Henrik Dam Kristensen (S), 2000-04-13:
Jeg anerkender til fulde det engagement, som fru Tove Fergo netop udtrykte her fra talerstolen.
Om det så også dækker over det slogan, som Venstre i øvrigt har, nemlig at Venstre ved man, hvor man har, vil jeg gå hjem og læse lidt nærmere
Jeg vil gerne sige, at en række af de ting, som jeg hørte fru Tove Fergo give udtryk for, faktisk også er intentionerne med lovforslaget her.
Jeg synes, det har været en god debat, som endnu en gang har understreget, at der er et bredt engagement blandt partiernes socialpolitiske ordførere.
Tak for det.
Jeg synes også, der er god brug for et bredt engagement på dette her område, og det er efter min opfattelse meget afgørende, at der kan etableres et fælles grundlag, netop når vi har med så vanskeligt og så følelsesmæssigt et område at gøre.
Jeg mener klart, at det fortsat er vigtigt, men det er også afgørende at få slået fast, at i de situationer, hvor forældre og børn ikke har sammenfaldende interesser, og det sker jo, dér skal forældrenes interesse ikke i for høj grad tilgodeses på bekostning af barnets bedste.
Her skal hensynet til, hvad der er bedst for barnet, selvfølgelig veje tungest, men det er naturligvis fortsat afgørende, at forældrenes situation inddrages ved vurderingen af barnets behov, og at der tages stilling til forældrenes behov for støtte før, under og efter en anbringelse.
Lovforslaget indeholder en række forbedringer med henblik på at styrke den tidlige indsats.
Jeg vil trække nogle enkelte, men - synes jeg selv - vigtige elementer i selve lovforslaget frem, altså netop at det nu tydeliggøres, at fraflytningskommunen skal underrette tilflytningskommunen om familier med særlige behov, at der indføres regler om underretningspligt om alvorligt misbrugende gravide, at kommuner skal oprette tværfaglige grupper, at det tydeliggøres, at en anbringelse ikke kræver alle former for foranstaltningstyper prøvede, og at dokumentationskravet ved anbringelsen lempes.
Jeg tror, vi hermed får bedre mulighed for at styrke den tidligere indsats.
Undersøgelsen har også vist, at der mangler kontinuitet i anbringelsen, og at det påvirker barnets og den unges udviklingsbetingelser i en stærkt negativ retning.
Der stilles en række forslag, som kan være med til det, eksempelvis at forældre til anbragte børn kan få en støtteperson, at hjemtagelsen af et frivilligt barn kan udsættes i op til 3 måneder, at en anbringelse kan opretholdes på grund af nær tilknytning til anbringelsesstedet uden samtykke
, selv om de almindelige
betingelser for en anbringelse uden samtykke ikke opfyldes.
For at opnå mere stabilitet og kontinuitet har vi foreslået, at kommunen skal orientere børn og unge-udvalget ved hjemgivelsen af tvangsanbragte børn, og vi har også foreslået, at en genoptagelsesfrist i tvangsanbringelsessager forlænges fra 1 til 2 år, når der altså vel at mærke ikke er tale om førstegangsanbringelser.
Jeg tror og håber på, at der hermed kan skabes mere ro om anbringelserne.
Det har vist sig, at nogle kommuner har en bedre kvalitet i sagsbehandlingen end på andre områder.
Der er behov for et kvalitetsmæssigt løft.
Derfor har vi også foreslået, at socialministeren kan fastsætte regler om, at kommuner og amtskommuner skal træffe beslutninger om indhold, men også om udførelsen af støtte efter regler i serviceloven om støtte til særlige børn og unge.
Disse regler skal udarbejdes i samarbejde med de kommunale organisationer.
Efteruddannelsen og evaluering er selvfølgelig også vigtig.
Vi kan lovgive nok så meget, vi vil.
Hvis vi ikke samtidig sikrer os, at alle de mennesker, der gennem deres profession møder børnene og de unge, har de nødvendige kvalifikationer, når vi ingen vegne.
Vi har derfor afsat midler til at få et generelt løft på området igennem nye efteruddannelsesprogrammer.
Vi har på samme måde gennem evaluering af de nye regler villet sikre os, at de også virker efter hensigten.
Hr. Villy Søvndal rejste undervejs spørgsmålet om, hvorvidt det ikke var på tide efter børn og unge-udvalgets næsten 7 års virke, at vi får en eller anden form for redegørelse, en vurdering af, hvordan det har fungeret.
Det vil jeg gerne kvittere for og sige, at det vil jeg overveje positivt.
Det tror jeg sådan set kunne være fornuftigt også set i lyset af mange af de ting, vi er i gang med.
Det er min klare opfattelse, at lovforslaget her er velegnet til at styrke indsatsen over for de vanskeligst stillede børn og unge, som er omfattet af reglerne i serviceloven om den særlige støtte til dem.
Jeg synes, debatten har vist, at der er god mulighed for, at vi kan finde sammen i et bredt politisk flertal om det lovforslag, som vi behandler i dag, og jeg håber, vi får den landet på en for alle parter tilfredsstillende måde, inden vi går på sommerferie.