runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Arne Toft (S), 2005-10-12:
»På De Konservatives landsmøde kom det frem, at man kun ønsker tre kræftcentre, nemlig i København, Odense og Århus.
Vil ministeren bekræfte, at det ikke er regeringens plan?«
Redegørelsen givet 6/10 2005.
Forhandling
Brian Mikkelsen (KF), 2005-10-12:
Dialog og samtale fordrer, at man er på et nogenlunde lige niveau, og det er en underlig måde at stikke mig en masse citater i hovedet fra nogle sammenhænge, jeg overhovedet ikke kender, og ligesom prøve at kompromittere nogle personer, som jeg synes er dygtige politikere.
Så jeg går ikke ind i den dialog, og jeg vil slet ikke kommentere og give karakterer til nogen som helt politikere – heller ikke fra Det Radikale Venstre – selv om man da kunne have lyst til det nogle gange.
Det gør jeg ikke og har ikke gjort det og vil ikke gøre det.
Magnus Heunicke (S), 2005-10-12:
Der er jo mange sager at tage fat på, når det drejer sig om vores transportminister, og det er jo sådan, at vi skal anmelde vores spørgsmål om fredagen, men når vi så når til onsdag, så er der jo kommet endnu flere skandaler og nye forsinkelser.
Det emne, vi har på dagsordenen nu her, er den forsinkede levering af IC2- og IC4-tog fra Italien.
Det er jo noget, som berører mange danskere, at det tigerspring, vi skulle have haft på det område, nu bliver forsinket.
Og det vedrører jo også dem, der ikke skulle køre med de tog, for pendlerne på Sydbanen og på Nordvestbanen venter også på indsættelsen af de gamle IC3-tog, når først IC4-togene kommer til landet.
Så spørgsmålet, som vi og landets togrejsende gerne vil høre svaret på, er: Hvornår kommer de IC4- og IC2-tog?
Beslutningen om IC4togene er jo truffet ved en beslutning i den tidligere regering efter et EU-udbud, som hr. Magnus Heunicke formentlig ved.
Det, der skete i sidste uge, var, at DSB's bestyrelsesformand henvendte sig til mig for at ville give en status omkring IC4-togene.
Han gav i øvrigt også forligspartierne denne orientering.
Og det har hele tiden været en forudsætning, at de første IC4-tog skulle indsættes løbende i drift fra januar 2006, som hr. Heunicke utvivlsomt er opmærksom på.
Derfor har DSB anmodet AnsaldoBreda, som der er tale om, den italienske leverandør, om en realistisk og gennemarbejdet leveringsplan for IC4-togene.
Det er såmænd det eneste, de har gjort, og jeg kan sige, at der sker meget også på det område på en uge.
De italienske leverandører har været heroppe indtil flere gange og er meget, meget optagede af sagen, og inden den 1. november vil der foreligge en gennemarbejdet leveringsplan, og den vil DSB så gennemgå meget, meget grundigt naturligvis.
Inden udgangen af november vil vi så være i stand til at give ren besked fra DSB's bestyrelse til Folketinget og til befolkningen.
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Det er rigtigt, at det stadfæstes, at vi bruger flere penge på de svage grupper, end man gjorde i den regerings tid, hvor hr. Frank Aaen støttede regeringen, i 1990'erne.
Vi bruger flere penge til at bekæmpe sygdom, vi bruger flere penge til de ældre, vi bruger flere penge til børnefamilierne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Der er nogle af pengene, der bliver brugt til fornuftige formål, men det er ret særegent, at når man vil bruge penge i Folketinget til et fornuftigt formål, så tager man dem møjsommeligt fra pensionister, arbejdsløse, syge og kontanthjælpsmodtagere.
Det er altså meget ejendommeligt, at man går på jagt hos dem, der har mindst, når man vil have finansieret nogle gode formål, og det kan jeg ikke forstå at finansministeren ønsker at forsvare.
Men jeg vil bare sige, at nu er der gået nogle uger, siden statsministeren for ud med bål og brand mod den ærlige socialminister, som kom til at sige det, der er regeringens politik, nemlig at uligheden vokser, og at det er godt.
Og i dag ser vi så, at det altså kun varede nogle få uger, for lige så snart landets finansminister kommer på banen med årets forslag til finanslov, så stadfæstes det – og det er jeg sådan set glad for – at den her regerings politik er at øge uligheden i samfundet.
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Det er simpelt hen ikke rigtigt, og jeg ved ikke, hvordan hr. Frank Aaen er kommet frem til, at man øger uligheden ved at bruge flere penge på de allersvageste i samfundet.
Hvordan skulle det øge uligheden, at vi via det samlede beløb til overførsel reserverer 670 mio. kr. næste år alene til de allersvageste?
Det er jo ikke en reduktion af den samlede overførselsramme.
Der giver vi jo fuldstændig, hvad der reelt svarer til lønfremgangen i Danmark ved et lønindeks, men der er en del af den fremgang, man i særlig grad reserverer til de allersvageste.
Hvordan det skulle øge uligheden ved jeg ikke.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Nu fik vi så en erkendelse af, at det er ulighedsskabende, fordi man forhøjer satserne med mindre, end de skulle forhøjes med, hvis de skulle følge indkomstudviklingen.
Det er derfor, dagpengene for arbejdsløse i dag er mindre værd i kroner, end de var i starten af 1980'erne.
Det er derfor, pensioner og dagpenge år efter år sakker bagud i forhold til indkomstudviklingen i samfundet i almindelighed, og det er det, der er med til at øge uligheden.
Jeg synes ikke, det klæder nogen minister at tale udenom, når man nu har en lov, der så klokkeklart er indrettet på den måde.
Jeg spørger bare: Var det ikke på sin plads, at man, når man nu er blevet gjort opmærksom på, at landets statsminister, at regeringen i hvert fald i overskrifter er imod øget ulighed, så revurderer de forslag i finansloven, som er med til at øge uligheden i det danske samfund?
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Jeg vil godt sige, hvad statsministeren burde sige, og hvad han sikkert også gør, i hvert fald i sit indre: Hvor er det godt, at vi har en finansminister, der på den måde er i stand til at udbygge vores velfærdssamfund, så selv de svageste i samfundet får det bedre.
Tænk, at man kan have overskud på de offentlige finanser, så vi er i stand til til stadighed at forbedre vilkårene, også når vi ser fremover, at vi kan gøre så meget for de svage grupper, som vi gør nu, hvilket i virkeligheden er mere, end man har gjort tidligere, også mere end de regeringer, som hr. Frank Aaen har støttet, har gjort.
Så den ros fornemmer jeg, uanset om statsministeren siger det eller ej, for jeg kender ham godt nok, og det ville være meget retfærdigt.
Men jeg vil sige igen: Man tager ikke fra overførselsindkomstmodtagerne, man giver.
Man løfter deres udbetalinger hvert år.
Og så er spørgsmålet: Hvad er det for et mål, man sætter sig?
Er det det fulde lønindeks, hvis det er en 3 pct.s stigning, altså giver man så 3 pct., eller giver man 2,7 pct.?
Så giver man 2,7 pct., og de 0,3 pct. bruger vi så til omfordeling, i det væsentlige også til andre overførselsindkomstmodtagere, som så får et ekstra løft.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Jo, der tages fra pensionisterne og de arbejdsløse og de syge og kontanthjælpsmodtagerne, for systemet, som finansministeren selv administrerer og derfor kender ganske udmærket, er, at man hvert eneste år regner ud, hvor meget pensioner og dagpenge skulle sættes i vejret, hvis de skulle følge indkomstudviklingen, og når man så har regnet det ud, så fjerner man næste år 567 mio. kr.
Så enkelt er det, og derfor tager man fra folk.
Det kan man ikke tale sig ud af.
Man kan ikke henvise til Sverige eller til Colombia, eller hvad man har lyst til at henvise til.
Man tager simpelt hen pengene, sådan at dagpenge og pensioner vokser med et mindre beløb end det, de burde vokse med, hvis de skulle følge indkomstudviklingen.
Derfor siger jeg igen: Hvis nu statsministeren var en retfærdig far, som behandlede alle sine ministre lige, og denne statsminister har skældt ud på landets socialminister, fordi hun udtalte sig for øget ulighed, hvad burde denne statsminister så gøre i forhold til den minister, der rent faktisk fremlægger lovforslag i Folketinget, som øger uligheden?
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Må jeg lige sige først om regulering af overførsler: Der er jo ikke tale om, at man tager fra nogen.
Der er et eller andet helt galt i retorikken.
Man tager ikke, man giver, og man giver mere.
Det er jo et reelt løft, der er tale om.
Det, hr. Frank Aaen taler om, er, at man kunne have givet endnu mere end det, man gav.
Men man tager altså ikke.
Man øger.
Og det, man øger til, er bl.a., at Danmark vel er det land i verden, hvor uligheden er mindst, og det vil sige, at de finanslove, som vi lægger frem, er med til at fastholde, at vi har en meget stor sammenhængskraft i samfundet.
Der vil jeg da også godt sige, at dér, hvor vi især bruger prioriterede penge, er på ældreområdet, det er til børnefamilierne, det er til sundhed.
Det vil sige, at det er at samle op i bred forstand.
Vi bruger altså flere penge til at forbedre de offentlige servicetilbud end de akkumulerede beløb på reduktionssiden.
Så der er tale om reelle forbedringer, og det er forbedringer, der kommer til at ramme alle danskere, så vi sikrer, at der er et dynamisk samfund med en høj produktivitet, så vi er i stand til at give offentlige servicetilbud, der i virkeligheden ikke har noget fortilfælde eller for den sags skyld noget nuværende sammenligneligt niveau med andre lande, måske med undtagelse af Sverige.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Og det er altså sådan, at den regulering, som ministeren taler om, satsreguleringen, betyder, at pensionister, arbejdsløse, kontanthjælpsmodtagere hvert eneste år systematisk sakker bagud i forhold til, hvordan den samlede indkomstudvikling i samfundet er.
Sådan er princippet.
Det skal man ikke tale sig ud af.
Men nu så vi forleden dag statsministeren irettesætte socialministeren, fordi hun kom til at sige sandheden, nemlig at uligheden er vokset, og at det oven i købet er godt.
Det fik hun at vide
Så er mit spørgsmål til finansministeren: Hvad skal statsministeren sige til en minister, som rent faktisk fremlægger en politik, der øger uligheden i samfundet?
Burde det ikke påkalde sig en eller anden udtalelse fra statsministeren?
»Vil statsministerens udmelding om, at regeringen ikke går ind for større ulighed, medføre ændringer i det fremlagte forslag til finanslov for 2006?«
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Det, det drejer sig om, er: Er man voksen, når man er 18, 19, 20, 21 eller 22 år?
Jeg mener, at man så er voksen, og så må lovgiverne indrette sig efter det.
Derfor er det som sagt naturligt, at man heller ikke får nogen børnecheck, når man er over 18 år.
Det synes jeg er helt naturligt.
Altså, et eller andet sted indtræder vel voksenalderen, der hænger sammen med de øvrige krav, der stilles, og de rettigheder, man har.
Når det gælder satsreguleringsordningen, som hr. Frank Aaen spørger til, så er det i virkeligheden en meget flot ordning, for det reguleres jo reelt efter indkomstudviklingen i Danmark, efter det generelle lønindeks.
Der vil være folk på arbejdsmarkedet, som har en lavere regulering end det, som man egentlig får på overførsler.
Der er grupper, hvor man ikke får det, der svarer til lønindekset i lønstigning, men mindre, og det vil sige, at der er eksempler, hvor overfør selsindkomstmodtagere får mere end folk, der er på arbejdsmarkedet, og eksempler på nogle, der får mindre.
Så det er en afbalanceret ordning, og jeg synes, det er meget flot, at et bredt flertal i Folketinget med undtagelse af Enhedslisten sikrer, at der næste år er 670 mio. kr. til fordeling blandt samfundets allersvageste grupper.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Jamen det, regeringen gør ved denne her familie, er, at man siger: Nå, fyldte du 18 år?
Så fjerner vi først en del af børnechecken, for den reguleres også på en ny måde nu, og desuden kan du ikke længere få boligsikring.
Det er en dramatisk forringelse af denne her families økonomi.
Vil finansministeren ikke – og det er det andet spørgsmål, jeg vil stille – erkende, at når man tager næsten 600 mio. kr. ud af det, man kalder satserne for dagpenge, for pensioner, for kontanthjælp, så vi ved, at de her overførsler ikke længere følger den almindelige indkomstudvikling, så er det med til at øge uligheden i samfundet?
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Det fremgår ikke af vores forslag, at man skal flytte.
Det står der ingen steder noget om.
Jeg ved ikke, hvordan det kommer ind.
Altså, man kan vel blive boende hjemme, og så kan man, hvis man lever i et familieforhold, hvor økonomien er stram, bidrage lidt til den selv, hvis man er voksen.
Sådan er det nu engang.
Jeg synes, det ville være smukt, hvis en søn har den indstilling at hjælpe sin mor, der har det svært.
Det er det fornemmeste overhovedet vel.
Rasmus Prehn (S), 2005-10-12:
Finansministeren nævner et eksempel med et ungt menneske på 22 år.
Det er meget tæt på den grænse, der allerede er i dag på 23 år, så det giver jo ikke så meget mening.
Det konkrete spørgsmål, jeg stillede, handler om den enkelte unge, som fylder 18 år midt i ungdomsuddannelsen, midt i en studentereksamen, midt i handelsskolen, midt i en teknisk uddannelse, som midt i uddannelsesforløbet, midt i en ungdomsuddannelse bliver presset til at skulle flytte.
Tror finansministeren, det er noget, der fremmer den enkelte unges mulighed for at tage en uddannelse, at vedkommende skal flytte midt i sin ungdomsuddannelse?
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Jeg mener i virkeligheden ikke, at det fremmer det at bryde den negative sociale arv, hvis man er 22 år og forventer, at en enlig mor skal forsørge en.
Jeg mener i virkeligheden, at skal man bryde den negative sociale arv, så er det gennem at sige: O.k., det er altså ikke min mor, der skal forsørge mig, hvis jeg er 22 år, det er op til mig selv at gøre det.
Så det er måske det første skridt overhovedet til at bryde en negativ social arv, at man siger: Nu er jeg alvorligt indstillet på, at jeg nu er voksen og klarer mig selv.
Og hvis min mor har det svært, så vil jeg egentlig også gerne hjælpe hende.
Rasmus Prehn (S), 2005-10-12:
Jeg vil meget gerne samle op på det, som finansministeren slutter med.
Hvis man forestiller sig et ungt menneske, som er i gang med en ungdomsuddannelse, et lærlingeforhold, og som bor hjemme hos sin enlige mor, så er det meget, meget få i den gruppe, som er færdige lige præcis, når de fylder 18 år.
Mange af dem vil blive bragt i en situation, hvor de skal fraflytte deres bopæl midt i uddannelsesforløbet og dermed bliver svækket i deres forudsætninger for at klare sig.
Er det ikke et problem?
Og oplever finansministeren ikke, at man faktisk går ud og tager midler fra nogen, der kun har lidt i forvejen?
Det er det, der er en den vigtige diskussion – ikke om det er en børnefamilie eller ej, det er ren teknik.
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Det, vi tager stilling til i loven, er blot, hvor længe man er barn.
Så når man taler om en børnefamilie, er det så en børnefamilie, hvis der er en enlig mor med en søn på 22 år?
Jeg mener ikke, det er en børnefamilie.
Og så må den voksne søn også indrette sig, hvor han bor, og se, om han i givet fald kan bidrage til sin enlige mors ophold.
Altså, det er vel almindelige familieforhold, som man regulerer, uanset hvilken alder man har.
Jeg vil bare ikke anerkende, at når man er 22 år, så er man et barn.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Finansministeren vil gerne snakke om alt muligt andet end det, der er den konkrete virkning.
Det er jo den, der er det kyniske i det, der bliver lagt frem, nemlig at man kommer med alle mulige pæne forklaringer om, at når man har stemmeret skal man ikke forsørges af sin mor, og hvad ved jeg.
Den konkrete virkelighed er, at den enlige, arbejdsløse mor, som har en lærling eller en ung studerende boende hjemme, fordi det er umuligt at få et sted at bo i denne her by f.eks. på grund af de ekstreme boligpriser, at den familie, som i forvejen er meget lavt lønnet, også fordi lærlingeindkomsten ikke er ret stor, fremover vil have ca. 1.200 kr. mindre at leve for om måneden end det, der er gældende under de nuværende regler.
Det må finansministeren da kunne forholde sig til.
Jeg ved godt, at finansministeren bedst kan tale om meget store beløb, men jeg tror, at selv finansministeren er klar over, at 1.200 kr. om måneden er mange penge for en familie, hvor moderen er enlig og arbejdsløs.
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Jeg vil lige sige, at der jo ikke er tale om, at de, der har etableret sig under en kendt ordning og får en ydelse i dag, ikke får den.
Men det, det drejer sig om, er: Hvor længe er man et barn?
Altså: Er man barn, når man er 22 år, eller er man voksen?
Det, vi har truffet beslutning om, er, at vi nok mener, man er voksen, når man er 22 år og altså også her i virkeligheden jo ikke skal forsøges af den enlige mor.
Der er jo ikke et forsørgelseskrav, sådan at den enlige mor skal forsørge sin søn på 22 år.
Så sagen er blot den at manifestere, at når man er 18 år og har stemmeret og kører bil og kan gifte sig, så er man nok voksen.
Vi mener ikke, at lovgivere skal sige, at man er barn, når man f.eks. er 22 år eller for den sags skyld 21 eller 20 år.
Og det er det eneste, som loven rent faktisk reflekterer over.
Så der er ikke tale om, at den enlige mor skal forsørge sin søn på 22 år.
Det bør han i virkeligheden selv overveje om ikke han kan og bidrage til måske at kunne hjælpe sin enlige mor.
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Nu spurgte jeg jo sådan set, om ikke de her besparelser, der rammer syge, arbejdsløse, folk med lav indkomst, pensionister, vil være med til at forringe levevilkårene for dem og på den måde øge uligheden i samfundet.
Lad os tage et helt konkret eksempel, og for ikke at blive beskyldt for, at det er noget, jeg har fundet på, så tager jeg det fra et svar, som boligministeren har givet til Folketinget om konsekvenserne af et af de forslag, regeringen har fremlagt, nemlig forringelsen af boligstøtten: Det er sådan, at en arbejdsløs, enlig mor, der har en lærling og en ung studerende boende hjemme, med det her forslag vil miste næsten 1.200 kr. om måneden i boligsikring.
Tror finansministeren ikke, at sådan et forslag vil være med til at gøre den familie væsentlig fattigere, end den er i dag?
Og vil det ikke være med til at øge uligheden i samfundet?
Thor Pedersen (V), 2005-10-12:
Altså først er der grund til lige at hæfte sig ved, at vi i Danmark oplever en meget kraftig vækst.
Der er dynamik, og der er fremgang, og vi har i dag været i stand til at finansiere måske verdens bedste velfærdssamfund.
Vi prioriterer børnefamilierne, vi prioriterer de ældre, vi prioriterer hele sundhedsområdet i bred forstand og sygehusområdet.
Vi omfordeler og kommer med nye initiativer for ca. 4 mia. kr. Og tager vi 2006-tallet, så er det et sted mellem 100 mio. og 200 mio. kr., vi rent faktisk går ind og regulerer på kendte ordninger.
Man kan ikke trække et marginalt element ud og sige: Jamen øger det uligheden?
Ulighedsbegrebet er jo set over hele samfundsopbygningen.
Men blot dette at vurdere ulighed kræver at se den samlede finanslov: Hvad er det i øvrigt, man gør?
Bruger man flere penge på ældreområdet?
Det gør man.
Bruger flere penge på børneområdet?
Det gør man.
Hvad er så egentlig alternativet?
Frank Aaen (EL), 2005-10-12:
Det forslag til finanslov for 2006, som finansministeren har fremlagt, indeholder jo forslag om besparelse på børnechecken på 300 mio. kr., på boligsikringen på 200 mio. kr., på boligydelsen til pensionister skal der spares 200 mio. kr.; der er en besparelse på erstatningerne ved arbejdsskade på 440 mio. kr., der skal tages et milliardbeløb fra Landsbyggefonden, det vil altså sige fra de almene boliger, og der fjernes ca. 600 mio. kr., som pensionister, arbejdsløse og syge skulle have haft, hvis modtagere af dagpenge og pensioner skulle have fulgt den almindelige indkomstudvikling i samfundet.
Derfor er spørgsmålet til finansministeren, om ministeren ikke vil erkende, at de her forslag, der i særdeleshed rammer syge, pensionister og arbejdsløse, vil være med til at øge uligheden i samfundet.
»Vil ministeren erkende, at følgende elementer i forslaget til finanslov for 2006 rammer syge, pensionister, arbejdsløse, lejere med lav indkomst og børnefamilier og dermed øger uligheden i samfundet: besparelse på børnefamilieydelsen, besparelse på boligstøtten, besparelse på boligydelsen, besparelse på erstatningerne til dem, der er ramt af arbejdsskade, inddragelse af midler fra Landsbyggefonden og fradraget fra satsreguleringen, så pensioner og dagpenge ikke følger indkomstudviklingen?«
Line Barfod (EL), 2005-10-12:
Det må vi jo så se, når sagen kommer for.
Et andet spørgsmål: Jeg vil godt høre, hvad den konservative holdning er til Nordens rolle, ikke kun over for EU, men på verdensplan.
Vil De Konservative støtte, at Nordisk Råd og Nor disk Ministerråd skal spille en større rolle globalt set, altså i større omfang diskutere udenrigs- og sikkerhedspolitik og f.eks. kunne modarbejde den udbredte tortur, vi har set rundtomkring i verden, og komme med udtalelser som den, man kom med for nogle år siden, hvor der blev protesteret mod Rusland, som prøvede at presse Danmark til at aflyse Tjetjenienkonferencen?
Skal Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd på tilsvarende vis kunne tage stilling til, hvad der foregår rundtomkring i verden, og yde et nordisk bidrag til at få en mere fredelig og demokratisk verden?
Arne Toft (S), 2005-10-12:
»Vil ministeren gøre rede for, hvorfor Brovst Kommune ikke må sætte skatten ned med 0,2 pct.?«
Kim Mortensen (S), 2005-10-12:
Det er jo ingen hemmelighed for ministeren, at det her optager mange mennesker i Danmark, specielt dem, der enten ikke kommer med toget eller kommer meget for sent med toget.
Så skal jeg lige for en ordens skyld have på plads: Er det så rigtigt forstået, at meningen er, at de IC3-tog, der i dag kører på strækningen mellem Esbjerg og Århus, nu skal flyttes til Sydsjælland, og at vi, der bor i Esbjerg, som skal transporteres fra Esbjerg til Århus, skal køre med de såkaldte kreaturvogne?
Jeg har ikke DSB's planer inde i mit hoved, jeg kender dem ikke, men jeg vil meget gerne kende dem, så hvis jeg får spørgsmålet skriftligt, skal jeg selvfølgelig svare.
Morten Østergaard (RV), 2005-10-12:
Vi fokuserer på alle de problemer, det er nødvendigt at fokusere på.
Det er sådan, at der er blevet flere og flere ledige indvandrere og efterkommere af indvandrere i den tid, regeringen har siddet ved roret, så der vist ingen grund til sådan at være al for selvtilfreds med første halvleg af den kamp i hvert fald.
Men hvad angår det andet, så kunne det være interessant at høre kulturministeren, om – hvis Det Konservative Folkepartis pressechef og i øvrigt et medlem af Folketinget i den konservative folketingsgruppe udtalte, at man var imod en given paragraf, og derfor var partiet ikke så optaget af, om medlemmerne overholdt den del af loven – det så ville være noget, som faldt inden for de acceptable rammer for kulturministeren.
For faktum er jo, at folketingsmedlem hr. Søren Espersen på tv har udtalt, at man i Dansk Folkeparti ikke går op i racismeparagraffen, for den er man imod.
Og det var derfor, jeg indledningsvis spurgte kulturministeren, om ikke man må sige, at hvis vi skal en god og fair kulturkamp, så må det i hvert fald påhvile dem, der deltager i det, og i særlig grad de politiske partier, at sikre, at den foregår inden for de lovgivningsmæssige rammer, som er lagt for, hvad for en demokratisk dialog der kan føres i det her land.