Flemming Hansen (KF), 1998-06-04:
Regeringen kalder sit udspil »Bedre Balance«.
Vi synes, det er en ubalance, at de unge boligejere skal straffes.
Vi har jo set LO-formanden senest bekræfte det.
Vi synes, det er en ubalance, at kapitalpensionen skal lægges for had og i virkeligheden af regeringen ønskes afskaffet.
Det fremgår næsten af de beregninger, der er.
Vi synes, der er ubalance mellem ejere og lejere; ensidigt tilgodeses ejerne.
Vi synes, der er en ubalance mellem de nuværende boligejere og de kommende boligejere.
Vi synes, der er en ubalance imellem symmetrien, i den måde, man hidtil har beskattet renteindtægter og renteudgifter, og vi synes i allerhøjeste grad også, der er en ubalance i det forhold, som står skrevet, at topskatten fastfryses.
Og det vil jo sige, at på lang sigt vil alle danskere på et eller andet tidspunkt komme til at betale topskatten.
Der er sikkert mange, mange flere ubalancer, men jeg er enig med dem, der har sagt, at det ikke har været muligt på 24 timer at komme ned i alle detaljerne.
Regeringen har jo haft 1½ måned og en hærskare af embedsmænd til at forberede det her.
Jeg garanterer for, at alle de spørgsmål, der skal stilles i salen, skal nok blive stillet, når vi nu her de næste par dage får lejlighed til at gå ned i det.
I Det Konservative Folkeparti synes vi, at det er rigtigt, at dansk økonomi kører i et meget, meget højt gear.
Hvor hurtigt det faktisk går, kan debatteres og er blevet debatteret i perioden op til regeringens udspil.
Vi er flere, som læser de økonomiske nøgletal anderledes end regeringen.
Betalingsbalancen er godt nok presset af det private forbrug, men det skyldes også et fundamentalt problem i dansk økonomi, nemlig at danske eksportvirksomheder har vanskelige vilkår.
for lidt, fordi vi er for dyre.
I tirsdagens økonomiske oversigt fra Økonomiministeriet kan man desværre atter en gang læse, at den danske konkurrenceevne fortsat forringes.
Derimod har regeringens indgreb været omgivet af larmende tavshed om den triste kendsgerning, at det offentlige forbrug stiger mere, end selv regeringen havde ventet.
I går kom Nationalbankens kvartalsoversigt, og her kunne man læse, at væksten i det offentlige forbrug i 1997 var næsten tre gange højere end forventet.
I Det Konservative Folkeparti finder vi, at der er grund
til at gribe ind over for det private forbrug, om end i langt mindre udstrækning end det, regeringen lægger op til.
Jeg synes, Håndværksrådet formulerede det ganske godt:
Nok er der brug for en nedkøling af boligmarkedet, men ikke en nedfrysning, som sender chokbølger gennem markedet og gennem byggesektoren.
Nej, regeringen burde se at tage fat på at få styr på de offentlige finanser og gøre det mere attraktivt for lavtlønnede at være i arbejde og styrke det danske erhvervsliv til gavn for betalingsbalancen.
Lad mig fortsætte med nogle konkrete ubalancer.
Udspillet straffer særskilt ejerne af boliger.
I dag fungerer rentefradraget reelt som en slags kompensation for lejeværdi af egen bolig.
Regeringen forsøger nu ved hjælp af lidt kosmetik at ændre lejeværdien - i gåseøjne - med en ny ejendomsskat.
Konsekvensen af udhulingen af rentefradraget bliver dermed, at regeringen giver lejere skattelettelse, mens ejere skal betale regningen.
Omlægningen af ejendomsværdiskatten indebærer også en ubalance mellem generationerne.
Baggrunden for indgrebet er især de betydelige formuegevinster, som boligejerne har opnået i de seneste år.
De økonomiske vindere er derfor dem, som gennem en årrække har siddet i egen bolig, og det er jo ikke de unge.
Derfor er det paradoksalt, at det især er de unge, som enten vil eller netop har købt bolig, som straffes hårdt af regeringen.
Som kronen på værket opnår de nuværende boligejere oven i købet en lavere ejendomsskat, som alle de kommende boligejere, de nye boligejere, ikke får.
Da ældre generationer erfaringsmæssigt ikke flytter så hyppigt som unge, stilles de unge altså, alt andet lige, dårligere.
Det er særlig tankevækkende, fordi regeringen under valgkampen ellers lovede børnefamilierne guld og grønne skove.
Ikke nok med de nævnte ubalancer, så er der også direkte selvmodsigelser i regeringens udspil.
Man vil - fornuftigt nok - siger man, fremme den private opsparing.
Javel, men så indleder regeringen et korstog mod det, man kan kalde den mest succesrige opsparingsform, nemlig kapitalpensionerne.
Regeringen foreslår, at fradragsretten for indbetalinger til kapitalpensioner reduceres for de højeste indkomster.
Signalværdien heraf bør regeringen ikke undervurdere.
Forslaget vil være direkte dræbende for kapitalpensionsordningen, og det værste er: Det er også det, regeringen ønsker; det går mere og mere op for mig.
Regeringens forslag om at gøre befordringsfradraget indkomstafhængigt
rimer slet ikke med øvrig dansk lovgivning.
Netop befordringsfradraget er et af de få elementer i vores komplicerede skattesystem, som det er lykkedes befolkningen at forstå, fordi man ved den sidste skattereform fik nogle meget firkantede rammer at arbejde med.
Og vi ved jo også, at sagsbehandlingen omkring befordringsfradraget ude i kommunerne er faldet ganske gevaldigt.
Vi synes, at den foreslåede ordning simpelt hen er teknisk håbløs. Man skulle hellere undlade at udhule kørselsfradraget.
Vi synes, det går i den rigtige retning, men vi synes ikke, det er nok.
Når vi så kommer til fradragenes skatteværdi, opstår der problemer.
Det Konservative Folkeparti afviser således ikke på sigt at reducere rentefradragsværdien yderligere, men boliginvesteringerne strækker sig mange år ud i fremtiden.
Hvis boligejerne skal have en chance for ikke pludselig at sidde med håret i postkassen, skal reduktionen ske over en væsentligt længere periode, så markedet kan tilpasse sig. At regeringen omdøber lejeværdi af egen bolig til kommunal ejendomsværdiskat ændrer ikke Det Konservative Folkepartis grundlæggende modstand mod beskatning af egen bolig.
At hævde, at den nye skat skulle være et udtryk for andet, ville være at stikke folk blår i øjnene.
Jeg kan huske, at da jeg var barn, var det meget populært at spille sorteper.
Jeg ved, at mange voksne mennesker også stadig væk gør det, det er vist ikke alene børn, og jeg synes, at regeringen her spiller sorteper.
Den spiller sorteper videre til boligejerne, til bilejerne, til erhvervslivet, til de højestlønnede, til de lavestlønnede, ja, ingen går fri, måske undtagen boliglejerne.
I Det Konservative Folkeparti vil vi ikke spille sorteper.
Vi vil slet ikke være med til at spille sorteper videre til de unge, som regeringen synes skal have det så problematisk.
Endvidere kan vi heller ikke være med til at støtte regeringens angreb på kapitalpensionsordningen, som i dag er en af de mest succesrige opsparingsformer.
Det harmonerer ikke med regeringens egne intentioner om at styrke den private opsparing.
Endelig kan man jo sige, når vi taler sorteper, at alle danskere bliver sorteper med ca. 6 milliarder i nye såkaldt grønne afgifter.
Jeg vil godt til slut om hele pakken sige, at vi er ikke tilfredse med regeringens udspil, men vi er naturligvis indstillet på at forhandle med regeringen for at se, om vi kan opnå et realistisk resultat.
Vi er ikke optimister, men vi synes, forsøget skal gøres, og jeg har noteret mig, at hr. Jacob Buksti flere gange ligefrem har råbt ud i salen, at regeringen så forfærdelig gerne vil give imødekommelser; derfor kommer vi selvfølgelig til alle de forhandlinger, vi bliver inviteret til.
Til sidst synes jeg, man skal være opmærksom på, at udspillet fra regeringen er en skatteomlægning.
Verdens højeste skattetryk, som Danmark har i dag, falder ikke med én krone eller én promille - nej, skattetrykket øges stadig væk endnu en gang.
Det synes jeg befolkningen skal vide, når de læser om denne plan.