runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-12-12:
Hr. Vibjerg sagde i sin ordførertale, at vores forslag vil være en voldsom belastning for arbejdsmarkedet og for vores økonomi, og at det vil true vores velfærd. Er Venstre ikke opmærksom på, at den bedste investering i en fremtid er at investere i velfungerende familier, velfungerende børn?
Det vil nemlig skabe økonomi på længere sigt, at vi har familier, der trives, måske familier, der oven i købet kunne finde på at få et barn mere, fordi de har nogle ordentlige muligheder.
Vi kommer jo til at mangle folk på et tidspunkt.
Så vi har ikke noget imod, at familier får mere end to børn.
At vi har børn, som er velfungerende, når de kommer i skolen - hvad sparer det ikke i skolen.
Det er jo det, der er det store pres i folkeskolen, at børnene ikke er velfungerende, når de kommer hjemmefra.
Og hvad vil det ikke spare senere hen med hensyn til kriminalitet osv., osv. at investere netop i børnefamilierne i stedet for at tage den korte gevinst på et tidspunkt, hvor økonomien jo i virkeligheden er bragende god.
Jens Vibjerg (V), 2001-12-12:
Til hr. Ole M. Nielsen: Nu hænger jeg mig ikke i nogen fast beregningsmodel, for det er for så vidt underordnet, om vi tager den ene eller den anden model, så kan vi jo se, at den er dyrere, og det er sådan set bare det, jeg vil prøve at give udtryk for, at det er en dyrere model, Kristeligt Folkeparti har præsenteret her.
Til hr. Ole Sohns spørgsmål om børnepasningsgarantien: Nu er det sådan, at det jo er et kommunalt anliggende. Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi i Venstre opfordrer kommunerne til at have pasningsgaranti af mange årsager, men det er et kommunalt anliggende.
Vi har lige haft et kommunalvalg, hvor det her tema virkelig har været på dagsordenen, og jeg tror, at de kommunalbestyrelser, der nu tiltræder her til 1. januar, har det her meget højt på dagsordenen.
Det er jo nogle af de store tunge socialdemokratiske kommuner, der ikke har kunnet finde ud af at få passet børnene.
Til hr. Bjarne Laustsen, der siger, at vi bare stemmer imod: Hr. Bjarne Laustsen ved jo, at V og K har fremsat et beslutningsforslag, lige inden den forrige regering udskrev valg, og at vi nu kommer med et forslag her i forbindelse med vores finanslov, som bygger på det beslutningsforslag.
Så hr. Bjarne Laustsen kender helt klart Venstres holdning til barselorlov.
Bjarne Laustsen (S), 2001-12-12:
Jeg må sige, at det var den tyndeste afvisning, jeg har hørt af et forslag, som man ellers bryster sig af selv at stå fadder til.
I sidste samling var det sådan, at SF fremsatte et forslag på baggrund af Venstres tanker om en 1-årig barselorlov, og det stemte Venstre også imod.
Nu forstår jeg, at man også vil stemme imod det her.
Kunne man ikke bare gå så langt, så man kan sige: I princippet er vi enige?
For nu har Venstre adskillige gange haft lejlighed til at sige: Det har vi sagt i valgkampen, vi vil det og det og det.
Og så første gang man får chancen for at bevise det i parlamentet, ja, så kan man ikke tage stilling, for så er det noget helt andet, og der er hundredvis af ting i vejen.
Derfor vil jeg spørge: Hvad er der reelt set i vejen med det forslag her, når nu Venstre vil den løsning her?
Der er mange andre spørgsmål, vi kan komme ind på i forhold til finansieringen, hvor Venstre ikke har tingene på plads.
Ole Sohn (SF), 2001-12-12:
Jeg er meget enig med hr. Jens Vibjerg i, at der er tre hensyn at tage, når vi snakker barsel, dels det familiepolitiske, dels belastningen på arbejdsmarkedet og dels økonomien.
Jeg vil gerne spørge Venstre: Ligger der i Venstres forslag, at man indfører en børnepasningsgaranti, sådan at vi ikke med en forlænget barselorlov er med til at skubbe kvinderne tilbage til kødgryderne?
Med en børnepasningsgaranti kan vi jo netop sikre, at de store kvindearbejdspladser, detailhandel og lignende, har garanti for, at folk kan komme tilbage til arbejdspladsen, hvis de ønsker det.
Det er det ene.
Det andet er økonomien.
Det vil sige, at man giver med den ene hånd og tager med den anden hånd.
Ole M. Nielsen (KRF), 2001-12-12:
Og det er jo genialt, hvis deres kan være næsten lige så godt som vores uden at være dyrere.
Jeg burde måske have spurgt ministeren om det - vi har ikke så meget tradition for korte bemærkninger til ministrene ved beslutningsforslag, men ministeren nævnte også de høje priser for nogle barselorlovsforslag.
Jeg må så spørge Venstres ordfører: Bakker Venstre de beregninger op, de prisberegninger, som den tidligere regering brugte ved vurderingen af de forskellige barselorlovsforslag?
Er det stadig væk de beregninger, man tror på, som er i modsætning til, hvad finansministeren troede det kostede, da fru Jytte Andersen stillede et spørgsmål i marts måned sidste år, hvor prisen for 1 års barselorlov blev sat til 3,6 mia. kr., og da vi så forhandlede her i oktober-november måned, var prisen for den samme ydelse steget til 5,5 mia. kr.?
Hvilken en af Finansministeriets vurderinger støtter Venstre sig til?
Jens Vibjerg (V), 2001-12-12:
Kristeligt Folkepartis forslag om 1 års barselorlov er på lange stræk sympatisk og også på en række væsentlige områder meget i overensstemmelse med det forslag, regeringen kommer med i forbindelse med finansloven.
Når man snakker barselorlov, må der være tre hovedområder, man skal beskæftige sig med.
Og det tredje er: Hvad koster det?
Der er ingen tvivl om, at set ud fra børnefamiliernes synspunkt er der meget godt i det forslag, vi her behandler, fra Kristeligt Folkeparti.
Det giver mulighed for meget samvær med barnet/børnene, og det giver en fleksibilitet, som mange børnefamilier vil værdsætte.
Forslaget her vil trække mange mennesker ud af arbejdsstyrken.
Det vil være en hård belastning for arbejdsmarkedet, ikke mindst de områder, hvor der er
stor beskæftigelse af kvinder.
Jeg tænker her bl.a. på sundhedssektoren.
Forslaget er også voldsomt dyrt.
Venstre og De Konservative har tidligere fremsat et forslag til 1 års fleksibel barselorlov.
Det er et forslag, der tilgodeser alle tre væsentlige elementer, altså hensynet til børnefamilierne, belastningen på udbuddet af arbejdskraft og økonomien.
Det forslag, som regeringen vil fremsætte efter nytår, giver 1 års fleksibel barselorlov; et forslag, der giver mulighed for 1 års barselorlov så fleksibelt, at den enkelte familie kan indrette orloven, som det passer bedst ind i den enkelte families hverdag med hensyn til samvær med barnet, samvær i familien, tilknytning til arbejdspladsen - i det hele taget en harmonisk hverdag.
Dertil kommer, at forslaget ikke påvirker udbuddet af arbejdskraft negativt, altså at vi ikke fjerner arbejdskraft fra det arbejdsmarked, som jo i dag på visse områder har mangel på arbejdskraft, og som efter alle solemærker at dømme vil få endnu større problemer, når vi kommer nogle år frem.
En belastning af arbejdskraftudbuddet vil forringe vores velfærd på alle øvrige områder.
Derfor er det også vigtigt med en balance på dette område.
Regeringens forslag vil ikke bare være fuldt ud finansieret, men også have en overskuelig påvirkning af statsfinanserne.
Derfor skal det være Venstres opfordring, at vi nu lader drøftelserne om barselorloven indgå i finanslovforhandlingerne, som ender med, at vi får - forhåbentlig - en 1-årig fleksibel barselorlov, der tager udgangspunkt i børnefamiliernes behov, ser på påvirkninger af udbuddet af arbejdskraft og tager højde for økonomien.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2001-12-12:
Vi skal i dag behandle tre beslutningsforslag, der vedrører - kan jeg vist roligt sige - et af årets mest omdiskuterede og gennemdebatterede politiske emner, nemlig barselorloven i Danmark.
Og det var en debat, der gik livligt både før og nu også her efter valget.
Der er formentlig ikke mange af de tilstedeværende medlemmer, der ikke inden for det sidste halve år har udtalt sig om emnet, og mange partier er kommet med modeller for eller skitser til, hvordan en udvidelse af den eksisterende barselorlov efter deres vurdering kan skrues sammen.
Disse modeller, herunder den første af de tre, som vi skal debattere i dag, blev under den forrige regering gennemgået i en såkaldt teknisk udredning, hvor der blev foretaget beregninger af de samfundsmæssige konsekvenser af forslagene, bl.a. med hensyn til virkninger for arbejdsstyrken og for de offentlige finanser. Den øvelse gav et meget godt overblik over barselorlovslandskabet, hvis man kan sige det sådan; et overblik over mange udmærkede forslag til forbedringer for børnefamilierne og et overblik over de økonomiske og arbejdsudbudsmæssige konsekvenser, disse forslag har - fra regeringens eget forslag på ca. 1,3 mia. kr. til det dyreste på små 10 mia. kr. Og det er jo et ganske tankevækkende spænd, det drejer sig om.
Man kan sige, at hvis statskassens beholdning af penge var ubegrænsede, så var det selvfølgelig en anden sag, men sådan er det jo som bekendt ikke.
Med regeringens forslag udvides barselorloven til i alt 52 uger på fulde dagpenge, samtidig med at børnepasningsorloven ophæves; en udvidelse, som efter regeringens vurdering giver en ønsket velfærdsydelse, samtidig med at hensynet til muligheden for en rimelig finansiering er sikret.
Hertil kommer, at de gennemsnitlige tal for udnyttelsen af børnepasningsorloven faktisk viser, at forældre typisk ikke afholder mere orlov, end hvad der ligger i regeringens udspil om udvidet barselorlov.
I regeringen håber vi selvfølgelig, at vi i løbet af den kommende tid kan finde et flertal for vores model.
Jeg er ret sikker på, at der er en række partier i Folketinget, der godt vil være med til at finde en ordning. Og jeg håber på og ser frem til nogle gode forhandlinger i forbindelse med finansloven for 2002, som forhåbentlig kan give et godt og brugbart resultat. Af disse grunde skal regeringen indstille, at det foreliggende beslutningsforslag forkastes.
René Skau Björnsson (S), 2001-12-12:
Tak for ordet og tak for debatten, der i hvert fald har vist, at der er en stor interesse for at give børnefamilierne nogle gode rammer for at tilrettelægge deres dagligdag, som de vil.
Jeg er også glad for den oprigtige bekymring, der har været for børnefamilierne og den problemstilling, de kan havne i med en forlænget barselorlov, og at de dermed ikke nødvendigvis får det frie valg mellem at tage orlov eller gå på arbejde.
Jeg er også glad for den bekymring, der er kommet til udtryk, for, at især kvinder kan komme i en situation med barselorlovstvang og ikke fleksibilitet, som nogle har ønsket med en udvidet barselorlov.
Tove Videbæk (KRF), 2001-12-12:
Det er Kristeligt Folkeparti jo i høj grad for, og hvis det var det, vi skulle stemme om, var vores ja helt bestemt allerede klar.
Forslagsstillerne har virkelig gjort sig umage med at finde de rigtige ord til lejligheden.
Men det her forslag med at sikre den reelle valgfrihed for børnefamilierne vil man jo gøre gennem garanti for pasningstilbud til børn over 6 måneder, og så er sagen en helt anden for os, for det giver jo stadig væk ikke
reel valgfrihed for børnefamilier.
Børnefamilierne har med dette forslag stadig ikke reel valgfrihed.
De kan stadig vælge at ansætte en pige i huset til passe deres børn.
De kan også vælge at lade naboen eller tante Olga passe børnene.
Det kan man også få tilskud til.
Men hvis man reelt vælger, at det er mor eller far, der skal blive hjemme og passe børnene, ja, så slipper den reelle valgfrihed op, for det har indtil nu været sådan, at det er o.k., at andre passer børnene, men at mor eller far gør det, nej, der siger man sandelig stop.
Der når man grænsen for valgfrihed.
Hvorfor dog det?
Det burde da være en menneskeret f.eks. frit at kunne vælge at gå på deltid, mens man har småbørn, men indtil nu har der heller ikke været den mindste forståelse for at give børneforældrene denne reelle valgfrihed.
I andre nordiske lande har man indført den reelle valgfrihed ved, at pengene følger barnet, og se bare, hvad de kan i disse lande!
For nogle måneder siden havde vi i Uddannelsesudvalgsregi møde med nogle forskere, som arbejder med disse undersøgelser, og når man spørger dem om grundene til, at børn klarer sig godt eller skidt i skolen, ja, så siger de jo helt klart, at ikke alene skolen, men især hjemmet har en stor betydning her.
Barnets start i livet er utrolig vigtig for, hvad barnet senere kan klare og opnå.
I de øvrige nordiske lande får børnene et langt bedre udgangspunkt og en bedre startopstilling end danske børn, og det viser sig helt klart i masser af undersøgelser, hvad dét medfører.
Forslagsstillerne vil åbenbart fortsætte med at proppe flere og flere børn ind i institutioner med det yderligere resultat, at børn bliver syge og dårlige af støjniveau, af for lidt plads og af, at de har for få pædagoger.
Lad os dog i stedet bruge denne her anledning til at sige, at vi vil sikre reel valgfrihed for børnefamilier ved, at pengene følger barnet, og det vil så give nogle ekstra pladser i daginstitutioner.
Den anledning vil vi så bruge til at skabe bedre kvalitet i daginstitutioner for de børn, som nu skal være der, og den kvalitet skal både dreje sig om flere kvadratmeter pr. barn, flere voksne pr. barn, flere aktiviteter, bedre fysiske rammer osv., så ja, vil jeg sige til hr. Søren Søndergaard, til en miljølov for børn, og ja
til sikring af reel valgfrihed for børnefamilier
, men bestemt ikke ved at skaffe endnu flere institutioner.
Hr. René Skau Björnsson nævnte igen den tidligere statsministers ofte citerede udsagn om, at vi skal gøre det bedre, og dét er jeg bestemt enig i, for det her forslag er simpelt hen ikke godt nok.
Søren Søndergaard (EL), 2001-12-12:
Enhedslisten støtter forslaget.
Vi ønsker en udvidelse af barselorloven til 1 år, men vi ønsker ikke at indføre tvang.
Den ideelle barselorlov forener hensynet til barnets tarv med hensynet til forældrenes ønsker og muligheder.
De mange års mangel på pædagogiske dagtilbud har betydet, at mange forældre mod deres ønske har været tvunget til at tage
børnepasningsorlov.
Det har givet konflikter på arbejdspladserne, og det er især gået ud over kvinderne.
Karriere og spændende job skal ikke være uforeneligt med det at få børn, og derfor forener den ideelle barselorlov/børneorlov alle elementerne.
Den bør indeholde mulighed for deltidsorlov efter de første 6 måneder, og den bør indeholde incitamenter for fædrene til også at give sig selv og barnet den oplevelse, det er at være sammen i dagligdagen.
Vi er derfor enige med forslagsstillerne i, at det er vigtigt at fastholde retten til et pædagogisk dagtilbud fra 6-måneders-alderen, så den enkelte familie kan vælge den løsning, der passer den bedst.
Det er vigtigt med en pladsgaranti, men det er mindst lige så vigtigt at huske kvaliteten.
Derfor vil vi også senere genfremsætte vores forslag om en miljølov for børn og unge.
Kvantitet og kvalitet er ikke og må ikke opstilles som modsætninger.
De er begge forudsætninger for, at vores børn kan få de optimale muligheder.
Vi støtter som udgangspunkt det her forslag og vil se velvilligt på det under udvalgsbehandlingen.
Villy Søvndal (SF), 2001-12-12:
Der har jo været en lang diskussion forudgående om barsel, så jeg skal ikke gennemgå hele den lange række, bare sige, at SF i foråret fremlagde sit barseludspil indeholdende fire elementer. Det ene var en forlængelse af barselorloven, det andet var en sikkerhed for pasningsgaranti, altså det punkt, vi diskuterer her, det tredje var så en fleksibel forældreorlov, og det fjerde var en barselfond.
Vi så pasningsgarantien meget inspireret af SF's tanker
om frihed for det enkelte menneske, mennesket frem for systemet kunne man næsten kalde det.
Hvis nu der var et menneske i en kommune, der havde lyst til efter 6 måneder at afslutte sin barselorlov, fordi vedkommende gerne ville vende tilbage til arbejdsmarkedet, men kommunen sagde, at det ville den ikke sørge for, for der var 1 års barselorlov, ville vi som et frihedselskende parti meget nødigt anbringe et menneske i den situation med manglende frihed.
Derfor var der for os den meget snævre sammenhæng mellem en forlænget barselorlov og en pasningsgaranti efter 6 måneder, og da det her forslag ordret er de samme tanker, er det jo indlysende, at SF kan støtte det.
Det står ikke lysende klart efter at have læst forslaget, hvordan man teknisk vil gøre det.
Der er to muligheder.
Den ene, som vi har foreslået tidligere, er at lave en ændring af serviceloven, hvor vi sikrer, at forældre og børn har ret til en plads, når de ønsker det.
Det bliver betegnet som et voldsomt indgreb i det kommunale selvstyre, og det er rigtigt, det synes jeg man skal bryde sammen og tilstå, at det er et indgreb i kommunernes ret til at lade børnene stå på venteliste.
Men på samme måde diskuterer vi jo ikke det, at børn, der gerne vil i skole, skal i skole, som et voldsomt indgreb i det kommunale selvstyre.
Det har vi så at sige vænnet os til.
Den anden mulighed er at pålægge kommunerne en eller anden betaling for at sikre, at der er et økonomisk incitament, der fremmer det her.
Vi er åbne over for begge modeller.
Charlotte Dyremose (KF), 2001-12-12:
Reel valgfrihed er et af hovedelementerne i konservativ politik.
Det gælder selvfølgelig også for børnefamilierne.
Vi konservative er selvfølgelig glade for, at oppositionspartierne også har lagt mærke til, at det netop er en del af regeringsgrundlaget.
Det er jeg sikker på vil give basis for et rigtig godt og frodigt samarbejde om reel valgfrihed, bl.a. til at forældrene kan få lov at passe deres børn derhjemme, hvis de har lyst til det, eller måske at de skulle have mulighed for at have lidt længere åbent i daginstitutionerne eller have åbent på andre tidspunkter, hvem ved?
Det er konservativ politik, at vi danskere i det hele taget skal til at nyde en større grad af reel valgfrihed, men vi skal altså lige huske, at det er en kommunal opgave at sørge for pasningstilbuddet.
Det er kommunerne, der står for det her.
Som kvinde kender jeg problemet, selvfølgelig gør jeg det, og jeg kan også godt frygte, at kommunerne pludselig begynder at tænke, at nu holder vi op med at bygge daginstitutioner, vi behøver jo ikke at have så mange børn i daginstitution, for de kan bare blive passet derhjemme.
Den frygt kan jeg sagtens have, men det indgår jo altså allerede i serviceloven, at kommunerne skal sørge for et pasningstilbud.
Det er jeg glad for, da jeg mener, det er rigtigt, og jeg mener, det er forkasteligt, hvis kommunerne begynder at lave kassetænkning på grund af de lovforslag, vi laver her på Christiansborg.
Men jeg mener faktisk, at det er vælgerne, der skal vælge deres kommunalpolitikere på, om de gør tingene godt nok, og ikke os folketingspolitikere, der skal slå kommunalpolitikerne i hovedet.
Kommunalpolitikerne ønsker, fuldstændig ligesom jeg, kommunalt selvstyre, og vil de have det, så er jeg sikker på, at de også godt er klar over, at så skal de også formidle det kommunale selvstyre fornuftigt.
Derfor må vi selvfølgelig have dialog med kommunerne og sige til dem: I skal forvalte det her ordentligt, I skal selvfølgelig ikke lave kassetænkning på baggrund af de lovforslag, vi laver på Christiansborg.
Men de er jo altså som sagt også interesseret i det kommunale selvstyre.
Desuden er kommunerne jo også interesseret i, at deres borgere går på arbejde, for hvis f.eks. alle deres hjemmehjælpere og alle deres pædagoger ikke kan få deres børn passet, så er der en masse praktiske problemer, der pludselig skal løses ude i kommunerne.
Derfor ønsker vi konservative ikke at pådutte kommunerne yderligere tvang.
Vi ønsker at fastholde det kommunale selvstyre, men vi er helt enige i, at det selvfølgelig er et stort problem, hvis kommunerne laver denne her form for kassetænkning.
Derfor vil vi gerne føre den dialog med kommunerne, men vi kan ikke støtte det her forslag.
Pia Kristensen (DF), 2001-12-12:
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at der skabes de bedst mulige rammer for børn og forældre.
Børn skal have en god start på livet, og det ideelle ville naturligvis være, at forældre selv passer deres børn, når de er helt små.
Den nære følelsesmæssige tilknytning mellem børn og forældre er uhyre vigtig, i særdeleshed i barnets første leveår.
I forbindelse med den varslede reform af barselorloven lægges der op til markante forbedringer.
En udvidelse af barselorloven er, set med Dansk Folkepartis øjne, primært for barnets skyld.
Det er barnets behov, der skal tilgodeses.
I bemærkningerne til forslaget handler det faktisk udelukkende om forældrenes behov.
Der tales om indskrænket valgfrihed for en stor gruppe forældre, og der tales om en uønsket og påtvunget forlængelse af barselorloven for forældre.
Paradoksalt vil nogle sikkert mene, for der er faktisk mange, der glæder sig over en udvidet barselorlov og vil bruge den fuldt ud. Dansk Folkeparti er enig i, at man fra samfundets side skal kunne tilbyde børn og forældre velfungerende pasningsordninger af god kvalitet.
Det hører med til en god familiepolitik.
Når det drejer sig om pasningsgaranti, er det en kommunal opgave, og vi mener, det vil være uklogt at blande sig i det.
René Skau Björnsson (S), 2001-12-12:
Til Venstres ordfører vil jeg sige, at det er jo et afvejet hensyn til børnefamilierne, til arbejdsmarkedet og til kommunerne og landets økonomi, der gør, at vi siger: Når vi nu udvider barselorloven fra 6 måneder op til 1 år, så var det måske meget fornuftigt at sige, at vi har den grænse på et halvt år endnu, og hvis forældrene vil holde længere orlov, er det fint, og vil de holde kortere orlov, er det fint.
Et halvt år er dér, hvor man får pasningsgaranti.
Så får vi ikke kommunerne ud i et økonomisk uføre.
Til Dansk Folkeparti vil jeg sige, at det var et led i den barselpakke, som regeringen fremlagde, og som regeringen havde med i forhandlingerne om barselorloven, hvor jeg ikke tror, at Dansk Folkeparti var med.
Christian H. Hansen (DF), 2001-12-12:
Det er et ganske kort spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører: Jeg kan forstå, at det her forslag har banket meget i socialdemokratiske hjerter, da det skulle fremføres, og i august fremlagde man det her som noget nytænkning og som en garanti for, at nu skulle børnefamilierne blive glade.
Det kan godt være, at jeg har læst den tidligere regerings finanslovforslag helt forkert, men var det her faktisk en del af det?
Lå det inde som et forslag?
Ole Sohn (SF), 2001-12-12:
Så prøver jeg at spørge en tredje gang og mere direkte: Vil Venstre være med til gennem lovgivning at pålægge Københavns Kommune m.fl. en børnepasningsgaranti?
Det er det ene. Det andet er: Har jeg forstået Venstres forslag ret, at den del af orloven, der ikke bliver taget i forbindelse med barnets fødsel, men som man venter med at gøre brug af til efter 1 år, ikke er en ret, man har, men noget, der skal aftales med ens arbejdsgiver?
For det har også lidt betydning, om man går fra et retskrav til et aftalekrav.