runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Jeg vil gerne give udtryk for den samme forundring og sige, at jeg sådan set har forsøgt at forholde mig til, ikke detaljerne i de enkelte forslag fra Enhedslisten, men de målsætninger, Enhedslisten har opstillet. Derfor vil jeg bare spørge hr. Keld Albrechtsen, punkt et: Er hr. Keld Albrechtsen og Enhedslisten enig i, at vi i Folketinget skal skabe en grundlæggende fornyelse af vores håndtering af europapolitikken, som jeg skitserede i det, jeg sagde?
Punkt to: Er hr. Keld Albrechtsen enig i den reformproces, der er i gang internt i EU-institutioner omkring good governance eller god forvaltningsskik?
Punkt tre: Er hr. Keld Albrechtsen enig i, at hvis en ny traktat rent faktisk bidrager til at skabe en enklere, klarere og mere demokratisk traktat, så er det et positivt skridt fremad i forhold til den rodebutik, vi har i dag, med mange traktater?
Punkt fire: Er hr. Keld Albrechtsen enig i de reformforsøg, vi gør i forhold til nationale parlamenters rolle?
Og punkt fem: Kan hr. Keld Albrechtsen vitterlig ikke se, at det, der faktisk blev sagt bl.a. fra min side, var, at vi ikke kunne acceptere alle forslagene i deres ordlyd, men nogle af målsætningerne kunne godt accepteres at kunne indgå i forbindelse med en reform af vores måde at håndtere de her ting på i europapolitikken?
Tove Videbæk (KRF), 2002-12-03:
Da Kristeligt Folkepartis ordfører på området ikke kan være til stede, skal jeg på hans vegne fremføre følgende: Kristeligt Folkeparti har megen sympati for intentionerne bag Enhedslistens beslutningsforslag. Større åbenhed i hele EU er en vigtig sag.
Det er med til at sikre unionen demokratisk legitimitet, og derfor er det også afgørende, som det blev påpeget af europaministeren, at der er sket en række fremskridt i EU.
Siden det nationale kompromis' dage, hvor der fra dansk side blev lagt vægt på mere åbenhed, nærhed og demokrati i EU, er der bl.a. takket være danske initiativer sket fremskridt i den retning.
Det gælder f.eks. den nye forordning om aktindsigt.
Spørgsmålet om at sikre mere åbenhed i EU bør efter Kristeligt Folkepartis opfattelse også ses i sammenhæng med det arbejde, der foregår i Konventet og senere i forbindelse med regeringskonferencen.
Overordnet er det for Kristeligt Folkeparti vigtigt, at for at få skabt mere åbenhed og gennemskuelighed må traktatgrundlaget forenkles, de nationale parlamenters indflydelse styrkes, kompetencefordelingen mellem EU og medlemslandene tydeligøres i et nyt traktatgrundlag, og ministerrådsmøderne åbnes. Angående Enhedslistens forslag vil vi gerne være med til at styrke adgangen for offentligheden til at få aktindsigt, og vi vil også gerne være med til at styrke EU's ombudsmandsinstitution.
Med hensyn til forslagene angående lobbyisme
kunne man overveje en registrering og en adfærdskodeks for lobbyister; men vi har ikke som Enhedslisten problemer med, at interesseorganisationer og lobbyister prøver at påvirke politiske beslutningstagere.
Hvad angår åbenheden i vort eget parlament, Folketinget, er der bestemt også grund til at fortsætte debatten om, hvordan den sikres.
Det medvirker Kristeligt Folkeparti gerne til.
Konkluderende er der altså i de fremsatte beslutningsforslag både enkeltelementer, som Kristeligt Folkeparti kan støtte, og andre, som vi ikke kan støtte.
Lars Barfoed (KF), 2002-12-03:
Jeg vil først godt anholde over for hr. Villy Søvndal, at jeg ikke tror, at jeg brugte ordet stalinistisk i forhold til alternative videnskabelige vurderinger.
Det var i nogle andre sammenhænge, jeg anvendte det udtryk, men lad det nu være.
Jeg forstod, at hr. Villy Søvndal ikke forstod, hvordan man kunne vende sig imod den del af rækken af beslutningsforslag, der har at gøre med lobbyister.
Et af mine problemer er - og jeg vil godt spørge hr. Villy Søvndal, hvordan hr. Villy Søvndal vil løse mit problem - at jeg synes, det er vanskeligt at se argumentationen for at sondre mellem betalte og ikkebetalte lobbyister.
Hvorfor skal der sondres?
Er det afgørende ikke, at man kan se, hvilke interesser folk, som optræder som lobbyister, har eller repræsenterer, snarere end om de er betalt eller ikke er betalt for at gøre arbejdet?
Hvis man indfører en sådan sondring, er hr. Villy Søvndal så ikke enig i, at det ville være temmelig vanskeligt administrativt at finde ud af, om folk er betalt for at gøre arbejdet eller ej?
Har de bare fået betalt flybilletten?
Får de også betalt hotelovernatning, eller får de løn for det?
Og hvorfor skal det som sagt i øvrigt være afgørende? Det synes jeg i hvert fald er én betænkelighed, helt bortset fra at man jo, hvis der er tilstrækkelig indsigt og åbenhed i forvaltningen, kan se, hvem der har henvendt sig til Kommissionen.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg tolker fru Marianne Jelveds seneste melding sådan, at hun også ønsker, der skal være en høj grad af åbenhed, i hvert fald omkring de professionelle lobbyisters påvirkning af beslutningsprocessen, og hvis det ikke er tilfældet, er der uenighed mellem Enhedslisten og Det Radikale Venstre.
Vores holdning skyldes simpelt hen, at disse lobbyistfirmaer, som jo er kæmpestore med hundredvis af medarbejdere, repræsenterer de største koncerner i verden.
Derfor må vi bare erkende, at det er magter, der har lige så stor indflydelse som små nationalstater, og så er vi altså nødt til at forholde os til, at de er en del af magtfaktorerne her i verden.
Så vil jeg i øvrigt sige afslutningsvis i denne runde, at jeg er enig i, at Europa-Parlamentet ikke har gjort det godt nok med hensyn til den fælles beslutningsprocedure.
Men det, at jeg stiller forslaget her i Folketinget, skal ikke forstås sådan, at jeg dermed fritager Europa-Parlamentet for dets del af ansvaret - bestemt ikke.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Jeg synes, det principielt er meget, meget afgørende og meget vigtigt at slå fast, at uanset om man er medlem af en forening, om man er lobbyist, om man er lønnet eller ulønnet, om man er af hun- eller hankøn, og uanset hvilken etnisk minoritet man tilhører, osv., har alle lov til at bidrage til en lovgivningsproces.
Alle har lov til at påvirke det lovforberedende arbejde, alle lov til at påvirke det under beslutningsproceduren osv., og jeg vil hellere have en for stor åbenhed end en for lille åbenhed.
Så synes jeg, det er meget, meget betænkeligt, at man vil lovgive om, hvem der må tale med hvem, på grund af den uheldige sag om påvirkning af embedsmænd.
Jeg mener, vi må have tillid til, at embedsmændene ved, hvor grænserne går, men uanset det skal man aldrig fratage noget parlament ansvaret for den lovgivning, som vedtages i parlamentet.
Det er dér, de afgørende ting foregår, og det er dér, parlamentarikerne skal sørge for at få blotlagt alternative muligheder og konsekvenserne af lovgivningen.
Men processen forud for selve lovgivningen i parlamentet mener jeg må være præget af helt klar åbenhed, så alle har mulighed for at være med.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Spørgsmålet om lovgivningen om værdipapirerne, Lamfalussy, vil jeg vende tilbage til i min ordførertale, for det er jo en ret stor sag, så her blot denne bemærkning: Jo, jeg er faktisk enig i, at vi ikke skal begynde at registrere alle mulige almindelige mennesker, der sender et brev, og det er netop derfor, vi har foreslået, at lobbyistkontrollen kun skal omfatte de professionelle lobbyister.
Der er så nogle, der har haft andre synspunkter og har spurgt: Hvorfor skal det kun være de professionelle?
Vi kan sætte os ned og foretage en analyse.
I USA har man valgt, at det skal være de professionelle.
Dem kan man sagtens afgrænse derovre, og i det hele taget tror jeg, der kunne være grundlag for simpelt hen at tage til USA og studere fænomenet, for de er langt foran os med hensyn til at få en rimelig åben og demokratisk debat.
Ja, men de bliver bare ved med at komme.
Det seneste var det ændrede forslag om kemikalielovgivning, hvor EU-Kommissionen inviterede lobbyisterne ind, og så kom der et forfærdelig ringe forslag ud af det.
Alle ordførerne kender formentlig til, hvordan det, der skulle have været en kontrol med kemikalier, nærmest endte med at blive fri bane for godkendelse af nye kemikalier.
Det er det seneste eksempel, jeg kender af de rigtig store og slemme, men eksemplerne findes jo, og de er utallige.
Villy Søvndal (SF), 2002-12-03:
Når det er lidt interessant med betalte lobbyister, er det jo, fordi det er rart at vide, hvem der betaler, fordi man dermed har en meget tydelig fornemmelse af, hvad det er for interesser, der varetages i sagen.
Men jo, det kan være svært.
Det kan jo altid være svært, for der kan betales med penge eller naturalieøkonomi af den ene eller den anden form
Der er en meget stor fast stab af lobbyister dernede, men der er selvfølgelig også folk, der udøver lobbyvirksomhed ad andre veje.
Jeg synes ikke, at den begrundelse, der hedder, at hvis vi ikke kan nå hver eneste lobbyist, der henvender sig, har vi ingen interesse i det her, holder.
Men sådan hørte jeg heller ikke hr. Lars Barfoed.
i under udvalgsarbejdet at prøve at komme det lidt tættere, og det synes jeg bestemt er anstrengelsen værd.
Til fru Charlotte Antonsen om den fælles beslutningsprocedure mellem Kommission og Europa-Parlament
Jeg er enig med fru Charlotte Antonsen i, at det er vigtigt, at vi kommer hurtigt ind i sagerne.
Jeg vil sige lidt om det som ordfører under næste punkt, men i virkeligheden burde vi måske tilrettelægge det under en form, hvor vi i højere grad tog nogle af de store europapolitiske debatter offentligt, dvs. i Folketingssalen.
Derved tog vi den principielle debat, det er vel typisk, når grønbogen kommer, om, hvor vi synes en sag principielt skal bevæges hen, og så kan vi følge den undervejs også her i Folketinget.
Jeg tror, det er vigtigt for åbenheden, at flere sager flyttes herned - vel at mærke sager af principiel karakter.
Faren er jo med fru Charlotte Antonsens argumentation,
at hvis man får lov til at lave en sondring mellem væsentlige ting og ikkevæsentlige ting, så risikerer vi jo, at den grænse bliver flyttet, sådan at en hel række sager, der i øvrigt ville være af offentlig interesse, pludselig bliver kortsluttet i en meget hurtig demokratisk proces, hvor ikke alene Folketinget, men også Europa-Parlamentet bliver koblet af.
Marianne Jelved (RV), 2002-12-03:
Men det fremgår selvfølgelig ikke, hvis privatpersoner har henvendt sig til en embedsmand eller til en minister og stillet forslag under det lovforberedende arbejde. Det kan selvfølgelig overvejes, om man skal have noget tilsvarende i direktivforslagene, så man kan vide, hvem der har taget del i en proces i det lovforberedende arbejde; det synes jeg vi kunne diskutere.
Men uanset hvem der har været med, og uanset om det bliver oplyst eller ej,
fratager det aldrig nogen sinde selve lovgiverne - de, der har kompetencen til at beslutte, om lovgivningen skal gælde, og hvordan den skal se ud - ansvaret for at træffe beslutningerne.
Det er dem selv og ikke en eller anden kæmpestor international virksomhed, der har prøvet at få tilgodeset sine ønsker, der står med ansvaret.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg må notere mig, at fru Charlotte Antonsen mener, at amerikanske lobbyister er nogle ubehagelige karle, der er brug for kontrol med.
Men når de samme lobbyister optræder i Bruxelles, så er de meget skikkelige, så behøver man ikke føre noget tilsyn med dem.
Det kan man mene, det er en klar melding, så ved vi det.
Så siger fru Charlotte Antonsen, at man jo nu har indført åbne møder i en del af Ministerrådet.
Ja tak, men man har så til gengæld flyttet de reelle beslutninger over i den her fælles beslutningsprocedure, hvor nogle ganske få repræsentanter fra Europa-Parlamentet sidder sammen med nogle få repræsentanter fra Rådet og Kommissionen bag lukkede døre og aftaler indholdet i lovgivningen på møder, som ingen, hverken Folketingets Europaudvalg, pressen eller nogen som helst, har nogen som helst adgang til at følge endsige vide noget om, hvad der sker i disse forhandlinger.
Parlamentet selv har heller ikke nogen indflydelse på det.
Parlamentsmedlemmerne ved ikke, hvad der sker, før der ligger et kompromis.
Så det er da rigtigt, at man sådan til udstillingsvinduet har lavet nogle åbne møder, men de rigtige beslutninger har man så flyttet over i en procedure, hvor der er nul indsigt overhovedet.
Og det kan jeg forstå at fru Charlotte Antonsen sådan set synes er udmærket.
Claus Larsen-Jensen (S), 2002-12-03:
Jeg vil sige til både hr. Keld Albrechtsen og hr. Kristian Thulesen Dahl fra den forenede modstanderfløj, at i de konkrete forslag er der elementer, som vi sådan set godt kan tage med ind, når vi skal diskutere, hvordan vi reformerer både Folketingets egen måde at organisere det på og også ændringer af indretningen af EU.
Men de gode ideer, der er, tager vi selvfølgelig gerne med.
Der er ikke noget, der venter.
Det, der er sagt, er, at det arbejde, vi selv sætter i gang og er midt i på nogle stræk, jo er et arbejde, der vil kunne færdiggøres, inden vi er ude af første halvår 2003, hvis vi lader de spor, der i øvrigt hænger sammen, følges ad på en rimelig fornuftig måde. Jeg går da ud fra, at både Dansk Folkeparti og Enhedslisten som andre partier er med på de her stræk, når vi skal have fat i en sådan opgave.
Derfor er det ikke så meningsfyldt, for det ændrer ikke noget, hverken ved traktatgrundlaget eller indretningen af EU, fordi alt bliver skudt til hjørne.
Derfor vil vi hellere have noget sammenhængende og gennemtænkt end enkeltstående forslag, som ikke heller er dækkende i forhold til de problemer, man har.
Karen J. Klint (S), 2002-12-03:
Jeg synes, vi har tilbragt mange timer i salen i dag og også diskuteret nogle meget vigtige emner.
Men når jeg tager ordet her, skyldes det, at på baggrund af den almindelige samfundsdebat synes jeg, det er vigtigt at understrege, at der i dette lovforslag om ophævelse af jugoslaverloven er mange positive tilkendegivelser om, at når folk skal returnere til deres hjemegn, skal det ske på en anstændig måde.
Det synes jeg måske var meget passende at få understreget lige her og nu.
Jann Sjursen (KRF), 2002-12-03:
Fru Else Theill Sørensen har da fuldstændig ret i, at lovforslaget som sådan handler om noget over 700 personer, som har søgt om dansk indfødsret, og hvorvidt den skal meddeles med dette lovforslag.
De er kommet med på baggrund af nogle regler og nogle diskussioner i Indfødsretsudvalget om, hvilke regler der skulle gælde i denne sammenhæng.
Man kan selvfølgelig vælge at gøre det, som fru Else Theill Sørensen gør, men Kristeligt Folkeparti kan ikke skelne tingene fra hinanden og da slet ikke, når regeringen ikke har sit flertal på plads i denne sag.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-12-03:
Det handler ikke om nogle regler eller nogle aftaler; det handler om, hvorvidt disse syvhundrede og nogle og tredive personer skal have dansk indfødsret eller ej.
Det er dét, lovforslaget drejer sig om.
Jann Sjursen (KRF), 2002-12-03:
Når udvalgsformanden siger det, tror jeg, udvalgsformanden har ret, så jeg vil vælge at bekræfte det.
Men uanset det er der jo på grund af det nye cirkulære, som er vedtaget med virkning fra 2002, foretaget en opstramning på en række områder, og det er derfor, vi i dag står i den nye situation, at vi har ændringsforslag fra både Dansk Folkeparti og fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Enhedslisten.
Det er bevæggrundene for, at vi her ved andenbehandlingen ikke kan meddele vores endelige stillingtagen til lovforslaget.
Jeg vil gerne indledningsvis tilkendegive, at Kristeligt Folkeparti kan støtte det ændringsforslag om en opdeling af lovforslaget, som er stillet af Socialdemokratiet.
Denne oplysning er foranlediget af, at Kristeligt Folkeparti ikke er betænkningsberettiget.
faktisk ret absurd.
Der er diskussion om, hvem der har indgået hvilke aftaler og hvorfor, og hvilke konsekvenser det måtte få med hensyn til stillingtagen til det endelige lovforslag, og derfor vil vi også revurdere den praksis, vi hidtil har haft i Kristeligt Folkeparti, hvor vi pr. automatik har stemt for lovforslaget ved tredjebehandlingen.
Dels er der nogle numre for meget ifølge regeringens aftalepartner på området, nemlig Dansk Folkeparti, dels er der en række partier, inklusive Kristeligt Folkeparti, der er af den opfattelse, at vi savner nogle yderligere numre på lovforslaget, fordi nogle af de mennesker, der har søgt om indfødsret, er blevet sorteret fra som følge af det nye cirkulære, der nu bliver administreret efter.
Derfor må jeg i lighed med andre ordførere tilkendegive, at vi vil forbeholde os vores stillingtagen.
De drøftelser, som vil komme fremover mod tredjebehandlingen, vil være afgørende for, hvordan vi vil stemme, når lovforslaget kommer til tredje behandling.
Kamal Qureshi (SF), 2002-12-03:
Der er ikke nogen tvivl om, at vi fra SF's side sætter stor pris på, at markant flere af vore udenlandske medborgere prøver at starte egen virksomhed, prøver at stå på egne ben og prøver at blive selvstændige.
Men det fører også til, ligesom det gør for alle mulige andre selvstændige, at nogle af dem må lukke deres forretning og derved kommer til at skylde det offentlige penge. Det mener vi rent faktisk ikke er et udtryk for snylteri, hvis de vel at mærke efterfølgende kommer op at stå
på egne ben
Derfor kan de alligevel godt skylde penge til det offentlige, for der er en hel del andre driftige iværksættere, som kommer ud for en lignende problemstilling.
Men det, at Dansk Folkeparti kalder de personer for snyltere, er jo et udtryk for, hvordan Dansk Folkeparti i øvrigt ser på det danske samfund.
Samtidig hører vi også, at Dansk Folkeparti åbenbart mener, at for at blive dansk statsborger skal man blive ét med det danske folk og de danske værdier og så fremdeles.
Det er åbenbart ifølge Dansk Folkepartis terminologi det, de selv står for, og her må man jo sige, at der trods alt er en stor del af det danske samfund, som tilsyneladende ikke er integreret ifølge Dansk Folkepartis egne normer, i og med at der er mere end 80 pct. af den danske befolkning, som ikke har stemt på Dansk Folkeparti. Så vil jeg i øvrigt også sige, at jeg synes, integrationsministeren har et overordentlig stort problem.
Der er nogle mennesker, der har betalt 1.000 kr. for at søge statsborgerskab, og de har været oppe til nogle sprogprøver under den forudsætning, at ministeriet har lovet, at det var kravene for at kunne få statsborgerskab.
Ministeriet har altså været ude og sælge en vare til 1.000 kr. og har fået folk til at gå op til nogle prøver; men derefter kan det ikke levere varen.
Det er i hvert fald det, som man i alle mulige andre sammenhænge ude i det almindelige samfund ville kalde bondefangeri, og det synes jeg simpelt hen er for groft over for nogle mennesker, som bruger tid og penge på at søge statsborgerskab i tillid til, at ministeriet taler sandt.
Det er simpelt hen et kæmpestort problem.
Nu er der blevet frasorteret en masse personer, fordi der ikke er flertal i Folketinget for at give dem statsborgerskab.
SF har tidligere haft den holdning, at vi selvfølgelig stemte for, at de personer, der var på lovforslaget, fik statsborgerskab, og det gjorde vi for at tilkendegive, at det var nogle mennesker, vi gerne ville invitere indenfor i det danske samfund.
Men hvis det her bare er en omgang bondefangeri, hvor man hiver folk op til nogle prøver, som ikke giver dem statsborgerskab, og tager penge fra dem, uden at det giver dem statsborgerskab, som ministeriet lover, vil vi ikke være med.
Vi vil ikke være med i det spil, og derfor vil vi heller ikke på forhånd sige, at vi vil stemme for et sådant lovforslag.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2002-12-03:
Socialdemokraterne er ikke imod, at der bliver stillet krav til mennesker, der søger dansk indfødsret, og vi anfægter sådan set heller ikke den siddende regerings ret til at lave en aftale som grundlag for behandling af sagerne.
Det har den tidligere regering gjort, og det tror jeg altid man har gjort tilbage gennem tiderne.
Når vi har stillet forslag om at dele lovforslaget op i to elementer, er forklaringen den, at vi ønsker at tydeliggøre det helt klare holdningsskift, der er sket i forbindelse med regeringspartiernes aftale med Dansk Folkeparti.
Vi må sandelig erkende, at der er sket et holdningsskift.
Ud over at være et klart brud med mange års tradition i folketingsarbejdet på indfødsretsområdet, hvor der normalt er indgået brede politiske aftaler, er regeringens aftale med Dansk Folkeparti også et klart politikskifte, netop med hensyn til muligheden for dispensation fra reglen om at kunne tale det danske sprog, som jeg flere gange har været inde på.
Vi er enige i, at det er et vigtigt element i betingelserne for at blive dansk statsborger, at man skal kunne det danske sprog og har kendskab til den danske kultur, det danske samfund osv; det er vi enige i.
Men vi har samtidig, ligesom vi tidligere har haft det, et ønske om, at der skal være mulighed for at få dispensation fra kravet om at kunne det danske sprog, hvis man af helbredsmæssige eller andre årsager ikke har kunnet bestå den pågældende prøve.
For Socialdemokraterne er en ansøgning om dansk indfødsret et udtryk for et ønske om yderligere integration i det danske samfund.
Vi mener, at muligheden for at søge om dansk statsborgerskab så at sige er lyset for enden af tunnelen for mange flygtninge og indvandrere.
Den tidligere aftale gav som sagt en klar dispensationsmulighed for ansøgere, der på grund af alder, helbred og lign. ikke opfyldte kravene.
Men med den aftale, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti, bliver virkelighedens verden, at stribevis af ansøgere vil få afslag på dansk indfødsret, fordi de ikke har en jordisk chance for at lære dansk på grund af PTSD, altså det posttraumatiske stress-syndrom, på grund af deres flygtningestatus eller fordi de på grund af tortur eller andre ting ikke er i stand til at kunne tilegne sig det danske sprog.
Også mennesker, som er døve, blinde eller alderssvækkede, eller hvad det nu kunne være, vil få afslag på dansk statsborgerskab.
Det synes vi er inhumant, og det synes vi regeringen burde se at få gjort noget ved.
Den aftale, man har indgået, det regelsæt, man er blevet enig med Dansk Folkeparti om, er ikke menneskeligt.
Tværtimod ønsker vi, at der skal indgås en klar afdragsordning, som er blevet overholdt, hvis man skal kunne tillade sig at søge om dansk statsborgerskab.
Vi mener, der skal være klare regler på det punkt, men det skal være nogle regler, som et flertal i Folketingssalen bakker op om.
Sagen i dag er - det har vi fået demonstreret med al ønskelig tydelighed - at regeringen har indgået en aftale med et aftaleparti, som er løbet fra aftalen.
Derfor ønsker vi selvfølgelig, at forslaget bliver genbehandlet i udvalget mellem anden- og tredjebehandlingen.
Else Theill Sørensen (KF), 2002-12-03:
Jeg vil godt bede hr. Jann Sjursen bekræfte, at ministeren i et svar til Indfødsretsudvalget har oplyst udvalget om, at der ikke er nogen af personerne på lovforslaget, der er sorteret fra på grund af de nye regler om sprogfærdigheder.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-12-03:
Jeg har et par spørgsmål til fru Charlotte Antonsen.
Det, jeg jo synes er bemærkelsesværdigt, er, at da man satte arbejdet med det såkaldte EU-Konvent i gang i den såkaldte Laekenerklæring, sagde man, at en af de ting, der skulle kigges på, var EU's såkaldte demokratiske underskud.
Nu skulle man komme nærmere til borgerne, og borgerne skulle have større rettigheder, og der skulle blive større åbenhed, og det hele skulle blive mere gennemskueligt osv. osv.
Det var sådan set det, man sagde, der skulle ske med også den kommende traktat.
Siden da er der ikke fra den danske regerings side fremkommet konkrete forslag til forbedringer. Selv kravet om at få en lidt bedre tidsfrist til at behandle de sager, der ligger i komiteerne, siger ministeren nu, at han ikke længere vil kæmpe for.
Det må vi leve med, siger han.
Vil det sige, at i forhold til EU-Konventet og hele den debat, der foregår om det demokratiske underskud, så er status på bundlinjen, at den danske regering og Venstre ingen forslag har til, hvordan man skal mindske EU's demokratiske underskud?