runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg er enig med hr. Ole Stavad i, at holdningsdebatter er vigtige, og vi har også som politikere en forpligtelse til at føre dem.
Jeg synes også, at debatten om dyrevelfærd er en naturlig debat, og det fremgår jo også, som jeg sagde før, af det beslutningsforslag fra Venstre og De Konservative, som er Folketinget i hænde, at de tilsyneladende også er opmærksom på det. Det, jeg så måske synes er det spændende også i den holdningsdebat, som hr. Ole Stavad henviser til, er, at også regeringen gør meget ud af at sige, at hvis forbrugerne heldigvis efterspørger nogle ekstra kvaliteter som sundhed, sikkerhed, dyrevelfærd, forbedret miljø osv., må de ikke samtidig have det som en første prioritet, at de ønsker at købe fem kyllinger for 100 kr.
Altså sagt med andre ord: Kvalitet og pris hænger sammen, også når det gælder fødevarer.
Derfor synes jeg, at den holdningsdebat, som bredt har været i det danske Folketing og i den danske befolkning, om højere kvalitet, flere bløde kvaliteter i vores fødevarer, er en positiv debat, som jeg hilser meget velkommen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Kirk (V), 1997-10-29:
Jeg takker for svaret, men er fødevareministeren ikke enig i, at med hensyn til EF-direktiver vedrørende dyrevelfærd er danske svineproducenter længst i Europa?
Det skønnes bl.a. allerede nu, at 50 pct. af alt nybyggeri er til løsgående søer.
Vi har danske svineproducenters frivillige støtte til fødevareministerens mærkningsordning.
Man kan vel sige, at danske svineproducenter følger al videnskabelig nyforskning på det etiske område, så hurtigt det overhovedet kan lade sig gøre og er økonomisk muligt.
Derfor er mit spørgsmål til fødevareministeren: Var det i fredags, eller var det for fem år siden, eller var det på Morten Korchs tid, at statsministeren besøgte nogle svinebrug?
Henrik Dam Kristensen (S), 1997-10-29:
Jeg skal ikke gøre mig til adfærdsforsker.
Vi satte nogle procent på, hvor meget der måtte være spaltegulv, og nogle klare definitioner på, hvordan der skulle være strøet med halm og en række andre ting.
Så der er ingen tvivl om, at det spiller en rolle for dyrenes velfærd og trivsel, og det tror jeg der er bred enighed om.
Erik Mortensen (S), 1997-10-29:
Der er næppe nogen tvivl om, at spørgsmålet om dyreetik optager forbrugerne utrolig meget i denne tid, og jeg kan ikke forestille mig, at interessen vil blive mindre fremover.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han har nogen idé om, i hvilket omfang en gris er i stand til at vælte rundt med betonelementerne i en spaltestald, når man tænker på dens anatomi.
Ole Stavad (S), 1997-10-29:
Jeg vil godt spørge om ministerens opfattelse af det at føre en holdningsdebat på dette område.
Kan ministeren ikke godt blive en lille smule bekymret, når han hører politikere i denne sal mene, at det at føre en debat om et så væsentligt emne som dyrevelfærd, næsten er odiøst?
Deler ministeren ikke også det synspunkt, jeg i hvert fald har, nemlig at den største revolution ikke nødvendigvis sker gennem de lovforslag, der vedtages her i Folketinget, men måske i en større udstrækning sker gennem det, der foregår mellem ørerne på den enkelte?
Det, der sker mellem ørerne på den enkelte, de opfattelser, som det enkelte menneske har, og den indgang, man har til den måde, man takler problemerne på, har meget at gøre med den holdningsdebat, som vi også her i huset har et ansvar for at sætte i gang.
Mange ting kan ændres gennem debat og holdningsskift, i stedet for at vi skal ende i et regelsamfund, hvor vi skal have regler for alt mellem himmel og jord.
Lissa Mathiasen (S), 1997-10-30:
Jeg er altså nødt til at sige til fru Margrete Auken, at det kan da godt være, der ikke var den totale bevågenhed, og der var også lidt støj i salen i forbindelse med, at jeg holdt min ordførertale.
Men det, der er afgørende, og det, jeg også præciserede i min ordførertale, er netop, at der samtidig - og derfor finder vi det ubetænkeligt - ikke ligger nogen instruktionsbeføjelse til ministeren i forbindelse med indstillingen, og som følge deraf er vi enige i forslaget.
Margrete Auken (SF), 1997-10-30:
Men selv om kampen sandsynligvis, jeg havde nær sagt på forhånd er tabt, og selv om jeg ikke skal bruge grimme ord til fru Lissa Mathiasen, er vi altså i den platte ende af diskussionen.
Der er ingen, som seriøst er gået ind i denne debat, der forestiller sig, at man laver en konstruktion, hvor det overhovedet er muligt for Folketinget at øve indflydelse på domstolene, ligesom jeg går ud fra, at det heller ikke på nogen måde vil være muligt for Justitsministeriet eller et andet ministerium at øve indflydelse på domstolene i den konstruktion, vi har nu, uanset om den i gåseøjne bliver lagt under.
Lissa Mathiasen (S), 1997-10-30:
Jeg vil godt sige til fru Margrete Auken, at der har ikke fra min side været lagt op til hverken at gøre det komisk eller på anden måde latterliggøre det.
Jeg har klart givet udtryk
for, at det for os at se ville være meget betænkeligt, hvis muligheden for at kunne politisere om noget så afgørende som det, der er tale om her, kunne foreligge.
Derfor har vi været optaget af at holde den del fuldstændig ude af diskussionen, og det er baggrunden for, at vi til fulde kan støtte det, der her er lagt op til fra ministerens side.
Margrete Auken (SF), 1997-10-30:
Jeg ved godt, at det ikke er fru Lissa Mathiasen, der er ordfører; men tanken om, at domstolene skulle sortere under Folketinget, som det så kønt hedder, har aldrig nogen sinde været tænkt, og ingen har overhovedet forestillet sig noget med, at Folketinget skulle have nogen som helst beføjelser og da slet ikke begynde at styre noget.
Man har et tilsvarende system i de føderale domstole i USA, og der er ikke tale om, at Kongressen kan forgribe sig på domstolene.
Advokatrådets Menneskerettighedsudvalg foreslog faktisk den løsning, og jeg vil nok sige, at den er altså ikke helt så komisk, som den blev gjort til i Socialdemokratiets ordførertale.
Lad det være sagt, sådan lidt kvalificeret, at det ikke er på det niveau, vi skal diskutere, og at der ikke er tale om, at Folketinget skal blande sig i domstolenes arbejde.
Poul Nielson (S), 1997-10-30:
Der har været en hel del diskussioner frem og tilbage om evalueringer og deres anvendelse.
Men jeg synes, ordene evalueringer, opfølgning og kontrol osv. har været brugt meget i flæng, for den diskussion, der er vigtig i forbindelse med evalueringerne, er bl.a. affødt af de to store diskussioner, vi havde om miljøaspektet og fattigdomsevalueringen, og dér er hovedproblemet, at det er store, komplicerede, teknisk orienterede arbejder, men at den store rolle, de er kommet til at spille i forhold til offentligheden, ofte er baseret på en journalistisk bearbejdning af enkelte eller ganske få udpluk.
Til fru Ulla Tørnæs, som ikke mener, at jeg forholder mig åbent nok til diskussionen om en ændring af vores politik: Næh, det kan måske være rigtigt nok, men når man på denne måde har draget Martin Paldams bog ind i det, må jeg jo sige, at det, der sket, er jo, at siden de projekter, han skriver om, foregik, har vi ændret mange dele af vores politik og vel at mærke i meget bred enighed her i Folketinget.
Og den diskussion, der var op til formuleringen af den nugældende strategi, og som Folketinget forholdt sig til i foråret 1994, var jo ikke en lille, snæver diskussion, og det har været et plus for vores politik, at Venstre og De Konservative, uanset at de hele tiden måske gerne har villet ned på et lavere niveau end 1 pct. - men det blev der jo aldrig udskrevet valg på, da de sad i regering, men o.k., de vil gerne ned på et lavere niveau - har været pænt, bredt enige med os om indholdet i den politik.
Men nu kommer man altså og siger, at man vil have noget andet, men man har endnu ikke rigtig sagt, hvad det skal være.
Men jeg har et velunderbygget arbejdsgrundlag i den gældende strategi, som Folketinget står bag, og det er min politiske forpligtelse at arbejde på det grundlag, og det gør jeg med stor glæde.
Og fagligt er jeg simpelt hen heller ikke enig i den meget snævre økonomiske måde at se det hele på, som professor Paldam tydeligvis arbejder med, for jeg mener, at det er rigtigt, at vi tager disse bredere hensyn til miljø, bæredygtighed, demokrati og menneskerettigheder og kvindespørgsmålet; de er nødvendige bestanddele af strategien, når de ændringer, som er nødvendige for at bekæmpe fattigdommen, skal skabes.
Til sidst vil jeg sige - mere for også at bebude det her - at i den strategi, som der er bred enighed om, er der faktisk indeholdt en gennemgang i år af, hvad der er gjort indtil nu, og det består faktisk af det, som vi stort set alle sammen har været enige i.
Den gennemgang er altså ved at blive udarbejdet, og det vil blive gjort sådan, at Folketinget har denne midtvejsbeskrivelse af strategien frem mod år 2000 omkring årsskiftet, og den vil efter min mening kunne danne grundlag for en diskussion i Folketinget engang i det nye år.
Men det vil blive på basis af de værdier, der hidtil har været enighed om.
Lotte Henriksen (S), 1997-10-30:
Jeg er da ked af, at fru Ulla Tørnæs slutter med at være så negativ, for selv om vi altid har været uenige - eller i hvert tilfælde i de sidste år har været uenige - om den procentvise andel af BNI, der skal bruges til udviklingsbistand, så har vi trods alt kunnet være enige om de strategier, udviklingsbistanden bygger på, og de mål, den har.
Og på trods af uenigheden om procentsatsen er jeg da ked af, at man nu, fordi man måske har fundet en bibel om dansk ulandsbistand i Martin Paldams bog, nu lægger sig fast på hans løsninger, for alt andet lige kunne det jo have været positivt, hvis vi stadig havde haft det brede flertal bag i hvert fald indholdet af ulandsbistanden fremover.
Ulla Tørnæs (V), 1997-10-30:
Fru Lotte Henriksen spurgte tidligere i debatten, om Venstre ville være med til en grundigere debat om strategier og principper og prioriteringer inden for dansk ulandsbistand, og det kan jeg bekræfte at vi bestemt gerne vil.
Men desværre må jeg også sige, at jeg ikke er særlig optimistisk med hensyn til en sådan debat, for ministerens forsvarstale for dansk ulandsbistand, som vi har hørt den her i dag, giver jo ikke just grobund for nogen som helst form for nytænkning inden for dansk ulandsbistand med hensyn til, ud fra hvilke principper vi skal yde vores ulandsbistand.
Så jeg er nu ikke særlig optimistisk med hensyn til en eventuel bred enighed i Folketinget om principperne for dansk ulandsbistand.
Og det er kedeligt, at ministeren så bastant afviser enhver form for nytænkning, for jeg havde egentlig forventet, at ministeren ville være mere imødekommende, og jeg havde også forventet, at ministeren ville have taget debatten i dag mere seriøst, end vi har oplevet det.
For at henvise til, at det var Venstres formand, tidligere udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen, der havde ansvaret for de projekter, som Martin Paldam har evalueret i sin bog, synes jeg ikke er nogen særlig seriøs indgangsvinkel til en ellers konstruktiv debat om, hvordan vi udformer dansk ulandsbistand.
I parentes bemærket havde vi faktisk nøjagtig de samme forslag med i vores finanslovforslag sidste år, altså længe før Martin Paldams bog overhovedet kom på gaden.
Ja, det vil vi bestemt, for vi har netop sat spørgsmålstegn ved, om Danida er gearet til at forvalte de mange milliarder, som et flertal i Folketinget har besluttet at Danida skal forvalte, og vi har bl.a. peget på, at Udenrigsministeriets rotationsprincip måske ikke er den mest vellykkede måde at arrangere personalepolitikken på inden for Danidas rammer, og vi har sat spørgsmålstegn ved, om det ikke netop i Danida skader den intellektuelle ressourcebase, at Danida også er omfattet af rotationsprincippet.
Men på trods af, at det er spørgsmål, der er rejst fra mange forskellige sider i denne sag, er det igen en diskussion, som udviklingsministeren totalt har afvist.
Men vi er altså parate til at tage en principiel og konstruktiv debat om dansk ulandsbistand.
Det forudsætter til
gengæld, at også regeringen - og dermed Socialdemokratiet - er parat til at tænke nye tanker inden for dansk ulandsbistand.
Steen Gade (SF), 1997-10-30:
Det er jo oplagt, at der er mange, der bruger kræfter på at skabe en helt fejlagtig opfattelse i befolkningen.
F.eks. prøver Dansk Folkeparti og fru Inge Dahl-Sørensen fra Venstre at give det indtryk, at det er utrolig let at blive dansk statsborger.
Det er i virkeligheden, som hr. Søren Søndergaard sagde, utrolig svært, men der er altså nogle, der bl.a. ved at bruge disse begreber som massetildeling, som det blev sagt før her fra talerstolen, helt bevidst - og det er det værste - søger at skabe en fejlagtig opfattelse hos den danske befolkning.
Men grunden til, at jeg tager ordet, er, at jeg vil spørge Venstre og De Konservative, om det, at man ikke endnu har taget ordet i dag, er et signal fra Venstre og De Konservative om, at man vil fastholde den måde at behandle sagerne på, som vi har behandlet dem på tidligere - grundigt og individuelt i Indfødsretsudvalget - og at man ikke vil hænge nogen personer ud her i salen. Det bør Venstre og De Konservative svare på i dag, hvor vi har første behandling af lovforslaget.
Vi må have det svar fra Venstre og De
Konservative: Vil man forlade den praksis, vi indtil nu har kørt her i Folketinget?
Jeg spørger ikke ud i den blå luft.
Jeg spørger, fordi fru Inge Dahl-Sørensen optrådte i fjernsynet og sagde, at nu skal alt laves om.
Hun sagde akkurat det samme i fjernsynet, som hr. Kristian Thulesen Dahl har sagt i dag.
Jeg håber, det er anstændigheden og ikke fru Inge Dahl-Sørensen, der har vundet i Venstre, og at anstændigheden har vundet hos De Konservative, og at det er derfor, man ikke tager ordet i dag og siger det, fru Inge Dahl-Sørensen sagde i fjernsynet.
Jeg synes, det bør siges her fra talerstolen i dag, at det er anstændigheden, der har vundet hos Venstre og De Konservative, og hvis det ikke bliver sagt, håber jeg alligevel, det er tilfældet.
Søren Søndergaard (EL), 1997-10-30:
Jeg er måske også lidt forundret over, at Venstre og De Konservative ikke følger pressekampagnen op med at sige noget fra Folketingets talerstol.
Jeg ved ikke, hvad der er sket i Venstre
, siden det, man har underholdt befolkningen med, åbenbart ikke er relevant at fremføre fra Folketingets talerstol.
Et eller andet må der jo være sket, men det får vi nok opklaret på et tidspunkt.
Jeg synes, det er nødvendigt ved denne lejlighed endnu en gang at understrege, hvor ualmindelig stram den indfødsretslovgivning, vi har, er, og at understrege, hvordan folk, som efter enhver sund fornuft burde være med i lovforslaget og blive danske statsborgere, bliver forhindret i det på grund af denne gennemført strenge praksis, som et flertal desværre står bag.
Jeg vil bare nævne et enkelt konkret eksempel: Vi kan tage en person, som har opholdt sig i Danmark siden 1985, dvs. mere end 12 år.
Han skylder ikke noget i skat, han har ingen restancer til det offentlige og heller ikke nogen gæld til det offentlige, og han har ikke begået noget som helst kriminelt, som har ført til anholdelse eller fængselsstraf.
Han har søgt om at komme med på det lovforslag, vi behandler her i dag.
Men han har fået nej, og det er jo egentlig underligt: En samfundsstøtte, en person, der skaber beskæftigelse, en person, der sørger for sig selv, en person, som intet galt har lavet i retning af alvorlig kriminalitet.
Men han er ikke med i lovforslaget, for kigger man grundigt efter, kan man konstatere, at han i 1992 fik to bøder for overtrædelse af færdselsloven, fordi han kørte for stærkt.
Denne person, som hjælper det danske samfund, skaber beskæftigelse og eksport, og hvad ved jeg - fordi han har fået to bøder på sammenlagt 4.000 kr. for to færdselsforseelser, forhindrer vi ham i at få dansk statsborgerskab 13 år frem i tiden.
Og jeg kan tilføje, at havde han nu været så uheldig, at han havde fået endnu en bøde på 1.500 kr. for en færdselsovertrædelse, ville det have forhindret ham i at blive dansk statsborger i 19 år frem i tiden - 19 år!
Jo, det er de kriminelle udlændinge, vi skal bekæmpe her.
Hovedproblemet er, at den indfødsretslovgivning, vi har, er fuldstændig ude af trit med befolkningens retsfølelse - ikke fordi den giver guld og grønne skove til kriminelle udlændinge, men fordi den forhindrer ganske almindelige udlændinge, der er flygtet til Danmark og har gjort et godt stykke arbejde, i at få dansk statsborgerret.
Det er problemet med den eksisterende udlændingelov, og derfor synes jeg, der er grund til at benytte også denne lejlighed til at sende en hilsen til de mennesker, der burde være med i lovforslaget, men er blevet forhindret i at være med af et reaktionært flertal herinde.
Tom Behnke (FP), 1997-10-30:
Jeg kan bekræfte over for hr. Bjørn Elmquist, at jeg er til stede og derfor også i stand til at svare på spørgsmålet.
Jeg siger ikke nødvendigvis, at det skal være sådan, men det, jeg prøver at give udtryk for, er, at Fremskridtspartiet igennem mange år har kæmpet for, at vi fik en domstolsstyrelse, hvor domstolene blev helt uafhængige.
Det, jeg så også sagde, var, at når dagen kommer og vi skal stemme ja eller nej til forslaget, kan man godt begynde at ryste lidt på hånden: Er det nu også det helt rigtige, vi gør?
Og derfor lagde jeg op til, at vi får en diskussion af, hvor vi skal lægge snittet i forhold til ministerens kompetence og ikkekompetence.
Jeg skal ikke kunne sige, at det ikke er det rigtige sted, ministeren har lagt det i forslaget.
Det kan meget vel være det rigtige sted, men jeg synes, at det er en diskussion værd, når vi laver en historisk ændring på det her område, at vi ikke bare læner os tilbage og siger, at det, ministeren gør, sikkert er rigtigt.
Jeg føler, at der er et behov for, at vi diskuterer det grundigt, inden vi siger ja.
Kim Behnke (FP), 1997-10-30:
Jo, bevares, men i betragtning af, at referencepunktet i 1970'erne og 1980'erne var katastrofalt dårligt, skal der jo ikke meget til, før det er bedre, og vores ambition er altså at nå en langt højere succesrate, end tilfældet er i øjeblikket.
Og derudover er det jo ikke sådan, at Martin Paldam har afleveret en doktorafhandling, som er til kritik her i dag, og derfor vil jeg ikke på nogen måde diskutere Paldams analyser og metoder osv.
Det, jeg forholder mig til, er konklusionerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1997-10-30:
På trods af lovforslagenes størrelse vil jeg holde en forholdsvis kort ordførertale.
Det skyldes tiden, og jeg undskylder, at jeg har måttet løbe ind og ud af salen her, men der er andre gøremål, som skal passes samtidig, og vi er desværre et meget lille parti, sådan som det er netop nu.
Jeg håber, det bliver anderledes efter valget.
Jeg vil sige til justitsministeren som kommentar til lovforslagene nr. L 21 og L 22
, at vi er meget, meget positivt indstillet over for dem.
Selve arbejdet med at prøve at skabe en egentlig og reel uafhængighed for domstolene i forhold til regeringsapparatet og i forhold til i særdeleshed Justitsministeriet er bestræbelser, som vi synes er rigtige.
Vi synes, at hvis vi skal leve op til grundlovens ord om magtdeling, er det en forudsætning, at der er en sådan adskillelse.
Det, som er helt afgørende for vores behandling af disse forslag, er, at domstolene reelt både fungerer som og opfattes som værende uafhængige og upartiske; adskillelsen er påkrævet for at sikre uafhængigheden, og for at sikre upartiskheden er der behov for at se på reglerne omkring dommerne.
Vi føler egentlig på mange områder, at de forslag, vi har til behandling her i dag, tager højde for de ting.
Selvfølgelig kan vi diskutere - det har ordførerne jo også allerede gjort indtil nu - om en bestyrelse på 11 er den helt rigtige størrelse, og hvordan den udpeges, og selvfølgelig kan vi diskutere Ombudsmandens stilling, osv.
Men det er jo stadig væk i det større perspektiv mindre enkeltting, som vi må diskutere videre under udvalgsarbejdet. Jeg skal kort sige med hensyn til dommeres bibeskæftigelse, at vi i Dansk Folkeparti på ingen måde har noget imod, at offentligheden har kendskab til de bibeskæftigelser, der er.
Vi har såmænd heller ikke noget imod, at der er offentlighed omkring indtægtsforhold.
Og de enkeltsager, som vi skal diskutere, enkeltdelene i det, vil vi selvfølgelig vende tilbage til under det videre arbejde.
Søren Søndergaard (EL), 1997-10-30:
Jeg er enig med fru Margrete Auken i, at dommere er noget helt særligt.
Det, der er problemet, er bare, at det ikke kun er dem selv, som i beskedenhed - klædelig beskedenhed - i udvalget ligesom nedtoner deres egen rolle, men at de oven i købet har fået Justitsministeriet med på den galej, at de ikke er noget særligt, og det er jo beklageligt.
Næh, de er noget helt særligt.
Men jeg synes alligevel, at det er rimeligt, når man snakker om magtens tredeling og snakker om de tre dele, at der er kendskab til, hvordan folk i alle tre dele er aflønnet.
Det er ikke fordi, jeg dermed vil sammenligne os med noget så ophøjet som dommere, men udelukkende af én grund: For at fratage dem den dårlige undskyldning.
Margrete Auken (SF), 1997-10-30:
Det er lige til den der med dommernes biindtægter, hvor jeg er ganske enig med hr. Søren Søndergaard i, at det altså er påfaldende, at dommerne ikke synes, de er noget særligt, og at det har været en ganske beskæmmende affære at læse de der svar.
Og vi skal jo nødigt have det blandet sammen med det vrøvl, de får skrevet også om folketingsmedlemmer.
Enhedslisten og SF er fuldstændig enige om, at vi selvfølgelig bør offentliggøre vores indtægter.
Det er klart.
Men vi er ikke sammenlignelige med dommere.
Vi er valgt til at være partiske, og de er i den grad valgt til at være upartiske.
Og vi kan afskediges på alle mulige andre partiske måder.
Jeg siger det, for at de ikke skal bruge den dumme undskyldning, som nogle af dommerne har brugt for en stund:
Når ikke engang folketingsmedlemmer skal, hvorfor skal vi så?
Jeg mener, så skal vi ikke give dem det yderligere alibi for deres egne tåbeligheder og pinligheder.
Dér skal dommerne stå frem og sige: Vi er noget særligt, og der skal stilles de højeste krav til os.
Så vil jeg i øvrigt lige sige: Ved hr. Søren Søndergaard, hvor mange penge de faktisk tjener?
Beløbet er jo betragteligt større end det, vi fik frem med skraldemandskonflikten, men jeg vil godt høre det, for vi har jo aldrig kunnet få tallene; det bliver kun hvisket.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-30:
Det synes jeg også.
Det vil vi meget gerne deltage i, og det er blandt andet derfor, vi står her i denne time, hvor vi har
Den model, jeg har prøvet at forklare, hr. Tom Behnke, går jo ud på, at er der nogen, der skal holde Domstolsstyrelsen og derigennem altså også dem, der er ansat ned igennem systemet, fast på et ansvar, så har vi Den Særlige Klageret, og den, der har ansvaret for at rejse en sag over for den, er jo efter konstruktionen justitsministeren.
Der er ingen minister, der kan gå til Ombudsmanden og spørge: Bruger du nu dine penge rigtigt?
Prøv nu at tænk frisk, hr. Tom Behnke.
Jeg ved fra personlig erfaring, at der er plads til det en gang imellem.
Nu fik jeg ikke noget svar fra hr. John Vinther, og det var jo også det, jeg fornemmede: Når hr. Engell ikke var til stede i salen og fru Gitte Seeberg heller ikke,
så kunne jeg ikke få et svar på, hvorfor en minister skal være ansvarlig for det her med domstolene.
Nu forsøger jeg mig med hr. Tom Behnke, som tit har svar på rede hånd.
Forklar mig, hvorfor en minister skal være ansvarlig for, hvordan domstolene administrerer.
Bjørn Elmquist (RV), 1997-10-30:
Det har jeg forstået, men forklar mig, hvorfor en minister skal have ansvar for det.
John Vinther (KF), 1997-10-30:
Hr. Bjørn Elmquists observation er rigtig, for den konservative ordfører, fru Gitte Seeberg, er forhindret i at være til stede under denne første behandling.