Jørn Jespersen (SF), 1999-04-15:
Det opfatter jeg - og jeg kan jo så blive retledt, hvis det er en forkert opfattelse - lidt på den måde, at ministeren i virkeligheden et stykke hen ad vejen i hvert fald er enig med SF i, at der er en række områder, der er behov for at vurdere
relativt hurtigt med henblik på at se, om der er behov for en lovændring.
Ministeren nævnte også, at hensigten bag den nuværende lov var at skabe en konkurrencelovgivning i Danmark, der flugtede med EU-lovgivningen.
Det er også blevet nævnt som argument, og der er en del af bagmændene bag den nuværende lov, som siger, at det er dét, der har været deres hensigt.
Men realiteten er jo, at det ikke er lykkedes.
Det er såmænd ikke, fordi man nødvendigvis skal efterligne EU-lovgivningen på alle områder, men på dette område ville det i hvert fald have været en god idé.
Sagen er jo, at hvor der i EU-lovgivningen er fusionskontrol, og hvor der i de andre lande er fusionskontrol, har vi det ikke i Danmark, og det vil sige, at vi næsten som det eneste land er ude af stand til på effektiv vis at regulere fusioner under 37 mia. kr. ved enten at forbyde dem eller stille en række betingelser, som i hvert fald afbøder de konkurrencebegrænsende virkninger af fusionen.
Vi er heller ikke på linje med EU, når det drejer sig om forbud mod misbrug af dominerende stilling.
Hvor man i EU-systemet lægger op til, at hammeren falder første gang, der bliver konstateret misbrug af dominerende stilling, har vi jo en noget slap holdning til det i Danmark.
Det indebærer, at når endelig myndighederne opdager misbrug, løfter de bare pegefingeren og siger: Det må I ikke!
Ville det ikke være en god idé med præventiv karakter at sige, at vi skulle have de samme regler, som man har de fleste andre steder og også i EU, nemlig at hammeren falder med det samme, så virksomhederne ved, at de skal lade være med at misbruge deres dominerende stilling?
Endelig har det været nævnt, at sagsbehandlingstiden i Konkurrencestyrelsen i nogle tilfælde er op til 3 år, og det siger sig selv, at man ikke kan lave nogen særlig effektiv kontrol med forbud mod f.eks. konkurrencebegrænsende aftaler, når man er 3 år om at gennemgå de indsendte aftaler.
Vi har set en enkelt stor fusion, som ikke er omfattet af en dansk lovgivning om fusionskontrol, nemlig den mellem MD og Kløver Mælk.
Jeg er godt klar over, at den i øjeblikket behandles i Konkurrencestyrelsen, og jeg ved, ministeren overvejer, om man enten skal stille nogle betingelser og indgå en aftale med MD eller sende sagen videre til EU med henblik på en vurdering dér, som der jo er mulighed for.
Det, der vil blive afgørende for os, når vi skal vurdere, hvordan den danske lovgivning virker i denne sammenhæng, er, om der i de aftaler, som eventuelt måtte blive indgået omkring denne fusion - og det er lidt vigtigt for mig, at erhvervministeren hører, hvad jeg siger nu - er sikkerhed for, at der er frihed for leverandørerne til at levere dér, hvor de ønsker, og at der ikke er begrænsninger i form af belønninger, senere prisaftaler og bindinger i kontrakter osv., som binder leverandørerne til et enkelt mejeri.
Det er også vigtigt for os, at små, konkurrerende alternative mejerier har en mulighed for reelt at afsætte deres produkter, så de findes på hylderne og forbrugerne kan vælge dem.
Jeg har en kraftig mistanke om, at sagen i dag er, at MD har en mulighed for via prisaftaler, rabatter, markedsføringsbidrag, og hvad man ellers bringer i anvendelse, at sikre sig mod konkurrence, så forbrugerne ikke har en valgmulighed, men spørgsmålet er: Kan vi i det danske samfund være tjent med, at der kun står én slags mejeriprodukter på samtlige hylder i samtlige supermarkeder? Det vil også være væsentligt for os, om man har taget stilling til spørgsmålet om klausuler på nedlagte mejerier.
Er det virkelig rimeligt, at ét selskab med en markedsandel på 95 pct. kan købe andre mejerier op, i virkeligheden tvinge dem til at lade sig opkøbe eller fusionere, nedlægge produktionen dér, hvor den hidtil har været, og lægge en klausul på de nedlagte bygninger om, at de ikke må sælges og anvendes til nye mejerier, hvis der skulle være en gruppe af landmænd og andre initiativrige folk, der ønskede at starte et konkurrerende mejeri?
Er det i overensstemmelse med ånden i den nuværende konkurrencelov?
Man kunne overveje, om der skulle stilles betingelser i form af frasalg, som man har gjort på slagteriområdet fra EU's side.
Endelig synes vi, der er grund til at se på de organisatoriske forhold i mejeriforeninger og mælkeudvalg osv., hvor det jo er den dominerende virksomhed, der sidder på samtlige beslutningsprocesser inden for området og dermed er i stand til at gennemskue situationen på markedet, også hos sine små konkurrenter; uden at noget tilsvarende gør sig gældende for de små konkurrenters gennemsigtighed over for de store, der på en lang række områder inden for distributionen - som det også har været dokumenteret i breve til Erhvervsudvalget og Fødevareudvalget - generer sine små konkurrenter på helt urimelig vis. Der er altså en lang række punkter, der vil være afgørende for at se, om erhvervsministeren har mulighed for inden for den gældende lovgivning at sikre bare nogenlunde anstændige vilkår på konkurrenceområdet.
Til den socialdemokratiske ordfører, fru Jytte Wittrock, skal jeg sige, at jeg er meget glad for, at Socialdemokratiet er opmærksom på de problemer, vi har påpeget med vort beslutningsforslag.
Jeg forstod egentlig også fru Jytte Wittrocks tale sådan, at man langt hen ad vejen er enig med SF i, at her er der nogle ting, man skal have kigget på, men da ministeren nu har sagt, at det kommer med tiden, siger Socialdemokratiet også, at det nok lige skal vente lidt.
Jeg hæftede mig specielt ved ordvalget til sidst, »der skal gå lidt mere tid«, og jeg håber, det er udtryk for en stigende grad af utålmodighed fra fru Wittrocks side.
Hvis det er rigtigt, er det jo ikke så skidt endda. Til Venstre og De Konservative skal jeg bare sige, at det er gået, som jeg havde forventet.
Vi har på eksemplarisk vis fået afdækket topmålet af hykleri hos de to partier.
Enhver skåltale om konkurrence er tom snak for de to partier, når det drejer sig om de store virksomheder i dansk erhvervsliv.
Konkurrence er noget, man skal plage den offentlige sektor med på nogle områder, og det er noget, som man eventuelt skal plage små virksomheder med, når det er de store, der har et ønske om at konkurrere dem ud af markedet.
Det synes jeg man skal huske, næste gang man holder sine skåltaler om fri konkurrence, bare for at man kan se sig selv i spejlet dagen efter uden at se en meget stor hykler.
Til hr. Egil Møller fra Dansk Folkeparti vil jeg sige, at jeg hæftede mig ved to ting, nemlig at Dansk Folkeparti tilsyneladende går ind for, at der skal være et flertal af erhvervsbeskyttende interesser i Konkurrencerådet.
Det blev udtrykt negativt: man ville ikke støtte SF's forslag, fordi vi påpegede, at vi ikke ville have et flertal af erhvervsbeskyttende interesser.
Jeg synes, det er et meget interessant synspunkt, meget, meget interessant synspunkt at sige, at man ligefrem ønsker og tilstræber et flertal af erhvervsbeskyttende interesser i et konkurrenceråd.
Det er en nyskabelse; det er meget kreativt, men jeg tror, man vil få svært ved at få nogen til at fatte visdommen i det synspunkt.
Så havde hr. Møller også det interessante synspunkt, at politikere ikke skal blande sig alt for meget i lovgivningen.
Det har jeg sådan set opfattet som vores primære arbejdsopgave, men det kan man selvfølgelig have forskellige synspunkter om.
Hr. Morten Helveg Petersen fra Det Radikale Venstre havde også, som den øvrige del af regeringen, det synspunkt, at det er for tidligt at ændre på loven, og derfor kunne jeg selvfølgelig godt tænke mig at vide, hvor lang tid der skal gå, hvor mange fusioner man skal se, hvor mange dårlige erfaringer der skal indhøstes, før man i Det Radikale Venstre begynder at mobilisere sin tankevirksomhed.
Men jeg håber selvfølgelig, at det sker på et tidspunkt, og at det vil pege i retning af, at man støtter nogle af de forslag, som vi har lagt frem her i dag.
Hr. Morten Helveg Petersen var inde på et enkelt område, idet han sagde, at det er virksomhedernes adfærd og ikke så meget deres størrelse, der er afgørende.
Det er jeg hundrede procent enig i; det er adfærden, der er afgørende, og det er den, der skal reguleres.
Når vi så kommer til misbrug af dominerende stilling, så har jeg lyst til at spørge, om den måde, fusionen på mejeriområdet er blevet gennemtrumfet på, efter Det Radikale Venstres opfattelse er misbrug af dominerende stilling.
Alle inden for Kløver Mælk siger jo helt åbent - leverandører, virksomheder og medarbejdere osv. - at det ikke er med deres gode vilje, at fusionen er blevet gennemført.
Det er med armen vredet om på ryggen; man er blevet tvunget til det af en langvarig priskrig.
Er der ikke her tale om misbrug af dominerende stilling?
Til hr. Frank Aaen, som synes, der var lidt meget markedsøkonomi i vores begrundelse, skal jeg bare sige: Jamen det er da en realitet, at monopoler, der hindrer konkurrencen, fører til tab af velfærd, færre arbejdspladser, lavere løn, dårligere konkurrenceevne, og sådan er det.
Det er i øvrigt nogenlunde det samme, som planøkonomien gør, så på den måde kan man sammenligne planøkonomi med monopolisering.
Når SF ønsker at begrænse markedsmekanismen, er det ikke for at skabe monopoler, så er det for at lave en samfundsmæssig regulering, som har nogle andre interesser at varetage, og ikke fordi vi synes monopoler er en god idé.
Endelig til Fremskridtspartiet: EU kontrollerer, ja.
Men hvad med det under 37 mia. kr.? De næsthøjeste priser: Jo, det er bl.a. på grund af skattetrykket, det er rigtigt.
Og alle økonomiske analyser viser, at manglende konkurrence er en meget stor del af forklaringen på de højere forbrugerpriser i Danmark, de næsthøjeste - uden skatter og afgifter.
Så samlet set skal jeg sige, at jeg da havde håbet på en lidt mere positiv modtagelse.