Annette Just (FP), 1997-11-04:
Mit partis ordfører kan desværre ikke være til stede.
Det var egentlig med stor interesse, jeg gav mig i lag med at læse redegørelsen fra ministeren.
Jeg kunne godt se, at der sikkert skulle stå en masse, for vi har jo talt meget om mange ting gennem mange år, og der stod også en masse, nemlig om Kalmarunionen, som blev grundlagt for 600 år siden.
Det var mægtigt interessant, og jeg slog også noget mere op om den, fordi det begyndte at interessere mig.
Men o.k., det er historie, og jeg tror, ministeren og jeg godt kan blive enige om, at det ikke er historie, vi skal diskutere i dag her i Folketinget.
Så tænkte jeg: Jamen hvad er det egentlig, ministeren som nordisk samordningsminister mener er så vigtigt?
Jo, vi har noget tilfælles, vi her i Norden. Vi kan bl.a. forstå »Emil fra Lönneberg«.
Tænk, den kan ikke engang oversættes til andre sprog end de nordiske, man får i hvert fald ikke alle detaljerne med.
Nu holder jeg meget af »Emil fra Lønneberg« - så ministeren må endelig ikke tage mig det ilde op, det gør jeg virkelig - men jeg mener måske, det er lidt overdrevet med et Nordisk Råd til 500-600 mio. kr. om året, bare for at vi kan sidde og diskutere »Emil fra Lönneberg«.
Men når det er sagt, så synes jeg også, at set i forhold til diskussionen om, at svenskerne gerne vil nedskære budgettet med ca. 7 mio. kr., er det måske at skyde gråspurve med store kanoner, hvis man kan blive så forarget over det.
Men jeg var stadig meget interesseret i, hvad det er, Nordisk Råd så gør så godt.
, tror jeg det var, men det er delvis for private midler.
Jeg er ikke den første taler i dag, så når jeg har siddet og lyttet til Socialdemokratiet, Venstre, De Konservative, SF og De Radikale, ved jeg, hvad det er, som er så vigtigt i arbejdet i Nordisk Råd, at der er så mange, der bruger så megen tid og så mange penge på det.
Jeg er desværre ikke blevet meget klogere, men ærligt og oprigtigt er jeg blevet glædeligt overrasket.
Fra Socialdemokratiet siger man, at det er nødvendigt med strukturændringer i det nordiske samarbejde, og hr. Ole Stavad udtrykte det helt klart og tydeligt ved at sige, at der er ganske lang vej igen, og talte bagefter om de rapporter, som bliver lavet i Nordisk Råd, men som det ikke engang for en minister er værd at give sig i lag med at læse.
Hr. Knud Enggaard sagde helt klart, at det er meget naturligt, at 50 pct. af budgettet går til det kulturelle område.
Men siden hen siger andre, at det ikke er det kulturelle, det drejer sig om, og selv af kulturministeren får man at vide, at Socialdemokratiet ikke er særlig interesseret i det nordiske samarbejde.
Og så er det, jeg spørger: Hvad er det så?
Er det det nordiske arbejdsmarked?
Men arbejdsministeren var heller ikke særlig interesseret, så det kan det jo så heller ikke være.
Så glædede jeg mig til, at nu kom hr. Kent Kirk fra De Konservative, og han kunne nok fortælle mig, hvor det nordiske samarbejde virkelig havde givet pote.
Ja, det gjorde han også: Vi har fået Jydske Lov tilbage fra Sverige!
Det er selvfølgelig rart, og jeg glæder mig hver gang, jeg går forbi montren, det skal siges her fra talerstolen.
Men er det det værd?
Undskyld jeg siger det: Kunne vi måske ikke have snakket direkte med svenskerne på et andet tidspunkt? Vi har selvfølgelig pasunionen, og jeg har hørt fremhævet år efter år efter år efter år, at det er godt, vi har fået den pasunion her i Norden.
Man sidder og laver et stykke arbejde, som fungerer dårligt - så har jeg ikke overdrevet det, som de herrer og damer har sagt fra denne talerstol: Arbejdet fungerer dårligt, der skal strukturændringer til, der skal meget til, for at vi overhovedet kan komme frem til noget, som måske kan bruges i dag.
Vi har NATO til at klare forsvars- og sikkerhedssamarbejdet; det er vel alle partier enige om.
Men det har altså ikke noget med Nordisk Råd at gøre.
Man har prøvet at spørge i Nordisk Råd, om der kan diskuteres sikkerhed, og det ville være glædeligt, hvis man kunne.
Med hensyn til at diskutere affaldet på Kolahalvøen og dets skade på miljøet kan jeg kun sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at det gør vi altså også i alle andre fora.
Vi kan ikke blive ved på den måde, og derfor tror jeg nok, det ender med - måske ikke i år, men i hvert fald i løbet af nogle år - at alle de partier, der er begyndt at sætte spørgsmålstegn ved værdien af arbejdet i Nordisk Råd, må erkende, at tiden er løbet fra det.
At ministrene mødes og koordinerer en del af deres EU-samarbejde, og at ministrene mødes og koordinerer en del af deres forsvars- og sikkerhedssamarbejde - det er helt i orden.
Men at have hele det store bureaukrati kørende, for at nogle parlamentarikere skal trække en uge ud af kalenderen hist og her for at sidde og diskutere det, vi diskuterer i andre fora, er faktisk en skændsel, og jeg mener ikke, vi har tid for slet ikke at tale om råd til den slags.
Jeg ledte, og jeg ledte, og jeg ledte, men jeg fandt hverken Estland, Letland eller Litauen nævnt ét eneste sted.
Men jeg fandt Rusland og Skt. Petersborg, jeg fandt New York, jeg fandt Godthåb, og jeg fandt mange andre steder.
Men noget om de steder, hvor man måske kunne opnå noget ved at vise tillid og indlede et samarbejde, fandt jeg ikke i ministerens redegørelse.
Det kan godt være, at man ikke kan oversætte »Emil fra Lönneberg« til andre sprog end de nordiske, men helt ærligt: Sikkerheden i vores nærområder kan godt oversættes til alle sprog.