runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Det har egentlig ikke været min tanke at latterliggøre regeringen, jeg er bare meget uenig med den.
Jeg ved heller ikke, om jeg har udtalt mig imod en grundig forberedelse af lovarbejdet.
Som sagt: Det har ikke været min mening at latterliggøre regeringen.
Det, jeg i dag har brugt min ordførertale på, er at sige, at jeg tror, at vi bruger pengene bedre på at satse på kvalitet og på de udsatte børn i daginstitutionerne i stedet for at nedsætte taksterne.
Det har ikke noget med lovforberedelse at gøre, det er bare en ganske enkel prioritering, som vi er uenige om.
Jeg synes egentlig, at det ville klæde De Konservative at stå ved deres prioritering og sige, at det er vigtigere for dem, at de folk – som typisk er folk, der stemmer konservativt, og som er ved muffen – vil vi hellere have skal slippe lidt billigere, end at vi vil bruge pengene på de 25 pct. fattigste i Danmark.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-02-09:
Jeg vil godt spørge hr. Martin Lidegaard, hvor der ved det her forslag til vedtagelse reelt er noget evaluering osv., altså tiltag ud over det, som den her regering allerede har iværksat.
Er det ikke i modstrid med hr. Martin Lidegaards ønske om, at vi ikke skal bruge så meget tid på at forberede lovgivningen her i Folketinget?
Jeg hørte også, at hr. Martin Lidegaards kollega, fru Margrethe Vestager, i går klandrede regeringen for at gennemføre tingene for hurtigt i stedet for at undersøge tingene mere grundigt.
Jeg synes, at der er lidt modstrid i den latterliggørelse, som hr. Martin Lidegaard flere gange har udsat regeringen for.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Nu er det sådan, at de 25 pct. af danskerne, som er ilde stedt økonomisk, er de eneste, der ikke får glæde af det her forslag.
De har nemlig friplads i daginstitutionerne i forvejen, så dem hjælper det her ikke.
Det er derfor, jeg tillader mig at sige, at det er de 75 pct. rigeste, der får glæde af det.
Det er rigtigt, at der selvfølgelig er betydelige indkomstforskelle inden for de 75 pct. rigeste, det anerkender jeg.
Men det vil være min påstand – og det er der i øvrigt undersøgelser der underbygger – at for de 75 pct., vi snakker om her, er der et overvejende flertal, for hvem det er vigtigere, at deres børn får det ordentligt i daginstitutionen, at der bliver madordninger, at der bliver fokus på de socialt udsatte, og at der bliver bedre tid til børnene.
Det betyder mere for de mennesker.
Vi har alle sammen oplevet en stor øgning af det økonomiske råderum, hvis vi har arbejde, og især hvis vi har ejerbolig.
Men for alle gælder det faktisk, at man synes, at ens børns udvikling er vigtigere end at få de her 500 kr. mere om måneden.
Det siger undersøgelserne i hvert fald.
Jeg forstår godt forældrene, jeg har det selv på samme måde.
Hans Andersen (V), 2006-02-09:
Det er jo lige præcis det her med håndørerne.
Det kan godt være håndører for de familier, der tjener rigtig mange penge, men for den helt almindelige gennemsnitlige danske familie er en nedsættelse af forældrebetalingen med 500-600 kr. om måneden faktisk rigtig mange penge.
Men jeg kan forstå, at hr. Martin Lidegaard ikke er af den opfattelse.
Hr. Martin Lidegaard nævner hele tiden, at det er de rige, der har fået de her 3,6 mia. kr., men jeg tror ikke, at en almindelig gennemsnitsfamilie betegner sig som rig.
Jeg tror sådan set, at familien synes, at det er udmærket at spare 500 kr. på forældrebetalingen, når det kombineres med, at der nu bliver gjort en ekstra indsats i børnehaven for de udsatte børn.
Så jeg beklager, at Det Radikale Venstre ikke vil være med til at gøre en både-og-indsats.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Nu kan man altså ikke bruge pengene to gange, og selv om Venstre har fået en lidt mere kreativ finanspolitik på det sidste, så kan man stadig væk ikke bruge pengene to gange.
Så hvis man vælger at bruge 3,6 mia. kr. på at forgylde de rigeste familier i landet, så kan man altså ikke samtidig bruge 3,6 mia. kr. på at gøre kvaliteten i daginstitutionerne bedre, på at der skal være langt færre børn til flere pædagoger, på at efteruddanne pædagogerne, på at målrette indsatsen over for de socialt udsatte børn osv.
Der må træffes nogle valg.
Jeg er også lidt beskæmmet over, at vi er det eneste parti, der vil træffe det valg så klokkeklart, hvor vi siger, at vi hellere vil bruge alle de penge på kvalitet.
Men det er så tilfældet, og jeg er faktisk ret stolt af, at der i det mindste er et parti, som står ved, at kvaliteten lige nu er langt vigtigere end det at slippe nogle håndører billigere om måneden.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg vil gerne høre, om fru Majbrit Berlau kan bekræfte, at Enhedslisten som det eneste parti i Folketinget ikke har været med til at afsætte 24 mio. kr. til en indsats for særligt sårbare gravide og spædbørnsfamilier, at Enhedslisten heller ikke har været med til at afsætte 1,3 mio. kr. til enlige mødre, og at Enhedslisten – igen som det eneste parti – ikke har været med til at afsætte 40 mio. kr. til støtte for børn i familier med alkoholproblemer.
Og kan Enhedslistens ordfører bekræfte, at Enhedslisten heller ikke har været med til at afsætte 2,7 mia. kr. over de næste 4 år til en indsats for udsatte grupper i samfundet?
Lene Hansen (S), 2006-02-09:
Jeg vil forsøge at aftvinge ministeren et svar på det spørgsmål, der nu er blevet rejst adskillige gange, uden at jeg synes, at vi egentlig har fået et klart svar på det.
Anerkender ministeren ikke, at budskabet fra Kommunernes Landsforenings formand kan have noget på sig, at det virkelig kan være sandt, at kommunerne er i gang med en omfattende nedskærings- og besparelsesrunde dels som følge af en kommunalreform, der skal være omkostningsneutral, og dels som følge af et rigidt skattestop?
Hvis vi ellers kan få ministerens accept af, at det forholder sig sådan, hvordan vil man så sikre, at det ikke kommer til at gå ud over indsatsen for de svageste børn, som jeg forstår man har så stor omsorg for, og som vi jo i øvrigt er enige i at man skal forstærke indsatsen over for?
Det gav plads til en vækst i kommunernes økonomi på 2,7 pct. fra 2005 til 2006.
Så har det vist sig, at nogle af budgetterne i kommunerne viser, at man går ud over den vækst, der var aftalt på de 2,7 pct.; man bruger endnu flere penge, end man havde sat plads af til i aftalen.
Og for at overholde den aftale og blive inden for den vækstramme må kommunerne lige reducere lidt i deres budgetter nu, for selvfølgelig skal aftalen da holdes.
Hvis det var en socialdemokratisk finansminister, der havde indgået en aftale med Kommunernes Landsforening, går jeg da også ud fra, at man så ville fastholde, at den skulle overholdes.
Lise von Seelen (S), 2006-02-09:
Kan ministeren så forklare, hvordan det kan være, at kommunerne ikke ansætter de pædagoger, som går ledige, i stedet for at ansætte folk uden uddannelse – netop ud fra den begrundelse, at hvis man skal støtte de her børn, så kræver det faglighed og nogle gange en meget høj faglighed?
Hvad kunne årsagen være til, at kommunerne vælger at ansætte folk uden uddannelse?
Der håber jeg da heller ikke, at en socialdemokratisk økonomisk politik ville give kommunerne frit slag.
Vi følger jo nogle økonomiske vækstrammer i det her samfund, som i øvrigt fuldstændig matcher den økonomiske plan, som den socialdemokratisk-radikale regering fremlagde, altså 2010-planen, og inden for den er der altså nogle klare begrænsninger på, hvad væksten kan være i det offentlige, herunder i kommunerne.
Derfor kan kommunerne selvfølgelig ikke bare ansætte folk, hverken til daginstitutioner eller skoler eller nogen som helst andre områder, fuldstændig frit.
Man må jo holde sig inden for de midler, man nu engang har til rådighed.
Jeg ved godt, at det nogle gange har været et problem for Socialdemokratiet sådan at holde sig inden for de budgetter, der er lagt, og inden for det beløb, der er til rådighed, men det er jo noget, den her regering lægger vægt på, fordi det i sidste ende gavner de svage i samfundet, at vi ikke sætter økonomien over styr.
Så vil jeg sige, at jeg glæder mig over de tilfredshedsundersøgelser i daginstitutionerne, og det forbavser mig egentlig heller ikke, at 85 pct. af de børn, der er i Danmark, har et rigtig godt børneliv og har den opbakning, de skal have i hverdagen.
Det, jeg synes er vores helt store opgave, når vi har med børnepolitik at gøre, er at kigge på de 15 pct., som er udsatte.
Der vil jeg godt spørge ministeren, om ministeren ligesom vi er bekymret over, at der i dag er færre uddannede pædagoger i de daginstitutioner, som skal støtte de her børn, end der har været tidligere, og om ministeren tror, det betyder noget for den tidlige indsats.
Og det gør de ikke, sådan er det jo.
Der er ikke lige muligheder.
Det er det, vi skal tilstræbe at der bliver, og det er det, den her regering nu har taget fat på at gøre en indsats for.
Det gør vi via pædagogiske læreplaner, via de penge, vi nu afsætter til at styrke kvaliteten i daginstitutionerne, som jo bl.a. vil gå til at ansætte pædagoger rundtomkring, hvor der er særlig grund til at have fokus på udsatte børn.
Der vil vi gerne sætte ind og bruge nogle af pengene på at ansætte flere pædagoger, der kan støtte de børn.
Så det er vi meget enige om.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
De tal, vi ikke kan være uenige om, er jo, at regeringen har dikteret kommunerne, at fra 2007 og over de næste 4 år skal der hvert år bruges 3,6 mia. kr. – det går jeg ud fra at ministeren kan bekræfte – på at nedsætte taksterne for de 75 pct. rigeste familier.
Det kan vi vel ikke være uenige om.
Det har ikke noget med statistik at gøre, det er bare regeringens politik.
I den tilsvarende periode vil regeringen sætte i gennemsnit 500 mio. kr. af til at øge kvaliteten i daginstitutionerne og øge indsatsen for de udsatte børn.
Så er det bare, jeg tillader mig at sige, at det da er udtryk for en prioritering.
Og det er jo fair nok, der skal være forskel på partierne.
Vi vil bare hellere bruge mange flere penge på at lave kvalitet i daginstitutionerne end på at nedsætte taksterne minimalt rundtomkring.
Det er jo en forskel, der er i politik: Vil man bruge 500 mio. kr. på kvalitet og 3,6 mia. kr. på at sætte taksterne ned, eller vil man gøre det modsatte?
Det er jo en regulær politisk uenighed.
Vi synes, det er en forkert måde at prioritere midlerne på.
Men jeg vil da gerne lige have bekræftet, at det er de rigtige tal; at det kommer til at koste 3,6 mia. kr.
Det synes hr. Martin Lidegaard virkelig er forkert.
Og der er vi altså uenige.
I regeringen synes vi, at det er godt, at børnefamilierne har fået flere penge til rådighed.
Hr. Martin Lidegaard nævner de 3,6 mia. kr. i forbindelse med at nedsætte taksterne, og at vi så kommer og vil bruge penge på at øge kvaliteten.
Hr. Martin Lidegaard får det til at lyde, som om de der 3,6 mia. kr. er nogle, vi har taget fra nogen.
Det er jo ikke penge, vi tager fra nogen.
Det er jo nogle, vi giver.
Vi bruger jo det økonomiske råderum til at give børnefamilierne noget af det økonomiske råderum, der opstår her i samfundet.
Og kommunerne har jo ingen udgifter ved det overhovedet, for vi giver hver eneste krone til kommunerne via bloktilskuddet.
Så kommunerne bliver kompenseret krone for krone.
De har ingen udgifter ved det.
Vi tager det af statens øgede økonomiske råderum.
Thomas Krog (SF), 2006-02-09:
Nu spurgte jeg jo ikke ministeren om BUPL’s holdninger.
Jeg spurgte til de fakta, fremgår af annoncen, altså at der i dag mangler 9.000 pædagoger sammenlignet med 1990.
Er det sandt, eller er det falsk ifølge ministeren?
Når jeg har fået svar på det, vil jeg også gerne have lov til at rose ministeren, som jo indledningsvis sagde nogle meget kloge ord om, hvordan god ernæring og sund livsstil har direkte sammenhæng med mulighederne for indlæring.
Derfor vil jeg godt spørge ministeren: Er det så noget, som ministeren vil prøve at overføre til undervisningsministerens område, altså få ind i folkeskolen – nogle krav til, at der kommer sund kost og mere motion til os alle?
Eller skal man dér fortsætte ud ad den tangent, hvor det ene og alene handler om mere dansk helt fra børnehaveklassen?
Det er jo sådan set det, de kommer i skole for – at lære noget.
Det kan da kun glæde hr. Thomas Krog – tror jeg – hvis de kommer til at lære endnu mere.
Det skal jeg så overlade til undervisningsministeren i givet fald at diskutere videre med hr. Thomas Krog.
Med hensyn til annoncen fra BUPL vil jeg sige, at BUPL jo altid kan mene, at der mangler 9.000 pædagoger.
De kan også mene, at der mangler 20.000.
Den mening kan man jo altid have.
Men der er ikke noget beregningsmæssigt grundlag for at hævde, at der skulle mangle 9.000 pædagoger i daginstitutionerne.
Så jeg ved ikke, hvordan det tal er opstået, men der er ikke noget beregningsmæssigt grundlag for at hævde det.
Jeg hørte ministeren sige, at der i dag er bedre vilkår end nogen sinde før i daginstitutionerne, og det kan undre lidt.
I dagens aviser har jeg set en annonce, som er indrykket af BUPL, der under overskriften »Nu er det nok« skriver, at de frygter, at de igangværende nedskæringer i kommunerne går ud over daginstitutionerne, hvor der i forvejen mangler 9.000 pædagoger sammenlignet med i 1990.
Mit spørgsmål til ministeren er egentlig meget enkelt: Er det, som BUPL skriver i den annonce, løgn?
Jeg tror i virkeligheden, at hverken hr. Thomas Krog eller jeg nogen sinde har oplevet, at BUPL har indrykket annoncer om, at de synes, der er ansat for mange pædagoger i daginstitutionerne, og at der skal være nogle færre.
Jeg tror egentlig altid, det har været BUPL’s opfattelse, at der skal ansættes nogle flere, så der er ikke så mange nyheder i den annonce, vil jeg sige.
Men forholdet er altså det, at ser man hele vejen rundt på dagpleje, vuggestuer, børnehaver, aldersintegrerede institutioner og fritidshjem, bruges der flere penge pr. plads, end der nogen sinde før har været brugt i dette land.
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-09:
Jeg tror, at en kollega fra Socialdemokraterne tidligere i debatten har redegjort for tallene fra tilbage i 1990’erne, men jeg vil bare lige understrege – og det vil jeg godt benytte muligheden for her: Enhedslisten står ikke til ansvar for det, SR-regeringerne gennemførte i 1990’erne.
Det vil vi overhovedet ikke have siddende på os.
Hvad regeringerne gennemførte dengang, må stå for de regeringers regning.
Det, vi stemte for, er vi medansvarlige for, men at vi peger på en socialdemokratisk statsminister er ikke ensbetydende med, at Enhedslisten til enhver tid lægger stemmer til.
Vi kører ikke det samme princip, som Dansk Folkeparti typisk kører over for den nuværende regering, hvor man lægger stemmer til næsten hvad som helst.
Jeg vil også godt have lov til at tilføje, at med hensyn til satspuljetyveriet mener jeg virkelig, der er tale om et tyveri, ligesom jeg mener, at der er tale om et tyveri, når man stjæler penge fra Landsbyggefonden.
Man tager penge fra de fattigste her i samfundet, for at politikerne herinde skal kunne bestemme, hvordan pengene skal fordeles, men jeg synes, det ville klæde det danske Folketing at sikre, at når Landsbyggefonden består af penge, der er sparet op af lejere, går pengene også til lejere.
Og det samme med satspuljen: Det er penge, der er taget fra overførselsindkomsterne, og det kan ikke være rigtigt.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Jeg er helt med på, at Enhedslisten mener, at det ikke skal kunne betale sig at arbejde i Danmark, men det er jo rart at få bekræftet, at Enhedslisten ikke er med til at afsætte 2,7 mia. kr. over de næste 4 år til de mest udsatte grupper i samfundet.
Hvis man har den holdning, som Enhedslisten har, stiller man sig bare udenfor, hvis man ikke kan få det præcis, som man vil have det, og så er det jo nemt nok at stå og pege fingre.
Men jeg kunne også godt tænke mig at høre, om fru Majbrit Berlau kan bekræfte de tal, der ligger fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd og fra Finansministeriet, og som siger, at da Enhedslisten bakkede den tidligere regering op i 1990’erne, steg uligheden – ja, den ikke bare steg, men den steg markant – i forhold til i 1980’erne og i forhold til i dag.
Kan Enhedslisten bekræfte det?
Majbrit Berlau (EL), 2006-02-09:
Jeg går ud fra, at hr. Martin Henriksen henviser til det satspuljeforlig, der er blevet indgået.
Nu er det sådan, at Enhedslisten står uden for satspuljen – det har der i øvrigt været en debat om tidligere i dag her i Folketinget – og det gør vi, fordi satspuljen er penge, der er blevet indsamlet fra de fattigste her i samfundet.
Satspuljen består jo af penge, som er taget fra dem, der er på overførselsindkomster, for at kunne blive givet tilbage, alt efter hvordan politikerne nu finder det retfærdigt.
Jeg synes, det ville klæde det danske Folketing at sikre, at de mennesker, der er på overførselsindkomst, følger den almindelige pris- og lønudvikling, så de får den indkomst, de er berettiget til, og jeg så i øvrigt gerne, at overførselsindkomsterne i dette land steg kraftigt.
Enhedslisten har stillet et konkret forslag om, at alle overførselsindkomster skal stige med 1.000 kr. om måneden.
Det er meget konkret, og det ville være en måde, hvorpå man kunne sikre folk bedre vilkår her og nu.
Martin Lidegaard (RV), 2006-02-09:
Jeg tror, det var Winston Churchill, der engang sagde, at han kun benyttede den statistik, han selv havde manipuleret.
Sådan er det jo lidt med tal, for jeg må sige, at de tal, jeg er i besiddelse af, altså viser, at der er flere børn pr. pædagog i dag, end der var, da regeringen trådte til.
Det kan vi så stå og slå hinanden i hovedet med.
Men mere interessant er det jo, at ministeren spørger mig, hvad Det Radikale Venstre vil gøre efter et valg.
Det kan jeg sige.
Vi vil overlade til kommunerne og forældrene selv at prioritere, hvilken vuggestue og hvilken børnehave de vil have.
Vi tror, de gerne vil have en børnehave, hvor der er mere kvalitet, mere fokus på de udsatte, måske gratis madordninger, frem for at de 75 pct. rigeste forældre skal tilgodeses ved en takstnedsættelse, som de måske ikke engang er interesserede i.
Men her siger regeringen, at det skal være sådan: I må ikke vælge at bruge de 500 kr. om måneden til at få en bedre vuggestue i stedet for, for vi dikterer herindefra, at sådan skal I bruge dem.
Det er i øvrigt god konservativ politik, det ved jeg godt – det er mere mærkeligt, at Venstre er gået med til det – for De Konservative er jo lidt mere statsorienterede, end vi andre er.
Churchill har sagt noget.
Den tidligere britiske konservative premierminister Disraeli sagde jo, at der findes tre løgne: Der er de hvide løgne, så er der de sorte løgne, og så er der statistikkerne.
Det kan der jo være noget om.
Det er jo sådan, at tal er noget, vi kan slynge i hovedet på hinanden ved festlige lejligheder, og så kan nogle forsvare deres tal, og andre kan forsvare andre tal.
Nu var det ikke mig, som startede med at slynge tal ud i luften her i dag.
Det var vist andre, som begyndte at smide rundt med tal.
Så fandt jeg bare stille og roligt tallene frem for, hvad forbruget rent faktisk er pr. barn i vores daginstitutioner her i landet, og der kan jeg altså konstatere, at det år for år har været stigende.
Når vi tager de enkelte daginstitutionstyper hver for sig, så har det været stigende – institutionsområde for institutionsområde pr. barn.
Det er altså højere.
Vi har aldrig brugt flere penge pr. barn i daginstitutionerne, end vi gør i øjeblikket.
Sådan er det bare.
Derudover er jeg enig i, at meget skal være overladt til kommunerne selv på det her område.
Det er jo i øvrigt ikke regeringen, der siger, at nu skal der spares eller bruges flere penge på daginstitutionerne.
Det er jo en kommunalbestyrelse, der beslutter den slags.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Det var mange spørgsmål på en gang, vil jeg have lov til at sige.
Hvis man bl.a. tager andelen af uddannede, der kommer igennem til den anden ende og gennemfører, så er det da rigtigt nok, at der er sket en stigning der.
Men tallene viser jo ikke, hvor mange der falder fra en uddannelse og så går hen og begynder på en anden uddannelse.
Det viser tallene ikke, og det kunne være meget rimeligt, at undervisningsministeren gjorde en indsats for at få undersøgt det.
Det synes jeg er meget relevant.
Ellers vil jeg også sige, at fra Dansk Folkepartis side havde vi i går et forslag til behandling her, som netop gik på, at unge med særlige behov og handicappede børn så at sige skulle have retskrav på et 3-årigt uddannelsesforløb, netop fordi vi selvfølgelig også anerkender problemstillingerne, og netop fordi vi ønsker at gøre en indsats og få sikret, at så mange som overhovedet muligt kommer igennem uddannelsessystemet.
hvilket jeg går ud fra, at De Radikale selvfølgelig bakker op om.
Lise von Seelen (S), 2006-02-09:
Jeg deler ikke det synspunkt, at der er mange konkrete tiltag.
Men hvis det er sådan, at Venstres ordfører opfatter, at man kan blive meget konkret på baggrund af den pjece, så går vi gerne i dialog.
Det gælder i særdeleshed, når det er sådan, at pengene følger med ud til kommunerne, for som jeg også gjorde rede for i min ordførertale, er kommunerne under et kolossalt pres.
De har ikke brug for, at der bliver udstukket flere løfter her fra Folketinget.
Det, de har brug for, er at få nogle gode arbejdsvilkår, sådan at de faktisk kan komme til at hjælpe de børn, som i dag ikke har optimale muligheder.
Martin Henriksen (DF), 2006-02-09:
Det tror vi kunne være med til, at der bliver gjort en god indsats i fremtiden.
Men igen vil jeg henvise til de 400 mio. kr., som bliver udmøntet her i løbet af de næste 4 år, hvor man også bl.a. lægger op til, at man skal give personalet bedre indblik i, hvordan man skal håndtere udsatte børn.
Der er jo også de pædagogiske læreplaner, som generelt set skal understøtte børns læring, så der er i høj grad noget i gang på det område.
Per Clausen (EL), 2006-02-09:
Så har vi fået det på det rene, og så har jeg bare et enkelt supplerende spørgsmål.
For større er entusiasmen ikke hos Det Konservative Folkeparti og de øvrige partier, der udgør flertallet her i Folketinget, når det drejer sig om at hjælpe de allerfattigste.
Hvis man skulle skaffe pengene på anden måde ved et mindre statsligt overskud hvert år, lidt højere skatter for de rigeste eller ved en anden omfordeling, ved at bygge færre motorveje, ville det være umuligt.
Det, som er kernen i det her, er vel, at viljen til at hjælpe de allerfattigste ikke er større, end at man er nødt til at sikre, at det er de økonomisk dårligt stillede, der betaler for det.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-09:
Vi har det ønske, at det skal kunne betale sig at arbejde, og derfor kan man sige, at udgangspunktet er udviklingen i årslønnen.
Det er rigtigt, at for kontanthjælpsmodtagere reguleres udviklingen i kontanthjælpen efter princippet årslønnen minus det beløb, som fragår til satspuljen, og som anvendes på anden vis.
Det er rigtigt, at ser man på dem, der er i beskæftigelse, oplever nogle grupper en større stigning.
Men når jeg gør det op, er der, som jeg nævnte, en række grupper, som har haft en mindre udvikling end overførselsmodtagerne.
Per Clausen (EL), 2006-02-09:
Jeg synes, det er lidt interessant, at hr. Christian Wedell-Neergaard tilsyneladende vil benægte, at den måde, vi regulerer dagpenge, kontanthjælp og pension på i Danmark, fører til større forskel mellem løn og de andre ydelser, når man hvert år trækker 0,3 pct. ud af reguleringen.
Jeg har svært ved at forstå, hvorfor vi ikke bare kan erkende, at minus 0,3 pct. i hvert fald fører til, at indkomsten bliver mindre, og at der dermed bliver større indkomstforskelle.
Det er jo det, Det Konservative Folkeparti har arbejdet på, i hvert fald siden Schlüter for over 20 år siden suspenderede enhver regulering af de her indkomster, så jeg forstår ikke, hvorfor De Konservative ikke bare med glæde i stemmen siger: Det er godt, at forskellen bliver større, det arbejder vi for.
Det er da godt politisk håndværk, når man nu har det ønske, at forskellen skal være større.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2006-02-09:
Det er jeg uenig i.
Så jeg er simpelt hen uenig i, at satspuljeordningen skulle øge uligheden.