Bertel Haarder (V), 2006-05-18:
Globaliseringen bringer os tættere på kulturer og samfund, som er meget forskellige fra vores.
Den skaber nye muligheder, den stiller krav til os, til vores viden og kompetencer, til vores sprogfærdigheder og indsigt i andre landes historie, kultur, religion og samfundsforhold.
Derfor skal vi styrke vores samlede viden om andre lande og andre kulturer, og det gælder også de kulturer, som er meget forskellige fra vores egen som f.eks. den muslimske verden og de nye vækstlande i Asien, Kina og Indien.
De unge skal have viden om andre lande og forståelse for andre kulturer, det står også i folkeskolelovens formålsparagraf.
Folkeskolen skal sikre, at alle unge får kundskaber og færdigheder, der kvalificerer dem til at deltage aktivt i en globaliseret verden.
Undervisningen skal have et globalt perspektiv, skolen skal give eleverne forståelse for andre lande og kulturer.
Vi skal have flere danske studerende på uddannelsesophold i udlandet, så de kan få international indsigt og større forståelse for andre kulturer.
Vi har verdens højeste SU, som man kan tage med sig til udlandet, og nu vil vi også i et vist omfang give mulighed for, at man kan tage skolepengene med sig, altså tage udgifterne til undervisningen med sig og bruge dem til at betale skolepenge i udlandet.
Det skal styrke vores viden om, hvordan forståelsen mellem mennesker fra forskellige kulturer kan fremmes.
Vi skal have et nyt center, der kan styrke viden og kompetencer vedrørende Mellemøsten og den muslimske verden ved undervisning og forskning i sprog, historie, islam, massemedier og politiske og økonomiske forhold.
Centeret skal fungere som videnbase for virksomheder og for offentlige myndigheder og borgere om f.eks. integration og dialog med den muslimske verden og bl.a. foreslå dialogmøder og andre aktiviteter, som kan bidrage til større forståelse mellem de forskellige kulturer.
Som det fremgår af globaliseringsstrategien, har regeringen taget fat på disse spørgsmål hele vejen rundt.
Beslutningsforslaget går ud på, at der nu foreslås nedsat en kommission sammensat med repræsentation af samfundsforskere og personer fra kulturlivet, folkehøjskolerne, folkeoplysningsorganisationerne samt fra forskellige trossamfund.
Kommissionen skal efter forslaget tage initiativ til folkelige aktiviteter og debatter om identitetsspørgsmål, den skal analysere, hvad de store globale ændringer vil give os af nye muligheder, og hvad det vil kræve af os at gennemgå alle politikområder med henblik på at stille forslag til ændringer, der bør overvejes for at sikre større udsyn og viden.
Som jeg nævnte, har regeringen i globaliseringsstrategien fremlagt en lang række initiativer.
Opgaven er vigtig, men jeg mener ikke, at opgaven og løsningen ligger i nu at nedsætte en kommission.
Det må kunne løses på en lettere og mere smidig måde.
En kommission er jo en tung og bureaukratisk og langsommelig måde at arbejde på.
Der er heller ikke tradition for inden for det folkeoplysende arbejde at nedsætte kommissioner, der skal beslutte, hvad det er rigtigt at gøre.
Der er behov for oplysning, for refleksion, for dialog og kulturforståelse, og det er en oplagt opgave for folkeoplysningen at påtage sig.
De folkeoplysende organisationer har mulighed for hurtigt og nemt at tage initiativer til folkeoplysende aktiviteter, til debatter m.v., og de har en stor erfaring, som de kan trække på fra deres lokale arbejde.
I øvrigt er Dansk Folkeoplysnings Samråd og dets medlemsorganisation netop i gang med at planlægge oplysningsaktiviteter, debataktiviteter og kulturmøder lokalt og på landsplan, og indtil flere folkehøjskoler har jo allerede taget forskud på denne aktivitet.
Dansk Folkeoplysnings Samråd har konkret taget initiativ til demokratikampagnen »Oplys Demokratiet«, hvor folkeoplysningen sætter spot på demokrati og kultur.
For folkeoplysningen er det en opgave og en mulighed for at give folkeoplysningens bidrag til at skabe et sammenhængende samfund i globaliseringens tidsalder.
Baggrunden for initiativet er, at tanker, holdninger og kulturer fra hele kloden er en uundgåelig og nærværende del af debatten og demokratiet i Danmark.
Det er et sæt rettigheder og en styreform, som hele tiden skal forklares og forsvares, konfronteres og udvikles.
Det kan i en global tid være svært at fastholde balancen mellem vores grundlæggende demokratiske principper og vores lige så grundlæggende ønske om at være åbne, tolerante og hensynsfulde over for andre kulturer.
Folkeoplysningen er derfor påbegyndt en langstrakt indsats, som skal informere og oplyse om demokrati, sætte de demokratiske værdier, rettigheder og spilleregler til debat og skabe det kulturmøde, som er nødvendigt for at etablere og fastholde samfundets sammenhængskraft.
I den indsats vil folkeoplysningen bl.a. fokusere på spørgsmål som: Hvor kommer de demokratiske frihedsrettigheder fra?
Hvordan definerer vi demokratiet i Danmark?
Hvordan indretter vi demokratiet, og hvordan håndterer vi forskellighed i samfundet?
Og hvor går grænserne for ytringsfrihed og for religionsfrihed?
Folkeoplysningen vil i denne indsats anvende utraditionelle kulturmøder, debatformer og aktive partnerskaber, men vil også trække på folkeoplysningens erfaringsarsenal med studiekredse, foredrag og pjecer, der er formuleret på modtagernes præmisser.
Masser af folkeoplysningens foreninger og organisationer er allerede på eget initiativ i gang med den slags initiativer.
Derfor vil jeg sige til SF, at SF jo kunne gøre ligeså, gøre ligesom de folkehøjskoler og folkeoplysende organisationer og foreninger, som for længst har taget fat på denne opgave på den helt rigtige måde.
Hvorfor skal vi lægge en statslig kommission oven i denne vidt forgrenede folkelige aktivitet, som allerede er i gang?
Det synes regeringen ikke er nødvendigt.
Derfor må jeg desværre afvise forslaget med henvisning til alle de meget bedre måder, hvorpå den vigtige opgave bliver løst og allerede er i gang med at blive løst.