runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Buksti (S), 2004-05-19:
Nu er jeg altid meget beæret, når jeg bliver udnævnt til ting, jeg aldrig nogen sinde har været.
Jeg må beklage, at det ikke er mig, der tidligere har været skatteminister.
Sådan nogle har vi nogle stykker af, men jeg er altså ikke en af dem, i hvert fald ikke endnu.
enhver vil kunne få at se.
Så derfor er der styr på det.
Ellers ville det være fuldstændig uoverskueligt.
Så en hvilken som helst forbedring af det her mener jeg da, man må prøve af, men det er ikke sådan, at jeg har nogen fornemmelse af, at en henvendelse vil føre til noget som helst, alene af den årsag at man jo vil vide, at Europa-Parlamentet holder meget stærkt på sine kompetencer, og det her område er et af de få, det har.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
For det første beklager jeg forfremmelsen.
Jeg skulle selvfølgelig have sagt skatteordfører.
Jeg vil bare spørge om to ting i forlængelse af det, for jeg synes jo ikke, at det er et slag i luften.
Europa-Parlamentet kan jo være fuldstændig ligeglad med, hvem der administrerer den del, om det er det enkelte medlem, eller om det enkelte medlem får det administreret via Folketingets Rejsekontor.
Det vil bare betyde, at vi laver en kollektiv ordning, som gør, at vi går efter de samme regler, som Folketingets medlemmer rejser efter.
Jeg vil godt sige tak for det og selvfølgelig gerne have bekræftet, at det var et tilsagn.
Så skal jeg bare lige høre én ting: Er det alle socialdemokratiske medlemmer af Europa-Parlamentet, der er tilknyttet den ordning i det socialdemokratiske partikontor, der gør, at man kan gå ind og se ikke alene, hvad folk har fået refunderet, men også hvilken rejsebillet de rent faktisk har anvendt til rejsen?
Det, der er kendsgerningen, er, at der skal være mulighed for, at folk kan afgøre tingene ved at vælge nogle andre, hvis ikke de synes, at det foregår på en rigtig måde.
Det har vi i forhold til det danske Folketing.
Jo, vi har.
Folk har mulighed for at vælge nogle andre.
Folk har mulighed for at vælge partier, som står for noget andet.
Det har man jo.
Det forslag, der er lagt frem, betyder bl.a., at europaparlamentsmedlemmer fra Danmark får, jeg tror over 60.000 kr.
Men betyder det så, at alle muligheder for at få fifleindtægter ved siden af er afskaffet?
Betyder det det?
Hele problemet er, at de ikke er afskaffet.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-19:
Jeg vil lige tage tråden op fra spørgsmålet fra hr. Jacob
Buksti, fordi der blev talt om at bringe orden i absurditeterne.
Jeg synes, hr. Søren Søndergaard skulle tænke lidt over, om ikke det var en idé at foreslå, at man bare i Danmark bragte orden i absurditeterne.
Vi har jo alle sammen været ude at rejse for Folketingets regning enten som udvalgsmedlemmer eller som udsendte til en eller anden international sammenslutning, FN eller Europarådet, og det viser sig jo, at ikke engang inden for vores egen centraladministration kan vi jo afregne på samme måde. Der er f.eks. vidt forskellige regler, om man rejser for Udenrigsministeriet, om man rejser for Folketinget, eller om man rejser på anden måde.
Var det ikke en idé for hr. Søren Søndergaard at tage det op, så vi kunne bringe lidt orden i vores egne absurditeter først, før vi begyndte at skælde ud på Europa-Parlamentet?
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
For det første er der ikke lavet noget forslag, der giver orden i absurditeten.
Jeg vil fastholde, at selv det kompromisforslag, der var lavet, der skulle løse problemerne en gang for alle, indeholdt absurde ting og indeholdt muligheder for svindel.
For det andet er det ikke et spørgsmål om at føle sig bedre.
Det er et spørgsmål om, at hvis vi erkender, at vejen gennem EU-systemet er låst på det her område, så må vi finde en måde, hvorpå vi appellerer til vælgernes dom.
Vi skal vel lade vælgerne afgøre det, og det kan vi gøre ved at lave en frivillig ordning i Danmark, bl.a. for, hvordan rejsekontrollen skal være, for den sags skyld også hvordan lønnen skal være osv., og så lægge det åbent frem.
Så erkender jeg, at der ligesom med Folketingets register for biindtægter er folk, der måske nægter at være en del af det register.
Det er jo klart.
Men så må de jo også stå i den gabestok, at man med god ret kan beskylde dem for at skjule, om de svindler eller ej.
Jacob Buksti (S), 2004-05-19:
Det, der næsten er det mest absurde i systemet, er, at dem, man stemmer på, så er dem, der kan leve af svindelen, og også dem, der så kan leve højt på, at de er imod svindel.
Det synes jeg er ret raffineret.
Men jeg er ikke helt sikker på, at den der moralske oprustning, som hr. Søren Søndergaard mener der er behov for, alligevel er den, der hjælper.
Den er meget god at have for hr. Søren Søndergaard, når hr. Søren Søndergaard skal føle sig sådan lidt bedre end de fleste.
Men eksisterer det overhovedet i hr. Søren Søndergaards forestillingsverden, at forudsætningen for, at man overhovedet kommer videre i det her, måske er, at man sådan skal forsøge at lave et kompromis med nogle andre og dermed give sig på nogle punkter for at finde noget, der trods alt giver orden i absurditeten?
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Som jeg tror jeg fik sagt i mit indlæg, så er jeg meget lidt optimistisk med hensyn til, hvorvidt der bliver fundet en ordning.
Jeg tror ikke, der bliver fundet nogen ordning.
Det var sådan set det, der var hele pointen i mit indlæg, at der er så mange forskellige interesser bundet op i det her på så forskellige niveauer, at der altid vil være nogle et eller andet sted, der blokerer.
Det bliver meget svært at finde en ordning, der er rimelig.
Det kan godt være, at man kan lave det lidt anderledes end nu.
Men selv i den ordning, der var lagt op til, var der massevis af svindelmuligheder tilbage.
Så det eneste, vi altså kan satse på, er en moralsk holdning, hvor man i det land, man nu er fra, og vi er tilfældigvis samlet i Danmark, laver nogle ordninger, der sikrer, at danske parlamentarikere ikke kan snyde.
Noget af det, man kan gøre, er det med rejserefusionen, som jeg har nævnt.
Man kunne i virkeligheden også gå videre med lønnen ved at sige, at der skal laves en fond, som man beder alle om at indbetale til.
Jacob Buksti (S), 2004-05-19:
Jeg tror ikke, der er nogen her, som ikke mener, at det system, der er i dag, er absurd.
Det er jo det, der er hele udgangspunktet.
Det er jo derfor, at man har presset på for at få det ændret.
Derfor vil jeg da gerne høre, hvordan Enhedslisten egentlig forestiller sig, at man overhovedet skal komme igennem med en ændring af det system, som hr. Søren Søndergaard så malende beskriver meget realistisk som absurd, altså bortset fra den der med, at man skal sende en skrivelse.
Hvordan skal man komme igennem med en ændring, når der forudsættes enstemmighed i Ministerrådet, og man samtidig ved, at Europa-Parlamentet har en selvstændig beslutningskompetence her, og at man derfor skal have et kompromis?
Er det sådan hr. Søren Søndergaard tror det skal være?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-19:
Jamen regeringerne skal jo blive enige om en løsning, for at de kan få en ændring igennem, og det har de ikke kunnet indtil nu.
Så det er da en tom trussel, hr. Peter Skaarup kommer med.
Vi har ønsket disse ændringer længe, men det kræver, at regeringerne er enige om at få gennemført løsningerne, ellers kommer der ikke nogen ændringer.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Er fru Elisabeth Arnold ikke enig i, at den danske regering sammen med andre landes regeringer har en mulighed for at regulere den statut, de her ting i Europa-Parlamentet, som har med det her at gøre? Mener fru Elisabeth Arnold, at man har benyttet sig fra danske regeringers side tilstrækkeligt af den mulighed, der er for at regulere de her mekanismer?
Det er jo i den sidste ende regeringerne, der står til ansvar for det pengeforbrug, som foregår i Europa-Parlamentet.
Uanset om fru Elisabeth Arnold kan lide det eller ej, er det regeringerne, der i den sidste ende har muligheden for at påvirke det.
Har man gjort nok?
Bør man ikke gøre mere?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-19:
Vi har konstant arbejdet på at få ændret disse rejseafregningsregler, men man skal jo se dem i sammenhæng med hele statutten, hele lønstrukturen, og det handler også om sekretariatsbistand, om blyantspenge, som det hedder, og om andre ting.
Vi har hele tiden ønsket, at rejseafregningsreglerne skulle laves om.
Det har vores egne europaparlamentsmedlemmer også talt for.
Det er klart urimeligt, at man kan indkassere en forskel mellem en businessbillet og en almindelig billet, fordi rejseafregningsreglerne er lavet så firkantede, som de er.
Vi har længe ønsket, at disse regler skulle ændres, og jeg sagde også udtrykkeligt i min ordførertale, at det var den løsning, vi ville gå efter her.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Spørgsmålet går på, hvor længe - vi kan efterhånden godt sige - et EU-fanatisk parti som Det Radikale Venstre kan acceptere, at man har så fuldstændig vanvittige rejseregler, hvor folk altså hver eneste måned kan få et overskud ud af de rejser, de er på.
Mens der gennem mange år har været radikal deltagelse i danske regeringer, er de her ting foregået.
Hvor lang tid vil partiet finde sig i, at tingene ikke fungerer?
Elisabeth Arnold (RV), 2004-05-19:
Jeg vil gerne med det samme sige, at det her forslag er Det Radikale Venstre imod.
Vi er imod af principielle grunde, idet vi simpelt hen mener, det er fornuftigt, at europaparlamentarikerne aflønnes ensartet, fordi de sidder i det samme parlament og udfører den samme type arbejde.
Der har været arbejdet på at finde et kompromis vedrørende MEP'ernes eller medlemmerne af Europa-Parlamentets lønforhold, og det arbejde er midlertidigt gået i stå på grund af, at det ikke kan blive vedtaget.
Men givet er det, at Det Radikale Venstre vil gå efter en løsning, der i hvert fald som minimum sanerer rejseafregningsreglerne, og som giver medlemmerne af Europa-Parlamentet en ensartet løn.
Man kan selvfølgelig godt, som Dansk Folkeparti gør det her, argumentere for, at MEP'erne skal have det samme som nationale parlamentarikere.
Det er også uholdbart, og vi mener ikke, at man kan lave nogen kompromiser mellem de to principper.
Enten skal man have det samme i løn som alle andre, der er valgt fra det pågældende land, eller også skal man have det samme i løn i den forsamling, man sidder i og er valgt til.
Det er altså ikke muligt at lave kompromiser mellem de to principper, og vi går altså ind for, at man skal have den ensartede løn i det forum, hvor er valgt og sidder sammen med kolleger, som har det samme arbejde.
Jacob Buksti (S), 2004-05-19:
Det sidste er, sådan som jeg har forstået det, uden at jeg skal sige, at jeg nødvendigvis er sikker på, at det i alle detaljerne er det, men det er sådan, jeg mener det bør være.
Og med hensyn til det andet mener jeg, at man kan overveje mange ting.
Det er sådan, at vi er klare tilhængere af ens regler om det.
Det har vi også sagt, og det er jeg sikker på at regeringen også er.
Det er jo det, vi har arbejdet for.
Men når jeg siger, at det er svært, så er det jo, fordi at de, som måtte have været i kontakt med Europa-Parlamentet og måske også Europa-Parlamentets administration, vil vide, at de er meget, meget, meget, meget følsomme for ikke at sige overfølsomme med hensyn til selv de mindste ting, som glider fra dem.
Derfor vil jeg sige, at med de erfaringer, jeg har af den slags, vil jeg anse det for at være ret optimistisk.
Men jeg ved jo, at hr. Søren Søndergaard er en meget optimistisk natur. Derfor er jeg sikker på, at de her bemærkninger ikke vil få ham til at gå grædende herfra. Så lad os da snakke om, hvordan det kan gøres.
Helle Sjelle (KF), 2004-05-19:
Det Konservative Folkeparti er enig med forslagsstillerne i, at der skal være et retfærdigt, gennemsigtigt og ikke mindst kontrollerbart system for såvel aflønning og beskatning som godtgørelser til medlemmerne af Europa-Parlamentet.
Netop derfor er det vigtigt at understrege, at et af de væsentlige formål med en statut for parlamentets medlemmer er at sikre gennemsigtighed og redelighed, f.eks. det system, der anvendes til at godtgøre medlemmernes rejser, som ofte og også med rette er blevet kritiseret.
Vi er dog helt enige med regeringen i, at forslagsstillernes tanker er ret langt fra virkeligheden
, når det kommer til både at kræve, at løn og skat skal fastholdes efter det nuværende princip om løn og skat efter nationale standarder, og samtidig kræve, at godtgørelsesordningerne bliver omlagt.
Udenrigsministerens analyse er således efter vores opfattelse særdeles rammende og klar.
Uanset hvor sympatisk ideen lyder, så kan den umuligt finde klangbund blandt et flertal i parlamentet.
Her har man allerede i mange år forgæves arbejdet for at få vedtaget en fælles ordning, der gælder alle medlemmer.
Det har vist sig svært at nå til en enighed.
Det Konservative Folkeparti mener derfor, at man må indstille sig på et realistisk kompromis.
Det kompromis, der foreligger, giver jo i øvrigt medlemsstaterne mulighed for at vælge at beskatte parlamentarikerne efter national lovgivning.
Men først og fremmest er det jo parlamentet selv, der har ansvaret for at finde den ordning for forvaltning af medlemmernes rettigheder, som er mest hensigtsmæssig.
Ministerrådet må altså erkende, at dette er et område, hvor parlamentet i vid udstrækning har fået tilkendt retten til selvbestemmelse.
Således kan parlamentet selv fastsætte størrelsen på rejserefusioner og sekretariatsbistand.
Lønvilkårene skal parlamentet også selv fastsætte i en formel statut, men den kræver til gengæld Ministerrådets enstemmige accept.
Indtil en sådan statut kan vedtages, vil parlamentsmedlemmerne blive aflønnet som deres kollegaer i landenes nationale parlamenter.
Det har skabt en stor utilfredshed, og det er forståeligt; et italiensk parlamentsmedlem tjener således fem gange så meget som en spansk kollega, og det er i længden nok uholdbart.
Vi mener ikke, at der er belæg for at kræve, at danske medlemmer af Europa-Parlamentet i ét og alt skal fungere efter samme regler som de danske folketingsmedlemmer; vi mener heller ikke, at Danmark skal blokere for, at Europa-Parlamentet kan indføre en statut, som til syvende og sidst vil medføre en større klarhed og ensartethed i medlemmernes økonomiske forhold, end der er på nuværende tidspunkt.
Selv om det næppe er i overensstemmelse med Dansk Folkepartis ønsker, så er der jo sket det, at Europa-Parlamentet med tiden er blevet meget mere end en mellemfolkelig snakkeklub bestående af udpegede nationale parlamentarikere nær pensionen.
Europa-Parlamentet er blevet en folkevalgt lovgivende forsamling med sin egen ret.
Efter vores opfattelse bør det også medføre, at EU's medlemsstater giver parlamentet vide rammer for, at institutionen kan forvalte sig selv og sine medlemmer.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Først vil jeg sige, at det da er en overraskelse, at Europa-Parlamentet er blevet en lovgivende forsamling, men lad det nu ligge.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Helle Sjelle: Når
det nu er sådan, at man mener fra konservativt hold, at det er meget urimeligt, at et italiensk medlem af Europa-Parlamentet får meget mere end f.eks. et ungarsk medlem af Europa-Parlamentet - der skal ske en eller anden form for harmonisering dér - mener man så ikke også, at det er rimeligt, at det, man så får hjemme i sit land som hjælp til at være parlamentsmedlem, bliver harmoniseret?
For ellers giver det jo ikke nogen mening.
En italiener kan måske have nogle udgifter.
Det kan f.eks. være, at italieneren ikke har fri telefon, men selv skal betale sin telefon, ikke har fri indenrigsrejser, men selv skal betale sine indenrigsrejser, hvorimod ungareren har fri telefon og har frie indenrigsrejser, og så vil der jo komme uligheder dér. Så er konsekvensen af det, fru Helle Sjelle siger, så ikke, at det er nødvendigt også at gå ind og harmonisere, hvad det enkelte medlem af Europa-Parlamentet får stillet til rådighed i sit hjemland for at kunne bestride sit arbejde?
Helle Sjelle (KF), 2004-05-19:
Næ, det mener vi faktisk ikke er nødvendigt.
Det, der er vigtigt for os at påpege i denne her sammenhæng, er, at man for lige arbejde også får en lige løn, og det vil netop sige, at parlamentsmedlemmer får samme løn.
Derudover må man så sige, at hvis de enkelte lande har lyst til at gå ind og beskatte på forskellig måde, så synes vi også, at der er skal være mulighed for det.
Søren Søndergaard (EL), 2004-05-19:
Hvis det er sådan, at et medlem af Europa-Parlamentet i et land selv skal betale sin transport, interne transportudgifter, selv skal betale sit sekretariatshold, hvad der måtte være af den slags ting, der ligger ud over lige det, der er finansieret af Europa-Parlamentet, og at det i et andet land er finansieret af staten, vil det jo give vidt forskellige forhold.
Og det samme, hvis der er forskellige former for tillægspensioner i de forskellige lande - det vil jo også give vidt forskellige forhold. Så enten anerkender man, at der ikke er lige løn for lige arbejde, eller også må man jo lave en total harmonisering og sikre, at det hele vejen igennem er lige, ellers er det jo bare noget populistisk pjat.
Peder Sass (S), 2004-05-19:
Det kunne være ret behjælpeligt, og det håber jeg man måske kunne bidrage lidt med under selve udvalgsarbejdet.
For hvor sætter man grænserne?
Helle Sjelle (KF), 2004-05-19:
Nu er vi ikke så meget til revolutioner, som man er i Enhedslisten, og derfor mener vi heller ikke, at det er nødvendigt at gå fra den ene yderlighed til den anden.
Det, der har været vigtigt her, er, at vi mener, at det, man faktisk får i løn som europaparlamentariker, er det samme, uanset hvilket land man så end kommer fra.
Men man må altså også erkende, at nationalstaterne har en del at skulle have sagt her, og derfor er det også rimeligt, at der selvfølgelig er noget tilbage for nationalstaterne, som de selv kan bestemme
Det, vi er interesserede i i Det Konservative Folkeparti, er jo netop at skabe nogle rimelige vilkår.
Vi er netop interesserede i, at man faktisk får løst de her ting, bl.a. med hensyn til de urimelige rejseforhold, der er på nuværende tidspunkt.
Det er også derfor, vi har støttet det kompromis, der ligger i den statut, der var foreslået.
Det blev desværre ikke til noget, og det kan man kun begræde, for det havde netop været med til at kunne løse nogle af de problemer, der er med hensyn til rejseafregningerne.
Men det kan jeg forstå at Dansk Folkeparti ikke ønsker at være med til at støtte.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Nej, men det skyldes jo, at der f.eks. vil være tale om en meget, meget stor lønstigning for europaparlamentarikerne.
Det synes vi ikke der er basis for at man skulle give, og derfor har vi heller ikke syntes, at det har været rigtigt at støtte den udgave, som åbenbart fru Helle Sjelle mener er den rigtige.
Men mit spørgsmål går altså mere på, om fru Helle Sjelle og De Konservative ikke er enige i, at regeringen rent faktisk har en god påvirkningsmulighed, hvis man gjorde støtten til den statut, som bestemmer det her, fuldstændig betinget af, at der bliver rettet op på de her forhold.
Det tror jeg fru Helle Sjelle er enig i at man vil kunne gøre.
Spørgsmålet er bare, hvorfor man ikke bruger magten til det, hvorfor man ikke lægger magt bag ordene, når man, kan jeg forstå, gerne vil rydde op i de her ordninger.
Helle Sjelle (KF), 2004-05-19:
Jamen jeg synes bestemt også, at der ligger magt bag de ord.
Men den danske regering kan ikke bestemme det hele alene i Europa, og derfor er man jo nødt til at en gang imellem at indgå nogle kompromiser, og det er man selvfølgelig også nødt til i det her eksempel.
Jeg hæfter mig bare ved, at var det her kommet igennem, så var der altså sket nogle ændringer, nogle fornuftige ændringer i de regler, der er på nuværende tidspunkt på det her område.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Da fru Anne Grete Holmsgaard som ordfører ikke kan være til stede, skal jeg meddele, at SF støtter principperne i beslutningsforslaget.
Peter Skaarup (DF), 2004-05-19:
Jeg kunne forstå på fru Helle Sjelle, at De Konservative ikke vil støtte det forslag, der er kommet fra Dansk Folkeparti, som vi behandler her i dag, om at skabe mere rimelige vilkår for de aflønninger og de rejsepenge, der gives til europaparlamentarikerne.
Det kan vi kun begræde.
Jeg vil godt spørge fru Helle Sjelle: Er De Konservative ikke enige i, at der er et problem i, at europaparlamentarikere hver eneste måned kan få et væsentligt overskud ud af de rejser, som de foretager og gør det, ser det ud til, når man hører om, hvordan europaparlamentarikerne praktiserer det?
Er De Konservative ikke enige i, at det er et problem, der skal gøres noget ved?
Og er De Konservative ikke enige i, at godt nok er Europa-Parlamentet ikke bare en snakkeklub, desværre er det ikke bare det, kan man sige, men er det ikke nødvendigt, at landenes regeringer på et tidspunkt skærer igennem og sørger for at få bragt ordnede forhold i det morads, som også andre ordførere har været inde på at det er?
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Som man kan forstå på Foreningen for Rentolinramte, er det i størrelsesordenen 700-800 familier, der mere eller mindre kan være ramt.
Og der kan man jo i videreudviklingen af det her forslag gå ind og sige, at hvis det blot er en carport eller et rum, der ikke ødelægger familiens bolig som sådan, så ligger det uden for.
Så er det under bagatelgrænsen.
Det kan jo være et led i forhandlingerne.
Peder Sass (S), 2004-05-19:
Jeg vil gerne spørge SF i forbindelse med ønsket om at kunne give kompensation, om vi kunne få en lidt større afgrænsning
af det.
Taler vi om 200 familier, 600 familier eller 3.000 familier?
Kan vi få et eller andet tal, for ifølge den måde, jeg har kunnet undersøge tingene på, er det omfang, vi taler om, uafklaret.
Ved SF mere om det?
Christian Lund Jepsen (V), 2004-05-19:
Nej, det mener han ikke at den danske administration er.
Jeg kan godt læse SF's i øvrigt på mange måder sympatiske forslag.
Og jeg er ked af, hvis man på den måde går ind i sager og ikke lader retssystemet køre færdigt.
Jeg beklager, at retssystemet er så mange år om det.
Jeg beklager, at det har varet så lang tid.
Men jeg synes, vi skal holde fast i, at det må tage den tid, det nu tager.
Anne Baastrup (SF), 2004-05-19:
Jeg vil godt spørge hr. Christian Lund Jepsen: Hvad er det
for videre konsekvenser, det vil få?
Der er en lang række sager, hvor man igennem 10-15 år bliver kastet fra den ene myndighed til den anden, og hvor ingen minister og intet ministerium påtager sig ansvaret for overhovedet at få belyst: Hvad er det her for en sag, og hvad kan vi gøre for at afhjælpe disse menneskers problemer?
Tror hr. Christian Lund Jepsen så dårligt om den danske administration - og så vil jeg godt understrege, at det ikke er erstatning, det er kompensation til disse mennesker, indtil der måtte komme erstatningsudbetalinger eventuelt på baggrund af produktansvarsloven - at den er så elendig, at det her bare er et ud af tusind eksempler?