Tom Behnke (FP), 1999-03-23:
Også Fremskridtspartiet finder, at det er meget positivt, at vi nu får forslaget her.
Jeg har siddet og bemærket, hvordan alle ordførerne har talt meget positivt om forslaget og været meget enige i forslaget, og det er da glædeligt.
Det, der så blot måske står tilbage,
er, at det kan virke lidt underligt, at de tre gange, Fremskridtspartiet har fremsat forslag i Folketinget om, at det her det skulle være tilladt,
har alle ordførerne talt imod det, regeringen har talt imod det, og ministeren har talt imod det.
Det kunne ikke lade sig gøre at vedtage Fremskridtspartiets forslag.
Man skulle gøre det på en helt anden måde.
Det er jo lidt sådan, når vi taler om de samme principper, at når det bliver fremsat fra den ene side, så duer det slet ikke, men når det bliver fremsat fra den anden side, så duer det hele vejen igennem.
Det er lidt underligt, for det, man jo skal huske på, er, at Fremskridtspartiets forslag var et beslutningsforslag, og det vil sige, at det jo kun var en politisk binding af regeringen.
Derefter kunne regeringen så fremsætte deres lovforslag.
Det har regeringen så gjort alligevel, og derfor er det jo en glædens dag, at vi i Fremskridtspartiet får vedtaget endnu et forslag i Folketinget, og det er vi glade for.
Det, der er en fordel med forslaget her, er, at man jo gør to ting: man får styrket retssikkerheden for de personer, som er ude af stand til at handle fornuftsmæssigt på grund af et psykisk handicap.
Den retssikkerhed skal naturligt være styrket.
Det skal være en klar og præcis retssikkerhed, der gør sig gældende over for disse personer, således at både de og deres pårørende og personalet ved, hvad de skal forholde sig til, og hvordan de skal forholde sig til det.
Det andet, der ligger i det, er, at det er glædeligt, at man i de tilfælde, hvor det er nødvendigt at anvende en eller anden form for magt, nu også får nogle præcise regler for, hvordan man så i givet fald skal gøre det, og hvordan man skal forholde sig i de præcise sager.
Vi er i Fremskridstpartiet glade for, at vi nu langt om længe får hjulpet personalet ude på landets plejehjem og lignende steder, så det bliver tilladt at beskytte de ældre senildemente mod, at de ved en fejl kommer til at forlade f.eks. plejehjemmet, forvilder sig ud i trafikken og bliver væk, måske endda først bliver fundet langt senere, forkomne eller måske endda døde.
Det har vi desværre set alt for mange grumme eksempler på.
Derfor er det glædeligt, at lovforslaget nu ligger her, og selv om det er et meget teknisk kompliceret forslag, så håber vi i Fremskridtspartiet, at vi kan komme igennem med forslaget, og at det kan blive vedtaget her inden sommerferien, således at vi kan få sikret, at personalet derude har nogle spilleregler at forholde sig til, så det bliver muligt at sætte alarmer eller pejlesystemer enten i en skohæl eller i en jakkelomme eller på anden lignende vis, således at personalet bliver opmærksomme på, hvis der er en senildement, der forlader plejehjemmet, og skulle det ske, så er man i hvert fald meget hurtigt i stand til at finde vedkommende igen.
Disse foranstaltninger er jo ikke noget, der bliver gjort for at genere de ældre.
Det er ikke noget, der bliver gjort for at genere de senildemente, tværtimod er det for at hjælpe dem.
Vi er også tilfredse med de kriterier, der bliver sat op i lovforslaget i forhold til, hvornår man må benytte magtanvendelse, nemlig at det skal være absolut nødvendigt. Naturligvis skal det det.
Det, at det skal foregå så skånsomt som muligt og skal være så kortvarigt som muligt, er også gode elementer.
Man kan så i forhold til f.eks. at lægge alarmbrikker i lommerne på de senildementes tøj sige, at det er et spørgsmål om, hvor kortvarigt det kan gøres, men naturligvis skal det tilstræbes, at det er så kortvarigt som muligt.
Endelig det vigtige: Disse foranstaltninger må ikke erstatte omsorg og pleje.
Så vi er i Fremskridtspartiet glade for, at vi får endnu et forslag vedtaget, og vi støtter naturligvis ministerens.