Anne Baastrup (SF), 1999-04-29:
Det er sådan ca. 10 år siden, SF fik, tror jeg nok, vedtaget et beslutningsforslag om, at man skulle skærpe betingelserne
for isolation
, så det har været en sej kamp for at få det her igennem.
Men ministeren skal have ros for lovforslaget, og ministeren skal have ros for forsøget på at stramme betingelserne for isolation.
Der er i lovforslaget en lang række forbedringer og også forbedringer, der ligger ud over Strafferetsplejerådets anbefalinger.
Det er således glædeligt, at justitsministeren har taget det alvorligt, at man kan få store psykiske problemer ved at sidde isoleret.
Sådan som jeg har hørt det fra de forskellige mennesker, foreninger m.v., der har kontaktet mig, er det et meget, meget alvorligt problem, at der ikke er en maksimumgrænse. Uanset forsøget på at minimere risikoen for, at man kommer ud over de 3 måneder, og det skal ministeren have anerkendelse for, så er det stadig væk et meget stort problem, at man med det her lovforslag alligevel kan komme til at sidde i isolation i adskillige måneder.
Det finder SF er uheldigt, og tilsvarende finder vi det uheldigt, at unge under 18 år skal kunne sidde isoleret i 8 uger.
Vi finder det absolut nødvendigt, at vi får kigget på de her bestemmelser, således at vi kan få præciseret de to forhold, nemlig dels at de 8 uger går ud, dels at vi får en maksimumgrænse.
Jeg får ikke sjældent henvendelser fra folk, der har siddet i isolation, hvor de har en klar fornemmelse af, at
den eneste grund til, at de sad i isolation, var, at de sad på bekendelse.
De sidder, fordi de skal oplyse, hvad det er, de har begået af kriminelle handlinger, selv om man jo
som bekendt som sigtet ikke er dømt.
Derfor var det lidt bekymrende, da jeg læste Strafferetsplejerådets betænkning, og så bliver det også fulgt op i bemærkningerne på side 16, nemlig at Justitsministeriet egentlig af hensyn til bekæmpelse af kriminalitet gør det nødvendigt at opretholde muligheden for at anbringe arrestanter i isolation.
Deri ligger der, at isolation er et penalt element, er en straf i sig selv.
Det håber jeg naturligvis er forkert fortolket, men ikke desto mindre er det et problem, at man kan have folk siddende, der har en klar opfattelse af, at de mennesker, de få mennesker, de er i kontakt med, anser det for at være en straf at sidde i isolation.
Det var jo også beskæmmende, da vi fik betænkningen her for snart lang tid siden, at politiet jublede over flertallets forslag, nemlig en grænse på 4 måneder, der kunne overskrides.
Politiet gik ud og sagde klart, at det overhovedet ikke ville få nogen betydning, og det er vi - altså politiet - meget, meget glade for.
Derfor så vi i SF gerne, at vi på en eller anden måde kunne finde en variation over, hvordan domstolen kan komme frem til spørgsmålet om, at det eneste alternativ er total isolation.
Jeg kunne godt forestille mig, at man stillede krav til domstolene om, at de skulle begrunde, at en delvis isolation ikke var tilstrækkelig.
Det kunne være, at det ville dæmpe antallet af isolationer.
Det næste, man kunne forestille sig, var, at vi i § 776 indsatte nogle minimumsregler for, hvor megen kontakt man skal have, hvor mange besøg man må få, eksempelvis om, at den isolerede skal drikke kaffe med en ansat 2 timer om dagen og småsnakke lidt. Det kunne jo godt være, at det i sig selv ville dæmpe problemet med isolation.
Justitsministeren har derudover i lovforslaget lavet en række andre ændringer, og her vil jeg kort sige, at vi støtter forslagene om vidnebeskyttelse.
Vi ser det som en velovervejet afvejning af hensynet til vidnebeskyttelsen og hensynet til sigtedes forsvar.
Vi støtter ligeledes, at vi får igangsat en undersøgelse af grundlisternes sammensætning.
En liberalisering af listerne kunne være en god idé, men hvordan det konkret bør gøres er en tanke værd.
Til slut støtter SF forslaget om at udvide vidneudelukkelsen af præster fra andre ikkeanerkendte trossamfund.