Frank Aaen (EL), 1997-12-18:
Regeringen og SF valgte side her i efteråret.
Med det valg, der dér blev foretaget, blev der forspildt åbenlyse muligheder for umiddelbare resultater og for et forløb, der strakte ud over næste valg.
Vandmiljøet blev igen taber, og finansloven giver ikke det ryk, der var mulighed for.
Regeringen afbrød finanslovforhandlingerne med Enhedslisten, da vi krævede stop for enhver stramning af dagpengereglerne.
Vi afviste de konkrete stramninger.
At arbejdsløse skal tvinges til en daglig transporttid på 4 timer, at arbejdsløse kan tvinges ud af deres fag allerede efter et halvt års arbejdsløshed, og at arbejdsløse igen skulle have begrænset deres uddannelsesmuligheder - det afviste vi.
Og vi afviste samtidig det ideologiske budskab om, at arbejdsløsheden er de arbejdsløses egen skyld, og at det er derfor, der hele tiden skal strammes op med nye regler, nye begrænsninger for de arbejdsløse.
Og det regeringen i virkeligheden krævede - for at fortælle lidt om
forhandlingsforløbet -
Jamen sådan spiller klaveret selvfølgelig ikke!
Ingen kan og skal acceptere, at den part, man laver aftaler med, sideløbende laver uacceptable aftaler, der peger i den modsatte retning, som simpelt hen er stik imod det, som man står for.
Vi kunne da ikke på den ene side lave nogle forbedringer og på den anden side se til, at regeringen gennemførte stramninger for de arbejdsløse, som er et af Enhedslistens absolutte vigtigste områder, nemlig at sikre, at de arbejdsløse her i landet får det bedre, end de har det i dag.
Regeringen ville desværre ikke bøje sig.
SF gjorde ikke spørgsmålet om de arbejdsløse til et konfliktpunkt på samme måde, som vi gjorde.
SF krævede ret til at stemme imod de stramninger, regeringen ikke ville opgive.
Det var derfor og med det forløb, at vi fik åbnet op for et flertal baseret på hr. Haugaard og CD.
CD var jo det parti, som SF i 1994 krævede væk som betingelse for at kunne pege på Poul Nyrup Rasmussen som statsminister, men nu er man så fælles om en finanslovaftale.
Finansloven blev hermed ringere, end det ellers havde været muligt.
Der blev nye forringelser oven i dem, der var præsenteret i forvejen: grønthøsterbesparelser, skattelettelser til erhvervslivet, skattelettelser til de rigeste husejere.
Og når hr. Jes Lunde i vores ordveksling før forsvarede disse forringelser som ubetydelige og nødvendige for at nå resultater, så vil jeg igen minde om, at sidste år fik vi gennemført en finanslov her i Folketinget, regeringen, SF og Enhedslisten i et samarbejde, uden vi samtidig gennemførte forringelser for andre grupper, og det mente vi sådan set også kunne have været sket den her gang.
akt i forhandlingsforløbet i efteråret var
vandforhandlingerne.
Der var enighed om et skitse til en aftale mellem regeringen, SF og Enhedslisten, som lå der og var parat, selv om det nu siges, at Enhedslistens forslag skulle være særlig bureaukratisk.
Jeg forstår ikke, man så accepterede, at det var en mulighed, når man så her bagefter siger, at det var en særlig ondsindet, bureaukratisk model.
Vi mener i øvrigt, at vores model var mindre bureaukratisk end det regnskab, man i dag afkræver af landmændene.
Men regeringen og SF valgte altså side, lavede aftale med Venstre og De Konservative, et valg, der var til skade for vandet.
Vi mener, at vi kan argumentere sagligt for, at sådan er det, men måske er det også nok bare at påpege, at når landbrugets top og Venstre er med, så blev det en dårligere aftale end den, der kunne laves med Enhedslisten. Vi kan godt diskutere effektiviteten i aftalen med VRK.
Det gør vi gerne.
Vi tror ikke meget på den.
I hvert fald omfatter den kun kvælstofforureningen fra markerne.
Derfor er det uden for diskussion, at den aftale, der kunne have været lavet med Enhedslisten, havde omfattet mere, nemlig også den udledning, der foregår fra gårdene, og som jo i realiteten udgør halvdelen af den samlede kvælstofforurening.
Det havde været omfattet, hvis vi havde været med i aftalen.
Så blev det sagt, at vi accepterede den målsætning, der nu er aftalt med VRK.
Til det må jeg sige, at for det første blev den nu reduceret med 5.000 t, men det er ikke noget afgørende.
Det er meget større tal, der er brug for, hvis man skal gøre noget effektivt.
Men det afgørende er, at vi, hver eneste gang vi havde forhandlinger, sagde: Vi kunne godt nå en aftale, men vi ville ikke accepteret at skrive under på den gamle vandmiljøaftales målsætning fra 1987.
Dengang var VS i Folketinget, og da sagde vi nej til vandmiljøplanen som utilstrækkelig, og det gør vi også i dag.
Vi anser ikke målsætningen for at være tilstrækkelig til at redde vores vand, men vi var på vej til at kunne lave en aftale, der havde de rigtige redskaber.
Sådan har jeg også forstået Socialdemokratiet her i dag: Det, det drejer sig om, er ikke så meget målsætningen, det er de rigtige redskaber.
Så må jeg bare sige: Det rigtige redskab havde ligget i at lave en aftale med Enhedslisten i stedet for det, der nu ligger.
Den er og var utilstrækkelig.
Men der var et alternativ til stede med Enhedslisten, men så kom Venstre jo til forhandlingsbordet.
Ligesom med finansloven sidste år
kunne man lige pludselig godt stemme ja til finansloven.
Og her i år - da man fik anelse om, at der var mulighed for at lave noget, der var effektivt, regeringen, SF og Enhedslisten imellem - så kom landbrugets top straks og sagde til Venstre: Det må I forhindre. Og det lykkedes jo desværre ved, at man fik lavet aftalen med Venstre i stedet for at lave den med os.
Det, der ligger nu, er efter vores opfattelse således, at det kemiskindustrielle landbrug stort set kan fortsætte uantastet, og det er meget beklageligt.
Jeg synes, det er uforståeligt, hvorfor regeringen gav afkald på den bedste løsning, og hvorfor regeringen tillod, at VRK nu har fået en miljøprofil, som er helt ufortjent, og som er helt i modstrid med, hvad det er, man i øvrigt står for fra de to partiers side.
Hvis vi tager deres ændringsforslag til den finanslov, vi behandler i dag, er der jo intet til fordel for miljøet, tværtom.
Der er afskaffelse af det, der er gjort for at få industrien til at spare på energien, og der er afskaffelse af en lang række andre indsatsområder på miljøområdet.
Det er V's og K's miljøprofil, og det kunne have været smukt, om der havde stået, at de havde sagt nej til alle konkrete initiativer i hele denne regerings tid.
Men nu har man desværre foræret V og K en helt ufortjent miljøprofil, som de selvfølgelig vil vide at misbruge i den kommende valgkamp, og det synes vi også er ærgerligt. Vi ved, at der starter forhandlinger om pesticidafgiften i morgen, og vi regner med, at de får et bedre forløb.
Vi vil også tage initiativ til, at der her i løbet af foråret laves
et indgreb over for den halvdel af den samlede kvælstofudledning, der stammer fra landbruget og ikke er omfattet af aftalen med V og K. Teknisk bliver det måske svært at lave et tillæg til den vandmiljøplan, som er lavet, og vi er lidt nervøse for, at det bliver svært at løse det problem, man har skabt; men vi vil gøre et konstruktivt forsøg på dog trods alt at rette lidt op på skaden.
Der er stadig mulighed for at få forbedret indsatsen for det rene vand, og det kan efter vores opfattelse kun ske, hvis Enhedslisten er med.
Den finanslov, der nu bliver vedtaget, betyder også, at vi på andre områder er låst fast i det kommende år - forstået på den måde, at mange arbejdsløse stadig skal gå i arbejdsløshed eller i mærkelige aktiveringsordninger i stedet for at få et rigtigt arbejde.
Det vil fortsat være sådan - og det er et af de store mysterier, som altid er interessant, når man har en gymnasieklasse eller andre på besøg og diskuterer økonomisk politik med dem - at i det kommende år vil vi stadig opleve den mærkværdighed, at der på den ene side er arbejdsløse pædagogmedhjælpere, der kun har ét ønske her i livet, nemlig at komme til at arbejde med at passe børn, og på den anden side er der børn på venteliste, selv om forældrene har det ene store ønske, måske blandt andre, at kunne få passet deres børn.
Hvis man nu satte de arbejdsløse pædagogmedhjælpere til at passe de børn, som forældrene gerne vil have passet, ved vi jo fra regnestykkerne, at det giver overskud i de offentlige kasser: Man sparer i dagpenge, man får penge ind i skat, når folk kommer i arbejde, og det, forældrene betaler for pasningen, overstiger langt ekstraudgiften ved udvidelse
af dagplejeordningen
Det er da hul i hovedet at holde folk i arbejdsløshed og at fastholde børn på ventelister til daginstitutionerne, når vi ved, det ville give overskud i den ellers slunkne statskasse, hvis man kunne finde ud af at få børnene passet i stedet for, men sådan bliver det altså ved med at være et år endnu, fordi man afviser Enhedslistens forslag på området.
Tilsvarende er det helt uacceptabelt, at de ældre også efter vedtagelsen af denne finanslov - selv om der er en lille forbedring - skal mangle hjemmehjælp, når vi ved, at når en arbejdsløs kommer i arbejde som hjemmehjælper på normale vilkår, er nettoudgiften for de samlede offentlige kasser i størrelsesordenen 200-300-400 kr. om måneden.
Det er et latterlig lille beløb, som man sagtens kunne finde, hvis man ville, men det undlader man at gøre, og derfor vil der stadig være mangel på hjemmehjælp. Vi beklager også, at det fortsat skal være forbudt, at folk med et hårdt arbejde kan lave en ordning, hvor de deler arbejdet med en arbejdsløs og samtidig deler deres løn og den arbejdsløses dagpenge, så de på den måde deler arbejdet og pengene.
Det ville både være til stor fordel for den arbejdsløse og til stor fordel for dem, der undgår nedslidning, og det ville koste den offentlige sektor 0 kr.
Det ville ikke koste finansministeren så meget som én øre at tillade, at folk deler arbejde, løn og dagpenge.
Folk vil gerne, men de må ikke, og sådan bliver det ved med at være efter vedtagelse af denne finanslov.
Vi beklager også, at de arbejdsløse igen skal kigge i vejviseren efter bedre vilkår, at de unge fortsat skal acceptere halve dagpenge eller stadig skal fastholdes i den særlige ungesats i bistandsloven, og at SU-modtagere med børn stadig væk ikke kan få et tillæg til børnene.
Vi er f.eks. kede af, at man også i det kommende år stjæler 2,6 mia. kr. fra bistandsmodtagerne, de arbejdsløse og pensionisterne.
Disse personer på overførselsindkomst, som man kalder det, skulle have haft disse penge, hvis deres indtægter skulle have fulgt med den almindelige lønudvikling på arbejdsmarkedet.
Men det gør man ikke, man bevarer den særlige satspulje på 2,6 mia. kr., som man har stjålet direkte op af lommerne på de arbejdsløse, bistandsmodtagerne og pensionisterne.
Her var der ellers brug for et løft, vil jeg nok sige.
Vi har fået foretaget beregninger af Skatteministeriet, som viser, at realværdien af de arbejdsløses dagpenge siden starten af 1980'erne og til i dag er faldet ca. 11 pct.
Det vil sige, at de arbejdsløse er gået 11 pct. ned i indkomst i løbet af de år, mens resten af samfundet har haft en indtægtsfremgang.
Jeg mener, det er horribelt, og at der burde findes en løsning på det, men det sker desværre ikke.
På baggrund af dagens flygtningedebat havde det også været godt, hvis man havde fulgt Enhedslistens forslag om at oprette et særligt landevurderingsinstitut, som kan vurdere menneskerettighedssituationen i forskellige lande til brug for asylbehandlingen og måske give debatten et løft, så vi ved, hvad det er, vi taler om, når det drejer sig om at sende folk tilbage, men så vi i hvert fald får tilvejebragt reel viden om, hvordan situationen er i de pågældende lande. Vi har selvfølgelig også ønsket flere initiativer inden for økologien, herunder at man kunne iværksætte en større proces for økologisk omstilling i ulandene ved at bruge vores ulandsbistand på den måde.
Vi er også kede af, at man afviser vores forslag om at stoppe det mest urimelige og asociale skattefradrag, vi har i vores skattesystem.
Det er en udgift, der ikke figurerer på finansloven, for det er jo bare et skattefradrag, og så behøver man jo ikke skrive noget om det.
Der er altså i år givet 27 mia. kr. i tilskud til private pensionsopsparinger, og det er det mest asociale, jeg overhovedet kender til.
Det betyder, at folk, der ikke har råd til at indbetale på en pensionsordning, får et tilskud på 0 kr., og det betyder, at folk med indkomster op til 200.000 kr., som har råd til at indskyde lidt, får et skattetilskud
på ca. 4.000 kr. om året
, hvorimod millionæren, der har råd til at indskyde en ordentlig sjat penge på sin private pensionsordning, oven i sine egne penge får et skattetilskud på ca. 125.000 kr. 125.000 kr. i skattetilskud til den riges private pensionsopsparing, dvs. mere end en pensionist får!
Så meget giver man i tilskud til den private opsparer, og jeg mener, at også det forslag desværre er fuldstændig urimeligt.
Vi er også kede af, at man ikke ville lytte til vores råd om at beskatte Nordsøenergien - ikke ekstremt, som vi ellers godt kunne tænke os, bare på samme niveau, man beskatter Nordsøenergien i Holland og England.
Jeg tænker selvfølgelig bl.a. på den aftale, Enhedslisten fik med regeringen, hvor vi fik grænsen for børnerabat i den kollektive trafik hævet til det fyldte 16. år.
Samtidig fik vi aftalt, at tilskuddet, der skal hjælpe folk, som er ansat i puljejob eller aktiveringsordninger, over i en rigtig, fast stilling, fordobles fra 25.000 kr. til 50.000 kr.
Vi håber, det kan være en hjælp, og vi er selvfølgelig også glade for, at de faste kabaretscener også kan virke næste år på grund af, at vi fortsætter med at give tilskud til dem.
De ting, jeg har nævnt her, er vi naturligvis helt tilfredse med, og de andre ændringsforslag, vi i går stemte for, er vi selvfølgelig også tilfredse med.
Men samlet set
bliver vurderingen altså, at Enhedslisten må stemme nej til finansloven.
Det er da fint, at hr. Frank Dahlgaard står her med costbenefitanalyser og mener at vide mere om børnenes vilkår, og hvad der er godt for børnene, end forældrene gør; men den formynderiske holdning over for forældrene synes jeg sådan set er meget besynderlig. Der er tale om, at nogle forældre har brug for at få deres børn passet, og hvis forældrene har det behov, tror jeg sådan set, det er bedst for børnene, at det bliver opfyldt.
Jeg tror faktisk, det er skidt, at forældre skal holdes hjemme fra arbejde, fordi de ikke kan få deres børn passet, og i hvert fald må jeg sige, at hvis forældrene ønsker det og der samtidig er ledige pædagogmedhjælpere, som kunne medvirke til at løse det problem, er det da tåbeligt.
Ingen costbenefitanalyse kan lave om på, at det er tåbeligt, at man ikke får de to ender til at mødes, når det samtidig giver penge lige ned i finansministerens kasse.