runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2003-04-02:
I Kristeligt Folkeparti mener vi, at det er nødvendigt at se på sammensætningen af bestyrelserne i promille- og produktionsafgiftsfondene.
Vi kan imidlertid ikke tilslutte os, at repræsentanter fra landbrugets organisationer og virksomheder højst må udgøre 40 pct. af bestyrelserne, som det fremgår af beslutningsforslaget.
Midlerne er trods alt opkrævet i landbruget.
Vi vil dog gerne være med til at se på, om fondenes virksomhed er i overensstemmelse med fondslovgivningens og forvaltningslovgivningens regler om habilitet og regler i konkurrenceloven.
Disse aspekter vil vi gerne have belyst under udvalgsbehandlingen.
Vi er dog usikre på, hvad der ligger bag formuleringen, at administrationen af promille- og produktionsafgifsfondene skal forestås af en uvildig kompetent instans.
Er det f.eks. staten?
Samlet set kan vi ikke tilslutte os beslutningsforslaget, men der er en række interessante delelementer i beslutningsforslaget, som vi gerne vil være med til at se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Keld Albrechtsen (EL), 2003-04-02:
I Enhedslisten er vi glade for, at dette her forslag er blevet fremsat.
Når det gælder promille- og produktionsafgiftsfondene, så må man jo selvfølgelig skelne, som flere ordførere har været inde på.
Når vi ser specielt på promillefondene, som har og bør have en særlig placering med hensyn til at tilgodese miljø og økologi, og som jo altså er midler, som fremkommer bl.a. fra forskellige former for grønne afgifter, så er det jo helt klart noget, der bør være en bredere kreds involveret i.
Det vil vi foreslå sættes som en minimumsretningslinje.
Det er efter vores opfattelse sådan, at det økologiske jordbrug, ud over den værdi, det har i sig selv, også har en kolossalt gunstig positiv afsmittende virkning på resten af landbruget.
Det har det derved, at de metoder, som udvikles f.eks. til bekæmpelse af ukrudt uden brug af pesticider, ja, de overtages af konventionelle landmænd og fører til, at pesticidforbruget gradvis mindskes også i det konventionelle landbrug, fordi det viser sig, at økologerne er i stand til at udvikle produktionsmetoder, som på den måde er miljømæssigt bæredygtige.
Så vi ønsker, at økologien får muligheder for at få andele i midlerne også ud over den nuværende andel.
Vi er meget enige i de betragtninger, hr. Nicolai Wammen fremkom med omkring magtkoncentrationen og habilitetsproblemerne, som der er i dag, hvor vi jo har en monopolindustri.
Det er også noget, vi fra Enhedslistens side vil vende tilbage til, for så vidt angår selve dette monopolproblem.
Men her har vi det problem, at disse store erhvervsmonopoler yderligere har en fuldstændig urimelig indflydelse i fondene.
Vi vil foreslå, at man skal have en klar habilitetsregel, der gør, at man ikke kan sidde i en sådan bestyrelse og både være medlem af ledelsen inden for industrien og så samtidig sidde i en fond og bevilge sig selv penge.
Den enkleste løsning er, at det kun er som medlem af de primære jordbrugerinteresser, man kan blive indvalgt i ledelsen i produktionsafgiftsfondene.
Vi er helt med på, at provenuet og indtægterne, som kommer ind i produktionsafgiftsfondene, skal føres tilbage til landbruget selv, men også på en sådan måde, at f.eks. organisationer inden for det økologiske område får en bedre placering.
Med det udgangspunkt vil vi meget gerne gå ind i et arbejde for at få ryddet op i det her, for man kan godt sige, at det her sådan lidt har været præget af princippet om kammeraternes hjælpefond, og det duer ikke.
Man bør gå ind og lave en hovedrengøring på det her område.
Derfor er det også godt, at initiativet med det her forslag er taget. Vi kan altså som sagt fra Enhedslistens side støtte hovedlinjerne i forslaget, og vi vil gerne være med til og håber selvfølgelig på, at der kan blive en bred forhandling om en løsning.
Martin Lidegaard (RV), 2003-04-02:
Jeg vil gerne starte med at rette en tak til Socialdemokratiet for at have bragt det her spørgsmål op på Folketingets dagsorden gennem beslutningsforslaget her.
For så vidt angår promilleafgiftsfondene, vil jeg gerne komme med den lidt provokerende udmelding, at vi set fra
Det Radikales synspunkt faktisk er helt principielt imod den cigarkassetænkning, som de her tilbageførelsesmekanismer er udtryk for.
Jeg ved godt, at vi selv har været med i forligene, og det kræver jo også, at vi får ændret på de forlig, for at vi kan ændre på det.
Men i og for sig så vi gerne, at CO2-afgifterne - og altså ikke kun for landbruget - gik til at sænke skatten på personlig indkomst i stedet for, så vi ikke havde alle de her mærkelige kasser og ordninger frem og tilbage, som gør en samlet prioriteringsdiskussion for finansloven vanskeligere.
Men det varer jo nok lidt tid, før vi får ændret på det.
Det kan være, vi kommer til at diskutere det i forbindelse med Vandmiljøplan III eller en revision af pesticidhandlingsplanen, hvor finansiering af de her forskellige ting jo sandsynligvis vil komme op, og det vil vi i så fald kigge rimelig frit på, vil jeg sige.
Jeg vil så også sige om promilleafgiftsfondene, at jeg dér ikke nødvendigvis ser en naturlov i, at landbruget og landbrugserhvervet skal sidde på et flertal.
Jeg synes, at man må diskutere, hvordan man sikrer en bred sammensætning.
For mig er der et perspektiv i, at der er en meget bred repræsentation, og at man får tilgodeset
brede miljøinteresser osv., som jo også afgiftsopkrævningen er udtryk for
Der synes jeg, der er lidt musik i forslaget.
Så vil jeg sige med hensyn til produktionsafgiftsfonden, at den synes jeg, det forholder sig helt anderledes med.
De har på et tidspunkt bedt os om at hjælpe med at sikre, at alle betalte til den, men det er direkte indbetalinger fra landbruget, og der ser jeg omvendt intet unaturligt i, at det er landbruget, der har flertallet og det afgørende ord at skulle have sagt.
Det er, synes jeg, en utrolig vanskelig problemstilling.
På den ene side kan jeg godt følge ministeren, når hun siger, at vi nu også skal passe på ikke at lægge for stramme bånd på de fonde, så der er en vis fleksibilitet i det.
På den anden side er det klart, at når man nu lovgivningsmæssigt påtvinger alle landmænd at indbetale, så har vi jo også et eller andet politisk ansvar for, at kagen bliver delt nogenlunde retfærdigt.
Hvordan vi kan finde en mekanisme, der på den ene side ikke bliver fuldstændig fastlåst og har et vist liberalt tilsnit og på den anden side sikrer alle væsentlige grupper af landbruget, at de får deres del af de midler, som de selv er med til at indbetale, er noget af det, jeg synes, vi må diskutere i det kommende arbejde i udvalget.
Kristen Touborg (SF), 2003-04-02:
Jeg mener ikke, at jeg på noget tidspunkt har givet udtryk for de ord, som hr. Thor Gunnar Kofoed lægger mig i munden.
Det mener jeg under ingen omstændigheder at have givet udtryk for.
Så svaret er nej.
Nej, Venstres ordfører har ikke sådan helt forstået, hvad det var, jeg sagde.
Det, jeg sagde, var, at når produktionsfondene er indbetalt i forhold til den produktion, man har, så er der ikke noget problem i, at landmændene er stærkt repræsenteret.
Vi ser heller ikke noget problem i, at landmændene kan udgøre over 50 pct. Men vi ser et stort problem i, at de er eneherskende.
Specielt ser vi et stort problem i, at der f.eks. er en virksomhed, der reelt sætter sig på en meget stor del af indflydelsen på malkning i Mælkeafgiftsfonden.
Det ser vi som et stort problem.
Så nu tror jeg, jeg har udtrykt det så klart, at også Venstres ordfører kan forstå, hvad det er, der er hensigten med det.
Samtidig vil jeg så godt sige, at der selvfølgelig er nogle aftaler om promilleafgiftsfondene, for ellers ville vi jo simpelt hen ikke kunne udlevere de penge fortrinsvis til landbrugets frie benyttelse.
Men de aftaler kommer selvfølgelig op til revision indimellem.
Og der kan man jo så se på, om det er rimeligt, at de benyttes, som de gør nu. Så det er sådan, jeg mener, man skal have de forskellige vinkler på de forskellige fonde.
Thor Gunnar Kofoed (V), 2003-04-02:
Et lille spørgsmål til hr. Kristen Touborg: SF er med hensyn til det meste af promillepengene enig i, at vi skal stramme op om produktionsafgiftsfondene, og at pengene skal bruges til det, indbetalerne sådan set ønskede.
Det var måske helt forkert opfattet, men sådan opfattede jeg ordførertalen.
En anden ting med hensyn til promilleafgiftsfondene:
De penge, der kommer ind dér, er jo også forholdsvis klausulerede med tilbageførselsmidler osv. Vil man ikke respektere, at der er nogle penge, der kommer ind i promilleafgiftsfonden, som er klausulerede, inden de kommer ind?
Og skal man ikke se på, at der er et vist forhold i det danske landbrug, f.eks. størrelsesforholdet mellem økologi og konventionelt landbrug, at man skal respektere det størrelsesforhold, og at alle pengene ikke bare skal bruges til økologi eller miljøfremme?
For det er jo ikke nogen miljøfond.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg bliver simpelt hen nødt til at sige, at jeg synes, det her er under lavmålet, for nu er det jo sådan, at vi selvfølgelig lytter til den kritik, der kommer.
Vi har sådan set lyttet til de mange borgere, der stod og sagde, at nu var de trætte af at stå på en venteliste for at komme på sygehuset.
Vi var trætte af at høre på de ældre, der var utilfredse med den hjemmehjælp, de fik, og vi sagde derfor, at nu skulle vi prøve at lave et friere valg, så man kunne stemme med fødderne og vælge sig nogle andre.
Derfor har vi tilført milliarder til de områder.
Det var noget, som man ikke formåede under den socialdemokratisk ledede regering.
Og der må jeg bare sige: Jeg tror, vi lytter mere, end den tidligere regering nogen sinde har gjort, hvor man skulle til at gå ud og holde folkehøringer, og hvad ved jeg.
Og så er der det her med forhandlingerne med kommunerne osv., og der ved vi også godt, hvordan retorikken er op til de forskellige ting her.
Det betyder ikke, at det ikke bliver taget alvorligt, men jeg vil nu sige, at jeg tager det mere alvorligt, hvad der bliver sagt, når man sidder over for hinanden i en forhandlingssituation, end den teatertorden, der nødvendigvis er i pressen inden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Henrik Vestergaard (V), 2003-04-02:
Med dagens lovforslag nr. L 185 vedtager vi at yde Grønland et bloktilskud på niveau med de foregående 2 år på ca. 3 mia.
Bloktilskuddet gives i solidaritet med et område af rigsfællesskabet, som på grund af geografi, befolkningstæthed og erhvervsmuligheder ser ind i en anden økonomisk virkelighed end andre egne af riget, men som alligevel er under indtryk af en mere åben og globaliseret verden med de udfordringer og muligheder, det giver for Grønlands befolkning.
Den er desværre forsinket, hvorfor det forekommer naturligt, at aftalen for 2004 er en forlængelse af de tidligere 2 års tilskud fra staten.
Det er glædeligt, at beløbet ikke forhøjes, for Grønlands ønske om mere selvstændighed er i sidste ende selvfølgelig lig med større økonomisk bæredygtighed og dermed flere egenindtægter.
Egenindtægter skabes først og fremmest via erhvervslivet, og derfor hilser vi det i Venstre velkommen, at landsstyret og den danske regering er blevet enige om at gennemføre et bredt udvalgsarbejde, som skal belyse hindringer og angive muligheder for en styrkelse af det grønlandske erhvervsliv.
Dette hænger også fint sammen med Selvstyrekommissionens egne overvejelser fra deres principbetænkning fra august 2002.
I Venstre finder vi det naturligt og meget liberalt, at den økonomiske kompetence er uddelegeret til det niveau, som kender problemerne og kan reagere med løsninger.
Med den kompetence følger naturligvis også et ansvar for at skabe forbedrede økonomiske sammenhænge og selvstændighed.
Vi er derfor glade for hensigtserklæringen, som også ligger i aftalen, om, at der i bloktilskudsperioden 2005 skal forhandles om principperne for en gradvis nedtrapning af bloktilskuddet, og vi har tillid til, at hjemmestyret vil forvalte sin kompetence og sit ansvar med omhu.
Opgaven med at gøre Grønlands økonomi mere selvbærende er bl.a. et udslag af den udvikling mod en mere åben og globaliseret verden, som naturligvis også giver den grønlandske befolkning øgede muligheder for at bevæge sig rundt og bosætte sig andre steder.
I en mere åben og dermed mindre verden er det kutyme at sammenligne sin egen udvikling med andres og eventuelt lære af gode ideer, som med held er gennemført af andre regeringer.
Med de opgaver, som hjemmestyret står for, skal jeg uden at blande mig i øvrigt, anbefale, at man eventuelt skeler til Danmark, som jo netop fører en stram udgiftspolitik for at kunne nedbringe sin gæld, som opstiller klare mål, som bruger midler på flere timer i folkeskolen, som afvikler barrierer for og tilskud til erhvervslivet netop for at gøre dem mere konkurrencedygtige, og som gør sig overvejelser om, hvorvidt man har den korrekte kommunale struktur.
Jeg ønsker hjemmestyret al mulig held og lykke med de kommende opgaver.
På vegne af Det Konservative Folkepartis ordfører skal jeg meddele, at partiet føler sig dækket ind af min tale.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Det vil jeg meget gerne, for noget af det, jeg har lært her i min tid som socialminister, er desværre, at implementering er svær.
Man har nogle målsætninger, og når vi så skal til at føre dem ud i livet, går det måske ikke lige helt, som vi havde forventet.
Det vil jeg bede om kommer med, for det skal der fokus på.
Jeg synes, det er vigtigt, at når vi holder festtaler eller herinde fra Folketinget taler om brugerinddragelse, at det så ikke bare bliver ved talerne, men bliver reelt, også fordi jeg har en tro på, at det faktisk højner kvaliteten i de tilbud, vi giver.
Så det vil jeg meget gerne have med som et krav, der skal med i evalueringerne.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
I sidste uge spurgte vi den koordinerende minister, altså beskæftigelsesministeren, om, hvordan man ville tilrettelægge evaluering på området her, for man vil først meget sent i forløbet nedsætte det udvalg, der skal følge med i evalueringen.
Vil socialministeren arbejde for, at netop efterlevelsen af kvalitetsstandarder bliver et punkt, som vi kan have rimelig sikkerhed for kommer med på planen for de efterfølgende evalueringer af handicapåret?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Nu kan jeg ikke huske det helt, og jeg vil meget gerne give det i et skriftligt svar, men jeg mener ikke, at det er alle amter, der har brugerråd på det her område.
Det er selvfølgelig også derfor, at man vil inddrage organisationerne, som man så kan indhøste erfaringer fra. Der kan jo hermed blive givet en opfordring til DSI og andre aktører, der er på banen, til at være med til at etablere brugerråd.
Jeg tror, at de fleste amter, hvis de får den tilpasse dosering af efterspørgsler, vil have svært ved at modsætte sig, at der nedsættes et sådant brugerråd.
De gode argumenter bør i hvert fald vinde, for hvis man inddrager netop brugerorganisationer fra begyndelsen, er det med til at give mere kvalitet i det tilbud, man laver, så man ender med at have nogle glade brugere og ikke brok og klager.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Har vi sikkerhed for, at der i alle amter er nogle velfungerende brugerråd, eller har vi stadig væk nogle enkelte amter, der slet ingen brugerråd har, sådan at der ikke er nogen formelle forhandlingsparter ud over de enkelte meget stærke brugerpårørende, som kan give deres besyv med?
Hvis der ikke er nogen formelle forhandlingsparter, kan det være svært at have en objektiv holden øje-med, hvad der sker, for der kan jo godt være forskel på, hvordan man som familie eller som individ ser på overholdelse af nogle løfter, der kan ligge i en kvalitetsstandard, og hvordan man som organisation ser på det. Hvilken garanti har vi for, at alle amter virkelig får nogle forhandlinger med brugerorganisationerne?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Jeg går netop ud fra, at det er noget, de i den grad vil leve op til i amterne, fordi der er gjort det store arbejde med at inddrage både organisationer og de enkelte pårørende.
Men det er jo i første omgang en sag for det lokalpolitiske lag at sikre sig, at man så også lever op til det, der er aftalt med de pårørende, brugergrupperne og deres organisationer.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
Jeg takker for det meget positive tilsagn om, at brugere, pårørende, beboere og dermed også organisationer kan blive inddraget.
For jeg regner med, at det også er på målgruppeområdet og ikke kun på individområdet, at man kan gå ind og få indflydelse på et så vigtigt område som det her.
Så tak for det.
Det, jeg så vil spørge om yderligere, er: Hvad sker der, hvis de udmeldte kvalitetsstandarder så ikke efterleves?
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Efter serviceloven fastsætter socialministeren regler om, at amter og kommuner skal udarbejde kvalitetsstandarder for tilbud til voksne efter loven.
Kvalitetsstandarderne skal medvirke til at gøre det gennemskueligt for f.eks. brugere og deres pårørende, hvilken service de kan forvente, og hvad målsætningen for de enkelte typer hjælp er efter serviceloven.
Efter disse regler skal amtsrådet udarbejde en generel kvalitetsstandard for amtets § 92-tilbud.
Desuden skal det enkelte botilbud informere om de særlige forhold i botilbuddet eventuelt i form af en servicedeklaration.
Det vil indgå i reglerne, at der skal inddrages repræsentanter for beboerne og eventuelt deres pårørende i udarbejdelsen af kvalitetsstandarden.
Amtsrådet kan herved f.eks. benytte de eksisterende amtslige brugerråd.
Når det drejer sig om de enkelte botilbud, forudsættes det, at de konkrete brugere og eventuelt deres pårørende inddrages for at få den bedst mulige beskrivelse af tilbuddene i botilbuddet frem.
Der vil senere blive fastsat regler om kvalitetsstandarder for andre tilbud til voksne efter serviceloven, og det vil blive gjort med passende intervaller, så man hele tiden kan drage nytte af de indhøstede erfaringer.
Karen J. Klint (S), 2003-04-02:
»Hvordan sikrer regeringen, at mennesker med handicap og deres handicaporganisationer inddrages i formuleringen af kvalitetsstandarder for botilbud i amter og kommuner til mennesker med handicap?«
Skriftlig begrundelse
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Nu sad jeg jo og ventede på noget rigtig, rigtig spændende fra hr. Ole Stavad, der siger, at man nu også har fjernet et redskab fra kommunerne.
Og så kommer det: Det er skattestigninger!
Hvor er det dog fattigt, at det er det eneste redskab, man mener, kommunerne har til at gøre det bedre for deres borgere.
Vi kan jo netop se, at der, hvor man gør en indsats med henblik på at omlægge den service, som man yder, og gennemgår det, prøver eventuelt på at få nogle øjne udefra til at se på det, kan det faktisk lade sig gøre at opnå nogle gevinster og gøre tingene bedre uden at skulle ty til det redskab, der hedder skattestigninger.
Og jeg er glad for, at vi nu har fået et skattestop, der betyder, at kommunerne ikke længere kan benytte sig af det. Jeg må så også sige, at det igen er muligt for kommunerne at prioritere.
Der bliver vækst, og inden for den vækstramme kan man prioritere det sociale område, og vi så sidste år, at man faktisk også gjorde det.
Og oven i det kommer så igen år efter år de 500 mio. kr. målrettet til ældreområdet.
Til hr. Nicolai Wammen
: Når formanden for KL går ud og siger, at man ikke kan give en bedre service uden ekstra penge, så er jeg da fuldstændig enig med ham.
Det er der heller ingen, der kræver.
Man skal opretholde de servicetilbud, der er.
Man skal følge lovene.
Og stiller vi krav om herindefra, at der skal være en bedre service, så bliver der altid DUT-et. Så kommer der ekstra penge med.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nicolai Wammen (S), 2003-04-02:
Nu sagde ministeren, at Socialdemokrater var gode til den disciplin at fortælle, at en vækst på 0,7 ikke var noget positivt, og at det, regeringen har lagt frem, skulle være problematisk.
Ministeren har fuldstændig ret.
Vi har påpeget, at det økonomiske fundament, man giver kommuner og amter, er for ringe til, at de kan løse deres opgaver.
Men for blot et kvarters tid siden kunne man jo læse, at en meget fremtrædende Venstremand, nemlig Kommunernes Landsforenings formand, Eigil W. Rasmussen, havde sagt: Man kan ikke love bedre service og samtidig stille så skrappe krav til vores budgetter, at det i praksis bliver umuligt for os at overholde lovens minimumskrav.
Det her er ikke et spørgsmål om at være Socialdemokrat eller ikke.
Det her er et spørgsmål om, at kommuner og amter er så trængte, at hvad enten man er fra det ene eller det andet parti ude i kommunerne, så sender man et klart signal til socialministeren.
Og igen må vi konstatere, at der ikke bliver lyttet.
Det beklager jeg.
Ole Stavad (S), 2003-04-02:
Det er et instrument, man har smidt væk.
Det samme gælder for en række andre områder, hvor man har lagt nye begrænsninger ind for den enkelte kommune.
Derfor bliver den enkelte kommune regeringens ansvar.
Det gør den, fordi man har stoppet kommunerne ind i en spændetrøje, der gør, at kommunerne ikke har mulighed for at lytte til deres borgere og levere ordentlig service til deres borgere, og derfor påtager socialministeren sig sammen med regeringen og flertallet her i Folketinget et ansvar over for den enkelte kommune, der ikke kan levere en ordentlig service til sine ældre og til sine øvrige borgere.
Henriette Kjær (KF), 2003-04-02:
Det tror jeg er en meget, meget dårlig idé.
Nu har der været tradition for - og det må jeg altså også sige er det eneste rigtige - at vi fra Folketingets side forhandler med kommunerne om deres vilkår under ét og ikke går ind i de enkelte kommuner, hvor det nu efter vores bedømmelse måtte gå dårligt.
Der kan jo altså være en årsag til, at man har lagt et lavt serviceniveau på ældreområdet gennem en lang række år.
Det kan simpelt hen være en bevidst prioritering.
Det kan være, at man har valgt at bruge pengene på at bygge et musikhus, en multikulturhal, en svømmehal, eller hvad ved jeg, og skulle Folketinget så gå ind nu med ekstra midler til de kommuner, fordi vi nu pludselig synes, at det er for dårligt, at det kan vi ikke leve med?
Det er altså igen det der, som vi snakkede om før på børneområdet, med, at der er nogle rammer, som kommunerne skal leve op til, men hvor langt skal vi gå ned i detaljen?
Det synes jeg at vi plejer at være enige om i Det Konservative Folkeparti og i Socialdemokratiet.
Ellers forstår jeg simpelt hen ikke, hvad det er, hr. Ole Stavad vil, når hr. Ole Stavad nu pludselig snakker om, at vi ikke skal se kommunerne under ét, men at vi skal begynde at differentiere.
Skal vi lave lovgivning for nogle og ikke for nogle andre?
Det ville da være et nyt princip.
Så vil jeg sige til fru Sandy Brinck, at jeg synes, det
er en virkelig, virkelig god disciplin.
Andre steder prioriterer man anderledes, fordi vi ikke har tradition for øremærke de penge, der går ud med bloktilskuddet, og her er der endda kommet en demografisk profil på.
Så jeg kan simpelt hen ikke dele fru Sandy Brincks synspunkt om, at de bare skulle indgå som sådan en lukningsmekanisme i forhold til, hvor kommunerne tidligere har sparet.
Sandy Brinck (S), 2003-04-02:
Socialministeren har jo fuldstændig ret i, at Socialdemokratiet stemte for de 500 mio. kr. ekstra til ældreområdet.
Det er også derfor, vi er noget optaget af, om det så rent faktisk har givet bedre hjælp til de ældre, eller om det er med til at lukke hullerne efter regeringens økonomiske politik.
Når vi står hernede for anden onsdag i træk og nu spørger ministeren, så er det, fordi vi får så mange signaler om, at det er det sidste, der er tilfældet, at der er så store huller, efter at regeringen har været der, at det, der skulle være forbedringer, bare er lappeløsninger på det, regeringens økonomiske politik rent faktisk medfører.
Det er det, der er bekymringen, og det er jo også det, som ministeren måtte erkende sidste onsdag, at jo, jo, 0,7 er vækst, men det er en lavere vækst, end regeringen hidtil har lagt op til.
Og det vil sige, at man starter forhandlingerne med at tage penge af bordet.