Marianne Jelved (RV), 2003-04-29:
Jeg kan næsten ikke lade være med at tage udgangspunkt i den sidste udveksling af bemærkninger og sige, at Det Radikale Venstre jo havde gjort sig store forhåbninger om, at vi fik bevaret en form for frihed i universitetsverdenen, forstået på den måde at de 12 forskellige universiteter ikke alene kunne få lov til at nedsætte råd og nævn og forskellige udvalg på forskellig vis, men også fik mulighed for at vælge deres styreform.
Det sker ikke.
Regeringen og flertallet - de fire partier bag ved loven - har ikke i sinde at imødekomme de mange henvendelser om netop dette spørgsmål, som er kommet ikke mindst fra universitetsverdenen.
Det skal vi beklage stærkt fra Det Radikale Venstre, og det er hovedårsagen til, at vi ikke kan være med i forliget om universiteternes fremtid.
Jeg vil gerne beklage, at det valg, som regeringen og de fire partier har foretaget, er udtryk for en udstrakt mistillid til, at folkevalgte kan træffe fornuftige beslutninger inden for de rammer og med den ansvarlighed, der selvfølgelig må forventes, når man varetager opgaver for det offentlige, for samfundet - i det her tilfælde forskning og uddannelse på vores universiteter.
Der er en lang række ministerbeføjelser, som vi jo har til gode at se, hvordan ministeren vil bruge.
Derfor vil vi også gerne tilkendegive, at vi vil være meget opmærksomme på, hvordan udviklingen sker på universiteterne, og hvad beføjelserne bliver brugt til.
Vi har støttet en række ændringsforslag
; også ændringsforslag, som drejer sig om i meget klar tale at lovfæste forskningsfriheden.
Derfor har Det Radikale Venstre valgt at sige, at vi tager ministerens, og det vil sige flertallets forsikringer om, at forskningsfriheden er uantastet, til efterretning.
Det gør vi så, fordi vi jo dårligt kan gøre andet.
Men der ligger den pointe i det, at vi meget nøje vil følge, at ministeren har ret i sine svar til udvalget.
Det budskab vil vi også gerne sende til omverdenen.
Der går selvfølgelig tid med at implementere det og få det til at virke.
Efter lovforslaget går der jo år.
Men vi er i Det Radikale Venstre meget opsatte på at sikre og følge implementeringen, selv om vi ikke er forligsparti, fordi vi altså tager sagen alvorligt, og fordi vi har taget regeringen på ordet på en række punkter.
Så skal jeg sige om den del af universitetsloven, som berører de mellemlange videregående uddannelser, altså CVU'erne - jeg kan ikke engang huske, hvad de bogstaver står for - at vi også her har taget ministerens svar, som jo er givet i et samvirke med undervisningsministeren, hvilket er understreget i alle svarene vedrørende disse spørgsmål, ad notam, dvs. til efterretning.
Vi noterer os, at der er intet i det lovforslag, vi har til anden behandling i dag, der ændrer det, der har været intentionerne med MVU-uddannelserne og CVU-uddannelserne og i øvrigt også KVU-uddannelserne.
Derfor vil vores opmærksomhed selvfølgelig i fremtiden rette sig mod undervisningsministerens område, når det drejer sig om det her, og vi vil bidrage til at holde det politiske fokus, som vi mener er meget vigtigt på det område, samt at det implementeres efter hensigterne i de relevante love. Til slut vil jeg gerne endnu en gang understrege, at regeringen havde kunnet få Det Radikale Venstre med i det her forlig, hvis regeringen havde haft en mere liberal holdning, end regeringen viste, og havde vist tiltro til, at man kunne lade universiteter om selv vælge deres styrelsesform, selvfølgelig under ansvar for den lovgivning, der måtte være som en rammelovgivning.
Jeg skal dybt beklage, at det ikke har kunnet lade sig gøre, og jeg skal dybt beklage, at regeringen ikke har villet lytte og ikke har villet imødekomme bare en åbning på så centralt et område.
Derfor må vi beklage, at der sker en cementering af en forretningsgørelsestankegang af universiteterne og hele det miljø, som universiteterne skal varetage og udvikle.
Det beklager vi.
Vi mener, at det er en forkert måde at gøre tingene på.