runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Jamen jeg vil bare gerne her ved afslutningen af denne runde sige, at fra et rent partiegoistisk synspunkt kunne jeg jo håbe, at hr. Arne Melchiors mission ville lykkes, at det ville lykkes hr. Arne Melchior at få banket Det Konservative Folkeparti på plads, så alle hos De Konservative sagde ja.
For der er jo ingen tvivl om, at så kunne vi jo få lov til at tage nogle af de stemmer, som hr. Frank Dahlgaard desværre huggede fra os ved folketingsvalget, og så kunne vi være blevet lidt større, end vi rent faktisk blev den ved folketingsvalget 11. marts.
Men hvis jeg skal se på, hvad der tjener nationen bedst, tror jeg, det er bedst, at EU-modstanden vokser og også gør sit indtog i de partier, der ellers traditionelt har været enøjede tilhængere af EU.
Og derfor er jeg da helt tryg ved, at den vil brede sig så meget, at CD vil blive mindre og andre partier vil blive større, og sådan tror jeg det vil blive.
Men hr. Arne Melchior svarede ikke på det konkrete spørgsmål, som jeg stillede før, og det var: Hvis det bliver et nej, vil hr. Arne Melchior så foreslå, at Danmark bliver udmeldt?
For det er det eneste ræsonnement, jeg kan nå frem til, når jeg hører hr. Arne Melchiors tale.
Men hr. Arne Melchior svarede ikke konkret på det.
Hvis det bliver et nej den 28. maj, er det så hr. Arne Melchiors indstilling, at Danmark skal udmelde sig af Den Europæiske Union den 29. maj, ja eller nej?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Jeg går ud fra, at hr. Jann Sjursen er opmærksom på, at den danske undtagelse på forsvarsområdet jo handler om, at vi ikke deltager i planlægning og beslutninger, som har indvirkning på forsvarsområdet.
Men nu kan der altså vedtages militære aktioner, som den danske regering vælger at deltage i planlægningen i, beslutningen af og selve udførelsen af.
Det er ganske vist korrekt, som hr. Jann Sjursen siger, at et flertal i Folketinget kan beslutte, at man i den konkrete situation ikke vil være med, men befolkningen har altså ingen garanti for, at Danmark ikke er med.
Man har sluppet den kompetence til EU, og der er altså i den forstand ikke længere nogen dansk undtagelse.
Man kan så som vælger håbe på, at den danske regering og et flertal i Folketinget vil besinde sig i de konkrete situationer.
Men nogen garanti har man ikke længere for det, som man havde dengang, der var en dansk undtagelse.
Arne Melchior (CD), 1998-04-01:
Jeg ved ikke, hvor hr. Frank Dahlgaard fik ordet forræder fra, for det var ikke et ord, jeg brugte, og jeg tror, jeg tør lægge hånden på både grundloven og ilden på, at jeg ikke har brugt ordet forræder.
Og Det Konservative Folkeparti kan opstille og få valgt, hvem de vil, og have, hvem de vil, i sin gruppe.
Men jeg har lov til at fortælle, at hos os går det altså ikke; man må tage visse konsekvenser, når man på helt grundlæggende vigtige spørgsmål er på kontrakurs af resten af sit parti.
F.eks. meldte jeg mig for nylig ud af FN-Forbundet, som jeg har været medlem af i mange, mange år, da FN-Forbundet begyndte at politisere ved at kritisere Folketinget og regeringen for, at vi ville deltage i den aktion over for Irak, som på det tidspunkt bogstavelig talt var under opsejling.
Man må tage nogle konsekvenser af, at man hører til i en forening eller organisation eller ej, og som udefra seende på Det Konservative Folkeparti vil jeg sige, at hr. Frank Dahlgaard i hvert fald hører meget ilde hjemme dér - lige så ilde, som Danmark vil høre hjemme i EU, hvis vi foruden de fire forbehold også stemmer nej til Amsterdamtraktaten.
Det vil blive en følge so oder so.
Men jeg er ikke profet, og jeg kan derfor ikke nøjagtigt angive, hvornår og hvordan det vil ske.
Og til hr. Thulesen Dahl vil jeg sige, at jeg vil ikke den 29. maj foreslå, at vi selv skal trække os.
Men vi bliver skubbet ud, for vi bliver passive medlemmer, og vi bliver ildesete medlemmer, og vi får ingen indflydelsesmuligheder, og det vil være til skade for os alle sammen.
Men jeg får aldrig lejlighed til at bevise det, for det bliver jo et ja den 28. maj, og derfor kan mit scenario aldrig afprøves.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Jeg synes, fru Elisabeth Arnold skylder os et svar på det helt afgørende spørgsmål om det retlige forbehold.
I Maastrichttraktaten har man sagt, at der er et mellemstatsligt retligt samarbejde, og i den danske undtagelse hedder det, at Danmark deltager helt og fuldt i dette mellemstatslige samarbejde.
Der er altså ikke noget overstatsligt samarbejde; sådan er det defineret.
Og undtagelsen er altså sikret derved, at der ikke er et overstatsligt samarbejde.
Altså er det et overstatsligt samarbejde, som man som vælger ikke længere har snor i, og dermed er resultatet af folkeafstemningen den 18. maj 1993 omgået.
Jeg synes, fru Elisabeth Arnold skylder en forklaring på det helt grundlæggende problem.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Hvis der er noget, man burde have lært af afstemningen den 2. juni 1992 og det forløb, der var bagefter, er det jo altså, at der har vist sig at være en kløft mellem Folketingets flertal for en stadig større EU-integration og befolkningens tilslutning til samme.
Og det var derfor, jeg syntes, noget af det, man kunne anerkende som fornuftigt i det nationale kompromis, var nogle tanker om, at hvis man så ville gå videre på nogle områder, var det befolkningen, der skulle afgøre, om man skulle gå videre på disse områder og ikke Folketinget alene.
For man vidste jo, at der var den kløft.
Nu laver man så en snedig konstruktion, som betyder, at man reelt kan forpligte sig til at gå med i samarbejdsområder inden for det, som de andre lande har som et overstatsligt retligt samarbejde, uden at spørge befolkningen.
Og det er det, jeg synes er hamrende uærligt, og det er derfor, jeg synes, fru Elisabeth Arnold burde tilslutte sig et forslag om én gang for alle at spørge, om befolkningen er med på dét.
Jeg ville være med på det, hvis det var sådan, at tilhængerne ville acceptere, at man den 28. maj sagde til befolkningen, at den skulle stemme om Danmarks medlemskab af Schengenkonventionen og dermed stemme om det retlige samarbejde en gang til, for så var der lidt ræson i det.
Men tilhængerne forsøger jo af al magt at undgå, at det skal blive et afstemningstema, og så ville det mest ærlige da være at sige: Jamen så lad os tage det som en særskilt afstemning den 28. maj, så vi ved siden af, at vi stemmer om Amsterdamtraktaten, også stemmer om Schengenkonventionen. Men er sandheden ikke, at når Storbritannien og Irland står uden for Schengenkonventionen og også kan gøre det med hensyn til Amsterdamtraktaten, er det, fordi de har gjort det, før Amsterdamtraktaten er blevet en realitet?
Er sandheden ikke, at det både i praksis og formelt vil være umuligt for Danmark at melde sig ud af Schengenkonventionen efter Amsterdamtraktaten?
Det tror jeg nemlig det er.
Elisabeth Arnold (RV), 1998-04-01:
Jeg forstår ikke rigtig hr. Keld Albrechtsens logik, for vi har i forbeholdet vedrørende de retlige og de indre anliggender sagt, at Danmark ikke deltager i det overstatslige samarbejde vedrørende retlige og indre anliggender; vi deltager kun i det mellemstatslige samarbejde.
Hvis hr. Keld Albrechtsen siger, at når andre medlemslande beslutter sig til at organisere det på en anden måde, end vi ønsker, og vi så siger, at vi står uden for det samarbejde, og at vi kan diskutere vores forhold til det, som de andre beslutter på den måde, som de nu har valgt at beslutte det på, hvis hr. Keld Albrechtsen altså siger, at vi dermed har omgået vores forbehold på det punkt, så er der jo kun én mulighed, og den er, at vi melder os helt ud og får en status som Schweiz, for ikke engang den norske stilling kan jo bruges til dét. Jeg kan ikke tolke hr. Keld Albrechtsens spørgsmål på anden måde, end at det er det, han i virkeligheden ønsker, og det ved jeg jo også, for det, han forestiller sig i sit stille sind, er jo, at vi disintegrerer hele EU igen og begynder helt forfra som 40 selvstændige små Fort Europaer, om jeg så må sige, indkapslet i hver sin toldmur.
Det er jo det, hr. Keld Albrechtsen gerne vil have genopfrisket.
Jacob Buksti (S), 1998-04-01:
Jeg vil gerne til hr. Keld Albrechtsen sige, at jeg henholder mig til professor Hjalte Rasmussens opfattelse af miljøgarantien, og jeg skal bare sige, at når der er, som jeg mener der er, tale om forbedring, så er det, fordi formelle grunde ikke længere kan bruges til at afvise anvendelsen af miljøgarantien.
Miljøgarantien kan både bruges til at opretholde en strengere miljølovgivning og til at indføre nye skrappere regler, hvis et nyt miljøproblem opdages.
De nye bestemmelser skaber klarhed om proceduren for anvendelsen af miljøgarantien.
Sagerne kan ikke længere trækkes i langdrag.
Landene kan opretholde nationale særregler, medens Kommissionen behandler deres ansøgning om at bruge miljøgarantien til at beholde dem.
Miljøgarantien udhules ikke af, at der kræves videnskabeligt belæg for at indføre nye nationale særregler.
Miljøgarantien er anvendelig, selv om det kræves, at miljøproblemerne skal være specifikke for den enkelte medlemsstat, når nye regler ønskes indført.
Både miljø og sundhed beskyttes bedre af den nye miljøgaranti, og hensyn til det indre marked står ikke over hensyn til miljøet, når Kommissionen skal behandle en ansøgning om anvendelse af miljøgarantien.
Steen Gade (SF), 1998-04-01:
Nu kan jeg forstå på hr. Keld Albrechtsen, at alverdens ulykker regner ned over os, hvis vi siger ja til Amsterdamtraktaten.
Jeg ved ikke, om det er, fordi hr. Keld Albrechtsen ikke har læst den protokol, der er - nu er det jo en protokol - om Danmarks undtagelse, f.eks. på forsvarsområdet, hvori der står, at Danmark deltager »ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet«.
Det er jo direkte det modsatte af det, hr. Keld Albrechtsen siger.
Men det, jeg gerne ville spørge om, er: Hvis det nu bliver et nej, som Enhedslisten ønsker, hvad er så Enhedslistens råd? Hvad er det for en situation, der så skal gælde for Danmark?
Er det det, som Enhedslisten ønsker at få ud af nejet?
Jann Sjursen (KRF), 1998-04-01:
Der var flere spørgsmål, der kørte omkring Europa-Parlamentet, bl.a. hr Thulesen Dahls.
Når vi så kommer over på den anden side, altså til Europa-Parlamentet, så sidder der 16 danskere ud af sekshundrede og nogle parlamentarikere, som i øvrigt ikke deler sig efter nationer, det er jo ikke tanken i Europa-Parlamentet, men efter politisk anskuelse.
Jeg mener altså, at det sikrer mere demokrati, sikrer mere dansk indflydelse på lovgivningen som sådan i EU, hvis vi kunne, og det erkender jeg så at vi ikke kan, når jeg ser på, hvad de andre medlemslande i EU vil, fastholde den lovgivende magt i Ministerrådet. Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg om krigsoperationerne og om, hvorvidt forbeholdet er opretholdt, godt sige, at forbeholdet er opretholdt, for vi kan jo beslutte os for, at vi ikke vil gå med.
Vi har jo netop taget forbehold på det område, og det mener jeg er helt sikret i Traktaten.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Man kan jo undre sig lidt over, at Kristeligt Folkeparti på den ene side erkender, at der er en føderalistisk udvikling i Amsterdamtraktaten med mere magt til Europa-Parlamentet, hvilket man ikke ønsker, men på den anden side alligevel anbefaler et ja til Traktaten.
Men jeg vil gerne spørge hr. Jann Sjursen: Hvis nu en nærmere analyse af de danske undtagelser viser, at vi har ret i, at de faktisk ikke er respekteret, vil det så betyde, at Kristeligt Folkeparti vil ændre opfattelse? Når vi f.eks. skal til at kigge på, hvad det betyder, at EU får mandat til at indlede krigsoperationer uden for sit eget geografiske område, så har det jo indvirkning på forsvarsområdet - det går jeg ud fra vi er enige om - og det vil være sådan, at Danmark kan deltage i sådanne militære ekspeditioner f.eks. i Nordafrika, mener hr. Jann Sjursen så virkelig, at den danske undtagelse er respekteret, når det altså er sådan, at Amsterdamtraktaten giver muligheder på det militære område, som har indvirkning på forsvarsområdet, og hvor Danmark deltager?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1998-04-01:
Af de tilhængertaler, der har været her i dag, var dette dog en af de mest nuancerede og en af de mest positive, i den forstand at det blev understreget, at Kristeligt Folkeparti står for nationernes Europa,
Specielt ordene omkring Europa-Parlamentet synes jeg som repræsentant for Dansk Folkeparti selvfølgelig var særdeles velvalgte, og vi er fuldstændig enige med hensyn til Europa-Parlamentets status, at Europa-Parlamentets magt ikke skal øges.
Det, jeg står lidt tvivlende over for efter at have hørt indlægget fra hr. Jann Sjursen, er, når det siges, at nationerne ikke skal udviskes.
Hvor meget skal nationerne udviskes ifølge Kristeligt Folkeparti?
Jeg vil gerne spørge helt konkret: Er Kristeligt Folkeparti tilhænger af Schengensamarbejdet og tilhænger af, at vi afskaffer grænsekontrollen mellem landene?
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Vælgerne må jo tage stilling til, hvem de mener har den rigtige argumentation, men det, jeg i hvert fald vil opfordre hr. Jacob Buksti til, er at tænke sig godt om, før han igen fremsætter den påstand, han kom med i sin ordførertale, nemlig at man vil fastholde, at vi har ret til at bruge miljøgarantien, for det giver traktaten jo ikke ret til.
Det gjorde jeg i al stilfærdighed hr. Jacob Buksti opmærksom på, og så spurgte jeg om - det kunne jo være, at den danske regering havde gjort sig nogle overvejelser - hvordan vi kunne sikre os den ret.
Men der kom ikke noget svar.
Så vil jeg sige til hr. Steen Gade, at han jo ikke er fri for at være en lille smule polemisk i det spørgsmål, han kom med, men han vil måske erindre, at Enhedslisten var imod såvel Maastrichttraktaten som den reviderede udgave med Edinburghafgørelsen og derfor også opfordrede til et nej i maj 1993?
Ellemann-Jensen tilsagn om, at hvis der kommer et forslag om dansk udmeldelse af EU for at blive fri for Maastrichttraktaten her i Folketinget, så vil vi støtte det og prøve at få en folkeafstemning om selve EU-medlemskabet
, netop fordi vi ikke bryder os om Maastrichttraktaten.
Jacob Buksti (S), 1998-04-01:
Jeg tror nok, at mange både her og andre steder ville blive ret chokeret, hvis det skulle lykkes os at blive enige om, hvordan og hvorledes man skal læse miljøgarantien.
Jeg kan bare konstatere, at jeg læser den ikke med de samme briller som hr. Keld Albrechtsen gør.
Det kan være, at det er, fordi det sete afhænger af øjnene, der ser, men det er ikke sikkert, at det er hr. Keld Albrechtsen, der har ret.
Det mener jeg faktisk ikke at det er.
Alle kloge hoveder eller de fleste, som har været inde i den her debat, mener faktisk det, jeg står og siger. Så hvad skal jeg gøre?
Hr. Keld Albrechtsen læser det på én facon, jeg læser det på en anden facon, men det bliver hr. Keld Albrechtsens måde at læse det på altså ikke mere rigtig af.
Steen Gade (SF), 1998-04-01:
Jeg synes, at det var et klart svar, hr. Keld Albrechtsen gav: Enhedslisten foretrækker Maastrichttraktaten.
Og når man anbefaler et nej til Amsterdamtraktaten, så anbefaler man altså, at man siger nej til en række af de fremskridt, der ligger i Amsterdamtraktaten på områder, der har med mennesker at gøre, der har med miljø at gøre, der har med beskæftigelse at gøre, fordi man får Maastrichttraktaten. Det kan jeg ikke forstå, men jeg synes, at det er en god måde at gå ind i den offentlige debat på det næste par måneder: Er der nogen, der elsker Maastricht, så er det hr. Keld Albrechtsen.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-01:
Til hr. Steen Gade kan jeg svare meget kort og klart: Hvis det bliver et nej, så er Amsterdamtraktaten efter vores opfattelse død og borte, og det er så udgangspunktet for en ny europæisk debat.
Efter vores opfattelse er det en debat, der skal handle om, hvordan man skaber et løsere samarbejde, som til gengæld kan rumme alle europæiske lande, også de fattigste, Rumænien, Bulgarien, Ukraine, Rusland.
Hr. Jacob Buksti henviser til det juridiske notat, men det, jeg har spurgt hr. Jacob Buksti om, er, hvordan regeringen vil sikre den påstand, som hr. Jacob Buksti var fremme med, nemlig at vi har ret til at bruge miljøgarantien.
Det er jo sådan, at det er Kommissionen, der skal godkende det, og der stilles endda krav om, at man skal kunne påvise, at det er særlige danske problemer, f.eks. at et giftstof er mere giftigt for danskere end for spaniere, og at det i det hele taget ikke må stride mod det indre markeds funktion.
I virkeligheden kan man jo stærkt argumentere for, at miljøgarantien ikke alene er lige så dårlig, som den har været hele tiden, men måske endda forringet.
Margrete Auken (SF), 1998-04-01:
Jeg er i det store og hele enig med hr. Jann Sjursen i hans synspunkter, men der er et sted, hvor jeg ikke forstår dem, nemlig når vi kommer til demokratibegrebet, hvor det var, som om det var sådan et nulsumsspil, hvor demokrati var en konstant størrelse: Hvis man gav demokrati til nogen, så gik der nødvendigvis noget fra nogle andre.
Her mener jeg altså, at det er som med alle gode ting i livet, der ikke er ressourcekrævende, hvor det jo normalt er sådan, at jo mere der er af det, jo mere bliver der.
Sådan har jeg det med glæde og kærlighed, og et eller andet sted har jeg det altså også sådan med demokrati.
Det styrker da demokratiet, hvis man sikrer sig, at det fungerer på alle niveauer.
Jeg synes, det er spændende her med Amsterdamtraktaten, og vi har COSAC-samarbejdet, som hænger tæt sammen med noget, vi har arbejdet med også i det danske Folketing, men det bliver da ikke ringere af, at vi også får styrket debatten i det parlament, som sikrer en offentlighed også om det, regeringerne laver.
Husk på, at regeringerne jo højst repræsenterer halvdelen, mange gange er det kun et mindretal, og skal vi sikre en blandet folkelig debat, så gælder det da ikke om at fjerne demokratiet, så gælder det om at øge det på alle niveauer. Jeg vil gerne spørge hr. Jann Sjursen, om det virkelig er sådan, at demokrati er, at hvis man laver noget ét sted, så går det fra et andet sted.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-02:
Fremskridtspartiet er af den opfattelse, at der på længere sigt kun er én vej for DSB.
Vi mener faktisk, at DSB bør privatiseres, og derefter er det naturligvis ikke længere Folketingets opgave at afgøre, hvorledes DSB kører.
Men vi er realistiske nok til at kunne se, at med det flertal, der er nu, kan det ikke blive til noget.
Fremskridtspartiet finder, at lovforslaget her er et skridt i den rigtige retning.
Lovforslaget forudsætter, at godstransporten drives fuldt kommercielt i fremtiden.
Det lyder godt, men vi ved jo udmærket, at det ikke er en fuldstændig frigørelse, så der er ikke tale om fri konkurrence.
Det er der ikke tale om, for der er jo fortsat et stort offentligt tilskud, så der er ikke rigtig konkurrence.
Lovforslaget indebærer også, at der fra den 1. januar åbnes for, at andre godstransporter end DSB's kan benytte vores skinner.
Igen en liberalisering, som vi selvfølgelig kan støtte.
Endvidere medfører lovforslaget, at passagertrafikken, som garanteres støtte og økonomisk hjælp fra det offentlige, pr. 1. januar skal køres på den måde, at der laves en kontrakt mellem Trafikministeriet og det udførende selskab.
Det lyder også godt, men vi ved også, at der i virkeligheden er tale om en kontrakt mellem to offentlige myndigheder og dermed ikke fri konkurrence.
Men vi mener som sagt, at det er et skridt i den rigtige retning, og vi vil støtte forslaget.
Nu er jeg jo ny, men når jeg læser forslaget, så er det, som om det skinner igennem, at man er klar over, at der på sigt ikke er andet at gøre, end at vi må have det liberaliseret og privatiseret.
Men vi er som sagt villige til at bakke lovforslaget op, og det samme gælder selvfølgelig lovforslag nr. L 28, som er en følge af L 27.
Arne Melchior (CD), 1998-04-02:
Hr. Fransgaard sagde selv, at han er ny og til lykke med det.
Men jeg vil da gerne benytte lejligheden til at fritte ham lidt ud om, hvad han mener med privatisering.
Det lyder jo så dejligt nemt, men kan jeg gå ud fra, at hr. Fransgaard til en sådan privat virksomhed også vil lægge de pligter til at køre på strækninger, som ikke er lønsomme?
Det kan vel ikke være sådan, at man kan få lov til at køre tog privat på hovedstrækningerne fra København via Roskilde til Odense, Århus, Aalborg, ned til Esbjerg, over til Herning osv., og så skal statskassen og skatteyderne få lov til at hænge på resten?
Er det den måde, hr. Fransgaard vil privatisere på?
Eller er han opmærksom på, at der til rettigheder også hører pligter?
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-04-02:
Der vil selvfølgelig være nogle pligter for de private selskaber, som skal drive jernbanen.
Det siger sig selv.
Men spørgsmålet til mig gik nærmest på, om jeg kunne finde mig i, at de private ikke vil køre på de strækninger, som ikke kan betale sig, og hvem der skulle betale det.
Jamen det er jo for langt de fleste af de strækninger her i landet sådan, at hvis de blev privatiseret, så er jeg helt sikker på, at det kan løbe rundt.
Men selvfølgelig, hvis vi kommer langt ud på landet, som det blev udtrykt, eller vi kommer ud i Vestjylland eller i Nordjylland, er jeg da helt klar over, at der kan blive et problem.
Men så vil det efter min mening være amtets eller kommunernes problem.
Kaj Ikast (KF), 1998-04-02:
Det er til fru Margrete Auken: Det, fru Margrete Auken kom til at sige dér, var ikke helt korrekt.
Det er vejafgifter, og det er alle de andre skatter og afgifter, som skal betales.
Det er den sidste nye
gennemsnitspris, der blev offentliggjort i sidste uge.
Derudover er det meget problematisk, om det er mere miljøvenligt at køre med tog end med bil, når man opgør det både nationalt og internationalt, fordi der er så mange tomkørsler i øjeblikket.
Indtil vi får en anden ordning på godstransporterne end den, vi har i dag, er det meget problematisk, hvad der er mest miljøvenligt, når man tager tomkørslerne med.
Ole M. Nielsen (KRF), 1998-04-02:
Jeg bad i første omgang om ordet, fordi det lød, som om ministeren havde forstået mig sådan, at jeg var i tvivl om, hvorvidt der overhovedet var plads til godstransport på banerne i Danmark.
Det håber jeg ikke jeg sagde.
Det mener jeg helt klart at der er.
og endda så intensivt, at man kan anlægge spor efter det direkte til og fra de pågældende steder
Men erhvervslivet og samfundet har det jo med at udvikle sig sådan lidt mere indviklet, og da man ikke kan lave spor ud i alle retninger, er det, man kommer ind på omladninger
Jeg blev lidt forskrækket over den politiske udmelding, som fru Margrete Auken gav udtryk for, at det altså er et politisk mål, åbenbart uden hensyn til ressourcer osv., at vi skal have mere kollektiv trafik.
Vi skal altså have mere gods på skinnerne, uanset hvad det koster af ressourcer.
Dér er jeg helt uenig.
Det må være et spørgsmål om ressourceforbruget.
Miljø måles i mange ting; det er jo ikke kun et spørgsmål om det brændstof, som bliver brugt for at transportere varen fra sted til sted.
Ressourcer er også tid og emballage.
Det koster at omlade ting og transportere ting uhensigtsmæssigt.
For mig er det et spørgsmål om at opføre sig ressourcemæssigt fornuftigt, sådan at det tjener alle interesser.
Margrete Auken (SF), 1998-04-02:
Og jeg, som troede, vi havde en allieret i Kristeligt Folkeparti, når det drejer sig om miljøpolitik
Det er klart, at hvis man laver en ressourcestemmelse, som kun tager hensyn til, hvordan grunkerne løber rundt i øjeblikket, er alt andet end vejtransporter for dyrt, fordi benzinen er blevet så billig, at det er gratis at køre på vejene osv.
Hvis det skal være på den måde, giver vi bare fløjten i vores miljømål og i vores energiplaner og i det hele.
Det plejer Kristeligt Folkeparti ikke at gøre.
Jeg lytter med en vis interesse til de nye toner, men jeg er også lidt nedslået.
Jeg tror, at selv CD vil være grønnere end det, der blev sagt dér.