998-10-22:
De, der interesserer sig lidt for Folketingets forhandlinger, som de bliver skrevet ned, vil kunne gøre nogle interessante studier ved at iagttage, hvad der kan komme ud af det, når hr. Søren Kolstrup citerer sine egne citater om mine bemærkninger om ledelse og medarbejdere.
Men lad det nu ligge.
Mit ærinde her var at forholde mig til hr. Søren Kolstrups tale om kvalitet, som vi helst ikke må tale om.
Nej, vi skal tale om personlig kompetence og faglig kompetence og demokratisk kompetence osv.
Så er det, jeg spørger mig selv: Har hr. Søren Kolstrups kvalitetsopfattelse så ikke udviklet sig til en højakademisk debat uden forbindelse med virkeligheden?
Jeg synes virkelig, man er kommet ud på overdrevet, når man i den grad bevæger sig rundt i cirklerne i sine egne definitioner og opfattelser af tingene.
Hanne Severinsen (V), 1998-10-22:
Det er lidt i forlængelse af det, som hr. Aage Frandsen sagde.
Hr. Søren Kolstrup siger sådan med stor patos, at hele denne debat fejes væk, fordi man bruger ordet kvalitet.
Jamen vi andre vil da alligevel gerne debattere videre og gerne have lov til at bruge ordet kvalitet.
Må vi ikke godt det?
Er det sådan, at fordi hr. Søren Kolstrup har de blokeringer, så skal vi finde os i, at debatten fejes væk?
Jeg synes ikke, den er fejet væk.
Jeg synes, der er mange interessante ting, vi kan diskutere.
Så synes jeg også, som det også blev nævnt af den tidligere taler, at det altså er lidt farligt at begynde at sige, at alle kvalitetsproblemer hellere skulle erstattes af en diskussion om demokrati.
Det er en helt anden diskussion.
Og jeg mener, det er pladderdemokrati, hvis man tror, at man f.eks. kan stille sig op i en klasse i folkeskolen og så sige: Nu kan I selv bestemme, hvad I vil lære.
Så svigter man eleverne.
Søren Kolstrup (EL), 1998-10-22:
Jeg skal takke for de spørgsmål, jeg har fået.
Det er jo ikke ved enhver debat i den her sal, at jeg bliver tildelt så mange spørgsmål, hvor jeg får lejlighed til at redegøre for mine synspunkter, men tak for det.
Hr. Frank Dahlgaard har en pointe, der hedder, at det er den brede befolkning, arbejderklassen, der betaler for uddannelsessystemet, og derfor må vi selvfølgelig være interesserede i, at der kommer så meget ud af det som muligt.
Ja, og det er også derfor, at jeg er interesseret i at få debatten om, hvordan vi får mere ressourcelighed, altså for dem, der så at sige bliver snydt.
Det er derfor, det bekymrer mig meget med nedskæringerne på produktionsskoler, daghøjskoler, uden at jeg mener, at man har et sikkert alternativ.
Til fru Hanne Severinsen
Jeg er meget interesseret i at diskutere, hvordan vi får
en bedre skole.
Jeg er f.eks. meget interesseret i at drøfte, hvordan vi får en skole, der sikrer, at den grundfaglige kompetence og den faglige kompetence bliver knyttet sammen.
Men det, der er min påstand, er, at når man bruger ordet kvalitet, og det viser de rapporter, der er kommet og anvender det ord, så ser man mere og mere på resultatet, og vi ved jo, at al ægte indlæring bygger på, at der sker en erkendelse.
Det vil sige, at de grundfaglige kompetencer, man får, er noget, man kan bruge i forskellige situationer, og det er hele den debat, der fejes væk, når man fokuserer på den form for kvalitet, som anvendes i dag, hvor man overhovedet ikke drøfter de her kompetencer.
Det er derfor, at jeg er interesseret at gå meget, meget tættere på en egentlig diskussion om forskellige kompetencer, herunder den demokratiske kompetence, men det er blot én blandt flere.
Den har ikke nok aktivitet i sine grundstrukturer, og derfor så griber den hele tiden i afmagt - det er ren afmagt - til at sige, at vi må have en stærk ledelse.
For hr. Baadsgaards tema gælder stadig væk: Ledelsen er intet, medarbejderen er alt.
Men ledelsen kan være noget, hvis medarbejderne vil noget.
Så jeg ser det som et udtryk for afmagt.
Brian Mikkelsen (KF), 1998-10-22:
Så vidt jeg har forstået, sidder Det Radikale Venstre stadig væk i regeringen, og jeg vil sige til fru Elisabeth Arnold, at regeringen selv har fremlagt nogle tal, som viser, at der bliver brugt forholdsvis flere ressourcer i det danske uddannelsessystem, men at man får for lidt kvalitet ud af det.
Vi mener ikke, der bliver brugt for mange penge i uddannelsessystemet.
Det er et af de få steder, hvor vi er villige til at linde på pungen, fordi det danske uddannelsessystem er ved at blive nedslidt. I den ene undersøgelse efter den anden - jeg står med 25 forskellige undersøgelser her - viser det sig, at vi klarer os dårligere end vore udenlandske konkurrenter.
Vi har talt meget om dansk, og i matematik viser OECD-undersøgelsen »Education at a glance« fra 1997 sågar, at vi klarer os dårligt i matematik - nr. 19 ud af 25 - og katastrofalt dårligt i naturfag, nemlig nr. 24 ud af 25.
Undersøgelserne er foretaget blandt de 13-14-årige, og vi er altså bagud på alle niveauer.
Jeg værdsætter hr. Aage Frandsen som en dygtig, saglig politiker, og til hr. Aage Frandsens bemærkninger vil jeg sige, at vi har taget afstand fra mange af de reformer, der er sket af de grundlæggende uddannelser, fordi det har vist sig, at det er gået den forkerte vej.
Både SF og De Konservative og de fleste andre partier herinde har en interesse i, at vi moderniserer og udbygger velfærdssamfundet, og det kan vi jo kun gøre med et uddannelsessystem af høj kvalitet.
Aage Frandsen (SF), 1998-10-22:
Uanset at den tale, som hr. Brian Mikkelsen holdt på Det Konservative Folkepartis vegne, var mere afdæmpet og urban end de taler, vi har hørt fra en tidligere konservativ ordfører, var det jo klar konservativ tale.
Synspunktet var, at vi skal have mere klare skel i uddannelsespolitikken, og derfor vil jeg godt spørge den konservative ordfører, hvor langt vi skal gå tilbage for at finde det, De Konservative vil have, for der er jo åbenbart sket en hel masse ulykker.
Er det tilbage før 1903-, 1937-, 1958-, 1975- eller 1993-reformen?
Hvor langt skal vi tilbage?
De Konservative har jo været imod dem alle sammen, så jeg kan jo ikke vide, hvor langt hr. Brian Mikkelsen vil tilbage.
Er det mellemskolen, vi skal have genindført?
Er det her, man skal skille de svage og de stærke fra hinanden - for at bruge hr. Brian Mikkelsens pæne udtryk?
Elisabeth Arnold (RV), 1998-10-22:
Den konservative ordfører brugte en del krudt på at beklage sig over, at der blev brugt mange penge i uddannelsessystemet, og at de skiftende regeringer i Danmark gennem mange år havde satset meget på kvantitet frem for kvalitet.
Men nu skulle der satses på kvalitet; det var det, der skulle i højsædet.
Hvis den konservative ordfører på den ene side er bekymret for økonomien og på den anden side meget gerne vil have højnet kvaliteten, kan det kun gå ud over én ting, nemlig kvantiteten.
Hvem er det, der ikke skal have chancen for at udnytte talenterne?
Hvem er det, der skal smides ud, og hvor skal de smides hen?
Jeg synes, det er en utrolig fordel ved vores uddannelsessystem, at vi har mulighed for at give tilbud til mennesker med mange forskellige slags kvalifikationer, og det er jo selvfølgelig med til at give nogle store udgifter, men også til at mindske nogle tab.
For 10 minutter siden hørte jeg hr. Frank Dahlgaard, der, så vidt jeg ved, er fra det samme parti som hr. Brian Mikkelsen, tale meget om, at de bløde værdier var det, der stod i toppen i De Konservatives uddannelsespolitik.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Brian Mikkelsen er enig i det, for i så fald hørte jeg det ikke i hans tale.