Martin Henriksen (DF), 2005-11-08:
Da Dansk Folkepartis ordfører ikke kan være til stede i salen, er jeg blevet bedt om at læse følgende op: Dette beslutningsforslag er forsøget på at genskabe det, der hed den fri ungdomsuddannelse, som var blevet skabt i 1995, men blev nedlagt i 2002.
Hensigten med den fri ungdomsuddannelse var yderst velment.
Man ville hjælpe de unge, som af den ene eller den anden grund var strandet i uvirksomhed eller uafklarethed, i gang med en uddannelse, og derfor var formålet med den fri ungdomsuddannelse, som det hed, at give unge mulighed for at gennemføre et individuelt tilrettelagt uddannelsesforløb, der giver alsidige kvalifikationer og især udvikler den unges personlige kompetence.
Det forekommer Dansk Folkeparti, at formålet antyder, hvorfor uddannelsen var tvivlsom.
Hvad vil det nemlig sige, at man udvikler den unges personlige kompetencer?
Ordet kompetence er meget brugt og meget misbrugt i nuti dens pædagogiske og politiske debat, for det betyder efterhånden alting og dermed ingenting.
I formålsparagraffen fra 1995 betyder udtrykket om den unges personlige kompetence tydeligvis noget i retning af at modne den unge, men kan man gøre det med en sådan ungdomsuddannelse?
Modenhed er værdifuld, men modenhed når den unge kun frem til, når han eller hun møder udfordringer, som vedkommende selv overvinder.
Man kan efter vores mening ikke modne andre.
Man kan kun give dem opgaver, ved hjælp af hvis løsning de modner sig selv.
Alene ved formålet forekommer den nu nedlagte fri ungdomsuddannelse at pege på sin egen overflødighed.
Vi synes sandt at sige ikke, at denne overflødighed bliver mindre af at give uddannelsen et nyt navn og kalde den for den fleksible ungdomsuddannelse.
Dansk Folkeparti er ikke i tvivl om, at hensigten er velment.
Forslagsstillerne vil virkelig hjælpe de unge, men efter vores mening hjælper man de unge bedst ved at give dem mulighed for at påbegynde en uddannelse, som sigter på at udstyre dem med et bevis eller en konkret kvalifikation.
Man kan tage hånd om de unge i en sådan grad, at man hensætter dem i evig hjælpeløshed.
Det virker derfor selvmodsigende, når det i bemærkningerne til forslaget siges, at den fri ungdomsuddannelse bl.a. byggede på de unges selvstændighed.
Os forekommer det, at man modsat fastholdt de unge i en uselvstændighed, som forhindrede dem i at tage ansvaret for sig selv, ligesom man derved også afskar dem fra at gå i gang med de kontante og konkrete uddannelser, der var og er den eneste vej frem.
Nedlæggelsen af den fri ungdomsuddannelse i 2002 forekommer os derfor berettiget, og vi vil naturligvis ikke i 2005 være med til at genskabe den under et andet navn.
Vil man se, hvor tvivlsomt forslaget begrundes, kan man f.eks. læse bemærkningerne til forslagets enkelte bestemmelser, hvor det bl.a. siges, at målgruppen er de skrøbelige og sårbare unge, som har brug for at blive hele mennesker.
Et forslag, der argumenterer så løsagtigt for sig selv, har i Dansk Folkepartis øjne dømt sig selv.
Vi mener, at dette beslutningsforslag ikke blot er overflødigt, men uheldigt.
Det bidrager til at fastholde de unge i en hjælpeløshed, som henvisning til en konkret uddannelse med et konkret formål ville kunne bringe til ophør.
De unge har efter vores mening ikke brug for kuvøse og psykologbistand, men for udfordringer og opgaver.
Begge dele modtager de i de uddannelser, som slutter med resultater og bevis, og vi henviser derfor til disse, når vi siger nej til beslutningsforslaget.