Mimi Jakobsen (CD), 2000-02-23:
Jeg ser til min bekymring på uret, at denne debat begynder at strække sig til, at halvdelen eller lidt mere end halvdelen af tiden er brugt på dagens mest brændende spørgsmål, nemlig om statsministeren havde set et faxhoved, og hvordan det var blevet fjernet.
Derfor skal jeg da fatte mig i korthed i disse smådetaljer omkring Europas fremtid.
Jeg vil starte med at sige, som jeg gjorde om regeringens udspil, at vi kan støtte det.
Det er gode rammer.
De er ikke for præcise.
Det skal de heller ikke være.
Selve regeringskonferencen og de ændringer, der skal ske, drejer sig om nogle tekniske ting, som skal bringes i orden.
Det er ikke særlig interessant, og alene af den grund burde man ikke genere danskerne med en folkeafstemning. Men det, der derimod er det helt store og interessante spørgsmål, er, hvad der skal komme bagefter.
Jeg håber på denne gang.
Jeg er i hvert fald sikker på, at uanset at der måske her sidder partier, der ønsker bredere dagsordener og mener, at tiden ikke gør så meget, så vil der være en del østeuropæiske lande, der vil være dybt bekymrede, hvis det her glider endnu en gang.
Det er den ene grund.
Den anden grund til, at det er så vigtigt, det, der skal ske bagefter, og hvorfor denne regeringskonference med alle sine tekniske ting også er vigtig, er, at der skal nok være modstandere, der nu - og vi hører det jo allerede i dag - siger, ja, nu skal der være endnu mere enighed, endnu mere strømlinethed, endnu mere hængensammen og ensrettethed.
Det, det drejer sig om, er, at dette er et utrolig vigtigt projekt, en utrolig vigtig indsats imod det, der i alt for høj grad ligger i tiden, og som starter med - som man kan bemærke det rundtomkring i det danske samfund - en stigende møven sig selv frem på bekostning af fællesskabet.
Jeg så forleden dag i et udenlandsk land på CNN, at nu kan man også få sine egne CNN-nyheder, for de nyheder, alle de andre ser, er jo ikke gode nok til mig, egoet; jeg skal vælge mine egne nyheder - vi skal snart vælge eller sammensætte vores egne tv-programmer ved hjælp af alle mulige teknikker - fællesskabets tilbud er da ikke godt nok til mig.
Alle foreningerne begynder efterhånden at dreje sig ikke om fællesskab, men om, at nu skal jeg have promoveret mine muskler eller min musik eller mit udseende eller et eller andet.
»Mig« skal frem her i verden.
Det kan endda gå, og det er selvfølgelig en helt anden debat, men på et eller andet tidspunkt breder den tendens sig til regeringer og lande i europa, og så bliver det farligt.
Derfor gælder det stik modsatte af, hvad hr. Thulesen Dahl proklamerer og missionerer for: Det gælder om at få disse lande til at hænge bedre og bedre og bedre sammen, så de forpligter sig til at afgive noget af denne her højt besungne selvbestemmelse og egoisme.
For jo mere valgfrihed, jo mere liberalisme, man lægger ind i det både fra individets side og fra landenes side, jo mere utøjlet man opfører sig, desto større chance er der for, at Danmark falder fra hinanden.
Det er faktisk truslen mod den højt besungne danskhed, nemlig at man frasiger sig fællesskabet og kører derudad, fordi nu skal »mig« på banen.
CD bakker varmt op bag regeringens bestræbelser.
Der skal nok være et eller andet undervejs, vi kan skændes lidt om, men vi ønsker i hvert fald regeringskonferencens deltagere alt muligt held og lykke med at få denne nødvendige, halvkedelige proces overstået. Det samme kan jeg jo sige om forslaget til vedtagelse her: Det er ikke meget visionært, det er lidt halvkedeligt, med det er nødvendigt, og vi er jo medforslagsstillere, så vi stemmer da for det.