runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hanne Severinsen (V), 2006-01-31:
Loven om forskningsrådgivning, som Folketinget vedtog i enighed for 2 år siden, har nu fået lov til at virke.
Jeg synes, at der er god grund til at sige, at den lovgivning har fungeret godt.
Vi har i Videnskabsudvalget flere gange haft lejlighed til at møde de forskellige råd og hørt deres prioriteringer, og hvordan de arbejder, og jeg synes, at de er gået særdeles kvalificeret til arbejdet.
De forløbne år har imidlertid vist, at der kan være behov for nogle justeringer.
For det første mener vi, at Det Frie Forskningsråd og Det Strategiske Forskningsråd skal have mulighed for at kunne deltage i internationalt forskningssamarbejde gerne med op til 20 pct. af deres midler.
Det er vigtigt for dansk forskning, at vi kan være med internationalt, så derfor kan Venstre støtte, at vi får den ændring, som fjerner nogle – tror jeg – utilsigtede barrierer.
For det andet justeres grænserne mellem de to råd, sådan at Det Frie Forskningsråd i oplagte tilfælde kan foreslå udmøntning der, hvor der er noget, som man kunne kalde politisk prioriterede opgaver, men hvor der er tale om programmer med et meget bredt sigte, som mest går på virkemidler.
Da vi f.eks. i forligskredsen besluttede at give særlige midler til yngre kvindelige forskere inden for naturvidenskab og teknik, var det mest praktisk, at det blev formidlet af Det Frie Forskningsråd, og i et lignende tilfælde skal det også være muligheden.
For det tredje er det ønskeligt, at det bliver mere tydeligt, at Det Strategiske Forskningsråd kan indhente faglig bistand, bl.a. fra de faglige forskningsråd i Det Frie Forskningsråd.
Det er alt sammen noget, som vi i Venstre kan støtte.
Vi synes, det er en god idé, at vi får vores udmærkede forskningsrådssystem således opdateret.
Vi kan støtte forslaget.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Da mit partis ordfører, fru Margrethe Vestager, er forhindret i at være til stede, skal jeg på mit partis vegne og i hendes sted fremføre følgende: Vi er overordnet meget positive over for det, der er hovedærindet: at bane vejen for at forskningsrådene i højere grad kan deltage i internationalt forskningssamarbejde, eller rettere i at en begrænset del af forskningsrådenes midler kan udmøntes i international sammenhæng.
Når det er sagt, så rejser teksten i bemærkningerne et par spørgsmål.
Det siges utvetydigt, at støtten skal gavne dansk forskning.
Vi må bede ministeren om nærmere at angive, hvordan rådene skal håndtere begrebet dansk forskning, som jo så bliver et kernebegreb.
Lovforslaget skal endvidere give en klarere struktur for forskningsrådenes arbejde.
Hvis ministerens succeskriterium er, at vi skal have et lysende klart og entydigt billede af, hvordan arbejdet struktureres, er der arbejde at gøre under udvalgsbehandlingen.
De nye roller for formænd og sekretariater, nye muligheder for at nedsætte faglige udvalg og bede om råd synes os at komplicere strukturen, men det kan da være, at det er på en god måde.
Det glæder os i den her sammenhæng, at vi ikke kan finde forslag om brug af anonyme bedømmere i rådenes arbejde.
Vi har i vores arbejde med lovforslaget været optaget af ministerens forslag om, at også Det Frie Forskningsråd i særlige tilfælde kan støtte politisk prioriterede virkemidler inden for dansk forskning.
Det er angivet i bemærkningerne, at der f.eks. er tale om en indsats som den, vi har aftalt om kvindelige forskere.
Men det er uklart, hvor langt bemyndigelsen rækker, og vi vil bede ministeren afgive svar, klare og tydelige svar, på, hvad der ligger i udvidelsen.
Vi er ikke til sinds at opgive tilgangen om henholdsvis oppefra og ned, det strategiske, og nedefra og op, det frie.
At ordet anvendelse føjes til Det Strategiske Forskningsråds opgaver er en god ting.
Vi regner med, at det var en forglemmelse, at det ikke var med i første udgave.
Alligevel er det lidt tankevækkende, at et af argumenterne for, at der var brug for regeringens Højteknologifond, var, at der skulle fokuseres på anvendelse, og det kunne Det Strategiske Råd jo ikke.
Nu kommer de til at ligne hinanden meget de to og bliver endda begge repræsenteret i koordinationsudvalget.
Alt i alt er der mange positive takter i forslaget.
Vi ser frem til, at ministeren under udvalgsbehandlingen vil sørge for at give de rette garantier for lovens brug og forståelsen af den.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2006-01-31:
Danmark skal helt i front på forskningsområdet.
Dette er regeringens klare og ambitiøse målsætning – en målsætning som vi i Det Konservative Folkeparti kun kan bakke op om.
Dette lovforslag har til formål at styrke dansk forskning på den internationale scene, hvilket er helt nødvendigt, hvis Danmark skal kunne leve op til målsætningen.
Det er jo et faktum, at den nuværende lovgivning rummer nogle barrierer, for at forskningsrådene kan deltage i internationale forskningsprojekter.
I Det Konservative Folkeparti forventer vi, at så vel Det Frie Forskningsråd som Det Strategiske Forskningsråd vil blive styrket af en forbedret mulighed for internationalt samarbejde, og at forskningsindsatsen herhjemme vil få et løft generelt.
Lovforslaget medfører, at Det Frie Forskningsråd får mulighed for at deltage i tematisk afgrænsede forskningssamarbejder.
Dette er nyt, men da det på baggrund af international praksis er nødvendigt at give den mulighed, mener vi i Det Konservative Folkeparti, at dette er acceptabelt, ikke mindst set i lyset af, at det ikke ændrer ved Det Frie Forskningsråds rammer og mål herhjemme.
Vi finder endvidere, at grænsen på 20 pct. af den enkelte finanslovbevilling er på et fornuftigt niveau, og vi finder det helt betryggende, at det er en forudsætning, at eventuel deltagelse i grænseoverskridende projekter kun kan finde sted, hvis projekterne er til gavn for dansk forskning.
På den baggrund kan Det Konservative Folkeparti støtte forslaget.
Rasmus Prehn (S), 2006-01-31:
Derfor er vi som udgangspunkt positive over for de ændringer af loven om forskningsråd, som dette lovforslag lægger op til.
Socialdemokratiet er med i forligskredsen omkring den oprindelige lov.
Vi tager også gerne ansvar for en ændring af loven, der kan sikre forskningsrådene i en fremtid, der bliver stadig mere international og global – en fremtid, hvor danske forskere selvsagt må samarbejde mere med kollegaer i EU og resten af verden.
Socialdemokratiet støtter, at Det Frie Forskningsråd og Det Strategiske Forskningsråd får hjemmel til at indgå i tætte, forpligtende internationale forskningsarbejder.
Et niveau på 20 pct. af forskningsmidlerne, der kan bruges til at overføre til internationale formål, finder vi passende og tilstrækkelig ambitiøst.
Vi anser det som en logisk og organisatorisk konsekvens af Højteknologifondens oprettelse, som vi ellers er kritiske over for, at også den på linje med de øvrige organer i det forskningsrådgivende system repræsenteres i Koordinationsudvalget.
Hvad angår ændringerne i grænsefladerne mellem Det Frie Forskningsråd og Det Strategiske Forskningsråd, hilser vi det velkommen, hvis et bedre samarbejde og en bedre koordinering de to råd imellem kan opnås.
Men det er samtidig helt afgørende for os, at afgrænsningen mellem de to råd opretholdes, og at Det Frie Forskningsråd fortsat skal bygge på bottom upprincippet, hvor det er forskningen baseret på forskernes egne initiativer, der støttes.
Vi er derfor skeptiske over for tanken om, at Det Frie Forskningsråd skal støtte politisk prioriteret forskning.
bliver forstået således, at politisk prioriterede midler i regi af Det Frie Forskningsråd kun kommer på tale, når der er tale om en politisk prioriteret ekstrabevilling.
Socialdemokratiet medvirker ikke til en politik, hvor der kan ske politisk prioritering af de eksisterende frie midler i Det Frie Forskningsråd.
Med disse ord går vi åbent og positivt ind i det videre arbejde med dette lovforslag.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-31:
Det er ikke rigtigt.
Jeg tror faktisk, at både statsministeren og jeg har været mere åbne i dag end dengang.
Ole Sohn (SF), 2006-01-31:
Det var måske også lidt polemisk at bruge et citat, men det var mere for at illustrere, at det ofte er sådan, at de regeringsbærende partier er mere villigt indstillede over for ændringer af grundloven, når de er i opposition.
Det var bare det billede, jeg ønskede at få frem.
Det er muligt, at citatet ikke er det rette i den sammenhæng, men i hvert fald kan det ikke nægtes, at Venstre havde et mere åbent syn på en ændring af grundloven før 2001.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-31:
Hr. Ole Sohn sagde ikke, at jeg er en vendekåbe, og jeg håber heller ikke, at han mente det.
Hvis jeg ændrer mening, vil jeg gerne stå ved det, men jeg vil godt lige for historieskrivningens skyld sige, at det, som jeg foreslog i 1999, stadig væk var rettet imod en kommission, som jeg heller ikke dengang brød mig om.
Og jeg er ret sikker på, at jeg tilføjede, at jeg syntes, at vi skulle samle forråd.
Det udtryk havde jeg fra professor Nordskov Nielsen, og det er det, jeg stadig væk siger.
Men i dag er de parlamentariske forhold anderledes.
Nu kan vi få nedsat det grundlovsudvalg, og så er det os selv, der er eksperterne.
Og sådan må det også være.
Der går en helt fin linje fra det, jeg sagde dengang, til det, jeg siger i dag.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Jeg hæftede mig ved hr. Søren Krarups udtalelser om medarbejdere i udenrigstjenesten.
Også jeg har set ambassadør Klingenbergs udtalelser, og det eneste problem, der er i dem, er, at ambassadøren har ret i, at man har undervurderet den virkning, tegningerne ville få i den muslimske verden.
Han har også udtalt, at der ikke lå tilstrækkelig eftertanke bag offentliggørelsen af tegningerne, og også det mener jeg ambassadør Klingenberg har ret i.
Men når jeg tager ordet, er det, fordi jeg vil anfægte hr. Krarups udtalelser om, at Udenrigsministeriets tjenestemænd og andre tjenestemænd ikke udfører deres opgaver med respekt for den danske grundlov og for hele vor politiske tradition.
Det gør de i allerhøjeste grad.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Jeg må tilstå, at jeg overhovedet ikke forstår spørgsmålet.
Refererer det til noget som helst, jeg har sagt?
Jeg begriber overhovedet ikke hr. Svend Aukens spørgsmål, for det har overhovedet ikke nogen relevans i forhold til det, jeg har sagt.
Jeg hævder, at det, sagen drejer sig om i dette afgørende kultursammenstød med den muslimske verden, vi netop nu står midt i, netop er frihedsrettighederne, som jo til syvende og sidst udspringer af en kristen forståelse af samfundet som noget, der hører under kejseren og ikke under en hellig koranlov. Så kan jeg ikke lade være med at sige, at i forbindelse med antisemitisme osv. tror jeg ikke, det var nogen tilfældighed, at Adolf Hitler ifølge Speers erindringer beklagede dybt, at Europa var blevet kristent og ikke muslimsk, for det ville have været meget, meget bedre for os alle sammen.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Jeg spurgte om ytringsfriheden – friheden til at ytre sig, som vi er enige om, også selv om der kan komme meget ubehagelige ytringer.
Den frihed står vi vagt om, den er vi fælles om, og her må vi ikke vige en tomme.
Men gælder der ikke også en tilsvarende frihed til at tage afstand fra ytringer og gå op imod ytringer, som man føler er krænkende?
Bill Clinton, som har udtalt sig meget kritisk om den sag, hr. Søren Krarup nu bringer ind i billedet, siger: Hvad nu hvis det havde været antisemitiske tegninger?
Vi har jo i historiens løb set masser af antisemitiske tegninger.
Det kan da godt være, det har været lovligt at bringe dem, og så skal man selvfølgelig værne om ytringsfriheden, men skal man ikke tage afstand fra dem?
Jeg spørger altså til den konkrete sag.
Jeg spørger til ytringsfriheden, for vi diskuterer grundloven og om det at tage afstand fra ytringer, som man finder krænkende, er udtryk for, at man krænker en andens ytringsfrihed.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Nu er jeg ikke ganske klar over, hvad det er, hr. Svend Auken hentyder til, men jeg er klar over, at det er de 12 Muhammedtegninger, han taler om, og jeg vil sige, at det er en helt, helt afgørende strid.
Det er et kultursammenstød, hvor der er tale om, at det helt afgørende i dette land, nemlig retten til at skrive og ytre sig frit – den ret, som udspringer af en kultur, der forstår, at der ikke findes nogen hellig lov, der kan ophæve den enkeltes frihedsrettigheder – er stillet over for en fundamentalistisk lovreligiøs kultur, der simpelt hen vil forbyde det.
Jeg må tilstå, at i dette spørgsmål synes jeg ikke, man skal udtrykke sig den mindste smule uklart, og jeg er dybt taknemlig for, at vi har en statsminister, der ved, hvad sagen drejer sig om, og som forsvarer Danmarks afgørende position på en sådan måde, at der ikke er den ringeste tvivl om det.
Én indrømmelse, én vigen tilbage på dette punkt, og vi ville have set det næste angreb.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Jeg skal nok svare på hr. Søren Krarups, synes jeg, noget bizarre fremstilling af vores forslag vedrørende folkekirken, men jeg vil vente, til jeg skal komme med en samlet kommentar til de bemærkninger, der er faldet.
Angående spørgsmålet om ytringsfrihed
: Mener hr. Søren Krarup virkelig, at man gør vold på ytringsfriheden, hvis man kritiserer andres ytringer?
Hvis man f.eks., som Bill Clinton siger, offentliggør nogle stærkt antisemitiske tegninger, kan det godt være, de er lovlige og i overensstemmelse med ytringsfriheden, og så må man selvfølgelig værne om ytringsfriheden, men kan man ikke tage afstand fra antisemitiske ytringer uden at krænke nogens ytringsfrihed?
Hr. Søren Krarup gør i hvert fald ofte brug af den form for ytringsfrihed, som består i at kritisere andres ytringer, og hvad forkert er der i det?
Hvad forkert er der i, at man siger: Vi synes ikke om ytringer, der krænker andre menneskers religion og andre menneskers selvforståelse?
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Det er jo klart, at den danske udenrigstjenestes opgave er at sige klart og umisforståeligt over for den muslimske verden, at her er der noget, der overhovedet ikke står til diskussion i Danmark.
Det er simpelt hen vores sine qua non, vores eksistensbetingelse, der er anfægtet.
Derfor må vi stå ubetinget fast, og det må den arabiske verden forstå.
Det forstår den ikke, fordi den lever i den kultur, der ikke kender til det, vi kalder sekularitet/verdslighed, men det er den danske udenrigstjenestes opgave at sige det til dem, og når jeg kan læse, at den danske ambassadør i Saudi-Arabien tager muslimernes parti og siger, at man undervurderer den harme og krænkelse, som tegningerne har forårsaget, kan jeg kun sige, at det er hans opgave at sige til muslimerne: I undervurderer den harme og krænkelse, som jeres reaktion forårsager i Danmark.
Det er den danske udenrigstjenestes opgave.
Ole Sohn (SF), 2006-01-31:
Det er klart fremgået af dagens debat, at landet regeres, og at vi har folkestyre –
det er der ikke nogen, der har anfægtet.
Grunden til, at vi har rejst debatten, og for SF's vedkommende har gjort det op igennem 1990'erne, er et ønske om at få tilpasset grundloven til den virkelighed, vi lever i.
Der er der klart ikke enighed i Folketinget, men jeg synes, at fru Birthe Rønn Hornbechs tilgang til det arbejde, vi skal i gang med i grundlovsudvalget, måske kan føre til, ikke at vi bliver enige, men at vi kan få skabt grundlaget for den proces, der kan føre frem til en grundlovsændring.
Den del syntes jeg var meget positiv.
Jeg synes også, det er interessant, og jeg glæder mig også til, at vi kan få nogle holdningsmæssige diskussioner om, hvor det er, man skal lægge vægten i en grundlov, fordi der da forhåbentlig er uenighed i Folketinget, når vi nu er så mange partier, og nogle konstruktive diskussioner, som munder ud i, at vi finder nogle fælles formuleringer på et tidspunkt, som har en bred dækning i Folketinget, hvad jeg tidligere nævnte er forudsætningen for, at det også får en bred dækning i befolkningen.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Jeg vil simpelt hen komplimentere fru Birthe Rønn Hornbech for hendes pædagogiske sans, for det var et fremragende billede på, hvordan en forfatning skabes.
Den afgørende ændring i statsformen i forrige århundrede er fuldstændig rigtigt systemskiftet i 1901.
Det er overhovedet ikke nedfældet.
Parlamentarismen bliver ikke indført i grundloven i 1915, den kommer først i 1953, men den hersker, virkeligheden er der.
Der lader det sig gøre uden at skrive noget ned og uden det politisk korrekte sprogbrug at skabe en statsform, som fungerer upåklageligt, indtil den altså 50 år senere bliver skrevet ind i en grundlov.
Det er et glimrende billede på, hvordan virkeligheden er, og derfor vil jeg nævne det over for venstrefløjen, for at de altså kan se, at det ikke er det korrekte udtryk.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-31:
Jamen jeg takker igen.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Jeg ville bare benytte lejligheden til at kvittere for den, synes jeg, meget saglige og konstruktive måde, som ordføreren har taget imod de forslag, som Socialistisk Folkeparti har stillet, og som vi fra socialdemokratisk side har stillet.
Det synes jeg lover godt for arbejdet.
Vi ved, det her er en lang proces, vi ved, det kommer til at tage tid, og at vi ikke på forhånd er enige.
Nu nævnte man ejendomsretten før.
Men der er, tror jeg, andre områder, hvor vi er meget mere enige, og hvor diskussionerne vil afsløre, især hvis man følger fru Birthe Rønn Hornbechs råd om at holde sig til nogle bestemte temaer og ikke tage samtlige spørgsmål op, at vi kan nå meget langt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-01-31:
Egentlig vil jeg sige, at en af de udtalte kvaliteter ved den grundlov, vi har, er, at den er kort og klar.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-01-31:
Hvis jeg nu skulle drille hr. Svend Auken fra tidligere, så kan jeg jo tilføje, at det er ethvert folketingsudvalgs helt suveræne ret at diskutere, hvad man vil.
Jeg hørte hr. Svend Auken spørge statsministeren, om ikke man kunne drøfte det ene og det andet.
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Regeringen har lige bebudet en storstilet diplomatisk indsats i den arabiske verden for over for regeringerne at gøre rede for, at det ikke er en særlig dansk værdi at vise mangel på respekt for andres religion.
Det er meget vigtigt at bringe dette budskab, og jeg er helt sikker på, at dette budskab, som også er hovedbudskabet, skal udenrigstjenesten nok vide at fremføre.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Mangel på respekt?
Jeg synes, man må sige, at det, der først og fremmest er sagen i dette spørgsmål, er, at man via trusler og vold søger at ophæve den frihed, vi har som noget grundlæggende.
Det er en så stor trussel imod vores frihedsrettigheder, at jeg priser Jyllands-Posten højt, fordi den handlede, som den gjorde, og det er naturligvis en dansk udenrigstjenestes opgave at sige dette til omverdenen i stedet for at begynde at moralisere over for os og f.eks. tage Politikens parti og sige: Det er forfærdeligt, at man overhovedet ikke viser respekt.
Nej, det er netop at vise respekt for andre, at man taler frit til dem.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, hvordan den danske folkekirke er blevet behandlet her i landet i tegninger og ord.
Hvad var det, Hans Kirk skrev i 1920'erne om det at strides med kristne?
Det er som at fange rotter!
Og hvad er der i øvrigt ikke sagt af grovheder om kristendommen?
Men pludselig skal det være noget forfærdeligt at tale frit til muslimerne.
Ole Sohn (SF), 2006-01-31:
Det vil jeg meget gerne.
Den grundlov, vi har, mener SF er utidssvarende, fordi den ikke har absorberet en række af de forfatningsmæssige regler, som vi mener bør være i grundloven, men det betyder ikke, at folkestyret ikke fungerer.
Nu skal man passe på, at det ikke bliver den helt store forbrødring, men jeg er for så vidt enig med hr. Søren Krarup i, både at grundloven er et udtryk for vores historie sammenholdt med de forfatningsmæssige regler, som supplerer den, og at man ikke bare skal modernisere grundloven for modernitetens skyld.
Men jeg mener omvendt, at grundloven i dag har en sådan karakter, ikke kun indholdsmæssigt, men også sprogligt, at det ville tjene til alles gavn, at den blev mere præciseret.
Søren Krarup (DF), 2006-01-31:
Det er blevet moderne at sige undskyld, og der er unægtelig visse sammenhænge, hvor man ikke skal undskylde.
Men jeg rejser mig alligevel med en vis dårlig samvittighed, for jeg må indrømme, at jeg var meget affejende over for SF's grundlovsforslag.
Det er hr. Aage Frandsen, der har lavet det, ikke hr. Ole Sohn, og derfor har jeg egentlig lidt dårlig samvittighed over for hr. Ole Sohn.
Den blev især levende i mig, da jeg hørte ham sige noget, der virkelig var meget fornuftigt, nemlig at det langtfra er de nedskrevne ting, der er afgørende for en forfatning, men at det mere er det, som ligger uden for selve det skrevne.
Jeg vil ikke sige undskyld, men lufte den dårlige samvittighed ved at stille et spørgsmål.
Der blev sagt, og det er jo også det gennemgående i kritikernes taler, at vores grundlov er utidssvarende.
Vil hr. Ole Sohn ikke give mig ret i, at denne påstået utidssvarende grundlov er det, der får et folkestyre, for så vidt et af de bedste og mest grundfæstede folkestyrer i verden, til at fungere?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Det er såre simpelt, for vi har ikke foreslået monarkiet ud af § 2.
Hvis hr. Messerschmidt læser den bestemmelse, som S og R har foreslået, så står der udtrykkeligt, at vi foreslår, at Danmark er et monarki.
Så det er på ingen måde tænkt ud eller skrevet ud af vores forslag.
Derfor undrer jeg mig lidt over spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2006-01-31:
Jeg vil gerne vende blikket imod lovforslaget om en ændring af grundlovens § 2 og spørge: Når hr. Helveg Petersen så klart siger, at i forbindelse med dronninge- eller kongerunder ønsker hr. Helveg Petersen at fastholde den model, man har i dag, hvordan hænger det så sammen med, at hr. Helveg Petersen ønsker monarkiet ud af § 2 i grundloven?
Der er vel en dybere tanke i, at man prøver på at afsondre de to instanser.
Kunne hr. Helveg Petersen elaborere det?
Niels Helveg Petersen (RV), 2006-01-31:
Jeg vil gerne sige til hr. Svend Auken, at jeg problematiserede det og mener, at der ligger en lang og vanskelig diskussion foran os om netop nogle af disse finere nuancer i vores forfatningsliv.
Hvad det første spørgsmål angår, om formændene, så finder jeg, at det nuværende system fungerer glimrende.
Det opfattes jo sådan, at man bringer tronen ind i selve regeringsdannelsen, og der har jo udviklet sig en skik, hvor de politiske partier er yderst forsigtige med, hvilken type råd de giver.
De skal være entydige, og de skal kunne kvantificeres, om man så må sige.
Jeg er bange for, at hvis det er en af vore egne – jeg undskylder; det er ikke den nuværende formand, jeg specielt tænker på – som skal lede disse forhandlinger, kan der jo nemt komme en mistanke om, at der indgår partipolitiske overvejelser i selve regeringsspillet, og det er det, som jeg problematiserer.
Det andet er jeg sådan set enig i.
Jeg mener, at der er forskelle her, men dem kan vi diskutere i det videre forløb.
Svend Auken (S), 2006-01-31:
Tak for de tænksomme ord.
Jeg vil komme tilbage til nogle af ordførerens bemærkninger senere hen, men jeg har dog to spørgsmål ved denne lejlighed, og det ene går på, at en del af vores inspiration til at give disse pejlemærker – som jo ikke er udtømmende – er, hvordan man gør i Sverige og Norge, som jo er lande, vi kan sammenligne os med.
Det andet er om grundlovens § 19. Jeg husker, at da vi i sin tid sad og lavede reglerne omkring markedsudvalget, hørte man netop de argumenter fremført, som hr. Niels Helveg Petersen nævnede: at det ville skabe en meget dårlig situation, hvis Folketinget skulle ind og have en besluttende myndighed og give mandater osv.
Det bøjede hverken hr. Niels Helveg Petersen eller jeg eller Folketinget os for i sin tid, og vi har fået en ordning, der nu har eksisteret i over 30 år.
Hvorfor skulle man ikke have en tilsvarende ordning på hele udenrigspolitikkens område?
Hr. Niels Helveg Petersen var inde på, at han måske var erhvervsskadet.
Jeg tror ikke, den teori er helt forkert.