Pia Gjellerup (S), 2006-04-20:
Det kommunale selvstyre i Danmark hviler ikke alene på en grundlovsbestemmelse, det hviler også på en langvarig tradition, og det er i Danmark meget omfattende.
Det er det i forhold til, hvor mange opgaver der ligger lokalt og regionalt, og det er det i forhold til den økonomiske tyngde, som de opgaver har.
Det er faktisk enestående, så decentraliseret Danmark er.
Derfor står vi også med nogle diskussioner, som andre kender i meget mindre målestok.
Det er diskussioner af, hvordan vi både økonomisk og opgavemæssigt styrer udførelserne på en måde, så vi får et sammenhængende velfærdssamfund, et velfærdssamfund med på en gang en høj grad af retssikkerhed for den enkelte borger og samtidig muligheden for at prioritere lokalt og regionalt og muligheden for at vælge de forskelle, som kommer af, at man har både forskellige økonomiske prioriteringer og forskellige politiske prioriteringer.
Vi har diskuteret, og det skete jo også her under debatten med Venstres ordfører, hvad det er for nogle kommandoveje, der går mellem statsmagten og kommunerne: I hvilken grad skal man detailregulere, og i hvilken grad skal man kontrollere?
Når der er en oplevelse i kommunerne af, at der detailreguleres meget, så er det jo ikke nogen ny oplevelse.
Det tror jeg altid kommuner vil opleve.
De vil altid gerne være lidt mere fri for noget af det, Folketinget finder på.
Hvordan skal opgaverne løses?
Hvilke metoder?
Hvem skal løse dem?
Skal de udbydes?
Kan man blive udfordret?
Så svarer Venstre som altid: Det gælder om at få konkurrence.
Med konkurrence i forhold til omsorg og retssikkerhed vil der så, og det er også det, der har været resultatet, flyde megen detailregulering, mange informationskrav og massiv kontrol.
Og jeg nævnte med vilje ikke eksempler, men det kan jeg sagtens, på forslag, der ligger i Folketinget, hvor vi er inde og dirigere med helt utrolig præcise detaljer.
Jeg skal nævne L 136, der handler om kommuners og regioners adgang til at åbne for reklame, som vil være forskellig, afhængigt af om det er kommunen, der løser opgaven, eller om det er private, der løser opgaven.
Det er i hvert fald et eksempel på – og det er jo helt nyt, regeringen fremsatte det i denne samling – et forslag til, hvordan man dog kan blande sig i, hvad der skal ske i kommuner, som vi udmærket godt ved bliver større.
Det vidste man også, da forslaget blev fremsat.
Det er den, som man meget nødig vil tale om, og det er, fordi kommunalt selvstyre og den økonomiske udvikling, der er i kommunerne, er to sager, der kommer til at spænde ben for hinanden.
Så hører vi bekendelsen til rammestyring i dag, og som jeg sagde til hr. Leif Mikkelsen i en kort bemærkning, så er jeg faktisk meget enig i, at det, at vi får betydelig større kommuner, giver et større rum for rammestyring.
Men det hjælper jo ikke, når vi kan drage eksempel på eksempel frem på, at man faktisk er interesseret i at gøre det modsatte.
Afvejningen mellem retssikkerhed og det kommunale selvstyre og de forskelligheder, der udfolder sig på det grundlag, har vi foretaget år efter år, man kan sige krone for krone og fagområde for fagområde.
Det er ikke meget stringent, hvordan det udvikles, det har været ret tilfældigt, uklarheden har bredt sig, og uigennemskuelige konflikter er opstået.
Derfor synes vi i Socialdemokratiet og heldigvis sammen med os en række andre partier, som jeg vil fremsætte et forslag til vedtagelse fra, at vi bør gå meget systematisk til værks med den nye mulighed, der er med en kommunalreform.
Jeg vil derfor på vegne af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget ønsker en styrkelse af det kommunale selvstyre.
Betydelig større kommuner giver grundlag for at tydeliggøre ansvaret for tilrettelæggelsen og udførelsen af de kommunale opgaver med udgangspunkt i det kommunale selvstyre og med respekt for borgernes retssikkerhed.
Folketinget opfordrer derfor regeringen til efter drøftelse med Folketingets partier at nedsætte en uafhængig kommission med deltagelse af: – eksperter med indsigt i kommunale forhold, – eksperter med indsigt i retssikkerhedsprincipper, – repræsentanter for kommunale medarbejderes faglige organisationer, – repræsentanter for større borger- og interessegrupper og – repræsentanter for Kommunernes Landsforening og de mest relevante ministerier med henblik på at gennemgå de kommunale opgaveløsninger og på denne baggrund foreslå ændringer, der kan medvirke til at: – øge lovgivningens klarhed og konsekvens, – udbygge borgernes retssikkerhed, – sikre effektive tilsyn og klageveje, – skabe ensartede og enkle metoder til indsigt med opgavernes løsning, – fjerne unødig kontrol og detailstyring og – styrke offentligheden i forvaltningen.«