runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lotte Thiim Bertelsen (SF), 2006-11-09:
Jeg er rigtig glad for, at vi har kunnet lave en vedtagelse, hvor alle partierne i Folketinget er med.
Jeg vil dog også lige sige, at vi i SF selvfølgelig er enige med mange af de andre oppositionspartier, der har været oppe at sige, at det centrale problem inden for området om vold mod børn og kvinder i familierne har at gøre med den økonomi, som kommunerne er underlagt.
Det er især i forbindelse med at opdage i tide, at der er nogle problemer, som flere har været inde på.
Det er jo vigtigt, når vi taler om børn og kvinder, der er udsat for vold, at der er tid og ro til, at man kan få fortalt om de her ting, og at der kan blive taget hånd om det.
Derudover vil jeg sige, at jeg ser frem til det fremtidige samarbejde.
Der er en del af de pinde, der er her i vedtagelsen, som vi ikke har været så meget inde på i dag hvordan egentlig skal udmøntes i praksis.
Vi har sagt noget om, at vi gerne vil opkvalificere fagpersoner på grunduddannelserne og via efteruddannelse, men vi har ikke talt så meget om, hvordan det konkret skal ske.
Men det ser jeg frem til at vi skal arbejde videre med i udvalget.
Ligeledes det her med best practice mellem kommunerne.
Der er vi også blevet enige om, at der ligesom skal ske en formidling af, hvad best practice er, sådan at det kan udbredes.
Endelig vil jeg også lige sige, at jeg er glad for, at ministeren også er med til at følge op på det, som Ole Pass har hævdet tidligere, og det må vi så tage op, hvis der kommer nogle konkrete sager.
Som sagt: Tak for en god debat, tak for, at alle partierne har deltaget, og jeg er også glad for, at alle ordførerne vægter det her område så højt.
Det er jo en af grundene til, at SF har rejst det.
Det var ordene.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Hermed sluttede forespørgslen.
Lovforslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Eva Kjer Hansen (V), 2006-11-09:
Jeg tager gerne kontakten til min kollega på området.
Det er jo sådan, at vi som led i anbringelsesreformen faktisk afsatte midler til, at Ankestyrelsen netop kan foretage nogle praksisundersøgelser, og som jeg allerede nævnte i min besvarelse af forespørgslen, kommer den første praksisundersøgelse her til efteråret, og der er jo mulighed for at tematisere, hvad det er, vi vil have kigget nærmere efter.
Men jeg vil også holde fast i, at jeg nu har bedt formanden for socialcheferne om at komme med konkrete eksempler på, hvor det er, man mener der er en hindring, så vi nøje kan få det undersøgt og få fastslået, hvad der er rigtigt og forkert i denne debat.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-11-09:
Det er jo, fordi vi i vores vedtagelse her, som alle partier bakker op om, bl.a. har en pind, der siger, at vi opfordrer regeringen til at gennemføre en undersøgelse af kommunernes praksis, for så vidt angår indberetninger om børns mistrivsel.
Det kunne netop være noget af det, der kunne være med til at belyse, hvad der er af problemer rundtomkring, og hvordan praksis er de forskellige steder også ud fra den diskussion, som ministeren har haft med socialcheferne.
Jeg skal sige, at den pind sådan set stammer fra familieministeren, som tidligere på året talte om, at der ville blive fremlagt et oplæg til en sådan undersøgelse, og jeg vil bare opfordre ministeren til at følge op på det her og sikre, at vi får gennemført en sådan undersøgelse, så vi kan få et bedre grundlag for at se på, hvor problemerne er, og hvad vi skal gøre ved dem.
Pia Kristensen (DF), 2006-11-09:
Vi snakker om børn og voksne i voldsramte familier, og nu er vi ved at komme ind i en finanslovdebat.
Jeg ved godt, det er et yndet emne, både fra Enhedslistens side og fra Socialdemokraternes side, men det er ikke finanslovdebat, vi har i dag.
Så må jeg altså sige til fru Kirsten Brosbøl, at jeg egentlig synes, det er tankevækkende, at Socialdemokraterne får det til at se ud som om, at fordi finansloven ikke lige ser ud, som Socialdemokraterne gerne vil have det, så er vi, V, K og DF, skyld i, at man har fået så mange udsatte børn og familier.
Tom Behnke (KF), 2006-11-09:
Vold er vold, men hvis myndighederne kommer ud til husspektakler, hvis naboerne ringer og siger, at der bliver råbt lidt højt, og myndighederne kommer ud, hvordan skal de så kunne vide, at en af parterne har fået tildelt en lussing?
Det kan de ikke.
Hvis den ene part sidder meget kuet og ingenting siger, kunne det godt være, det var en god idé lige at blive 5 minutter længere og finde ud af, hvad det her er.
Og så kunne det godt være, der kom nogle ting op til overfladen, der gjorde, at der alligevel blev en sag.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Det, der forvirrer mig lidt, er, at hr. Tom Behnke bliver ved med at stå og tale om skader.
Altså, hvis man kommer, og der er et barn, der har fået en lussing – eller en mor, selv om hun så ikke vil udtale sig – eller faren for den sags skyld har fået et spark over skinnebenet, eller hvad det nu kan være, og man ikke lige kan se det, men kan se, der er sket noget, og der er nogle naboer eller andre, så er der vel tale om vold.
Så er jeg enig i, at der kan være et bevismæssigt problem med hensyn til, om man kan få dømt vedkommende.
Og det skal politiet selvfølgelig forholde sig til, når de finder ud af, hvor langt de vil gå med sagen, altså hvis alle klapper i og ingen vil sige noget.
Men jeg synes, det er vigtigt at få slået fast, at det afgørende i forhold til, om der er tale om vold, ikke er, om der er skader.
Hvis man har slået nogen eller sparket nogen, er der tale om, at der er udøvet vold, og det skal politiet behandle ens, uanset om det er foregået i hjemmet eller ej.
Det er derfor, der er et problem med det her ord husspektakler.
Man bruger det ofte i daglig tale, som om det både kan være det, at der har været råbt højt, og det, at der er tale om vold.
Jeg synes, det ville være rart at få det skilt ad, så vi får det meget klart, at vold er vold, uanset hvor det foregår henne.
Der kan jo også være bevisproblemer i forhold til vold, der er foregået på et værtshus.
Tom Behnke (KF), 2006-11-09:
Naturligvis er jeg helt enig i det.
Det, der bliver problematisk, er, at man har 1 minut til at svare på i øvrigt ofte flere spørgsmål på en gang.
Så bliver det meget sådan staccatoagtigt.
Lad os tage det fra en ende af: Hvis der er nogen, der anmelder vold, skal der optages en rapport om vold, uanset om der er skader eller der ikke er skader.
Så det er altså ikke interessant i den sammenhæng, om der er skader.
Men hvis ingen af parterne ønsker at anmelde noget, når politiet tropper op i en lejlighed, hvor der har været råbt lidt højt og måske flyttet rundt på nogle møbler, og hvis der ikke er nogen, der har skader overhovedet, og ingen ønsker politiet involveret, ingen ønsker, at der skal skrives noget om det her, så er det jo meget, meget svært for myndighederne og efter min bedste overbevisning også tidsspilde overhovedet at sætte papir i skrivemaskinen. Men er der skader på nogen, er der selvfølgelig en sag, der kan skrives, og så skal sagen skrives.
Er der børn involveret et sådant sted, skal der tages hånd om børnene, uanset om der er skader på nogen eller ej.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Det er ikke, fordi jeg synes, vi skal have en lang juridisk diskussion, men jeg tror, det er ret vigtigt, også i forhold til hvem der måtte overvære debatten eller læse den senere, at få slået fast, at det ikke er noget krav, at der er en skade.
Vold er strafbart, også selv om man ikke er blevet skadet.
Altså, man kan godt slå andre, uden at det fører til, at der er tænder, der ryger ud, eller der kommer blå mærker eller andet, hvor det kan ses, at der er en skade.
I det øjeblik der er tale om vold, er det strafbart, og det bør politiet behandle som en strafbar handling, uanset om det er begået i hjemmet eller på gaden eller på et værtshus.
Det må være den retstilstand, vi skal have i Danmark, at man behandler vold ens, uanset hvor det er blevet begået henne, og uanset om den, som har været udsat for volden, anmelder det eller ej.
Så er det rigtigt, at der kan være bevismæssige problemer, som man må forholde sig til.
Men udgangspunktet må være, at vold er det samme, uanset hvor det begås henne, og det håber jeg at hr. Tom Behnke er helt enig i.
Tom Behnke (KF), 2006-11-09:
Det var godt lige at få det præciseret.
For det er rigtigt, at vi var meget ovre i at tale specifikt om vold mod kvinder, og i nogle tilfælde også mod mænd.
Er der tale om børn, som har været udsat for vold, eller er der børn til stede ved alvorlige husspektakler, er det min klare opfattelse, at myndighederne skal gribe ind og fjerne børnene fra stedet her og nu.
Og så må man få ro på situationen og finde ud af, hvad man så gør.
Men børnene skal selvfølgelig fjernes.
Er der skader på børnene, skal der optages rapport, og der skal foregå en indberetning til de sociale myndigheder.
Det er en stående ordre, om jeg så må sige, i politiet, at selvfølgelig skal man det.
For politiet kan jo ikke fjerne et barn fra et hjem, uden at der bagefter skal ligge noget skriftlig dokumentation, og det er altså en indberetning, en rapport til de sociale myndigheder.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-11-09:
Vi har set nogle lidt forskellige meldinger fra Dansk Folkepartis side i den her debat om den kommunale økonomi.
Vi oplevede jo på et tidspunkt, at Dansk Folkepartis finansordfører var ude at sige: Ja, vi erkender, at der er et problem med den kommunale økonomi, den hænger ikke sammen.
Vi vil gerne afsætte 1 mia. kr. til at genoprette den kommunale økonomi.
Hvor blev den milliard kroner af i finansloven?
Hvad skete der med den?
Hvorfor er Dansk Folkeparti ikke blevet ved med at insistere på det?
Og hvorfor hører vi nu nogle andre toner fra fru Pia Kristensen om, at det er falske tal og der overhovedet ikke er noget om, at kommunerne er pressede?
Hvad er det egentlig, der er baggrunden for Dansk Folkepartis holdning i den her sag?
Pia Kristensen (DF), 2006-11-09:
Alt den ballade, der var omkring det, BUPL kom med – at der blev skåret ned faktisk i alle daginstitutioner i Danmark – er blevet modbevist.
Tværtimod vil jeg sige, at vi ikke ønsker at uddele plastre og småpuljer.
Jeg synes faktisk, at vi har været med til i satspuljen bl.a. at tage nogle helt konkrete initiativer med hensyn til, hvad vi vil gøre for børn i voldsramte familier, og vi har faktisk også, synes jeg, afsat ret mange ressourcer til det.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Det hjælper ikke noget, at man siger, at der er plads til vækst i kommunerne, når man samtidig har pålagt kommunerne en masse nye opgaver, der gør, at de reelt er nødt til at skære ned, så der er færre voksne til at tage sig af børnene, og der er ældre, der må opleve, at de får sjældnere hjemmehjælp osv.
I forbindelse med det, vi taler om i dag – om de familier og børn, der udsættes for vold – vil jeg gerne høre, om det er Danske Folkepartis politik, som jeg kunne forstå, det var Venstres før, at man gerne vil dele nogle plastre ud i form af forskellige puljer, men at man ikke vil sikre, at det grundlæggende er i orden.
Man er ikke optaget af at sikre, at der grundlæggende er et godt niveau, hvad angår børnehaver, og at familierne grundlæggende har penge nok til at kunne få hverdagen til at hænge sammen – til at kunne betale husleje, købe mad osv.
Hans Andersen (V), 2006-11-09:
Jeg er ikke enig i, at kommunerne har fået ringere muligheder for at hjælpe børn, der bliver udsat for vold.
Der er afsat uddannelsesmidler i forbindelse med anbringelsesreformen
, således at sagsbehandlere kan blive dygtigere til at observere, at få talt med børnene, at få lavet de nødvendige handlingsplaner for at hjælpe de pågældende børn.
Det er også sådan, at der er afsat mange millioner kroner til en styrket indsats netop over for udsatte børn i eksempelvis børnehaver.
Det har vi senest gjort med aftalen for 2007 om bedre kvalitet i dagtilbuddene; det er en aftale, der er indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Generelt er der afsat penge til – og kommunerne har også søgt penge til – en yderligere indsats i daginstitutionerne over for udsatte børn.
Så jeg er ikke af den opfattelse, at forholdene for de udsatte børn bliver forringet.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Det skulle alle partier i Folketinget være.
Det er fint og godt.
Men hvordan har ordføreren det med, at man så samtidig forringer de generelle vilkår, dels fordi man jo har lagt det her meget stramme udgiftsstop ned over kommunerne, så mange kommuner er nødt til at skære ned på vuggestuer, børnehaver, skoler osv. – dermed er der en større risiko for, at de voksne der ikke opdager eller ikke har tid til at tage sig af tegn på, at der er nogle børn, der mistrives – dels fordi man med kontanthjælpsloftet, starthjælp osv. har skåret ned over for nogle grupper, så de lever i en meget dårligere situation med risiko for, at familierne får det meget værre, og at der derved også kan opstå vold?
Lotte Thiim Bertelsen (SF), 2006-11-09:
Ordførertalen bliver en udbygning af min indledende tale om baggrunden for forespørgslen.
Statens Institut for Folkesundhed har i 2006 afleveret en undersøgelse om overgreb mod børn, om, hvorfor det sker, og om, hvordan det kan undgås.
Rapporten er resultatet af en landsdækkende undersøgelse blandt 6.000 elever i 9. klasse.
En lang række svar peger på, at der ikke er nok opmærksomhed på børn, der har det dårligt, og som måske bliver misbrugt eller udsat for vold i deres hjem.
Børnene anbefaler derfor, at der kommer mere hjælp til børn og unge med problemer i familien.
Noget af det, børnene siger, er, at børn skal have så meget opmærksomhed som muligt og lærerne skal på kursus, så de kan hjælpe og gribe ind.
Der er f.eks. en, der siger: Jeg har selv været udsat for vold og har ikke sagt det til nogen, kun til nogle enkelte kammerater.
Jeg ved selv, hvor hårdt det er at sige det.
Jeg overvejede i mange år, om jeg skulle sige det til nogen, men har ikke fået det gjort, og jeg kan ikke se, hvordan nogen skulle kunne hjælpe mig.
Alene Dannerhuset modtager hvert år 100 børn, som er vokset op med psykisk og fysisk vold, og som aldrig har talt med en voksen om det, de lever med.
Og det er jo forfærdeligt, at børn skal gå rundt med sådan nogle tunge problemer, uden at nogen opdager det og griber ind, og uden at de føler, at der er nogen omkring dem, som de kan betro sig til.
For SF er det derfor vigtigt at få pointeret, at det er faggrupper, der har med børn at gøre, som, i langt højere grad end det er tilfældet i dag, skal rustes til at konstatere og reagere på børns mistrivsel.
Grunduddannelserne til f.eks. lærer, pædagog og socialrådgiver skal derfor indeholde et undervisningsforløb om emnet, som kan styrke fagligheden på området, så de her fagpersoner ikke bliver skræmte af at møde virkeligheden og de børn, som er udsat for vold.
Ole Pass, som er formand for Foreningen af Socialchefer i Danmark, mener ikke, at der er tilstrækkelig hjemmel til at gribe ind, hvis familien ikke vil samarbejde.
Han påpeger, at der er en paragraf i serviceloven, som siger, at det er hensynet til familiens samlede ukrænkelighed, der skal vægtes højere end barnets tarv.
Vi håber, at det er noget af det, der kan blive rettet op på med anbringelsesreformen.
Men vi håber også, at ministeren og de øvrige partier i Folketinget vil se velvilligt på, at den del af evalueringen skal indgå i anbringelsesreformen, altså hvorvidt det er nødvendigt at betone hensynet til barnets tarv yderligere.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Det, der er problemet, er jo, at vi i øjeblikket har en situation, hvor regeringen og Dansk Folkeparti giver nogle specifikke puljer til de tilfælde, hvor tingene er gået galt, men samtidig skærer ned på det generelle med risiko for, at det derfor går galt for endnu flere.
Jeg ville høre, om ordføreren tænker bare en lillebitte smule over, at man samtidig skærer ned generelt, så der i f.eks. vuggestuerne og børnehaverne er flere børn pr. voksen, så man sjældnere kan komme på tur og andre ting, så der ikke er så meget tid til at tale med forældrene, og at man også skærer med på støtte til familier, så flere børn lever i fattigdom og i familier, der har det forfærdeligt, fordi de overhovedet ikke kan få tingene til at hænge sammen, er bange for at blive sat ud af deres bolig osv. med deraf følgende risiko for, at det går galt i familien, at der opstår vold mod børnene.
Hvordan hænger de to ting – at man skærer ned på det generelle og så lapper lidt med nogle plastre der, hvor det er gået galt – sammen for ordføreren?
Hans Andersen (V), 2006-11-09:
Der er jo ikke tale om, at der i kommunerne bliver skåret ned på de generelle udgifter til børn og unge.
Vi har lige overstået et par måneders debat om – hvad skal man sige – omfanget af og forudsætningerne for kommunernes budgetter for 2007.
Og vi kunne jo konstatere, da budgetterne var lagt, at der bliver brugt flere penge på børn og unge i forhold til i 2006.
Så det er jo ikke således, at der er blevet skåret ned; nej, der bliver brugt flere penge.
Så understreger jeg, at der ud over det er afsat midler til en specifik indsats over for udsatte børn med henblik på at bryde den negative sociale arv.
Og i tilknytning til det er der jo netop fokus på at give personalet i eksempelvis daginstitutionerne nogle flere kompetencer til, at de netop kan observere, at et barn har det svært.
Det har vi givet penge til, det vil vi fortsat gøre.
Jeg mener, at vi med den seneste aftale om satspuljen, som alle partier på nær Enhedslisten er med i, sætter ekstra 40 mio. kr. af til at styrke kvindekrisecentrene.
Og dermed har jeg sagt, og det mener jeg også, at der er midler til at give kvinder og børn et tilbud, der gør, at der er hjælp, når de er i en krisesituation.
Vi har jo i den forbindelse sagt, at der også skal være et tilbud, når – hvad skal man sige – livet skal fortsætte, efter at man har været på sådan et kvindekrisecenter.
Så jeg synes sådan set, at vi i fællesskab har sat midler af til at kunne gøre det endnu bedre i forhold til i dag.
Pia Kristensen (DF), 2006-11-09:
Lidt om historikken bag satspuljen: Dansk Folkeparti kom først med for nogle år siden, for vi synes også, at det er en urimelig ordning, at den satspulje er der.
Men der er altså som sagt ikke flertal mod den – jo, tilsyneladende virker det som om, der er nogle partier herinde, der er ved at ændre holdning, men da vi kom ind, var der ikke flertal for, at den skulle nedlægges.
Derfor valgte vi at gå med ind, for vi vil hellere sidde ved forhandlingsbordet og være med til at uddele midlerne end sidde udenfor.
Og så til det med finansloven, selv jeg ikke vil gå for meget i dybden med finansloven: Der er afsat midler på finansloven, så der også er plads til vækst ude i kommunerne igen i år, og det er der både på ældreområdet og børnepasningsområdet.
Line Barfod (EL), 2006-11-09:
Fru Pia Kristensen glemmer at fortælle, at pengene i satspuljen altså kommer fra de mennesker her i landet, der har mindst.
De kommer fra dem, der er på kontanthjælp, folkepension, førtidspension osv. – fra nogle af dem, som fru Pia Kristensen siger man gerne vil hjælpe.
Man kunne have valgt at bruge nogle af de mange milliarder kroner, der ligger i statskassen, på at sende dem ud til kommunerne og sikre en god grundlæggende velfærd, så familierne ikke kommer i den situation og bliver udsatte, og så de voksne i børnehaverne kan sætte ind med støtte på et tidligt tidspunkt.
I stedet vælger Dansk Folkeparti f.eks. som for et par uger siden at stemme for skattelettelser til landbruget.
Man kunne jo vælge en prioritering, hvor man sagde, at man ønskede en god velfærd i kommunerne, men Dansk Folkeparti gør det stik modsatte.
Det er jo Dansk Folkepartis stemmer, der er afgørende for, at der er blevet gennemført så store nedskæringer i kommunernes budgetter for næste år.
Pia Kristensen (DF), 2006-11-09:
Man kunne forestille sig mange ting.
I Dansk Folkeparti vil vi gerne prioritere alle grupper i samfundet: Det er de udsatte børn, det er de ældre, det er de handicappede, og det er de syge.
Der forsøger vi efter bedste evne at fordele pengene rimeligt mellem alle grupperne.
Nu har vi satspuljen, og det er en pulje, hvor pengene skal udbetales til de udsatte grupper, og hvis voldsramte kvinder og børn ikke hører til en udsat gruppe, ved jeg faktisk ikke, hvor vi skal placere dem.
Vi synes, der er sat mange midler af til satspuljen, og vi synes, at der er sat en masse gode initiativer i værk.
Men som jeg sagde, er vi villige til at følge op og så se, og skal vi gøre yderligere, er Dansk Folkeparti med på det.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-09:
Jeg vil gerne anerkende, at vi alle sammen i satspuljeregi har givet, hvis jeg husker rigtigt, sammenlagt 490 mio. kr. over de næste 4 år til bekæmpelsen af den negative sociale arv.
Samtidig har Dansk Folkeparti siddet og givet næsten 2 mia. kr. til de ældre.
Det er ikke, fordi det nødvendigvis er et enten-eller, men det er alligevel en prioritering, for man kan jo kun bruge pengene én gang.
Der kan jeg som socialordfører ikke lade være med at tænke på, hvor pengene er bedst brugt.
Jeg tror sådan set, at fru Pia Kristensen vil give mig ret i, at der er meget at gøre på børneområdet.
Pia Kristensen (DF), 2006-11-09:
Nu er det sådan, at vi i Dansk Folkeparti gerne ser, at de ældre også bliver tilgodeset.
Vi mener ikke, at de ældre skal betale for andre ting.
Vi er blevet enige om de beløbsstørrelser, der er afsat.
Det synes jeg hr. Martin Lidegaard skal tænke på: Der var Dansk Folkeparti også med.
Som jeg var inde på, er vi villige til løbende at styrke det her område, og vi vil følge meget med i de evalueringer, der kommer, og viser det sig, at de indsatser og midler, der er afsat, ikke er tilstrækkelige, er vi med, må jeg sige til hr. Martin Lidegaard.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-09:
Jeg kan ikke lade være med at tage ordet, for det er jo ikke mange timer siden, Dansk Folkeparti indgik finanslovforlig med regeringen, og det er en kendt sag, at Dansk Folkeparti igen i år har sikret milliarder af kroner til landets pensionister og altså igen prioriteret de ældre.
Det er jo penge, der går til en større ældrecheck, så de velhavende ældre kan købe sig en ny golfkølle; det er penge, der går til, har jeg forstået, underholdning på plejehjemmet – vi skal have lidt mavedans ud på plejehjemmene.
Derfor kan man jo ikke lade være med at spørge sig selv, om det nogen sinde er faldet Dansk Folkepartis folketingsgruppe ind, at de måske bare ét år skulle prøve at kæmpe for flere midler til de udsatte børn i stedet for til de velhavende ældre.
Martin Lidegaard (RV), 2006-11-09:
Jeg kunne godt tænke mig at blive lidt mere konkret, for nu er vi jo tilsyneladende enige om, at vi skal følge det forslag til vedtagelse, som er blevet fremsat af forespørgerne.
I det står der jo, at vi skal sikre kvinder og børn, der er udsat for vold, adgang til krisecentre og et effektivt efterværn.
Er det Venstres ordførers opfattelse, at den adgang i dag er sikret for alle kvinder og børn, og at der laves en effektiv opfølgning for alle kvinder og børn?
Hans Andersen (V), 2006-11-09:
Jeg kan konstatere, at kommunerne i 2007 i forhold til 2006 vil bruge flere penge på børn og unge-området.
Der er ikke tale om nedskæringer.
Kommunerne vil bruge flere penge.
Ud over det har regeringen afsat puljer, der specifikt målretter indsatsen over for de udsatte børn.
Jeg håber på, at vi kan være enige om, at det er overordentlig vigtigt, at der er fokus på de udsatte børn.
Det er bl.a. dem, vi taler om i dag.
Der er jo ikke tale om, at der bliver skåret ned i kommunerne.
Der er tale om, der bliver brugt flere penge i kommunerne næste år i forhold til i år, altså 2006.
Så jeg kan ikke forstå, at man bliver ved med at forfølge BUPL's fejlagtige påstand om, at der bliver reduceret med 1 mia. kr. eller der bliver fyret 3.000 pædagoger næste år.
Det er der ingenlunde tale om.
Der bliver brugt flere penge på børn og unge-området næste år.