Elisabeth Geday (RV), 2006-10-26:
Det største forbrugerpolitiske problem, vi har i dag, er efter min mening, at forbrugerlovgivningen ikke bliver overholdt, og at overtrædelser af forbrugerlovgivningen kun i behersket omfang fører til anmeldelser og i endnu mere sjældne tilfælde fører til dom, og når det endelig sker, er bøderne så små, at rigtig mange virksomheder ser en langt bedre forretning i at fortsætte med at overtræde lovgivningen.
Det seneste eksempel blev præsenteret i Ekstra Bladet her forleden.
Bladet havde forsøgt at få pengene tilbage for en defekt mobiltelefon, sådan som forbrugeren har ret til efter købeloven.
Men i 88 ud af de 98 telebutikker, som bladet opsøgte, nægtede butikken at efterkomme kundens krav.
Erhvervsorganisationer og butikskæder lover, hver eneste gang de her sager opstår, bod og bedring, men sagen er jo, at når man besøger butikken et år efter, jamen så er problemet der stadig væk.
Det så vi sidste gang, da det handlede om elektronikbutikkernes ulovlige salg af tilkøbsforsikringer til børn under 18 år.
Noget tyder altså på, at lovgivningen kun bliver overholdt af virksomhederne, hvis det ikke kan betale sig at bryde den.
Det er derfor, Det Radikale Venstre byder det her lovforslag om gruppesøgsmål velkommen.
Det har jo været temmelig længe undervejs, og jeg har da på fornemmelsen, at det ikke har stået øverst på den borgerlige regerings ønskeliste, da man lavede sit regeringsgrundlag, men jeg er da glad for, at der nu langt om længe bliver taget fat på det her problem med forbrugerens retsstilling i forhold til den enkelte virksomhed.
Forslaget betyder jo, at flere forbrugere kan lade sig repræsentere i et søgsmål af en grupperepræsentant, f.eks. Forbrugerombudsmanden, FDB eller Forbrugerrådet.
På den måde behøver den enkelte forbruger ikke at bruge tid eller penge på at føre en sag ved retten eller ved et klagenævn, fordi sagen kan ligne hundred- eller tusindvis af andre forbrugeres.
Bl.a. fra Sverige ved vi, at bare udsigten til at blive trukket i retten i et gruppesøgsmål får flere virksomheder til at indgå forlig med krænkede forbrugere, og det vil ikke mindst styrke den enkelte forbruger i forhold til loven.
Jeg mener, der er stærkt brug for loven, fordi forbrugere stadig oftere står med ensartede krav over for en virksomhed.
Kravene er måske hver især for små til, at det kan betale sig for den enkelte at indbringe dem for retten eller klagenævnene, men tilsammen udgør de et betydeligt beløb for den virksomhed, som uretmæssigt er kommet til pengene.
Det betyder jo eksempelvis, at forbrugere, der har betalt måske 200-500 kr. for meget i gebyr på en regning, vil kunne slå sig sammen om et gruppesøgsmål mod det relevante firma og på den måde ikke alene få deres ret, men forhåbentlig også få firmaet til fremover at overholde loven, eller det betyder, at forbrugere, som oplever de samme fejl eller mangler på den samme slags masseproducerede varer eller serviceydelser, kan slå sig sammen om at få en erstatning fra producenten.
Regeringen har forsøgt at balancere mellem behovet for at styrke forbrugernes retsstilling og virksomhedernes/erhvervsorganisationernes voldsomme kritik af, at vi nu skulle ende med amerikanske tilstande, hvor virksomheder må betale dyre forsikringer for at kunne overleve på et marked med konstant risiko for mere eller mindre urimelige søgsmål fra mere eller mindre krænkede forbrugere.
Jeg har bemærket mig, at det støder på kritik fra bl.a. Forbrugerrådet, men at også Forbrugerombudsmanden er skeptisk med hensyn til, at han skal være den eneste, der skal kunne føre en frameldingssag.
Jeg synes, at vi under udvalgsarbejdet skal se på, om vi har fundet den rigtige balance, og ikke mindst synes jeg, at vi under udvalgsarbejdet skal se på, om der ikke i virkeligheden er behov for en generel styrkelse af Forbrugerombudsmanden både med hensyn til det antal personer, han har til rådighed, og de midler, han har til rådighed.
Hvis han skal kunne føre flere sager som led i gruppesøgsmål, skal han også rent ressourcemæssigt have mulighed for at gøre det.
Jeg synes også, vi her skal se på, om der er nogle rimelige krav, som vi skal imødekomme.
Med de her ord ser jeg frem til en meget positiv udvalgsbehandling.