Jens Rohde (V), 2005-10-06:
Er der nogen, der har noget, de gerne vil trække tilbage, så vil jeg gerne vide det nu?
Se, for 4 år siden fik Danmark en ny regering.
I Venstre var vi gået til valg på at skabe forandring, og det var virkelig noget, der kunne more de mest humoristiske socialdemokrater i medierne.
Venstre kommer til at spise deres kampagnebolsjer selv, for danskerne vil have tryghed og ikke forandring, lo de i pressen.
Og latteren bragede så højt, at de slet ikke hørte, at danskerne ville have klare løfter, som de kunne stole på.
De hørte ikke, at det for danskerne giver tryghed, når man ved, at skatter og afgifter ikke stiger; at tryghed handler om hurtig behandling, når man er syg; at tryghed kræver kontrol med indvandringen; at tryghed er hårde straffe for vold og voldtægt, og at tryghed også er, at man kan sende sine børn i skole og vide, at de rent faktisk lærer at læse og regne.
Den politik har Venstre stået fast på fra begyndelsen, og den har skabt forandring og tryghed.
I dag glæder vi os tilmed over, at vores politik nyder bred opbakning både i befolkningen og efterhånden også i Folketinget.
Og hvem skulle dog have troet det?
Da regeringen fastlagde den nuværende udlændingepolitik, tog ledende socialdemokrater rundt i verden og sagde, at de skammede sig over Danmark, og at den danske regering var værre end Jörg Haiders.
Regeringens krav om øget faglighed og bedre evaluering gennem flere test i folkeskolen blev for få måneder siden af Socialdemokraterne karakteriseret som den sorte skole og ren lektor Blomme.
Og skiftende socialdemokratiske formænd og skattefolk har igen og igen kaldt regeringens skattepolitik for det største statstyveri siden Alberti.
I dag støtter Socialdemokraterne regeringens udlændingepolitik, de støtter regeringens skolepolitik, og de støtter vistnok store dele af regeringens skattestop.
Nu skal koblingen mellem de tre herrer og den førte politik få lov at stå for Socialdemokraternes egen regning, så vi nøjes i Venstre med at glæde os over denne skelsættende udvikling.
Det betyder nemlig, at Venstres politik bliver cementeret yderligere for hver dag, der går.
Borgerlig-liberale mærkesager er nu fundamentet for hele den politiske debat og stillingtagen, fordi Socialdemokraterne giver løfte om ikke at ændre ved centrale dele af regeringens politik.
Jeg har godt lagt mærke til, at den socialdemokratiske formand, hver gang hun udsteder et løfte, også siger, at kontraktpolitikken skal ophæves.
Det er jo et lidt pudsigt løfte, kan man sige, da kontraktpolitik ikke betyder andet, end at man holder, hvad man lover.
Men vi glæder os over, at vi med vores resultater har skabt markante holdningsændringer i samfundet og på Christiansborg, og at Socialdemokraterne synes, at Venstres politik er god.
Det betyder nemlig, at regeringens resultater er langtidsholdbare.
Og det er ikke bare en kæmpe sejr for Venstre og regeringens politik, det er en gevinst for danskerne.
Faglighed i folkeskolen og leg og læring i børnehaven skaber den bedste forudsætning for øget social mobilitet, fordi faglig dygtighed skaber muligheder og frie mennesker.
Og frie mennesker med frie muligheder er et vigtigt fundament for den velfærd, som vi bygger op i fællesskabets navn.
For Venstre er det helt afgørende, at mennesker udstyres med lige muligheder.
Dem skal de til gengæld have lov til at udnytte forskelligt.
Og lad mig understrege, at ulighed aldrig nogen sinde kan være et mål i sig selv.
For det er ikke uligheden, som skaber dynamik.
Det er muligheden, som skaber dynamik, en dynamik, som skal komme alle i samfundet til gode.
Men omvendt kan det heller ikke nytte, at vi i lighedens navn bygger vores samfund på gammeldags, socialdemokratisk misundelsespolitik, hvor alle mennesker bliver behandlet ens efter laveste fællesnævner.
Det er der ingen mennesker der bliver rige af, det er der ingen mennesker der bliver gladere af.
Mennesker er forskellige og skal behandles som sådan, og det skal altid kunne betale sig at arbejde og gøre en ekstra indsats.
Hver gang det lykkes at få et menneske løftet fra passiv forsørgelse over i arbejde, så øger det jo statistisk set uligheden, men spørger man den mand eller kvinde, som har fået arbejde, om han eller hun føler at have fået større lighed socialt og økonomisk med resten af danskerne, så er svaret jo entydigt ja.
Når mennesker får arbejde, får de overskud og perspektiv på tilværelsen.
Det skaber mulighed, og mulighed er det bedste værn mod ulighed.
Venstre ønsker at skabe frihed til forskellighed gennem lige muligheder.
Den laveste ledighed i Danmark i 25 år!
Oppositionen var ikke i tvivl om regeringens skyld, da ledigheden steg for et par år siden.
Eller hvad med det solide overskud på betalingsbalancen, fremgang i eksporten og et rekordstort overskud på de offentlige finanser? I Venstre nærer vi selvfølgelig ingen falske forhåbninger, og jeg vil blot konstatere, at det er situationen i Danmark under en borgerligt ledet liberal regering.
En så overvældende fremgang for beskæftigelsen og dansk økonomi kan jo få lysten til at bruge en masse penge op i enhver politiker, men her påtager vi os gerne den lidt sure opgave at mane til besindighed.
Hvis vi går ud nu og bruger en masse penge i dag, så øger vi behovet for reformer.
Vi og vores børn kommer til at betale prisen i fremtiden.
I Venstre fastholder vi, at Danmark skal føre en langsigtet, økonomisk ansvarlig politik, hvor vi fortsætter med at afdrage på statsgælden.
Man kan ikke bare sige, at man øger sit forbrug et enkelt år med en masse milliarder kroner, og så gearer man ned igen.
Folk, der bliver ansat i den offentlige sektor som følge af et øget forbrug i år, skal jo også have løn til næste år, og udgifterne falder ikke igen, tværtimod.
De penge, som vi kaster ud i offentligt forbrug, er der kun skatteyderne til at betale, og regningen vil vokse år for år.
Dertil kommer, at et større forbrug på nuværende tidspunkt vil resultere i flaskehalse på arbejdsmarkedet.
Det skaber lønpres, lønpres giver rentestigninger, og det vil få alvorlige konsekvenser for tusinder af boligejere.
Derfor fastholder Venstre, at vi bruger statens overskud til at afvikle den statsgæld, som stadig er på over 500 mia. kr.
Som statsministeren sagde i tirsdags, skal vi gøre de gode tider langtidsholdbare.
Langtidsholdbar velfærd kræver også reformer.
Dem vil vi tage fat på, umiddelbart efter at Velfærdskommissionen har gjort sit arbejde færdigt.
Flere partier i oppositionen bryster sig af, at de har spillet ud med velfærdsreformer, der kan sikre fremtiden.
Det er nu ikke vores oplevelse.
Nuvel, det har da været en meget underholdende debat og dans: Først skulle efterlønnen forbeholdes de nedslidte, så skulle den fredes for alle over 40 år, så skulle den være en rettighed for alle, og til sidst endte den med kun at være en rettighed for LO's egne medlemmer med undtagelse af dem, som havde været så ufornuftige at tage en uddannelse.
Og 40-års-garantien røg som så mange andre socialdemokratiske garantier gennem tiderne også i svinget.
Det var selvfølgelig meget underholdende at være politisk tilskuer til, men for sygeplejersker, fængselspersonale og andre med mellemlange eller videregående uddannelser har det formentlig ikke været så sjovt at være tilskuer omkring den socialdemokratiske cirkusmanege.
For Venstre handler velfærdsreformer om langt mere end efterløn.
Spørgsmålet er jo, hvad vi vil med reformerne.
Venstres svar er, at vi vil øge antallet af hænder på arbejdsmarkedet, når små årgange skal forsørge store årgange.
Så enkelt kan det siges.
Til gengæld er det ikke så enkelt at gøre.
Vi skal øge den sociale mobilitet; vi skal have flere indvandrere i arbejde; vi skal forhindre, at mennesker bliver låst fast i sygedagpengesystemet; vi skal sikre et hurtigt og mere smidigt uddannelsesforløb for de studerende; vi skal styrke voksen- og efteruddannelserne; vi skal sikre, at folk får bedre mulighed for at trække sig gradvis ud af arbejdsmarkedet; og så skal vi selvfølgelig også kigge på den generelle tilbagetrækningsalder.
I Venstre lægger vi vægt på at skabe sammenhæng mellem mange forskellige indsatser.
Derfor er det ikke bare gustent overlæg, men særdeles fornuftigt, at regeringen venter med at spille ud med en samlet pakke, til Velfærdskommissionen giver os et bredere beslutningsgrundlag.
Venstre insisterer på, at velfærdsdiskussionen bliver andet end en forsimplet kampsport om efterløn, ikke kun af hensyn til efterlønnerne, statskassen, alle de fine ord om demografisk udvikling, men også fordi Venstre ønsker, at velfærdsreformer kan åbne nye muligheder for mange mennesker.
At få et arbejde skaber nye muligheder for indvandrerne – det er frihed.
En målrettet plan og hurtigere behandling af syge sikrer mennesker kortere tid på sygedagpenge – det er frihed.
Et ordentligt uddannelsesforløb for de unge skaber bedre karrieremuligheder – det er frihed.
Bedre efteruddannelse øger menneskers faglige kvalifikationer – det giver muligheder, det er frihed.
Og en øget tilbagetrækningsalder giver såmænd også frihed, om ikke andet så til vores børn og de kommende generationer.
Venstre ønsker at kombinere velfærdsreformer med øgede muligheder, med frihed og større tryghed for den enkelte.
Derfor skal velfærdsdiskussionen ind i en langt, langt bredere sammenhæng end den, vi har set oppositionen levere til dato.
Et af de mest grusomme diktaturer i verden er nu afløst af irakernes mulighed for at få indflydelse på deres fremtid gennem demokratiske valg – det giver muligheder for mennesker, det er frihed.
Desværre er der også mennesker, som betaler den højeste pris for den frihed.
I lørdags måtte en ung dansk soldat betale den allerhøjeste pris for sin indsats i Irak.
Et ufatteligt tab, som efterlader familie, kolleger og venner i sorg.
Ved samme lejlighed blev tre kolleger såret.
Disse unge mænd valgte sammen med andre at drage til Irak for at bidrage til at bedre livet og dagligdagen for den enkelte iraker.
Vores tanker går til de pårørende og alle danske soldater i verden, som bidrager til at løse internationale opgaver.
Danske soldater giver et vigtigt bidrag til mulighedernes verden med frie mennesker.
For Venstre er det stadig tid til forandring, og vi tager nu fat på et folketingsår med store og meget spændende opgaver foran os.
Målet for Venstre er en fortsat solid økonomi med større frihed og flere muligheder for alle i samfundet.
Jeg skal på vegne af Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at der er økonomisk fremgang i Danmark med stigende beskæftigelse, faldende ledighed, overskud på betalingsbalancen og de offentlige budgetter samt lav inflation og rente.
Folketinget lægger vægt på, at der føres en politik, som sikrer, at den økonomiske fremgang kan fortsætte, og at den kommer alle til gode, så Danmark også i fremtiden kan forblive et samfund uden store sociale og økonomiske forskelle.
Med henblik på at sikre en stærk sammenhængskraft i det danske samfund opfordrer Folketinget til, – at der fortsat gennemføres målrettede forbedringer for udsatte grupper i det danske samfund, – at børn og unge rustes bedre til at bryde den negative sociale arv, samt – at det sikres, at det altid kan betale sig at arbejde, også for de lavestlønnede.«
Jamen der er da behov for en meget målrettet indsats, og det er jo også derfor, at vi kort før sommerferien indgik et integrationsforlig bl.a. med Socialdemokraterne, som målrettet sigter på, at vi skal have flere indvandrere i arbejde.
Det siger vi jo åbent og ærligt i regeringen, og det har jeg også sagt i min tale at skal vi gøre.
Der kræves en enormt stor indsats på en lang række fronter, men, må jeg sige til hr. Morten Østergaard, i forhold til 2001 er der i dag 15.000 flere indvandrere, der er i arbejde.
Det er virkeligheden: Der er 15.000 flere indvandrere i arbejde i dag, end der var i 2001.