runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lissa Mathiasen (S), 2002-03-14:
Jeg bemærkede, at justitsministeren sagde, at man havde fuldt overblik over konsekvenserne personalemæssigt og økonomisk.
jo faktisk, at der imidlertid knytter sig en række usikkerheder til vurderinger af merbelastningen for Kriminalforsorgen som følge af de foreslåede lovændringer osv. Man kan vel ikke ligefrem kalde det, at man har
fuldt overblik over det.
Jeg vil nærmere sige, at det er mangelfuldt.
Når jeg så lytter videre til det, ministeren siger, bliver der sagt, at der bliver nedsat et udvalgsarbejde, som med henblik på at kigge på finansloven for 2003 må komme med et udspil, hvis der viser sig behov.
Vi er altså i en situation, hvor såvel det lovforslag, der nu er til behandling, som det næste, der kommer til behandling, træder i kraft ved lovens vedtagelse.
Ministeren lægger selv op til, at der må forventes en øgning af kapaciteten på 150 i forhold
til vores fængselsvæsen i efteråret i forbindelse med EU-formandskabet.
Noget, der skal ind i finansloven for 2003, vil aldrig kunne nå at slå igennem her i efteråret.
Derfor må jeg altså spørge én gang til, selv om der allerede er spurgt om det her i dag: Hvad agter ministeren helt konkret at gøre for at sikre, at der dels er de nødvendige pladser set i forhold til det her, dels at økonomien er på plads?
Og hvordan vil ministeren sikre, at der er personalenormering nok, for ellers er det en utålelig situation ikke alene for personalet, men generelt?
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
I forbindelse med ministerens svartale vil jeg godt sige, at jeg kender ministeren gennem mange års samarbejde i forskellige udvalg her i Folketinget, og jeg har respekt for ministerens integritet, for ministerens gode uddannelse og klogskab, men ministeren var lige ved at kamme over og antyde, at da jeg ikke havde nævnt noget om vold i hjemmet, gik jeg nok ikke ind for, at man skulle straffe for vold i hjemmet.
Intet kan være mere forkert, og jeg vil gerne have, at det bliver sagt.
Jeg vil gerne selv sige her fra talerstolen, at vi går ind for, at vold i hjemmet skal straffes.
Og vi mener faktisk også, at der er ganske vide strafferammer allerede nu.
Et af problemerne med vold i hjemmet er jo, at det ikke bliver anmeldt tilstrækkelig ofte, og at konerne ikke vil anmelde deres mænd.
Der er familiemæssige problemer, børnene kan være vidne til, at mor er skyld i, at far kommer i fængsel osv., osv.
Derfor går jeg varmt ind for, at man viderefører det arbejde, som f.eks. politimester Jørgen Bro er startet på, hvor man siger, at hvis der er objektive tegn på vold, når politiet bliver kaldt ud til husspektakler, så rejser man simpelt hen en sigtelse over for manden.
Den slags ting er også meget vigtige.
Når jeg ikke nævnte det i min tale, var det, fordi jeg som alle andre her i Folketinget skulle prioritere mine 5 minutter og derfor måtte tage fat i det, som jeg synes var vigtigst.
Morten Bødskov (S), 2002-03-14:
Det, der får mig herop, var justitsministerens meget flotte ord om, at det kriminalpræventive arbejde spiller en stor rolle for regeringen.
Nu er alle den slags udsagn jo selvfølgelig relative.
Nu står jeg her med det her »Stop Volden«, som blev lanceret her den 8. marts af regeringen.
Hvis man i det her oplæg piller den del ud, som vi har behandlet i dag, trækker opsummerende tabeller fra, som fylder 3½-4 sider ud af 17 sider, trækker afslutningen fra, så står jeg tilbage med et oplæg, som altså skulle være det bærende andet ben i regeringens rets- og kriminalpolitik, som er på 7 måske 8 A5-sider, endog med halvanden linjes afstand. Hvis man så går det igennem og ser på, hvad der er i oplægget, så er det jo ikke, fordi det overhovedet ikke i rets- og kriminalpolitikken tidligere har været kendt, at der skulle være konsekvens for unge under 15 år, og at forældrene skulle inddrages. Det er jo heller ikke ukendt, at i hvert fald den tidligere regerings arbejdsminister, fru Jytte Andersen, har gjort utrolig meget ud af at komme i dialog med dørmænd på diskoteker, i dialog om uddannelsesmuligheder og andet.
Sådan kunne man blive ved.
Tilbage står, at det, der er fremlagt fra regeringens side, når det handler om det kriminalpræventive arbejde, er tyndt og hult.
Jesper Langballe (DF), 2002-03-14:
Trods den enighed, der er mellem regeringen og Dansk Folkeparti om det væsentlige, som justitsministeren nævnte, vil jeg alligevel spørge justitsministeren, om ikke det var en idé endnu en gang at overveje spørgsmålet om minimumsstraffe.
Det er klart, at når strafferammerne ikke bruges af domstolene, er det jo et spørgsmål, hvor meget det hjælper at skærpe strafferammerne, og så er der den klassiske indvending, som blev nævnt, at så risikerer vi, at dommerne frifinder i stedet for.
Men hvis der er en sådan mistanke, en så grov mistanke mod dommerne, at de ligefrem skulle obstruere lovgivningen og for at undgå en høj strafudmåling skulle omvurdere selve skyldsspørgsmålet, så synes jeg næsten, man skulle overveje at sende dommerne på kursus i magtens tredeling og så lære dem, at her i landet skal der dømmes efter gældende lov. Jeg synes, der savnes en principiel, virkelig dybtgående debat om det spørgsmål.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Justitsministeren sagde i sin besvarelse, at regeringen ønskede at bringe straffeloven i overensstemmelse med en moderne retsopfattelse.
Så vidt jeg kunne læse i
regeringsgrundlaget, ønskede regeringen netop, at et nyt udvalg skulle se på det, indtil regeringen så fandt ud af, at Straffelovrådet rent faktisk sad med opgaven og var temmelig godt i gang, og så kender vi jo alle sammen historien.
Så mente regeringspartierne pludselig, at de også godt kunne bruge Straffelovrådet, fremskyndede arbejdet og det til trods kommer det her lovforslag, inden Straffelovrådet er færdigt. Justitsministeren erkender i sin besvarelse, at det kan og vil medføre ganske mange uforklarlige forskelle mellem strafferammerne.
Den socialdemokratiske ordfører har nævnt en
af dem, der også sprang justitsministeren i øjnene, efter at den var blevet påpeget af Socialdemokratiet.
Men kan justitsministeren ikke forklare, hvorfor ministeren med et embedsapparat ikke faldt over den meget åbenbare ubalance, som er så uforklarlig?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Vi er alle sammen meget optaget af, hvad vi kan gøre, for at der bliver færre ofre.
Derfor kan jeg simpelt hen ikke forstå, når man ser på regeringens samlede finanslov, på det samlede billede, der tegner sig, hvorfor man skærer så meget ned på det forebyggende arbejde, dels direkte på Det Kriminalpræventive Råd, dels på beboerrådgiverne og det beboersociale arbejde, dels på klubpædagoguddannelsen, som er et enkelt eksempel på et område, hvor man har en mulighed for, at de unge mennesker, som der kan være risiko for begår kriminalitet, kan få nogle rollemodeller og se, at der altså er en mulighed, at selv om man ikke er til en lang boglig uddannelse, er der nogle gode muligheder for at tage en uddannelse, komme i arbejde, komme på ret køl.
Samtidig er klubpædagoguddannelsen for dem, der tager den, jo også en god mulighed.
Nogle af dem, der tager den, er folk, der som unge selv har været ude i noget kriminalitet, og som så senere er kommet på ret køl og nu har mulighed for at få en uddannelse, men som ikke kan tage 4 år på et seminarium med en boglig uddannelse.
Jeg forstår ikke, hvordan det hænger sammen, at man på den ene side siger, man vil forebygge og tage hensyn til ofrene, og på den anden side beskærer man altså det forebyggende arbejde, de kriminalpræventive tiltag, netop det, der kunne være med til at forebygge kriminaliteten.
Jann Sjursen (KRF), 2002-03-14:
Jeg har ikke den samme bekymring som fru Line Barfod, det må jeg medgive.
Det er klart, at man, hvis man ser på regeringens lovforslag her isoleret, selvfølgelig kan sige: Jamen det fører bare til, at 300 flere kommer i fængsel om året, og hvad betyder det så for kriminalforsorgen osv. osv. Der har jeg givet udtryk for bekymring over, om kriminalforsorgen med de menneskelige og økonomiske ressourcer, der er til rådighed i dag, rent faktisk kan kapere opgaven, men det går jeg ud fra regeringen vil tage op med forligspartierne, som jeg har sagt det tidligere, i den flerårsaftale, der er indgået.
Men det, der kan så til gengæld kan gøre mig bekymret, er, hvis man ikke får den helhedsorienterede indsats på banen, som vi fra Kristeligt Folkeparti helt klart lægger til grund i vores syn på kriminalitet.
Hvordan undgår vi, at kriminaliteten vokser ikke bare den enkelte, men også samfundet over hovedet?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg er helt enig med hr. Jann Sjursen i, at når folk kommer i fængsel, skal man gøre, hvad man overhovedet kan for at resocialisere dem.
Det, som er min pointe omkring det her spørgsmål i dag, er, at hidtil har vi i Danmark haft en fængselsbestand på omkring 3.700, der sidder fængslet om året.
Det forslag, der ligger nu, har ministeren selv oplyst, forventer man vil give omkring 300 flere.
Det er altså en ganske voldsom stigning.
Vi har i andre lande, og mest ekstremt i USA, set, hvordan antallet af fanger eksploderer.
Kort inden valget, under valgkampen, så vi, hvordan et privat firma, der driver fængsler i andre lande, kom på banen
Vi har set i USA, hvordan det, at man har privatiseret fængsler, fører til, at der er en voldsom lobbyisme for at få bygget flere fængsler, for at få hårdere straffe osv.
Og det er min meget store bekymring, at i og med at man med det her forslag for første gang i 30 år bryder den enighed, der har været, og giver los for, at der kan komme flere i fængslerne, så giver man også los for, at den samme udvikling, vi har set i andre lande, kan begynde i Danmark, så en større og større del af befolkningen kommer i fængsel.
Bekymrer det slet ikke Kristeligt Folkeparti?
Jann Sjursen (KRF), 2002-03-14:
Til hr. Morten Bødskov vil jeg sige, at jeg har en klar forventning om, at justitsministeren kommer med sådan et konkret forslag, som også Socialdemokratiet har efterlyst i debatten her i dag, og at man selvfølgelig tager sagen op i forhold til den forligskreds, som jeg også sagde det i min ordførertale, der står bag kriminalforsorgen og den flerårsaftale, som er indgået.
Det er helt nødvendigt, og jeg mener i øvrigt også, men det kan ministeren eventuelt selv bekræfte senere, at ministeren har givet tilsagn om noget sådant på et tidligere tidspunkt. Men det forudsætter jeg helt klart, for ellers giver det her jo ingen mening. Over for fru Line Barfod vil jeg rette op på en misforståelse, hvis jeg skulle have gjort mig skyldig i den tidligere i debatten: Det er jo ikke sådan, at vi mener, at vi skal gøre fængselsvæsenet til behandlingsinstitutioner i sig selv, altså at målet er at få så mange, f.eks. narkomaner, sat i fængsel som overhovedet muligt, for dér at kunne behandle dem.
Det vil jeg godt dementere, hvis det er den forståelse, fru Line Barfod har fået.
Vi synes jo f.eks. i forhold til narkomaner, at de netop skal have behandling, så de ikke bliver buret inde, hvis jeg må være så fri at sige det sådan, på grund af den kriminalitet, der må begås for at skaffe penge til f.eks. stoffer.
Men ikke desto mindre lægger vi vægt på, at de, der nu af den ene eller anden grund kommer i fængsel, kommer under behandling, eller at opholdet har et resocialiserende sigte, sådan at målet om en kriminalitetsfri tilværelse efter ophold i et fængsel kan indfries.
Det må dog være det optimale.
Vi har ikke noget ønske om at få så mange som overhovedet muligt sat i fængsel, men vi har et ønske om at hæve strafferammerne for personfarlig kriminalitet.
Så kan man diskutere det om biltyveri, som også har været diskuteret meget i debatten her i dag.
Men der vælger vi at sige, at o.k., man kommer ikke uden om, at mange biltyverier også foranlediger farlige situationer, direkte ulykker med død til følge, og derfor er det faktisk vigtigt, tror jeg, for at komme dét til livs, at man sætter hurtigere og mere konsekvent ind, og det er det, som regeringen lægger op til.
Til fru Birthe Rønn Hornbech vil jeg sige: Der er forskellige paragraffer i dag, og der har været parallelitet mellem paragrafferne tidligere.
Den brydes nu.
Så kan vi tage en juridisk diskussion herom senere, men jeg synes dog, at det er bemærkelsesværdigt.
Morten Bødskov (S), 2002-03-14:
Jeg vil gerne spørge hr. Jann Sjursen, om hr. Jann Sjursen efter sin tale forventer, at justitsministeren fremsætter et forslag, som kan løse de problemer, som kriminalforsorgen helt åbenlyst står over for i forlængelse af det her lovforslag.
Det er klart, at fra Socialdemokratiets side tænker vi jo især på den megen usikkerhed, der er om kriminalforsorgens økonomi.
Læs bemærkningerne til lovforslaget, der står det sort på hvidt, at den kreds, der har lavet det her, jo ingen anelse har om, hvad konsekvenserne bliver af det.
Forventer hr. Jann Sjursen, at justitsministeren kommer med et svar på, hvad der skal ske med overbelægningen i landets fængsler?
Og måske vigtigst af alt: Forventer hr. Jann Sjursen også, at justitsministeren kommer med et svar på, hvad der skal ske med det meget, meget centrale ønske, som Kristeligt Folkeparti har, og som Socialdemokratiet deler: Hvordan får vi sikret en bedre behandling af dem, der nu skal i fængsel,
således at de rent faktisk ikke bliver dårligere mennesker, men bliver mennesker, som i hvert fald ikke kommer tilbage til fængselsophold, når de engang kommer ud derfra?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Til hr. Jann Sjursen vil jeg sige, at jeg godt kan forstå, at man vil ind og se på, om straffen for kriminalitet mod personer skal hæves, det har man jo også kigget på tidligere.
Det, der er det helt afgørende nye, er, at tidligere, hver gang man har hævet straffen på nogle områder, har man samtidig enten sænket straffen på andre områder eller lavet alternative former for straf, så antallet af folk, der sad i fængsel i Danmark, var det samme.
Og det, jeg gerne vil høre, er - det var det, jeg blev meget nervøs for, da jeg hørte det sidste af hr. Jann Sjursens svar før: Mener hr. Jann Sjursen og Kristeligt Folkeparti, at vi nu skal til at sætte flere folk i fængsel, for så kan vi behandle flere, altså at vi skal lave behandlingssystemer i fængslerne?
Det var det, man gjorde op med i 1973.
Er det dét, man nu ønsker?
Altså at der er flere, der skal ind under fængselssystemet for at få behandling, i stedet for at finde andre former for forebyggende foranstaltninger og andre former for behandling, f.eks. få narkomaner i behandling i behandlingsinstitutioner for narkomaner i stedet for i fængsler?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-03-14:
Nu har det været nævnt nogle gange, at det skulle være mildere at forbryde sig mod børn, og for at der nu ikke skal danne sig nogen myter, vil jeg godt bede hr. Jann Sjursen komme herop og bekræfte følgende: Strafferammen for voldtægt gælder voksne såvel som børn.
Det vil altid være en skærpende omstændighed, at voldtægten forøves mod børn, yderligere skærpende, hvis barnet er under 12 år, fordi enhver form for seksuel udnyttelse, også den, der ikke er voldtægt, i forvejen er kriminaliseret med højere straffe.
Vil hr. Jann Sjursen bekræfte det?
Jann Sjursen (KRF), 2002-03-14:
Til fru Sandy Brinck vil jeg sige, at jeg faktisk er hundrede procent enig.
Jeg kan ikke sige det kortere, jeg kan heller ikke sige det mere præcist.
Men fru Sandy Brinck har jo fuldstændig ret, og når vi i sin tid fremsatte forslaget i en forespørgselsdebat her i Folketinget om at lade Straffelovrådet se på strafferammerne generelt, var det jo netop for at sikre proportionaliteten i straffeloven mellem de forskellige strafferammer, og fru Sandy Brinck og Socialdemokratiet har i debatten her i dag peget meget præcist på de konsekvenser, det får, når man ikke ser på hele området.
Men jeg kan af debatten i dag forstå, at Socialdemokratiet og Kristeligt Folkeparti, på trods af synspunktet og den respekt vi har haft for Straffelovrådets arbejde, alligevel havner på det synspunkt, at vi stemmer for lovforslaget - det gør vi i hvert fald fra Kristeligt Folkepartis side - for nu bliver det gennemført.
Og vi har jo i lang tid fremført den holdning, at vi mente, at strafferammerne for personfarlig kriminalitet skulle sættes i vejret.
Til fru Line Barfod vil jeg sige, at jeg synes, at jeg har svaret på spørgsmålet om tidspunktet og respekten for Straffelovrådets arbejde, og igen kan jeg kun sige, at jeg beklager meget, at regeringen vælger at haste det her igennem.
Jeg har tidligere, når Venstre og De Konservative har fremsat deres tilsvarende beslutningsforslag, erklæret mig enig i intentionerne på Kristeligt Folkepartis vegne, men også dér tilrådet, at man afventede Straffelovrådets arbejde.
, absolut ikke.
Jeg har henvist til befolkningens retsfølelse som værende et vægtigt argument for Kristeligt Folkeparti også til at gå ind for, at strafferammerne for personfarlig kriminalitet skulle sættes op.
Men vi ønsker jo netop at se de indsattes ophold i fængslet også som en mulighed for at bringe alternative tilbud på banen og komme op med programmer, som gør, at man rent faktisk kommer ud af fængslet kriminalitetsfri og også i en efterværnsperiode kan holde sig kriminalitetsfri.
Det er derfor, vi lægger vægt på den helhedsorienterede indsats, som jeg har understreget her i dag, og som er baggrunden for, at vi har valgt at rejse en forespørgsel til regeringen om selv samme emne.
Men vi er bekymret for, hvad der sker i vores fængsler, for den yderligere belastning, der bliver i kriminalforsorgen, når dette lovforslag bliver gennemført, vil jeg ikke lægge skjul på.
Sandy Brinck (S), 2002-03-14:
Socialdemokratiet er jo meget enig med Kristeligt Folkeparti i, at tidspunktet, som det her lovforslag kommer på, er temmelig håbløst i forhold til, at regeringen nu endelig har erkendt Straffelovrådets betydning og også fremrykket tidspunktet, hvor Straffelovrådet skal komme med en anbefaling til Folketinget.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre
Kristeligt Folkepartis opfattelse af den ubalance, som vi umiddelbart er faldet over, nemlig at voldtægt mod voksne efter det her lovforslag vil blive straffet inden for en 12-års-strafferamme, mens seksuelt misbrug af børn stadig væk vil være på de 10 år.
Kan hr. Jann Sjursen ikke bekræfte, at det er et ganske tydeligt eksempel på, at når man prøver at rette op ét sted, risikerer man at få tyve andre ubalancer, som regeringen kunne have undgået, hvis den havde ventet, til Straffelovrådet var kommet med sine anbefalinger?
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Jeg vil gerne høre hr. Jann Sjursen: Mener Kristeligt Folkeparti, at vi skal til at sætte flere folk i fængsel i Danmark?
Og giver det - når det nu af justitsministeren er oplyst, at dette forslag vil føre til, at der skal omkring 300 flere i fængsel om året i Danmark - slet ikke Kristeligt Folkeparti anledning til at overveje, om man måske skulle lade være med at støtte et sådant forslag og afvente Straffelovrådets samlede forslag til ændringer i strafferammerne?
Jeg vil gerne bekræfte over for fru Birthe Rønn Hornbech, at det er ikke en særlov, og det, jeg sagde, skulle ikke tages som udtryk for, at det her er i strid med nogen regler for, hvordan Folketinget kan lovgive.
Jeg gør bare opmærksom på, at for mig at se er det en nyskabelse på det retspolitiske område, og selvfølgelig er det rigtigt, at man har erfaringer fra nogle andre lande.
Men jeg havde så gerne set, at man havde taget det som et særskilt forslag
og særskilt havde diskuteret, hvad vi kan gøre i forhold til den type begivenheder.
Hvordan ønsker vi, at demonstrationer, topmøder osv. skal afvikles, og på hvilke måder kan man forebygge, at der sker uroligheder?
Det kunne jo være, at der var andre måder at forebygge det på end ved at varetægtsfængsle demonstranterne.
Line Barfod (EL), 2002-03-14:
Det er jo sent efterhånden, så jeg skal også prøve at gøre det hurtigt.
Først skal jeg sige sådan rent retsteknisk, at jeg da håber, at de, der skal anvende det her i praksis og skrive fremtidige lovkommentarer, er opmærksom på § 3 i loven, som, uden at man foretager egentlige ændringer nogen steder i straffeloven, udvider området for straffelovens kapitel 14 og kapitel 16, så beskyttelsen også omfatter udenlandske embedsmænd, men altså uden at man fremover vil kunne se det af lovteksten.
Så skal jeg sige, at vi fra Enhedslistens side er bange for, at det, at man nu i EU indfører fælles efterforskningshold, peger frem mod et forbundspoliti, som vi bestemt ikke ønsker, og at vi også gerne vil høre nærmere om, hvem der skal kontrollere, om reglerne bliver overholdt.
Det er noget af det, vi gerne vil have afklaret under udvalgsarbejdet.
Så skal jeg i øvrigt af hensyn til det fremskredne tidspunkt vente med resten af mine spørgsmål til
udvalgsarbejdet
Elisabeth Arnold (RV), 2002-03-14:
Det her lovforslag er jo et eksempel på et af den slags tilfælde, hvor selve lovbehandlingen i Folketingssalen fungerer som et rent gummistempel.
Beslutningerne er truffet et andet sted, og jeg vil sige, at for Det Radikale Venstres vedkommende har vi selv været med til at træffe beslutningerne, vi har givet o.k. til det i Europaudvalget, og vi har også give o.k. til det i forbindelse med Europarådets behandling af den pågældende konvention, så vi siger naturligvis også ja her.
Men helt tilfredsstillende er
det selvfølgelig ikke, fordi vi ikke har den offentlige debat om det, som vi burde have haft.
Margrete Auken (SF), 2002-03-14:
Jeg tror heller ikke, der er nogen speciel grund til, at man, medmindre man vil afvise ratifikationen, kaster sig ud i lange overvejelser over det.
Vi kan hverken gøre fra eller til, medmindre vi totalt afviser det, og det vil vi ikke i SF.
Så jeg vil henholde mig til de grundige gennemgange, der
nu har været et par stykker af, og sige, at vi også tilslutter os.
Helge Adam Møller (KF), 2002-03-14:
Da mit partis ordfører, hr. Lars Barfoed, ikke kan være til stede, skal jeg hermed fremlægge Det Konservative Folkepartis bemærkninger til lovforslaget.
Der er yderligere 4½ side i hr. Lars Barfoeds tale, men da jeg kan se, at det stort set dækker det, som de tre øvrige ordførere har sagt, vil jeg hoppe ned til konklusionen, og den er: Med disse bemærkninger kan Det Konservative Folkeparti støtte lovforslaget.
Per Dalgaard (DF), 2002-03-14:
Lovforslag nr. L 141 er baseret på en EU-konvention fra den 29. maj 2000.
Vedtages dette lovforslag, har Danmark tiltrådt ideen om en gensidig retshjælp i straffesager mellem EU-landene.
Vedtagelsen er en ratificering af EU-retshjælpskonventionen og år 2001-tillægsprotokollen.
Her får vi en lovgivning, som afspejler den øgede grænseoverskridende kriminalitet, som vi i disse år oplever, og hvor et internationalt samarbejde er nødvendigt.
Dansk Folkepartis generelle holdning til den grænseoverskridende kriminalitet er, at denne skal bekæmpes med alle midler.
Vi ønsker ikke mafialignende tilstande i vores land, hvor hårdkogte typer kontrollerer virksomheder eller noget tilsvarende.
Den nyskabelse, som loven åbner mulighed for med hensyn til videoafhøring af fængslede i andre lande, f.eks. således at den i dag besværlige procedure med at få udleveret fængslede personer til Danmark kan lettes, finder vi er en god idé.
Vi anser det for at være et godt værktøj for myndighederne, som uden tvivl vil fremme en del sagers behandling.
Dansk Folkeparti finder det også i orden, at der gives mulighed for at aflytte telekommunikation, typisk mobiltelefoner, i forbindelse med forbrydelser eller potentielle forbrydelser.
Det vil sige, at en kriminel person, der befinder sig i Danmark, kan få sine telefonsamtaler aflyttet af et fremmed lands politi.
Men en passus i loven siger dog, at der hver gang skal indhentes tilladelse til det i det pågældende land, hvor den mistænkte befinder sig. Ligeledes vil der med det foreliggende lovforslag også være mulighed for at få oprettet et fælles efterforskningshold, som viderefører de gældende bestemmelser på det område, f.eks. skal holdet ledes af en repræsentant for den medlemsstat, hvori efterforskningen skal foregå, og det finder vi betryggende.
Alt i alt et lovforslag, som Dansk Folkeparti kan tilslutte sig.