runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 1998-04-23:
Jeg må sige, at hr. Villy Søvndal har et særegent forhold til ideologi, når han kunne karakterisere min ordførertale som særlig ideologisk.
Rent faktisk, og det indrømmer jeg gerne, argumenterede jeg slet ikke.
Jeg henviste blot til, at når hverken socialministeren eller den socialdemokratiske ordfører var i stand til at argumentere for et forslag, der er en ren afskrift af, hvad de har været ude med af billige løfter i valgkampen, så jeg det ikke som min særlige opgave at komme
med argumenter her.
Når nu hr. Villy Søvndal på vegne af SF hæver fanen på dette område, må jeg sige, at Venstre har gjort betydeligt mere, end SF har gjort og nogen sinde kommer til gøre, med hensyn til at sikre børnefamilierne muligheder for at få passet deres børn.
Situationen er jo den, at denne diskussion for alvor først får kød og blod ude i det virkelige liv, ude i kommunerne, og her kan jeg da glæde mig over, at 8 ud af 10 Venstrekommuner faktisk har en pasningsgaranti, et resultat, der er langt bedre end det, man kan fremvise i tilsvarende socialdemokratisk styrede kommuner, og SF-styrede kommuner skal man dog heldigvis stadig væk lede længe efter.
Jeg kan forstå, at hr. Villy Søvndal nu nærmest nedgør det, der har været Venstres bidrag til lov om social service, nemlig muligheden for at få udbetalt et tilskud til alternativ børnepasning, herunder tilskud til at have en ung pige i ens eget hus. Der er ikke ret mange, der bruger den mulighed, siger hr. Villy Søvndal.
Det kan jo skyldes, at ordningen ikke er den mindst bureaukratiske, man kunne komme i tanke om.
Det kan også skyldes, at ordningen ikke er indkørt endnu.
Det kan også skyldes, at det kniber med at få de socialdemokratiske kommuner til at synes, det er en god idé at bruge denne ordning, og endelig kan det være, at det ville sætte gang i tingene, hvis man lavede en ordning, hvor man gav kommunerne mulighed for at udbetale tilskud til forældrene selv.
Jeg vil gerne spørge hr. Villy Søvndal her til sidst: Når der alligevel ikke er nogen, der vil følge den ideologi, vi lægger frem, er det vel risikofrit at gå med på en ordning som den, jeg skitserer her?
Vil SF ikke støtte mig i det synspunkt, at vi nu giver kommunerne mulighed for at udbetale tilskud til de forældre, der selv passer deres børn?
Jens Heimburger (KF), 1998-04-23:
Blot en kort kommentar.
Jeg vil slet ikke afvise, at der findes snedige Venstrefolk.
Det forslag, der blev nævnt, har vi jo bl.a. været med til at fremsætte sammen, et forslag, der i al sin enkelhed går ud på, at kommunerne skal have nogle flere værktøjer til at løse problemerne, når man mangler kapacitet på børnepasningsområdet. Der er jo ingen moderne mennesker - inklusive mig selv, der snart skal hente børn - som ikke forestiller sig, at det er velfungerende institutioner, der skal klare hovedproblemerne, men kommunerne skal have så mange værktøjer som muligt og så stor frihed som muligt.
Det er det, vores forslag gik ud på i sin tid, så det har sådan set ikke ændret sig.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 1998-04-23:
Når jeg i mit indlæg siger noget om kommunerne og det samspil, der er med dem, er det jo ikke en undskyldning for, at der ikke har kunnet gennemføres en børnepasningsgaranti.
Det er mere en oplysning om de faktiske forhold, som jo er sådan, at selv om man aftaler det i kommuneforhandlingerne, og selv om der også følger penge med, kan virkeligheden ude i de enkelte kommuner se meget anderledes ud.
Sådan er det, og sådan er det også i forhandlingerne med amtsrådene om sundhedssektoren.
Så er det også sådan, og det synes jeg er en god ting at skrive sig bag øret, at der ikke er pasningspligt herhjemme, men der er skolepligt.
Det gør unægtelig en forskel.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-23:
Blot til fru Yvonne Herløv Andersen: Der er vel helt præcis ikke skolepligt, men undervisningspligt, og det behøver ikke at foregå i en skole.
Så vil jeg i øvrigt sige, at med hensyn til de tekniske vanskeligheder med, hvordan man bedst sikrer eller opmuntrer, eller hvad man vil, kommunerne, har vi også fremlagt en meget morsom model, synes jeg selv, der er en præmieringsmodel, som sikrer, at kommuner, der har en udbygget pasningsgaranti, modtager en præmie, som kommuner, der ikke har en sådan, ikke modtager.
Det er jo en anden måde at sikre det på, og den skal vi nok sende til regeringen til inspiration, så den kan indgå i overvejelserne.
Nu kan man sige, at regeringen har inspireret SF, og så er det vel også rimeligt, at den modsatte inspiration finder sted.
Til hr. Lars Løkke Rasmussen, der taler om Venstreregerede og SF-regerede kommuner, må jeg sige, at SF-regerede kommuner i modsætning til Venstreregerede er i voldsom vækst, og det tror jeg i øvrigt meget godt karakteriserer den udvikling, vi vil komme til at se i den kommende tid.
Så hørte jeg i øvrigt en meget lang forklaring
fra hr. Lars Løkke Rasmussen på, hvorfor der ikke er flere, der bruger det frie valg.
Jeg synes kun, der er én nærliggende mulighed, der ikke blev nævnt, og det er den, at forældre fuldstændig frit, liberalt og utvunget selv vælger, hvilken ordning de helst vil bruge, og de vælger altså uden om den ordning, som Venstre mente ville være et betydeligt bidrag til menneskehedens frelse.
Det er vel derfor, man kan karakterisere hr. Lars Løkke Rasmussens indlæg som et meget ideologisk indlæg.
Når nu mennesker helt frit vælger, som Venstre ønsker de skal kunne gøre, og så ikke vælger de ting, Venstre vil,
er det så ikke et udtryk for, at man ikke kan tvinge det frie valg igennem ud fra en Venstreideologisk holdning?
Mennesker vælger faktisk, som de helst vil.
Det er jeg helt tryg ved, at mennesker gør.
Og så kan jeg ikke nå at kommentere
lad pengene følge barnet-modellen, men jeg kan se, at hr. Lars Løkke Rasmussen er på vej herop, så jeg får måske muligheden i næste runde.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1998-04-23:
Det skal være meget kort.
Når hr. Villy Søvndal nu roser forældrenes frie valg og siger, at forældrene selv vælger helt frit,
vil jeg bare bede hr. Villy Søvndal af- eller bekræfte, om situationen ikke er den, at under halvdelen af de kommuner i Danmark, der har en socialdemokratisk borgmester, har valgt at gøre brug af den mulighed, vi har givet i den nye lov om social service, hvorved altså forældre i over halvdelen af de socialdemokratisk styrede kommuner er afskåret fra det frie valg. Hvis hr. Villy Søvndal - og jeg citerer efter hukommelsen -
er helt tryg ved forældrenes frie valg, hvorfor vil hr. Villy Søvndal og SF så ikke være med til at give forældrene det frie valg?
Det burde jo være helt udramatisk og risikofrit set med folkesocialistiske briller på.
Hvis man er helt tryg ved forældrenes frie valg, hvorfor så afskære dem fra at få det?
Jeg har jo efter hr. Villy Søvndals logik mere at tabe ved det, end Socialistisk Folkeparti har.
Villy Søvndal (SF), 1998-04-23:
Det er ærgerligt, at det er korte bemærkninger, for det nærmer sig jo en principiel debat om frihedsbegrebet som sådan.
Jeg vil egentlig bare gøre opmærksom på, at de, der vel har den allermindste valgmulighed, de, der er allermest frihedstruet, er dem, som står på venteliste, og som gerne vil have en plads.
Det synes vi er hovedproblemet, og det er derfor, vi har lavet det forslag, vi har.
Så har vi det andet problem, nemlig de kommuner, der ikke har valgt den ordning.
Her synes jeg igen, Venstre har svært ved at finde ud af, hvilket ben man skal stå på.
Hvis vi vedtager ting i Folketinget, som vi siger at kommunerne skal gøre, får vi normalt en meget lang sang fra de varme lande om det kommunale selvstyre.
Dér tvinger man det igennem.
Vi har meget respekt for, at det kommunale selvstyre også indeholder retten til at sige nej, hvis der er udviklinger, man ikke ønsker.
Eller hvordan er det?
Får de pengene oven i dagpengene?
Det er formentlig et nej.
Den mellemgruppe, der både vil arbejde og have familielivet til at fungere, kan ikke bruge ordningen.
Hvem har vi så tilbage?
Så har vi grossererfruen ude i Gentofte, der kan få en ung pige og tilskud og oven i det få pengene, der følger med barnet, til at sørge for, at det bliver lidt hyggeligere i de tolv stuer i Gentoftevillaen.
Så er det vel sagt meget klart, hvorfor vi skilles så afgørende i denne diskussion.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1998-04-23:
Ja, det skal være for sidste gang, og det skal være kort.
Der er jo ingen grund til at stå og stille en masse spørgsmål om, hvad Venstre mener, og så lade dem være ubesvarede, idet det ikke er nogen offentlig hemmelighed, det burde det i hvert fald ikke være, at vi i Venstre i marts 1996 fremsatte et beslutningsforslag her i salen, B 119 hed det, som ganske kort gik ud på, at forældrene skulle have et retskrav på at få udbetalt, hvad der svarer til 85 pct. af kommunens nettoudgift ved en børnepasningsplads.
Man kan altså sige, at forældrenes selvstyre i denne sammenhæng står over det kommunale selvstyre.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-04-23:
Vi har rejst denne forespørgselsdebat, fordi vi synes, det er utrolig vigtigt, og fordi vi håber, at den kan blive indledningen til en stor og meget væsentlig offentlig debat, inden Danmark eventuelt tiltræder en sådan international investeringsaftale.
Efter vores opfattelse er denne sag kommet alt for langt, før de afgørende oplysninger er blevet fremlagt for Folketinget og offentligheden.
Og vi mener, at aftalens konsekvenser og rækkevidde i virkeligheden er så enorm, at det er en hastesag at få debatten i gang. Hvis en sådan aftale indgås, kan man jo sige, at der bliver tale om en slags kapitalismens internationale grundlov.
Der er her lagt op til en aftale, som vil give de multinationale selskaber en række magtredskaber, som de vil kunne bruge over for nationalstaterne til at fremme deres interesser for at sikre, at de kan foretage deres investeringer på tværs af, hvad nationalstaterne ønsker at gennemføre af national beskyttelseslovgivning på f.eks. miljøområdet, men også på helt andre områder som f.eks. kulturen.
Derfor kan man på ingen måde undervurdere betydningen af denne her aftale.
Det har jo blandt andet fra arbejderbevægelsens og miljøbevægelsernes side i årevis været ønsket, at man skulle kunne nå frem til internationale aftaler, der førte til en øget kontrol med de multinationale selskaber.
Derfor synes vi, at debatten er væsentlig, og derfor håber jeg, at ministeren nu vil give en redegørelse for de problemer, der ligger i denne aftale, og hvad den danske regering agter at stille op med disse problemer.
Jeg håber naturligvis på, at det ved afslutningen af debatten vil være muligt at sikre en vedtagelse, der gør, at vi fuldt ud kan sikre os vores miljøstandarder, vores standarder på arbejdsmarkedet, kan sikre os retten til vores egen kulturpolitik og i det hele taget kan sikre os, at denne aftale ikke bliver et redskab for de multinationale selskaber på demokratiets bekostning. Besvarelse
Tom Behnke (FP), 1998-04-23:
Fremskridtspartiet kan støtte forslagets punkt 2, men resten kan vi ikke støtte.
Og så er spørgsmålet, om man skal begynde at stille ændringsforslag til, at både overskrift og det meste af forslaget skal udgå, for at vi kan stemme for forslaget.
Det vil vi derfor undlade at gøre.
Men punkt 2 i forslaget er faktisk ganske godt, nemlig frit valg over kommunegrænserne.
Men det er som sagt ikke nok til, at Fremskridtspartiet støtter hele forslaget.
Det vil vi heller ikke gøre, og når vi når frem til en andenbehandling, hvis vi når så vidt, vil Fremskridtspartiet stemme imod det foreliggende forslag.
Sagen er jo, at problemstillingen skal løses på en helt anden måde, end der her er lagt op til.
Forslaget tager slet ikke højde for, hvad der er årsag til problemstillingen, og så længe man ikke forholder sig til årsagen, kan man heller ikke finde den rigtige løsning. Spørgsmålet er jo, om det offentlige overhovedet skal have den pligt at udbyde pasning i forskellige former.
Det mener vi ikke nødvendigvis i Fremskridtspartiet.
Spørgsmålet er, om kommunerne skal have pligt til at betale 2/3 eller mere af udgiften ved børnepasningen.
Det mener vi bestemt ikke i Fremskridtspartiet.
Det har den uheldige egenskab, at forbrugeren, der får en vare, ikke betaler den fulde pris, og dermed heller ikke kan sammenholde kvaliteten med den pris, der betales.
Desværre.
Det, der også er sagen, er, at alt det her i virkeligheden er noget, der foregår ude i kommunerne, og hvis det er sådan, at borgerne i en kommune ønsker, at der skal være pasningsgaranti i deres kommune, så kan de jo vælge nogle politikere, som går ind for, at der skal være pasningsgaranti i den pågældende kommune.
Vi har jo tidligere set i statistikken, at der blandt de kommuner, hvor man har valgt, at der skal være Venstrestyre, faktisk er kommuner, hvor man har den største grad af pasningsgaranti, og det kan man så tage til efterretning.
Så er der de kommuner, hvor man har socialdemokratisk styre, og det er dér, hvor det står værst til.
Det kan man så også tage til efterretning, og så kan man sidde og filosofere lidt over det dagen før, man skal til kommunevalg, og så må man sætte sit kryds ud fra det.
Det, der er ganske interessant ved det her forslag, er, at Socialdemokratiet ikke ser sig i stand til at støtte forslaget til trods for det valgflæsk, som Socialdemokratiet delte ud af både før og under valgkampen, men lige så snart regeringsmagten var sikret igen, blev valgflæsket fint pakket væk, og så var det kun noget, man brugte i en valgkamp.
Det virker lidt underligt, men det er selvfølgelig et forklaringsproblem, som Socialdemokratiet har.
Socialdemokratiet har også et forklaringsproblem set i forhold til deres partikolleger ude i kommunerne, som ikke er i stand til at levere den vare, som Socialdemokratiet her i Folketinget nogle gange giver udtryk for, at man gerne havde set.
Men som sagt kan Fremskridtspartiet ikke støtte det foreliggende forslag.
Jette Gottlieb (EL), 1998-04-23:
Nu er der jo meget åndsfællesskab i det forslag, vi behandler nu og så det forslag, som vi behandlede for et øjeblik siden.
Man skal ikke tvinge folk ud i pasningsordninger, som de ikke selv ønsker.
Det er det sympatiske ved forslaget, og derfor synes vi selvfølgelig også, at det i hovedsagen kan støttes.
Vi er en lille smule betænkelige ved det element, der hedder frit valg over kommunegrænserne, fordi det ikke alene er et pengespørgsmål, om en kommune investerer mange ressourcer, hvad enten det er sociale eller økonomiske ressourcer, i at sikre nogle pasningsordninger.
Det er altså ikke sikkert, at det i formuleringens bogstav er nogen god idé, hvis der bliver fri børnepasningsret over kommunegrænserne.
Det tror jeg skal overvejes grundigere.
Jeg går ikke ud fra, at SF har tænkt, at det her forslag skal hastes igennem, inden regeringens pakke kommer, og derfor går jeg ud fra, at vi får en samlet drøftelse af forbedringer af børnefamiliernes muligheder.
Det ser vi meget hen til.
Inge Refshauge (DF), 1998-04-23:
Dansk Folkeparti mener, at kommunerne i stort omfang gør, hvad de kan for at tilbyde børnepasningsmuligheder.
Det viser tallene tydeligt, selv om de kommunale styrer fattes penge.
Igen i år vil der blive oprettet yderligere pasningspladser rundt om i kommunerne, så der gøres virkelig en stor indsats.
Dansk Folkeparti vil ikke støtte, at man lovgiver og øver tvang over for kommunerne i denne sag.
Det skal foregå i dialog med kommunerne.
I øvrigt mener vi i Dansk Folkeparti, det er kugleskørt, at kommunerne ikke lader de arbejdsløse forældre selv passe børnene for at afgive pladser til de børn, hvis forældre arbejder, og så kunne vi godt tænke os, at SF også ville lave lov om omsorgsgaranti for de ældre i kommunerne.
Jens Heimburger (KF), 1998-04-23:
Det er nok heller ikke den store overraskelse, at Det Konservative Folkeparti er imod beslutningsforslaget fra SF - jeg havde nær sagt fra Socialdemokratiet, men det er det jo ikke.
Men det betyder ikke, at det er et kedeligt forslag - i den forstand at vi kan konstatere, at Socialdemokratiet, efter at det nu fortsætter i regering, må vente med at melde ud med, hvad man vil, til juni.
Det ser vi frem til, for nu er det jo ikke valgkamp længere, og vi har i virkeligheden ikke at gøre med en gruppe mennesker, altså børnefamilierne, som nødvendigvis alle sammen er svage.
Jeg er ikke sikker på, det er dem, vi skal lefle for hele vejen igennem, som forslaget her bærer lidt præg af, når vi når frem til juni og skal diskutere tingene. Den første del af beslutningsforslaget, hvor det kræves, at kommunerne skal offentliggøre, hvilken pasningsgaranti de tilbyder, er vi modstandere af.
Vi mener sådan set, at kommunernes egne vurderinger og prioritering må være alt rigeligt, og med hensyn til pladsgarantien mener vi, det er et kommunalt anliggende.
Den anden del af valgudspillet, som jeg vil kalde det, indeholder endnu et angreb på det kommunale selvstyre.
Alt i alt må vi sige fra konservativ side, at for os gælder det om at give kommunerne flere og bedre muligheder for at lave nogle frivillige, selvstændige ordninger, også når det drejer sig om samarbejde over kommunegrænserne.
Lad det være op til kommunerne selv at løse det problem.
Vi afventer med spænding, hvad Socialdemokratiet og regeringen i det hele taget kommer frem med i juni måned.
Karen Jespersen (V), 1998-04-23:
Forslaget fra Enhedslisten drejede sig altså om, hvordan man kan sikre, at flere børn kan blive passet.
Og ideen er så at pålægge de kommuner, der ikke har en pasningsgaranti, at lægge et beløb oven i den orlovsydelse, som de forældre får, der så at sige bliver tvunget til at gå på orlov, fordi de ikke kan få deres børn passet.
Nu har det jo aldrig været meningen, at den orlovsydelse skulle være et alternativ til en daginstitution
Men det er rigtigt, at der er brug for en række nye initiativer, og det var da også grunden til, at vi diskuterede det i Folketinget den 6. februar, hvor vi havde en stor debat om børnenes og børnefamiliernes vilkår.
Under den debat blev det pålagt regeringen at komme med en samlet plan for en forbedret indsats for børnefamilierne og dermed også en bedre indsats, når det drejer sig om pasning af børn.
Men planen er jo blevet lidt forsinket på grund af folketingsvalget, men det er noget, som regeringen arbejder på, og det er hensigten i begyndelsen af juni måned at fremsætte en række forslag, der både vil handle om pasning af børn og om børnefamiliers og børns vilkår i det hele taget.
Så den plan vil jeg henvise til og på den baggrund afvise forslaget her.
Inger Bierbaum (S), 1998-04-23:
I regeringsgrundlaget nævnes det i den forbindelse, at der skal udarbejdes en handlingsplan for, hvordan der kan tilvejebringes en pasningsgaranti.
Et sådant initiativ fra regeringens side mener vi i Socialdemokratiet er meget godt.
Gennem aftaler med kommunerne skal der etableres en landsdækkende pasningsgaranti, og vi mener, at det er et realistisk mål inden for den nærmeste fremtid.
Og med de få bemærkninger skal jeg meddele, at vi ikke kan støtte forslaget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 1998-04-23:
Også i Venstre er vi meget optaget af spørgsmålet om børnefamiliernes vilkår, herunder muligheden for at få passet sit barn, hvis man har brug for det.
Udgangspunktet for Enhedslistens forslag er imidlertid set med vores øjne forkert, idet der tales om at overholde regeringens målsætning, for det, der er det interessante for os, er naturligvis den målsætning, man fastlægger i den enkelte kommune; vi har jo kommunalt selvstyre hertillands. Og jeg er da også glad for, at netop Venstres kommuner er de kommuner, der bedst lever op til tanken om, at der skal være plads i daginstitutionerne, idet tæt op mod 80 pct. af de Venstrestyrede kommuner efterlever den målsætning, og det er jo et markant højere tal end det, man kan stille med i f.eks. Socialdemokratiet. Jeg synes også, det er værd at hæfte sig ved, at vi jo lidt senere, nemlig under behandlingen af det næste beslutningsforslag, får en debat om dette, hvor jeg i øvrigt meget spændt afventer den socialdemokratiske ordførers udtalelser.
Nu skal man jo ikke foregribe begivenhedernes gang, men vi har da i hvert fald i Venstre noteret os, at kommunerne har foretaget en ganske massiv udbygning, selv om vi jo i virkeligheden ikke herfra har gjort det særlig meget lettere for kommunerne at komme ventelisterne til livs.
Jeg sigter her på den detailregulering, vi har lagt ind under området, og jeg sigter på den nye bestemmelse i lov om social service, hvorefter man nu alene skal regulere ventelisterne efter et rent anciennitetsprincip.
Det er ikke Venstres livret, men vi har jo iværksat forskellige tiltag, der ikke har gjort det lettere for kommunerne, men på trods af det har kommunerne altså kunnet opvise ganske imponerende resultater.
Vi har ikke brug for forslaget her.
Hvis vi har brug for noget, har vi snarere brug for en debat om, hvordan vi kunne give kommunerne flere frihedsgrader, således at kommunerne kunne nå det mål, at alle, der på grund af deres arbejde har behov for en pasningsplads til deres børn, kunne få det behov opfyldt.
Og vi kunne også godt have brug for en diskussion
om, hvordan vi kunne give forældrene flere frihedsgrader. Og på flere punkter kunne den diskussion om forældrenes og kommunernes frihedsgrader jo munde ud i det samme resultat, og det er jo det, man vil se, når man f.eks. kigger på et af de forslag, Venstre bragte frem i valgkampen, og som vi fortsat står ved
Nu foregriber jeg igen begivenhedernes gang, for
det vil vi komme ind på i forbindelse med det næste forslag, men vores forslag går altså ud på, at kommunerne skal have mulighed for at give forældrene et tilskud for at passe deres egne børn. Sådan et forslag ville der være langt mere perspektiv i end i det forslag, Enhedslisten her har fremsat, og det forslag kan vi da heller ikke støtte.
Jens Heimburger (KF), 1998-04-23:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte Enhedslistens forslag om en forhøjelse af børnepasningsorlovsydelsen.
For det første er vi imod, at Folketinget med det forslag vil påføre kommunerne yderligere omkostninger og ikke mindst yderligere indskrænke det kommunale selvstyre.
Det er også vores indtryk - og det har andre også været inde på - at kommunerne netop tager det med børnepasningen utrolig alvorligt, og det kan vi også se med alle de mange nye pladser, der er blevet skabt i løbet af det sidste par år.
For det andet vil det være forkert af Folketinget allerede på nuværende tidspunkt at gribe ind i strukturen for børnepasningstilbud i kommunerne.
Vi synes, man bør afvente erfaringerne med den forholdsvis nye støtteordning for familier, som ansætter en ung pige, der gerne vil passe børn, og hvor de på den måde går sammen om at finde en løsning.
Vi kunne vælge at se det positive i Enhedslistens forslag, nemlig som et forslag om at være mere individorienteret, når man giver tilskud, for det er jo tanker, som også vi går ind for.
Derfor ser vi også frem til at få en debat om, hvordan kommunerne kan få flere muligheder for og større frihed til selv at finde gode løsninger.
Det skal jo være kommunerne, der bestemmer på det her område.
Inge Refshauge (DF), 1998-04-23:
Igen kan vi i Dansk Folkeparti ikke forstå Enhedslisten: Fuld dagpengesats ved børnepasningsorlov, hvis kommunen ikke kan anvise pasning til barnet!
Hvor skal pengene hentes til alt dette?
Kommunerne sidder lige i disse måneder med det årlige puslespil, som kaldes budgettet, og rigtig mange kommuner mangler brikker for at få det til at hænge sammen.
I Dansk Folkeparti mener vi stadig væk, at det er forældrene, der har ansvaret for pasningen af deres børn.
Og rigtig mange kommuner udvider pasningspladsantallet hvert eneste år, selv om de har ondt i økonomien, men det er nu engang ikke samfundet, der skal passe vore børn.
Man kan vælge tilbudene i kommunerne, men ansvaret er forældrenes og ikke samfundets.
Det var noget, man praktiserede i Østeuropa engang, men den politik er jo afgået ved døden, så lad os ikke indføre den her i landet.