Per Clausen (EL), 2006-05-19:
En del af debatten i dag er gået med at diskutere det energiscenarie, som Teknologirådet og en række fagfolk fremlagde i går, og det synes jeg faktisk er meget rimeligt og meget fortjent, for der er tale om et ganske fremragende stykke arbejde, hvor vi jo faktisk har arbejdet seriøst med de her ting i over halvandet år.
Der er tale om et såkaldt kombiscenarie, hvor energibehovet dækkes af en række forskellige forsyningskilder, og hvor olieforbrug og CO2udledning er halveret, og som samtidig tager udgangspunkt i de forudsætninger, der også ligger til grund for regeringens såkaldte energistrategi og den vedtagne energispareplan.
Det er klart nok, at Enhedslisten har en mission om at få mere vedvarende energi, en mere aktiv indsats navnlig på transportområdet end det, der ligger i det her scenarie, i form af en bedre kollektiv trafikbetjening, billigere kollektiv trafik og en strategi for gods på bane, der sikrer, at lastbiltransporten i modsætning til det, der er forudsat i det scenarie, vi her har taget udgangspunkt i, ikke vokser.
Men alligevel synes jeg faktisk, det er meget godt at tage udgangspunkt i det arbejde, som er blevet lavet her.
Derfor har jeg også forsøgt i debatten i dag at få nogle tilkendegivelser af, om der dog i det mindste kunne være enighed om, at det var et både teknisk og økonomisk realistisk udgangspunkt, og at det, man så stod tilbage med, var den politiske vilje.
Ikke alle har jo svaret lige klart, og det er selvfølgelig heller ikke overraskende.
Nogle har måske svaret så uklart, at man godt kunne få det klare indtryk, at deres ambitionsniveau var noget lavere.
Men jeg håber i hvert fald, at det arbejde, som er lavet her i Teknologirådets regi, faktisk kan komme til at spille en central rolle, ikke alene i den energipolitiske debat, men såmænd også i de forhandlinger, som en stor del af dette Folketings partier deltager i.
Ellers må vi jo sige, at når man ser på den årlige energiredegørelse fra ministeren, som er til debat i dag, så er den jo ikke overraskende.
Regeringen holder fast i udspillet »Energistrategi 2025«, som man fremlagde sidste sommer, og som jeg ikke synes sådan ret meget ligner en egentlig strategi, men snarere sådan en energipolitisk fristil.
Jeg synes stadig, at mangelen på ambitioner er slående, og derfor mener jeg sådan set, at de partier, der har ambitioner på det her område, og det anerkender jeg at de øvrige oppositionspartier har, står over for svære forhandlinger.
Men jeg er da glad for, at Folketinget her på tirsdag vil vedtage, at forhandlingerne går godt.
Det er jo altid rart, men måske ikke så betryggende, at det er nødvendigt at vedtage det, skulle jeg sige, for når de forhandlinger, jeg deltager i herinde i Folketinget, går godt, så plejer vi ikke at vedtage det, men det er helt i orden med mig.
Nu er der gået et stykke tid, uden at vi har fået en energistrategi, det er jo i et år, vi har ventet på energistrategien fra regeringens side.
Nu venter vi så på forhandlingerne.
Socialdemokraterne er kommet med dele af et udspil, De Radikale har et udspil for år 2050.
Jeg går ud fra, at når man har valgt 2050, er det, fordi man uden at have særlig meget konkret indhold kan få det til at lyde flot, fordi slutmålet er flot.
Aktørerne på den danske energiscene er meget aktive.
Overalt kommer forskellige brancher og foreninger med deres bud på Danmarks energifremtid.
Men regeringen har ikke skiftet til en mere aktiv linje.
Her er det stadig markedet, som grundlæggende skal styre udviklingen i vores energiforsyning, kombineret med de tiltag, man kan blive enige om i EU.
Enhedslisten er enig i, at energiforsyning ikke skal ses alene i et nationalt perspektiv, men vi synes nu, regeringens tilgang meget er at sidde med hænderne i skødet, indtil nogle lægger de store linjer, i stedet for at gå foran.
Fru Anne Grete Holmsgaard var inde på, skal vi sige det stop, der skete i udviklingen på vindområdet, hvor man sagtens kunne tage langt mere vidtgående initiativer end dem, der er planlagt.
Vi har set, hvordan forskningen og udviklingen af bølgekraft, solenergi og brint har lidt skade af det stop, som regeringen gennemførte, fordi det at slette de fodaftryk, som den tidligere socialdemokratiske energiminister måtte have sat, åbenbart var en meget vigtig selvstændig prioritet.
Det har energipolitikken i Danmark lidt under.
Regeringen vil have omkostningseffektivitet frem for alt og taler om ustabile internationale rammebetingelser uden for vores kontrol og om, at energisektoren skal tilpasse sig de omskiftelige internationale rammer.
Hvis det er olieprisen, man taler om, så tør jeg godt vove det ene øje – det kan så blive det halvblinde højre – og komme med en hovedretning i rammebetingelserne: Der bliver mindre olie, vi bliver flere om at bruge den olie, der er, både fordi de fleste lande faktisk kommer til at bruge mere olie i fremtiden, og selvfølgelig også fordi vi generelt set bare bliver flere.
Et andet meget vigtigt element, andre har været inde på, er det sikkerhedspolitiske aspekt og det, at det at være afhængig af olie og andre fossile brændsler jo fører til ganske voldsomme konflikter udeomkring i verden, som i nogle tilfælde direkte kan føre til krig.
Men det er ikke bare det.
CO2-udledningen skal ned, og det skal gå hurtigt.
Vi lever jo nu i en tid, hvor man ikke diskuterer, om der er klimapåvirkninger, og man diskuterer heller ikke, om de er alvorlige.
Man diskuterer måske i en vis udstrækning, hvor alvorlige de er, og så diskuterer man, hvad man skal gøre og hvor hurtigt.
Efter Enhedslistens opfattelse er der ingen tvivl om, at der skal handles hurtigt.
På det her område er tiøren nu tilsyneladende også faldet for regeringen, når det gælder forståelsen for, hvor vigtigt det er at støtte udviklingen af ny energiteknologi, men her synes jeg, der ryger en kobling af i redegørelsen, for pludselig handler udviklingen af ny teknologi alene om eksportmuligheder, om at styrke erhvervslivet.
Jeg må nok spørge: Hvor blev visionerne for vores egen energiforsyning af?
Og hvorfor går vi ikke hele vejen og laver en rigtig demonstration af energiteknologi ved simpelt hen at indfase nye typer anlæg i vores systemer, så vi får en større andel af vedvarende energi, og så den viden, vi genererer, omfatter de nye teknologier i anvendelse og ikke mindst, hvordan de kan indgå i hele energisystemet?
Hvis vi gjorde det, tror jeg sådan set, at Danmarks konkurrenceevne, beskæftigelsen i Danmark osv. ville få et ganske voldsomt løft, samtidig med at vi jo altså faktisk havde løst den udfordring, vi står over for, med at sikre, at vi bliver uafhængige af de fossile brændstoffer.
Forskning, udbud til konsortier osv. er jo vigtige elementer.
Fru Anne Grete Holmsgaard var inde på det folkelige engagement, og jeg tror faktisk, at det er meget vigtigt at holde fast i og at huske også de positive ting, der var omkring det i forbindelse med vedvarende energi i 1970'erne og 1980'erne, hvor man byggede det op, og hvor det folkelige engagement var på både den politiske side og den praktiske side, og at det faktisk er sådan, at mennesker godt kan medvirke til udviklingen af vedvarende energi og de teknologier, der er der, uden at være forskere eller uden at have mange penge.
Etableringer af sollav, solenergilav og vindenergilav er selvfølgelig én metode, men man kunne givetvis også finde andre metoder, hvis man havde det som en intention.
Ting kommer ikke af sig selv, og bl.a. fordi adskillige europæiske nationer har valgt en mere aktiv strategi, som meget minder om de danske ordninger, vi havde tidligere, er der brug for at investere langt mere aktivt i vedvarende energi.
Også spørgsmålet vedrørende transporten er meget vigtigt.
Her må der satses på både reduktion af transport, omlægning af transport og mere energieffektiv transport, og brintenergien skal ikke glemmes i en situation, hvor vi satser på biomasse, for biomasse kan ikke løse alle de opgaver, vi står over for.
Som jeg sagde, var Enhedslisten ikke helt tilfreds med det forslag til vedtagelse, der blev fremsat, så jeg skal på vegne af Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget ønsker, at udfordringerne på energiområdet skal løses i snæver sammenhæng med miljø, beskæftigelse, forsyningssikkerhed og med størst mulig indflydelse for forbrugerne.
Derfor opfordrer Folketinget regeringen til – at fremlægge en plan for omlægning af den danske energiproduktion og energiforbruget til transport, så energiforsyningen baseres på vedvarende energikilder i løbet af 30 år.
Planen skal omfatte investeringer i så vel forskning og udvikling som egentlig etablering af energiproduktion og energilagring samt i omfattende energibesparelser.
Planen tager udgangspunkt i udnyttelse af vind, sol og bølgekraft og udvikling af energibærer- og lagringsteknologi.
Planen finansieres af indtægter fra Nordsøen, bl.a. gennem en øget beskatning af olie- og gasudvindingen.«