runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Jamen så gentager jeg gerne spørgsmålet i den sidste del af det, jeg sagde, og det spørgsmål er: Hvorfor fastholder statsministeren sin forkerte fortolkning af det brev, som de 11 ambassadører sendte til den danske regering den 12. oktober 2005?
Hvorfor fastholder statsministeren, at det handlede om, at de 11 ambassadører ville have den danske regering til at indskrænke ytringsfriheden, når brevet havde en langt bredere dagsorden, f.eks. angående den hetz, der bliver ført mod flygtninge og indvandrere i det danske samfund?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg hørte ikke noget spørgsmål i det hr. Rune Lund sagde.
Det var en lang kommentar, og jeg har altså ikke mere at føje til det, jeg allerede har sagt.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Må jeg starte med at sige tak til statsministeren for citatet.
Det er jo altid rart at se, at man bliver læst med interesse, og det er også rart at få fastslået, at hvis der er nogen, der fra starten har stået vagt om ytringsfriheden, er det lige præcis SF.
Samtidig har vi selvfølgelig ligesom alle andre vurderet, om det er en klog måde, ytringsfriheden bliver anvendt på, men det er jo ikke det, der skiller fårene fra bukkene, når det forbryderiske »men« også har hvirvlet sig ind i statsministerens taler.
Det næste spørgsmål drejer sig om forholdet til Dansk Folkeparti.
Det drejer sig om, at Danmark med statsministerens udtryk står i den vanskeligste udenrigspolitiske krise i mange årtier.
I den situation er det jo helt afgørende, hvem man støtter sig til for at få løst op for krisen, og derfor vil jeg spørge helt stilfærdigt: Synes regeringen, at regeringens støtteparti har været behjælpeligt, når det konstant har kritiseret regeringen, når regeringen har taget et initiativ for at dulme krisen?
Rune Lund (EL), 2006-03-15:
Det er jo interessant at opleve, hvordan statsministeren nærmest går i selvsving i denne diskussion.
Er der nogen, der har undermineret Danmarks position i hele denne sag, er det da statsministeren og regeringen og ikke hr. Villy Søvndal.
Det er statsministeren, som lige fra starten har drevet spin, og som har håndteret situationen helt udueligt og helt uprofessionelt ved ikke at indkalde til de rigtige dialogmøder og ved ikke at gå ind i en åben dialog med f.eks. de 11 ambassadører, som den 12. oktober sidste år sendte et brev til den danske regering.
Jeg må sige, at personligt har jeg intet imod at fortælle sandheden til folk, uanset om de bor i Mellemøsten, eller de bor i Sydamerika, eller de bor i Brabrand.
Hvis man bliver spurgt noget i retning af, om den danske statsminister har håndteret denne sag dårligt, må svaret jo være, som sandheden er: Ja, den er blevet håndteret meget dårligt og meget uprofessionelt.
Det mener jeg heller ikke.
Jeg siger: Hvorfor fastholder statsministeren stadig den meget forkerte fortolkning af det brev, der blev sendt den 12. oktober?
Jeppe Kofod (S), 2006-03-15:
Jeg reagerede bare på, at statsministeren sagde, at Dansk Folkeparti hele vejen – hele vejen – har støttet regeringen i dens politik, når Dansk Folkeparti samtidig har karakteriseret regeringens politik som at fedte for den muslimske verden.
Det har jeg meget svært ved at se sammenhængen i.
Men jeg vil bare sige til statsministeren: Der er jo mange partier her i Tinget, der er meget optaget af at få bilagt krisen, og jeg vil gerne understrege, at den ikke er overstået endnu.
Heldigvis brændes der tilsyneladende ikke længere danske flag og ambassader af, men der er jo stadig sanktioner mod Danmark, og der er stadig ambassadører, som er trukket hjem, så der ligger et stort arbejde forude for at sikre, at vi kommer ud af krisen.
Jeg vil bare spørge statsministeren: Er statsministeren opmærksom på, at der rent faktisk findes et helt klart alternativ til Dansk Folkeparti, når det gælder om at løse krisen?
F.eks. har vi sagt meget tydeligt fra Socialdemokraternes side, at vi vil bakke hundrede procent op om alle de dialoginitiativer, der bliver taget fra regeringens side.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Nej, regeringens dialoginitiativer er ikke at fedte for nogen, og det er jo i øvrigt en politik, vi længe har ført.
Helt tilbage i 2003 fremlagde regeringen sit såkaldte arabiske iniatiativ, som går ud på at styrke en positiv dialog mellem den vestlige verden og den muslimske verden, så det er jo ikke af ny dato – slet ikke.
Men jeg er bare nødt til at gentage, at når man står i en national krisesituation som denne, er det faktisk en meget god regel, at man står sammen udadtil, og det har jeg konstateret ikke har været tilfældet.
Der er faktisk nogle, som har forsøgt at underminere den danske regerings forhandlingsposition ved at gå på arabisk tv og undsige regeringen.
Det har man selvfølgelig ret til, det bestrider jeg slet ikke, men når man vil kritisere Dansk Folkeparti for på nogle områder at have et par synspunkter, der afviger fra regeringens, tror jeg, man skal passe lidt på, når man selv decideret har undsagt den danske regering og den danske forhandlingsposition over for et udenlandsk publikum i den muslimske verden.
Jeppe Kofod (S), 2006-03-15:
Når statsministeren i sit svar til hr. Villy Søvndal siger, at Dansk Folkeparti hele vejen igennem har bakket regeringen hundrede procent op og ikke er kommet med nogen kritik af regeringen, vil jeg spørge, om det også er statsministerens opfattelse – for at bruge et direkte citat af hr. Søren Espersen – at de meget, meget gode og omfattende dialoginitiativer, som Udenrigsministeriet og regeringen i øvrigt har udarbejdet, er at fedte for den muslimske verden.
Er statsministeren enig i, at de dialoginitiativer, der tages for at komme krisen til livs, er det samme som at fedte for den muslimske verden?
Det er jo sådan, regeringens omfattende indsats for at bilægge konflikten er blevet karakteriseret.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Må jeg gentage: Dansk Folkeparti har hele vejen igennem bakket regeringen op i denne sag, og jeg er fuldt opmærksom på, at Dansk Folkeparti undervejs har givet udtryk for sine synspunkter til forskellige forslag, der har været fremme, ligesom hr. Villy Søvndal og hr. Holger K. Nielsen og andre har haft deres synspunkter.
Jeg bestrider ikke hverken Dansk Folkepartis eller hr. Villy Søvndals eller hr. Holger K. Nielsens ret til at have deres synspunkter og give udtryk for dem.
Men det, jeg tillader mig at sætte spørgsmålstegn ved, er, om hr. Villy Søvndals udadvendte kritik på arabisk tv og hr. Holger K. Nielsens lignende kritik er noget særlig hjælpsomt i en sådan situation.
Jeg spørger mig selv, om det i virkeligheden ikke er virkelig skadeligt, og derfor er mit svar på spørgsmålet, at hr. Villy Søvndal måske ikke skal kaste med sten, når hr. Villy Søvndal selv bor i et glashus, for sådan er situationen jo.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Jeg forstod, at statsministeren valgte ikke at svare på spørgsmålene om de konkrete eksempler på, at i en situation, hvor regeringen med udenrigsministeren i spidsen forsøger at tage initiativer, oplever man, at hvad enten det er en dansk ambassadør, hvad enten det er Udenrigsministeriets dialoginitiativer, hvad enten det er Tyrkiet som mægler, eller hvad enten det er kritik af Kofi Annan, er Dansk Folkeparti fremme meget kort tid efter.
Det har statsministeren ingen bemærkninger til, og det er egentlig fantastisk, for jeg tror, at meget af den eksplosion af krisen, vi har oplevet, lige præcis har noget at gøre med den måde, Dansk Folkeparti får lov til at påvirke dansk udenrigspolitik på.
Jeg tror, man i udlandet hører nøje efter, hvad der bliver sagt og ytret i Danmark, og når den danske regering samarbejder med et parti, der konsekvent taler om en anden religion som en pest, som en kræftknude og som en civilisation, der er 1.000 år bagud, gør det da indtryk rundtom i landene.
Derfor vil jeg godt spørge statsministeren: Tror statsministeren, han overhovedet er i stand til at løse krisen uden at lægge distance til det, Dansk Folkeparti ytrer som den mest synlige deltager i hele denne debat?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg er meget vel opmærksom på, at Dansk Folkeparti ligesom hr. Villy Søvndal har haft forskellige holdninger til forskellige ting undervejs.
Men det, der er det afgørende i denne sag, er, at Dansk Folkeparti uden tøven hele vejen igennem har bakket regeringens håndtering af sagen op, og det har faktisk været en betydelig støtte.
I modsætning hertil er f.eks. hr. Villy Søvndal og hr. Holger K. Nielsen gået på arabisk tv og har undsagt regeringen.
Hr. Villy Søvndal var den 7. februar på Al-Jazeera, hvor hr. Villy Søvndal gav udtryk for sin bekymring over, at Danmark havde været årsag til al den vrede, og han kritiserede, at statsministeren tidligere havde afvist at mødes med de muslimske ambassadører, og undsagde dermed den danske regering
Hr. Holger K. Nielsen var også på Al-Jazeera, den 20. februar tror jeg, med en lignende kritik.
Se, det er kritik af den danske regering, som er fremsat i udlandet.
Det er egnet til at underminere den danske regerings forhandlingsposition, og jeg må nok sige, at det kalder jeg skadelig virksomhed.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Hvis man ser på de faktiske hændelser over tid, startede det med, at den danske ambassadør i Saudi-Arabien, Hans Klingenberg, forsøgte at dulme situationen dér, og jeg tror, det kun var ca. et kvarter efter, at han havde været på i de danske medier, at Dansk Folkeparti sagde, at nu skulle han indkaldes til at stå skoleret i Udenrigsministeriet.
Jeg spørger igen statsministeren: I en situation, hvor vores diplomati forsøgte at dulme krisen, var det så hjælpsomt, at et parti ville ringe den danske ambassadør i Udenrigsministeriet op, et kvarter efter at ambassadøren havde udtalt sig for at dulme krisen?
Ca. 20 minutter efter, at udenrigsministeren havde gjort det, var Dansk Folkeparti på Ritzau med en melding om, at man ikke skulle fedte for araberne.
Det tredje initiativ tog EU, der ville opfordre Tyrkiet til at mægle.
Det tog ca. 20 minutter, før Dansk Folkeparti var i medierne med en melding om, at det trick skulle man ikke hoppe på.
Er det grunden til, at statsministeren er meget tilfreds med Dansk Folkepartis ageren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Ja, men jeg synes faktisk, det er lidt forkert at begynde at operere med det ene flertal, det andet flertal og det alternative flertal.
Jeg håber virkelig, at vi i en sådan situation kan stå sammen om at finde fremadrettede løsninger, for hr. Jeppe Kofod har jo ret i, at der oven på alt det her forestår et meget stort arbejde, og her håber jeg da, at vi kan stå sammen og ikke operere med alternative flertal, men virkelig være fælles om at løse den opgave.
Jamen det er jo helt, helt forkert, når hr. Rune Lund påstår, at der gik lang tid, før hr. Rune Lund blev gjort bekendt med, hvad der stod i ambassadørernes brev, og med mit svar.
Det var kendt i slutningen af oktober, ja, ganske få dage efter at det var gået over scenen, for det stod at læse i en række aviser.
Så siger hr. Rune Lund, at det ikke er blevet sendt over til Det Udenrigspolitiske Nævn osv.
Jamen har hr. Rune Lunds parti bedt om, at det materiale blev sendt til Det Udenrigspolitiske Nævn?
Næh, det har hr. Rune Lunds parti ikke.
Men der har været rig lejlighed til at gøre sig bekendt med både det, ambassadørerne skrev, og det, jeg svarede, og det er derfor, jeg siger, at det da er synd for Enhedslistens hovedbestyrelse, hvis den har følt sig narret, når den har kunnet læse og høre det alt sammen.
Men inden hykleriet nu tager overhånd: Er det ikke sådan, at Enhedslisten har foreslået, at blasfemiparagraffen i Danmark skal ophæves?
Jeg ved ikke, hvordan Enhedslisten ser på det i relation til den debat, der i øjeblikket er om grænsen for ytringsfrihed, når det gælder religion.
Nej, jeg ønsker netop en principiel debat om spørgsmålet, og det synes jeg i øvrigt er lykkedes, hvad jeg er meget glad for.
Det, der er vigtigt at gøre klart i denne sammenhæng, er, at vi har en meget vidtgående ytringsfrihed i Danmark, men at enhver frihed er under ansvar, og at det ansvar, der gælder i Danmark, er et ansvar over for domstolene.
Der er i loven sat nogle grænser for ytringsfriheden: Man må ikke fremsætte blasfemiske og/eller racistiske ytringer og ikke opfordre til terror.
Der er altså nogle grænser i lovgivningen, og bliver grænserne overtrådt, er det op til domstolene at afsige dom.
Det er det klare »men«, der gør sig gældende her.
Jeg ved ikke, hvor hr. Villy Søvndals grænse ligger i forhold til min, men der er formodentlig nogle personlige grænser hos os alle for, hvor langt vi vil gå med hensyn til ytringsfriheden.
Det vigtige er bare, at disse personlige grænser ikke kan ophøjes til at være samfundets lov.
Det er nogle personlige grænser, og samfundets »men« er fastsat i loven og pådømmes ved domstolene, når det gælder ytringsfriheden.
Villy Søvndal (SF), 2006-03-15:
Statsministeren er meget optaget af mit principielle syn på ytringsfrihed, og det er jo godt.
Det er rigtigt, at jeg i starten som vel nok den første partileder overhovedet gav min fulde opbakning til ytringsfriheden og dermed også Jyllands-Postens ret til at bringe tegningerne, men det betyder jo ikke, at man ikke kan forholde sig til spørgsmålet efterfølgende.
Jeg havde gjort mig nogle overvejelser om, hvorvidt ytringsfriheden i Danmark er under pres, og jeg svarede, at den måske er under pres.
Men når nogle forsøger at anfægte ytringsfriheden, som det senest skete i sagen om Banedanmark, er det vigtigt, at vi alle sammen står vagt om, at ytringsfriheden ikke skal begrænses samfundsmæssigt.
Derfor forstår jeg egentlig ikke statsministerens lyst til at skabe konfrontation på et punkt, hvor alle erklærer sig enige i, at ytringsfriheden ikke er til debat.
Man kan diskutere, om ytringsfriheden bliver anvendt klogt, og det synes jeg selv den ikke blev i tilfældet med Jyllands-Postens tegninger.
Jeg ved ikke rigtig, hvad statsministeren synes, men det er da ikke at indskrænke ytringsfriheden, når man udtrykker sin personlige mening i et bestemt tilfælde.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Så reglerne bliver fulgt.
Der har så været en tvivl om tolkningen af reglerne.
Den tvivl er nu udryddet.
Jeg er enig med hr. Jens Peter Vernersen i, at hvis der skal være mening med reglerne, skal man ikke, om jeg så må sige, kunne komme uden om dem ved at skyde et selskab ind mellem personen og aktiebesiddelsen.
Jeg vil gerne for en ordens skyld understrege, at det absolut heller ikke er min opfattelse, at det er det, der er sket i det her tilfælde.
Men nu er der i hvert fald rejst et spørgsmål, og der er sket en afklaring, og så tror jeg ikke, at der er nogen tvivl om indholdet af det regelsæt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-03-15:
Nu gentager statsministeren det med tidspunktet, hvornår man bliver bekendt med det.
Det skal lyde meget tilforladeligt, men man rejser helt åbenbart først problemstillingen og, som der bliver sagt, går i dialog med Statsministeriet, da det bliver fremlagt via Fagbladet 3F og Ekstra Bladet, at man har undladt at give disse helt indlysende oplysninger.
Det er vel klart, at når man har selskabsinteresser som i det her tilfælde, skal det oplyses, ellers har det jo ingen mening.
Statsministeren forsøger helt åbenbart at gyde lidt olie på vandene, men det må da være et problem for statsministeren, at han har opsat et regelsæt, og at det så i øvrigt ikke bliver fulgt.
Statsministeren må da virkelig synes, at det er noget underligt noget med ministrene.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Allerførst vil jeg lige korrigere en misforståelse, hr. Jens Peter Vernersen gør sig skyldig i.
Det var planlagt længe, før den sag kom op.
Men det er jo bare en misforståelse, jeg gerne vil korrigere.
Det andet, jeg gerne vil sige, er, at sådan som sagen foreligger oplyst over for mig, rejser udviklingsministeren spørgsmålet her på det tidspunkt, hvor hun bliver bekendt med, at der rejses tvivl om, hvorvidt de pågældende oplysninger burde fremgå af skemaet.
Thomas Krog (SF), 2006-03-15:
»Finder ministeren, at det er rimeligt, at staten nu får mulighed for at straffe kommunerne økonomisk, hvis kommunernes visitation kan opfattes som kassetænkning mod statskassen, mens det aldrig kan komme til at koste kommunerne ekstra at snyde borgerne for penge i forbindelse med en forkert visitation til fleksjob?«
Jens Peter Vernersen (S), 2006-03-15:
Nej, jeg er sådan set nok også lidt sikker på, at der ikke bliver så meget tvivl om det i fremtiden, det tror jeg at jeg er enig med statsministeren i, for så ville statsministeren være nødt til at drage en eller anden konsekvens, da der jo netop ikke er juridiske sanktioner i det her spørgsmål.
Men det er da dybt besynderligt, at man kun reagerer på, om det nu kan være rigtigt, når der næsten er gået et år, efter at disse regler bliver sat op via regeringsgrundlaget, hvor man siger, at der skal være åbenhed heromkring.
Jeg må sige, at i det her konkrete tilfælde er det vel særlig forunderligt, fordi det vel netop var den pågældende ministers reageren for et år siden, der gjorde, at man satte de her regler op.
Det var jo netop den minister, som havde problemet i forbindelse med andre spørgsmål derhjemme, så derfor virker det jo dybt forunderligt, at man overhovedet kan få det her problem.
Nu sagde statsministeren, at udviklingsministeren havde rettet henvendelse til ministeriet.
Men det er vel rigtigt forstået, at det altså sker her et år, altså et helt år efter, at man har opsat det regelsæt, og det sker altså, efter at sagen kommer frem i Fagbladet 3F og i dagspressen via Ekstra Bladet i øvrigt.
Det er jo ikke noget, man sådan af egen drift har lagt frem.
Og nu har statsministeren jo altså opsat det regelsæt.
Det, som jo også er lidt interessant, er jo altså at spørge ind til: Hvad er så sanktionerne, hvis ikke man følger regelsættet?
For der er jo ikke nogen juridiske sanktioner.
Hvad er det så for nogle sanktioner, statsministeren kunne gøre brug af, når ministeren på den måde trodser de regler, der er sat op?
Jeg mener, at skemaet ligger på Statsministeriets hjemmeside, og det er da vel rimelig klart beskrevet, at det drejer sig om ægtefælles eller samlevers selskabsinteresser.
Der er vist ikke så meget at tage fejl af, som statsministeren forsøger at give udtryk for.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Det fremgår også af skemaet, at tvivlsspørgsmål vil kunne rettes til Statsministeriet.
Udviklingsministeren har over for Statsministeriet rejst spørgsmålet om, hvorvidt der i en situation, hvor ministerens ægtefælle er medejer af og direktør for en virksomhed, ligeledes bør oplyses om denne virksomheds selskabsinteresser i form af aktier.
Statsministeriet har i den forbindelse oplyst, at spørgsmålet ikke er udtrykkeligt reguleret i skemaet.
Det er imidlertid Statsministeriets vurdering, at i det omfang der i realiteten ikke kan skelnes mellem ægtefællens personlige interesser og virksomhedens interesser, vil det være bedst stemmende med intentionerne bag oplysningsskemaet, at også virksomhedens selskabsinteresser bliver angivet, og på den baggrund har udviklingsministeren fremsendt et revideret oplysningsskema.
Jens Peter Vernersen (S), 2006-03-15:
Det var med i det sidste regeringsgrundlag.
Det har nu været fremme her et år efter, at disse regler blev sat op, at det er der så ministre, der rent faktisk ikke gør.
Det er jo et helt principielt spørgsmål, også for en statsminister, hvorvidt man kan opsætte sådan et regelsæt og en minister så i øvrigt undlader at reagere helt og fuldt herpå.
Derfor har jeg stillet spørgsmålet til statsministeren: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at de regler, ministeren selv har sat op, nu også bliver håndhævet af de øvrige ministre?
Det er jo sådan set problemet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Jeg har faktisk efterhånden svaret på det i mange omgange i dag, nemlig at vi hver især har vores personlige grænse for, hvor langt vi vil gå med hensyn til ytringsfriheden.
Vi har hver især sikkert en personlig grænse for, hvad vi vil tegne, og hvad vi vil offentliggøre osv., og det er et personligt ansvar, som vi forvalter, til syvende og sidst under ansvar for domstolene.
Det, at man selv ikke vil gøre en bestemt ting, er jo ikke det samme, som at man så vil forbyde andre at gøre det eller forbyde andre at offentliggøre det.
Og det er den principielle debat, jeg har ønsket at rejse, og det er det, jeg flere gange har svaret på.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
Statsministeren må da i det mindste høre efter.
Jeg har udtrykkeligt gjort opmærksom på, at debatten om personen er forbi.
Det klargjorde det sidste spørgsmål.
Der ønskede statsministeren rent kujonagtigt ikke at nævne navne.
Nu hæver vi det op på det principielle plan.
Så spørger jeg bare ganske enkelt: Hvad er det for ytringer, som nogen har følt sig kaldet til at give udtryk for, der har gjort, at statsministeren føler sig kaldet til at komme med en udefinerbar anklage mod grupper?
Der må jo være eksempler, der må jo være en ytring, hvor der kan henvises til håndakterne, der har stået i en avis, for ellers giver det jo ingen mening.
Der må da være en ytring, som giver anledning til, at statsministeren føler sig kaldet til at hænge nogle erhvervsledere ud for at ville svække ytringsfriheden.
Stryg blot navnet, men kom med en ytring.
Hvad er det for ytring, der har gjort, at statsministeren føler sig kaldet til at sige, at nogen vil svække ytringsfriheden?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-03-15:
Selv om jeg altså kan konstatere, at SF’s foretrukne metode tilsyneladende er, at der er personer, der skal i gabestokken, så falder jeg altså ikke for den fristelse, fordi jeg ønsker, at det her skal være en mere principiel debat og ikke en personorienteret debat.
Nej, jeg forsøger jo ikke at give udtryk for, at der skulle være så meget at tage fejl af.
Hensigten er jo meget klar, nemlig at der skal være fuld åbenhed om de aktieinteresser, der er.
Skemaet lægger op til de personlige aktieinteresser, der er.
Det, der så er spørgsmålet her, er, om den, om jeg så må sige, indirekte aktiebesiddelse, der finder sted, ved at et selskab, som en ministers ægtefælle er medejer af og har en kontrollerende indflydelse over, så også skal med, selv om det ikke er en direkte personlig aktiepost, men er indirekte ejet af et selskab.
Jeg må sige til hr. Jens Peter Vernersen: Det er den slags tvivlsspørgsmål, der kan opstå, og nu er det i hvert fald afklaret.
Ole Sohn (SF), 2006-03-15:
hvis statsministeren vil være statsmand og hæve en debat op på det principielle plan, så er statsministeren også nødt til måske ikke at nævne navne, men at referere til konkrete ytringer, hvor nogen har ytret sig på en sådan måde, at deres personlige holdning skulle gøres til lovgivning til begrænsning af ytringsfriheden; ellers er der jo ikke tale om nogen principiel debat, så er der tale om en afsporing, en forsimpling og også en kujonagtig måde at diskutere på.
Derfor er statsministeren da nødt til, hvis statsministeren har fået så god hjælp af medarbejderne til alle mulige håndakter, så at komme med nogle eksempler.
Hvad er det for nogle eksempler, hvilke citater er det – ingen navne – statsministeren refererer til, hvor nogen har følt sig kaldet til at ville begrænse ytringsfriheden?
Så principiel må statsministeren vel kunne være.