runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2003-05-13:
Nu er hr. Poul Nødgaard jo normalt et meget besindigt og fair folketingsmedlem, og jeg synes simpelt hen ikke, det er rimeligt at beskylde Justitsministeriet for nøl i den her sag.
Sagen er ganske kort den, at efter at det var vedtaget i Folketinget i form af et beslutningsforslag, blev partierne bag dette indkaldt til møde i Justitsministeriet.
Der er blevet udarbejdet et kommissorium, og man rettede henvendelse til landsretterne.
Jeg vil da gerne medgive, at det har taget ganske lang tid at finde en dommer til at påtage sig hvervet som formand for kommissionen, men det er altså beslutninger, som går videre end Justitsministeriets rækkeevne.
Det er noget, som præsidenterne for landsretterne har skullet finde sammen om.
Hvad angår det videre forløb om resten af sammensætningen, vil jeg fastholde, at medlemmerne af Udvalget for Forretningsordenen er blevet orienteret undervejs.
Det har først og fremmest været hr. Aage Frandsen, som var forslagsstiller på det oprindelige beslutningsforslag.
Men man må jo afvente en beslutning, også den politiske beslutning om, hvilke personer som skal sidde i kommissionen.
Selvfølgelig udfører vi loyalt de beslutninger, der er gennemført i Folketinget.
Jeg vil da meget gerne over for hr. Poul Nødgaard redegøre for status.
Men jeg må på det kraftigste tage afstand fra, at der skulle være tale om sendrægtighed.
I Justitsministeriet har vi arbejdet så hurtigt, som vi overhovedet kunne for at nedsætte en undersøgelseskommission i Farumsagen.
Præsidenterne for de to landsretter har i april måned indstillet, at landsdommer John Mosegaard fra Østre Landsret bliver udpeget til formand for kommissionen.
Og Justitsministeriet er i samråd med medlemmer af Udvalget for Forretningsordenen i færd med at finde de to yderligere personer, der skal være medlemmer af kommissionen.
Jeg tror, at den endelig afklaring af kommissionens sammensætning vil være på plads om ganske kort tid.
Jeg er bekendt med, at der skulle være tilgået navne til Udvalget for Forretningsordenen, for at vi får de sidste ting på plads. Justitsministeriet har hele tiden holdt udvalgets medlemmer orienteret og har været i samråd om sammensætningen.
Derfor tror jeg også, at man meget snart vil være klar med en indstilling til, hvem der skal være udspørger for kommissionen.
Men konkret har vi navne klar, og de er blevet stillet til rådighed.
Jeg skal da beklage, hvis hr. Poul Nødgaard ikke sammen med de øvrige medlemmer af Udvalget for Forretningsordenen er blevet gjort bekendt med de navne, der var i spil i den forbindelse.
Jeg tror på, at sagen snart kan forventes afsluttet.
Det er klart, at det, der har taget lang tid, især har været, at vi har skullet afvente præsidenterne for landsretternes indstilling.
Men det skulle altså være på plads nu, og derfor tror jeg også, vi inden for få uger kan få den endelige godkendelse med hensyn til, hvilke personer der skal være medlemmer af kommissionen samt udspørgere.
Poul Nødgaard (DF), 2003-05-13:
Jeg har et spørgsmål til justitsministeren, og det er vedrørende den såkaldte Farumsag med nedsættelse af en undersøgelseskommission.
Der har været sniksnak frem og tilbage.
Og jeg vil godt have, at justitsministeren her i spørgetimen giver offentligheden en redegørelse for, hvorfor der er sådan en sendrægtighed, som tilfældet er i Justitsministeriet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-05-13:
Jeg er jo åbenbart nødt til igen at slå fast, at dansk økonomi er robust, at det ikke er i kraft af dansk økonomi, at vi har haft en tilbagegang eller en stagnation i konjunkturerne, men at det er noget, der kommer til os udefra.
Det betyder selvfølgelig ikke, at vi ikke skal tage enhver stigning i ledigheden alvorligt.
Det skal vi selvfølgelig.
For mig er det da åbenbart, at flere i beskæftigelse betyder øget velstand, og færre i beskæftigelse betyder mindre velstand i det danske samfund.
Det er selvfølgelig nogle uomgængelige kendsgerninger.
Vi følger udviklingen meget nøje, og jeg kan forsikre om, at på det tidspunkt, hvor vi måtte konstatere, at opsvinget ikke kommer eller kommer meget senere, end vi har tænkt os, eller hvor der er andre ting i dansk økonomi, der gør, at vi burde gribe ind, så gør vi det selvfølgelig.
Anderledes er det jo ikke.
Sådan vil enhver ansvarlig regering opføre sig.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-05-13:
I sidste uge offentliggjorde forsvaret en undersøgelse, de selv har foretaget af forsvaret.
Den viste en uhyggelig grad
af omfattende mandschauvinisme og sexchikane i forsvaret
, herunder rystende mange forsøg på voldtægter og også gennemførte voldtægter.
Samme dag som denne her undersøgelse var omtalt i aviserne, gik forsvarsministeren i formiddagsnyhederne på TV 2 og udtalte: Det er beklageligt, men det kan jo forekomme.
Ministeren svarede jo ikke på det med signalværdien.
Og jeg må sige, at jeg faktisk har læst pressen, og jeg har ledt med lup for at finde forsvarsministerens selvstændige udmeldelser, hvor han klart tager afstand fra det her, hvor han som den øverste chef virkelig sætter sig ned og giver det her høj prioritet.
Og jeg må sige, at der er uendelig lidt at finde i pressen.
Der er noget at finde om, hvad forsvarschefen har gjort, men det, der er at finde om ministerens egen selvstændige initiativ, består primært af to ting, nemlig den her udtalelse, at »det kan jo forekomme« - det er sådan en udtalelse, vi normalt bruger om vores unger, hvis de kommer til at trampe tulipanerne ned i naboens bed - og den næste udtalelse, som er den, hvor forsvarsministeren opfordrer kvinderne til at gå til politiet - til at gå til politiet - altså en anden instans. Finder forsvarsministeren virkelig, hånden på hjertet, at det her er, hvad man kan vente af den øverste chef for en arbejdsplads med 30.000 medarbejdere?
Og hvad er det for en anden arbejdsplads ude i det civile samfund, hvor ministeren mener, at der kan forekomme voldtægter og voldtægtsforsøg af arbejdskolleger?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-05-13:
Det er, som om spørgeren er lidt ked af, at vi også er bekymrede for udviklingen i arbejdsløshedstallene.
Det synes jeg sådan set er en forkert indfaldsvinkel til det her.
Vi har jo en fælles interesse i at hjælpe mennesker tilbage i arbejde.
Vi har en fælles interesse i, at verdensøkonomien kommer på fode, sådan at forbruget internationalt kommer op.
Og det er regeringens forventning, at det vender enten sidst på året eller i begyndelsen af næste år.
Når vi så ser på, hvor stigningen i ledigheden har været, kan vi jo også se, at det er inden for de konjunkturfølsomme erhverv, at der har været en stigning, så når opsvinget vender tilbage inden for bygge og anlæg f.eks., ja, så vil der hurtigt ske et fald i ledigheden.
Klaus Hækkerup (S), 2003-05-13:
Det er selvfølgelig meget pænt af beskæftigelsesministeren, at han også finder udviklingen bekymrende og henviser til vismænd og Nationalbank og mange andre og siger, at konjunkturerne vender senere på året.
Jeg vil godt spørge: Hvad er regeringens vurdering?
Hvad siger regeringens økonomiske sekretariat?
Hvad siger folkene
i Beskæftigelsesministeriet?
Hvad er deres vurdering af konjunkturudsigterne?
Forventer regeringen, at konjunkturerne vender, eller forventer den det ikke? Hvad er regeringens egen forventning?
Så vil jeg bare tilføje: Beskæftigelsesministeren siger »overophedning«.
Javel, var der overophedning i december måned?
Alligevel har vi set en stigning i ledigheden på 8 pct.
Det ville da i hvert fald ikke skabe overophedning at få de 8 pct. i arbejde igen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2003-05-13:
Det, som økonomer i Nationalbanken, vismænd og andre siger til regeringen,
er, at man ikke skal gribe ind lige nu, konjunkturerne vender senere på året og i begyndelsen af næste år, og at der vil være en alvorlig risiko for overophedning og skadevirkning, hvis man gik ind med nogle særlige foranstaltninger nu.
Men vi skal selvfølgelig overvåge og sikre, at vi hele tiden er klar.
Når nu krudtrøgen har lagt sig i Irak, og når vi har set, om der er permanente skadevirkninger i den internationale økonomi, der gør, at opsvinget vil trække ud, skal vi selvfølgelig være klar til at gribe ind.
For så vidt angår spørgsmålet om arbejdsløshedsunderstøttelse, er det jo en lovbunden ydelse, som de ledige har krav på, så det behøver hr. Klaus Hækkerup ikke at bekymre sig om.
Klaus Hækkerup (S), 2003-05-13:
Nu har vi så fået ledighedstallene fra Beskæftigelsesministeriet for marts måned.
De viser, at ledigheden efter regeringens eget skøn er steget fra 151.000 i december til 162.800 i marts.
Det er selvfølgelig en dybt bekymrende udvikling, og jeg vil derfor godt for det første spørge beskæftigelsesministeren, hvordan man vil skaffe dækning for de merudgifter, der kommer til arbejdsløshedsunderstøttelse, antagelig op imod 2 mia. kr. for resten af indeværende år. For det andet: Hvad agter regeringen at gøre for at vende beskæftigelsesudviklingen?
Hvordan vil den sikre sig, at folk kommer hurtigere i arbejde igen?
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Jeg vil ellers gerne love fru Arnold at sende en kopi af brevet, det røber jo ikke mit lands hemmeligheder.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-13:
Jeg ved ikke, om det må være mig tilladt at spørge, men nu siger forsvarsministeren, at han har skrevet til borgmesteren, må jeg så være så fri at spørge om hovedtrækkene, om indholdet af brevet til borgmesteren.
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Jeg har fået et brev fra bl.a. borgmesteren på Samsø om den problematik, vi her berører, og jeg er meget, meget optaget af den.
Der har været søgt om tilladelse til at etablere radarstationen to steder, hvor man kunne opføre den, hvis man fraveg, jeg tror, det er zonelovgivningen.
Så var der tre områder, sådan husker jeg det, bl.a. her, hvor vi taler om et fredet område.
Nu har vi skrevet til borgmesteren, og jeg håber, at man på Samsø i kommunalbestyrelsen vil overveje situationen.
Ellers ligger landet jo sådan, at sagen er indbragt for Naturklagenævnet både af ministeriet og af beboerne ovre på Samsø.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-13:
Jeg skal nok skåne forsvarsministeren for videre at bore i sagen om sexchikane og andre krænkelser i forsvaret.
Dette handler om noget helt andet, nemlig om den plan, der er om at rejse en 38 m høj radarmast på Ballebjerg på Samsø.
Jeg ved, at Forsvarsministeriet har fået henvendelser fra borgerne på Samsø, det har andre ministre også.
Jeg kan sige, at beboerne i området er dybt foruroliget over de meldinger, de hører om, at der er planer om at rejse denne mast i et område, som er fredet, og som hører til et fuldstændig unikt område i Danmark. Jeg vil gerne spørge, hvad ministeren har af kommentarer
til det.
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Det er derfor, vi iværksætter alle de tiltag, som fru Holmsgaard nu i morgen i samrådet får at vide.
For fru Holmsgaard skal jo ikke alene bruge spørgetiden, men også et samråd i morgen til at dyrke den her alvorlige situation.
Jeg glæder mig til, at fru Holmsgaard i morgen af general Frandsen og jeg kan få en redegørelse og en yderligere uddybning, hvor vi ikke er begrænset af spørgetid, så jeg ser frem til i morgen.
Det bliver nok en gentagelse af fru Holmsgaards spørgsmål fra i dag, men det tager vi så med.
Og så kan jeg sige: Hvad man slipper godt af sted med, eller ikke slipper godt af sted med, er jo et hypotetisk spørgsmål.
Det kan jeg ikke vide.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-05-13:
To spørgsmål: Hvor mange handlekraftige kvinder tror forsvarsministeren, at det her rekrutterer til forsvaret?
Det er det ene.
Det andet: Tror ministeren, at han var sluppet godt af sted med sin udtalelse om, at det er beklageligt, men at det jo kan forekomme, hvis det her havde været en analyse af departementet i Forsvarsministeriet, hvor der jo også sidder en personalechef, nemlig departementschefen?
Mener ministeren så, at han var sluppet godt fra det her, og at det havde været en passende udtalelse?
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Jeg kan sige til fru Arnold, at fru Arnold såmænd meget gerne kunne komme ind i forsvaret.
Jeg ser nemlig meget gerne, at der kommer nogle handlekraftige kvinder.
Derfor er det ulykkeligt, at det her er kommet på bordet, at realiteterne tilsyneladende er sådan. Derfor vil vi lave om på det.
Jeg ser meget gerne, at der kommer endnu flere kvinder ind i forsvaret, for kvinder gør det smaddergodt.
Fru Arnold ved måske, at jeg har gjort tjeneste i et andet, større system, nemlig i politiet, i 33 år.
Der har vi masser af kvinder.
De gør det fremragende.
Elisabeth Arnold (RV), 2003-05-13:
Ministeren lagde i sit sidste svar lidt op til, at han havde så og så mange tusinde ansatte i forsvaret.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han virkelig føler, at han er chef for både mænd og kvinder i forsvaret, når han svarer på de rapporter om krænkelser med, at »det kan jo forekomme«.
Hvorfor svarede ministeren ikke, som en chef for alle de ansatte ville have gjort, nemlig at det ikke må forekomme?
Et politisk signal skal jo udsendes fra toppen.
Og eftersom ministeren er chef for både mænd og kvinder i forsvaret, skal han også vise den omsorg for alle grupperne i sit personale, at han er forarget, foruroliget og bekymret over, at sådan nogle rapporter overhovedet kan vise de resultater, som de har gjort.
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Om jeg kan forstå det?
Selvfølgelig kan jeg forstå det.
Nu skal jeg jo ikke sidde og redegøre over for fru Holmsgaard for, hvornår jeg har møder med forsvarschefen eller andre i forsvarskommandoen.
Men jeg kan fortælle, at de tiltag, som man har iværksat øjeblikkeligt og vil iværksætte på længere sigt, med stor fornøjelse af mig blev tiltrådt, dagen forinden rapporten fremkom.
Jeg gav min fulde støtte til det, men fru Holmsgaard får mig aldrig ud i en situation, hvor jeg skal redegøre for, hvad jeg drøfter med forsvarets øverste ledelse.
Det kan jeg forsikre.
Der er kun at henvende sig til auditør eller politi, hvis man er blevet voldtaget.
Det var det, jeg gav udtryk for, fordi det er en forbrydelse.
Så skal systemet nok fange forbryderne.
Den kultur, som tilsyneladende hersker i forsvaret, skal der ændres på.
Det er det, vi alle er enige om.
Men fru Holmsgaard skal også være klar over, at forsvarets næsten 30.000 ansatte altså også har en minister, der sætter pris på den gode indsats, de i øvrigt gør, og de fine mennesker, der i øvrigt er i forsvaret.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2003-05-13:
Nu er det godt nok ikke mig, der skal stilles spørgsmål til, men jeg vil da godt starte med at sige, hvad jeg ville have forventet, hvis jeg havde været forsvarschef.
Jeg havde forventet, at min politiske chef trådte til og med det samme sagde: Det her er en katastrofe for forsvaret.
Vi sætter os øjeblikkeligt ned og laver en handlingsplan for, hvordan vi kan få ændret denne her kultur gennemgribende.
Det havde været min forventning.
Nu har jeg altså prøvet at være chef i 15 år, så jeg ved godt, hvad man forventer af sin overordnede.
Det havde været min forventning. Og jeg havde i hvert tilfælde aldrig nogen sinde drømt om, at min øverste chef ville have udtalt sig på den måde, som forsvarsministeren rent faktisk udtalte sig to gange i løbet af torsdagen.
Først med at sige: Men det kan jo forekomme.
Og derefter med at smide det over på politiets bord
Kan ministeren forstå, at det er meget, meget svært at forstå, at han virkelig har fattet omfanget af den gennemelendige kultur og de farlige konsekvenser af det, der eksisterer i forsvaret?
Kan ministeren forstå det?
Eller er han bare fuldstændig blank over for for det?
Svend Aage Jensby (V), 2003-05-13:
Se, nu er forsvaret jo således indrettet, at jeg er politisk ansvarlig, men at det er forsvarschefen, der står for, om jeg så må sige, den operative udførelse af de tiltag, der bliver iværksat.
Jeg tilkendegav, den dag rapporten blev offentliggjort, at jeg hundrede procent støttede de virkelig gode tiltag, forsvarschefen foretog.
Det er jo ikke mig, der skal ud i regimenterne eller i de operative kommandoer.
Forsvarschefen skrev til sine chefer i de operative kommandoer og i regimenterne om, hvor alvorligt forsvaret så på det her.
Det var et brev, jeg forinden havde godkendt og bakket totalt op.
Samtidig har chefen for forsvarets personelstab, general Frandsen, til samtlige fagtidsskrifter og til tjenestesteder udsendt en udførlig redegørelse om, hvorledes man skulle agere, og der blev oprettet en hotline, man kunne rette henvendelse til.
Hvad forventer fru Holmsgaard, at jeg skal gøre?
Jeg er politisk ansvarlig, men jeg er da ikke den, der skal udføre det operative. Det har jeg heldigvis nogle dygtige mennesker til at gøre, og det er med min fulde støtte, at de har reageret så kraftigt, som de har gjort.
Og så med hensyn til at anmelde voldtægter.
Ja, hvis man ikke tolererer det, så har man jo kun én ting at gøre, og det er at anmelde det til auditør eller politi.
Det er da de myndigheder, der tager sig af en så alvorlig forbrydelse, som voldtægt eller forsøg herpå er.
Se, må jeg nu lige slå fast, at hvis fru Holmsgaard havde læst aviserne den dag, rapporten udkom, og de følgende dage, så ville fru Holmsgaard have fået den klare opfattelse og alene den klare opfattelse, at jeg bakker hundrede procent op om de tiltag, som jeg synes, at forsvarskommandoen på fortræffelig vis har iværksat og vil iværksætte for at undgå, at den kultur, vi her taler om, kan fortsætte.
Når jeg siger, at »det kan forekomme«, så må fru Holmsgaard altså ærlig talt give mig ret i, at der jo også foregår voldtægt i det civile samfund.
Det berettiger ikke til det, og hvis fru Holmsgaard har lagt mærke til det, så opfordrede jeg direkte de 32 kvinder, der hævdede at være forsøgt voldtaget, og de 7, som var blevet voldtaget, til at henvende sig til politiet eller til generalauditøren eller auditører.
hundrede procent op og tilkendegive det?
Det vil da være en virkelighedsfjern opfattelse, hvis vi tror, at der i en virksomhed med små 30.000 ikke kan foregå sådan noget.
Det foregår desværre overalt i vores samfund.
Det legitimerer jo ikke, at det foregår, og det er det, jeg har givet udtryk for.
Jacob Buksti (S), 2003-05-13:
Det er ikke acceptabelt, at hr. Peter Christensen ikke forholder sig til det, jeg spørger om.
Det, jeg spørger om, er sådan set ikke substansen i sagen, men det er simpelt hen kernen i det danske parlamentariske demokrati, nemlig ministres ansvar for at informere og orientere Folketinget.
Det er det, det handler om.
Så kan det godt være, at Venstre og De Konservative i regeringen mener, at man har et så solidt flertal med Dansk Folkeparti, at man kan foreslå, at Jorden er flad, og når vi andre gør indvendinger, får vi bare at vide, at man ikke har sagt, at den ikke er rund. Men det afgørende er, om hr. Peter Christensen mener, at den information og den orientering, der er tilgået Skatteudvalget i den her sag, har været tilfredsstillende, eller hr. Peter Christensen vil tilslutte sig den beklagelse, som skatteministeren allerede har udstedt om, at det har den ikke været.
Poul Nødgaard (DF), 2003-05-13:
Jeg vil godt have, om ministeren vil bekræfte her i Folketinget, at der allerede i forrige folketingsår var et flertal her i Folketinget bestående af Socialdemokratiet, SF, Enhedslisten og Dansk Folkeparti, der ønskede en sådan undersøgelseskommission nedsat.
Justitsministeren gjorde alt, hvad hun kunne for at sabotere den flertalsvedtagelse, der var her i Folketinget.
Vi blev så bedt om umiddelbart inde i det nye folketingsår, det, der startede fra oktober, at fremsætte beslutningsforslaget en gang til.
Det gjorde de fire partier, og det blev vedtaget ganske kort tid efter.
Så har jeg utrolig svært ved at forstå, hvorfor der skal gå så mange måneder med en sag, som justitsministeren har været så indædt imod.
Så jeg betragter det som et sidste forsøg på at sabotere den flertalsbeslutning, der har været her i Folketinget gående ud på, at vi ønskede alle sten vendt i Farumsagen.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-13:
Jeg mener stadig væk, at polemikken er temmelig overdreven, men vi kan jo gå tilbage og læse forhandlingerne. Så undrer det mig altså såre, for der er jo ikke nogen
her, der begrænser mulighederne for at lave de her fleksible ordninger
Der er ikke nogen begrænsning i dét, man laver ikke et påbud.
Det er sådan, at vi giver en mulighed for at tilrettelægge en ordning.
Fru Line Barfod taler om, hvordan man i god ro og orden har fået det her til at fungere ude i institutionerne, hvordan man har lavet nogle virkelig gode ordninger, som er kommet alle børn til gavn.
Er det ikke dejligt, og er det ikke dejligt, at vi med det her lovforslag nu åbner op for, at det kan komme til at fungere i alle institutioner?
Det er sådan set det, vi lægger op til fra regeringspartiernes side.
Vi lægger op til, at der nu er den mulighed, at de her ordninger kan bruges i alle institutioner - vi har i øvrigt har set, at de fungerer rigtig godt i en masse institutioner - til stor gavn og glæde for en masse børn og for en masse forældre rundtomkring i landet.
Er det ikke dejligt?
Line Barfod (EL), 2003-05-13:
Nej, folk er heldigvis ikke generelt onde.
Heldigvis er der en utrolig stor solidaritet i den danske befolkning, og derfor laver man i langt de fleste daginstitutioner - der er jo mange, der har de her ordninger allerede i dag - en solidarisk ordning, hvor de forældre, der har råd, også betaler for dem, der ikke har råd.
Og det vil man også gøre.
Det, der undrer mig, er, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti er så onde, for nu at bruge fru Charlotte Dyremoses eget ordvalg, at de her siger, at man skal kunne lave den forskelsbehandling, som jeg håber og tror på at meget få forældre vil gøre brug af.
De vil lave den solidaritet, hvor de betaler.
Det er regeringspartierne og Dansk Folkeparti, der lægger op til, at man skal være ond og udelukke nogle børn.
Det var fru Charlotte Dyremose, der startede med at bruge eksemplet med børn, der er allergiske, som ikke skulle tvinges til at have mad.
Det er der ingen der kunne finde på at gøre.
Der finder man jo en måde, hvorpå man kan sikre, at de får en kost, som de kan tåle.
Det fungerer allerede i dag i de daginstitutioner, der har madordninger.
Charlotte Dyremose (KF), 2003-05-13:
Altså undskyld, men hvad er det dog for en polemik, og hvad er det for noget med nogle, der skulle have sagt noget om at proppe mad ned i halsen på nogen som helst?
Det er, som om det fuldstændig er gået hen over hovedet på bl.a. fru Line Barfod og andre, at nogle af os har forsøgt at påpege, at der altså er nogle forhindringer.
Hvis man bare siger, at det skal være alle over én kam, er der forskellige situationer, hvor forskellige børn af den ene eller den anden årsag enten ikke kan eller ikke vil være med i denne her ordning.
Nu får daginstitutionerne så mulighed for at lave en fleksibel ordning, der er tilpasset den enkelte daginstitution, sådan at man bedst opfylder de behov, der er i netop den daginstitution.
Det er mig ubegribeligt, at fru Line Barfod ikke kan se, at det kan være hensigtsmæssigt at sørge for, at forholdene passer til den daginstitution, vi beskæftiger os med.
Så undrer det mig altså såre, at fru Line Barfod har så utrolig lille tillid til de forældre, der måtte være i den institution.
Tror fru Line Barfod ikke, at der vil være nogle stærke forældre, som fru Line Barfod åbenbart er så bange for, som vil gå ind og forsøge at lave en ordning, hvor flest muligt kan være med, eller tror fru Line Barfod, at folk bare generelt er onde?