runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inga-Britt Olsen (SF), 1999-12-08:
Indledningsvis vil jeg tilkendegive, at SF er positive over for beslutningsforslaget.
Vi finder, at det indeholder værdifulde formuleringer i præambelen, generelle målsætninger og principper, som sammen udgør et vigtigt bidrag til kulturel og demokratisk mangfoldighed for mindretallene, men også præciserer en lang række rettigheder for de i pagten nævnte mindretal.
realiseringen heraf noget problematisk.
Jeg skal her under førstebehandlingen nævne fire eksempler af flere på områder, hvor Danmark fremover vil være forpligtet, og som samtidig betyder, at vi skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at opfylde konventionens intentioner og præcise forpligtelser, både for så vidt angår pagtens afsnit II, omfattende Grønland, Færøerne og det tyske mindretal, men især forpligtelser, der er indeholdt i afsnit III, gældende alene det tyske mindretal.
Især i afsnit III, art. 8, forpligter Danmark sig jo til på hele uddannelsesområdet at tilbyde en betydelig del af undervisningen på de relevante regionale sprog og mindretalssprog.
Vi har bemærket, at forslaget ikke forventes at få direkte økonomiske konsekvenser.
Art. 9 omhandler retsinstanser, hvor mindretal fremover vil kunne forlange, at sagsbehandlingen i en dansk retssal opfylder kriterierne i art. 9, som giver ret til, at de med retsagen forbundne dokumenter foreligger på sagsøgte/sagsøgers eget sprog.
Så håber vi også, at konventionen er så stærk, at disse krav kan opfyldes, og at den danske retspraksis lever op til pagtens krav.
Art. 10 er en væsentlig artikel, der drejer sig om forvaltningsmyndigheder og offentlig service, og her har man taget det forbehold at indføje: »i det omfang dette med rimelighed kan lade sig gøre«.
Det er jo altid godt at sikre sig det.
Ydelser, der ligger ud over, hvad der sikres mindretallene i dag.
Bl.a. sikrer man sig offentliggørelse af offentlige dokumenter på de relevante sprog, og at tjenestemænd - som der står - bruger de regionale sprog, når de henvender sig til mindretallet.
Og endelig er der art. 11 om medier, hvor det bl.a. hedder, at det skal sikres, at der i det omfang, radio og fjernsyn udøver public service-virksomhed, etableres både radiostation og fjernsynskanal på de regionale sprog eller mindretalssprogene.
Der er altså en lang række konkrete bemærkninger og nogle konkrete ting, vi skal opfylde med denne her pagt, en lang række områder, hvor vi skal træffe foranstaltninger for at opfylde pagtens hensigter og pagtens ordlyd.
Vi skal anbefale, at forslaget overgår til videre forhandling.
Jørgen Estrup (RV), 1999-12-08:
Jeg synes, det er et af de tidspunkter, hvor man godt kan hilse med stor glæde, at lang tids arbejde faktisk nu krones med succes.
Det er et af de forslag, som måske mest er i pagt med Europas kulturelle arv og den mangfoldighed, som vi ser omkring os, hvor vi i århundreder har været opmærksomme på, at de kulturelle forskelle ikke blot var et positivt element, men jo så sandelig også kunne være noget, der splittede og førte til konflikter.
Her har man så taget konsekvensen og sagt, at det ikke bare drejer sig om personer, det drejer sig også om fundamentet for kulturerne, nemlig sprogene, og at man skal sikre sprogene for også at kunne sikre et Europa, der hænger sammen.
Det synes jeg er en overordentlig fremadrettet og god ting.
Og dermed kan jeg selvfølgelig også med det samme på Det Radikale Venstres vegne sige, at vi varmt støtter dette forslag.
Det er selvfølgelig fuldstændig i pagt med en tradition, der længe har eksisteret mellem dansk og tysk mindretalsarbejde, men det rækker videre i sit perspektiv for et samlet Europa, og jeg kan kun sige, at jeg synes, det er glædeligt, at vi nu er nået så langt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
I Enhedslisten ser vi med tilfredshed på, at denne aftale bliver ratificeret, og at det sker i form af en retligt bindende konvention.
Der er jo mange rige og mangfoldige kulturer i Europa, og vi oplever i øjeblikket en strømlining, også mediemæssigt, som bestemt truer mindretalssprogene overalt i Europa.
Mange af disse sprog er direkte i fare.
Jeg har f.eks. besøgt et område i Italien, hvor man stadig væk taler et latinsk sprog, og hvor der er meget vanskelige vilkår for at opretholde det sprog.
Vi besøgte med Udenrigspolitisk Nævn Slovakiet, hvor det ungarske mindretal, på det tidspunkt, hvor jeg var der i hvert fald, ikke blev behandlet ret godt med hensyn til f.eks. at bevare deres skoler, gymnasier osv. Så der er i høj grad brug for at få vedtaget disse regler og få gjort dem forpligtende.
regelsæt
For vi må jo erkende, at nogle af de lande, som står over for optagelse, altså har mindretalssprog, og at der rent faktisk er problemer i den forbindelse lige fra tyrkiske mindretal i Bulgarien, russiske mindretal i Baltikum osv.
Og der vil det være nyttigt at sikre i hvert fald sprogenes status ved hjælp af den her konvention. Vi har jo selv fire nationalsprog i det danske rige: tysk, grønlandsk, færøsk og dansk, og de skal naturligvis alle sammen sikres.
Og også på den måde er Enhedslisten tilfreds med, at det tyske mindretal også får fastslået deres rettigheder i forbindelse med det her.
Jeg har hørt, at der i Færøerne og Grønland også er en vis diskussion omkring det her, og jeg vil blot sige, at vi går fra Enhedslistens side naturligvis ud fra, at man sikrer sig, at der ikke er misforståelser i forholdet mellem Danmark og Færøerne og mellem Danmark og Grønland i forbindelse med vedtagelsen af dette her.
Men det er jo heldigvis således, at Færøerne og Grønland selv bestemmer, hvilke sprog de vil tale.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-08:
I Kristeligt Folkeparti kan vi også tilslutte os det forslag
Vi tror, det er en god pagt, vi hermed får ratificeret.
Vi tror ikke, at den med ét slag løser alle de problemer, som der er af den her slags rundtomkring.
Det var jo hr. Kristian Thulesen Dahl, der gjorde opmærksom på, at det ikke var indvandrersprog, der blev beskyttet, og det er det jo heller ikke.
Det står der.
Men i nogle tilfælde i andre lande er det jo nemlig indvandrede folk, det beskytter.
Det er det ikke i det danske tilfælde.
Det er grænsen, der har flyttet sig uden om tyskerne, og Færøerne og Grønland, der er blevet tilsluttet Danmark.
I nogle af de østeuropæiske lande er det til gengæld indvandrere, der er flyttet ud, og der gælder det altså indvandrere, men altså bare nogle tidligere indvandrere.
Så det er sådan en sjov sætten grænser, nu er det altså slut med, at man tager hensyn til indvandrere åbenbart. Fra nu af er det altså bestemt, hvad det er for nogle sprog, der er i de lande.
Det kan man godt undre sig en smule over, men sådan opfatter jeg det faktisk.
Ole M. Nielsen (KRF), 1999-12-08:
Man kan bruge de samme bekymringer og argumenter, som under det forrige forslag.
Men under et hurtigt, forslidt slogan »Samtale fremmer forståelsen« kan vi også tilslutte os det her.
Gitte Lillelund Bech (V), 1999-12-08:
Fra Venstres side støtter vi fuldt ud de bestræbelser på at styrke de handelsmæssige forbindelser til Mexico og den store vægt, som tillægges de demokratiske principper og menneskerettighedernes overholdelse i aftalen.
Det er helt centralt, at en gensidig anerkendelse af menneskerettighederne, som Mexico og EU forpligter sig til, ligger til grund for samarbejdsaftalen. En anden vigtig årsag til, at Venstre støtter forslaget, er den gensidige liberalisering af varesamhandelen, som indgår i aftalen.
Landene imellem vil aftalen fremme afviklingen af toldbarrierer, fremme liberaliseringen af samhandel og tjenesteydelser, søge at hindre konkurrenceforvridning og endelig muliggøre en fri kapitalbevægelse.
Endvidere vil der være øgede muligheder for både uddannelsesmæssig og kulturel udveksling mellem Mexico og EU-landene, hvilket vi hilser velkommen.
Vi håber, at den fortsatte dialog landene imellem vil lede udviklingen i den udstukne retning, og vi støtter derfor forslaget til folketingsbeslutning.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Beslutningsforslaget lægger op til at tiltræde partnerskabsaftalen mellem EF og Mexico.
Aftalen vil på en række områder styrke de gensidige forbindelser til gavn for begge parter.
Aftalen vil skabe en regelmæssig politisk dialog mellem parterne.
De økonomiske og handelsmæssige forbindelser vil blive udbygget, bl.a. gennem en friere samhandel.
Der vil også blive indledt samarbejde om emner som miljø, forbrugerbeskyttelse og sociale anliggender.
Socialdemokratiet støtter, at forholdet mellem EU og de latinamerikanske lande styrkes.
Det er vigtigt, at EU gør en indsats for at fremme den igangværende demokratiske udvikling i disse lande.
Socialdemokratiet lægger derfor stor vægt på, at demokrati og menneskerettigheder er grundlæggende elementer i aftalen.
Vi ser med stor velvilje på, at aftalen lægger op til et konkret samarbejde om at fremme menneskerettigheder og demokratiske principper.
Vi konstaterer med tilfredshed, at der oprettes et fællesråd på ministerplan bistået af et udvalg af embedsmænd, der skal overvåge gennemførelsen af de forskellige aspekter af aftalen.
Vi har også noteret os, at der kan træffes passende foranstaltninger i tilfælde af, at den ene part misligeholder aftalen.
I sidste instans vil aftalen kunne suspenderes.
Med disse bemærkninger vil Socialdemokratiet gerne udtrykke sin støtte til beslutningsforslaget.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Ja, godt forsøgt.
Altså jeg bliver nødt til at sige i relation også til det, fru Charlotte Antonsen var oppe med tidligere, at vi i salen har diskuteret den situation, der er opstået, og jeg må egentlig også bede formanden, ligesom fru Charlotte Antonsen gjorde det, om at give sin vurdering af det.
Jeg skal ikke diskutere med formanden, men bare bede formanden give sin vurdering af det.
Altså sagen er, at den ene af de to forespørgsler, der er til debat her i dag, alene er stillet til statsministeren.
Udenrigsministeren siger, at den er stillet til statsministeren og udenrigsministeren, men den ene er altså kun stillet til statsministeren.
Og vi har oplevet det helt mærkværdige, at i det omfang statsministeren følger debatten, mens han er i salen, har han i hvert fald været til stede i salen under de første, jeg tror, det var fem ordførerindlæg, hvorefter han svarer på de tre og et halvt ordførerindlæg og så forlader salen.
Det er en højst ejendommelig facon, og det kan godt være, det ikke er i strid med forretningsordenen her i Folketinget, og at det kan køres sådan, men så må jeg altså bare sige, at jeg synes, det er fuldstændig utilfredsstillende af regeringen at have prioriteret på den her måde, at der ikke er en minister til stede her i salen under hele debatten, som vi kan diskutere med.
Det kan så være den ene eller den anden, eller hvordan man får det løst, men jeg synes, at selve det, vi står i nu, altså er utilfredsstillende.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-12-08:
Jeg må altså gøre opmærksom på, at der er tale om to forespørgsler, forespørgsel nr. 28 og forespørgsel nr. 4, og forespørgsel nr. 28 er udtrykkelig stillet til både statsministeren og udenrigsministeren, og der er ministre til stede til at svare på de spørgsmål, som ordførerne gerne vil stille.
Og jeg vil advare imod, at vi nu gør denne her diskussion til en diskussion om formalia, om, hvem der er til stede her i salen.
Der er en repræsentant fra regeringen til stede her, der er klar til at diskutere med oppositionen og med regeringspartierne hvad som helst, der vedrører topmødet i Helsingfors.
Det burde være tilstrækkeligt.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Det kan vi alle sammen have forståelse for. Jeg har en mistanke om, at regeringen egentlig ikke så meget bryder sig om at få denne debat i Folketingssalen.
Derfor lå der længe en forespørgsel anmeldt af Enhedslisten, fordi vi gerne ville have en debat om unionsudviklingen.
Så da det ikke kunne være anderledes, end at Folketinget altså skulle have sådan en debat, så forsøger man fra regeringens side at pakke den ind ved selv at rejse en forespørgsel.
Det synes jeg er helt i orden, det er jo klart, sådan er spillereglerne.
Men jeg synes, vi skulle sætte os ned og aftale næste gang, vi skal have en debat, om ikke vi kan vende tilbage til den ordning, vi havde - hr. Kristian Thulesen Dahl har også været inde på det - hvor alle partiernes ordførere i fællesskab aftalte disse her store debatter, også så vi med statsministeren og udenrigsministeren kunne have en aftale, der gjorde, at debatten fik et ordentligt og værdigt forløb hele vejen igennem med tilstedeværelse, og kan den ene minister ikke være der, kan vi selvfølgelig godt acceptere, at så er der en anden minister.
Men jeg synes, forløbet i dag efterlader det indtryk, at en alvorlig snak bliver vi altså nødt til at have.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-12-08:
Jamen med det sidste indlæg når hykleriet simpelt hen virkelig højderne.
Det er jo simpelt hen ikke rigtigt.
Vi plejer altid at have en folketingsdebat forud for Det Europæiske Råds møde, og det får vi også i år, det er fuldstændig sædvanligt, og hvis hr. Keld Albrechtsen virkelig har haft et ønske om, at det var noget, der skulle være et fælles anliggende, ja, så kunne han da have henvendt sig til de andre partier allerede den 6. oktober eller 7. eller den 1. oktober eller 10. oktober og spurgt: Skal vi ikke lave en fælles forespørgsel?
Så ville vi have sagt ja.
Det plejer vi jo at gøre.
Det er ganske almindeligt, at vi har debatter her i Folketinget forud for Det Europæiske Råds møde.
Så det må jeg sige, det er helt ved siden af, og jeg må også sige, at det er ved siden af at påstå, at regeringen ikke har lyst til at have den her debat.
Hvorfor i alverden skulle vi ikke fra regeringens side ønske os en debat af denne type her?
Vi er i allerhøjeste grad interesseret i at få diskuteret disse anliggender.
De er vigtige, de er vigtige for Folketinget, men de er søreme også vigtige for regeringen at få diskuteret.
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Ja, men vi må da i hvert fald konstatere, at det lykkedes statsministeren at stikke af sted, inden vi kunne nå at få en debat med statsministeren.
Det er det, der er problemet.
Statsministeren var oppe og holde en lang tale, som man jo normalt gør ved afslutningen, og da vi andre så skulle op at stille spørgsmål til statsministeren, bl.a. for at få svar på de spørgsmål, vi allerede på det tidspunkt havde stillet flere gange, var statsministeren pist væk.
Og jeg har forstået, at han er blevet set ude bag ved salen med en række journalister.
Men altså, journalister er jo nogle, som er her altid, og det plejer ikke at være det, der forhindrer møder i salen.
Og jeg vil godt til udenrigsministeren sige, at det kan da godt være, at regeringen gerne vil have debat, men vi andre havde ikke tænkt os, at vi skulle have to debatter i dag, først en med statsministeren og derefter en med udenrigsministeren.
Udenrigsministeren er jo nok ikke selv klar over det, men udenrigsministeren startede faktisk sin svarrunde med at give svar på et spørgsmål til hr. Keld Albrechtsen, som var et spørgsmål, jeg havde fået stillet af hr. Christian Hansen fra SF, og som jeg i øvrigt havde svaret på.
Det er selvfølgelig tiltalende nok, at udenrigsministeren svarer på mine spørgsmål.
Men det var altså ikke stillet af hr. Keld Albrechtsen, og det viser jo altså absurditeten.
Det kan udenrigsministeren så ikke se, men det kan vi andre, for vi har faktisk været her hele dagen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Altså det her handler om, at arrogancen når uanede højder i regeringsapparatet, og nu synes jeg snart, man må til at tage sig sammen.
Folketinget er ikke til for Statsministeriets skyld, det er altså omvendt.
Eller for Udenrigsministeriets skyld eller for andre ministeriers skyld for den sags skyld.
Det her handler om en helt uværdig optræden, hvor ordførerne fra Folketingets partier er i salen fra midt på eftermiddagen, har en EU-debat på 3-4 timer med statsministeren siddende der, lyttende, noterende ned, hvorefter statsministeren pludselig, selv om hr. Jacob Buksti har bedt om ordet for en kort bemærkning til min ordførertale, tager ordet, svarer på de spørgsmål, han har lyst til at svare på, fra de ordførere, der nu har været oppe, hvorefter han udvandrer fra salen.
Så har vi så en ny minister, som er kommet til midt under debatten, og som så skal overtage svarrunden.
Jeg skulle hilse og sige, at udenrigsministeren forsøgte at svare på et af den lange række af spørgsmål, jeg har stillet til statsministeren.
Jeg har ingen som helst mulighed for nu at følge den debat op eller de manglende svar op, der var tilfældet i forhold til statsministeren.
Og det er altså utilfredsstillende.
Så kan det godt være, at man kan gøre det i forhold til forretningsordenen, men rent politisk og moralsk synes jeg, regeringen har et problem.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
Når nu udenrigsministeren ligefrem beskylder mig for at være hyklerisk, bliver jeg nødt til at forklare forløbet et par folketingssamlinger tilbage.
Enhedslisten tog initiativ til - det vil alle ordførerne huske - at vi prøvede at lave disse debatter i fællesskab.
Så var det det største parti, der var ordførende, det accepterede vi fra Enhedslistens side.
Selv om det er et tilhængerparti, så kunne vi i hvert fald sikre os, at det ikke var debatformen, vi skulle være uenige om, men indholdet.
Så begynder man at lave debatter fra ja-partiernes side uden at spørge modstanderne, om de synes, det var en god idé, og det er også efter forretningsordenen i orden.
Det kan man gøre.
Derefter rejste vi så også debatter, fordi vi gerne ville have vores ting til debat også, men det, jeg ønsker, og det, jeg gerne vil foreslå at vi koncentrerer os om, er, at vi efter jul, når vi igen skal have debat - og det bliver der i foråret, det ved vi jo - så på baggrund af det beklagelige forløb, vi har oplevet i dag, sætter os sammen og snakker ordførerne imellem eller i Europaudvalget, så vi kan få en ordentlig, god planlægning, også med regeringen, så vi har ministre, så vi ved, hvem der er der, osv., så vi i hvert fald ikke skal opleve det her forløb én gang til.
For jeg er enig med formanden i, at debatterne i Folketingssalen bør handle om indholdet og ikke om proceduren, og det håber jeg så at vi alle sammen kan sætte os ned og blive enige om.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Jeg vil sige, at jeg i denne sag nærmest er mest enig med udenrigsministeren.
Jeg ved ikke, hvad det er for nogle situationer, hr. Keld Albrechtsen tænker på, hvor ja-partierne har brudt den praksis, der har været. Jeg har jo været i den position, jeg nu har været i, i hvert fald i 1½ år, snart 2.
Jeg har aldrig nogen sinde fået en henvendelse fra hr. Keld Albrechtsen eller andre om, at der skulle laves fælles forespørgsler eller lignende.
Jeg har derimod konstateret, at Enhedslisten har annonceret en forespørgsel, som er anmeldt 6. oktober 1999,
med stort set samme ordlyd som den, vi fra regeringspartierne, VK og CD anmeldte til behandling den 13. oktober, og som vi havde til behandling her, med stort set samme ordlyd som hr. Keld Albrechtsens forespørgsel, med det resultat, at hr. Keld Albrechtsen og Enhedslisten fastholder denne forespørgsel til i dag, sådan at den debat, vi havde den 13. oktober, i og for sig er en gentagelse af den debat, vi har her, hvorefter hr. Keld Albrechtsen siger, at det er, fordi vi ville undgå debatten.
Kan hr. Keld Albrechtsen forklare mig, hvordan det hænger sammen?
Det kan jeg i hvert fald ikke forstå.
Keld Albrechtsen (EL), 1999-12-08:
For det første skal jeg sørge for, at formanden for Folketingets Europaudvalg får tilsendt ordførerlisterne over dem, der har rejst forespørgslerne de sidste to folketingssamlinger.
Så vil man kunne se, at vi faktisk tilbage havde en ordning, hvor alle partier var fælles og med fælles ordfører, hvorefter vi får den ordning, at ja-partierne rejser deres egne debatter, fordi de ikke ønsker at have nej-partierne med.
Sådan stod situationen, da den her folketingssamling startede, og så er hr. Jacob Buksti ude i det fuldstændig vitterlige vås med hensyn til det, der blev rejst i oktober.
Vi bad om at få en forespørgselsdebat - jeg skrev om det til formanden allerede i august - om det, der skulle behandles på det ekstraordinære topmøde i Tampere.
Det fik vi så, det var fint nok, det fik vi en debat om, men samtidig bad vi om at få en forespørgselsdebat om regeringskonferencen og unionsudviklingen, altså noget helt andet, og det er så den, vi har her i dag, og som hr. Jacob Buksti duplikerede med en tilsvarende forespørgsel, som vi så også har i dag.
Det er bare lige, for at det historiske forløb skal stå klart.
Men lad os nu ikke grave os ned i nogle grøfter på det
her, lad os sætte os ned sammen og lave de debatter i fællesskab fremover.
Jacob Buksti (S), 1999-12-08:
Så må hr. Keld Albrechtsen altså have mig undskyldt, for nu bliver jeg nødt til at læse teksten op, og så ved jeg ikke, om hr. Keld Albrechtsen kan forklare mig den store forskel.
Forespørgsel nr. F 8 blev anmeldt, efter at Enhedslisten havde anmeldt forespørgsel nr. F 4, og Enhedslisten har ikke på noget tidspunkt kontaktet undertegnede.
I den tid, jeg har været formand for Folketingets Europaudvalg og EU-ordfører i Socialdemokratiet - det har jeg været siden marts 1998 - har jeg ikke fået én eneste henvendelse fra hr. Keld Albrechtsen
eller andre om fælles forespørgsler; tværtimod har jeg hver gang kunnet se forespørgsler stillet af den ene og den anden. Men i F 8 hedder det: »Hvad kan statsministeren og udenrigsministeren oplyse om udviklingen i det europæiske samarbejde og om regeringens politik i forhold til de danske forbehold, herunder den fælles mønt, spørgsmål i forhold til det retlige samarbejde« - og så kommer der en indskudt sætning; det er så vidt jeg kan se den eneste forskel: » - som bl.a. drøftet på det ekstraordinære topmøde i Tampere - og udviklingen af europæisk forsvarsdimension?« I forespørgsel nr. F 4, som vi har til behandling i dag, står der: »Hvad kan statsministeren« - der er selvfølgelig en forskel, for det er kun statsministeren, det kan jeg godt se - »oplyse om unionsudviklingen i EU, herunder om Danmarks forhold til den Den Økonomiske og Monetære Union, udviklingen af en fælles forsvarspolitik og udbygning af det retlige samarbejde og om indholdet i EU's regeringskonference om de institutionelle spørgsmål?
« Det skal man altså godt nok være mere end almindelig krakilsk for at kunne se, at der er nogen afgørende forskel mellem de to.
Charlotte Antonsen (V), 1999-12-08:
Jamen nu får hr. Jacob Buksti det efterhånden til at lyde, som om statsministeren ikke er til stede, fordi der er tale om to forespørgsler og ikke én.
Det er under alle omstændigheder utilfredsstillende, uanset hvilken minister man vælger at lade besvare Folketingets forespørgsel, at man stiller spørgsmålene til den ene minister og så skal have svar fra den anden.
Det er altså ikke en normal måde at føre en debat på.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 1999-12-08:
Jo, men jeg vil med hensyn til det med forespørgsler igen opfordre til, at der bliver etableret forespørgsler
Og så vil jeg sige, at da jeg startede som EU-ordfører tilbage i september 1994, og frem til hr. Jacob Buksti blev EU-ordfører fra Socialdemokratiet, var der ingen problemer med at lave fælles forespørgsler om EU.
Det er noget, der er opstået efter det tidspunkt, og det er nok ikke helt tilfældigt; derfor er det lidt paradoksalt at måtte høre hr. Jacob Buksti forsøge at skyde skylden alle andre steder hen.
Det har altid været sådan, at der er taget initiativ til fælles forespørgsler, og det har vi været godt tilfredse med, og det vil vi opfordre til kommer igen.
Så ville jeg bare for mit vedkommende afslutte debatten
om de her ting
jeg kan se, at statsministeren er kommet tilbage i salen.
Det glæder mig naturligvis meget, at vi kan genoptage den EU-debat, som vi har haft kørende indtil lidt i kl. 18, hvor statsministeren forlod salen, og derfor forventer jeg selvfølgelig også, at den række af spørgsmål, jeg stillede i mit ordførerindlæg, bliver besvaret på et senere tidspunkt af statsministeren.
Niels Helveg Petersen (RV), 1999-12-08:
Jeg vil nu opfordre til, at diskussionen kommer til at handle om selve sagen, og ikke om formalia.