runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2006-05-17:
Vi befinder os ganske rigtigt i en tænkepause, og derfor tror jeg, at hr. Morten Messerschmidt får masser af tid til at tænke sig om.
Det er ikke noget, der kommer til at gå hurtigt, det er noget, der kommer til at tage lang tid, hvis man begynder at operere med det forslag, som både Finland og Frankrig og Kommissionen jo er begyndt at operere med.
Jeg vil godt sige, at jeg ikke betragter en flertalsafgørelse på dette område – grænseoverskridende kriminalitet og terrorbekæmpelse – som værende til skade for samarbejdet.
Det er sådan, men det ville jo faktisk være en fordel, hvis vi i fremtiden kunne intensivere indsatsen og gøre det igennem flertalsafgørelser – hvor vi jo så er afskåret.
Og der mener jeg, at jeg anstændigvis må sige, at jeg føler, at Danmark er forpligtet af Edinburghafgørelsen.
Det var vores erklæring, da vi fik forbeholdene, og vi har fået lov til også at bevare forbeholdene i de skiftende traktater, og der kan vi ikke fjerne ånden fra Edinburgh, som siger, at man noterer sig, at Danmark ikke agter at gøre brug af de efterfølgende bestemmelser på en sådan måde, at det hindrer et snævrere – snævrere altså – fortsat samarbejde og virke blandt medlemsstater, der er foreneligt med traktaten, og som ligger inden for rammerne af Unionen og dens målsætninger.
Den føler jeg mig faktisk forpligtet af.
Og så tror jeg altså også, at det er en fordel at effektivisere, at kæmpe kampen mod terror.
René Skau Björnsson (S), 2006-05-17:
»Påtænker ministeren at foretage sig noget for at komme det igangværende udsalg af andelsboliger til private ejere til livs?«
Lise von Seelen (S), 2006-05-17:
Vi kan se, at mange kommuner melder tilbage til os, at de har ledige stillinger, de ikke kan få besat, fordi arbejdspresset er så stort i de kommunale socialforvaltninger, at nogle vælger at rette deres interesser andre steder hen.
Det er måske ikke det, der fremmer og tiltrækker højtuddannet og kompetent arbejdskraft, og hvilket indtryk gør det på ministeren, at de tilbagemeldinger, vi får, går ud på, at vi har at gøre med et kommunalt system, der er under et stort arbejdspres?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Nu er jeg jo tilfældigvis begge dele, både statsminister og Venstres formand, men jeg kan love hr. Stavad for, at er der noget, jeg er bevidst om, så er det netop, at tingene ikke flyder ud i et.
Jeg tror, jeg roligt kan sige, at jeg er en af dem, der vogter meget strengt over, at der ikke sker sammenblanding af, hvad der er parti, og hvad der er centraladministration.
Og derfor har det også fra starten ligget fuldstændig klart, at det selvfølgelig var partiet Venstre, der skulle afholde udgifterne i forbindelse med sådan et arrangement her.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Det er helt korrekt, at jeg ved flere lejligheder har mindet kommunerne om deres myndighedsansvar på det sociale område, og det er jo, fordi flere undersøgelser desværre har peget på, at der på nogle områder er en række problemer med kommunernes sagsbehandling.
Jeg glæder mig over, at også fru Lise von Seelen har lagt mærke til, at jeg har gjort opmærksom på de problemer.
Nu kan jeg forstå, at spørgeren gerne ser, at de problemstillinger kommer med i kommuneforhandlingerne.
I regeringen arbejder vi konstant på at øge kvaliteten af den sociale indsats, og hver gang vi stiller krav til kommunerne om at gøre noget mere på det sociale område, følger der bevillinger med.
Men derudover har vi jo taget en række initiativer, som netop kan støtte kommunerne i deres arbejde med at højne standarden.
Jeg kan bare konkret nævne projektet om sammenhængende børnepolitik, Projekt Kvalitetsstandarder på ældreområdet og KIFA-projektet, altså kvalificeringen af indsatsen for familier med handicappede børn på handicapområdet – bare for at nævne nogle eksempler på, at vi netop tager initiativer, der kan understøtte kommunerne i deres arbejde.
I anbringelsesreformen har vi også indarbejdet krav om efteruddannelse af personalet og specielle krav til de kommunale myndigheder i det hele taget på nogle områder.
Det, jeg ønsker at understrege, er, at kommunerne skal leve op til de regler, der er fastsat i lovgivningen, og at der ikke skal tildeles nogen særlige ydelser, hvis de ikke formår det.
Lise von Seelen (S), 2006-05-17:
Der har inden for det sidste års tid været nogle hændelser, hvor vi har kunnet se, at socialministeren har skældt meget ud på kommunerne, fordi de efter ministerens og også efter andres opfattelse på bestemte områder ikke har levet op til deres myndighedsansvar.
Nu står vi over for at gå i gang med nye forhandlinger om kommunernes muligheder i det kommende år, og derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge socialministeren: Når ministeren nu har skældt kommunerne ud så mange gange, er der så nogen særlige områder, som socialministeren lægger vægt på skal nyde fremme i de kommende forhandlinger med kommunerne?
»Vil ministeren – på baggrund af ministerens gentagne kritik i det forløbne år af kommunernes myndighedsindsats på en lang række sociale områder – tage initiativ til at bruge de igangværende kommuneforhandlinger til at få aftalt konkrete kvalitetsforbedrede sociale indsatser i kommunerne i 2007?«
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Jeg kan altså forstå på spørgeren, hr. Arne Toft, at han ingen tiltro har til, at arbejdsmarkedets parter kan indgå aftaler på dette område.
Det synes jeg er lidt overraskende, og jeg vil gerne advare imod, at vi fra centralt hold skal fastsætte meget præcise regler om, hvad der kan aftales i et ansættelsesforhold.
Jeg synes netop, det er en styrke i hjælpeordningen, at det er op til den pågældende handicappede og medhjælperen at finde ud af, hvordan og hvorledes ansættelsesforholdet skal være.
Dermed bliver der en ekstra mulighed for at vælge den hjælp og støtte, man har brug for, og det har jeg ingen planer om at lave om på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Arne Toft (S), 2006-05-17:
Jeg er enig med ministeren i, at den handicappede selv skal have lov til at ansætte sine hjælpere, men jeg mener også, at hvis arbejdsmarkedets parter ikke kan klare situationen, er det rimeligt, at vi sørger for, at de medhjælpere får et ordentligt ansættelsesforhold, som kan sammenlignes med lignende ansættelsesforhold i det kommunale system, hvor det offentlige betaler til pension.
Jeg tror, vi på den måde undgår en masse problemer med den handicappede og den ansatte.
Vi har for ikke så lang tid siden set afskedigelser, hvor den handicappede måtte betale op til 200.000 kr.
Det tror jeg vi kan komme ud over, hvis vi skaber nogle bedre forhold og skaber uddannelse for medhjælperne, og hvis de nye aftaler ikke giver hjælperne samme ansættelsesbetingelser som andre – her tænker jeg på pension og uddannelse – vil ministeren så være med til at medvirke til, at de får det?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Jeg kan altså kun gentage, at serviceloven ikke på nogen måde giver mig bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om ansættelsesforhold.
Det er simpelt hen ikke muligt i dag, og derfor hilser jeg velkommen, at KL har taget initiativ til at udsende en standardkontrakt og en vejledning, der netop vil give et godt grundlag for at finde ud af, hvordan man skal aftale et ansættelsesforhold.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at jeg synes, det er afgørende, at vi netop sørger for, at der er en fleksibilitet med hensyn til, hvad det er for et behov, og hvordan hjælpen skal tilrettelægges.
Det er jo det, der er styrken i den tilvalgsmulighed, der er, når man vil gøre brug af hjælpeordningen.
Arne Toft (S), 2006-05-17:
Jamen det har jo også vist sig, at hjælperne bliver aflønnet på forskellig måde, altså ansat på forskellige løntrin fra den ene kommune til den anden.
Men generelt er det jo sådan, at hjælperne ikke har ret til pension, og jeg mener altså, at vi her i Folketinget har vedtaget lovgivning om, at alle lønmodtagere skal have ret til pension.
Det er jo klart, at kommunerne forholder sig til de aftaler, som KL har indgået, og når de aftaler ikke indeholder noget om pension, siger kommunerne jo nej.
Derfor mener jeg altså, at når man ikke selv kan finde ud af det, er vi herinde nødt til at lovgive om, at alle ansatte, også medhjælperne, har ret til pension.
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Det er vel typisk det, man vil tage udgangspunkt i, men som sagt er det jo en meget fleksibel ordning, hvor det er hjælperen og arbejdsgiveren, der aftaler, hvilke forhold der skal gøre sig gældende.
Men som jeg allerede oplyste for 14 dage siden, synes jeg, det er vigtigt at understøtte den handicappede, når det gælder om at leve op til ens arbejdsgiveransvar og få lavet en ordentlig kontrakt med medarbejderen på området.
Jeg oplyste for 14 dage siden, at KL om kort tid udsender en vejledning og en standardkontrakt for ansættelse af hjælpere til kommunerne, så de har det at tage udgangspunkt i.
Jeg nævnte også, at vi er i gang med at udarbejde en brugerhåndbog, hvor vi gør opmærksom på alle de ting, man skal tage højde for og være opmærksom på, og endelig nævnte jeg også, at vi vil prøve at undersøge den svenske model, hvor man åbenbart kan få nogle til at påtage sig arbejdsgiveransvaret, netop for at se, om det er noget, vi kan indføre i Danmark.
Der er altså en række initiativer i gang, som sigter mod at understøtte arbejdsgiveren i bestræbelserne på at leve op til det ansvar, man har på området.
Arne Toft (S), 2006-05-17:
Jamen det har jo nu vist sig gennem mange år, at der er et problem, fordi hjælperne har nogle meget dårlige lønforhold, og det af den grund derfor også er meget svært at få hjælpere.
Der er stor udskiftning, og der er mange studerende og mange ufaglærte, der arbejder som hjælpere, også fordi der ikke er nogen uddannelse i ordningen.
Synes ministeren ikke, det var rimeligt at sørge for, at de mennesker, som tager arbejde som hjælpere, får en løn, som svarer til lønnen til tilsvarende arbejdere under kommunen, så lønforhold, uddannelsesforhold og pensionsforhold kan sammenlignes?
Synes ministeren ikke, det ville være rimeligt?
Eva Kjer Hansen (V), 2006-05-17:
Jeg synes egentlig, vi kom godt omkring den problemstilling for 14 dage siden, men jeg gentager det gerne til ære for hr. Arne Toft.
Jeg synes, det er vigtigt, at der er hjælpeordninger efter servicelovens § 77, fordi det jo sikrer, at mennesker, som har betydelig hjælp behov på grund af handicap, kan leve et så normalt og aktivt liv som muligt.
Det er væsentligt, at den handicappede netop selv får mulighed for at tilrettelægge, hvordan og hvornår hjælpen skal ydes, og derfor er udgangspunktet for hjælpeordningen, at ansættelsesforholdet – herunder hjælperens kvalifikationer og arbejdstid m.v. – er en sag mellem brugeren og hjælperen.
Forudsætningen for, at hjælpeordningen skal kunne opfylde den handicappedes behov, er jo, at den er så fleksibel som overhovedet muligt, og i den sammenhæng er det selvfølgelig vigtigt, at brugeren forstår at tage hensyn til den ansatte hjælpers arbejdsbetingelser.
Serviceloven indeholder imidlertid ingen regler om hjælperes arbejdsforhold som sådan, og serviceloven indeholder heller ingen bemyndigelse til, at jeg som minister kan fastsætte nærmere regler om hjælperens ansættelsesforhold m.v.
Det er faktisk også min opfattelse, at spørgsmål om løn og øvrige vilkår for ansættelsen bedst løses arbejdsmarkedets parter imellem.
Arne Toft (S), 2006-05-17:
For 14 dage siden havde vi i spørgetiden en diskussion her i salen om de handicappede og ansættelse af handicaphjælpere.
Jeg vil godt spørge ministeren, om ministeren vil medvirke til, at handicaphjælperne får et rimeligt ansættelsesgrundlag.
René Skau Björnsson (S), 2006-05-17:
Jeg kan forstå, at ministeren vil holde øje med udviklingen på området, og der kunne det selvfølgelig være interessant at vide, om der er en smertegrænse for ministeren.
Hvor mange andelsboliger skal sælges, før ministeren vil gribe ind?
Nu kan jeg forstå, at der til dato er solgt 25, efter at vi har vedtaget den nye lovgivning.
Hvis det nu bliver 100-109, som vi så var tallene, der gjorde, at vi indførte lovgivningen sidste år, er det så det, der er grænsen for ministeren?
Jeg vil også som opfølgning på fru Jytte Andersens spørgsmål høre, om ministeren har tænkt sig at lave et udvalgsarbejde for at belyse, hvordan det ser ud med vores andelsboliger.
Mange er bekymrede for, at andelsboligtanken lige så langsomt forsvinder, ved at de gode, gamle og billige andelsboliger forsvinder ud af markedet, og vi får de dyre nye i stedet for.
Hvis vi har et reelt ønske om at bevare de gode, gamle og billige andelsboliger, skal vi nok gøre mere, end vi gør i dag.
Det betyder ikke, at jeg som minister ikke har sympati for hele andelsboligtanken.
Jeg har givet til kende, at det har jeg.
Når vi holder det her under observation, er det netop for at lukke huller, hvis der opstår kreative huller, sådan som vi oplevede sidste sommer, hvor vi her i Folketinget pr. 23. juni lynhurtigt sørgede for at få gennemført en lov, hvorefter man ikke kan sælge sin andelsbolig for så efterfølgende at omdanne den til en anden andelsbolig for at få nogle penge ud af det.
Jeg tror ikke, der er nogen minister, der kan sige sig fri for, at der kan være en lovgivning, hvor der skal lukkes huller hele tiden.
Det er klart, at jo flere penge, de sælger ejendommen for – det kan være valuarvurderingen – bliver det, der i sidste ende afgør, hvad huslejen kan blive, hvis de bliver boende som lejere.
Hermed sluttede spørgsmålet.
René Skau Björnsson (S), 2006-05-17:
Jeg forstår også godt, at andelshavere vil kapitalisere den gevinst, sørge for at hive den gevinst hjem, der er i de her år, hvor boligpriserne stiger meget rundtomkring, specielt i de store byer.
Men specielt som følge af den her nye fidus, som nu bliver lanceret som en fidus af lokale ejendomsmæglere i de store byer, er jeg meget bekymret for vores andelsboliger i de store byer.
Derfor vil jeg gerne spørge endnu en gang, om ministeren ikke er bekymret for, at vi nu kommer til at opleve en situation, hvor der bliver solgt lige så mange boliger, bare på en anden måde, nemlig at der bliver frasolgt, udsolgt andelsboliger, som vi så for et par år siden, nu bare på en anden måde.
Vi sagde fra regeringen nej til at begynde at beskatte boligerne.
Om jeg så ikke er bekymret?
Jeg kan sige, at vi jo holder øje med det her område og stadig væk vil holde fast i det, men vi må jo blot konstatere, at der faktisk i øjeblikket er en tilgang af andelsboliger til markedet.
Indtil videre er der ikke sket et fald i antallet af private andelsboliger i Danmark.
Tilgangen af andelsboliger er fortsat større end afgangen af andelsboliger.
I 2005 var der en tilgang på godt 4.300 private andelsboliger mod en afgang på 1.200 andelsboliger, og det vil sige, at vi altså har en nettotilgang på over 3.000 andelsboliger.
Jeg deler jo indstillingen om, at det er vigtigt, at vi sørger for, at der hele tiden er andelsboliger, og at vi bevarer de billige, gode gamle andelsboliger i de store byers bymidte.
Men det gør mig så også bekymret, når der her i sidste uge var indrykket – nu jeg kan jo lige vise den – en kæmpe annonce, to sider i fire farver af den lokale ejendomsmægler i Aalborg, der siger: Nu skal I høre, kære andelsbolighavere, her er den nye idé.
I kan opløse jeres andelsboligforeninger og sælge dem til en privat investor og så leje jeres lejlighed igen igennem ham.
Det vil så give et øget salg.
Her er der et nyt marked, der tilsyneladende er under opblomstring.
Bekymrer det ikke økonomi- og erhvervsministeren?
Det er også det, vi gør, og det er det, jeg har redegjort for, og det vil vi fortsat gøre.
Her er der jo ikke tale om, at man omdanner en lejlighed til en dyr andelsbolig.
Her er der tale om, at man går ud og nedlægger en forening, sælger ejendommen, og så lejer man boligerne igen.
Og der står der jo altså i reglerne i lejelovgivningen, at huslejen er omkostningsbestemt, og det betyder jo altså, at det, man giver for ejendommen, skal stå i forhold til udlejningsprisen.
At der så har været ønsker om beskatning og lignende, er så en anden side af sagen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Ja, vi kan konstatere, at den har haft en vis interesse for oppositionen.
Jeg tror, at det, befolkningen ønsker sig, er et Folketing, der beskæftiger sig med politiske spørgsmål, der vedrører befolkningens dagligdag.
Jeg tror, det er det, befolkningen gerne vil have.
Jeg vil gerne sige: Nu har der været stillet fire spørgsmål, og vi er ved det femte spørgsmål om en lillebitte sag, som ingen betydning har, hverken politisk eller for folks hverdag eller for noget som helst, en petitesse.
Den kører Socialdemokratiet på i fem spørgsmål, så man skulle tro, det var en stor politisk sag, der virkelig betød noget.
Jeg vil gerne sige: Det, jeg glæder mig over i en sådan situation, er at konstatere, at dette land sandelig ikke kan have ret store problemer, når landets største oppositionsparti kan bruge fem spørgsmål i Folketingssalen på sådan en lillebitte sag.
Det, jeg også kan konstatere, er, at når Socialdemokraterne kan bruge fem spørgsmål på denne lillebitte sag, så er det, fordi Socialdemokratiet er uden politik, er uden vision, er politisk i vildrede med sig selv og derfor skal køre på sådan nogle procedureting.
René Skau Björnsson (S), 2006-05-17:
Jeg kan jo se, at spørgsmålet er lidt bredt formuleret, men det drejer sig selvfølgelig om den debat, der var i sidste uge affødt af en artikel i Nordjyske Stiftstidende om, at der stadig væk bliver spekuleret i salg af andelsboliger.
Det er baggrunden for, at det her spørgsmål er stillet her i dag.
I en periode med høje priser på ejerboligmarkedet opfylder andelsboligerne faktisk et behov, så personer med forholdsvis jævne indkomster har økonomisk mulighed for at skaffe sig en bolig i de store byer.
Jeg kan sige, at vi sidste sommer gennemførte et indgreb for at hindre, at forholdsvis prisbillige andelsboliger blev omdannet til dyre andelsboliger, uden at der samtidig skete nogen forbedring af boligerne.
I forbindelse med lovindgrebet lovede jeg Folketingets Boligudvalg, at vi i ministeriet løbende vil følge udviklingen på området.
Det har vi også gjort, og ifølge de oplysninger, jeg har fra mine embedsmænd, skulle der indtil videre i 2006 være solgt knap 25 andelsboligejendomme.
Til sammenligning kan jeg oplyse, at der i 2005 blev solgt 106 andelsboligejendomme.
Langt de fleste af disse salg skete jo før lovindgrebet i 2005, og de 78 af de 106 ejendomme blev således solgt før indgrebet.
Lovindgrebet berører jo ikke andelsboligforeningernes mulighed for at opløse sig, som vi nu har set i pressen på det seneste.
Holdningen er jo den, at hvis der en privat forening, der ønsker at opløse sig selv, så har den jo mulighed for det.
Det kan være folk, der har dårlig økonomi i deres forening, det kan også være folk, der ikke ønsker at deltage i bestyrelsesarbejde i forbindelse med det at drive en forening.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Vi har været rundt om det, oven i købet i flere omgange.
Jeg har svaret og kan henvise til, hvad jeg allerede har svaret.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-17:
Det er så et nyt spørgsmål, jeg gerne vil stille, og her har statsministeren igen en lejlighed til at svare på spørgsmålet, for det har ikke været stillet før.
Det er korrekt, og jeg må sige, at i den tid, jeg har siddet i Folketinget, har jeg ikke oplevet en så stor despekt for Folketinget, som jeg oplever her, hvor statsministeren ikke vil svare.
Så den her gang håber jeg, at statsministeren over for en person, der er nyvalgt til Folketinget, vil udvise den respekt rent faktisk at svare på spørgsmålet.
Det er: Vil statsministeren oplyse, om denne selektive liste er statsministerens konkrete bud på, hvordan man har villet skille fårene fra bukkene blandt pressens repræsentanter?
Det vil jeg gerne have et svar på.
Har statsministeren med den måde, han har indbudt på, som han jo har indrømmet er hans eget ansvar, prøvet at skille får fra bukke i forhold til dem, der skulle inviteres?
»Idet det fremgår af Ekstra Bladet den 11. maj, at en gruppe repræsentanter for medierne var inviteret til middag med topministre, vil statsministeren så oplyse, om denne selektive liste er statsministerens konkrete bud på, hvordan han har skilt fårene fra bukkene blandt pressens repræsentanter?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Ekstra Bladet den 11. maj 2006 fremgår det, at statsministeren og hustru havde inviteret en række udvalgte journalister til middagsselskab i den officielle embedsbolig Marienborg.
Ingen journalister fra Politiken, Ekstra Bladet eller Information var åbenbart inviteret.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Jamen ansvaret for det arrangement er selvfølgelig mit.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Magnus Heunicke (S), 2006-05-17:
Ja, et afsluttende for min del af det i hvert fald.
Jeg tror, jeg vil prøve med et nyt spørgsmål, ikke fordi jeg mener, at statsministeren har svaret på det foregående, men for dog at give statsministeren chancen for i hvert fald at komme med et svar i det hele taget i dag.
Det er et spørgsmål, der er meget konkret: Hvilken rolle, hvilke opgaver har statsministerens særlige rådgiver, Ulveman, haft i forbindelse med det her arrangement?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Jeg har faktisk svaret, og jeg svarer altid på de spørgsmål, der bliver stillet i Folketinget.
Men når de samme spørgsmål bliver stillet igen og igen, så må man også regne med at få de samme svar.
Så i stedet for at gøre det langt må man gøre det kort ved at henvise til, hvad man allerede har svaret, og det har jeg gjort.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-17:
Det forekommer at være mere eller mindre en farce, synes jeg.
Der er blevet spurgt ind til de her ting adskillige gange.
Statsministeren bliver ved med at gentage, at han i det hele kan henholde sig til, hvad han allerede har svaret, og henviser til tidligere svar.
Vi er mange herinde, der ikke har hørt det svar, så jeg synes, statsministeren skulle gøre sig den ulejlighed at gentage sit svar, så der ikke er nogen tvivl, sådan at man kan være sikker på, at statsministeren lever op til det, han selv sagde som partiformand i 2001: at vi skulle have en regering med ydmyghed over for Folketinget, for magten; at man svarer på de spørgsmål, der bliver stillet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-05-17:
Jeg har svaret.
Det kan godt være, hr. Rasmus Prehn ikke bryder sig om svarene, men de er afgivet, og jeg kan ikke føje mere til.
Så jeg kan henvise til alt, hvad jeg har svaret.
Rasmus Prehn (S), 2006-05-17:
Jeg er rimelig sikker på, at der er mange, som ikke opfatter det her som småtterier, som faktisk tager det her spørgsmål meget seriøst, og som faktisk har en forventning om, at når det er sådan, at et folketingsmedlem stiller et spørgsmål, som vel at mærke skal afleveres skriftligt ugen før, så gør statsministeren sig den ulejlighed, at han rent faktisk forbereder sig, så han kan svare på spørgsmålet.
Vi hørte før med hensyn til spørgsmålet om Qvortrup, at statsministeren sagde, at det har han ikke beskæftiget sig med, selv om han har fået et skriftligt spørgsmål om de her ting.
Jeg vil gerne henlede statsministerens opmærksomhed på den grundlovstale, statsministeren holdt i sin egenskab af partiformand i 2001, hvor han sagde: Det vil være sundt med en ny regering, der har mere respekt for Folketinget, en, der har en mere ydmyg holdning til magten.
Nu er der blevet stillet adskillige spørgsmål.
Statsministeren har ikke svaret på dem, vi har ikke fået statsministerens holdning til Thomas Larsen, vi har ikke fået statsministerens holdning til Qvortrup, og vi har ikke fået statsministerens forklaring på, hvordan man skulle kunne vide, at det var et Venstrearrangement, når invitationen var blevet sendt ud på Statsministeriets papir.
Jeg synes, statsministeren skulle tage at svare frem for at udvise den form for foragt for Folketinget.
Ole Stavad (S), 2006-05-17:
En efterlæsning af det, som statsministeren har sagt her i dag, vil bekræfte, at statsministeren end ikke har været i nærheden af at give et svar.
Hvis statsministeren mener, at jeg er for tungnem til at opfatte statsministerens første svar, vil statsministeren så ikke udvise den høflighed over for en, der måske ikke er helt så kvik, som han selv er, i kort form at gentage svaret på det spørgsmål, som jeg nu har stillet en række gange, og hvor statsministeren hver gang har henvist til sit tidligere svar, som jeg aldrig har hørt?