Ole M. Nielsen (KRF), 2000-11-16:
Min interesse i den her debat er at styrke ministerens opfattelse af, at han har virkelige venner - i den her sag i hvert fald virkelige venner, nu skal det heller ikke blive for skønt - som han ved bakker ham op i det, som jeg tror han selv vil, nemlig leve op til Kyotoaftalens oprindelige intentioner; at ministeren ved, at der er nogle herhjemme, der forventer noget af ham, der er bedre end det, han selv står for i det forslag til vedtagelse fra regeringen, som er fremsat sammen med borgerlige partier.
Jeg håber, at det kun er af taktiske grunde; det kan retfærdiggøre den, og det kan også være vigtigt.
Vi forventer, at ministeren, og det ved jeg at han har forudsætninger for, for han står centralt i de forhandlinger her, vil gøre en indsats i Haag for at få Kyotoaftalen implementeret på en måde, som virkelig flytter noget.
Når jeg sådan går lidt til ministeren, så er det, fordi jeg synes, at regeringen og ministeren viser manglende mod og vilje til at leve op til vores oprindelige målsætning om 20 pct.s-reduktion i 2005, i hvert fald hvad angår den del, som trafikken skal leve op til.
Jeg er ikke for stolt af at forsvare regeringens opfattelse af, at de andre sektorer skal klare det, som trafikken ikke kan klare.
Det er manglende mod i forhold til vælgernes ønske om behagelighed.
Her må vi godt have lidt mere hår på brystet.
Det er måske allerede for sent at vende den klimaudvikling, men det kan jo ikke undskylde, at vi lader være med at gøre noget.
Det kan jo trods alt ske, at vi kan undgå en temperaturstigning på 5-6 pct. og nøjes med en på 3-4 pct.
Det er alvorligt.
Når iskalotten forsvinder - videnskabsmændene er jo mere og mere enige om, at det er den vej, det går; det, man kan diskutere, er den menneskelige påvirkning, den tror vi også på - så kan det da være meget hyggeligt med et klima i Danmark, som de har i Nordfrankrig i øjeblikket.
Men det er ikke særlig rart at tænke på, at Sydfrankrig og Spanien får et klima som det, de har i Sahara i øjeblikket.
Og det er i hvert fald slet ikke behageligt at tænke på, at Bangladesh forsvinder under havets overflade, når havene stiger på grund af iskalottens bortsmeltning.
Historien vil dømme os, hvis vi ikke står fast og gør noget.
De vil studere, hvornår vi erkendte problemerne, og hvornår vi tog konsekvensen, selv om det er for sent, så alligevel.
Nu har jeg allerede interesseret mig lidt for hr. Hans Christian Schmidts tipoldebørn.
Det var egentlig, fordi jeg først interesserede mig for mine egne.
Nu kunne der selvfølgelig ske det uheld eller det lykkelige, at vi fik fælles tipoldebørn, så kunne vi jo sådan rigtig forenes i interesserne, den mulighed er jo stadig væk til stede. Men det, jeg tænker på, er, at når de sådan skal til at bore i historien, så vil de se efter den der tipoldefar, der interesserede sig lidt for politik og var i Folketinget der omkring årtusindskiftet, og hvornår han erkendte, at der skulle gøres noget, og hvem han havde at gøre det sammen med.
Jo, der var nogle socialister, det var trods alt dem, der ligesom ville noget på det område her. Nu er det jo ikke, fordi jeg sådan er enig
med socialister i alting, men det er trods alt ligesom dér, at der i denne sag er en vilje til at gøre noget.
Den vil ikke erkende, at der er et problem
Den vil nok, at vi skal gøre noget, men vi skal gøre noget et sted, hvor det ikke rigtig gør ondt. Jeg tror på, at vi kan gøre noget, og allerede gør det, som ikke gør ondt.
Som hr. Kalnæs sagde, behøver det, vi gør, ikke at gøre ondt.
De borgerlige partier hetzer jo over energiafgifter og CO2-afgifter osv., ja, men hvor meget mere økonomisk fremgang kan vi i virkeligheden tåle?
I hvert fald på et enkelt område som vindmøller har det da været en fordel for os, og også når det gælder energi, teknologi, røgrensning osv. har vi opnået nogle fordele ved at skrue tommelskruerne på os selv.
Så vi tror egentlig ikke, at vi behøver at være gode eller langsigtede og ansvarlige.
Vi behøver måske kun at være selvgode, og det er uligt lettere.
Derfor bakker vi selvfølgelig op om det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat sammen med Enhedslisten og SF.
Vi vil altså, at der skal leves op til Kyotoprotokollen, som den oprindelig var ment.
Det skal ikke blive noget bogholderfifleri, nogen handel med varm luft osv.
Hvad er der af mening i at begynde at modregne den tilvækst, der er i skovene og i landbruget?
Hvad er der af mening i f.eks. at udnytte den overkvote, som russerne har i øjeblikket på grund af deres elendighed, på grund af at alting går tilbage?
Den kvote får de da på et tidspunkt brug for i et eller andet omfang.
Den får de da forhåbentlig brug for til en betydelig bedre aktivitet inden for den samme CO2-udledning, end de havde tidligere.
Den slags er rent bogholderifif, og det er en kræmmermentalitet, der ligger bag.
Det kan vi ikke gå ind for.
Vi skal gøre noget her, og så skal vi selvfølgelig i høj grad arbejde for teknologioverførsel og implementering af god teknik osv. i de lande, som trænger meget til det.