Martin Lidegaard (RV), 2006-03-15:
Det vil næppe komme bag på mine ærede kolleger i Tinget og dem, der måtte følge debatten, at Frederikssundmotorvejens første etape ikke er noget, der har groet i den radikale baghave.
Det var noget, vi indgik en aftale om i 2003, og det var en del af den samlede trafikaftale, vi lavede dengang, som vi ikke var specielt begejstrede for.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at benytte lejligheden til oven på hr. Jens Christian Lunds betragtninger lige at ridse det historiske forløb op omkring, hvordan hele det her beslutningsgrundlag blev tilvejebragt.
Det var også den første større sag, jeg oplevede i Folketinget, helt tilbage i det tidlige 2002, hvor Socialdemokratiet jo pressede på for, at vi nu skulle have en løsning, og derfor i trafikforliget dengang fik ind, at nu skulle man gå i gang med den første etape på Frederikssundmotorvejen.
Da vi sad og forhandlede om det nye trafikforlig i 2003, den 5. november om natten, var det også Socialdemokraterne, der spøgede ude på gangen, selv om de ikke kom med, og sagde, at de mente, det ville være forligsbrud, hvis ikke vi nu også i dette trafikforlig fik Frederikssundvejens første etape med.
Den kommer jo her om ganske føje måneder, og det ville måske have været logisk at afvente resultaterne derfra, før man besluttede sig for at bygge motorvej på det første stykke, for det kunne jo godt være, at man kunne have nøjedes med en bymotorvej på det sted, vi nu bygger fuld motorvej, eller at der havde været andre løsninger på de trafikale problemer, som alle kan se der er.
Men vi har altid syntes, det var lidt mærkeligt at lægge sig fast på motorvejsløsningen fra starten.
Nuvel, det var en del af forliget.
Det Radikale Venstre har den tradition at holde sig til forliget, men man kan roligt sige, at det har været en lidt stormomsust tilværelse, vi har haft.
Siden vi indgik dette forlig, har vi jo haft en lang, lang diskussion om, hvad den rigtige linjeføring skulle være, for forliget sagde jo ikke noget om, hvor motorvejen så skulle ligge ved den første etape, men kun, at det skulle være motorvej.
Jeg vil gerne benytte lejligheden her til at rette en varm tak til alle de borgergrupper, der har lagt sjæl og energi i at få vendt hver eneste sten i det her projekt.
Jeg vil også gerne rette en tak til Vejdirektoratet, der også har brugt meget energi på at vende hver en sten her.
Jeg må nok konstatere, at forholdet mellem borgergrupperne og Vejdirektoratet ikke har været lige amourøst hele vejen igennem.
Nogle gange er det jo sådan, at når man har forskellige positioner, så har man også forskellige interesser.
Sådan har det også været i den her sag.
Jeg var enormt glad for, at det lykkedes Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre i foråret 2005 at få gennemtrumfet, at vi kunne få lavet en analyse af en linjeføring i Jyllingevejens regi for at vise, at de borgergrupper skulle tages alvorligt.
Det var vores vurdering, da vi så resultatet af den analyse, at det ikke var realistisk at gå efter den.
Det er nu engang en politikers lod, der er indgået et forlig om, at denne strækning skal laves, og vi har nu fået ikke bare en, men to mulige føringer på den, som ikke efterlader tvivl om, at når det endelig skal være, er det mest fornuftige nok det, der nu er lagt op til.
I vores vurdering indgår så også, som flere har været inde på, at vi kan spare en del penge ved at komme i gang nu, fordi vi i forvejen har gang i gravemaskinerne ude ved motorringvejen.
Så jeg kan ikke sige, at det er med stor glæde og fornøjelse, at jeg her giver tilslutning fra Det Radikale Venstre til lovforslaget, men det gør jeg, fordi det er en del af en aftale.
Vi har været et langt forløb igennem, og jeg vil gerne kvittere over for alle parter for det store arbejde, der er gjort, og ser frem til udvalgsarbejdet.