runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Her er endnu en opgave, som det er tanken at placere fortrinsvis i regionerne.
Regionerne skal kortlægge og udlægge råstofindvindingsområder på land, og kommunerne skal, som det er tilfældet i de øvrige lovforslag, varetage den konkrete administration af tilladelser til og tilsyn med råstofindvinding.
Amternes kompetence deles på den måde mellem regionerne på den ene side og kommunerne på den anden sige, så regionerne varetager den største del af opgaven, nemlig kortlægning og planlægning, mens kommunerne har kontakten til borgerne med tilladelser og tilsyn.
Regionsrådet skal udarbejde en råstofplan, som i modsætning til den regionale udviklingsplan er bindende for kommunerne, og der fastsættes procedureplaner for udarbejdelse af disse planer.
Vi kan støtte lovforslaget.
Kim Mortensen (S), 2005-03-31:
Nu er Danmark jo desværre ikke det land, der er rigest på råstoffer.
Det er selvfølgelig vigtigt, at vi behandler de råstoffer, vi har, med omtanke, og at de udnyttes sådan, at hensynet til det, jeg vil tillade mig at betegne som vores nationale naturressourcer, kommer før kortsigtede interesser, herunder udnyttelse af lukrative områder til f.eks. byudvikling i kommunerne.
Det er lige så vigtigt, at de danske råstofressourcer udnyttes i respekt for de stedlige natur- og miljøforhold.
Netop ansvaret for vores fælles miljø, den langsigtede planlægning og varetagelsen af de fælles interesser på nationalt plan er det, der hele dagen har været diskussionsemnet, og det i den buket af lovforslag, der ligger her på miljøområdet, der bekymrer Socialdemokratiet mest.
Ifølge dette lovforslag skal kommunerne fremover stå for den konkrete administration, herunder tilladelse til og tilsyn med råstofudviklingen.
I øjeblikket er det sådan, at forvaltningen af landets råstoffer varetages af forholdsvis få medarbejdere i amterne, apropos den diskussion vi havde ved det foregående lovforslag, men som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, deles kompetencen nu mellem kommunerne og de nye regioner.
Vi er enige med de mange, der i høringssvarene har talt for at sammenlægge ekspertiserne i regionerne.
Det er, som også Amtsrådsforeningen påpeger, tvivlsomt, om den ekspertise, der i dag er samlet i amterne, vil flytte med ud i de mange nye kommuner, og om kommunerne vil have den nødvendige handlekraft i de sager, der løbende kommer for dagens lys.
Vi synes, det er ærgerligt, at man ikke i højere grad har lyttet til høringssvarene og inddraget dem i arbejdet, men det vil vi sammen med de synspunkter, vi har givet udtryk for ved de tidligere forslag, også gøre i arbejdet med dette lovforslag.
Birgitte Josefsen (V), 2005-03-31:
Som en konsekvens af den nye kommunalreform ændres også opgavefordelingen i forbindelse med råstofindvinding på land, mens myndighedsopgaverne ved råstofindvinding på havet fortsat vil være placeret i staten, som tilfældet er i dag.
De nuværende regionplaner indeholder alle retningslinjer for anvendelse af arealer til udnyttelse af sten, grus og andre naturforekomster i jorden, og ved regionplanlægningen foretages der en række afvejninger af råstofinteresserne over for en række af de interessenter, der kan have interesse i arealanvendelsen.
Med fremsættelsen af lovforslag nr. L 88 foreslås det, at kompetencen på råstofområdet deles mellem regionerne og de nye store kommuner.
Som jeg har været inde på, vil staten fortsat have kompetencen vedrørende kortlægning, planlægning og meddelelse af tilladelser til råstofindvinding på søterritoriet og kontinentalsoklen.
Denne opgave har rent fagligt sammenhæng med det område, der lige er blevet behandlet, nemlig jordforureningsloven, som der ligeledes lægges op til at placere i regionerne.
Regionerne skal indhente både ideer og forslag, inden de udarbejder forslag til råstofplaner, ligesom der lægges op til, at planerne, inden de vedtages, går i offentlig høring.
Netop denne demokratiske proces, der er indarbejdet i forslaget, hilser Venstre som et positivt element.
Kommunerne får de konkrete myndighedsopgaver på området.
De får ansvar for meddelelse af tilladelse til råstofindvinding på land samt kompetencer og ansvar for at påse, at gældende regler overholdes.
Kommunalbestyrelserne vil i deres administrationsprocedure være bundet af den regionale råstofplan.
Med vedtagelsen af L 88 lægges der således op til, at borgerne og virksomhederne også på dette område får kun én indgang, hvor de skal henvende sig, nemlig den kommunale.
Den linje hilser Venstre med tilfredshed, og vi kan støtte forslaget og ser frem til behandlingen i udvalget.
Connie Hedegaard (KF), 2005-03-31:
Ja, ministeren er i al almindelighed til at tale med, og det er jo også tilkendegivet tidligere i dag fra Venstres ordfører, fra Dansk Folkepartis ordfører og fra den konservative ordfører, at er der konkrete ting, hvor oppositionen vil sige, som f.eks. nu om § 3-området: Hvad med lige præcis den opgave?
Jamen lad os så gå i dialog og forhandling om det og lad os kigge på det.
Der er ingen, der er dogmatiske her.
Så vil jeg give hr. Christian Wedell-Neergaard ret i, at lige præcis det, at der trods hovedstrukturen med kommuner og stat alligevel er opgaver som jordforurening og råstofplanlægning, som vi skal tale om om lidt, der bliver lagt i regionerne, viser jo, at forligspartierne ikke er dogmatiske og ikke har været dogmatiske.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Jeg glæder mig også, og jeg glæder mig mere og mere, for det følger jo af ministerens helt logiske og rationelle argumentering, at hvis vi kan finde andre områder, hvor det forholder sig på samme måde, holder hele argumentationen med, at der bliver tale om at styrke de faglige enheder i kommunerne generelt osv., selvfølgelig heller ikke.
Så får vi jo netop splittet de faglige enheder op.
Deraf følger helt naturligt i forlængelse af ministerens argumentation, som jeg ikke behøver at gentage, at hvis vi sammen kan finde andre isolerede fagområder, hvor vi kan se, at de er så specialiserede, at det ikke giver nogen mening at sprede medarbejderne, er ministeren til at tale med om at bevare dem på regionalt niveau.
Connie Hedegaard (KF), 2005-03-31:
§ 3-området kommer vi jo tilbage til senere.
Det er meget, meget få årsværk, det kan sagtens være, at de er dybt specialiserede, og jeg er ikke religiøs med hensyn til, hvor vi placerer dem.
Lad os endelig snakke nærmere om det.
Men grundlæggende er det altså korrekt, at jordforurening ikke bare er jordforurening.
Jordforurening er en mangfoldig størrelse, og hvis man begyndte at splitte dem, der i dag befatter sig med det, op på alle kommunerne, ville man ende med at stå med en uhensigtsmæssig konstruktion.
Det er den saglige og faglige baggrund for, at jordforureningen er lagt i regionerne, og det synes jeg egentlig at oppositionen skulle glæde sig over.
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Jeg er helt enig i ministerens betragtning om, at i en sag som Kærgård Plantage er det rimeligt at have en større enhed, der kan løfte den økonomiske byrde.
Når jeg tager ordet, er det, fordi ministeren åbenbarede en for mig lidt overraskende indsigt i amternes personalemæssige forhold.
Jeg forstod, at argumentationen for, at lige præcis dette område skal ud i regionerne, er, at vi her har at gøre med så specialiserede personalekompeten cer, at de medarbejdere, der laver det, kun laver det, og at man derfor ikke bare lige kan putte dem ud som generalister i kommunerne.
Det er meget muligt, at det er rigtigt.
Jeg har ikke nogen dyb indsigt i amternes personaleforhold, men jeg har dog ladet mig fortælle, at f.eks. i forvaltningen af § 3-området er der også tale om en meget absolut spidskompetence, hvor de 60-70 medarbejderne, det handler om, ikke laver andet.
Jeg har også ladet mig fortælle, at hvad angår overvågningen af vandrammedirektivet osv., er der nogle bestemte former for overvågningsindsats som f.eks. analyser, som er meget specialiserede, så kunne man ikke bruge den samme argumentation på i hvert fald nogle andre områder?
Per Clausen (EL), 2005-03-31:
At det så skaber en underlig ubalance med andre områder er et andet problem, som også kan være et sagligt problem.
Vi vil se på lovforslaget for sig selv, og med hensyn til de par områder, man overvejer at overføre til kommunerne, er vi ikke helt sikre på, at vi er enige i det.
Men det vil vi bruge lidt tid på at overveje grundigt og seriøst, det bliver der sikkert også tid til, inden det hele er faldet på plads, og hvem ved, hvad de fortsatte udvekslinger af synspunkter mellem De Konservative, Dansk Folkeparti og regeringen kan ende med.
Connie Hedegaard (KF), 2005-03-31:
Må jeg så lige sige, at det der, hr. Per Clausen siger, med, at administrationen i amterne i dag ikke er et problem, er jeg enig i.
Pointen er, at administrationen af de mange, mange virksomheder, der i dag skal godkendes ude i kommunerne, heller ikke er et problem.
Det er derfor, at jeg mener, at det også somme tider handler om den gode vilje med hensyn til, om man har set sig gal på en hel kommunalreform og det så, ligegyldig hvilket element vi så taler om, nok er noget frygteligt noget.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Jeg vil godt sige med hensyn til det første: Det er et konservativt ønske, at det her ikke sker på bekostning af natur og miljø, men til gavn for natur og miljø, og derfor er det ikke en rigtig påstand, som fru Pernille Blach Hansen fremfører.
Vi ønsker, at man i natur og miljø får den samme beskyttelse i kommunerne, som man hidtil har haft i amterne.
Med hensyn til kompetencen vil jeg sige, at den bedst mulige måde at skabe kompetence i kommunerne på er jo ved at give dem nogle opgaver, som de skal løse.
Vi har jo tidligere talt om kvalitetssikring, og det vil også gælde på det her område, at man får en mere ensartet myndighedsbehandling af de her virksomheder i de 99 nye kommuner.
Connie Hedegaard (KF), 2005-03-31:
Det er jeg enig i, og jeg synes, at det helt klart kan være noget af det, vi bruger kræfter og tid på under udvalgsbehandlingen.
Der er jo ingen, der er interesseret i andet, end at de her habilitetsproblemer kan minimeres mest muligt.
Det er også klart, at vi kommer til en eller anden grænse, for enhver kan se, at den miljømæssigt set meget banale kommunale virksomhed, hvis der ikke er et niveau over, som der så ikke er her, kan vi jo ikke så godt gå ind omkring staten og kontrollere.
Så der skal også være noget proportionalitet i det.
Men jeg er da meget åben over for, at vi ikke bare under behandlingen af de otte forslag, som vi har her i forbindelse med kommunalreformen, må have et vågent øje med det.
Jeg har jo også tidligere over for udvalget givet tilsagn om, at vi, når det her er slut, vil gå hele lovkomplekset på Miljøministeriets område kritisk igennem og se, om der er nogle ting, der trænger til at blive justeret.
Det vil vi godt prøve at komme med en redegørelse for på et senere tidspunkt.
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Jeg forsøgte netop på at nuancere psykosebegrebet, men når jeg anvender den terminologi, så er det netop, fordi jeg har meget svært ved at se det rationelle.
De Konservative er jo normalt et parti, der varetager industriens interesser, erhvervslivets interesser og gerne vil gøre det mere enkelt.
Mig bekendt har både Dansk Industri, Landbrugsraadet og især de større virksomheder, da man første gang lagde de ideer frem om at lægge det hos kommunerne, udtrykt bekymring for, om der var den faglige kompetence, om man kunne få den samme gode behandling og faglige sparring i kommunerne.
Faktisk er det sidste, jeg har hørt, at Dansk Industri helst så, at man lagde det hele i staten for dog at samle stumperne, sådan at det ikke gik helt galt derude.
Normalt synes jeg, at De Konservative plejer at lytte til erhvervslivets ønsker og netop tænke rationelt, og det er derfor, jeg tillader mig at bruge terminologien psykotisk, for jeg er ikke stødt på det rationelle element.
Jeg er kun stødt på, at amterne skal nedlægges.
Hvad pokker skal vi så gøre ved det?
Ja, lad os sprede lidt til kommunerne, lidt til staten, hvor vi nu kan lægge snittet sådan nogenlunde med fingeren i luften.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Nu er jeg ked af, hvis hr. Martin Lidegaard har stillet diagnosen psykotisk, for det kan jeg ikke se at der er tale om.
Der er tale om en almindelig rationel tankegang, hvor vi fremkommer med et forslag, der bygger på det hovedprincip, at der dels er nogle opgaver, der går til staten, dels nogle, der går til kommunerne.
Det er jo sådan, at for planlovens vedkommende er der lagt en opgave i regionerne, men for dette lovforslags vedkommende mener jeg ikke, at der skal lægges yderligere opgaver i regionerne.
Vi har jo anvist vejen til, hvordan de komplicerede virksomheder kan behandles i staten, og de øvrige håndteres af kommunerne.
Martin Lidegaard (RV), 2005-03-31:
Jeg vil gerne vende tilbage til den amtspsykose, som vi diskuterede tidligere på dagen, og det vil jeg gerne af både lægelige og politiske årsager, for jeg synes, det har udviklet sig interessant i dag.
Grunden til, at jeg tager det op, er, at da vi diskuterede det første forslag, nr. L 93, som handlede om vandforsyning, kunne jeg fornemme, at psykosen havde godt fat i De Konservative.
Da vi snakkede planlovgivning under det sidste lovforslag, kunne jeg forstå, at det var lidt anderledes, da var man parat til at diskutere, at det regionale niveau faktisk var af en vis betydning.
Derfor er mit spørgsmål nu, hvor vi snakker miljøbeskyttelse, om der er helt lukket for det amtslige vand, om jeg så må sige, eller om De Konservative er til at tale med.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Man kan jo sige meget om Socialdemokratiet og fru Pernille Blach Hansen.
Man kan sige, at de i hvert fald fortsætter i samme stil, som hr. Torben Hansen har kørt fra kl. 10 i morges, og det er jo sådan, at der er fundamental uenighed om, hvordan det her skal sættes sammen.
Jeg tror, det kan blive vanskeligt at imødekomme Socialdemokratiets ønske om at overføre denne her godkendelse af virksomhederne til regionerne.
Staten skal jo fremover tage sig af de overordnede opgaver som tilsyn med kommunernes spildevandsanlæg og kommunale affaldsanlæg, hvor der er størst forureningspotentiale.
Opgaverne på natur- og miljøområdet vil som udgangspunkt blive placeret i kommunerne, dvs. hele den konkrete myndighedsudøvelse og håndhævelse inden for miljøbeskyttelsesloven.
Det betyder, at amternes tidligere ansvar for grundvandsbeskyttelse, vandindvinding, spildevandsudledning overgår til kommunerne, og på samme måde overtager kommunerne ansvaret for særligt forurenende virksomheder med undtagelse af nogle få.
Det er de miljømæssigt mest komplicerede virksomheder, hvor der er størst risiko for, at de bliver lagt i staten.
Her er der taget højde for en rationel tilrettelæggelse af miljøarbejdet og en stor kompetence hos myndighederne.
Der er også åbnet mulighed for, at flere komplicerede listevirksomheder senere overføres til staten, og det betyder jo altså, at er der virksomheder, som er vanskelige for kommunerne at håndtere, ja, så kan de overføres til behandling hos staten med den kompetence, som ligger der.
Der lægges op til, at Miljøklagenævnet bliver eneste klageinstans i alle sager, der hidtil har kunnet indbringes for ministeren.
Det betyder, at der ikke længere er tvivl om, hvilken instans der skal behandle klagen.
Det er vigtigt for at sikre en ensartet behandling af klagerne, når myndighedsudøvelsen decentraliseres.
Konsekvenserne af denne lovændring er store, mange medarbejdere vil blive berørt, og det er vores ønske, at de nye enheder får så stor en kompetence på det her område som overhovedet muligt.
Med de her ord kan jeg anbefale lovforslaget.
Jørn Dohrmann (DF), 2005-03-31:
Vi må jo bare sige, at når vi taler om det med medarbejderne, så er det, som om Socialdemokratiet ikke vil forstå, at de medarbejdere, der i dag er ansat, bliver flyttet ud enten til de kommunale eller til de statslige arbejdspladser.
Der bliver ikke færre medarbejdere til at løse de her opgaver.
Så det er en mærkelig påstand, at det lige pludselig skulle gå ud over miljøet, når vi har samme antal medarbejdere.
Det er altså, som om man ikke forstår, at folk godt kan løse deres opgaver, selv om de måske får en anden fysisk arbejdsplads.
Det er så et forståelsesproblem, fru Pernille Blach Hansen har.
En anden ting, der også er vigtig, er netop, at man har det nære kendskab til sine politikere, altså lokalkendskab, møder dem nede i Brugsen, som fru Pernille Blach Hansen selv sagde.
Det er da vigtigt, for at politikerne bliver opmærksomme på de sager, som netop kører, og som man kan spørge politikerne direkte om.
En amtspolitiker møder man næsten aldrig nede i Brugsen.
Dem er der ikke ret mange af, men lokalpolitikere er der jo en del af, og dermed bliver sagerne også drøftet.
Pernille Blach Hansen (S), 2005-03-31:
Jeg kan ikke forstå det, at man møder sine byrådspolitikere nede i supermarkedet eller nede i Brugsen, har nogen sammenhæng med, hvordan miljøopgaven bliver løst.
Det var faktisk det, jeg spurgte om.
Det er det faglige miljø, det er den faglige kompetence bag.
Der vil jeg da gerne spørge, om hr. Jørn Dohrmann ikke mener, der er brug for nogle dygtige specialister, der kan sidde og være et fagligt miljø i den enkelte kommune for at rådgive kommunalbestyrelsen, eller hvem det nu er, om meget, meget miljøbelastende virksomheder.
Hvordan vil man sikre det, når det er mindre end en medarbejder, som hver kommune får tilført til netop at håndtere det her problem?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål: Jeg kan jo slet ikke se Dansk Folkeparti på nogen måde her taler miljøets sag.
Hr. Dohrmann kritiserer amterne for, at der har været for store forskelle i den måde, man har behandlet virksomhederne på.
Det var under 14 amter.
Nu får vi små 100 kommuner.
Forestiller hr. Jørn Dohrmann sig, at det giver færre forskelle med 100 kommuner, end vi har haft med 14 amter?
Det kræver en rigtig god fantasi.
Jørn Dohrmann (DF), 2005-03-31:
Nu er det, som om amterne har klaret alle miljøproblemer i den verden, vi nu lever i her.
Den opgave har de jo overhovedet ikke løst i amterne.
Så kan man spekulere over, hvem det så er rundtomkring, der er amtsborgmestre.
Er det en socialdemokrat, eller hvem er det, der står i spidsen her?
Vi er jo netop dem, der taler miljøets sag, når vi her lægger det ud så lokalt som overhovedet muligt til de folk, der skal tage beslutningerne, altså dem, der sidder ude i kommunalbestyrelsen, dem, der har fingeren på pulsen, ikke dem, der sidder langt væk fra det hele.
Vi ved udmærket godt, at når vi spørger vores vælgere ude i landet, om de kender deres amtspolitikere, hvad de har hørt fra dem, så har de næsten aldrig hørt fra dem, de kender dem ikke.
Det er, fordi de aldrig er synlige.
De er ikke ude, hvor tingene sker.
Det er som regel kommunalbestyrelsen, som er aktiv ude i lokalområderne.
Pernille Blach Hansen (S), 2005-03-31:
Det lader til, at hr. Jørn Dohrmann ikke helt er med på forskellen på, at det er udførelse af en fælleskommunal virksomhed og af den enkelte kommune.
Men jeg vil gerne starte med at spørge: Nu snakkede Dansk Folkepartis ordfører meget om, at borgeren skulle i centrum.
Hvad blev der af, at miljøet skulle i centrum?
Det, vi behandler her, er en miljøbeskyttelseslov, ikke en virksomhedsejerbeskyttelseslov.
Det kunne man godt tro, når man hører hr. Jørn Dohrmann, for den, hr. Jørn Dohrmann taler for, er jo den store svinebonde med en stor svinefarm og en stor svinefabrik, det er ejeren af en meget forurenende virksomhed.
Hvem taler så miljøets sag?
Det er da i hvert fald ikke Dansk Folkeparti.
Hvad blev der af miljøet?
Jørn Dohrmann (DF), 2005-03-31:
Jamen når man lægger det fra amterne over i enten kommunerne eller staten, så er vi jo forhåbentlig enige om, at det stadig væk er valgte politikere, der sidder i kommunerne.
Det bliver jo ikke sådan, at de bliver udpeget af nogle bestemte folk, jo, de bliver valgt af befolkningen.
Derfor har man jo stadig væk muligheden for, hvis man ikke er tilfreds med det, den lokale kommunalbestyrelse laver, at man kan skifte den ved valget, lige så vel som man kan med de amtsrådspolitikere, som er valgt ind, hvis de ikke opfylder de ønsker, man egentlig har haft i den periode, de har siddet.
Så man kan sige, at borgerne fratages ikke muligheden for at få dem skiftet ud ved et kommende valg, det kan stadig væk ske.
Derfor er det vigtigt at sige, at det, at kommunerne skal klare nogle af de sager her, jo ikke er noget nyt.
Det er noget, de har gjort i mange år, og det er vi da tilfredse med, og vi har tiltro til, at de kan løse opgaven.
Per Clausen (EL), 2005-03-31:
Nu er det ikke helt indlysende for mig i forhold til det konkrete spørgsmål her, om der er nogen, der er mere kastebold, end de bliver i fremtiden, for man bliver lige meget kastebold, hvad enten man er under amtet eller under kommunen.
Det, som jeg faktisk synes er afgørende, og som jeg ikke kan forstå at hr. Jørn Dohrmann ikke godt vil prøve at forholde sig lidt kritisk til, er, at vi erstatter en myndighed, som tager sig af denne her myndighedsudøvelse, som er underlagt en direkte politisk ledelse, hvor man kan vælge dem, der sidder i den politiske ledelse, med et fællesskab mellem forskellige kommuner, hvor de, der sidder, er indirekte valgt, og det kan være uigennemskueligt, hvem der er ansvarlig for, hvilke beslutninger der bliver truffet, også fordi vi ved fra andre fælleskommunale selskaber, at der sjældent er nogen åbenhed omkring dem.
Altså, kunne hr. Dohrmann dog ikke i det mindste være interesseret i at gå ind og lave nogle reguleringer af disse fælleskommunale selskaber, sådan at vi sikrede samme åbenhed osv., som der er i amtsråd og kommuner i dag, når han nu ikke vil sikre, at der skal være direkte politisk valgte ledere?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-03-31:
Hr. Martin Lidegaard anviser jo selv det rationelle i, at hvis man ønsker at nedlægge amterne, og det har jo været en konservativ mærkesag, ja, så må man fordele opgaverne mellem staten og kommunerne.
Vi har så her fundet en balance, og den balance er jo fundet med udgangspunkt i Myndighedsudvalgets arbejde.
Man har sagt: Der er 235 virksomheder, som skal lægges i staten, og resten kan ligge i kommunerne.
Kommunerne får jo dermed tilført nogle opgaver, og det er deres opgave at opbygge den nødvendige kompetence til at håndtere dem.
Derfor er jeg ikke enig i, at det skulle medføre en dårligere behandling af de her virksomheder.
De får den tilsvarende myndighedsbehandling som den, de har fået hidtil, og kommunerne skal opbygge en kompetence.
Det er klart, at kompetencen må være fordelt på flere medarbejdere.
Pernille Blach Hansen (S), 2005-03-31:
Nu kan jeg ikke genkende hr. Eyvind Vesselbos udlægning af forhandlingsforløbet – slet, slet ikke.
Men jeg vil gerne sige, at jeg gerne vil tage hovedpunkterne i min tale igen.
Det, vi ønsker i det her forslag, er for det første et helt andet snit i forhold til de miljøtunge virksomheder, så de kommer over i regionerne i stedet for at ligge i kommunerne.
Det er en meget stor del af indholdet i lovforslaget, derfor er det ikke bare et lillebitte hjørne, og hvis hr. Vesselbo tror det, så ryster det mig ærlig talt.
Det andet er, at tilladelser til havbrug selvfølgelig ikke skal ligge hos kommunalbestyrelsen.
De skal ligge som minimum på regionsniveau, eventuelt et andet sted.
Det tredje er, at vi ikke er interesseret i, at amternes ansvar for grundvandsbeskyttelse og vandindvinding og spildevandsudledning går til kommunerne.
Det er en tredje meget væsentlig del af det her lovforslag.
Nu har jeg endnu en gang nævnt tre konkrete eksempler, hvor vi mener, at lovforslaget skal se anderledes ud.
Desværre har jeg ikke hørt, at der fra regeringens side var nogen imødekommenhed, heller ikke i hr. Vesselbos tale.
Skulle der komme det senere fra ministeren, så er vi meget interesseret i at få lavet det her om.
Men jeg må være ærlig og sige: Som det her lovforslag ligger, forringer det miljøbeskyttelsen i Danmark.
Det er Socialdemokratiet ikke interesseret i at medvirke til.