Kaj Ikast (KF), 2004-01-15:
I starten af 1980'erne sad jeg i udvalget for småøerne, og vi lavede aftaler med alle småøerne.
Der blev lavet mange særaftaler, således at de, der benyttede færgen, skulle bo på øen, den person, der sejlede færgen, skulle bo på øen, og de, der var i reserve, skulle bo på øen.
Vi lavede en masse undtagelser, som var udformet specielt til hver eneste ø, vi besøgte.
I dag taler vi om nogle af de 42 øers færgeforbindelser.
Det var den eneste mulighed, man havde for overhovedet at kunne overleve og få øerne til at fungere.
Efter at ministeren har forespurgt i amter og kommuner, synes jeg, har han kørt et godt løb.
Jeg synes, det er en pæn måde, han har fået forhandlingerne i gang på, selv om man jo sagtens kan sige: Mere, mere, mere. Vi går ind for udlicitering, det sker bl.a. for at begrænse priserne, og det lægger vi ikke skjul på.
Vi er ikke bange for at tage licitationer, det har vi aldrig været, og det har været med til at holde priserne nede i masser af tilfælde.
Ikke alle tilfælde har været store succeser, men de fleste af dem er virkelig gode succeser.
Jeg synes, at man lægger et niveau i forhandlingerne.
Det har ministeren gjort, og det skal han have støtte til.
De 100.000 passagerer er vi enige om, og den ene million euro er i hvert fald jeg enig i, for så har man et mål, som man sender til Kommissionen.
Kommissionens forskellige kommissærer, som arbejder med de opgaver - jeg vil gerne gøre opmærksom på, at det jo ikke bare er transportkommissæren, der arbejder med disse forhold på de små øer - skal være enige.
Når de så i Finland hører om debatten her i Folketinget, og når ministeren om lidt får opbakning til de krav, vil de i hvert fald ikke gå under de krav, som Danmark har, og så kommer vi til at være med til at lægge niveauet.
Hvis der så er fem ruter tilbage, der skal i licitation, så gør vi det.
Så er der i hvert fald en stor chance for, at prisen bliver lavere.
Netop det, der står i det forslag til vedtagelse, som er fremsat af regeringspartierne og Dansk Folkeparti, at man skal forsøge at arbejde for, at rederne skal overtage det materiel, der er der, og det personel, der er der, betyder, at vi altså har forladt alle de 37 småøer, som vi var ude at kreere forskellige opgaver for.
De får lov til at køre videre.
Det siger jeg tak for, for det er ikke til at lave
Men hensyn til dem, der er større, skal vi jo altid på et eller andet tidspunkt sætte en grænse for, hvor vi vil have udbuddet.
Det har ministeren så gjort, og det synes jeg at han skal have opbakning til.
Så kan andre synes noget andet, det er for så vidt op til den enkelte, men jeg synes, det er naturlige krav at gå ind i forhandlingerne med.
Det kan så godt være, at andre lande kommer og vil have det højere, og så må ministeren tage det ansvar, at han må gå ind i de forhandlinger.
Men jeg er stolt af, at det er Danmark, der er førerlandet i de forhandlinger og presser Kommissionen.
Det synes jeg at der skal falde i hvert fald nogle rosende udtalelser om i dag.
Jeg vil kun sige, at hvis vi får fem udbud, så lad os tage dem.
Kan ministeren forhandle sig frem til andre ting, siger vi også tak for det.
Men der skal være en grænse, hvorfra vi har udbud, det går jeg ind for.