runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Det er lidt interessant med hamskiftet i Dansk Folkeparti i øjeblikket, og jeg synes i virkeligheden, at det mest interessante måske er, at det foregår så hurtigt.
Dansk Folkeparti har ment noget helt andet om dette her indtil nu, men man er blevet et støtteparti, og det har jo sin pris, og det er fair nok.
Men derfor kan man vel godt sige, hvad man mener, og det forekommer mig at være temmelig underligt, hvis Dansk Folkeparti er endt i den overbevisning, at der bredt sagt ikke er nogen sammenhæng mellem tilkendelse af pension og refusionssatsen. Der er en direkte sammenhæng.
Fra 1999, da ændringen blev indført, og til 2000 skete der et fald i antallet af tilkendte pensioner på 40 pct., og det var ikke begrundet i, at vort arbejdsmarked pludselig blev mindre udstødende, eller at der skete færre trafikuheld.
Grunden var, som fru Aase D. Madsen tidligere har underholdt Folketinget med, at en masse mennesker, som burde have pension, ikke fik den. Men jeg kan altså forstå, at Dansk Folkeparti også på dette punkt er faldet fuldstændig til patten.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-02-08:
Forslaget drejer sig om, at den statslige refusionskvotient til kommunernes førtidspension skal sættes op til 50 pct. mod nu 35 pct., og at kommunernes andel sættes ned fra 65 pct. til 50 pct.
Det er jeg ikke helt enig i.
Med hensyn til de fattige udkantsområder taber de penge ved den nuværende refusionsprocent.
Da refusionsprocenten i 1999 blev nedsat til 35 pct. fra 50 pct., blev det reguleret over DUT-ordningen, og forslagsstillerne ønsker derfor at tilbageføre til denne ordning.
Jeg vil sige, at Dansk Folkeparti er da enig med Socialistisk Folkeparti i, at det selvfølgelig skal være socialfaglige vurderinger, som skal have indflydelse på tilkendelse af førtidspension.
Dansk Folkeparti anførte derfor også under behandlingen af B 27 den 26. oktober 2001, at det er forkert, at meget syge menneskers speciallægeerklæringer bliver tilsidesat af sagsbehandlere på baggrund af de kommunalt ansatte lægekonsulenters rådgivning.
Det er forkert, hvis år efter år skal gå med arbejdsprøvninger, revalideringsforsøg, aktiviteter og nye speciallægeerklæringer, og vi ønsker også at løse problemet, men er ikke positivt stemt over for den måde, Socialistisk Folkeparti vil løse problemet på.
Dansk Folkeparti tror ikke, at 50 pct.-løsningen vil fjerne problemet.
Der skal måske ændres i lovgivningen, så der bl.a. i stedet sættes tid på, hvor lang tid der må gå med arbejdsprøvninger, og hvor mange der maksimalt må udføres, eller hvad ved jeg.
Men som sagt er vi ikke positivt indstillede over for SF's forslag, da vi ikke mener, at det løser problemet.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Jeg noterer mig så bare, at hr. Flemming Oppfeldt nægter at besvare mit spørgsmål, og at der ingen sammenhæng er mellem at gå herop og sige, at regeringen ønsker en øget revalidering, samtidig med at den sammen med sit støtteparti får vedtaget en finanslov, der beskærer revalidering.
At hr. Flemming Oppfeldt ikke vil kommentere det, er formentlig en bekræftelse på, at sådan er det, og ellers kunne det være, en vågen presse måske kunne interessere sig lidt for det.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-08:
Jeg vil bare bekræfte, at med dette forslag svækker SF kommunernes økonomiske tilskyndelse til at gøre noget for at forebygge, at folk kommer på førtidspension.
Det er dét, vi drøfter i dag, og det er dét, Venstre er modstander af.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Jeg er langt mere optaget af de fugle, jeg har i hånden, end af de 20, der flintrer rundt på taget.
Vil hr. Flemming Oppfeldt ikke godt bekræfte, at regeringens bidrag til det, hr. Flemming Oppfeldt lige sagde var vigtigt, nemlig yderligere revalidering, er at spare på revalidering i det finanslovoplæg, der foreligger?
Så ved jeg godt, regeringen har mange gode målsætninger
- i hvert fald synes hr. Flemming Oppfeldt, de er gode - om hvordan samfundet skal udvikle sig de næste 10 år. Det har bare ikke så meget at gøre med denne diskussion.
Situationen er, at mens Venstres ordfører siger i dag, at det er vigtigt at revalidere, beskærer Venstre i sit finanslovoplæg revalideringen.
Vil hr. Flemming Oppfeldt ikke godt bekræfte det?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-08:
Hvis man ændrer på forholdet mellem stat og kommuner med det sigte, at man vil samle nogle op, som angiveligt ikke får deres førtidspension, må det altså samlet føre til flere udgifter.
Jeg ved godt, at man i bemærkningerne til SF's forslag har skrevet, at det er udgiftsneutralt, men papir er jo taknemligt.
Så vil jeg sige, at regeringen har i sit program sat et afsnit af, der hedder »Flere i arbejde«, og det er bebudet over for Folketinget, at regeringen kommer med ideerne i foråret og med lovgivningsprogrammet til efteråret.
Ved siden af revalideringsindsatsen kommer der en lang række andre indsatser fra beskæftigelsesministeren over for forsikrede og ikkeforsikrede i vort samfund, så flere kan få en chance for igen at komme ind på arbejdsmarkedet, og det burde være SF bekendt.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
En enkelt kort bemærkning.
Det undrer mig oprigtigt, hvad hr. Flemming Oppfeldt sagde om Venstres syn på revalidering, nemlig at man vil øge den, når finansloven indeholder en besparelse på revalidering. Er hr. Flemming Oppfeldt i stand
til at forklare mig og måske andre undrende, hvordan der kan være så langt mellem det, man siger fra Folketingets talerstol, og det, man faktisk gør i virkeligheden?
Det forstår jeg slet ikke.
Men bortset fra det går vores forslag jo ikke på, at folk i hobetal skal på førtidspension.
Det tror jeg hr. Flemming Oppfeldt helt har misforstået.
Vores forslag går alene på, at det skal være en neutral finansiering, nemlig 50 pct. ligesom alle andre ydelser, hvor vi deler udgifterne mellem stat og kommune, så det ikke bliver en økonomisk vurdering, men en faglig vurdering, der bestemmer, om folk skal have pension, eller de skal revalideres, eller de skal noget helt syvende.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-02-08:
SF vil med sit beslutningsforslag svække kommunernes engagement i at forebygge og revalidere forud for en eventuel tildeling af førtidspension.
Man vil i hvert fald svække kommunernes økonomiske engagement og incitament.
SF siger ganske enkelt, at kommunerne skal betale noget mindre og staten noget mere, så SF ønsker altså, at kommunerne skal slippe billigere fra at kassere folk og lade dem ryge ud.
Hvorfor vægter vi i Venstre kommunerne højt i forhold til staten?
Det gør vi, fordi kommunerne er dem, der møder borgerne i hverdagen.
Kommunerne er dem, der kan agere og måske ændre nogle ting og ændre borgerens hverdag, og det kan staten jo ikke.
Vi anerkender, at der er personer, der af enten psykiske eller fysiske årsager ikke kan være en del af arbejdsstyrken, og vi kan alle sammen blive pludseligt og uretfærdigt ramt af sygdom.
Men vi anerkender også, at der er en del borgere, der midlertidigt har en nedsat arbejdsevne, men kan komme på arbejdsmarkedet senere og bidrage til samfundet.
Når en sådan borger henvender sig til en kommune, skal den være helt oppe på mærkerne, så de ikke mødes med en holdning om, at der ikke er brug for dem mere.
Venstre ønsker, at kommunerne i højere grad anvender muligheden for revalidering og ikke blot bevilger førtidspension.
Således ønsker vi, at der lægges kraft i at forsøge at forebygge, at en borger ender på førtidspension.
Vi skal bryde fødekæden til førtidspension, og fødekæden er arbejdsløshed, kontanthjælp, sygedagpenge og til sidst førtidspension.
revalidering
fleksjob
, indsats over for misbrugsproblemer og hjælp i sygedagpengeperioden - ikke bare med udbetaling, men også med behandlinger
Her skal vi have meget aktive kommuner, og derfor er det også vigtigt for os at sikre, at kommunerne får en økonomisk gevinst ved at være meget aktive og forebygge, at noget sådant sker.
Den nuværende refusionsprocent var grundlaget for den sidste førtidspensionsreform, og det er også blevet nævnt fra ministerens side.
Jeg spekulerer på, at hvis regeringen nu var kommet med et forslag, hvor man havde hævet kommunernes engagement fra 65 til 75 pct., ville SF så ikke have sagt, at det ville være et brud på den gældende aftale?
Det gad jeg nok vide, og jeg synes også, det ville være lidt mærkeligt, hvis man, inden den ny pensionsreform træder i kraft, stillede et sådant forslag.
Vi var altså for den målsætning, der gjaldt sidste gang,
altså en målsætning om, at refusionsprocenten er med til at sikre denne forebyggende indsats, og derfor afviser vi dette forslag.
Anita Knakkergaard (DF), 2002-02-08:
Det er da rigtigt, når hr. Villy Søvndal siger, at der er sket et hamskifte.
Vi er blevet nogle flere, og det synes jeg
egentlig er meget rart for Dansk Folkeparti, men der er jo også kommet lidt andre boller på suppen. Det er rigtigt, at vi hidtil er gået ind for den løsning, som er anført i forslaget, men jeg tror bare ikke, den virker.
Jeg så nemlig, dengang man gik fra 100 pct. refusion, som man havde i begyndelsen af 1990'erne, til 50/50-fordeling, måtte de ansatte arbejde over i flere uger til ud på natten, så selv 100 pct. refusion er ikke godt nok, og 50 pct. er slet ikke bedre.
Jeg tror, vi skal prøve noget nytænkning, for så kunne det være, det ville lykkes.
Tove Videbæk (KRF), 2002-02-08:
Kristeligt Folkeparti vil gerne være med til at styrke indsatsen for de udstødte og marginaliserede grupper i Danmark.
I den forbindelse vil jeg da gerne indskyde en bemærkning om, at når vi her i flæng bruger udtrykkene marginaliserede og udstødte og hjemløse og psykisk syge, så skal vi tænke på, at det er mennesker, der ligesom os her er medlemmer af en familie, er naboer, er venner og har en uendelig værdi i sig selv.
Sådan skal vi selvfølgelig se på dem og møde dem.
Alene denne holdning til dem og denne respekt for dem, tror jeg, kan være en del af behandlingen og en del af hjælpen og støtten til dem.
Vi vil gerne fra Kristeligt Folkeparti være med på det her område, og langt det meste af forslaget er vi faktisk enige i.
Men vi mener nok ikke, at hele den her problemstilling kan løses ved at nedsætte et uafhængigt socialt råd.
Gid det dog var så enkelt, så skulle vi få det nedsat i morgen.
Men vi er meget positive over for, at der er intentioner om, at der skal sættes turbo på en række områder for at styrke indsatsen for de svageste i samfundet. Det drejer sig om tilbud om bolig til de svagest stillede.
af nye varmestuer
Det drejer sig om bedre og flere behandlingstilbud til misbrugere og sindslidende og etablering af noget forskning og dokumentation.
Det er vi helt enige i.
Det drejer sig også om tilbud til de løsladte fra fængslerne.
Her kan jeg da tilføje, at der er flere frivillige organisationer, nemlig tidligere narkomaner, der arbejder med initiativer på det her område i øjeblikket, og jeg håber da naturligvis, at det vil lykkes for dem at få støtte til deres nye initiativer, som er meget vigtige og meget nyttige.
Kristeligt Folkeparti kunne også nævne flere områder, der egentlig burde tages med for at styrke indsatsen for de svageste i samfundet, for når vi begynder at opremse behovene på det her område, så er forslaget her jo slet ikke vidtgående nok.
Så ja, vi skal i Danmark sætte turbo på og styrke indsatsen for de svageste i samfundet, men på hele det område må vi heller ikke glemme, at også de frivillige organisationer gør en stor og beundringsværdig indsats.
Hvis vi skal hjælpe, og det skal vi, de marginaliserede og udstødte mennesker, ja, så skal alle gode kræfter være med og hjælpes ad både i offentligt og privat regi.
Det private og offentlige skal gå hånd i hånd og supplere hinanden.
I foreningerne er der mange frivillige, der giver fritid og engagement og andre ressourcer for at hjælpe medmennesker her, og når vi f.eks. taler om udvidet åbningstid i varmestuer, som det blev nævnt under et af punkterne, er det jo slet ikke det samme omkostningstunge problem i en varmestue, der er drevet af en frivillig organisation, som det ville være i en varmestue, som er drevet af det offentlige alene med offentligt ansatte.
Så, ja, alle gode kræfter skal simpelt hen hjælpes ad for at styrke indsatsen for de svageste både i offentligt og privat regi, for som det ser ud nu, gør vi det simpelt hen ikke godt nok i Danmark.
Vi skal hjælpes ad, og vi skal diskutere, og vi skal udvikle, men vi løser det ikke ved at nedsætte et råd.
Villy Søvndal (SF), 2002-02-08:
Jeg skal sige til Dansk Folkepartis ordfører, at vores forslag ikke går på 100 pct., det vil jeg også advare imod.
Vores forslag går på at vende tilbage til en neutral finansiering, 50 pct./50 pct. Men jeg vil godt sige generelt om Dansk Folkeparti: Det er et ufatteligt optisk bedrag, Dansk Folkeparti er i færd med at begå.
Nu har man bildt folk ind under en valgkamp, der sluttede for 2 måneder siden, at på de her punkter havde Dansk Folkeparti nogle holdninger.
Så kommer man ind, så bliver man inviteret med som støtteparti.
Det er fair nok, det har vi selv prøvet, men dog aldrig på den måde, at det betyder, at man grundlæggende skulle skifte opfattelse til stort set alt, hvad man har ment, og bare bøje sig ned og sige: Javel, hvad fatter gør, er altid det rigtige.
Er det virkelig den politiske rolle, som Dansk Folkeparti tror at folk bliver begejstrede over i det her land de næste par år?
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-08:
Vi Konservative støtter den aktivlinje, der er lagt i den nye førtidspensionsreform.
Vi er derfor også glade for, at regeringen har lovet at forsøge at skabe fleksjob, bl.a. i den private sektor.
Vi mener nemlig, at folk skal tilbydes fleksjob eller et aktivt liv på en eller anden måde frem for at ryge over på en passiv forsørgelse, hvis det overhovedet kan være muligt for dem at have et aktivt liv.
Folk, der kan arbejde, skal ikke være på passiv forsørgelse.
Det er klart, at den kommunale afgørelse skal være af socialfagligt høj kvalitet.
Der skal tages hensyn, og bliver der ikke taget de relevante hensyn, kan der klages.
Men vi ønsker selvfølgelig, så vidt det overhovedet er muligt, at have tiltro til, at i de sager, hvor personer virkelig ikke kan arbejde, kan de også få den førtidspension, som de selvfølgelig har ret til.
Med hensyn til belastningen af yderområderne er det jo altså faktisk sådan, at de objektive forskelle i erhvervsgrundlaget skal der tages hensyn til.
Det ligger i kommuneaftalerne, og ministeren har lovet at være med til at løse det problem.
Men kort og godt vil jeg sige, at Det Konservative Folkeparti støtter en aktiv indsats for, at mennesker kan få lov at forblive i aktivitet, hvis det overhovedet er muligt for dem, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2002-02-08:
Vi har tidligere drøftet et lignende forslag fra SF's side.
På daværende tidspunkt havde jeg den store fornøjelse at sige, at jeg syntes, SF's forslag ikke var vidtgående nok.
Det hænger sammen med, at blikket for, at forebyggelse og den langsigtede dybtgående beskæftigelse med, hvordan man bryder den negative sociale arv, efter vores mening ikke tilstrækkelig tydeligt kommer frem.
At den er helt usynlig i Venstres og De Konservatives ordførertaler, kan man sådan efterhånden begynde at tage for givet, men i forhold til SF's forslag har vi dog den forventning, at man netop vil være opmærksom på, at den store enighed, der er om at gøre noget for de allerallersvageste, i sagens natur også må føre til en forstærket indsats i forhold til at forebygge, at folk kommer i den ekstremt marginaliserede position, hvor det faktisk er ganske vanskeligt at hjælpe dem tilbage til et liv efter deres egne definitioner.
Af samme grund er vi skeptiske over for forslaget her, men synes dog, at vi, sidste gang vi diskuterede noget lignende, fandt en form, som gjorde, at vi faktisk alle sammen ville kunne være her, f.eks. er vi helt enige med ministeren i, at der er behov for viden. Af samme grund interesserer det os også, hvordan ministeren vil forholde sig til det arbejde, som blev gjort på Socialforskningsinstituttet i forhold til at etablere en nordisk fællesfunktion, som kunne give almen viden om, hvordan de forskellige socialpolitiske tiltag faktisk fungerede, og som måske kunne give denne her kreds så meget ro i maven, at vi faktisk gav os tid til at vente på at se, om det fungerede, i stedet for hele tiden at ændre, fordi vi netop mangler viden.
Af samme grund synes vi jo også, at rådet her er for snævert, og jeg er helt enig i de principielle bemærkninger, der er givet af andre ordførere om spørgsmål mellem demokratisk valgte bevilgende myndigheder og et råd af den her type med selvstændig bevilling og en øjensynlig, men efter forslaget lidt uklar kompetence til at gå ind på forskellige udvalgte områder. Vi anerkender fuldt ud intentionen og vil også meget gerne arbejde videre med intentionen og håber stadig, at det i fællesskab vil kunne lykkes at få lavet et socialt råd, som vil nyde legitimitet og anerkendelse blandt alle Folketingets partier, fordi der har været en grundig og saglig diskussion ikke kun af synlige her og nu-problemer, men også af hele den store forebyggende indsats, som må være et fælles ansvar.
Charlotte Dyremose (KF), 2002-02-08:
Det Konservative Folkeparti er helt enig i, at indsatsen for de allersvageste skal styrkes.
Derfor er vi også glade for socialministerens beslutning om at nedsætte rådet for socialt udsatte.
Vi ser frem til dette råds arbejde, og jeg må, ligesom det er blevet påpeget før, sige, at jeg ikke kan støtte en beslutning om et råd, der skal tage beslutning af økonomisk karakter hen over hovedet på lokale politikere.
Men Det Konservative Folkeparti er enig i, at der skal gøres en indsats for de svageste, og vi glæder os derfor til at se rådet for socialt udsatte komme i gang og i arbejde. Vi kan ikke støtte SF's forslag.
Pia Kristensen (DF), 2002-02-08:
Beslutningsforslaget er jo stort set en forlængelse af B 32, som vi behandlede tidligere i dag. Dansk Folkeparti er som sagt positivt indstillet, når det drejer sig om at forbedre forholdene for de svageste i samfundet.
Vi er enige i, at der skyldes en langt større indsats for disse grupper, både når det drejer sig om boligforhold og behandlingstilbud.
Derimod er vi ikke enige i punkt 4 i forslaget, der omhandler etablering af en uafhængig forsknings- og dokumentationsenhed. Der er tale om et råd, der vil få en meget central placering, som vil kunne tilsidesætte beslutninger, der træffes i kommunal- og amtsbestyrelser, og det kan Dansk Folkeparti ikke gå ind for.
Regeringens planer om at nedsætte et råd for socialt udstødte støtter vi til gengæld, og vi mener netop, at dette råd skal tage stilling til de problemer, der er beskrevet i punkt 4.
Vi er enige med forslagsstillerne i, at de kommunale initiativer og centrale puljer ikke altid virker i tilstrækkelig grad, og det skal selvfølgelig forbedres.
Dansk Folkeparti er derfor tilfreds med regeringens initiativer, når det drejer sig om at styrke indsatsen over for de svagest stillede grupper i samfundet.
Den indsats vil vi følge meget nøje op, for der skal selvfølgelig være handling bag ordene.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2002-02-08:
Dette forslag hænger meget nøje sammen med beslutningsforslag nr. B 32, så vi mener faktisk, at det havde været hensigtsmæssigt, at vi havde behandlet dem sammen.
Men som det var tilfældet med B 32, ser Socialdemokratiet positivt på dette forslags intentioner.
Vi deler forslagsstillernes bekymring for de svageste befolkningsgruppers fremtidige situation i Danmark.
Man kan frygte, at dette område er i fare for at blive nedprioriteret i den nye regerings bestræbelser på at gennemføre et skattestop ved at reducere de offentlige budgetter.
Igen, som ved B 32, må jeg dog sige, at vi har en lidt anden vurdering end forslagsstillerne af det hidtidige arbejde, der er sket på området.
Forslagsstillerne mener ikke, at kommunernes initiativer og de centrale puljer har virket efter hensigten, og derfor opstilles der et alternativ, som efter Socialdemokratiets vurdering er et direkte angreb på det kommunale selvstyre. Det sociale råd, som her foreslås oprettet, skal være uafhængigt.
Det skal f.eks. selvstændigt kunne iværksætte permanente botilbud og sygeplejeomsorg, udvidelse af åbningstid på varmestuer samt etablere bedre behandlingstilbud til sindslidende og misbrugere.
Det er blot nogle af de kompetencer, der er tiltænkt det sociale råd. Alt det skal ske uden om folkevalgte forsamlinger, det være sig kommuner, amter eller Folketing.
Det sociale råd får altså en økonomisk kompetence til at gå ind og bestemme over kommunale disponeringer og dermed forvride de politiske demokratisk funderede prioriteringer.
Det kan i værste fald betyde en underminering af de budgetter, der på demokratisk vis er vedtaget af kommunalbestyrelser og amtsråd.
Det er vores pligt at holde øje med, om kommunerne lever op til deres ansvar for at tage hånd om de boligsociale problemer, der måtte findes.
Vi mener dog, at det er nødvendigt at bibeholde de demokratiske principper i den økonomiske disponering.
Samtidig mener vi, det er vigtigt, at vi bevarer tiltroen til vores kommunalpolitikere.
I stedet for at vise dem mistillid bør vi i stedet arbejde for bedre samarbejde
mellem de forskellige niveauer
Så selv om vi støtter forslagsstillernes intentioner, kan vi ikke støtte forslaget, hvor et selvstændigt råd får kompetence til at træffe udemokratiske økonomiske beslutninger.
Hans Andersen (V), 2002-02-08:
Venstre ønsker ligesom forslagsstillerne at styrke indsatsen for de svageste grupper i vores samfund.
Der skal gøres mere for de hjemløse, for misbrugerne, for de prostituerede, for de sindslidende og for de andre udsatte grupper.
Som opgaver for dette råd nævner forslagsstillerne en række tiltag, som Venstre i høj grad er enige i, men vi mener ikke, at løsningen er at oprette et råd med egen myndighed til at uddele penge på tværs af kommuners og amters politiske og demokratiske beslutninger.
Venstre støtter derimod regeringens plan om at nedsætte et uafhængigt råd for socialt udsatte, og jeg vil da gå ud fra, at dette råd vil behandle bl.a. de problemer, som SF påpeger i deres forslag.
På denne baggrund kan vi ikke fra Venstres side støtte forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2002-02-08:
SF vil styrke indsatsen for de svageste via nedsættelsen af et særligt, uafhængigt socialt råd, der skal bekæmpe udstødelse.
Der skal ske en forøgelse af omsorgsarbejdet i amterne og kommunerne, samtidig med at man også styrker det frivillige arbejde for de svageste i samfundet.
SF foreslår, at det sociale råd får en øremærket bevilling på finansloven på 50 mio. kr. i år 2002 og 100 mio. kr. i år 2003.
Rådet kan bruge midlerne til f.eks. at oprette boformer eller opnormere og udbygge eksisterende boformer.
Det vil sige, at rådet kan træffe økonomiske beslutninger, der går helt på tværs af lokale beslutninger og prioriteringer i kommunalbestyrelser og amtsråd.
Selv om midlerne også skal styrke det frivillige arbejde, er det yderst betænkeligt, at et råd kan tilsidesætte lokale folkevalgtes beslutninger og prioriteringer.
Jeg har tidligere under behandlingen af SF's øvrige beslutningsforslag sagt, at jeg er enig i intentionerne om, at der skal gøres en ekstra indsats for den del af befolkningen, der har det sværest.
Regeringens planer om at nedsætte rådet for socialt udsatte ligger også meget tæt op af det her beslutningsforslag på nær de skillelinjer, jeg lige har nævnt før. SF siger i forslaget, at deres råd skal sikre øgede aktiviteter, når det drejer sig om permanente tilbud om bolig til de svagest stillede medborgere, permanente tilbud om elementær sygeplejeomsorg og udvidet åbningstid i varmestuer samt etablering af nye og bedre behandlingstilbud til misbrugere.
Jeg ser intet til hinder for, at disse emner kan blive til dagsordenspunkter for regeringens råd for socialt udsatte.
SF foreslår også, at der skal oprettes en uafhængig forsknings- og dokumentationsenhed.
Jeg kan yderligere tilføje, at regeringen overvejer at fremsætte flere midler til en styrkelse af vidensfunktionerne
på områderne til metodeudvikling og til uddannelse.
Regeringen er således, som jeg har sagt flere gange tidligere, indstillet på, at der skal gøres en god, gedigen indsats for de socialt udsatte grupper.
Så vi afviser SF's forslag.