Holger K. Nielsen (SF), 2002-04-18:
Jeg må også tilstå, at jeg undrede mig dybt over det indlæg, vi hørte før.
Det er jo nærmest det sidste, man kunne få indtryk af gennem alle de giftigheder og perfiditeter, det lykkedes statsministeren at få fyret af her fra talerstolen.
Det viser jo noget om, at han er som kejseren uden klæder, han har ikke noget på.
Statsministeren har ikke nogen holdning til de her spørgsmål.
Vi har en lang og, synes jeg, principielt vigtig diskussion i dag, og hvad får man af svar fra statsministeren?
Det har på mange måder været en interessant debat, men den har også på visse punkter været en smule bizar, må jeg sige.
Vi skal om lidt stemme om nogle forslag til vedtagelse, og der ligger et, der jo er flertal for, og som også bliver vedtaget, og som er foreslået af et bredt flertal i Folketinget: regeringspartierne og Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Men ikke mindst her i den sidste del af debatten har vi jo oplevet et sandt hundeslagsmål mellem de partier, der står bag dette her forslag.
Vi har oplevet en statsminister håne Socialdemokratiet for, at de er gået med i dette her forslag.
Vi har oplevet en regering, der på ingen måde - på ingen måde - har tænkt sig at justere noget som helst i den politik, man har ført i forhold til USA.
Derfor må jeg sige, at det stadig væk undrer mig ganske, ganske meget, at Socialdemokratiet er gået med på det her forslag.
Jeg fatter det simpelt hen ikke.
Jeg fatter ikke, at man vil give regeringen den fjer i hatten, at man nu kan gå ud og sige: Der har været opbakning til vores USA-politik, et bredt flertal i Folketinget bakker op bag regeringen, der ikke er nogen problemer i forhold til det, samtidig er der sat en kile ind i forholdet mellem Socialdemokratiet og venstrefløjen.
Vi havde fremsat et forslag til vedtagelse, og det er blevet sagt, at det er båret af antiamerikanisme.
Nej, det er det ikke.
Det er båret af den helt, helt realistiske analyse, hvor vi beklager, at USA kører meget mere ensidigt, end man har gjort hidtil.
Vi beklager det simpelt hen, og så forsøger vi at drage nogle konklusioner af det.
Så er der mange, der har bemærkninger om, at venstrefløjen nu vil have en stærkere EU-udenrigspolitik, og hvad er nu det for noget.
Jamen følger man da ikke med?
Det har været en debat i SF gennem adskillige år.
Det kan Norge heller ikke gøre alene.
Der er vi nødt til at have et samarbejde.
Og der er muligheder for at få et europæisk modspil til USA.
Det er usundt med en verden, som er domineret fuldstændig af én enkelt magt.
Vi deler ikke den opfattelse, at alt, hvad USA gør, pr. definition er rigtigt.
Jeg må konstatere, at det gør det borgerlige flertal i det her Folketing.
Vi har faktisk den kritiske holdning til USA, at vi siger, at det da godt kan være, de laver nogle ting, der er rigtige, men mange af tingene, som sker i øjeblikket, er faktisk hamrende forkerte: USA's manglende overholdelse af internationale aftaler, man udtræder af Kyotoaftalen, testbanaftalen, de forskellige andre former for internationalt samarbejde, hvor man kører, hvad jeg vil kalde en anarkistisk linje, hvor vi ønsker en international lov og orden-linje, hvor man skal respektere international lov og orden.
Dér ligger der en forskel mellem Europa og USA, og det er sørgeligt, synes jeg, at den danske regering så ukritisk bakker op bag den amerikanske linje, at der ikke er ansatser til at få et selvstændigt dansk, endsige europæisk svar i forhold til USA, at der ikke er tendenser til i det mindste at have en kritisk diskussion af de her ting, at man som blinde og døve ikke forholder sig til, at der i andre europæiske lande rent faktisk har været en debat, en kritisk debat, om de her spørgsmål.
Her fortsætter det.
Vi skal bare støtte USA, og så skal det hele nok gå.
Der er ingen grund til, at der bliver en selvstændighed og en kritisk linje i forhold til den amerikanske politik.
Men endnu en gang: Jeg synes, det er beklageligt, at Socialdemokratiet har ladet sig lokke af regeringen, af de borgerlige til at gå med i dette her forslag til vedtagelse.
Når man hørte debatten til sidst, hvor statsministeren hånede Socialdemokratiet og ikke havde ansatser til at komme i dialog med Socialdemokratiet, så må vi konstatere det sørgelige, der ligger i, at regeringen har snydt Socialdemokratiet.
Der har været muligheder for at få en klar linje fra oppositionen, så befolkningen kunne se, at der her i Folketinget faktisk er to linjer...